trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Tusen takk til saksordføraren for ei veldig god forklaring av forslaget. Som Frida Melvær er inne på, er me ikkje heilt einige i saka, og det er ikkje veldig overraskande. Arbeidarpartiet har meint lenge at tomtefesteloven har gått ut på dato. Me veit at den omhandlar over 300 000 festekontraktar og er og blir ein veldig konfliktfull lov. Difor har me no føreslått at ein avviklar loven. Me veit at det kan ein ikkje berre gjere over natta. Det vil ha som føresetnad eit grundig lovarbeid, der me meiner alle involverte aktørar burde ha vore med. I riktig gamle dagar var kanskje tomtefesteloven eit godt alternativ for mange. I dag meiner me det er ei historisk overleving som ikkje lenger fyller sitt føremål. Me meiner òg at me har eit politisk ansvar som lovgjevarar når me ser ein lov som fungerer så dårleg, som skapar så store rettssikkerheitsutfordringar for mange, og der avstanden mellom det å ha rett og få rett er veldig stor. Me meiner òg at ein del av dei sakene som veldig mange av dykk har lese om, kjem fram som veldig typiske forbrukarsaker der styrkjeforholdet er veldig ujamt. Eg var saksordførar for førre endring, i 2015, etter EMD-dommen kjent som Lindheim-saka. Den gongen meinte me i Arbeidarpartiet at regjeringa og Senterpartiet gjekk altfor langt i å favorisere bortfestar, og me får no endå fleire nye tvistar. Me er nok ikkje einige i sak, men eg synest det er synd me ikkje kunne vere einige om verkelegheitsbeskrivinga, for det er litt oppsiktsvekkjande at Høgre og Framstegspartiet ber om ro rundt ein lov som, i alle fall etter mitt skjøn, verken representerer ro eller er føreseieleg. Her kunne ein ha sett i gang eit arbeid for å finne betre løysingar. Tida er forbi for å drive og flikke på ein lov som har blitt forsøkt endra så mange gonger i ulike retningar – la oss vere ærlege om det – at ulike endringar, òg frå den tida me sjølve sat i regjering, ikkje fungerte. Det er synd at ikkje fleire parti vil støtte Arbeidarpartiet og få i gang eit slikt lovarbeid, og forby inngåing av nye festekontraktar. Eg er glad for støtta frå SV. Me har vore einige i denne saka i fleire år og må berre konstatere at der står me framleis. Eg tek opp dei to forslaga i saka.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Eg trur statsråden og eg er heilt einige om at dette er eit komplisert område. I innstillinga skriv Høgre og Framstegspartiet at det fyrst og fremst er behov for «forutsigbarhet og ro» i denne saka. Meiner statsråden at dagens tomtefestelov representerer «forutsigbarhet og ro»?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Eg trur statsråden og eg er einige. Lova representerer slett ikkje ro, og det å skulle avvikle han, setje i gang eit lovarbeid, ville truleg heller ikkje bidra til ro med det fyrste. Men ser statsråden at når det gjeld ei lov som er så komplisert, som bidreg til så store tvistar, hadde det vore ein fordel om lovgjevaren og regjeringa sette i gang eit breiare utgreiingsarbeid i staden for å lukke auga og tenkje at ja, dette er det beste me kan få til? For eg innrømmer at endringane som er gjorde både under førre regjering og under denne regjeringa, viser at me ikkje greier å finne ein rettferdig balanse, at me ikkje greier å få til ei lov som er god for dei ho gjeld. Meiner statsråden at det er heilt uaktuelt å greie ut moglegheiter som kunne ført til ein mykje betre situasjon både festarar og eigarar?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Eg var saksordførar for endringane i 2015. Då justerte jo regjeringa litt på forslaget sitt til festeavgift, for det var gode grunnar til å hevde at det forslaget som låg føre frå regjeringa, gjekk altfor langt i favør av grunneigarane. Ser statsråden at ein ved å setje i gang eit lovarbeid eller ei utgreiing potensielt kunne finne svar som verken statsråden eller eg har i dag?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Eg skal ikkje bidra til å forlengje debatten altfor mykje, men det er jo ein del interessante fortolkingar av Arbeidarpartiets forslag, på både kort og lang sikt, for å seie det slik. La meg understreke at me meiner at ei slik avvikling ville føresett eit grundig lovarbeid. Stortinget legg seg ikkje opp i korleis regjeringa arbeider, men formuleringa betyr jo heilt sjølvsagt ei slik type utgreiing. Me er ueinige i saka, også Arbeidarpartiet og Senterpartiet. Og det er ikkje eit stort problem, meiner eg. Ei raud-grøn regjering ville uansett gagne dette landet stort når det gjeld både landbrukspolitikk og distriktspolitikk. Men kvifor fremjar Arbeidarpartiet dette forslaget no? Er ikkje det innlysande? Det er fordi det er viktig for oss, og fordi vi ynskte å sjå om det var eit fleirtal i Stortinget for dette forslaget. Per-Willy Amundsen frå Framstegspartiet seier i innlegget sitt at dei er positive til delar av det. Eg skulle ynskje at dei kunne ha røysta for det med dei klare føresetnadene om eit breiare lovarbeid. Så var det artig, innlegget til Peter Frølich og spådomen om debatten i dag. Denne debatten er nok litt føreseieleg, me har slik sett hatt han mange gonger før. Men dersom det er slik at Høgre meiner me tråkkar i salaten, så kan vel eg seie at det ser ut som at Høgre står fast i gjørma.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Eg skal gjere det kort. Årsrapporten for 2020 frå Stortingets utval for rettferdsvederlag viser at det har vore ein auke i utbetalingane frå året før – totalsummen var25,2 mill. kr, ein auke på 3,5 mill. kr. Aukinga blir forklart av utvalet med at gjennomsnittleg utbetaling per sak har vore høgare enn i 2019. Komiteen merkar seg òg at den gjennomsnittlege saksbehandlingstida har auka noko frå 2019 til 2020, og at det hovudsakleg kan forklarast som ei følgje av covid-19-pandemien. Komiteen minner òg om Stortingets vedtak frå november 2020, der ein bad om at rettferdsvederlagsordninga skulle bli betre kjent og betre informert om som erstatningsordning, og at komiteen meiner det er viktig at dei som får erstatning, kjenner til ordninga. Me ser fram til å bli orienterte om dette arbeidet.