trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Halleraker (Høyre), 2003-11-25:
Ja, jeg kan berolige Korsberg med at vi støtter vår egen statsråd på dette feltet og på de andre feltene han er opptatt av. Jeg er overbevist om at han kommer til å komme inn på dette i et senere innlegg. Men det er helt riktig: Jeg kan bekrefte at vi har fått opplysninger fra departementet om at nødhavn og strandsettingsplasser skal være på plass innen februar 2004.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2003-11-25:
Først en gledelig opplysning til representanten Sørensen: Utslippet av klimagasser har faktisk gått tilbake og ligger nå 4 pst. over 1990-nivået. Når det gjelder pilotanlegget, vil sikkert representanten og de fleste andre her i salen huske at vi hadde et betydelig engasjement rundt etableringen av et slikt pilotanlegg. Hvis man skuer tilbake, tror jeg det er vanskelig å få øye på andre regjeringer som har hatt større fokusering på å få etablert CO2-rensetiltak. Industrien har sagt at de ønsker å få etablert pilotanlegget. Vi har hatt en litt avventende holdning til det og sagt at industrien og oljeselskapene også må få en innflytelse på hvor dette anlegget best og mest hensiktsmessig kan etableres.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2003-11-25:
I sin merknad om EUs kjemikalieregelverk, REACH, tar SV til orde for å snu bevisbyrden, slik at bedrifter må bevise at et stoff ikke er skadelig. Selvfølgelig er det ikke slik at et stoff er skadelig eller ikke – avhengigheten av eksponering, av konsentrasjoner osv. og kombinasjonen av stoffets iboende egenskaper og bruksmåter blir avgjørende til enhver tid. REACH-regelverket tar til orde for at bedrifter skal framskaffe kunnskap og vurdere risikoen, og at dette skal samles i en database. I SVs merknader er det faktiske feil knyttet til REACH, men det er alvorlig når man mener at bedriftene skal bevise at risikoen er null. Avveining mellom risiko og nytteverdi er vanlig ellers i samfunnet. Har SV vært i nærheten av å vurdere konsekvensen av sin politikk på dette området?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2003-11-25:
Jeg synes saksordføreren nettopp hadde en veldig god redegjørelse for komiteens behandling av denne saken, hun gikk også i dybden på en del av det faglige stoffet. Så jeg vil nøye meg med å komme med noen betraktninger rundt det jeg vil kalle SVs velmenende fokusering på denne saken. Det er faktisk også veldig mange andre som er opptatt av ras- og skredsikring. Dessverre, som så ofte før, munner dette ut i urealistiske forslag og formuleringer som kan tyde på at man tror det går an å vedta seg ut av den risiko det tross alt innebærer å bo under fjell, som det heter, og som er hverdagen for veldig mange mennesker i vårt land. Ingen ønsker selvfølgelig at menneskeliv eller verdier skal gå tapt. Og store ressurser har vært satt inn for nettopp å unngå at ras rammer, slik at dette skjer. I mange fylker, også i mitt hjemfylke Hordaland, er rasfaren bokstavelig talt overhengende. I mange sammenhenger i fylket og i lokalsamfunnene har engasjementet og engstelsen for denne trusselen vært betydelig, fordi ras er en naturlig del av vår vakre, men også farlige, topografi. Men det er ikke slik av SVs nye nytte-kostanalyser vil endre på denne trusselen, selv om de utarbeides sentralt. Man har gjennom en prioritering av tiltak i forhold til trusler fått utarbeidet fylkesvise og lokale planer for skred og skredsikring. Og med all respekt for sentrale myndigheter, Vegdirektoratet og andre tror jeg det er få områder der lokal kunnskap og prioriteringer er viktigere. Etter det jeg er kjent med, foreligger det rasfareplaner i de fylker som særlig har denne trusselen, og prioriteringene gjøres i henhold til disse. Men også på dette området i vårt samfunn blir det en avveining mellom risiko og nytte, noe som de som er mest berørt av dette, er vel innforstått med i sin hverdag og i sitt virke. Jeg tror ingen er uenig med SV i at dette er et saksområde som opptar mange i rasutsatte områder. Forskjellen er imidlertid at SVs forslag avspeiler en tro på at det blir så mye bedre om bare planarbeidet skjer sentralt. Det er flertallet uenig i. Det følger heller ingen penger med SVs forslag. På dette området er det ikke flere utredninger vi trenger, men at vi greier å samle oss om å prioritere midler slik at vi kan få løst utfordringene i den rekkefølge fylkene og lokalsamfunnene har prioritert.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-11-25:
Representanten Halleraker sa i sitt innlegg at meldinga slår fast hvilke prioriteringer som er viktige. I den meldinga som vi behandler i dag, er det særlig ett område som løftes fram, og det er at Regjeringa vil styrke skogvernet, og at den vil prioritere vern av skogtyper i henhold til anbefalingen fra den faglige evalueringa. Når det da er valgt en saksordfører fra regjeringspartiene – ja, til og med fra samme parti som miljøvernministeren – skulle man forvente at det ville prege innstillinga. Men det gjør det ikke. I stedet heter det at «hovedutfordringen i det videre vernearbeidet blir å redusere konfliktnivået, samtidig som det sikres god faglig kvalitet i skogvernet». Deretter skrives det merknad opp og merknad ned om frivillig vern. Arbeiderpartiet er positivt til frivillig vern, men det er på en måte grenser for hvor mange ganger det kan sies, og noen ganger er det heller ikke mulig å forene det å følge de faglige anbefalingene med det å unngå konflikt. Mitt spørsmål til saksordføreren er derfor: De gangene man må ta et valg, hva er da viktigst for Høyre, å følge de faglige anbefalingene eller å unngå konflikt?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-11-25:
Sjølsagt er det best om vi kan få til begge deler på en gang. Sjølsagt er det best om vi kan få til en omlegging i miljøvennlig retning uten å ha konflikter. Når det gjelder frivillig skogvern, er vi positive til det. Vi tror det kan bli et veldig bra virkemiddel, men det kan ikke være slik at vi skal basere oss bare på det. Når det gjelder den merknaden som representanten Onarheim viste til, mener jeg at det er et eksempel på et område der vi kunne ha skrevet oss sammen i innstillinga, men det ble dessverre ikke mulig, uten at jeg skal gå nærmere inn på det. Vårt poeng er at når man skal ta i bruk avtaler, skal ta i bruk andre, mer markedsbaserte, virkemidler, kan man likevel ikke gå fullstendig bort fra at man også må ha f.eks. teknologikrav, at man også f.eks. må oppfordre til å utvikle ny teknologi. Vi mener at det er mulig å få til begge deler. Vi mener at det på dette området egentlig ikke er så stor uenighet som det innstillingen antyder.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-11-25:
Norsk industri har hatt det tøft den siste tida. Det er mange årsaker til det. Men samtidig har vi sett mange glimrende eksempler på at norsk industri har greid å ta miljøansvar, har greid å gå foran og har ønsket å bidra til det, og det kunne også myndighetene i sterkere grad ha stilt opp i forhold til. Så er det slik at vi også mener at det på en del områder ikke skal være miljøkrav som fører til at bedrifter flyttes ut. Det har Arbeiderpartiet mange eksempler på i sin politikk her i Stortinget, f.eks. når det gjelder debatten om et nasjonalt kvotesystem. Her mener vi at man ved en avtale der partene forplikter seg til å redusere CO2-utslippene, kunne ha oppnådd like gode miljøresultater, samtidig som bedriftene kunne fått være med på å utforme hvordan vi skal greie å nå målsettingene inntil vi har det internasjonale kvotesystemet på plass. For den dagen et internasjonalt kvotesystem er på plass, er det sjølsagt slik at da må også norsk industri tilpasse seg det.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-11-25:
Vi skal ha budsjettdebatten i morgen. Da kan representanten Langeland få rikelig anledning til å komme tilbake til dette. Vi har i vårt alternative budsjett en rekke økninger på miljøområdet, bl.a. til lokalt miljøarbeid. Vi har også en økning når det gjelder skogvern, gjennom at vi foreslår å øke tilsagnsfullmakta fra 40 mill. kr til 100 mill. kr, noe som ville ha ført til at vi kunne ha kommet raskere i gang enn etter Regjeringas opplegg. Så er det slik at vi har hatt et samarbeid med Regjeringa om budsjettet. Vi har kommet fram til et kompromiss, som vi stemmer subsidiært for. Det var nødvendig. Det var også noe som SV mente var nødvendig, for SV gikk jo tidlig ut og varslet at de var villige til å forhandle med Regjeringa om budsjettet. Vi vet ikke hva som hadde blitt resultatet av det.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-11-25:
Jeg vet ikke hvilket parti representanten Rahm viste til, men det er i alle fall sånn at Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett hadde en økning i tilsagnsfullmakten til barskogvernet. Så vil jeg ta opp noe av det samme som jeg tok opp med Høyre. Jeg synes jeg fikk et overraskende positivt svar fra Høyre, men det gjør at jeg nå er enda mer forvirra over hva som er regjeringspartienes linje. Er det faglig kvalitet eller det å redusere konfliktnivået som er det viktigste? For jeg blir dessverre ikke beroliget når jeg leser innstillinga. I innstillinga går flertallet, regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, nærmest inn for at grunneierne skal få vetorett når de skriver at grunneiere skal kunne trekke tilbake områder som er aktuelle for vern, dersom man ikke får erstatning innen «rimelig tid». Hva er rimelig tid? Er det to år, er det fire år, er det ti år eller hundre år? Hvis det dreier seg om få år, mener jeg dette er ganske oppsiktvekkende. Så mitt spørsmål til Kristelig Folkeparti er: Er dette bare ord, eller har Kristelig Folkeparti, sammen med Senterpartiet, bidratt til en svekkelse av det som ligger i meldinga?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-11-25:
Skogvern er sentralt i meldinga. Det er det området vi bruker mest plass på i innstillinga. Noen vil kanskje beskylde meg for å ha hakk i plata nå, men jeg vil likevel stille Børge Brende et spørsmål om skogvern, et spørsmål som jeg ikke fikk svar på av komitelederen, Bror Yngve Rahm. Komiteens flertall, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, skriver i innstillinga på side 11 at «eventuelle innmeldte områder som det likevel ikke er økonomiske ressurser til å løse inn innenfor rimelig tid, må kunne trekkes tilbake av grunneierne». Jeg kan ikke se annet enn at det er i strid med det regjeringspartiene heldigvis er med på på side 8 i innstillinga, nemlig at det er «en forutsetning at vernearbeidet fanger opp de områdene som har høyest verneverdi». Mitt spørsmål er: Hvordan har miljøvernministeren tenkt å følge opp flertallsinnstillinga om at grunneiere skal kunne trekke tilbake områder?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
Halleraker sa at Fremskrittspartiet skryter av at Regjeringen har en aktiv miljøpolitikk, men det er ikke noen automatikk i at vi er enig i all den aktiviteten som Regjeringen har satt i gang. I forbindelse med behandlingen av St. meld. nr. 12 for 2001–2002, «Rent og rikt hav», ville Fremskrittspartiet at Regjeringen skulle prioritere arbeidet med nødhavner og strandsettingssteder for fartøy som var i nød. Den gangen var det bare Fremskrittspartiet som mente det. Denne gangen har også Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet sluttet seg til det arbeidet. Og under debatten av Dok. nr. 8:128 og Dok. nr. 8:135 sa statsråd Svein Ludvigsen at arbeidet med nødhavn og strandsettingssteder skulle være på plass i februar. Når man så ser på merknadene i innstillingen i dag, er ikke regjeringspartiene med på merknaden om dette. Jeg lurer derfor på om regjeringspartiene støtter sin egen statsråd på dette feltet.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
Norsk miljøpolitikk består ofte av høye avgifter og utslippskrav som er strengere enn andre lands. Dette rammer selvsagt norsk næringsliv og norsk industri. Vi har i de siste årene sett at industrien flytter ut til andre land der bl.a. kravene til utslipp og avgiftsnivå er langt lavere, dersom det er noen avgifter og utslippskrav i det hele tatt. Dette gagner selvsagt ikke miljøet, verken lokalt eller globalt, men det er et resultat av den politikken som føres her i Norge, og som Arbeiderpartiet er en varm tilhenger av. Vi mener at norsk regelverk med hensyn til utslippskrav og avgifter ikke skal være strengere enn det er i EU og i andre land Norge konkurrerer med. Er Arbeiderpartiet enig eller uenig i dette?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
