trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-02-03:
Eg må innrømma at eg vart forskrekka då eg las Dagbladet i dag. Dei same skuldingane vart gjentekne frå Stortingets talarstol. Det er ganske sterkt, for det har ingenting med sanninga i denne saka å gjera i forhold til det engasjementet som eg har hatt når det gjeld kampen mot pyramidespel. Så er spørsmålet om denne arbeidsgruppa avbraut arbeidet sitt, eller kva dei gjorde. Vi har jobba med denne saka sidan denne arbeidsgruppa vart nedsett. Det vi gjorde då vi høyrde at det ville komma eit EU-direktiv, var at vi begynte å jobba med å påverka EU-direktivet. På den måten fekk vi ei noko anna fokusering i forhold til korleis vi trudde det ville vera mest effektivt å gjennomføra dette direktivet i Noreg. Dermed vart jobben då ei tid å vera med og påverka i Brussel. Men arbeidsgruppa har vore der heile tida, og ho er i full vigør. Ho jobbar, og ho skal òg leggja til rette for at implementeringa skal gå så raskt som mogleg. Eg har prøvd i innlegget mitt å seia kva vi har gjort, og då vonar eg at Stortinget og interpellanten kan tru meg på det. Ein viser stadig til Sverige og Danmark og lovverka der. I Danmark t.d. er forbodet mot pyramidespel regulert i ei lov om offentleg innsamling som er administrert av justisdepartementet der. Danmark har som Sverige og Noreg òg hatt problem med framveksten av pyramidespel, og dei har hatt dei same problema som oss med definisjonen. Det er ulovleg å tilby pyramidespel i Danmark, som det er i Noreg. Lovverka er ganske like, og vi har dei same problema. I Sverige har det vore teke opp ei sak. Det har ført til ein dom, men det er ei lita mulkt på nokre få kroner som er gitt, så det er berre symbolsk. Difor vonar eg når vi får eit EU-direktiv, at det kan vera meir effektivt, slik at den felles målsetjinga som både interpellanten og eg har, òg kan gjennomførast i Noreg. Eg er glad for engasjementet til interpellanten. Han reiser ei veldig viktig problemstilling, og eg trur det òg er viktig for å vekkja folk til ikkje blåøygde å gå inn i desse pyramidane. Men vi må ikkje ha eit lovverk som t.d. forbyr dei som ynskjer det, å halda Tupperware-selskap, at dette skal bli forbode i Noreg. Den balansegangen er vanskeleg. Difor treng vi verkeleg ein juridisk ekspertise og ein innsats for å få til ein balansegang, slik at vi kan slå ned på det vi ikkje ynskjer å ha her hos oss.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-02-03:
Eg vil takka interpellanten og òg dei andre som har hatt innlegg i denne debatten. Det har vore ein nyttig debatt, og det er nyttig å halda debatten i live, slik at vi òg held befolkninga vaken med omsyn til problemstillingane. Eg vil gjerne minna om at i departementet har vi ei rettleiingsoppgåve når det gjeld forbod i lotterilova, men departementet skal jo ikkje avgjera kva som er lovleg, og kva som ikkje er lovleg. Det er det politi- og påtalemakta som skal gjera. Det er ein av grunnane til at vi har bedt om at Lotteritilsynet bør melda fleire, slik at vi kan få prøvd dette. Så viser ein til Danmark. Danmark har eit litt anna lovverk, men med forbod slik vi har i Noreg. I praksis viser det seg at Danmark likevel har akkurat dei same utfordringane som vi. Utfordringane framover kjem til å bli store, også med eit nytt lovverk, fordi det er ein balansegang her. Når vi veit at enkelte av desse selskapa har brukt millionar av kroner på å få juristar eller advokatar til å finna formuleringar som gjer at dei held seg innafor eit lovverk, ser vi at sjølv om vi får eit nytt lovverk og implementerer EU-lovverket, blir det ikkje nokon søndagsskule likevel framover her i Noreg. Vi må ha eit årvake blikk på dette, og vi må inspirera folk til å halda seg unna det, og gjera alt vi kan som er førebyggjande. Eg skal i alle fall lova interpellanten at eg skal halda eit høgt trykk, og vi skal gjera det vi kan for å få implementert dette så fort som mogleg. Eg trur at dersom vi hadde gjort noko før, hadde vi likevel ikkje hatt den reiskapen ein ynskjer seg. Det såg vi òg då vi var i kontakt med dei nordiske landa, at vi trong meir tid på dette, og vi trong eit felles europeisk lovverk, òg fordi veldig mange av desse selskapa opererer ikkje berre i Noreg, men internasjonalt. Sidan eg var litt streng, eller kanskje sur, mot interpellanten til å begynna med, vil eg gjerne avslutta med å takka for interessa. Eg vonar vi kan ha eit godt samarbeid vidare for å få eit best mogleg lovverk her i Noreg.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2005-02-03:
Det er et interessant tema som representanten Bjørlo Lysbakken tar opp i denne interpellasjonen. Etter avsløringene rundt The 5 Percent Community kan man undres over at det fortsatt er noen som lar seg lure av denne type svindel og bandittvirksomhet. Det er beklageligvis flere hundre tusen nordmenn som har satset penger i pyramidelignende selskaper, og mange av dem har tapt store beløp. Det er selvfølgelig fristende å gripe til lovgivning i slike saker. Men jeg tror vi også må spørre oss: Vi har lover mot pyramider, mot svindel og mot bedrageri i Norge, og kan ikke disse brukes inntil videre? Kanskje handler det om at folk må ta et større ansvar for sine egne handlinger. Det er faktisk slik at det er lov å tenke selv. Muligens må vi fokusere mer på dette, enten vi får det ventede EU-direktivet eller ikke. Jeg har merket meg at både aviser, magasiner som Dine Penger og Lotteritilsynet har gått ut med klare lister over hvilke selskaper de setter store spørsmålstegn ved. Det er selskaper som Eurosmart, NordPortal, Owners Group International, Play Club, Prosper Club, Pure Investor, TrendGames, Upsides, WorldGames og www.worldwidealliance. Felles for dem er dyrt medlemskap, spill og kasinovirksomhet, liksomaksjer og suspekte finansielle tjenester. En del av selskapene har allerede gått overende, som Alpha