trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-05-27:
På slutten av min fjerde og siste stortingsperiode må jeg si at det er noen små gylne øyeblikk i det parlamentariske liv, hvor tyngden i menneskelivet der ute slår inn så sterkt at alle blir enige. Det har forutgående talere her beskrevet på en alldeles utmerket måte. Både siste taler og alle de andre, bl.a. representanten Ine Marie Eriksen Søreide, har beskrevet hva alternativ og supplerende kommunikasjon handler om. Jeg tar bare ordet for å si at det er fint å være i et slikt gyllent øyeblikk, det inntreffer ikke alltid. Når det inntreffer, skal man ta gleden ved det inn over seg. Gleden ved det er for det første alt det som er sagt her om at noen barn der ute, forhåpentligvis, når dette blir gjennomført, får en bedre verden, en bedre hverdag, og at de blir sett og hørt av oss som skal lage lovene. Stridigheter og uenigheter mellom opposisjon og posisjon blir lagt til side – det er nesten som å være i en bibelsk situasjon, hvor løven og lammet gresser ved siden av hverandre. Jeg blir litt inspirert av slike stunder av og til. Men la oss si det på denne måten: Vi er faktisk i et slikt gyllent øyeblikk. Det er svært hyggelig å gi ros til absolutt alle: til en statsråd som strekker seg, til regjeringspartier som også gjør det, til en saksordfører som gjør jobben, og til alle andre som har vært med på løpet underveis. Det er av og til en liten jubeldag på Stortingets talerstol.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-05-27:
Det var statsrådens svar til representanten Ine Marie Eriksen Søreide som fikk meg til å ta ordet, for plutselig ble Kunnskapsløftet lik Høyre – i denne sammenheng lik Venstre og Kristelig Folkeparti også – som i motsetning til SV var imot den offentlige fellesskolen, osv. Dette ble en litt spesiell retorikk for meg, fordi hele Kunnskapsløftet bygger på at vi har en offentlig fellesskole hvor man vil at alle elever skal bli sett – de skal bli sett av gode lærere, de skal få en tilpasset opplæring. Og det er jo snarere slik da at selve forskjellen her ligger i viljen til å satse på dette, og da synes jeg ikke vi skal ha den typen beskrivelser. Det er jo heller slik at statsråd Solhjell ved slutten av denne stortingsperioden har gravlagt omtrent enhver bit av SVs skoleprogram i 2005, for det er jo faktisk helt annerledes. Og siden jeg av og til siterer det bibelske, er det alltid større glede over den ene som vender om i tide og tar kunnskapsløpet fullt ut, enn den som aldri gjør det. Og statsråden tar det nå helt ut.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-05-27:
Mitt spørsmål går også på kjøretøy. Jeg har vært i Afghanistan noen ganger, og jeg har litt peiling på biler. Når jeg bl.a. ser at man kjører rundt i upansrede Mercedes 240 Geländewagen, 72 hk dieselmotor, blir jeg litt redd. Dette er biler som nesten er dårligere enn en middels gårdsbil på Hedmarken. Siden jeg samtidig hørte at det tar så lang tid å få disse bilene, tok jeg en telefon i fjor til et canadisk firma. De ville bruke sju dager på å levere 25 pansrede Toyota-biler til Kabul flyplass. Det skulle altså ta sju dager! Det samme kunne de gjøre nå. Jeg skjønner derfor ikke at det er tiden det står på. I uken som var, hadde jeg et møte med et fransk firma – Renault. De er også store på å levere militære kjøretøy. De kunne levere militære kjøretøyer i hvilke størrelser og klasser vi ønsket i løpet av fem måneder. Jeg leser i avisen, og jeg hører statsråden nå si, at det tar tid – 15 måneder, kanskje to år – før det er nok kjøretøy der nede. Dette gjelder både pansrede og upansrede kjøretøy …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Erna Solberg (Høyre), 2009-05-27:
Jeg har et spørsmål til landbruksministeren: Landbruks- og distriktspolitikken er preget av sterke eiendomsreguleringer: Boplikten reduserer verdien og hindrer omsetning av gården, delingsforbudet hindrer restrukturering til større og mer drivverdige bruk, prisreguleringen fratar selgeren en del av verdien, selv når selger og kjøper er enige om prisen, og odelsloven medfører at gårdsbruk går i arv og hindrer at nye kommer inn i næringen. Felles for alle disse reguleringene er at det svekker bondens eiendomsrett, og at det er strenge føringer for hva grunneieren kan disponere sin egen eiendom til. Jeg mener at skal vi gjøre den typen reguleringer, må vi ha gode grunner for at slike reguleringer faktisk fungerer – dokumentasjonen på at de virker må være til stede. Bildet i Norge i dag er at det står 35 000 gårdsbruk tomme og til forfall rundt omkring i landet, 180 000 landbrukseiendommer finnes, men det er bare 47 000 bruk i aktiv drift. Det betyr at bøndene omstiller seg, mens eiendomsstrukturen står bom fast. Samtidig blir norske bønder i større og større grad leiebønder; 40 pst. av jordbruksarealet i Norge er leiejord. Eiendomsreguleringen virker ikke etter hensikten. Nylig dokumenterte Nationen at 20 pst. av dem som er pålagt boplikt, ikke overholder den. Regjeringen har nå levert til Stortinget en odelstingsproposisjon som strammer inn deler av dette regelverket. Basert på dette bildet, mener ikke statsråden at det er på tide å gi bønder og folk i distriktene litt av den samme eiendomsretten som andre folk i Norge har?
Erna Solberg (Høyre), 2009-05-27:
Den ideologiske forskjellen kan være én ting, men spørsmålet er: Fungerer politikken til Senterpartiet og Regjeringen? Gir den de resultatene for Distrikts-Norge som man forutsetter at den skal gi? Svaret som dokumentasjonen nå gir, er at det gjør den ikke. Det står 35 000 bygninger til forfall i Distrikts-Norge på grunn av denne politikken. Det innebærer f.eks. at når brudd på boplikten medfører at gård og grunn som kanskje har vært i en familie i generasjoner, blir tvangssolgt, har ikke mennesker som bor andre steder i landet, mulighet til å overta hus og gård bare fordi de ikke kan flytte dit og overta boplikten. Svaret på dette blir altså: Flere hus til forfall, flere rønner i Distrikts-Norge, mindre levende bygder og mindre aktivitet enn det ellers kunne vært. Synes Senterpartiet og landbruksministeren at det er en måte å skape levende bygder på – å se flere hus forfalle?