Fremskrittspartiet har en miljøvernpolitikk, og vi har en god miljøvernpolitikk. Men den er nok litt på sidelinjen av det de andre partiene har, for de andre partiene har mye symbolpolitikk i sin miljøvernpolitikk. Jeg kan bare nevne at da Fremskrittspartiet inngikk en budsjettavtale med regjeringspartiene i fjor, fikk vi økte midler til å rydde opp i PCB-forurensning. Det har ikke Arbeiderpartiet gjort. Vi har også tatt til orde for å bøte på de skadene som forurensningen gir, bl.a. ved å bevilge det som er nødvendig til kalking. Også der klarte vi å påvirke budsjettet i fjor. Det har ikke Arbeiderpartiet gjort. Det som er viktig for Fremskrittspartiet, er å arbeide i internasjonale fora for å få et regelverk som er likt i flest mulig land, for det som er det viktigste, er at man får ned de globale forurensningene. At man er verdensmester her i Norge, mens det i andre land er mye verre, hjelper egentlig ingenting.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
Når det gjelder klimaspørsmålet, er det klart at Fremskrittspartiet står helt fast på sin politikk, som vi bestandig har gjort, og vi registrerer at det etter hvert er sådd ganske stor tvil om de såkalte menneskeskapte klimagassutslippene påvirker klimaet. Jeg har registrert med glede at også representanten Onarheim fra Høyre etter hvert har sett lyset. At SV skal se det samme lyset, har vi imidlertid litt mindre tro på. Det som er viktig for Fremskrittspartiet, som jeg også sa tidligere i replikkordvekslingen, er at man jobber for internasjonale avtaler, så man får et solid, robust regelverk på plass, som ikke gir konkurransevridning mellom Norge og andre land. Når det gjelder det siste Langeland tok opp, skogvern og fond, er det klart at det er en interessant problemstilling. Men foreløpig har vi lyst til å prøve ut ordningen med frivillig vern, som også skogeierne synes er positivt.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
Jeg kunne ha svart på samtlige replikker under ett, har jeg inntrykk av. Det er klart at vi ønsker også å fremme en miljøvernpolitikk som legger grunnlag for økonomisk vekst, både i Norge og i andre land. Vi synes det er litt meningsløst at man skal kjøre på et nasjonalt regelverk, bl.a. når det gjelder klimagassutslipp og andre utslipp her til lands, og ikke gjøre det samme gjeldende i andre land. Det som er viktig for oss i Fremskrittspartiet, er selvfølgelig å ta vare på den naturen vi har, for det er jo den som gir grunnlaget for økonomisk vekst. Dermed må man også sørge for at man har strenge miljøkrav, men ikke strengere enn det som er i andre land. For allikevel er man avhengig av å ha et konkurranseforhold som gjør at vi er i stand til å konkurrere internasjonalt, slik at ikke Norge blir et museum.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
I innstillingen står det under Friluftsliv følgende: «Flertallet mener at det ikke er behov for å stramme inn dispensasjonspraksis eller en mer restriktiv lovgivning i forhold til byggeforbudet i 100-metersbeltet og ferdsel i strandsonen.» Det er en flertallsbemerkning som Kristelig Folkeparti er med på. I Dagsavisen tirsdag 13. mai 2003 er overskriften «Vil tette smutthull i strandsoneloven». I artikkelen heter det: «Til tross for strengere praksis gis det flere dispensasjoner om bygging i strandsonen enn tidligere. Nå vil lederen i Stortingets miljøkomité tette smutthullene i strandsoneloven.» Bror Yngve Rahm sier videre:«Jeg mener vi må tette igjen de smutthullene som finnes, slik at det ikke skal bli så lett å få dispensasjon.» I dag er det 25. november. Det kunne være litt interessant å høre hva Kristelig Folkeparti mener om dette i dag, siden de tydeligvis har så store problemer med å bestemme seg for hva de egentlig mener.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
Jeg har behov for å få noen avklaringer ut fra det svaret jeg fikk av Bror Yngve Rahm på min replikk, der jeg viste til at Kristelig Folkeparti hadde én politikk den 13. mai når det gjaldt bygging innenfor 100-metersbeltet og dispensasjon i strandsonen, der Bror Yngve Rahm og Kristelig Folkeparti ville stramme inn, mens man i innstillingen sier at man er fornøyd med regelverket slik det er og slik det fungerer i dag. Mitt spørsmål til statsråden er rett og slett: Har Regjeringen siden 13. mai foretatt en innstramming i dispensasjonspraksisen når det gjelder byggeforbud i 100-metersbeltet, eller har man tettet igjen noen smutthull i lovverket, slik representanten Rahm viste til?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
Jeg er glad for at statsråd Ludvigsen har et klart fokus på beredskapen med hensyn til fare for oljeutslipp i nordområdene, og at han har en langt høyere ambisjon enn det tidligere statsråder har hatt. I forbindelse med behandlingen av stortingsmeldingen «Rent og rikt hav» foreslo Fremskrittspartiet at det skulle etableres en trafikkovervåkingssentral på Reitan, og at denne skulle drives av Kystverket. Det fikk ikke flertall. I ettertid er det besluttet at Vardø skal ha den trafikksentralen. I dag brukes Reitan i stor grad til skipstrafikkovervåking. Det synes vi er bra. Men hvorfor ble ikke Reitan valgt da det skulle etableres en trafikkovervåkingssentral i nordområdene, når man allerede har mye av det utstyret på plass som skal til for å kunne overvåke skipstrafikken?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Regjeringen redegjør i meldingen for at utslipp av farlige klimagasser øker langt raskere enn det vi har forpliktet oss til i forhold til Kyoto-avtalen. Samtidig er vi i ferd med å bygge prosjekter som gjør at utslippene kommer til å øke kraftigere. La meg være helt klar på dette: SV har vært mot byggingen av Snøhvit-feltet og mot bygging av LNG-anlegget. Men når det skal bygges, må det være slik at vi må prøve å gjøre det så miljøvennlig som overhodet mulig. På miljøvernministerens bord ligger det en anke fra miljøvernorganisasjonene. De ber Miljøverndepartementet om å sørge for at det pilotanlegget for CO2 -frie gasskraftverk som Regjeringen og Arbeiderpartiet er enige om skal bygges, må legges til Snøhvit, for da får vi redusert det potensielle utslippet, altså 900 000 tonn CO2. Kan representanten bekrefte at man ønsker å gjøre det?