Club, Life Wealth 8, Sprinkle Network, The 5 Percent Community og TrendInvest. Når det er sagt, bør man også ta med, som statsråden sa, at det finnes Multi-level Marketing-selskaper som driver på en rimelig seriøs og god måte. Det kan nevnes Herbalife, Lux Norge, Oriflame, Tupperware osv. Jeg vil ikke anbefale noen å gå inn i disse selskapene. Som alle andre selskaper kan også disse gå konkurs, selv om de ikke er ulovlige eller driver svindel- og bandittvirksomhet, som dem jeg nevnte tidligere i mitt innlegg. Det er mange av oss som drømmer om å bli rike, sikkert også noen her på Stortinget, hvor vi har en god lønn. Det er noe som driver de fleste mennesker. Men en klok mann sa noe slikt som at hvis noe ser ut til å være for godt til å være sant, er det nettopp det. Jeg tror nok at mange av dem som har gått inn i disse selskapene, hadde hatt godt av å lytte til et slikt råd.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2005-02-03:
Det er eit viktig tema interpellanten tek opp. Me har ikkje i dag eit lov- og regelverk som på ein ryddig måte trekkjer opp grensa mellom på den eine sida lovleg nettverkshandel og på den andre sida uheldig pyramideliknande nettverkssal. Me kan med andre ord seia at eit forelda regelverk på dette området har gjort det mogleg å utøva ei form for turbokapitalisme som me i Kristeleg Folkeparti tek avstand frå. Vår regjering greip fatt i dette allereie i 2003. Det er flott, og det viser at Regjeringa såg utfordringa og viste evne og vilje til handling lenge før skandalane begynte å rulla opp. Statsråden har i dag stadfesta at Regjeringa ser det som svært viktig at det vert bygt opp internasjonale fellesreglar for å unngå at aktørane i dette uverdige spelet skal finna frihamner. Eg er trygg for at interpellanten sin hovudtanke med interpellasjonen er å koma pyramidespelliknande nettverkssal til livs. At han samstundes nyttar høvet, som representant for eit opposisjonsparti, til å prøva seg med eit par leggspark til Regjeringa, er vel ikkje så unaturleg. Eg håpar likevel at hovudfokus vert retta mot at me gjennom eit konstruktivt samspel kan byggja opp ein mur som hindrar at dei som er kyniske nok til det, kan gjera seg rike ved å lura andre. Saka hastar. Kristeleg Folkeparti ser det slik at eit lov- og regelverk på dette området for det første må visa at dette er ein aktivitet som me ikkje vil ha. For det andre må det vera tidsrett og effektivt i forhold til dei konkrete utfordringane, og for det tredje må det vera internasjonalt harmonisert for å hindra at det vert bygt opp frihamner ein eller annan stad. Kristeleg Folkeparti vil ikkje sitja roleg og sjå på at nokon tener pengar gjennom å lura andre. Me er difor vel fornøgde med at statsråden bekreftar at ho er oppteken av ei god løysing så raskt som mogleg. I Stortinget vil Kristeleg Folkeparti medverka konstruktivt til at me skal få eit effektivt og oppegåande regelverk som på ein tydeleg måte trekkjer grensa mellom lovleg nettverkssal og uheldige pyramideliknande utslag av arten.
Morten Lund (Senterpartiet), 2005-02-03:
Jeg synes det er positivt at SV tar opp saken om uklart lovverk også på dette området. Senterpartiet støtter SVs krav fullt ut. Jeg synes det er oppsiktsvekkende at statsråden avviser all kritikk, slik hun faktisk gjør. Svindelen er et faktum, og det er ikke nok å be folk om å passe seg. Vi trenger et bedre regelverk, og jeg tror at Stortinget er enig i det. Vanlige folk skal ha god beskyttelse mot å bli svindlet slik som det har skjedd i denne saken. Våre utøvende myndigheter må få gode redskaper til å gripe inn og til å straffe strengt. Imidlertid er ikke et godt regelverk nok. Det trengs kapasitet for dem som skal kontrollere at reglene følges. Økokrim visste mye om T5PC på et tidlig tidspunkt, men de reagerte lite. Jeg tror det handler om manglende kapasitet. De har for mange saker i forhold til den bemanningen de har. Altfor ofte er det media som oppdager et forhold og får fart på etterforskning eller arbeid med nytt regelverk. Vi har mange eksempler de senere år på at småaksjonærer og småkreditorer har blitt svindlet: Finance Credit, SponsorService, Aker Brygge Invest og Bachs lånepyramide er eksempler fra den senere tid. Senterpartiet har lenge tatt til orde for å opprette et aksjetilsyn for å sikre småaksjonærer og småkreditorer bedre mot finanseliten og mot svindlere, et aksjetilsyn lik det Sverige, Danmark og USA har, som kan innrettes slik at det kan være en forbrukerbeskytterinstitusjon. Et slikt tilsyn skal bl.a. se til at alle aktører samtidig får lik og sann informasjon ved etablering av et AS og ved kapitalutvidelser. Mye av svindlernes gevinster i den saken vi nå snakker om, er tatt ut nettopp gjennom tomme AS eller AS som har blitt tømt, med forskjellige teknikker. Et slikt aksjetilsyn kunne avslørt og gitt advarsler om T5PC-svindelen for over et år siden. Kredittilsynet kan i dag gi advarsler mot lugubre finansselskaper, men ikke mot andre enkeltselskaper. Når det gjelder saken om å få et aksjetilsyn, har SV dessverre ikke støttet Senterpartiets initiativ. Ved siste anledning, et drøyt år tilbake, fikk vi støtte kun fra Fremskrittspartiet og Kystpartiet. Statsråd Dørum lovte i mars 2003 at Regjeringen ville avklare sitt syn på et slikt nytt kontrollorgan for forbrukerbeskyttelse i løpet av 2003. Det har ennå ikke skjedd. Men Senterpartiet kommer til å følge opp denne saken og håper at de nyeste svindeltilfellene kan bidra til flertall for og rask etablering av et slikt nytt tilsynsorgan.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2005-02-03:
Ved forrige gangs behandling av melding om embetsutnevnelser etterlyste komiteen opplysninger om utviklingen i antall søkere, kjønns- og alderssammensetning og søkernes bakgrunn. Det er hyggelig å kunne opplyse at meldingen denne gangen innholder slik informasjon. Mindre tilfredsstillende er det imidlertid at det fortsatt utnevnes langt flere menn enn kvinner i ledende stillinger i staten. I perioden 1. juli 2003-30. juni 2004 har vi faktisk opplevd en nedgang sammenlignet med året før, fra 31 pst. til 26 pst. kvinner. At antall kvinnelige søkere økte i samme tidsrom, kan være en indikator på at kvinnelige søkere ikke prioriteres ved ansettelser. Likevel er det på ingen måte helt svart. En rekke departement viser vilje til å sikre kjønnsbalanse. Nærings- og handelsdepartementet, Miljøverndepartementet og Barne- og familiedepartementet har f.eks. i løpet av den siste femårsperioden utnevnt flere kvinner enn menn, mens åtte andre har tilnærmet like mange fra hvert kjønn. Men det er fortsatt sorte får. Forsvarsdepartementet er i en særklasse når det gjelder kvinneunderskudd, og synes ikke å ha tatt signalene fra Stortinget innover seg. Komiteen deler seg på ett punkt. Komiteflertallet, som er Arbeiderpartiet og SV, viser til at balanse mellom kjønnene er et viktig mål, både i privat og offentlig sektor, og etterlyser Regjeringens vilje til å benytte utnevnelsesretten til å sikre dette viktige målet. Komiteens øvrige medlemmer har sine særmerknader, som jeg forutsetter at de eventuelt selv vil redegjøre for. Vi fra Arbeiderpartiets side er opptatt av at ulikhetene mellom kjønnene ved utnevnelser også skal utjevnes. Vi vil aktivt bidra til at når vi kommer tilbake i regjeringskontorene - ikke om, men når vi kommer tilbake i regjeringskontorene - vil vi jobbe mer aktivt med dette. Ellers kommenterer en samlet komite alle dem som ikke ønsker sine navn offentliggjort på søkerlistene, og forutsetter at dette spørsmålet vil bli gitt særskilt vurdering i forbindelse med arbeidet med en ny offentlighetslov.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2005-02-03:
Jeg oppfattet statsråd Ludvigsens definisjon av hva en «evigvarende kvote» er, som et slags tilbaketog i forhold til hva han tidligere har sagt, og da har jeg lyst til å spørre ham: Betyr det at statsråden nå vil legge til grunn og arbeide fullt og helt ut fra det en enstemmig næringskomite har sagt i Innst. O. nr. 55 for 1998-99? Der sier komiteen: «Komiteen vil påpeke at fiskeressursene tilhører det norske folk, i fellesskap. Det er derfor i utgangspunktet ingen enkeltpersoner eller enkeltselskaper som kan gis evigvarende eksklusive rettigheter til vederlagsfritt å høste av og tjene på disse ressursene, mens andre stenges ute fra å delta i fisket.» Mitt spørsmål til statsråden er da: Er statsråden enig i dette utsagnet og denne enstemmige komitemerknaden?
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-02-03:
Jeg er fornøyd med at saksordføreren innledningsvis sa at denne meldingen på en bedre måte reflekterer helheten i både oppnevning, kjønnsbalanse og andre spørsmål knyttet til embetsutnevnelsene enn tidligere meldinger. Det får vi ta til etterretning, og så får vi forsøke å bidra til at den trenden også blir videreført i fortsettelsen. Det er ingen tvil om at Regjeringen har stort trykk på dette med å få en bedre kjønnsbalanse når det gjelder både utnevnelser til ledende stillinger og utnevnelser til styrer og utvalg. Dette trykket som Regjeringen har, er ikke bare et trykk mot de deler av forvaltningen og de utnevnelser som Regjeringen som sådan har et ansvar for, men mot helheten i samfunnet. Det dreier seg om styrer i private bedrifter, og det dreier seg om bedrifter hvor staten har en betydelig eierandel og stor innflytelse. Samtidig må vi erkjenne at vi ikke er kommet langt nok når det gjelder å få kjønnsbalanse i ledende stillinger i det totale samfunnet. Også i politiske forsamlinger, som vi er en del av, ser vi at vi har en vei å gå. Fra Regjeringens side holder man fast ved ambisjonen om 40 pst. ved oppnevnelser. Regjeringen som sådan holder fast ved den ambisjonen, og hver enkelt statsråd har i sine respektive departementer trykket på. Jeg representerer en sektor i mitt departement som på mange måter har vært oppfattet som, og som er, mannsdominert, men vi ser at når viljen er til stede for å legge et trykk, er det mulig å finne kvalifiserte kvinner - selvfølgelig! Men det har noe med holdninger å gjøre, og det har noe med kultur å gjøre. Derfor er det så viktig at både storting og regjering holder denne fanen høyt. Det føler jeg at vi gjør, samtidig som vi får være ydmyke for at vi har et stykke vei å gå. Derfor er jeg tilfreds med innstillingen og kan konstatere at i så måte er det ikke forskjell på ambisjonene og målsettingene i Regjeringen og i Stortinget.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-02-03:
Denne regjeringen har ingen problemer med å stå på den definisjonen som representanten Brørby her gav, og jeg understreker: Kvoten er fellesskapets eiendom. Derfor vil også Regjeringen ved en senere anledning komme tilbake til spørsmålet om grunnrente, for det er et vesentlig element i fastsettelsen av kvote og fastsettelsen av fartøypriser, inklusiv fiskerettighetene. Det er også slik at ingen har en evigvarende rettighet til en kvote. De som er kvalifisert gjennom definerte kvalifikasjoner, får en rettighet til å fiske en andel av den totale kvote. Den blir tildelt hvert år. Det er ingen grunnleggende forskjell mellom en sjarkfisker som får tildelt sin kvote for å fiske utenfor kysten av Troms, og et havfiskefartøy som fisker i Barentshavet. Når denne diskusjonen om såkalte evigvarende kvoter er kommet opp, er det en debatt som ikke er inspirert fra Fiskeridepartementets side. Dette er en del av en debatt knyttet til struktureringen av havfiskeflåten som er ute til høring, hvor vi har definert tre ulike modeller for en framtidig strukturering med rett til å overføre kvoter.(Presidenten klubber.) Det er ingen forskjell mellom det vi foreslår for kystflåten, og som Stortinget har vedtatt, og det vi foreslår for havfiskeflåten. (Presidenten klubber.)