Erna Solberg (Høyre), 2009-05-27:
Situasjonen i Pakistan er både et lokalt eller regionalt anliggende og henger sammen med et mye større internasjonalt bilde knyttet til fremveksten av fundamentalistiske islamistiske bevegelser, også knyttet til ustabile stater rundt omkring i verden. Mitt spørsmål til utenriksministeren gjelder egentlig en mer felles eventuell nyorientering i hvordan vi håndterer det bildet totalt sett på en mer vestlig basis, f.eks. som diskusjonstema gjennom NATO og på andre områder. Vi møter det i Somalia, vi møter det i Pakistan, vi møter det selvfølgelig i Afghanistan, men vi møter det også i mange andre konflikter rundt Midtøsten, hvor kombinasjonen fundamentalistisk islam og terrororganisering også henger sammen med noen lokale konflikter. Er dette temaer som utenriksministeren mener bør settes høyere på dagsordenen i vestlige allianser?
Erna Solberg (Høyre), 2009-05-27:
Jeg har egentlig et ganske enkelt spørsmål til utenriksministeren. Mener utenriksministeren at kulturministerens latterliggjøring av Den europeiske menneskerettighetsdomstol bidrar til mer respekt for Den europeiske menneskerettighetskonvensjon og dens institusjoner, eller at den bidrar til å styrke standpunktet til dem i norsk politisk debatt som nå har tatt til orde for å reforhandle hele konvensjonen?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Som representanten Solberg understreket, er dette en sak som skal behandles i Stortinget i løpet av kort tid. Høyre, og også Fremskrittspartiet, hevder at liberalisering av reglene om boplikt, priskontroll og også forbud mot deling vil styrke bondens rettigheter til egen eiendom. Jeg er ikke enig med de to partiene i at det fører til riktige resultater for samfunnet. Den lovendringen som blir foretatt i denne odelstingsproposisjonen, innebærer betydelige forenklinger og tydeliggjøring av viktige deler av landbrukslovgivningen. Reglene vil bli mer målrettet, enklere å forstå og lettere å håndheve, og kan bli bedre egnet til å nå målsettingen om bosetting, næringsutøvelse og produksjon av mat i en verden hvor tilgangen på nok mat er truet på verdensbasis. Hvis regelverket rundt landbrukseiendommer svekkes, mener jeg det er grunn til å tro at mange eiendommer vil bli vurdert på linje med hytter eller fritidseiendommer, og ikke som næringseiendommer. Mange kjøper hytter og fritidseiendommer, det er greit, men jeg og Regjeringen ønsker å legge til rette for at landbrukseiendommene skal tas i bruk til næringsvirksomhet, og ikke minst til bolig. Det er det som er grunnlaget for de lovforslagene som ligger til behandling i Stortinget nå, og det er det som er grunnlaget for Regjeringens politikk. Forslagene tar også sikte på en målretting av reglene om boplikt på eiendommer med nedsatt konsesjonsgrense, som vi har i mange sørlandskommuner. Det åpnes altså for kommunal frihet til å endre reglene om unntak for slektninger også. Jeg har bare lyst til å understreke at det er en ideologisk forskjell i politikken på dette området. Det Regjeringen og Senterpartiet ivaretar, er at vi skal bruke eiendommene til næringsvirksomhet og til bolig.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Bygdeforskning har nettopp lagt fram en rapport som viser resultatene av folks oppfatning av boplikten. Hovedfunnet i denne undersøkelsen er at hovedtyngden av dem som overtar landbrukseiendom, ønsker å bo på eiendommen. Nesten 90 pst. oppgir det som en meget viktig eller ganske viktig grunn. Det forteller at norske gårdsbruk bebos av folk som har lyst til å bo der. I tillegg er det viktig å merke seg at det drives næringsvirksomhet på en stor andel av de eiendommene der eieren bor. I det ligger det at bosetting har stor betydning for aktivitet og næringsutvikling på bygda. Til tross for at folk bor av lyst, er regler om boplikt viktig for å unngå at landbrukseiendommer blir brukt til fritidsformål. Det er altså grunnlaget for den eiendomslovgivningen vi har i dag, og en del av de forslagene som er lagt fram. Det er viktig å merke seg at effekten av boplikten snarere består i hvem som overtar landbrukseiendommen, enn at det presser folk til å bo der. Det er også viktig å få med seg. Det vil si at eiendommene kanaliseres til den i familien som vil bosette seg der. Det er også lagt til grunn i det lovforslaget som nå er til behandling i Stortinget.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Det representanten Asmyhr beskriver, er feil. Bildet er motsatt. Bildet er at norske landbrukseiendommer bebos og brukes til næringsvirksomhet. Det bildet som både Fremskrittspartiet og Høyre prøver å få fram, er feil. Det som er litt av poenget her, er at når Fremskrittspartiet sier at de ønsker å slippe bonden fri, ønsker de i realiteten å slippe bonden. De ønsker ikke et landbruk av det omfang vi har i Norge i dag. De ønsker ikke et landbruk i hele landet. De ønsker ikke at vi skal produsere mat i det omfang vi gjør i Norge i dag, og det er ganske alvorlig. Mitt utgangspunkt er at norsk landbruk i størst mulig grad skal videreføres i det omfang vi har i dag. Det vil fortsatt skje strukturendringer, men strukturendringene er redusert under denne regjeringen. Avgangen fra næringen er blitt halvert i løpet av fire år. På tross av finanskrise, på tross av oppgangstid har Regjeringens politikk virket.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Jeg er veldig glad for at representanten Tørresdal fra Kristelig Folkeparti understreker den samme intensjon som Regjeringen har – og som også Senterpartiet har – at boplikten skal bidra til at gårdsbruk drives, at de bebos av folk som ønsker å bo i bygda, og at vi ikke gjør om eiendommene til fritidseiendommer. Det er særdeles viktig. Det vi har bevis på gjennom de siste årene, er at denne politikken virker. De som bebor gårdsbruk i dag, ønsker å bo der fordi de ønsker å drive næringsvirksomhet. Det er avgjørende. Når det gjelder regelverket for håndtering av boplikten, har vi laget retningslinjer for en ensartet praktisering. Disse retningslinjene følges av kommunene. Men det er fortsatt slik at det må være mulighet for ulik behandling i ulike kommuner, og at det er ulike forhold som må ivaretas. Det mener jeg fortsatt må være grunnlaget. Kommunene må ha en viss grad av styring av dette på egen hånd. Det gjøres gjennom boplikten og reglene for konsesjon.