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Bondevik I-regjeringen gikk av på spørsmålet om bygging av forurensende gasskraftverk i Norge. Nå ligger det en ny sak på miljøvernministerens bord: Regjeringen skal innen kort tid ta stilling til om den vil være med og forsvare byggingen av et forurensende gasskraftverk på Snøhvit. Det finnes et alternativ. Alternativet er å legge pilotprosjektet for CO2-fri gasskraft til Snøhvit, skille ut røykgassen og reinjisere den i feltet, slik man skal gjøre med den CO2-en man må skille ut før man skal ha den inn i LNG-anlegget. Dette er en gyllen anledning til å fjerne 900 000 tonn CO2 fra det norske klimaregnskapet, samtidig som vi kan bidra til en spennende utvikling av ny teknologi for CO2-frie gasskraftverk. Er det blitt greit med CO2-frie gasskraftverk for Kristelig Folkeparti nå, eller vil Regjeringen ta et klart standpunkt og sørge for at gassen fjernes fra Snøhvit?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Det er riktig som statsråden sier, at det er satt i verk flere tiltak for å øke bl.a. slepebåtkapasiteten i nordområdene, i forbindelse med den økte trusselen som oljefrakten fra Murmansk langs norskekysten representerer. Men det stortingsflertallet så langt ikke har sagt, er at den kapasitetsøkningen som har funnet sted, representerer et tilfredsstillende beredskapsnivå. I tilleggsmeldingen når det gjelder bevilgningene for 2004, redegjør statsråden for hvilke risikoberegninger som ligger til grunn for det antall slepebåter som er valgt. De beregningene forutsetter imidlertid at skipsfarten i gjennomsnitt vil foregå tolv nautiske mil utenfor kysten, mens Kystverkets påbudte seilingsleder befinner seg mellom fire og tolv nautiske mil. Og jo nærmere fire nautiske mil man kommer, jo mer øker behovet for antall slepebåter. Kan statsråden prøve å berolige meg når det gjelder dette?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Jeg legger merke til at statsråden ikke vil utdype hvorfor han har valgt fire slepefartøyer for hele Nord-Norge. Veritas’ beregninger viser at hvis all skipstrafikken hadde foregått fire nautiske mil utenfor kysten, hadde man trengt 28 båter for å ha slepebåtkapasitet god nok. Den andre beregningen viser at hvis alle hadde kjørt akkurat tolv nautiske mil utenfor, ville man ha trengt fire båter for å ha en god nok slepebåtkapasitet. Men de obligatoriske ledene som er foreslått innenfor, varierer fra seks til tolv, altså vil man gjennomsnittlig trenge flere enn fire hvis trafikken følger påbudt led. Så har statsråden helt rett i at tankskip kan velge å reise utenfor tolvmilssonen, men han kan sikkert også bekrefte at snareste vei fra Murmansk til alle markeder, i hvert fall langs Finnmarkskysten fram til Nordkapp, er tettest mulig langs kysten.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Det var ikke ovasjonene i forrige innlegg som fristet meg til å ta ordet i denne saken. Jeg ønsker ikke å forlenge debatten, men jeg synes at statsrådens svar til representanten Langeland når det gjaldt håndtering av de store utslippene av CO2 fra Snøhvit-gasskraftverket, bør kommenteres ytterligere. Dette er en av de største enkeltsakene denne regjeringen skal behandle når det gjelder CO2-utslipp, og det var en komplisert sak under forhandlingene på Sem. I Sem-erklæringen står det at CO2-utslippene fra gasskraftverket på Snøhvit skal ilegges CO2-avgift. Det har det vært ganske tyst om en stund, men jeg regner med at det vil være en vesentlig del av den behandlingen som statsråden nå skal foreta når det gjelder uslippsøknaden fra Statoil om å få slippe ut 900 000 tonn CO2. Det finnes et alternativ. Man kan ta bort de 900 000 tonnene CO2 ved å legge et pilotprosjekt for CO2-fri gasskraft til Snøhvit. Snøhvit er bedre egnet enn mange andre lokaliseringer. Det skyldes at den gassen som kommer fra Snøhvit-feltet som skal inn i LNG-fabrikken, i utgangspunktet er svært rik på CO2. For at LNGen skal møte markedskrav, må man ta ut deler av CO2 fra gassen før man kjører den inn i anlegget. Statoil har allerede startet arbeidet med å bygge en returledning for den gassen, og den skal reinjiseres i feltet. Den dyreste enkeltkomponenten til et CO2-fritt anlegg er altså allerede på plass på Snøhvit-feltet. Det er bygging av rørledning for returgass som er den store, tunge investeringen. Alt som skal til på Snøhvit, er at det bygges et separeringsanlegg som gjør at man kan fjerne CO2 fra røykgassen. Rørledning for reinjisering ligger klar. Den beslutningen skal Regjeringen fatte. Jeg mener at dette er prøvesteinen på om det er slik representanten Bror Ynge Rahm sa, at tvilen skal komme naturen til gode, og at føre var-prinsippet virkelig gjelder for denne regjeringen. En viktigere enkeltbeslutning når det gjelder hvor store CO2-utslipp Norge skal kunne stå for når vi kommer til forpliktelsesperioden, får statsråd Børge Brende neppe på sitt bord. Det skal bli interessant å høre litt mer nyansert hvordan statsråden reflekterer rundt disse spørsmålene.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2003-11-25:
Først vil jeg gjerne få takke representanten Konglevoll for at hun i starten av sitt innlegg lot oss heve blikket og se litt ut over vår egen andedam. Det tror jeg er viktig. Arbeiderpartiet, sammen med SV og Senterpartiet, har en merknad som jeg håper ikke er representativ for Arbeiderpartiets generelle politikk. I forlengelsen av merknaden om nødvendigheten av både å løse miljøproblemer og å hindre at det oppstår nye, sier de: «… påbud, forbud, krav og vernevedtak … er nødvendige og effektive virkemidler for styring … og tilrettelegging for bærekraftige løsninger.» For oss er det viktig å verne det som er verneverdig, og gjerne i et samarbeid. Er det ikke nettopp i denne saken som vi diskuterer i dag, dokumentert at man kommer langt – meget langt, ofte lenger – i et konstruktivt samarbeid med de berørte parter? Er det ikke slik at nettopp Arbeiderpartiet f.eks. i merknader i forbindelse med klimameldingen ønsket å satse på avtaler med industrien for å oppnå resultater? Spørsmålet til Arbeiderpartiet blir da: Er det ønskelig og nødvendig å oppnå resultater i miljøpolitikken uten å øke konfliktnivået, eller tar man gjerne konflikten?
