Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Familie- og likestillingspolitikken synliggjør forskjeller mellom en rød-grønn og en blå-blå regjering. Sammen med det framlagte budsjettet som gir økte forskjeller, viser den at Norge går i feil retning. Vi foreslår å bygge barnehager neste år. Den nye regjeringen foreslår mer kontantstøtte. Vi vil ha flere opptak i barnehagene. Den nye regjeringen har ingen anelse om hva den vil i barnehagepolitikken. Vi vil satse mer på billigere barnehager. Den nye regjeringen sørger for dyrere barnehager. Vi satser på barn og pappaperm. Den nye regjeringen vil at foreldrepermisjon skal tilhøre mor. Vi tilrettelegger for arbeidslinjen. Den nye regjeringen legger ut snubletråder for jenter i arbeidslivet. Vi jobber for en moderne og framtidsrettet familie- og likestillingspolitikk. Den nye regjeringen jobber for en umoderne og gammeldags politikk. Man kan trygt slå fast at det i alle fall ikke er i familie- og likestillingspolitikken at man vil prøve ut nye ideer og bedre løsninger. Selv om statsråd etter statsråd stadig hevder å ha hatt for liten tid til mye, har man i alle fall hatt tid til å sette likestillingspolitikken i revers. I sin iver etter å gjeninnføre en gammeldags likestillingspolitikk har de ikke manglet gamle ideer og dårlige løsninger. For oss som representerer Arbeiderpartiet, er det et politisk mål å gi folk mer frihet til å leve sine egne liv, tilrettelegge for en god hverdag for barn og familier og ta nye initiativer for å gi kvinner og menn likeverdige muligheter. Tilgjengelige og rimelige barnehager gir kvinner og menn frihet til å gjøre sine valg i hverdagen. Barnehageplasser sikrer frihet for unger som har noe ekstra tungt i ryggsekken. De gir kvinner frihet og mulighet til å bli økonomisk selvstendige, og også samfunnet arbeidskraft, inntekter og velstand. Pappaperm gir først og fremst far og barn tid sammen. Men den gjør også at kvinner blir mer attraktive på arbeidsmarkedet, og gir derfor økt likestilling. Norge er et av verdens mest likestilte land. Gang på gang er vi kåret til det beste landet å leve og bo i. I europeisk sammenheng får norske kvinner ganske mange barn. Kvinner i mange andre land – på tvers av partipolitiske skillelinjer – ser på vår likestillingspolitikk som et forbilde for sin egen samfunnsutvikling. Nå har vi fått både kvinnelig statsminister og finansminister. Da burde det vært slik at jenter i Norge og i verden for øvrig kunne ha forventninger om at vi går foran og tar rollen som pådriver i likestillingspolitikken. Også i kulturpolitikken ser vi et taktskifte. I dag begraves Kulturløftet. Solberg-regjeringen kuttet 250 mill. kulturkroner for å få på plass sine skatteletter, og ingen har hørt den nye regjeringen nevne Kulturløftet. Kulturløftet har vært viktig for å gi kulturen tydeligere plass i samfunnet. Det er lett å dele tidligere kulturredaktør i Aftenposten, nå statssekretær, Åmås’ betraktninger om Kulturløftet i Aftenposten den 14. oktober i år. Han skrev: «Forhåpentlig vil budsjettet fra de borgerlige om noen uker ikke reversere den foreslåtte økningen til de rødgrønne, som for første gang bringer kultur opp på 1 prosent av statsbudsjettet. Det ville være et både uheldig og unødvendig signal i en liten og beskjeden sektor med stor samfunnsbetydning.» Arbeiderpartiet er helt enig med kulturredaktør Åmås – og det er synd at statssekretæren ikke har nådd fram med sine synspunkter. Arbeiderpartiet ønsker å utjevne økonomiske og sosiale forskjeller og tilrettelegge for et samfunn som inkluderer, også på kulturområdet. Arbeiderpartiet ønsker å gi bedre levekår for dem som jobber i bransjen. Arbeiderpartiet ønsker mangfold i uttrykk og å satse på både bredde og topp. Tre kulturløft har bidratt til det – derfor er det med vemod vi konstaterer at Kulturløftet ble avlyst av den blå-blå regjeringen.