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Jeg oppfatter det slik at representanten Kongshaug og Venstre er enig i prinsippet om boplikt, dvs. at vi skal ivareta landbrukets framtidsmuligheter gjennom å stille krav til dem som overtar eiendommer. Det er jeg helt enig i, og det ligger også til grunn for den politikken som Regjeringen fører, som Senterpartiet har stått for, og det ligger i bunnen for de forslag som nå ligger til behandling i Stortinget. Gjennom de forslagene har vi prøvd å tydeliggjøre og klargjøre regelverket, og ikke minst forenkle regelverket. I den sammenheng er det også større muligheter for kommunene til å påvirke situasjonen. Det er jeg tilhenger av.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Jeg er veldig glad for å snakke på vegne av hele Regjeringen i denne saken. Det er helt åpenbart at denne regjeringen er samlet på den politikken som statsråden representerer. Det går på at vi skal ha rammebetingelser i norsk landbruk som ivaretar muligheten til å drive en fornuftig matproduksjon i hele landet også i tiden framover. Det denne regjeringen er opptatt av, i større grad enn andre partier i dette storting, deriblant partiet til representanten Gundersen, er at vi skal ta vare på dem som vil inn i landbruket, framfor å ta vare på dem som skal ut av landbruket. Representanten Gundersen forfekter det motsatte. Han vil ivareta dem som ønsker å selge seg ut av landbruket. Han ønsker en liberalisering av muligheten til å selge eiendommer. Det ønsker ikke vi. Vi ønsker å ta vare på dem som skal inn, og da må vi ha både bopliktregelverk og prisregulering. Og når det gjelder prisregulering: Det er helt logisk at til en næring som er omfattet av betydelige støtteordninger, som norsk landbruk er, og som har en skjerming, må det også stilles krav om …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Jeg er veldig enig i det som ble sagt innledningen til representanten Tørresdals spørsmål, at utviklingen i norsk landbruk bl.a. er avhengig av at vi greier å få gjennomført en god inntektsutvikling, at vi ivaretar kulturlandskapet, at vi ivaretar rekruttering, og at vi ivaretar mulighetene til nyinvesteringer. Jeg mener at denne regjeringen har levert ganske godt på de fleste av disse områdene. Når det gjelder de jordbruksoppgjørene som er gjennomført i løpet av de siste fire årene, legger de til rette for en inntektsheving for næringen på i gjennomsnitt 73 000 kr. Det er langt over det som var tilfellet i forrige regjeringsperiode. Vi har også lagt vekt på at vi skal ha muligheter til bedre investeringer. Det har vært stor diskusjon i de årlige jordbruksavtalene. I år er det i forbindelse med revidert satt av 200 mill. kr til økte investeringer, og det opplever jeg er positivt mottatt i næringen. På spørsmålet om Regjeringen er fornøyd med utviklingen, har jeg lyst til å si at hvis norsk landbruk skal ha utviklingsmuligheter i framtiden, må denne regjeringen videreføre arbeidet også i neste periode. For det er kun denne regjeringen som kan sikre at inntektene i landbruket fortsetter å øke, slik at landbruket skal ha bedre konkurransemulighet når det gjelder arbeidskraft, og ikke minst for å sikre arbeidskraft og utviklingsmuligheter. Så vi er fornøyd, men vi vil lenger.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Ja, jeg mener faktisk at det er større optimisme i landbruket nå enn det var i siste periode. Det kan jeg dokumentere ved at avgangen fra landbruket er halvert i den siste perioden. Cirka 2 500 bruk var nedlagt årlig ved slutten av forrige regjeringsperiode. Nå er den årlige nedgangen ca. halvert. Det er et bevis på at en har greid å redusere avgangen, og det er jo også et bevis på at folk ønsker å være i næringen. Det andre punktet som jeg har lyst til å kommentere, er at vi ser en betydelig økt investeringslyst. Det er et betydelig behov for å investere mer i driftsbygninger, investere mer i jord og investere mer i driftsmidler i landbruket. De rammebetingelsene vi har i dag, ivaretar ikke dette godt nok, selv om vi har forbedret det betydelig fra forrige periode. Dette ivaretas fortsatt ikke godt nok, men investeringslysten er der, så jeg har lyst til å konkludere med at vi har oppnådd mye, men vi vil komme enda lenger.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Det representanten Kielland Asmyhr beskriver, er ikke riktig. Det har skjedd en tilnærming av inntekter mellom jordbruket og andre grupper i den siste perioden. Det kan vi dokumentere. Punkt 2: Når det gjelder 2008, er det riktig at utviklingen ble verre enn det som var forutsatt. Det er da ivaretatt gjennom årets avtale – en kompenserer for 2008 gjennom årets avtale. Punkt 3: Når det gjelder framtiden, vil det være meget alvorlig for norsk landbruk hvis Fremskrittspartiet får gjennomført sin politikk. Ved siste jordbruksoppgjør har de foreslått kutt på 7,3 milliarder kr, eller 75 pst. av inntektene i jordbruket over ett år. Ved forrige jordbruksoppgjør foreslo de et kutt på rundt 6 milliarder kr. Det er helt åpenbart at 70 pst. reduksjon i inntektene i jordbruket – som Fremskrittspartiet ønsker hvis de kommer til makten – vil være en katastrofe for norsk landbruk.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Samdriften er viktig i norsk landbruk. Den er viktig fordi den ivaretar et behov som mange har for regulert arbeidstid og regulert fritid. Men når Høyre påstår at vi forfordeler samdriften – for det er det representanten Røbekk Nørve sier her – blir det etter min mening helt feil. Det må ikke være slik at tilskuddssystemet bestemmer hvordan en selvstendig næringsdrivende organiserer sin drift. Det er slik i dag at vi prøver å lage like regler for samdrifter som produserer et visst volum, som for en enkeltbonde som produserer det samme volumet. Det må ikke være slik at en gjennom å inngå samdrift skal få høyere tilskudd enn det den enkeltbonden som produserer det samme volumet, har. I dag er det slik at det fortsatt er fordeler ved å være samdrifter, bl.a. fordi avløserordningene prioriterer samdrifter bedre. Vi har prøvd å utjevne regelverket slik at det skal være like vilkår for samdrifter som for andre bruk av samme størrelse, og det er en oppfølging av den politikken som representanten Røbekk Nørve stod for i forrige periode.