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2003-11-25:
Flertallet i komiteen avviser forslaget fra Sosialistisk Venstreparti om å stanse all fremtidig eksperimentering med og testing av Mixed Oxide Fuel, MOX, i Halden-reaktoren. Den norske deltakelsen i The OECD Halden Reactor Project skal sikre landet grunnleggende kompetanse i reaktorteknologi og bidra til å bevare en tilfredsstillende beredskap mot ulykker, overvåke reaktoranlegg i norske nærområder og sikre norsk innflytelse i det internasjonale atomsikkerhetsarbeidet. Denne deltakelsen gir Norge en god mulighet til å være med i front i slik forskning, og gir muligheter for avledet forskning og kompetanseoppbygging på tilstøtende områder. Forskningsprogrammet støttes av en rekke deltakerland og finansierer over 50 pst. av budsjettet. Institutt for energiteknikk, IFE, som er ansvarlig for prosjektet, har fått konsesjon frem til 2008. Konsesjonsbehandlingen på det tidspunkt vil naturligvis vurdere alle sider av forskningen, men det er av stor betydning for norsk forskning å være i front på et så vidt viktig område. Det er flere eldre atomkraftanlegg i bruk i våre naboland, og det er også nye prosjekter under planlegging. Dette viser at fortsatt forskning er viktig for å sikre at de strengeste sikkerhetsforskrifter er på plass, og at eventuelle mangler i benyttet teknologi kan avdekkes. Det er derfor underlig at enkelte partier ikke ser at Norge på dette området kan være en garantist for sikkerhet i disse anlegg ved å delta i avanserte forskningsprogrammer på dette feltet. Det er videre et viktig moment at MOX-teknologien sikrer en endelig destruksjon av våpenplutonium, i motsetning til andre løsninger. Forskningen bidrar til at destruksjonen kan utføres på en sikker måte. Jeg vil derfor anbefale at Stortinget slutter seg til komiteflertallets innstilling om å avvise SVs forslag.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2003-11-25:
Bare en kort kommentar. For en tidligere industrimann er naturligvis intensjonen fra forslagsstillerne, å gjøre norsk solenergi verdensledende, meget god. Når flertallet likevel ikke følger SVs forslag, er det fordi denne type prosjekter må behandles likt, og behandles av de institusjoner som er opprettet for dette formål. Olje- og energidepartementet har opplyst at de vil videreføre en politikk som gjør det mulig med utviklings- og demonstrasjonsanlegg for fornybar energiproduksjon. Initiativet til slike prosjekt må etter flertallets mening komme fra industrien i samarbeid med aktuelle forskningsinstitusjoner. Det er etter flertallets mening Enova som må være ansvarlig for å vurdere prosjekter av denne kategori, og det vil ikke være i samsvar med den kostnadseffektivitet og teknologinøytralitet som ligger i Enovas målsetting, dersom Stortinget skulle prioritere enkelte prosjekter. Jeg er derfor enig i, på tross av den gode intensjonen som ligger i forslaget, at det vedlegges protokollen.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
SV og Arbeidarpartiet står saman om ein god del i denne meldinga, og det er positivt for framtida. I meldinga står det ein merknad frå Arbeidarpartiet og Sosialistisk Venstreparti om at det er «behov for en revitalisering av miljøpolitikken og høye miljøambisjoner», altså noko anna enn det denne regjeringa har, etter mi meining. Dei illustrerte veldig lita satsing då dei la fram budsjettforslaget på miljø. Men eg må jo seia at eg får problem når Regjeringa i forliket med Arbeidarpartiet faktisk kuttar på veldig mange sentrale miljøområde, f.eks. på energi, på senter for energiforsking, og f.eks. opprydding av PCB, som representanten Konglevoll peikte på var så viktig å rydda opp i. Det eg lurar på, er: Betyr det at ho har høge miljøambisjonar, mindre ambisjonar enn det Regjeringa har i dag, når Arbeidarpartiet kuttar på så mange område?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Eg synest det var litt interessant at Framstegspartiet var inne på bl.a. at klimaproblemet er globalt, og at det er viktig at ein har internasjonale køyrereglar som gjer at problema blir løyste. Dette er etter mi oppfatning nye signal. Betyr dette då at Framstegspartiet skal ta konsekvensen av internasjonale avtalar og faktisk følgja dei opp nasjonalt? Er det det me no høyrer frå Framstegspartiet? Det andre går på skog og såkalla frivillig vern, noko SV kallar for «næringsinitiert vern», versus tvangsvern, som Framstegspartiet sjølvsagt bruker. I ei rekkje saker der det er problemstillingar ein ikkje synest Stortinget tek alvorleg nok, opprettar Framstegspartiet fond. I denne saka foreslår SV i samarbeid både med miljørørsla og næringa å oppretta eit skogvernfond. Kvifor i alle dagar vil ikkje Framstegspartiet vera med på det i denne saka?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Ja, det har eg.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
SV er alltid i nærleiken av å vurdera konsekvensane av sin politikk, fordi me tek utgangspunkt i kva som er viktigast for miljøet. Dersom det faktisk er slik at det føregår produksjon som skaper miljøproblem, skaper miljøgifter, og som skader natur og menneske, er den politikken som bl.a. Halleraker legg opp til, motsvaret til SVs politikk, at me får sjå om det er farleg. Næringa får produsera, og så får me sjå etterpå om det var nokon som døydde av det. Ein slik politikk står ikkje SV for. Me står for ein politikk som er ansvarleg i forhold til framtidas generasjonar, ikkje uansvarleg, slik den politikken er, som Høgre står for.