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Takk til saksordføraren for eit godt arbeid. Eg vil òg takke NIM for ein veldig grundig og god rapport. Me veit kor sentrale menneskerettane òg er no i krisetider. Me har sett det i arbeidet med koronaloven i mars 2020, der me såg det nødvendige i at Stortinget sørgde for at rettsstatlege prinsipp blei varetekne, og at menneskerettane òg er godt varetekne i ei krise. Dei innspela NIM kjem med i denne rapporten, ser me på som ei vidareføring av dei innspela NIM har kome med under heile koronakrisa, og me meiner dei er viktige og relevante i den læringa som må vere konsekvensen av krisa, og den evalueringa som vil kome av den. Rapporten er delt i fleire tema, og eg vil vise til Arbeidarpartiets merknader. Innanfor barnevernet har Arbeidarpartiet teke opp fleire av utfordringane tidlegare, bl.a. under trontaledebatten, der me føreslo at det måtte setjast ned eit ekspertutval som skulle gjennomgå norsk barnevern med mål om å betre rettstryggleiken i alle ledd av tenesta, og der omsynet til barnets beste skal liggje til grunn for arbeidet i utvalet. Det blei samrøystes vedteke. Når det gjeld verjemål og avgjerdsstøtte, er òg haldninga og politikken til Arbeidarpartiet klar, og me deler synet på at verjemålsordninga må endrast. Eg vil med det vise til forslaget som Arbeidarpartiet, Senterpartiet og SV fremja under behandlinga av Dokument 8:77 S, om å styrkje verjemålsordninga i tråd med CRPD. Når det gjeld den delen av rapporten som handlar om moglegheita dei innsette har til fellesskap og utetid, kjem min kollega Maria Aasen-Svensrud til å kommentere det frå Arbeidarpartiets side. Når det gjeld konsultasjonsrett og -plikt, viser eg til merknadene, der me anbefaler det same som kommunal- og forvaltingskomiteen, at NIMs anbefaling på dette punktet blir greidd ut og behandla på ein eigna måte. Heilt til slutt: NIM meiner òg myndigheitene bør vurdere oppretting av ein uavhengig klimakommisjon med lovfesta mandat til å gje råd om utsleppskutt og til å overvake etterlevinga av menneskerettslege klimaforpliktingar. Det er ingen tvil om at me i Arbeidarpartiet meiner at klimaproblema er eit av dei mest krevjande problema me står overfor, og at det er openbert at klimaendringane kan truge menneskerettane på ulike måtar. Det blir òg vist til i rapporten at statar og selskap blir saksøkte oftare for klimautslepp verda over, og at minst 40 slike søksmål er baserte på menneskerettar. Me trekkjer òg fram i merknadene våre at det kan vere gode grunnar til å greie ut ein slik klimakommisjon, men at ein då må gjere det i samarbeid og i forankring med klimaloven, som no ligg til behandling i Stortinget. Eg viser elles til forslaget me fremjar saman med SV og Senterpartiet, der me ber regjeringa utarbeide og implementere ein samla plan for å sikre oversikt og koordinert oppfølging frå dei enkelte departementa av dei anbefalingane internasjonale overvakingsorgana har til Noreg.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Menneskerettar på den eine sida og politikken heilt på den andre sida – det er ei spesiell beskriving. Menneskerettar er kjempa fram av folk og politikarar, og eg meiner det er viktig at me har NIM, ein institusjon som er oppretta av Stortinget. Når ein høyrer innlegget frå Tetzschner eller frå Per-Willy Amundsen, kan ein få inntrykk av at det ikkje er slik. Men det er altså ein institusjon oppretta av Stortinget med eit mandat i tråd med internasjonale retningslinjer, der me har ei uavhengig stilling. Me har nettopp behandla evalueringa av NIM og mandatet, der me ikkje opplevde den polariseringa som skjer her i dag. Då var me einige om, i alle fall dei aller fleste av oss, at dei oppfyller det mandatet dei er gjeve. Så kan me ha ulike politiske syn. Det er heilt ok å ha. Det er heller ikkje uvanleg – sjølv om kanskje ikkje Tetzschner har delteke i debattane i justiskomiteen når me har behandla årsmeldinga tidlegare – at me ser på politiske utfordringar i ljos av menneskerettsbrot, der det er utfordringar knytte til menneskerettar. Det meiner eg er ein heilt naturleg ting å gjere, f.eks. knytt til isolasjonsproblematikken i norske fengsel, som har vore kjent i fleire år. Elles er eg einig med presidenten i påpeikinga av at komiteens interne saksarbeid er internt i komiteen.
Peter Frølich (Høyre), 2021-06-01:
Jeg leste en spådom om hvordan denne debatten kom til å gå. Den sto på trykk i et eller annet medium i Nord-Norge i går, tror jeg. Der ble det skrevet at debatten kom til å gå på følgende måte: Lene Vågslid kommer til å si at tomtefesteloven er utdatert, Peter Frølich kommer til å si at det er helt urealistisk og naivt å avvikle tomtefesteloven, og det verste er at begge har rett. Det var spådommen. Og jeg tror vi kan si oss enig med forfatteren av den teksten i at det er omtrent sånn debatten har gått og kommer til å gå, og det kommer den til å gjøre i mange år framover også. Så må jeg jo kunne understreke at jeg har litt ekstra tro på vår egen konklusjon om at det Arbeiderpartiet har lagt på bordet i dag, er både naivt og urealistisk. Jeg må nesten berømme Arbeiderpartiet for å ta så til de grader sats og hoppe inn i ikke bare – nå mangler jeg beskrivelser – vepsebol og minefelt, og man kan tråkke i salaten, men dette er jo nesten som å tråkke inn i en vulkan. Det sprenger jo idet man toucher borti dette temaet. Det er 300 000 enkeltstående avtaler hvor folk har millioner av kroner i interesser i den ene eller andre retningen. Tar man ett steg i feil retning, risikerer man å bryte EMK og Grunnloven, og tar man ett steg i den andre retningen, risikerer man å bryte EMK og Grunnloven. Da er det ganske modig å gå inn for en total avvikling av tomtefesteloven. Det tror jeg hadde endt med bulder og brak. Én ting er at vi ikke hadde klart å finne balansen. Det andre er denne finurlige presiseringen om at dette