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-02-03:
Da er jeg tilfreds med at representanten sier at vi har en felles opplevelse av at det ikke er noe som er evigvarende kvoter, det er ingen kvoter som er mer evigvarende enn andre. De er tidsuavgrenset så lenge man oppfyller regelverket. Når det gjelder den debatten som nå foregår om de såkalte tilleggskvotene for havfiskeflåten som blir overført ved strukturering, må vi huske at de kvotene skulle tildeles de gjenværende fartøyer i gruppen. Det har aldri vært noe forslag om at disse skulle tildeles samfunnet, som kunne tildele dem til noen nye. Det har vært forutsetningen hele veien, under skiftende regjeringer, at disse skulle tildeles de fartøyene som allerede var innenfor gruppen. Det er et aspekt ved denne debatten som jeg synes er blitt borte, når man nå snakker om at dette var noe som samfunnet skulle ha og tildele noen andre. Det har aldri vært forutsetningen, bare så det er slått helt fast. President, jeg levde ennå i gammel tid i Stortinget og trodde at taletiden var mer enn 1 minutt - beklager!
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-02-03:
Det faktiske forhold er at vi i fjor høst sendte ut på høring tre alternativer, hvorav ett var å videreføre dagens ordning uten noen endringer. Et annet forslag var det som nå blir debattert, og som dreier seg om å overføre den gjenværende relative andelen av kvoten i forhold til den tid man har brukt den, og beholde den så lenge man har rettigheter i den opprinnelige kvoten. Høringsrunden er ikke slutt. Vi har ikke trukket noen konklusjon, og det gjør vi ikke før vi har fått høringen avsluttet. Da er det tid for å lytte til næringen, lytte til de politiske råd som kommer, og så trekke konklusjoner. Det man nå ber om, er at man skal trekke en konklusjon før høringen er avsluttet. Jeg registrerer at debatten dreier seg om ett av forslagene, og at man har oversett at jeg faktisk også har bedt næringen om å vurdere om vi skal videreføre ordningen slik som den er. Når høringen er slutt og vi har gjort vurderinger, kan jeg også fortelle om hvordan, og eventuelt om, vi skal gjøre endringer.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-02-03:
Jeg tror at hvis representanten Bastesen tenker etter, vil han nok måtte erkjenne at overkapasitet og en anstrengt økonomi for norsk fiskerinæring og internasjonal fiskerinæring inspirerer til å tøye regelverket, for det er et spørsmål om å overleve økonomisk. Det er en erkjennelse som vi må ta med oss. Jeg er enig i at det er uakseptabelt med ulovligheter uansett, men å benekte at overkapasitet har noe med dette å gjøre, synes jeg er å fortrenge virkeligheten. Når det gjelder den russiske omlastingen og det russiske overfisket i Barentshavet, har vi dokumentert det. Vi har konfrontert Russland med det, og de erkjenner at dette er et problem. Så har vi i fellesskap laget et regelverk hvor bl.a. satellittsporing og annen dokumentasjon skal gjøre det mulig for oss å spore hvor fisken landes. Vi har også tatt dette opp med EU-myndigheter. Jeg har selv vært i EU og drøftet hvordan vi skal få en bedre havnestatskontroll, slik at vi kan avdekke hvor fisken landes. Men det er et internasjonalt samarbeid som skal til. Det blir for enkelt å stå på Stortingets talerstol og si at nå må vi sende Kystvakta ut i internasjonalt farvann.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-02-03:
Jeg gjentar: Vi har tre alternativer ute på høring, og ett av alternativene er å videreføre dagens politikk. Når høringene er avsluttet og vi har gjort våre vurderinger, er det helt naturlig at vi også må vurdere hvordan saken skal tas videre i tilfelle vi kommer med endringsforslag. Hvis det ikke kommer endringsforslag, vil saken i og for seg ikke være særlig mye å rapportere om til Stortinget heller. Så det spørsmålet kan jeg svare på når vi har avsluttet høringsrunden og ser hvilke konklusjoner vi trekker. Når det gjelder teknisk kapasitet, er det klart at den øker når man investerer i et nytt fartøy. Man ønsker også å gi fiskerne en tryggere og bedre arbeidsplass. Det synes jeg er et vesentlig bidrag til fornyelsen av flåten - trygge, gode arbeidsplasser som gjør at ungdommen velger fiskeryrket. Det betyr ikke nødvendigvis at lønnsomheten blir dårlig selv om gjelden øker. Fra struktureringen i kystflåten har vi nå gode eksempler på at utgiftene til å vedlikeholde flere fartøy, til assuranser, forsikringer, og til redskap blir så kraftig redusert at lønnsomheten øker selv om også gjelden øker.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-02-03:
Jeg finner det bare riktig å gjøre oppmerksom på at Fremskrittspartiets gruppe ikke deler de synspunktene som flertallet står for, og som statsråden nå gjentok. Vi er enig med statsråden i at når det gjelder kjønnsfordeling, er det holdning og kultur som er det avgjørende, og som vi synes bør være det avgjørende. Hvordan et samfunn utvikler seg, bør ikke alltid komme fra et formynderskap på toppen som ønsker å trykke sine synspunkter nedover samfunnet. Vi synes det er en god del i et demokratisk samfunn, i et sivilisert samfunn og i et kultursamfunn som utvikles i det brede lag av folket, uavhengig av akkurat hva de styrende ønsker. Det er nettopp det som har vært en av skillelinjene mellom sosialistiske, politiske holdninger og hva vi kan kalle borgerlige, ikke-sosialistiske holdninger. Utviklingen skal gå mer av seg selv, hvordan det står til i befolkningen, i organisasjonslivet, i bedrifter osv. Sosialistene