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Jeg er veldig glad for at representanten Kongshaug støtter meg på at det ikke er grunnlag for å svartmale situasjonen i næringen, slik enkelte ønsker å gjøre. Denne næringen har framtidsmuligheter, forutsatt at vi får videreføre en politikk som legger rammer for importen, og som, ikke minst, ivaretar muligheten for en positiv inntektsutvikling også framover. Når det gjelder årets avtale – som vi skal diskutere senere – har jeg bare lyst til å understreke at forslaget om å øke målprisene med 290 mill. kr vurderer jeg som fullt mulig å oppnå. Det er også slik at næringens organisasjoner vurderer det på samme måte, så jeg tror det vil være en god balanse i årets jordbruksavtale mellom målpriser og budsjettpenger. Jeg har bare lyst til å understreke helt til slutt at det er et historisk nivå på budsjettpenger i årets avtale.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-27:
Jeg er veldig glad for at representanten Holten Hjemdal understreker den målsettingen som Kristelig Folkeparti har, som er i samsvar med Regjeringens målsetting, at man ønsker et landbruk i hele landet, at man ønsker en variert bruksstruktur og at man også ønsker – slik forstår jeg det – å opprettholde den kanaliseringspolitikken som sikrer denne målsettingen. Når det gjelder spørsmålet om lite penger over budsjett, har jeg lyst til å understreke at når vi i årets jordbruksavtale har blitt enige om å sette av 560 mill. kr, er det historisk høyt. Det er høyere enn i alle de andre årene i denne perioden, og nettoeffekten av det er høyere enn i de siste ti årene – en periode hvor også representanter for Holten Hjemdals parti har ivaretatt landbruket i regjering. Jeg forstår rett og slett ikke at man kan si at det er for lite penger i årets budsjett. Jordbruksavtalen i år vil(presidenten avbryter) gi godt grunnlag for inntektsutvikling. (presidenten avbryter)
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2009-05-27:
Siden dette er den siste spørretimen statsråden møter i, og vi nå nærmer oss valg, er det bare å konstatere at den norske bonden ikke tåler mer av Senterpartiet. Vi har i denne perioden hatt to landbruksministre fra Senterpartiet som har vært opptatt av å fylle opp gammel ideologi og ikke bidra til fremtidshåp og utvikling. Man bidrar til en innstramming i bl.a. eiendomslovene, der vi har en sak som ligger til behandling i Stortinget nå. Statsråden sier at liberalisering, slik bl.a. undertegnede står for, ikke vil hjelpe. Men det er uttrykkelig bevist at statsrådens politikk ikke fungerer. Han vil altså ikke ha hytteeiendommer, men han vil ha nedfallseiendommer. Når skal statsråden ta det skritt å nyorientere seg?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2009-05-27:
Det er ingen grunn for statsråden til å stå her og slå seg på brystet og være stolt av den landbrukspolitikken som denne regjeringen, og to statsråder fra Senterpartiet, har ført i denne perioden. Endelig er det bevist at Senterpartiet i regjering ikke bidrar til høyere inntekter for bonden enn det andre partier ville kunne ha bidratt til. Landbruksoppgjøret er altså blitt en triksing med tall. I fjor skulle bonden få over 30 000 kr i økte inntekter, mens tall fra budsjettnemnda viser at resultatet var minus ca. 2 500 kr. Det viser at vi må ha et betydelig systemskifte hvis den norske bonden skal få økte inntekter. Er statsråden nå villig til å se på andre virkemidler som opposisjonen har foreslått, f.eks. skatte- og avgiftslette, regelverksendringer osv.?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-05-27:
Kristelig Folkeparti har et helt annet utgangspunkt enn Fremskrittspartiet og Høyre når det gjelder boplikt. Kristelig Folkeparti er bekymret for fraflyttingen fra gårdsbruk her i landet. Uten boplikt kan det åpne seg et marked for at landbrukseiendommer blir store fritidseiendommer for kapitalsterke investorer og blir brukt bare korte perioder, i ferier o.l. Det er ikke dette Kristelig Folkeparti oppfatter som levende bygder eller en framtidsrettet landbrukspolitikk. Samtidig er det uheldig at praksis varierer sterkt fra kommune til kommune. Skal bopliktordningen ha en framtid, og det bør den, må den praktiseres rimelig likt, og den må praktiseres med vett og forstand. Hvordan vil landbruksministeren sikre en rimelig lik og god praktisering av regelverket, slik at boplikten kan bidra til at det som var formålet, blir oppfylt, nemlig å holde oppe bosettingen og skape liv og trivsel rundtom i hele landet?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-05-27:
Jeg har også et spørsmål til landbruksminister Brekk. Nå har den rød-grønne regjeringen hatt makten i nesten fire år. Det er tid for oppsummering. Det er tid for å se på hva Regjeringen har klart å få til i en hel stortingsperiode. Fire år betyr fire jordbruksoppgjør – fire muligheter til å innfri de mange, og gode, løftene om en offensiv satsing på landbruket. Senterpartiet har altså vært fire år i regjering – en regjering som utgår fra et flertall i Stortinget, og som dermed har muligheter til å gjennomføre den politikken en ønsker. Kristelig Folkeparti har registrert at regjeringspartiene har brukt denne makten og muligheten til å gjennomføre de forskjellige regjeringspartienes hjertesaker. Et eksempel på dette er SVs barnehageløfte – det er gjennomført med en koste hva det koste vil-strategi. Jeg antar at det som er hjertesak nummer én for Senterpartiet, må være landbruket. Men til tross for at Senterpartiet har vært i maktposisjon og har hatt landbruksministeren – eller landbruksministrene – i hele perioden, registrerer vi at det fortsatt er uro og manglende optimisme i landbruket når det gjelder rekruttering av unge til næringen, og når det gjelder lønnsomhet og inntjening. Det er fortsatt vanskelig å finansiere nyinvesteringer i landbruket. Det foregår en utstrakt nedbygging av bruk, spesielt i områder med spredt bosetting, og vi opplever uro rundt gjengroing av kulturlandskapet. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Er statsråd Brekk og Senterpartiet fornøyd med utviklingen i norsk landbruk de fire siste år? Har en kommet i mål? Mener statsråden at en har innfridd alle løfter fra Soria Moria om et offensivt landbruk?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-05-27:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er ikke tvil om at viljen er til stede, men spørsmålet er om en har fått til en snuoperasjon i landbruket. Nå svarte statsråden som forventet at en har økt bevilgningene gjennom jordbruksforhandlingene. Og det skulle bare mangle! Ingen regjering har hatt mer penger å dele ut enn denne. Spørsmålet er egentlig ikke om det er blitt brukt mer penger, eller om det er blitt noe bedre oppgjør. Spørsmålet blir: Har det skjedd en endring, har det skjedd en snuoperasjon med denne regjeringen – med Senterpartiets landbruksminister – en flertallsregjering som har hatt mye makt og store muligheter? Har en klart å snu utviklingen når det gjelder investeringslyst? Har en klart å øke lønnsomheten i landbruket? Kan en registrere en større vilje blant de unge til å ta over gårdsbruk? Eller sagt på en annen måte: Mener statsråden at det nå er kommet optimisme i landbruket?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-05-27:
Kristelig Folkeparti slår hardt ned på juks og rot med penger som det offentlige har bevilget. Det er tillitsbrudd i forhold til fellesskapet, uavhengig av om det er et politisk parti, om det er en humanitær organisasjon eller en innvandrerorganisasjon som har gjort det. Men det er helt klart at det svekker organisasjonens legitimitet. Det er trist for det frivillige Norge. Kristelig Folkeparti er opptatt av at vi nettopp i integreringsarbeidet trenger de frivillige organisasjonene. Vi trenger både innvandrernes egne organisasjoner og det øvrige frivillige apparatet for å få til en god integreringspolitikk. Derfor forventer Kristelig Folkeparti at utenriksministeren og Regjeringen sørger for at man skjerper rutinene, sørger for at man kan gjenoppbygge den tillit som disse frivillige organisasjonene må ha, for nettopp å bygge et mangfoldig fellesskap der disse viktige aktørene har tillit i folket.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-05-27:
Venstre er av den oppfatning at de beste avgjørelsene blir tatt nærmest mulig dem de angår. Senterpartiet tviholder på gammel medisin, selv om den ikke virker. Det gjelder i høyeste grad også et nasjonalt bopliktregelverk og innstramming av denne boplikten. Høyre og Fremskrittspartiet vil avvikle boplikten, men også på dette området er det forskjell på å barbere seg og å skjære av seg hele haken. Venstre vil avvikle det statlige bopliktregelverket for landbrukseiendommer og la kommunene ha adgang til å innføre boplikt i hele eller deler av kommunen. Dette vil medføre at vi får et bopliktregelverk som er tilpasset lokale forhold, og det viser også at man har tillit til lokale folkevalgte. Synes ikke statsråden – kanskje jeg skal være så uærbødig å si også som gammel ordfører – at dette er et godt forslag som også Senterpartiet burde støtte opp om?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-05-27:
Jeg ønsker å starte med å gratulere statsråden med en ny framforhandlet jordbruksavtale. Det er en god tradisjon som er ført videre, og som også den forrige regjeringen lyktes med. Så har jeg ikke lyst til å slutte meg til den svartmalingen av norsk landbruk som synes å komme fram her i salen. Det skjer veldig mye positivt rundt om i norske bygder. Det er investeringsvilje, det er innsatsvilje, og det skjer veldig mye positivt. Jeg vil understreke at investeringsviljen i forrige periode – siden statsråden var inne på det – var minst like stor som i denne perioden. Nå skal ikke jeg gå inn på detaljene i årets jordbruksavtale – den får vi anledning til å diskutere senere – men det ligger jo til grunn en økning i målpriser, og det er jo historisk at det faktiske resultatet i avtalen ble høyere enn både krav og tilbud fra staten. Det er interessant i seg selv. Men tror statsråden at mulighetene er til stede til å ta ut de prisene som det er lagt opp til, sett i relasjon til det trykket som vi har når det gjelder import …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-05-27:
Det er et begrep som sier at man er mer katolsk enn paven. Når statsråden kan stå her og si at han synes det står veldig bra til i mye av Distrikts-Norge, og han ikke ser at mange norske landbrukseiendommer fraflyttes og bruk står tomme, undrer jeg meg på når han kjørte rundt i Distrikts-Norge sist. Det vi snakker om her, er uhyre sterke inngrep i eiendomsretten, uten at det gir noen synlig effekt på utviklingen i landbruket. Og hvis landbruksministeren er fornøyd med at den ideologiske forskjellen mellom Høyre og Senterpartiet er at vi ønsker å gi eiendomsretten tilbake til bonden, mens Senterpartiet ønsker å gi den til byråkratiet, er det en helt grei ideologisk forskjell for min del. Men vi har altså fått en landbruksnæring som er politisk styrt, og bonden har ikke fått lov til å tilpasse seg selv. Jeg tør påstå at bonden faktisk vet best hvordan han ønsker å utvikle sitt livsgrunnlag og sine verdier. Når skal Senterpartiet også gi landbruket den samme frihet som enhver annen næringsutøver i Norge har til å utvikle sine verdier og næringsgrunnlag?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-05-27:
Saksordføreren var så vidt inne på det, og vi har jo en betydelig utfordring i skolen ved at vi har forskjellige forvaltningsnivåer som har ansvaret for videregående skole og grunntrinnet. Fremskrittspartiet og Høyre har laget en liten merknad om at her burde man åpne opp for at flere kommuner kan få lov til å drive videregående skole. Det har vi også foreslått gjentatte ganger. Vil statsråden ta inn over seg den utfordringen det er å skape gode overganger mellom de to nivåene – jeg har selv sett det i praksis ute at det ikke er kontakt mellom videregående nivå og ungdomsskolenivå – å gjøre overgangen enklere for å få muligheten til å ta fag på videregående nivå for ungdomsskoleelever? Vil statsråden åpne opp for at flere kommuner kan få lov til å drive videregående skole?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2009-05-27:
Bøndene utgjør den største gruppen av næringsdrivende i landet – og Høyre ønsker et lønnsomt landbruk. Stadig flere landbruk i bygdene forsvinner fordi Regjeringen ikke tilrettelegger godt nok for samdrift i landbruket. Mindre gårdsbruk som ønsker å effektivisere driften for å få bedre lønnsomhet og ressursutnyttelse, straffes ved at de blir fratatt en stor del av tilskuddene fra staten hvis de slår seg sammen. Samdriftsbonde Vegard Birkeland sier til Nationen 1. april at regelverket oppfordrer til hobbydrift. Han sier videre: « Skulle vi beholdt tilskuddene måtte vi ha bygget to, tre separate fjøs, men det er høl i hue å gjøre det bare for å oppfylle kriteriene i tilskuddsreglene, et regelverk som ikke følger tida.» Kan statsråden begrunne hvorfor Senterpartiet og Regjeringen er mer opptatt av å straffe de bøndene som ønsker å drive på en effektiv måte, framfor å belønne og oppmuntre dem som ønsker å samarbeide om mer lønnsom drift?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-05-27:
Jeg synes det har vært en spennende ordveksling. Senterpartiet har et slagord som heter: «Ta hele landet i bruk.» Jeg tror Senterpartiet på dette – at de ønsker å ta hele landet i bruk – til tross for at de ikke har klart å levere helt på dette i regjering, for vi vet at mindre bruk med begrenset produksjon er mer avhengig av budsjettstøtte. Men det er framtiden vi kan gjøre noe med. Statsråden er også framtidsrettet i sin argumentasjonsrekke. Kristelig Folkeparti ønsker et landbruk i hele landet med variert bruksstruktur. Vi ønsker å legge til rette for rekruttering, slik at neste generasjon ønsker å overta. Ser statsråden da at lite penger over budsjett truer målet som Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Regjeringen egentlig har sammen, om levende bygder og en variert bruksstruktur? Ser statsråden at vi her har en utfordring i forhold til den politikken som har blitt ført? Og hvordan vil framtidspolitikken fra Regjeringens side være på dette området?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Jeg takker for spørsmålet. Det er ingen tvil om at Pakistan er det landet i verden som bærer den største byrden av terror, og det som skjedde i Lahore i morgentimene i dag, er nok et eksempel på det. Det er også slik at i løpet av de siste månedene har Pakistan flyttet seg til toppen av en bekymringsliste over stater som plages av politisk uro, terror og krigshandlinger, og i den regionen er man kanskje nå mer urolig for Pakistan enn man har vært for visse andre naboland. Jeg tror det er riktig som representanten Dørum sier, at det nå er et sivilt demokratisk valgt styre som tar til kraftig motmæle og går til motangrep mot de Taliban-styrte grenseområdene. Dette er områder som har vært Taliban-styrt etter en avtale, som representanten viste til, men i realiteten har jo ikke dette vært en grense i normal forstand noen gang. Det er altså områder av Pakistan som også det tidligere militærregimet hadde svært liten kontroll med. Norge har gitt uttrykk for at vi har forståelse for at pakistanske myndigheter må ta kraftig til motmæle og bruke kraftige virkemidler for å ta tilbake kontrollen. Hvorvidt dette kommer til å være en bærekraftig strategi, gjenstår å se. Det er hundre tusener – antakeligvis over en million – mennesker på flukt. Hvorvidt de har noe å vende tilbake til, og konsekvensene for stabiliteten i Pakistan av at de er på flukt, gjenstår å se. Norge har trappet opp den humanitære bistanden til Pakistan for å møte nettopp dette behovet. Så er det viktig å få til regionale løsninger. Det er viktig, tror vi – og det formidlet vi til representantene som har vært i Oslo i denne uken – at Pakistan nå finner en naturlig forsoning med India, der ikke den verste verkebyllen ligger, men setter kreftene inn på å bidra til å bekjempe opprørsstyrker som plager både Pakistan og Afghanistan. Roten til dette er på mange måter felles. Så vi har altså å gjøre med en region som krever at de politiske myndighetene tar ansvar sammen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Norge er en viktig bidragsyter til FNs nødhjelpsfond. Det fondet brukes nå aktivt overfor denne gruppen mennesker, hvor vi altså har økt den direkte humanitære støtten til opp mot 80 mill. kr ekstraordinært for å være på ballen. Vi er det også diplomatisk ut fra Pakistan og i de ulike internasjonale sammenhengene, så her fortjener Pakistan en oppfølging. Amerikanerne bidrar nå med økt humanitær bistand og annen bistand. Det er jo da viktig at dette skjer på en måte som også binder regjeringen i Pakistan til reformer og til en åpen – skal vi si – bruk av de pengene så de ikke faller i gale hender. Men dette er en situasjon som – det er jeg enig med representanten Dørum i – kan spille over på ustabilitet i resten av landet. Jeg tror ikke vi skal overdrive den faren heller, fordi dette er områder som, som sagt, har vært noe på utsiden av den sentrale pakistanske politiske puls. Jeg tror det som skjer av angrep i Lahore og i andre deler av Pakistans politiske og finansielle hjerte, er en vel så stor trussel mot stabiliteten.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Vi har lenge etterlyst et kraftigere regionalt engasjement fra nabolandene til Afghanistan, nå også Pakistan, for å finne løsninger på disse veldig sammensatte problemene. Jeg velger å se positivt på at det møtet fant sted. Jeg tror at Iran, som har en lang grense til disse områdene, må trekkes inn og ta medansvar. Jeg diskuterte dette i Oslo i går med Kai Eide, som vurderer dette fra et Kabul–FN-perspektiv. Det var også hans vurdering at når de to presidentene fant det nytten verdt å reise til Teheran, var det fordi også de så en pragmatisk interesse i det. Jeg tror det er erkjennelsen som ligger hos Obama-administrasjonen, at Iran må trekkes inn og ta medansvar når det gjelder både smugleraktiviteter, narkotika og sikkerhet ved grensen, men også fordi landene i regionen må føle et medansvar og ikke bruke konfliktene i Afghanistan og Pakistan som et smertepunkt de kan trykke på for å uroe USA og Vesten. Så i sum: I dette komplekse bildet mener jeg at det møtet er et positivt signal.