skal gjøres uten tvang. Det er jo interessant, for hvis man skal avvikle 300 000 tomtefesteavtaler uten tvang, må man være veldig flink til å spørre pent. Og hvis man ikke får viljen sin, må man eventuelt betale ekstremt mye for å få folk med på å avvikle sine respektive avtaler. Da tror jeg nok milliardene – kanskje titalls milliarder, kanskje hundretalls milliarder – hadde begynt å rulle for staten. Alt i alt er det en løsning jeg tror ville ha båret galt av sted. Vi må nok plante føttene godt på jorden igjen og finne ut at tomtefesteloven kanskje er en levning fra fortiden på mange måter, den er gjennomregulert og har sine sider, men den fungerer også i det store og hele. Den kan justeres der det er behov for det; det har vi sett. Så tror jeg vi får se mot framtiden og eventuelt hvordan bedre avtaleløsninger og avtaleinstitutter kan tre inn i større grad der tomtefeste kanskje har mistet litt av sin funksjon og tiden har løpt fra det.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Saken gjelder et forslag fra Fremskrittspartiet om å gi politiet adgang til å innføre såkalte visitasjonssoner i særlig kriminalitetsutsatte områder. Forslagsstillerne ønsker innføring av visitasjonssoner, som ifølge dem innebærer at politiet i bestemte særlig kriminalitetsutsatte områder kan gjennomføre visitasjoner uten at det foreligger særskilt mistanke om kriminelle forhold. Flertallet i justiskomiteen støtter ikke dette forslaget. Samtlige andre partier i komiteen er også opptatt av at alvorlig kriminalitet må bekjempes, både gjennom forebygging og tydelige reaksjoner på lovbrudd. Stortinget har da også det siste året behandlet en rekke saker om gjengkriminalitet og tiltak overfor ungdom som begår gjentatt kriminalitet. Når det gjelder forslaget fra Fremskrittspartiet, er visitasjonssoner for det første ikke noe norsk politi har etterlyst. For det andre er situasjonen i Danmark og Storbritannia, som forslagsstillerne viser til, ikke direkte sammenlignbar med situasjonen i Norge. Som statsråden skriver i sitt svarbrev til komiteen, er det satt klare kriterier for hvilke virkemidler politiet har adgang til å benytte. Politiets forebyggende tiltak gjennomføres før det er mistanke om at straffbare handlinger er begått. Formålet er å forhindre kriminalitet. Det er først når det er mistanke eller rimelig grunn til å anta at en straffbar handling er begått, at politiet har adgang til å benytte seg av tvangsmidler som ransaking. Statsråden påpeker videre i svarbrevet at det er en mulighet for visitasjon utenfor straffesakssporet i politiloven § 7 a, med åpning for at politiet på offentlig sted kan visitere person eller kjøretøy, men da etter nærmere bestemmelser hvis det er grunn til å undersøke om noen er i besittelse av eller oppbevarer våpen. Det er strenge beskrankninger på denne muligheten. Det er dermed klare vilkår og betingelser for visitasjon utenfor straffesakssporet, både for å imøtekomme de kravene Den europeiske menneskerettskonvensjon, EMK, og Grunnloven stiller for inngrep i privatlivet, og for i størst mulig grad å hindre vilkårlig skjønnsutøvelse og vilkårlig eller usaklig diskriminering. Alle partiene på Stortinget, unntatt Fremskrittspartiet, mener at visitasjonssoner ikke er et klokt eller hensiktsmessig tiltak. Flertallet i komiteen slutter seg til vurderingen i statsrådens svarbrev til komiteen om at dagens bestemmelse på en god måte avveier muligheten for visitasjon og hensynet til dem som rammes av inngrepet, og at vi ikke kan se at dette er tiltak som bør vurderes nå.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-06-01:
Jeg har hørt på noen av innleggene. De er litt foruroligende, for det er noen som tror at jussen representerer, som naturvitenskapen gjør det, endelige svar. Så man avlegger nærmest rapport. Jeg trodde egentlig det var rapporten fra NIM som var til behandling her, men det er flere partier som reklamerer for egne standpunkter om hvordan de skal leve opp til standardene, som er satt av en tilfeldig gruppe mennesker som etter lyst og behov spiller inn dilemmaer. Ingen av de sakene som mine ærede medrepresentanter har oppholdt seg ved i tidligere innlegg, har vunnet noe ved å gå veien om en årsmelding. Dette er jo sentrale spørsmål som man kan diskutere helt ordinært. Kanskje man også kan få et fagdepartement med på det, som også er i stand til å gi det en faglig dybde og avveie mot andre forhold. Det jeg vil med dette, er å si at det som nå truer menneskerettighetene i Norge, er en flom av ord og at man tror det er en finere form for juss. Problemet er at Stortinget taper i dette. Våre demokratiske institusjoner svekkes når vi gjør det uklart hva som er politikk, og hva som er forvaltning. Dette er politiske aktører ingen har valgt. De får noen her til å tro at det er rent fag når de argumenterer for noen løsninger. Vi ser dette fenomenet også i flere såkalte ombud. Det er jo personer som egentlig har gått tapt for partipolitikken, men de orker ikke å treffe vanlige mennesker, sitte og drikke kaffe med dem og høre, fordi de tilbys en annen karriere, nemlig makt og innflytelse direkte inn i denne forsamling – for dem som lar seg lure – men uten ansvar. For det kan de jo løpe fra hvis noen av disse anbefalingene ikke viser seg å svare til forventningene. Jeg synes også det er helt bemerkelsesverdig at i årsmeldingen for 2020 er det ingen som dveler ved – bortsett fra en sidebemerkning fra min partifelle – at NIM, som skulle være oppegående når det gjelder menneskerettigheter, har levert inn et støtteskrift i klimasøksmålet mot staten. Man undergraver altså statens posisjon. Poenget med dette – jeg kommer til å tegne meg til et treminuttersinnlegg til – er nemlig at klimasøksmålet ikke var et klimasøksmål. Det var en tvist om hvem som eventuelt må legge om oljepolitikken i dette landet. Noen mener at det kan man presse frem ved en finurlig tolkning av den nye § 112 i Grunnloven, men da har man ikke studert bakgrunnen for saken, og igjen viser vi at det er politikk og ikke juss.(Presidenten klubber.) Dette kommer til å ødelegge(presidenten klubber igjen) denne organisasjonen. (Presidenten klubber.) (presidenten klubber igjen)
