Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-23:
Jeg har 5 tilmålte minutter, og ikke 30 timer, som andre SV-ere har nå om dagen. De fem minuttene har jeg lyst til å bruke til å snakke om romfolket. For situasjonen for romfolk har i flere generasjoner nå vært det største sosiale enkeltproblemet i Europa. Diskriminering og forfølgelser har holdt dem godt unna det samfunnet og de sosiale godene som resten av befolkningen i Europa har utviklet. Trass i den krisen som vi har diskutert så mye her i salen, og som kaster millioner av mennesker ut i arbeidsløshet og sosial nød, er situasjonen for romfolk fortsatt den største sosiale utfordringen for Europa. Da er det viktig å innse at dette ikke dreier seg om en liten minoritet. I EU har bare hver sjette rom skolegang utover grunnskolen. Halvparten av dem har ikke tilgang til vanntoalett, dusj eller strøm. 90 pst. lever under de offisielle fattigdomsgrensene – 90 pst.! Det framgår av en større undersøkelse som UNDP og Verdensbanken har gjennomført nylig. I alle de elleve EU-landene i undersøkelsen lever minst 80 pst. av romfolket i husholdninger som har en inntekt på under 60 pst. av medianinntekten i landet. Andelen er nesten 100 pst. i Frankrike, Italia og Portugal, der medianinntekten ligger høyere enn øst i EU. I Frankrike, Italia og Portugal er bare tiendeparten av romfolk mellom 20 og 64 år i lønnet arbeid – bare tiendeparten! Diskriminering er svært utstrakt. Den er størst i Italia og Tsjekkia, og ikke minst i Bulgaria og Romania. Den samlede rombefolkningen i Europa er 10–12 millioner, hvis vi inkluderer land utenfor EU. I Romania er ca. 9 pst. av befolkningen rom, i Bulgaria 10 pst., i Slovakia 9 pst., i Ungarn 7 pst. og i Tsjekkia 2 pst. I mange av disse landene er det en velkjent valgkampøvelse å spre hatefulle ytringer om denne minoriteten. Direktøren for EUs menneskerettighetssenter konkluderer undersøkelsen jeg viste til – UNDP og Verdensbankens – på denne måten: «Ekskluderingsmønstrene er de samme i alle EU-land, og har et omfang som ikke tåler noen unnskyldning for å utsette rask og effektiv handling for å bedre situasjonen.» Integrasjon av romfolk forutsetter at lokalsamfunn engasjeres, slik at både romfolk og ikke-romfolk kan bygge den tillit og det sosiale samholdet som trengs for å bekjempe fordommer og diskriminering – altså å starte i motsatt ende av det mange politikere har gjort her i Norge, med fordomsfulle uttalelser og sterke generaliseringer. Den sosiale krisen mange romfolk lever i, er først og fremst et problem for disse menneskene – ikke for oss, fordi det er sjenerende. Det burde det være helt unødvendig å minne om. Så hva kan vi gjøre med dette? Det er ingen liten oppgave, og det er ikke gjort i en håndvending. I EU og EØS-området står vi overfor et grensekryssende problem. Den utfordringen kan bare løses ved et politisk samarbeid på tvers av grensene som er omfattende nok i forhold til de grunnleggende problemene vi står overfor. Det er sosiale problemer det er snakk om, og da er det mye som må på plass, utover kortsiktige nødløsninger som toaletter og dusjer. Familier må motiveres til å gi ungene skolegang, og voksne må skaffe seg yrkesopplæring og annen nødvendig etterutdanning, sånn at de kan ha håp om å finne en plass i det ordinære arbeidslivet. Da er en av forutsetningene at det fins boliger som gjør at familiene blir boende lenge nok til at skolegang og arbeidsliv kan bli realistiske muligheter. Ingenting av dette vil skje med mindre romfolket selv er den sentrale samarbeids- og samtalepartneren for myndigheter, politikere og frivillige organisasjoner. Så hva bør Norge gjøre? Vel, jeg tenker at vi i neste debatt vi har i Stortinget, allerede har kommet i gang. Hva om vi, f.eks. med våre nordiske naboland, tar initiativ til en større europeisk satsing på å løfte romfolk ut av fattigdom – en langsiktig satsing i et ti- eller femtenårsperspektiv? Gjennom EØS-avtalen overfører Norge 30 mill. euro til Romania, men bare 10 pst. av dem går til tiltak for romfolk. Bruken av EØS-midlene bestemmes gjennom bilaterale forhandlinger, og derfor mener jeg – derfor mener SV – at Norge bør forhandle med Romania og andre EU-land med en stor rombefolkning, med sikte på å sørge for at en mye større andel av disse midlene går til å løfte denne marginaliserte og skammelig utskjelte befolkningsgruppen ut av fattigdom.