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Jeg mener det må høyere på dagsordenen i alle fora, alle allianser. Det skjer også i de allianser vi hører hjemme i. Jeg vil advare mot at vi gjør dette til et tema Vesten mot resten, fordi denne terroren rammer i første rekke moderate muslimer som ønsker å leve livene sine, arbeide og gå videre på vanlig måte, som i Pakistan. Det er ikke folkelig oppslutning om Taliban og denne typen ekstremisme i Pakistan. Det vi ser i Pakistan nå, er en middelklasse, bredere klasser i landet som reiser seg mot Taliban. Jeg tror en del av det bidraget vi kan gi, er å inngå allianser og fortrolighet med også disse miljøene, med disse landene som står imot disse kreftene. Derfor må vi være gjennomsnakket om det i våre allianser. Men, som sagt, det finnes ikke et vestlig svar på dette. Det er ikke primært Vesten som er utfordret, men det er de millioner på millioner av mennesker som lever ærlige liv i de landene hvor ekstremismen herjer.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Jeg slutter meg til den analysen representanten Høybråten gir. Derfor var Norge veldig tidlig ute med å trappe opp den humanitære hjelpen, både fordi pengene kommer godt med, og fordi vi vet at de bistandsaktørene som er i stand til å operere i dette veldig krevende området, kan omsette det raskt. Men det var også et politisk signal som gikk i den retningen jeg oppfattet representanten Høybråten, at det er mye vi kan være kritiske til i Pakistan, og det skal vi påtale. Dette sivile regimet har ikke sittet lenge, og det sitter også i en ganske utsatt situasjon. Den reaksjonen de nå har, er i alle fall en reaksjon vi må forstå og gi støtte til. Den støtten må primært være politisk og humanitær. Det man kan være urolig for, er svaret på dette sett i en Afghanistan-kontekst. Vi opererer med et mandat inne i Afghanistan. Vi har ikke mandat til å operere inne i Pakistan. Men USA, vår viktigste allierte, opererer også på den siden og har et engasjement der. Det blir også en krevende balansegang for alliansen og for Norge å delta i den diskusjonen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Først vil jeg si at det er to ganske ulike spørsmål. I Afghanistan handler det om støtte til nasjonsbygging og oppbygging av institusjoner og samfunnsområder som ikke er etablert i dag. Der har Kai Eide rett, og det er noe Norge har påpekt hele tiden: Det må bedre koordinering til. Forsvarsministeren forklarte dette godt med at 80 pst. av midlene vi gir, skal gjennom kanaler som kan bygge afghansk kapasitet, og 20 pst. går til de områdene vi er i. I Pakistan er det ganske annerledes, for der handler det nå om nødhjelp, akutt humanitær hjelp. Og den norske linjen der vil være at vi skal satse på dem som har vist at de mestrer disse utfordringene, og det er ikke mange. Det vil være Den internasjonale Røde Kors-komiteen, det vil være deler av FN og deler av det lokale hjelpeapparatet. Vår linje vil altså være å støtte oppunder dem som har dokumentert at de mestrer forholdene. Vi tror det er viktig at FN har en sentral rolle, og at vi følger FNs nødhjelpsappeller og Den internasjonale Røde Kors-komiteens nødhjelpsappeller. Vi kommer altså til å delta med midler, og også i diskusjoner slik at midlene blir koordinert og brukt på best mulig måte.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Jeg ønsker velkommen representanten Amundsens engasjement når det gjelder enkeltsøknader, og jeg går ut fra at vi også vil få den type interesse for andre saker som vi har til kontroll, og hvor vi har funnet mangler. Det finnes nemlig mange. Det finnes ikke i mitt vokabular en innvandrerorganisasjonssak. Det finnes saker som ikke følger kontroll og rutiner, og som oppfølges med meget sterk fokusering fra Utenriksdepartementet. Dette er en slik sak. Det gjelder en organisasjon som har fått innvilget et beløp, 265 000 kr, for en seminaraktivitet. Utenriksdepartementet mente at det var en godt begrunnet søknad som burde støttes, men vi har strenge kontrollrutiner, og det vi har fått tilbake når det gjelder rapportering, kvitteringer og dokumentasjon av gjennomført program, holder ikke mål. Derfor går vi grundig gjennom det. Vi er midt i den prosessen og kan ikke trekke konklusjon om hvordan oppfølgingen av det vil bli. Men det som er klart, er at fra vår side har vi nulltoleranse for rot med penger som blir bevilget offentlig. Utenriksdepartementet har en bred støtteportefølje til organisasjoner og foreninger som arrangerer aktiviteter – fra freds-, nedrustnings- og europaspørsmål til spørsmål knyttet til bl.a. religioner og kulturdialog. Det kommer vi til å fortsette med, men det er klart at troverdigheten rundt organisasjoners mulighet til å få den støtten, avhenger av at de bruker pengene på reglementsmessig måte. Og når det ikke er tilfellet, må vi reagere meget strengt. Det vil vi gjøre her som i andre tilfeller. Det har vært noen av dem, som også har omfattet organisasjoner som representanten Amundsen vil kalle norske.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