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-06-01:
Jeg synes det var et interessant innlegg, som det ofte er fra representanten Petter Eide. Det han burde vurdere i det forsvaret han hadde for NIM, er fortsatt dette at man tror de forvalter noe som er objektivt og konstaterbart. Og når han spør hvorfor Stortinget ikke umiddelbart vil legge til grunn det som er anbefalingene fra NIM, er svaret at ingen av de kvalitetssikringsmekanismene som ellers gjelder via grunnlov og forretningsorden, vil gjelde for et slikt organ. Det så vi helt tydelig i klimasøksmålet, der man tok så grundig feil av rettstilstanden man hadde påberopt seg, at man umulig kan ha vært til stede eller sett protokollen fra grunnlovsbehandlingen i 2014. Allikevel fikk man for seg at nå var rettstilstanden i Norge endret slik at Høyesterett måtte sette en stopper for oljevirksomheten. Det mente ikke Høyesterett, i plenumsdommen, og det sier jo sitt om at man er langt fra å beherske den jussen man skal gi råd om til andre. Så er spørsmålet: Hvem har så ansvaret for dårlige råd som kommer fra et eksternt organ? Hvem skal oppfylle opplysningsplikten? Hvem skal oppfylle utredningsinstruksen? Der har vi en forvaltning som er profesjonell. Den er politisk ledet, ja vel, men det forplikter statsrådene, som er direkte avhengige av tilliten her i Stortinget. Dette er et system jeg vil reklamere for, og jeg vil også si at disse hybridorganene innbyr til å tro at de kommer til å endre noe annet, fordi de kun har sin egen meningsytring. Ære være dem for det, men spørsmålet er om de skal gjøre det på statsregulativ. For ikke kan de avklare retten, ikke kan de kvalitetsmessig legge til rette for verken lovvedtak eller andre organiseringsvedtak i Stortinget, og ikke kan de avgjøre rettstvister mellom private når det oppstår, fordi de også selv, som politiske partier, velger sine saker. Men domstolene er nødt til å være uavhengige fordi sakene kommer til dem som ledd i at man skal løse en konflikt og balansere hele sider ved rettssystemet – en bakgrunnsrett som skal henge sammen. Det er der disse pådriverorganene tar fullstendig feil av jussen, fordi de vektlegger – kanskje i beste mening, men også fordi det er bekvemt – bare de juridiske argumentene som passer inn i deres verdensbilde, slik at det som til slutt kommer til Stortinget, har den lave kvaliteten at vi ikke hører på dem. Det har vi også sett i andre saker der de har uttalt seg. Nå kan man si at det løser seg selv. De har ikke legitimitet til å erstatte regjeringens forslagsprerogativ, som må oppfylle helt elementære kvalitetskriterier, ellers ville Stortinget latt det høre. Og slik bør det fortsette.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-06-01:
Jeg blir forundret over Dr. Jekyll og Mr. Hyde i SV, som bruker hele sin våkne tilværelse for å angripe private tilbud når de er med på å bygge velferdsstaten, men når det da gjelder å uttale seg om hva som er gjeldende rett, og hva som skal innstilles til Stortinget, skal det altså privatiseres til et organ som man presiserer er Stortingets eget, men ikke mer enn at det skal være helt uten innflytelse av Stortinget. Det er for meg ikke å styrke Stortinget som institusjon. For når det gjelder regjeringen, er den tross alt avhengig av tillit her i salen, og det blir jo også huskestue hvis en statsråd skulle ha glemt en viktig opplysning i det man legger vekt på i det som opplyses. Ingen slike regler gjelder selvfølgelig for denne NGO-en vi nå har utstyrt på statsregulativ.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-06-01:
Det er blitt sagt mye riktig, så man kan lure på hvorfor jeg har behov for å si noe mer. Men jeg synes ikke vi skal gå fra hverandre og ha diskutert nordisk samarbeid uten å gjøre oppmerksom på hvilken mulighet vi har til å få det nordiske samarbeidet enda mer forpliktende. Med det mener jeg at det er en ulempe også for det nordiske samarbeidet at vi har valgt forskjellige allianseløsninger. Vi har NORDEFCO, som heldigvis er blitt et forum etter at det igjen var lov å snakke sammen om forsvars- og utenrikspolitikk. Det var skyggen fra først Sovjet som lå over Nordisk råd. Jeg er glad vi er kommet langt. Så er det EU. De som nå hyller den nordiske enhet og integrasjon, bør være klar over at hvis vi svekker EØS-avtalen, svekker vi også den automatiske integreringen vi får gjennom den rettsenheten som vi får enten gjennom direktiver eller forordninger. Vi er med i det indre markedet, så vi begynner også å operere i Europa med det vi har vært vant til fra Norden fra begynnelsen, nemlig grenseløst. Men de som vil svekke EØS, vil svekke det nordiske samarbeidet. De som vil svekke NATO, vil også svekke det nordiske samholdet. Det er ikke bare en kraftig felles politisk arv som har fått oss i Norden nærmere hverandre. Det er også trykket av hvordan vi skal te oss i den store verden, og der andre har hjulpet oss til samordning. Men nå er jeg er glad for at alle priser resultatene. La oss da komme nærmere hverandre. Jeg har lyst til å fortelle at Antony Blinken, USAs nye utenriksminister, ble spurt om hvorfor han kom til Danmark som det eneste av de nordiske land. Han sa: Jeg skal delta på Arktisk råd, det er jubileum, jeg vil da kunne snakke med Danmark. Jeg skal ta opp NATO-spørsmål, jeg kan snakke med Danmark. Og Danmark er også med i EU. Det er det eneste landet som har en tredobbelt forsikring. Det synes jeg vi skal legge oss på sinne. Så vil jeg avslutte med å si, nå er det jo risikofritt å rose politiske konkurrenter og samarbeidsparter, for jeg vil ikke la det være usagt fra denne talerstol, at det er en fornøyelse å samarbeide med Martin Kolberg. Han er fair. Han er presis. Han brenner for det nordiske. Og han har etterlatt et godt inntrykk hos våre nordiske naboer. Det skal Stortinget være stolt av.