har alltid hatt et ønske om formynderskap og det å styre over mennesker og bestemme over forhold. Dette har vært forbeholdt sosialistene. Jeg kan bare konstatere at for øyeblikket er det ingen forskjell mellom en såkalt ikke-sosialistiske regjering - jeg ser statsministeren hevde dette - og en sosialistisk regjering. Man står likt i ønsket om å trykke nedover samfunnet, bedriftslivet, organisasjoner og alle andre, sine egne synspunkter når det gjelder å bruke lover og regler for å få en annen balanse mellom de ulike kjønn i forskjellige stillinger. Det er en tenkning som vi altså er uenige i. Vi synes dette bør styres nedenfra, basert på frivillighet og basert på at bedrifter og andre selv gjør det de mener er fornuftig ut fra bedriftens eller organisasjonens formål. Så jeg reserverer meg og Fremskrittspartiets gruppe fra den tenkningen som samtlige andre partier her står for, og som dessverre også den ikke-sosialistiske regjeringen, som den hevder å være, tydeligvis også står for.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-03:
Eg meiner at det som statsråden her gjer i svaret sitt, og også i innlegget, er å tåkeleggje debatten. Ei oppheving av tidsavgrensinga for einskapskvotane gjer sjølvsagt ikkje dei kvotane meir eller mindre evige enn ordinære kvotar. Det gjer dei til ordinære konsesjonar. Men det statsråden gjer, er å endre spelereglane. For det var heile poenget at dei skulle vere tidsavgrensa, då ein innførte dei, for dei som var tilhengarar av det, for å ta ut andre fartøy. Eg synest det er ganske oppsiktsvekkjande at det same Kristeleg Folkeparti som då ein innførte kvotane, sa stopp, nei vi må evaluere, vi må finne ut om ordninga fungerer før vi innfører ho, no er med på å gjere desse kvotane like evigvarande som ordinære kvotar. Eg må innrømme at eg lurer framleis på om statsråden er interessert i å ta lærdom av rapporten og finne ut om lønnsemda faktisk blir betre eller dårlegare etter at ein har blitt utsett for den forma for strukturering som stortingsfleirtalet gjer tilgjengeleg for aktørane i næringa. Skal ein halde fram med a priori-gissingar med omsyn til om det blir lønnsamt, eller skal ein undersøkje om det faktisk blir det?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-03:
Eg trur fiskeriministeren misforstod intensjonen til representanten Enoksen. Eg trur ikkje representanten Enoksen har noko behov for å «pushe på» for at statsråden skal trekkje sine konklusjonar. Men både Senterpartiet, Arbeidarpartiet og SV gir tydeleg uttrykk for at vi vil at denne saka skal til behandling i Stortinget, med eller utan dei førehandstinga konklusjonane, som det etter fiskeripressa verkar som om statsråden allereie har trekt. Og det er kanskje ein grunnleggjande skilnad. Statsråden sa i innlegget sitt at det høyrdest ut som om enkelte her i dag har behov for å overstyre næringsaktørane i forhold til teknologival - sjølvsagt ikkje. Det vi peikte på, var at dei rammevilkåra som myndigheitene vel, f.eks. å gjere strukturkvote tilgjengeleg for flåten, påverkar kva slags teknologival aktørane i næringa vil ta. Ved å auke kapitalbehovet tvingar ein aktørane i næringa til å finne måtar å betre fortenesta på, og då vil f.eks. det å auke den tekniske kapasiteten vere eit verkemiddel. Eg lurer framleis på om statsråden er interessert i å ta lærdom og finne ut av om desse kapasitetsreduserande tiltaka faktisk fungerer.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-02-03:
Det ble sagt av Ivar Kristiansen og fiskeriministeren at overkapasitet kunne føre til ulovligheter. Det er en rettferdiggjøring av debatten. Ulovligheter er uakseptabelt uansett. Så sa fiskeriministeren at omlastingen av fangst mellom fartøyene i Barentshavet skulle satellittovervåkes. Det er en avsporing. Det er ingen problemer med å følge fartøyet og til og med vite navnet på det. Det går med ca. 14 mils fart. Vi vet hvilken havn det går til. Vi vet hvilken kai det legger til. Vi vet hva båten heter. Man trenger ikke noen satellittsporing for å vite det. Men man må ha kystvaktfartøy for å følge med det, og man må ha Orionfly. Det nytter ikke mye med F-16 i så tilfelle. Hva gjør fiskeriministeren for å få begrenset den ulovlige omlastingen som foregår i Barentshavet - for vi trenger ikke satellittsporing?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-04-11:
Vi ønsker jo nettopp å sende et signal til domstolene om at vi mener at straffenivået for voldtekt er for lavt. Det gjør vi med vårt forslag, og vi regner med at det blir tatt like mye på alvor som man gjorde det da man for noen år siden vedtok minstestraffer og kriminaliserte bl.a. uaktsom voldtekt. Så sier representanten Hofstad at det er vanskelig å bestemme seg for om man vil være tøff eller mild. Det skal ikke være slik at man enten må være tøff eller mild. Jeg vil si som en herværende justisminister har uttalt flere ganger, at man skal være tøff mot de tøffe – og antakelig mild mot de milde! Det er ikke nødvendig å bestemme seg for det, har jeg lært. Når det gjelder spørsmålet om sedelighetsforbrytelser og samfunnsstraff, vil jeg si: I Norge reagerer man med betinget straff overfor yngre lovbrytere, 15–16-åringer, som begår sedelighetsforbrytelser – altså ingen reaksjon. Høyesterett avsa en dom, bl.a., 15. desember i fjor, overfor en 26-åring som hadde begått en sedelighetsforbrytelse. Han fikk betinget. Mener Høyre virkelig at det er bedre at han ikke fikk noen reaksjon, enn at han i det tilfellet kanskje kunne fått samfunnsstraff kombinert med behandling?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-04-11:
Jeg skal si det to ganger, slik at representanten fra Fremskrittspartiet får det med seg. Jeg vet at når det gjelder kriminalitetsbekjempelse, har man evnen til å tenke bare ett virkemiddel: strengere straffer. Jeg brukte jo store deler av mitt innlegg på nettopp å si at nå kunne vi ta det store grepet i forhold til barn og unge, få dem ut av norske fengsler og reagere annerledes. Det er flere forslag som gjelder barn og unge og begrensningene i mulighetene til å benytte både politiets tvangsmidler, fengselsliknende tiltak og også bevaring, i forhold til barn og unge. Og så er spørsmålet også nå å gjøre et grep i forhold til rus. Jeg mener det ville være banebrytende i norsk strafferett hvis man kunne tilby alle de tusen fangene som faktisk har rusmiddelproblemer, et annet tilbud. Det vil være en stor reform. Det tredje er selvfølgelig at vi nå foretar en reell vurdering i forhold til hva vi ønsker å straffe strengere, og hva vi ønsker å slakke på. Det syns jeg er en ærlig sak. Jeg oppfatter også dette som greie og konstruktive forslag, som viser at vi faktisk har en visjon i forhold til dette.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-04-11:
Jeg leser både i aviser og i budsjettinnstillingen at Kristelig Folkeparti har vært svært skeptisk til domstolene. Arbeiderpartiet har prøvd å gi uttrykk for det motsatte, at vi faktisk har hatt tillit til domstolene, og at vi mener at domstolene har vært lydhøre. Jeg sier dette for andre gang. Når det gjelder voldtekt, mener vi at domstolene har lyttet og bl.a. nærmest doblet straffenivået de siste årene. Så mener vi at det ikke er tilstrekkelig. Vi mener at det er nødvendig med ytterligere signaler i forhold til domstolene. Det klareste signalet vi mener vi kan gi, er å heve minstestraffen for grove voldtekter fra to til tre år. Det er klart at det vil ha en betydning i forhold til straffutmålingsnivået all den tid dommene nå ligger på mellom to og tre år. Jeg mener at er det virkelig et politisk signal som er klart, som er behandlet i sin helhet og satt inn i en kontekst når man vedtar en helt ny straffelov, så er det nettopp det. Og det er det jeg tror domstolene etterlyser når en sier at en ikke hører på budsjettkommentarer og desslike.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-04-11:
Jeg vil benytte anledningen til å gi Høyre og regjeringspartiene noe honnør for den nedslakting av minstestraffer som nå er foretatt. Det vil også Arbeiderpartiet støtte fullt ut, og det har vi diskutert før. Men spørsmålet er: Når man nå beholder noen få minstestraffer, og vi vet at det er sagt fra alle partier i dette hus at straffenivået når det gjelder vold, voldtekt og drap, ligger for lavt, hva er da egentlig årsaken til at Høyre ikke kan støtte det forslaget – når man først skal ha minstestraff? Det kan ikke være sånn at to års minstestraff, slik det er i dag for voldtekt, er uttrykk for tillit til domstolene, mens tre års minstestraff er uttrykk for mistillit, slik Høyres representant nå sa. Så mitt spørsmål er egentlig: Er det ikke en god sjanse nå for Høyre til å markere sitt verdikonservative standpunkt og skjerpe straffene på disse to viktige områdene?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-04-11:
Det er veldig positivt at det er et så stort tverrpolitisk flertall i dette hus for alternative straffereaksjoner. Det har vært en viktig sak for denne justiskomiteens arbeid at man har klart å enes om det. Jeg hører hva representanten fra Fremskrittspartiet nå sier om samfunnsstraff og andre reaksjoner. Dette er reaksjoner som faktisk virker, og som bidrar til å redusere kriminaliteten! Mitt spørsmål er: Hva er da årsaken til at Fremskrittspartiet ved denne runden faktisk ønsker å begrense bruken av samfunnsstraff, i motsetning til det øvrige flertall? I den grad man kan klare å svare i løpet av et minutt, er mitt andre spørsmål: Er det heldig, med en så progressiv og kumulativ straffeutmålingsregel som Fremskrittspartiet nå foreslår, at en 17-åring som begår innbrudd i naboens kjellerbod tre ganger, skal dømmes til seks års fengsel? Er det, etter Fremskrittspartiets mening, en hensiktsmessig og riktig bruk av samfunnets ressurser?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-04-11:
Når jeg hører hvordan justisministeren avslutter sitt innlegg, skjønner jeg at vi har truffet blink. Mitt spørsmål og min utfordring gikk jo nettopp på hva vi gjør med barn og unge, og hva vi gjør i forhold til dem med rusproblemer i norske fengsler. Det er klart at Stortinget her begynner å bli utålmodig. Dette dommerledede narkotikaprogrammet har vi jo snakket om i svært lang tid. Min klare utfordring og mitt spørsmål til ministeren ved denne anledning er: Kan han nå redegjøre for Stortinget om hvor langt man har kommet i arbeidet, og når det kommer til Stortinget? Vi mener at det er en viktig del av en ny straffelovgivning, og ikke først og fremst et budsjettspørsmål. Når det gjelder spørsmålet om hvordan vi skal håndtere barn og unge, er det blitt reist både i forhold til pågripelse av barn og unge og i forhold til når barn og unge skal få en reaksjon, og hva slags arbeid som skal settes inn, både i ettertid og i forkant. Mener justisministeren at vi der har et tilstrekkelig lovverk, slik at Barnevernet er i stand til bl.a. å kunne bruke tvang mot barn som begår kriminalitet, eller trengs det også der et nytt arbeid?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-04-11:
Det var representanten Hofstad som fikk meg til å gripe ordet nå på tampen, først og fremst fordi denne debatten om å være tøff eller myk og spørsmålet om vi er midt imellom eller hvor vi er, på mange måter blir helt meningsløs all den tid de fleste partier i denne sal har sagt at det er flere typer kriminalitet vi ønsker å reagere veldig strengt på, samtidig som det er en annen type kriminalitet vi er villig til å se langt mykere på. Dette ble veldig godt beskrevet nå fra talerstolen av representanten Schou, som etter min mening holdt et glitrende innlegg om hvordan vi skal møte barn og unge. Derfor er denne diskusjonen om hvorvidt man er myk eller hard, eller om man befinner seg midt imellom, som representanten Hofstad har dvelt ved i løpet av hele debatten, ganske så uinteressant. Utfordringen i forhold til strafferetten er nettopp at vi må evne å ha flere tanker i hodet på en gang og se at det er mennesker det dreier seg om, og at vi er nødt til å sette i verk forskjellige typer virkemidler. Det har vært Arbeiderpartiets anliggende, som heldigvis flere partier også har tatt til orde for. Vi ønsker ikke å multiplisere oss inn i fengslene. Det ville være en katastrofe for norsk strafferett. En av grunnene til at Norge har lav kriminalitet i forhold til andre land, er at vi har lang tradisjon for å gjøre det motsatte. Fremskrittspartiets linje ville antakelig medføre betydelig økning i kriminalitetsfrekvensen i Norge, hvis vi skulle begynne å behandle folk på den måten, tatt med også måten de vil forebygge på. Jeg er også glad for at man sjøl i Høyre nå er både myk og hard om hinannen, og at man fra denne talerstolen gir sin støtte i forhold til innstillinga og aksepterer at sjøl overfor grove narkotikaforbrytelser skal man i visse tilfeller kunne bruke samfunnsstraff. Veldig bra! Så står vi altså igjen med det som har vært en kime til debatt, spørsmålet om sedelighet. En 15-16-åring vil tradisjonelt sett i Norge få betinget reaksjon – dvs. ingen reaksjon, bare et vilkår om ikke å begå nye forbrytelser – for å ha gjort et eller annet av en eller annen grad mot f.eks. en mindreårig. Og da er vårt spørsmål, som Arbeiderpartiet har tatt under grundig overveielse: Ville det skade om man reagerte litt mer og sa at vi i tillegg kan ha anledning til å gi samfunnsstraff der vi finner det hensiktsmessig, særlig koblet opp mot at man kan gi en type behandling i kombinasjon? Kan det skade å ha et slikt fleksibelt reaksjonsmønster overfor mindreårige? Nei. Verre er det ikke. Vi oppfatter det som å være særdeles gjennomtenkt at man nettopp har den åpningen i domstolene. Og som jeg har sagt før i dag: Arbeiderpartiet har den tilliten til domstolene at man kan bruke både omfanget og innholdet.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2005-04-11:
Representanten Storberget hadde en fin innledning med fokus på det historiske i den saken vi nå behandler. Dessverre rotet representanten seg inn i en budsjettdebatt. Det er synd at han bruker mulighetene i denne viktige saken til å snakke om budsjett. Høyre synes det er oppsiktsvekkende at Arbeiderpartiet åpner for samfunnsstraff som reaksjon på grove voldsforbrytelser og sedelighetsforbrytelser. Jeg synes det vitner om en total mangel på forståelse for hvilken skade overgriperne påfører ofrene. Problemet til Arbeiderpartiet er at de har vanskeligheter med å bestemme seg for om de ønsker å være tøffe eller myke når det gjelder kriminalpolitikk. Et annet sted i innstillingen går Arbeiderpartiet inn for å heve nivået på minstestraffer når det gjelder grove voldtektssaker og drap. Det er nok et eksempel på en inkonsekvent kriminalpolitikk fra Arbeiderpartiets side. Derfor må jeg spørre representanten Storberget: Er det slik at Arbeiderpartiets iver for minstestraffer er et tegn på at de ikke tror domstolene tar lovgivers signal på alvor?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2005-04-11:
Dette har vært en god debatt, og det er jo spesielt gledelig for meg å se at Regjeringen har fått gjennomslag for sine hovedprinsipp. Det har de senere årene skjedd en utvikling i de strafferettslige reaksjonene som skal møte de nye utfordringene vi står overfor, og sørge for en bedre rehabilitering av straffedømte. Samfunnsstraffen ble innført i 2001. I tillegg er det nå mulig å sone i behandlingsinstitusjoner, og det er etablert flere behandlingstilbud til innsatte, som f.eks. sinnemestringsprogram. Erfaringen med samfunnsstraff er god, og Regjeringen har derfor foreslått å utvide samfunnsstraffens virkeområde. For det er viktig at domstolene har tilstrekkelige fullmakter til å kunne utmåle en hensiktsmessig straff i det enkelte tilfellet. I dag går grensen for å kunne utmåle samfunnsstraff ved seks års strafferamme. Regjeringens forslag om å la den konkrete straffeutmålingen være retningsgivende i stedet gir økt mulighet for individuelt tilpasset reaksjon. Særlig viktig er det at denne lovendringen nå vil åpne for samfunnsstraff ved narkotikaforbrytelser dersom gjerningspersonen er i en rehabiliteringssituasjon. For Høyre er det viktig å balansere ulike hensyn når man tar stilling til de strafferettslige reaksjonsformene. Hensynet til ofrene for kriminalitet, deres pårørende og samfunnet for øvrig tilsier at man ikke skal dra anvendelsesområdet for samfunnsstraff for langt. Derfor må jeg gjenta at jeg synes det er oppsiktsvekkende at Arbeiderpartiet, og for så vidt også Sosialistisk Venstreparti, vil åpne for samfunnsstraff som reaksjon ved grove voldsforbrytelser