All mistanke og alt misbruk av offentlige midler er alvorlig. Det er alvorlig for omdømmet til dem som begår det. Det finnes eksempler på norske, velansette humanitære organisasjoner som ikke har kunnet dokumentere bruken av pengene sine i utlandet, som det er blitt slått ned på, og selvfølgelig er det en stor belastning for disse organisasjonenes omdømme. Så på det spørsmålet kan jeg bare svare at jeg egentlig er enig med representanten Amundsen i at vi må ta det på største alvor. Men jeg er altså ikke med på at dette skal bli en sak som da nærmest skal gruppestigmatisere de organisasjonene som arbeider med problemstillinger knyttet til kulturdialog, religiøs dialog og kontakter mellom den store gruppen nordmenn som har bånd til land langt unna. Jeg tror det er viktig at vi bruker offentlige midler til å støtte den type aktiviteter, seminarer og kontaktvirksomhet, men det skal selvfølgelig være veldig strenge krav til hvordan pengene brukes både her og på alle andre områder hvor skattebetalernes penger blir benyttet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Dette er et skjønnsspørsmål. For to–tre uker siden fikk vi en anmodning bl.a. fra Høyre her i Stortinget om å støtte Oslo Freedom Forum, som hadde et arrangement for menneskerettigheter i Oslo for noen dager siden. Den søknaden kom veldig sent og måtte behandles veldig raskt. Vi anså at det var viktig å støtte denne type aktivitet på menneskerettighetsområdet og være i stand til raskt å gi støtte, selv om vi kanskje kunne ha trengt noe mer tid til saksbehandling. Noen ganger må man bruke skjønn, og man må også kunne ta en viss risiko for å si at det er en aktivitet som vi tror det kan være viktig å støtte. Så får vi være grundig i kontrollen i etterkant. Et helt presist regelverk her tror jeg ikke det er så lett å etablere. Jeg mener at Utenriksdepartementet nå har en veldig bred erfaring i å vurdere slike søknader. Veldig mye av norsk bistand går via norske frivillige humanitære organisasjoner, som har et ganske detaljert rapporteringsnettverk. Hele denne forvaltningsrutinen opplever jeg som utenriksminister at er godt utviklet. Derfor er vi også i stand til å slå ned på uryddighet når vi får tilbakemeldinger som ikke lever opp til de kravene vi stiller.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Utenriksdepartementet og Regjeringen kan ikke bygge opp den tilliten. Organisasjonene må selv være ansvarlige for den tilliten de trenger, både overfor sine egne medlemmer og overfor myndighetene de søker om penger hos. Vi må sørge for at vi støtter aktiviteter som gjør at de kan følge opp sitt eget engasjement. Det er ofte vanlig med en betydelig egenandel for å få støtte. Men jeg vil si det slik: Vi skal ikke bare ha strenge kontrollrutiner, men vi skal se nytten av å støtte aktiviteter fra nettopp denne type organisasjoner, og også erkjenne at de opererer i et felt som er krevende. De skal ha kontakt med land langt unna der det er prosjektsøknader som ikke akkurat faller inn i A4-kategorier. Vi skal ikke uten videre si at fordi de er annerledes enn de vanlige profesjonelle søknadene vi får fra norske organisasjoner, så avviser vi dem. Derfor er det viktig å ha en kombinasjon av å være nøye og åpne ved behandlingen av søknader og veldig grundige i hvordan tilbakemeldingene er, slik at vi kan lære av det. Det er en praksis som vi også legger oss på.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Det kommer ikke som noen overraskelse at jeg ikke deler denne virkelighetsbeskrivelsen, som jeg mener er sterkt tendensiøs. Jeg går kraftig imot å si at vi har et problem med innvandrerorganisasjonene, for ikke å snakke om hele den veldig store porteføljen av tilskuddsforvaltning som Utenriksdepartementet har. Det er en stor utfordring og en stor oppgave for oss. Riksrevisjonen hadde en nyansert rapport, der de bl.a. vektla mange positive sider ved den virksomheten Utenriksdepartementet driver. De forhold der Riksrevisjonen påpekte at det krevdes utbedring, var vi allerede i gang med å utbedre da rapporten kom, og den rapporten kom for snart et år siden. Vi har også kommet langt siden da. Jeg kan bare bekrefte at vi har sterk fokusering på at vår tilskuddsforvaltning er etter reglene, at den viser godt skjønn, at den har god kontroll, og at den også er i stand til å støtte viktige prosjekter, ikke bare kjente prosjekter, men også nye prosjekter som tør gå nye veier. Hvis vi blir så sikkerhetsorientert at vi ikke tør gjøre det, lever vi ikke opp til vårt mandat. Men kontrollen i ettertid må være tøff. De som bryter reglene, må få føle at de har brutt dem.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Apropos formaning, så følger jeg presidentens formaning om at jeg svarer på vegne av Regjeringen. Da vil jeg si på vegne av Regjeringen at vi selvfølgelig respekterer Den europeiske menneskerettighetsdomstolen, at menneskerettighetene endog har forrang i norsk rett, og vi respekterer da også rettssystemet fullt ut. Der har Norge ligget i front og vil fortsatt ligge i front. Det er Regjeringens politikk. Så tror jeg at de som har påpekt i det siste at debatten omkring overnasjonalitet i forbindelse med internasjonale konvensjoner og regler er en viktig debatt, har rett i det. Det er viktig at vi får belyst konsekvensene av dette, de vedtakene vi er med på som storting og regjering når vi gir makt til både paneler, grupper og domstoler ute. Og den debatten bør ikke for vår del være avsluttet, fordi om vi blir stående utenfor EU, som er et overnasjonalt system. Så den debatten mener jeg det er viktig å ta. I forbindelse med innkorporering av Kvinnekonvensjonen og forrangen den fikk, var dette også et viktig spørsmål og en avveining av hva det vil si for vårt eget politiske system. Det er også en diskusjon som jeg mener statsråder skal delta i, at vi også kan problematisere spørsmål. Jeg er ikke redd for at det svekker Norges mulighet til å drive et arbeid for disse institusjonene, for disse institusjonenes virkemåte, for der er det slik at Norge ligger langt i front i forhold til alle andre land når det gjelder å gi slike konvensjoner både en sentral plass i vår lovgivning og endog forrang. Men la meg være helt tydelig på at det er ingen som helst tvil om at Regjeringen står bak denne viktige institusjonen i det europeiske menneskerettighetsoppsettet. Det er en institusjon og en ordning som sikrer enkeltmennesker rettssikkerhet på menneskerettighetsområdet, som Norge har sluttet seg til, gått i front på og kommer til å forbli i front på.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Nå skal ikke jeg stå her og forkynne mine innerste tanker, men representanten Foss har gått inn i den analysen, og det har jeg respekt for. Spørsmålet han stilte, var om den type uttalelser svekker det arbeidet jeg gjør. Jeg har gitt det svar at jeg anser ikke at det svekker det arbeidet.