Helge Orten (Høyre), 2021-06-01:
Som det var sagt her, dreier denne saken seg om to representantforslag: Dokument 8:275 S og Dokument 8:277 S. Det første handler om å avvikle all bompengegjeld, og det fremmes 60 konkrete forslag på det. Det andre handler om å endre vegloven § 27, å forby bruk av bompenger til investeringer i sykkelvei, kollektiv og byutvikling, eller i praksis bypakker og byvekstavtaler. Å avvikle bompengegjeld for disse 60 prosjektene – hvis vi ser på den bompengegjelden som ligger der per 31. desember 2020, har vi fått opplyst fra statsråden at den utgjør 63 mrd. kr, og hvis vi ser på de totale bompengeforpliktelsene, er de oppe i 250 mrd. kr – er helt klart store summer. Vi har brukt bompenger i ganske mange år i Norge nå, nettopp for å forsere og øke handlingsrommet til å bygge vei, og også til å etablere bypakker og byvekstavtaler for å utvikle byområdene. Det foreslås å bruke infrastrukturfondet for å slette bompengegjelden. Det er nok ikke riktig så enkelt som det kanskje kan høres ut som, all den tid en uansett må sørge for å bevilge de nødvendige midlene over statsbudsjettet, og slik sett ta det handlingsrommet som ligger der hvis en ønsker å ta et sånt grep. Det blir totalt sett en avveining av hva en ønsker å bruke det handlingsrommet til. Fra vårt perspektiv skulle vi gjerne sett at vi kunne klart oss uten bompenger, men samtidig har det bidratt betydelig til at vi har fått utviklet den infrastrukturen vi har i dag i det tempo som er gjort, bygd ut masse gode veier rundt omkring i det ganske land, og også sørget for å opprettholde et høyt ambisjonsnivå innenfor samferdselssektoren. Dette er godt forankret i eksisterende Nasjonal transportplan 2018 – 2029, som ble vedtatt i 2017, og det ligger også inne i det forslaget som statsråden og regjeringen har lagt fram for 2022 – 2033, med en bompengeandel på henholdsvis 29 og 28 pst. Når det gjelder det andre dokumentet, Dokument 8:277 S, om å endre vegloven, er det etablert en ordning der en kan bruke bompenger til kollektiv, sykkel og gange. Det gjør at vi har et grunnlag, ikke minst for å utvikle byområdene våre, byvekstavtaler og bypakker. Det vi har sett, er at også satsingen på kollektiv, sykkel og gange bidrar til økt framkommelighet, til å kunne utvikle byområder, og til å sørge for økt framkommelighet for dem som er avhengige av bil. I disse bypakkene er det også god nytte for bilisten. Avslutningsvis: For vår del ser vi at bompenger er der og ligger der som en forutsetning i NTP, og vi må nok dessverre belage oss på å bruke det i årene som kommer.
Helge Orten (Høyre), 2021-06-01:
Det er en veldig forutsigbar debatt dette, og jeg føler vi har hatt den før – ganske mange ganger. Etter å ha vært noen år i transportkomiteen er dette blitt en gjenganger. Nå har vi en ren bompengedebatt, men ellers dukker den stort sett opp hver gang vi har en bompengeproposisjon til behandling i Stortinget. Det er vel ingen av oss som er spesielt glad i bompenger, eller som elsker bompenger, som representanten Johnsen uttrykte det som. Ikke engang Senterpartiet tror jeg elsker bompenger, Johnsen. Det er sånn sett mer en pragmatisk tilnærming, i hvert fall fra min side, til bruk av bompenger – rett og slett fordi jeg ser at med det ambisjonsnivået vi legger til grunn for utbygging av vei og utvikling av byområdene våre, bruker vi bompenger og brukerfinansiering som et virkemiddel for å få det til. Jeg tror at de partiene som får mulighet til å sitte og styre landet, og får mulighet til å sitte i regjering – også Fremskrittspartiet da de satt i ansvarlig posisjon – ser at det er viktig nettopp for å opprettholde ambisjonsnivået, sørge for at man får gjort nok og gjennomført de planene vi har. Vi legger også det til grunn når vi behandler Nasjonal transportplan. Vi la det til grunn i den nasjonale transportplanen som den rød-grønne regjeringa leverte for 2014–2023, vi gjorde det i Nasjonal transportplan 2018–2029, og vi legger det nå inn i Nasjonal transportplan 2022–2033. Og vi ser faktisk at andelen bompenger går ned. Det var på 29 pst. i forrige NTP, og det ligger på rundt 28 pst. i denne NTP-en. Grunnen til at andelen går ned, er ikke fordi vi har senket ambisjonsnivået eller gjennomfører færre prosjekt. Det er tvert imot fordi den statlige andelen i prosjektene øker relativt sett. Det betyr at en dobling av samferdselsbudsjettet også gjør at den relative bompengeandelen kan bli noe lavere. Når man hører på argumentasjonen, er det mange støtteparti for dette i Stortinget. Når representanten Mossleth hevder at Fremskrittspartiet er et støtteparti, så kan man si det samme om Senterpartiet og Arbeiderpartiet i slike prosjekt. De aller fleste partier i denne sal stemmer jo for bompengeproposisjonene, så å prøve å framstille det som noe annet, blir nær sagt bare tull. Derfor tenker jeg at vi også skal ha en litt pragmatisk og ærlig tilnærming til hvorfor vi bruker bompenger. Vi bruker det fordi vi ønsker å ha et høyt ambisjonsnivå. Vi ønsker å få gjennomført gode veiprosjekt. Vi ønsker å gjennomføre gode byutviklingsprosjekt. At SV kanskje ikke har stemt for alle proposisjonene, handler ikke om at de er imot bompenger. Det handler bare om at de i tilfelle er imot veiprosjektet. Det er for så vidt en ærlig sak det også, men da må man i hvert fall stå for det man mener. Nei, jeg tror vi står oss på å ha en pragmatisk tilnærming til bruk av brukerfinansiering også innenfor samferdselssektoren. Da får vi gjort mer.
Helge Orten (Høyre), 2021-06-01:
Jeg skal prøve å ikke dra ut denne debatten noe mer, for som jeg sa i stad, er det en relativt forutsigbar debatt. Men det som fikk meg til å ta ordet en gang til, var innlegget til representanten Fasteraune fra Senterpartiet. Jeg tenker som så at vi alle kan ta inn over oss de beslutningene vi har vært med på i denne salen. Det er ikke mange her som har stemt imot bompengeproposisjonene da de ble lagt fram. Når Senterpartiet står på denne talerstolen og går til angrep på Fremskrittspartiet og klager på at det er langt mellom ord og handling, må de gjerne gjøre det, men da er det jaggu også langt mellom ord og handling for Senterpartiet. De har stemt for hvert eneste bompengeprosjekt jeg har vært med på i denne salen de siste sju–åtte årene. Da går det ikke an å stå her i salen og klage på alle andre for at bompengegjelden er høy. Da må en ta ansvar for det en har vært med på i Stortinget i behandlingen av disse bompengeproposisjonene. Det må vi alle sammen gjøre. Jeg tror de fleste av oss mener at bompenger ikke nødvendigvis er et gode, men vi har en pragmatisk tilnærming som tilsier at vi bruker bompenger og brukerfinansiering rett og slett fordi vi ønsker å ha et høyt ambisjonsnivå, ønsker å få gjennomført veldig mange prosjekt og ønsker å utvikle byområdene våre på en god måte. Bompenger og brukerfinansiering har gitt oss mulighet til å ha et høyere utbyggingstempo og investeringstempo enn det vi ellers kunne hatt. Jeg reagerer på at så mange klager på alle andre når det gjelder bompengenivået. Når det gjelder bompengenivået, må vi også huske at vi har doblet samferdselsbudsjettet på disse årene. Det betyr at vi investerer mer innenfor samferdsel enn noen gang før, og bompengeandelen går faktisk ned, ikke opp. Det betyr selvfølgelig at den samlede bompengeinnkrevingen øker, men andelen bompenger av de samlede samferdselsinvesteringene går faktisk ned. Vi må ha noe ærlighet i denne debatten. Jeg må innrømme at jeg i mange slike debatter begynner å bli litt lei av at vi står og peker på hverandre når vi alle sammen har et medansvar for at vi er der vi er, og at vi faktisk bruker bompenger som virkemiddel i samferdselspolitikken. Det synes jeg alle skal ta inn over seg, også i denne debatten.
