Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 2000-05-26:
Det er et etterlengtet vedtak som skal gjøres i dag. Fra Arbeiderpartiets side har vi de siste årene etterlyst nettopp de endringene som i dag foretas, og det er ingen tvil om at dette egentlig burde vært gjort for lenge siden. Men sentrumsregjeringen måtte altså bruke en del år på å få gjort dette ferdig, selv om det sånn sett slett ikke er noen vanskelig sak. Nå har Stortinget ved tidligere anledninger uttalt seg i saker som selvsagt også vil få virkning i denne saken. Endelig får vi et vederlags- og avgiftssystem som likestiller norsk kultur med utenlandsk, og først og fremst amerikansk, kultur. Og for ikke å lure oss selv er det også greit å slå fast at dette i all hovedsak vil gjelde musikk. Nå viser statistikken at andelen av såkalt vernet musikk faktisk har økt på tross av at dette er dyrere. Men når vi nå likestiller musikken, fjerner vi de økonomiske forskjellene, og vi stimulerer dermed til mer bruk av norsk og vernet musikk. Og det er jammen på tide! I Norge har vi lagt veldig vekt på de kollektive ordningene, og for Arbeiderpartiet er det et selvstendig poeng å opprettholde disse. Det gjør at vi må være varsomme med de grep vi gjør, for vi balanserer nok også i forhold til en del internasjonale krav. Ikke minst har vi en utfordring i de videre WTO-forhandlingene for å klare å beholde disse systemene. Da er det viktig at vi som politikere har tunga rett i munnen og gjør dette i god forståelse med bransjen. Hvis ikke, vil vi nok på et tidspunkt få problemer med å opprettholde fondsordninger generelt. Vederlaget er på mange måter musikkbransjens lønnsoppgjør, og fastsettelsen av dette er deres ansvar. Så er det viktig at vi fastsetter avgiften ut fra vederlaget, og ikke motsatt. Og avgiften skal heller ikke gå på bekostning av vederlaget. På den måten kan vi også oppleve at både Gramo og fondet vil få mer midler til kulturpolitikken. Da er det også viktig å huske én ting: Kringkastere, radiostasjoner, diskoteker og andre som vil bli omfattet av dette, vil måtte betale både vederlag og avgift. Det er helt klart at disse fortsatt skal forholde seg til én innkrever som før. Det får innkreverne finne løsninger på, ut fra det som er deres fortrinn. Og jeg forutsetter at man ikke begynner å bygge opp parallelle systemer for registrering av vederlag og avgift. Det vil jeg oppfatte som misbruk av offentlige midler. Musikkbransjen har i løpet av de siste tiårene opplevd veldig store endringer. Det har vært en kamp for å forsøke å likestille musikkuttrykkene, der kvaliteten er det som skal stå i sentrum, og da ikke som et forsøk på å holde enkelte uttrykk nede, for kvalitetsmessig har enkelte sjangrer hevet seg betydelig og er i dag til og med bedre enn andre, uten at dette har gitt seg uttrykk i det offisielle Kultur-Norge. Vi ser at de som tidligere kunne leve av markedet, i dag har opplevd teknologiske endringer som etter hvert gjør det vanskeligere og vanskeligere, for ikke å si umulig. Det betyr at de også i sterkere grad etter hvert må gjøres gjeldende, bl.a. gjennom de endringer vi gjør i dag. Dette vil det bli viktig å følge opp også i tiden fremover, slik at vi har muligheten til å holde oss med egne artister.