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Det er prisverdig at Framstegspartiet kjem tilbake til dette med energiproblematikken, som dei ikkje gjorde noko med i forlik med Regjeringa. Dei løyvde ikkje pengar til å byggja ut gasskraftverk eller noko slikt då dei inngjekk forlik med Regjeringa. Ansvaret for det ligg altså hos Framstegspartiet sjølv. Så må eg seia at dersom Framstegspartiet hadde fått styra dette landet, hadde det ikkje i dag vore ein norsk kontinentalsokkel som var fremst på miljøteknologi, som faktisk no kan eksportera miljøteknologi. Hadde det vore opp til Framstegspartiet, hadde det vore fullt av olje og gass som fauk rundt i Nordsjøen, og ikkje det som SV har bidrege til å få til, nemleg ein industri som ligg i verdstoppen når det gjeld miljø. I forhold til energiutfordringane er det klart at PIL, som er organisasjonen til prosessindustrien, seier at dei sjølve kan spara 5,2 TWh om ein er einig om å bidra til dette frå Regjeringas og politikaran si side. Men det er ein jo ikkje villig til. Her er det mange ting å snakka om for Framstegspartiet.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Det er heilt riktig at SV og Senterpartiet ofte står saman. Representanten Enger nemnde nokre få saker – det er fleire andre. Det er nettopp derfor Senterpartiet er interessant som regjeringspartnar i 2005. Så til dei konkrete problemstillingane: Det er allereie vedteke at ein skal oppretta artsdatabanken før utgangen av 2003. Men miljøvernministeren somlar, og då er det min jobb å forsøkja å få fleirtal her på Stortinget for å sørgja for at han blir oppretta, slik me har vedteke at han skal bli oppretta. Det er svaret på det spørsmålet. I forhold til vern og eigedomsrett – tusen der og tusen der – og vår målsetjing om 4,6 pst. er dette ein god illustrasjon på forskjellen på Senterpartiet og SV. For SV er det miljøet og vernet, artsmangfaldet, som er det viktige, for Senterpartiet er det grunneigarane og berre det.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
I forhold til spissmus, som Senterpartiet nemnde, trur eg ein skal vera klar over at dei klimaendringane som no er på gang, nok vil føra til at ein del artar dukkar opp i Noreg – på grunn av m.a. temperatursvingingar. Det betyr òg at artar i Noreg vil flytta på seg, og det har ein sett mange tendensar til. Nettopp i klimaspørsmål er SV og Senterpartiet rimeleg einige. Men når det gjeld vern av skog, er det Framstegspartiet og Senterpartiet som er dei gode vennene, og som omfamnar kvarandre hardt for å verna om eigedomsretten. Då får ein ikkje lov til å verna det som er fagleg best grunngjeve, då er det eigedomsretten som først og fremst skal gjelda. Kvifor kan ikkje Senterpartiet forstå at skal ein verna, så må ein verna det som er biologisk viktigast? Og kvifor går ikkje Senterpartiet inn for eit skogvernfond, slik SV foreslår?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Som eg sa i mitt første innlegg, har statsråden vist godt igjen som vår og verdas miljøvernminister. Han er òg sjølvsagt heilt klar over at klimagassutsleppa både tek liv og kostar svært mykje pengar. Det sentrale for SV er å fokusera på klimapolitikken og det klimaforliket som SV har med Regjeringa. Heidi Sørensen og eg har teke opp dette med Snøhvit og utsleppa derfrå og pilotanlegg og moglegheita for deponering, eventuelt flytting av CO2 -gassar til bruk som trykkstøtte. Eg går ut frå at miljøvernministeren seier at han har den saka til behandling og dermed ikkje vil svara, men om spørsmålet er om det er problematisk for Noreg å auka utsleppa sine med 900 000 tonn, kan han gjerne svara på det.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
SV har blitt bede om å gjera forslag nr. 14 om til eit oversendingsforslag. Eg bed derfor om at forslaget blir oversendt.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-11-25:
Det er vel knapt noen som vil kalle Fremskrittspartiet et miljøparti, aller minst de selv. Fremskrittspartiet fører en politikk som igjen vil føre til at vi ikke skal gjøre noe før vi står med forurensningene opp til knærne og kjenner kjemikaliene brenne seg inn i beina våre. Da arbeidsmiljøloven ble revidert i Stortinget, stemte Fremskrittspartiet imot hele loven. De ville ikke ha den. I denne innstillingen er de iallfall med. Det viser at de tar større hensyn til biologisk mangfold og biotoper enn til arbeidstakerne her i landet. Per Sandberg fra Fremskrittspartiet sa på TV-programmet «Brød og sirkus» at de var glade for å slippe ansvar i budsjettsammenheng. Mener Fremskrittspartiet at de skal tas på alvor med en slik politikk, en miljøpolitikk som grunneiere og kapitalen skal styre?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-11-25:
Senterpartiet skriver i innstillingen: «Klimaproblemet er derfor også Norges største miljøutfordring.» Norge er i vesteuropeisk sammenheng det landet som har den minst klimabelastende energiproduksjonen. Likevel har Norden det siste året doblet sine CO2-utslipp på grunn av norsk import av kullkraft. Alle prognoser viser at strømforbruket i Norge og Norden vil øke i årene som kommer. Senterpartiet har fram til nå vært motstander av all utbygging av renere energi enn kull som monner. Vil Senterpartiet nå vurdere sitt ståsted når det gjelder energi, eller er det bare fine ord uten innhold fra Senterpartiet også i denne innstillingen?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-11-25:
Det var fine ord fra statsråden. I en merknad i innstillingen viser Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet til samarbeidsprosjektet «Save the North Sea», som bevisstgjør brukerne av Nordsjøen når det gjelder den forsøplingen de selv bidrar til, gjennom å vise til sjøfolk, fiskere, fritidsseilere og oljearbeidere som forteller hvorfor de ikke kaster avfall i sjøen, men heller bringer det til land. Derfor foreslår disse partiene: «Stortinget ber Regjeringen ta initiativ til en oppryddingsdugnad med deltagere fra alle Nordsjølanda, den maritime næringsklyngen, oljeindustrien og fritidsbåteiere for å fjerne søppel fra Nordsjøen.» Med det som utgangspunkt går jeg ut fra at fiskeriministeren også er innstilt på et samarbeid. Da blir spørsmålet mitt: Hvorfor er ikke regjeringspartiene med på dette forslaget i innstillingen?