Helge Orten (Høyre), 2021-06-01:
Det var ikke noe forsøk fra min side på å forsvare disse forslagene som Fremskrittspartiet har lagt fram i salen her i dag. Jeg synes rett og slett de er urealistiske. Jeg mener at det er urealistisk å se for seg. Tatt i betraktning den nasjonale transportplanen som ligger der i dag, den nasjonale transportplanen vi skal vedta – iallfall behandle her i Stortinget – om ikke så altfor lenge, er det urealistisk å se for seg, innenfor det handlingsrommet vi har i økonomien framover, at vi skal greie å opprettholde det samme ambisjonsnivået på samferdselssatsingen uten at vi bruker brukerfinansiering, bompenger, i et eller annet format. Så må vi gjerne gjøre hva vi kan for å holde moderasjon i dette, men samtidig også sørge for en så rettferdig innkreving som mulig. Hvis representanten Myrli eller andre misforsto meg og trodde det var et forsvar for Fremskrittspartiet, var ikke det poenget. Poenget er bare at jeg etterlyser ærlighet fra begge sider i debatten. Jeg etterlyser ærlighet fra begge sider i debatten, at en faktisk står for det en har vært med på, tar ansvar for det en gjorde da en var med og styrte, samtidig som alle som sitter i salen her, må være med og ta ansvar for det en faktisk har bidratt til gjennom de avstemningene som er gjort her i salen, gjennom de bompengeproposisjonene som er levert, og den bompengegjelden eller det bompengenivået som måtte være der ute i det ganske land. For det er et ganske bredt flertall her i Stortinget som står bak det. Det var poenget mitt, og så håper jeg at vi nesten klarte å avslutte debatten der. I hvert fall for min egen del skal jeg runde av – og så tenker jeg at det kan være passende at representanten Hoksrud får siste ordet.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Her har Fremskrittspartiet fremmet forslag om å slette all opparbeidet bompengegjeld og om å forby bruk av bompenger til sykkelveier, kollektivtrafikk og byutvikling. Etter å ha hatt både samferdselsministeren og finansministeren i sju år skulle man tro at Fremskrittspartiet hadde bedre oversikt over situasjonen enn disse forslagene ser ut til. Det hadde også vært mer hensiktsmessig om de hadde tatt opp dette enten i behandlingen av Nasjonal transportplan, som vi nå jobber med, eller i budsjettarbeidet. Det infrastrukturfondet som de selv etablerte for å gi forutsigbare rammer for samferdselsområdet, skal de nå altså bruke til å betale ned bompengegjeld. Statsråden svarer komiteen at bompengeforpliktelsene nå er på nærmere 250 mrd. kr. og ikke inkluderer kostnadene ved selve avviklingen av dagens bompengeinnkreving. Det inkluderer heller ikke prosjekter som er omtalt i Meld. St. 20 for 2020–2021, altså Nasjonal transportplan. Arbeiderpartiet mener at Fremskrittspartiet bør avklare hvilke prioriteringer de skal ha, og at både innbyggere og transportetatene fortjener langt mer forutsigbarhet og seriøsitet enn dette forslaget. Det er ingen tvil om at bompengebelastningen er høy, og at det mange steder oppleves som både urettferdig og tilfeldig hvilke prosjekter som har bombelastning. Noen prosjekter har 20 pst. bompengefinansiering, og andre har 75 pst. Noen blir hardt belastet fordi de må passere en bomstasjon for å komme til nærbutikken, uten å ha kjørt vesentlig på den nye veien. Nå er det viktig å skille mellom bompenger rundt byene, som blir brukt til å begrense biltrafikk, og det som blir innkrevd for å finansiere ren veibygging. Arbeiderpartiet mener at det er viktig å få til et rettferdig system hvor man betaler etter antall kjørte kilometer på ny vei, og at det må være lokal aksept for prosjektet. Vi mener at byvekstavtaler og bomringer med bedre kollektivtilbud har bedret framkommeligheten for dem som er nødt til å kjøre bil i byene. Vi kommer nok tilbake til dette i debatten når Nasjonal transportplan legges fram.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Jeg vil ta infrastrukturfondet først. Det har gitt oss ca. 2 mrd. kr årlig til samferdsel – til sammen vel 11 mrd. kr på seks år. På spørsmål fra Arbeiderpartiet svarer statsråden at de samme 100 mrd. kr ville gitt oss 53 mrd. kr i Statens pensjonsfond utland. Selv med handlingsregelen ville dette ha gitt oss 15 mrd. kr, altså betydelig mer penger til samferdsel. Har statsråden vurdert en mer hensiktsmessig plassering eller noen endringer i infrastrukturfondet?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Jeg takker for svaret. Vi kommer vel tilbake også senere til om det er hensiktsmessig. I NTP skriver regjeringen at de har lagt opp til at organiseringen av bompengesektoren skal evalueres etter en tid. Arbeiderpartiet støtter dette, og mener det er nødvendig for å få mest mulig vei for pengene. Et ekspertutvalg har levert en rapport som viser at inntektene i byområdene mest sannsynlig vil synke med inntil 23 pst. i 2030 hvis en ikke gjør noen endringer. Vi ser at det allerede er behov for å se på både finansiell risiko og tydelige ansvarsforhold. Vil regjeringen konkret evaluere hele bompengereformen? Og når og hvordan vil dette skje?