Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-13:
Norge framstår i dag som et av de mest avanserte telekommunikasjonsland i verden, med en moderne og godt utbygd infrastruktur og med et bredt tjenestetilbud av høy kvalitet og til lave priser. Sett på bakgrunn av våre naturgitte og befolkningsmessige begrensninger er utviklingen vi har hatt i denne sektoren imponerende. Informasjons- og kommunikasjonsteknologien spiller en stadig viktigere rolle i samfunns- og næringslivet. IKT framstår i dag som en av de viktigste kildene til nyskaping, effektivisering og omstrukturering i alle former for nærings- og forvaltningsvirksomhet. Mobilkommunikasjon har vært et av de sterkeste vekstområdene innenfor kommunikasjonsmarkedet. Utviklingen av mobilsektoren generelt og GSM spesielt kan være egnet til å illustrere hvordan ny teknologi kan bidra til økt verdiskaping og sysselsetting på nye områder. Å sikre de telepolitiske hovedmål i en situasjon med åpen internasjonal konkurranse reiser ikke minst nye regulatoriske utfordringer, som vi møter eksempler på i den stortingsmeldingen som vi behandler i dag. Det har i Norge vært bred oppslutning om den skrittvise liberaliseringen som munnet ut i at det fra 1. januar 1998 ble åpnet for konkurranse på alle områder i telemarkedet. Utviklingen av norsk telepolitikk har vært preget av en vilje til å finne balanserte og praktiske løsninger – og ikke ri prinsipper for prinsippenes skyld. Den stortingsmeldingen som nå ligger til behandling, er, slik jeg ser det, resultat av den samme innstillingen: at vi ønsker å sette langsiktige resultater i form av stadig bedre og billigere teletjenester til forbrukerne og virksomheter i hele landet i fokus. Styring av telemarkedet sikres nå gjennom generelle regler og individuelle konsesjoner, som bl.a. har til oppgave å sikre husstander, bedrifter og offentlige virksomheter over hele landet et godt utvalg av teletjenester av høy kvalitet og til lavest mulig pris, og å legge til rette for virksom konkurranse. Andre viktige elementer er å sikre tilgang til begrensede ressurser på like vilkår, samt ivareta forbrukerrettigheter, personvern og grunnleggende krav til sikkerhet i telenettet. Som nevnt innledningsvis gir Norges geografi, topografi, klima og befolkningsmønster oss i utgangspunktet høyere utbyggingskostnader enn land vi vanligvis sammenligner oss med. Likevel er Norge i dag et av landene med størst andel av befolkningen som har mobiltelefon. Sammenliknet med andre land har vi også et svært lavt prisnivå og et godt utvalg av teletjenester over hele landet. Denne utviklingen har funnet sted til tross for at det i Norge kun har vært to konkurrerende mobiloperatører med egne nett. Fra enkelte hold er det pekt på at det ikke er tilstrekkelig grad av konkurranse i alle deler av det norske mobilmarkedet. Jeg er likevel ikke enig med Høyre og Fremskrittspartiet i deres karakteristikk av telemarkedet og den regulatoriske utviklingen. Jeg mener det er viktig at det anlegges et perspektiv som tar hensyn til utviklingen både på kort og lang sikt, og som ikke bare har som mål å oppnå kortsiktige kutt i priser og marginer. Ved behandlingen av St.prp. nr. 70 for 1995-96, Om avvikling av resterende eneretter i telesektoren, gav Stortinget sin tilslutning til at det i mobilmarkedet også bør være åpent for mobiloperatører uten eget nett, såkalte tjenestetilbydere. På hvilken måte slike tjenestetilbydere skal få tilgang til de eksisterende mobilnettene er imidlertid et spørsmål der det er viktig å finne en løsning som gir den riktige balansen mellom økt konkurranse og tilstrekkelig motivasjon til investeringer i eksisterende og nye mobilnett. Det klare utgangspunktet fra Regjeringens side er at det er å foretrekke at avtaler på området inngås på kommersiell basis. Slik Regjeringen ser det, er det ikke fornuftig å pålegge tilbydere med sterk markedsstilling å gi tilgang for såkalte virtuelle mobiloperatører – og det er med stor tilfredshet jeg merker meg den brede oppslutningen i Stortinget med hensyn til dette spørsmålet. Dette innebærer imidlertid ikke noe hinder for at aktørene gjennom kommersielle forhandlinger kan komme fram til slike eller liknende løsninger. I den senere tid har nettopp aktørene på bakgrunn av kommersielle forhandlinger kommet fram til avtaler om videresalg. Mobiloperatører uten eget nett har inngått avtaler med de eksisterende mobiloperatørene om videresalg av deres produkter. Det er min klare holdning at reguleringstiltak kun bør settes inn der markedsmekanismene selv ikke finner tilstrekkelig gode løsninger. Som kjent ble Telia i 1998 tildelt konsesjon for annen generasjons mobilsystem, DCS 1800. På grunn av usikkerhet knyttet til spørsmål om pålegg om tilgang for virtuelle mobiloperatører samt fusjonsarbeidet mellom Telenor og Telia innstilte Telia sin utbygging. Etter en helhetsvurdering har Samferdselsdepartementet nå vedtatt at Telia skal få beholde konsesjonen og i denne sammenheng gitt en forlengelse av utbyggingsfristene. Jeg har i mine vurderinger lagt vekt på å finne fram til løsninger som vil kunne bidra til oppfyllelse av overordnede telepolitiske mål. Det legges i