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2003-11-25:
Framstegspartiet har ein merknad som kan indikera nye signal frå partiet. Om «Dagens miljøtilstand» står følgjande: «Fremskrittspartiet viser til at på en del områder er likevel utviklingen bekymringsfull, slik som globalt tap av biologisk mangfold som følge av avskoging, overutnyttelse av arter, miljøgifter, arealbruksendringer, og introduksjon av fremmede arter.» Framstegspartiet er også med i følgjande fellesmerknad: «Hver generasjon har en forpliktelse til å overlate jorden til den neste i minst like god forfatning som man selv fikk den fra den forrige.» Men – så skriv Framstegspartiet vidare: «Fremskrittspartiet mener imidlertid at politikken dessverre preges av ønsket om å fremstå som verdensmester, med altfor høye ambisjonsmål og for mye symbolikk.» Eg vil då spørja: På kva miljøområde har Framstegspartiet tenkt å redusera ambisjonsnivået med tanke på kommande generasjonar?
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2003-11-25:
Senterpartiet og Framstegspartiet har ein felles merknad på side 12. Det er jo eit litt spesielt samarbeid og engasjement. Vi legg merke til det, og vi har lese den merknaden med stor merksemd. Partia meiner her at det er viktig å skapa størst mogleg tiltru til evalueringsarbeidet, og vidare: at det er behov for større fagleg breidd i arbeidet. Partia vil også få inn meir spisskompetanse på skogtilstanden i Noreg. Det er også vist til at verneprosessen må evaluerast. Her legg ein altså opp til mange nye føringar, og det er naturleg å stilla spørsmålet til representanten Enger: Korleis er dette arbeidet tenkt gjennomført? Er det vesentlege manglar ved den kompetansen som er i dette arbeidet og i det grunnlaget vi har for å behandla denne saka. Har det vore vurdert eventuelle meirkostnader knytte til det opplegget desse partia har tenkt på?
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2003-11-25:
Denne saka viser at det allereie er etablert eit godt samarbeid mellom Oslo kommune og staten om miljøforbetringar i Groruddalen og langs Alnaelva. Det er viktig at Alnaelva miljøpark blir sett i samanheng med dei andre planlagde miljøforbetrande tiltaka i Groruddalen. Denne saka bør også sjåast på i ein større samanheng og vera modell for samarbeidsprosjekt mellom kommune og stat andre stader i landet. Dette vil vera i samsvar med den siste kommuneproposisjonen, som m.a. la sterk vekt på lokaldemokrati, lokal medverknad og lokal sjølvråderett. Men det fritek ikkje staten for ansvar for å gå inn i forpliktande samarbeid med kommunane om viktige miljøtiltak. Det er viktig å presisera at Oslo kommune har hovudansvaret for å få betre miljø i Groruddalen, men at staten deltek ut frå det nasjonale ansvaret for viktige delar av infrastrukturen som staten har i dette området. Samarbeidsprosjekt av den typen som er i fokus i denne saka, er i samsvar med dei føringane som blei lagde i St.meld. nr. 23 for 2001-2002, Bedre miljø i byer og tettsteder. I denne meldinga er byar og tettstader inviterte til å laga pilotprosjekt, m.a. å utvikla miljøsoner i samarbeid med staten. Kunnskapen som kjem fram gjennom samarbeidsprosjektet i Groruddalen, kan ha overføringsverdi til andre prosjekt. Det spesielle og mest interessante i dette prosjektet er at det vil føra med seg utvikling av nye idear og prosjekt, og det vil vera ei utfordring for tradisjonell planlegging og gjennomføring. Også friviljuge organisasjonar og skular i området har fått sin rettmessige plass i prosjektet. Det skal bli ekstra interessant å få informasjon om organiseringa og ansvars- og kostnadsdelinga mellom dei ulike deltakarane i prosjektet. Dette vil også gjelda drift og vedlikehald der også friviljuge organisasjonar kan delta i den felles dugnaden og innsatsen. Å bu i ein by og samstundes ha nær tilgang til verdfulle friluftsområde er overmåte verdfullt for rekreasjon og oppleving av livskvalitet. Eg er glad for at miljøforbetringane i Groruddalen, som er i samsvar med intensjonen i St.meld. nr. 23, Bedre miljø i byer og tettsteder, sjølvsagt kjem dette området til gode, og i tillegg kan det vera ein kunnskapsbase for samarbeidsprosjekt andre stader i landet.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
Sosialistisk Venstreparti har gjennom mange år opparbeidet seg en viss troverdighet på dette med miljøvern og miljøvernpolitikk. Jeg tror faktisk at partiet var det som tok de største markedsandelene på dette området blant velgerne, iallfall inntil nåværende miljøvernminister tiltrådte. Vi vet at vi i Norge har blant de strengeste krav i verden når det gjelder miljø og utslippskrav, og vi har i Norge en industri som er helt i verdenstoppen på miljøområdet. Denne industrien er også i verdenstoppen når det gjelder energieffektivitet. Vi vet alle at Sosialistisk Venstreparti ønsker ytterligere innskjerping av miljøkrav, samtidig som de ikke vil ha kraftutbygging for å sikre norske industriarbeidsplasser. Jeg vil derfor spørre: Hvor mange av titusener industriarbeidere vil SV og Langeland sette på porten for å oppnå sine miljøpolitiske målsettinger? Hvilke miljøgevinster får man ved at norsk industriproduksjon flyttes til de land som omtrent ikke har miljøkrav, i tillegg til at de har en energiproduksjon basert på kjernekraft?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2003-11-25:
For det første må jeg si at SV og Senterpartiet svært ofte er enige om miljø- og klimapolitikk, men noen ganger skiller også gode venner lag. Det har vi gjort på en del områder i dag. Når det gjelder artsdatabanken, må jeg si at jeg er enig i at den bør opprettes, men jeg syns det er uansvarlig når man sier at det skal skje før utløpet av 2003 – det er en snau måned igjen. Derfor er ikke vi med på det forslaget. SV anklager Regjeringa for å beskrive problemer og lene seg på statistikk. Det er ikke min oppgave å forsvare Regjeringa, det gjør de bra nok sjøl. Men SV lener seg i denne sammenheng på prosenter, og det kan jo være svært farlig av og til. Vi sier at det er 3 000 rødlistede arter vi skal ta vare på – halvparten er i skog, halvparten av disse igjen i varmekjær lauvskog. Hvordan kan da Langeland si at 4,6 pst. er det rette tallet? Hogsten går ned, og for 15 år siden var 1 pst. vern av skog mer enn nok.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2003-11-25:
Klungland var bekymret for at det bare var fine ord fra Senterpartiet i denne sammenhengen. Det er sjelden fine ord fra Senterpartiet. Det er enkle, praktiske ord, som vi ønsker å stå for. Det gjør vi også denne gangen. Det er helt riktig som Klungland nevner, at klimaproblemet er det største vi har å hanskes med. Går det galt, går alt galt, for å si det sånn. Senterpartiet er svært opptatt av denne problematikken. Så trakk Klungland inn dette med strøm. Når det gjelder rein energi, er vi også svært opptatt av det. Vi har faktisk gått inn for at det skal gis økonomisk støtte til bygging av mini- og mikrokraftverk. Vi har også fremmet et forslag som går på magasinfylling – alt dette for å styrke bruk av rein energi i Norge. Dessuten er det vel kjent, jeg nevnte det også i innlegget mitt, at vi er for at det skal brukes mer bioenergi til oppvarming. Alt dette er med på å dra i rett retning.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2003-11-25:
Nå er det heller ikke helt sikkert at SV forvalter sannheten på dette området. Det er nemlig ikke helt sikkert at 4,6 pst. er det riktige tallet. Som jeg har oppfattet det, har det vært litt sånn: Tenk på et tall! I evalueringa fra NINA om skogvern, som er mye av bakgrunnen for at man i Norge har kommet fram til 4,6 pst., sies det: «... vi antar at ingen region og vegetasjonssone i dag har vernet for mye skog.» Man antar det, og så setter man opp et forholdstall som man ganger ut. Da kommer man fram til 3,6 pst. Så sier man at for å være på den sikre siden, legger vi på 1 pst. til. Derfor synes jeg det er veldig rart at noen parti nå står fram og sier at dette er sant, dette er sikkert. Jeg er opptatt av at vi skal verne områder som har høy kvalitet, men da må vi være mer opptatt av rødlisteartene, som Langeland helt riktig er inne på, enn bare å se på antall prosenter.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2003-11-25:
Jeg er nesten frista til å bruke litt tid på det jeg snakka om i forrige replikk. For det som var bakgrunnen for denne skogvernprosessen vi har i dag, er altså denne forskerevalueringa som trekkes litt i tvil. Jeg syns det vil være veldig synd om noen av oss kan trekke ting i tvil. Derfor er det viktig at kunnskapene er nøyaktige, og at de er breit vurdert. Derfor er jeg opptatt av at i tillegg til biologer, som kanskje kan få en litt for stor plass, bør også grunneiere med, myndighetene må med. Jeg mener helt bestemt at myndighetene, miljøvernmyndighetene, må ha det siste ordet i sånne sammenhenger. Men det er også viktig at vi får med skogbruksfolk, som altså har en litt annen bakgrunn enn det biologene har, slik at en får et nyansert syn og får fram mange sider i denne viktige saken. Hvordan det akkurat er tenkt, får vi komme tilbake til hvis vi får flertall for dette.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2003-11-25:
Jeg skal få berøre et tema som er omtalt i meldinga, men som ikke har vært så mye med i debatten i dag. Det gjelder erstatningsregler for nasjonalparker og landskapsvernområder. Det vil jo ta en tid før de er ferdigvurdert og forhåpentligvis forbedret, så kanskje vil uklarheten rundt dette råde enda et par år. Biomangfoldlovutvalget skal legge fram sin utredning 1. juni, og deretter vet vi jo at det vil ta lang tid. Statsråden har gjentatte ganger forsikret om at nye erstatningsprinsipper vil få tilbakevirkende kraft, og det er kjempefint. Men det hefter sjølsagt usikkerhet ved hvordan de nye reglene vil bli. Og for ikke å komme i et uføre med vern av skog i forbindelse med nye eller utvidede nasjonalparker blir mitt spørsmål: Vil statsråden sørge for at slikt skogvern opprettes som naturreservat, og dermed få klare erstatningsprinsipper? Jeg kan forresten til slutt uttrykke at jeg er fra en kommune som har Norges minste nasjonalpark, Ormtjernkampen, og vi vil gjerne at den skal fortsette å være minst.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2003-11-25:
Det gjelder innlegget fra en av forslagsstillerne. Det er mulig jeg ikke fikk det godt nok fram, men mitt poeng var jo at det er et veldig viktig tema som blir tatt opp av SV. Det syns alle sammen. Alle syns dette temaet er viktig. Men det blir litt enkelt når SV dundrer i vei, om det er et parlamentarisk uttrykk – hvis ikke kan jeg si det på en litt annen måte – uten at de heller har 50 øre å legge ved dette her. Jeg syns det blir litt lettvint. Vi kan ikke planlegge oss til et risikofritt samfunn. Det er i grunnen det jeg ønsker å si. Nå ble det også presisert at alle forslagsstillerne er fra fylker som er rasutsatte. Ja, hvem i Norge er ikke fra fylker som er rasutsatte? Sjøl jeg, som nesten er fra flatbygdene, kan finne steder som er rasutsatte. Så dette er en problematikk som vi alle på Stortinget er opptatt av. Det er helt riktig som representanten fra SV sa, ansvaret her har vært for mye fragmentert. Men det ble nedsatt en gruppe i 2001 – det er tross alt snart tre år siden – for å samordne dette, og komiteens flertall forventer at det arbeidet skal holde fram. Dessuten syns jeg det er viktig og kanskje litt spesielt at SV her ønsker en overordnet plan. I andre sammenhenger er de veldig for lokalt sjølstyre. Det er sjelden vi er så nær ting som hvis det detter en stein i hodet på oss, det er svært lokalt det skjer. Derfor bør det også være viktig for oss at denne planleggingen – hvor det er kommunene som har ansvaret – skal skje lokalt. Så er det vårt alles ansvar å sørge for at det til enhver tid er penger nok.