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Fakta og seriøsitet ser ikke ut til å bite på Fremskrittspartiet. I dette forslaget foreslår de altså å fjerne all bompengegjeld. Bompengegjelden er på 250 mrd. kr. De skal bruke infrastrukturfondet på 100 mrd. kr. Det går ikke i hop. Nå er det sagt mye om Nye Veier. Forutsetningen deres for å bygge vei er at det er en bompengeandel. Det er jo ikke Nye Veier som bygger vei. Hvis man tar et samfunnsøkonomisk regnskap og ser på andelen utenlandske entreprenører som har vunnet anbud hos Nye Veier, tror jeg regnestykket blir ganske overraskende. Nye Veier er ikke tjent med den diskusjonen og debatten og det Fremskrittspartiet framsetter på deres vegne. Det kommer utfordringer også hos dem, som det gjør hos Statens vegvesen. Statens vegvesen har mange eksempler på gode veiprosjekter som man har såkalt spart midler på. Infrastrukturfondet har vi vært innom tidligere. Om det hadde vært i oljefondet, hadde vi hatt en fortjeneste på 53 mrd. kr, mens vi nå har 11 mrd. kr. Så til dette med byvekst, kollektiv og gange. På 1990-tallet kunne jeg bruke to timer fra jobben min i Trondheim sentrum og til Heimdal. I dag tar den turen sju minutter. Det er et eksempel på at det absolutt nytter å få til bedre framkommelighet for dem som er nødt til å ta bil, ved å prioritere kollektiv, sykkel og gange, spesielt i områder der vi har stor befolkningsvekst. Når det gjelder veiprising, er det ikke korrekt at det skal brukes overalt. Det går an – det er det vi ber om en utredning om – at det er geografisk styrt; man betaler når man kjører på ny vei, ikke på gammel vei. Man betaler etter antall kilometer og ikke etter antall passerte bomstasjoner. Det koster 4 mill. kr å drifte hver bomstasjon, og det er vel verdt å se på om vi kan få mer vei for pengene.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Det var morsomt å høre på foregående taler, og de neste kommer sikkert til å prate akkurat på samme måte om at dette må vi ha, og dette er ikke mulig å gjøre uten at det er bompenger, og dette er en grei måte, og det er lokale initiativer. Det er i hvert fall en sannhet med store modifikasjoner. Hvis man prater med folket som skal betale, er den klare og tydelige tilbakemeldingen noe helt annet. Og så er det jo morsomt fordi noen sier at vi er nødt til å ha dette for å få det til. Og så ser jeg at Arbeiderpartiet i innstillingen er veldig opptatt av at bompengene er høyere enn de var da de rød-grønne styrte. Det er jo interessant å ha med seg. Etter at Fremskrittspartiet kom inn i Samferdselsdepartementet, så er bare riksveiinvesteringene – som vi la inn i Nasjonal transportplan i 2017 – høyere enn alle de statlige midlene som den rød-grønne regjeringen klarte å legge inn i 2014. Det betyr altså at det har vært mye mer penger til samferdsel under Fremskrittspartiet – og det er statlige penger – enn det de rød-grønne klarte da de satt i 2014. Det spiller jo egentlig ikke så stor rolle, for det er historie. Men det er greit å ha med når man skal være så breial og tøff og fortelle at nå har det økt så mye. Nei, det har økt mye mindre enn det det gjorde under de rød-grønne. Så synes jeg det er interessant, for det er ingen som har nevnt bompenger i andre debatter. Dette er jo en av stedene hvor Finansdepartementet faktisk er veldig enig med Fremskrittspartiet. De synes at bompenger er en dårlig måte å finansiere veibygging på fordi det gjør at veiene som blir bygd, faktisk er mindre lønnsomme. Ofte er jeg ikke veldig glad i Finansdepartementet, men akkurat her synes jeg det Finansdepartementet mener, er bra. Og så er det jo sånn at når noen sier at vi ikke har råd, det er ikke mulig, og vi må passe på innenfor de rammene vi har: Oljefondet har økt med 1 000 mrd. kr det siste året – 1 000 mrd. kr. Det er ganske mye mer enn alt som er i gjeld på bompenger. Og så sier Høyre: Det er ikke mulig å gjøre dette, da må vi gjøre det over statsbudsjettet – og tar det over statsbudsjettet. Nei, man hadde et hull rett borti gata her, et jernbanehull, som ble mye dyrere enn det man hadde tenkt, og som gjorde at det ikke var mulig å få det til, hvor man altså klarte å finansiere i etterkant fordi pengene var brukt. Det er litt det samme som man gjør her; pengene er faktisk allerede brukt på disse bompengeprosjektene, så det er fullt mulig. Men jeg ser i dag i VG at Senterpartiet sier at nå er de opptatt av, og nå skal de sørge for at avgiftene skal ned. Det er en garanti. I morgen kan Senterpartiet stemme på Fremskrittspartiets forslag, men i dag kan de være med i debatten og si klart og tydelig at de skal stemme for å fjerne bompengene – stemme for hvert enkelt av de 61 forslagene. Vi ber om at alle forslagene blir stemt over, for hvert enkelt forslag.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Jeg hørte statsråden si at han synes bompenger er positivt og helt greit. Det er ingen bombe. Jeg har sett på alle sakene statsråden har lagt fram, så det er ingen overraskelse. Men jeg har litt lyst til å utfordre statsråden, for en ting er bypakkene og utfordringene med at man sier det er til kollektiv, gange og sykkel, men man ser nå også at mye av de pengene faktisk går til byfornyelse. Det er noe helt annet enn det som var tanken i utgangspunktet. Det kunne vært interessant å høre hva statsråden tenker rundt det. Noe annet vi også opplever, som er helt nytt, er at man nå er i ferd med å åpne denne fossen av fylkesveier. Et av de prosjektene som vi vedtok her i salen for bare få uker siden, er i et område – hvis man ser seg rundt – som i hvert fall ikke er et byområde, for å si det sånn. Det er ikke veldig mange biler der, og det betyr at det blir veldig dyrt å drive innkreving og slikt. Ser statsråden at det nå vil komme en foss av slike søknader fra fylkeskommunene? I mitt fylke Telemark er det allerede kommet en ny søknad som fylkeskommunene holder på med for å sende inn til staten. Hva tenker statsråden rundt at man kan risikere en flom av nye bompengeprosjekter på fylkesveiene?