denne sammenheng særskilt vekt på å få til en rask etablering av et tredje annen generasjons mobilnett i Norge samt å få inn en mobiloperatør som er egnet til å fremme konkurranse i det norske telemarkedet. Jeg vil også få vurdert nærmere om det framover vil være tilstrekkelig tilgjengelige frekvenser for et eventuelt fjerde annen generasjons mobilkommunikasjonsnett i Norge. Det er en nær sammenheng mellom tilgangsspørsmålet og situasjonen vi nå står overfor, nemlig utlysning av fire landsdekkende konsesjoner for et nytt tredje generasjons system for mobilkommunikasjon, såkalt 3G. Dette nye mobilsystemet vil åpne for en rekke nye, avanserte mobile teletjenester. Flere tjenester som tidligere bare kunne tilbys over det faste nettet, vil med det nye mobilsystemet kunne tilbys i det mobile nettet. Det er imidlertid knyttet stor usikkerhet til flere viktige faktorer ved utviklingen av tredje generasjons mobilsystem. I tillegg er det betydelige kostnader som er forbundet med å bygge ut slikt nett i Norge. Dette gjør at det i første fase ikke er realistisk å forvente utbygging utenfor byliknende områder. Det er derfor en viktig balansegang mellom tilgjengeligheten av disse tjenestene og prisen på tjenestene. Anbudskonkurranse vil være en egnet tildelingsmekanisme for 3G i Norge. Dekning og utbyggingshastighet vil være viktige utvelgelseskriterier i anbudskonkurransen, men ikke de eneste. I konsesjonsutlysningen vil det bli stilt krav om at det innen fem år minimum er bygd ut et 3G-nett i Stor-Oslo, Bergen, Trondheim, Stavanger, Drammen, Kristiansand, Tromsø og Bodø. I tillegg vil dekning og utbyggingshastighet være viktige utvelgelseskriterier i anbudskonkurransen, slik at det i konsesjonene kan stilles krav om dekning utover minimumskravet dersom tilbyderne har tilbudt større dekning i sine konsesjonssøknader. For at myndighetene skal kunne sikre at aktørene har en tilfredsstillende oppfyllelse av konsesjonsvilkårene, vil det bli stilt krav om gradvis utbygging, dvs. at konsesjonærene kontrolleres underveis i utbyggingsprosessen. Dersom det er ønskelig med en dekning av tredje generasjons mobilkommunikasjonstjenester utover de krav som fastsettes i konsesjonen, og utover det som er kommersielt lønnsomt, vil Regjeringen vurdere offentlig kjøp av 3G-tjenester i ulønnsomme områder. Offentlig kjøp av 3G-tjenester etter at en kommersiell utbygging har funnet sted, vil trolig ikke vri eller true med å vri konkurransen på området for 3G-tjenester. Dette må imidlertid vurderes nærmere på det aktuelle tidspunktet, slik at eventuelt offentlig kjøp av 3G-tjenster er i tråd med EØS-regelverket. Regjeringen vil informere Stortinget på en egnet måte om sine vurderinger av eventuelle offentlige kjøp. Jeg mener at bruk av anbudskonkurranse hvor dekning og utbyggingshastighet er viktige utvelgelseskriterier, samt muligheten for offentlig kjøp av tjenester i ulønnsomme områder, er en egnet framgangsmåte for å oppnå en forsvarlig og størst mulig utbredelse av tredje generasjons mobilkommunikasjonstjenester. For å oppnå like konkurransevilkår mellom innehavere av 3G-konsesjoner som ikke har egne nett fra før, og de som har eksisterende annen generasjons mobilnett, vil det være riktig og viktig at tilbydere av tredje generasjons mobilsystem får tilgang til annen generasjons mobilsystem gjennom nasjonal roaming. Dette vil kunne bidra til en mer effektiv konkurranse. Ved at det stilles krav til gradvis utbygging i konsesjonene, vil myndighetene likevel kunne forsikre seg om at 3G-operatørene bygger eget nett og ikke bare benytter seg av de eksisterende GSM-nettene. Når det gjelder den generelle framføringsretten, vil den bli opprettholdt. Den spesielle delegerte framføringsretten vil imidlertid bli vurdert med hensyn til å oppfylle krav til likeverd og ikke-diskriminering, og en eventuell opphevelse vil omfatte alle aktører. Nå som et bredt flertall i Stortinget har gitt sin tilslutning til Regjeringens forslag til rammevilkår for tredje generasjons mobilsystem, vil det være en høyt prioritert oppgave i Samferdselsdepartementet å få lyst ut og tildelt disse mobilkonsesjonene. Vi tar sikte på at utlysning kan skje allerede i løpet av mai måned. Regjeringen legger stor vekt på at det skal føres en langsiktig og forutsigbar politikk på teleområdet. Jeg vil også framheve at vi i nasjonal regulering har lagt stor vekt på å få til en teknologinøytral regulering – der det har vært mulig, har vi på enkelte punkter, særlig mobil, gått lenger enn de fleste andre land. Den teknologiske og markedsmessige utviklingen gjør imidlertid at det er nødvendig med en jevnlig gjennomgang av regelverket med tanke på justeringer. I EU er man i gang med den såkalte «1999 Review», dvs. en totalgjennomgang av regelverket i telesektoren med sikte på å tilpasse dette til framtidens teknologi og markedsutvikling. Vi vil fortsatt følge aktivt med i denne prosessen og også forsøke å påvirke regelverket til mest mulig å ta hensyn til norske forhold. Sammen med våre erfaringer med regelverket så langt og de forhold både flertallet og mindretallet har pekt på, vil dette danne grunnlaget for vår egen gjennomgang av regelverket.