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Representanten Kolbergs innlegg tror jeg at jeg skal la være å kommentere, for da hadde jeg kanskje ikke vært like blid som jeg pleier å være. Men det er jo interessant å høre på den debatten som er her, fordi det er veldig mange som har et stort behov for å si at Fremskrittspartiet ikke mener dette, eller at vi ikke er der vi er. Men det herlige er jo at kritikerne er de som stemmer for å trykke på knappen og trykker ja hver eneste gang. Senterpartiet har stemt for alle bompengeprosjektene i denne salen. Fremskrittspartiet har ikke stemt for alle sammen. Vi har faktisk stemt – siden 2010 – imot over 40 av dem. Senterpartiet har stemt imot over 80 av dem. Jeg synes faktisk at det er mer realt, det Arne Nævra fra SV sier, for han er imot disse veiene. Jeg elsker jo de herlige motorveiene med firefelt. Jeg synes det er fantastisk bra når vi bygger det. Og jeg vil bygge mye mer av det. Jeg mener også at med oljefondet, som har økt med over 400 mrd. kr på et år – er det faktisk mulig hvis det er politisk vilje. Det er ikke den samme diskusjonen i denne salen når vi diskuterer om vi skal bruke penger på elektrifisering av sokkelen eller andre klimatiltak. Da prater man ikke om hva det koster, da sier man bare: Ja, dette gjør vi, dere, og så stemmer man sammen med politikerne som nå kritiserer oss fordi vi er imot bompenger. Så er det sånn med Nye Veier at hvis SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet hadde fått det som de ville, hadde bilistene fått 30 mrd. kr mer å betale med den porteføljen man la opp til da Nye Veier ble etablert, og de kostnadsreduksjonene som lå i Nye Veier – fordi de samme partiene synes at bompenger er helt fint. SV er tydelige på at de synes det er greit. Men det er altså de samme partiene som ikke ville ha noe som helst til organisering. De ville ikke gjøre noen ting i de åtte årene de styrte butikken og Senterpartiet hadde samferdselsministeren. Vi er der at vi vil, og vi har sørget for å bevilge mer enn nesten alt det de rød-grønne hadde i sin siste NTP, med statlige midler, 536 mrd. kr på riksveier. Det er mer enn det som var rammen i 2014. Så skal det sies at ja, det var tolv år, ikke ti år. Vi er reale og redelige på det, men det var altså mer penger til riksvei da Fremskrittspartiet satt i regjering med samferdselsministeren. Det viser at man var villig til å satse på samferdsel og fikk med de andre partiene. Men vi fikk dem ikke med på å si at vi skal sørge for å fjerne bompengene. Men vi reiste rundt, og for første gang var det en regjering som faktisk reiste rundt og rev bomstasjoner, og det var en herlig følelse. Vi ville gjort enda mer av det, men det var ikke flertall. Men vi har altså bare i år sørget for at bilistene skal slippe å betale 2 mrd. kr – som Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV og de andre hadde syntes var helt greit.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Tusen takk for det! Etter å ha hørt på representanten Sverre Myrli kunne jeg nesten ikke dy meg. Jeg står for det jeg har gjort, og jeg kan også innrømme det hvis jeg har gått litt langt. Det tror jeg det er mange i denne salen som har vanskelig for av og til – faktisk å innrømme at man sa noe man kanskje ikke burde. Jeg har måttet beklage noen ganger at jeg sa at det ikke skulle bli bompenger, men så er det selvfølgelig sånn at når man driver valgkamp, driver man valgkamp på partiets politikk og partiets program. Men til det å bli kalt totalt useriøs og at det å foreslå en nasjonal transportplan med 400 mrd. kr er useriøst: Det handler om vilje til å prioritere. Det handler om hva man faktisk vil prioritere en tolvårsperiode. Så vet jeg som alle andre at demokrati handler om at man må kunne klare å telle, sånn at man får et flertall enten på den ene eller den andre siden, og i denne salen er det et stort flertall som er for. Men det morsomme er at de som er mest for, er de som er mest opptatt av å kritisere andre fordi man ikke har fått gjennomslag. Men du a meg så deilig det er å reise rundt og fjerne bomstasjoner – i Alta, i Telemark – reise rundt i hele landet og fjerne bomstasjoner. Det var vi den første regjeringen som gjorde, vi fjernet til og med bomstasjoner som de røde innførte.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-06-01:
Noen ganger virker det som det er litt slitsomt å være stortingsrepresentant. Fremskrittspartiets representanter har det i disse dager ekstra travelt. Fremskrittspartiet på Stortinget prøver nå febrilsk å stappe sju års politikk – gjennomført av Fremskrittspartiet i regjering – tilbake i kaviartuben. Dette er jo en øvelse som tidligere er kommentert i transportkomiteens debatter, men aldri har vi vel noensinne sett en så iherdig innsats som Fremskrittspartiet legger for dagen nå i innspurten av åtte år av høyreregjeringas styre. De første sju åra var Fremskrittspartiet en del av denne regjeringa, og alle budsjettene er vedtatt med Fremskrittspartiet som regjeringspartner eller med Fremskrittspartiet som støttehjul. Så i dag ser vi Fremskrittspartiet i intens kamp mot egen handlekraft i regjering. Det er vel mange som husker Fremskrittspartiets #handlekraft. Hva brukte de handlekraften på i flertallsregjeringa? Jeg kan friske opp minnet om historien litt, nå som Fremskrittspartiet prøver å kamuflere den i kaviar. Det er samferdselsministre fra Fremskrittspartiet som står bak den historiske veksten i bompengeinnkreving. Det er samferdselsministre fra Fremskrittspartiet som står bak den historiske økningen i antall bomstasjoner. Det er samferdselsministre fra Fremskrittspartiet som står bak den historiske veksten i bompengegjeld. Alt dette skjedde nettopp i den tida Fremskrittspartiet satt i regjering, med både finansminister og samferdselsministre. Tror Fremskrittspartiet på Stortinget at de nå kan slå en strek over å ha støttet regjeringa og utgjort et budsjettflertall i åtte år? Det var ikke vår skyld, påstår representantene Hoksrud og Johnsen mens de står med kaviar til knærne. Bompengeforpliktelsene er høyere enn infrastrukturfondet på 100 mrd. kr, og det er avkastningen som skal benyttes til vei, jernbane og kystformål. Men selvsagt har bompenger negative sider, som at det er en avgift som ikke tar hensyn til folks inntektsnivå. Men det er veglova som gjør at det er mulig å bruke bompenger til annet enn vei. Veglova ble endret i 2017, med Fremskrittspartiet i regjering.