og sedelighetsforbrytelser. Høyre mener at i slike saker må det settes klare grenser, og jeg er redd for at en slik regel vil svekke tilliten til lovverket og rettsapparatet. Det er også oppsiktsvekkende at Arbeiderpartiet senere i innstillingen samtidig går inn for minstestraffer i grove voldtektssaker. Men det er jo interessant å se hvordan særlig Arbeiderpartiet fører sin politikk på kriminalitetsområdet. Vi var tidligere i debatten inne på det å være tøff og det å være myk. Storberget sa i sted at han er noe midt imellom, men det er tydelig at det er ulike meninger i ulike fraksjoner i Arbeiderpartiet. Derfor er man litt tøff noen steder, og så er man litt myk noen steder, og så blir det veldig fram og tilbake, veldig hopp og sprett, lite helhetlig og lite gjennomtenkt i kriminalpolitikken, dessverre. Den nye straffeloven vil sørge for at straffelovgivningen gir samfunnet og den enkelte en effektiv beskyttelse, særlig mot alvorlig, grov kriminalitet som grove angrep på liv og på rettsstaten og gjentatt organisert kriminalitet.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-11:
Det er bestandig interessant å høre på representanten Storberget når han drar seg selv og Arbeiderpartiets justispolitikk til de store høyder. Når en vis mann snakker, skal vi andre lytte andektig, men med et par forbehold går jeg ut fra. Det har i alle fall jeg lært meg å gjøre. Siden representanten var opptatt av dette at man må være visjonær og kunne ha et bredt handlingsmønster, hadde det vært interessant å høre hvor det er i forslaget fra Arbeiderpartiet. Jeg ser ikke noe spesielt nykonstruktivt fra Arbeiderpartiets side. Det er greit at de tar opp en del ting som Straffelovkommisjonen kom med, men jeg ser ikke noe spesielt som er sugd av Arbeiderpartiets eget bryst. Men jeg regner med at representanten Storberget vil være i stand til å avklare dette på en grei og kurant måte.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-11:
Det var interessant å høre komiteens leder og Høyres representant Helleland redegjøre for Høyres synspunkter i denne saken. Høyre har jo tidligere iallfall vært kjent for å være rimelig tøff og klar, eller for å si som justisministeren: hard mot de harde og mild mot de milde og soft mot de softe. Men nå synes jeg at de til dels har sviktet her. Det som er interessant, er at justiskomiteen veldig lenge har påpekt dette med gjengangerkriminalitet og offerets rolle, og på bakgrunn av det er jeg overrasket over at Høyre ikke ønsker at hver enkelt kriminell handling skal straffes individuelt. Det er jo det som jeg synes er det prinsipielt interessante i dette. Jeg kunne tenke meg å høre fra representanten Helleland om hva som er årsaken til at Høyre ikke ønsker at hver enkelt kriminell handling skal straffes individuelt, men at de som bedriver kriminalitet i stor skala, faktisk skal ha en form for rabatt.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-11:
Fremskrittspartiet støtter bruk av samfunnsstraff i gitte sammenhenger, samtidig som vi er ganske klare på hvor vi ikke ønsker å ha det. Til representanten Storbergets siste spørsmål, om han som begår innbrudd for tredje gang hos naboen: Jeg synes faktisk ikke at han skal gjøre det! Det er liksom det som er forutsetningen her. Jeg ser ingen grunn til at når man gjør det én gang, en andre gang og en tredje gang, skal man særbehandles på en mild måte. Da har man, etter mitt skjønn, utvist en holdning som jeg synes man skal gjøre noe med, ikke gjøre det motsatte. En må hele tiden ha fokus på de kriminelle. Men nå har nå jeg og representanten Storberget diskutert det holdningsmessige, hvem som er de kriminelles beste venn, og hvem som ikke er det, så det skal jeg la ligge. Når det gjelder kritikk av samfunnsstraff, er det klart at vi har reagert på saker hvor det har vært begått væpnet ran, og hvor man har fått samfunnsstraff. Det har også vært begått seksuelle overgrep hvor man er blitt idømt samfunnsstraff. Det synes ikke vi harmonerer med det som er rettmessig og i tråd med folks rettsoppfatning. Derfor ønsker vi en innskjerping når det gjelder bruk av samfunnsstraff.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-11:
I så fall må jeg muligens få lov til å si at i denne salen sidestilles justisministeren med Fantomet(munterhet i salen) (munterhet i salen) Tilbake til spørsmålet: For Fremskrittspartiets del har vi ingen absolutte verken nei- eller ja-krav til ting. Hvis det er slik at vi havner i en situasjon hvor det vil være tjenlig med ungdomsfengsler, skal det være en åpning for det. Det er et paradoks for meg at representanten fra Høyre er så bekymret for dette. Vi har også sagt at man ikke skal ha unge førstegangskriminelle som soner sammen med profesjonelle kriminelle. Vi har sett oppslag i avisene nå i vår om at promilledømte ungdommer soner sammen med folk som er dømt for folkemord. Jeg synes ikke det er noe særlig bedre i så måte. Når det gjelder rehabilitering, tror jeg faktisk at Høyre ikke går noe særlig lenger enn oss i denne saken.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-11:
Jeg takker for utfordringen fra representanten fra SV. Det føyer seg inn i rekken av det som vanligvis kommer fra SV. SV har et ensidig fokus på å forstå de kriminelle, og det er det eneste saliggjørende her. Så må man selvfølgelig gjerne kritisere oss for å gjøre ting som SV ikke setter pris på. Men sånn er det, det er politikken i dette. For oss handler det om å gjøre en del ting som andre ikke tør gjøre. Det har vi gjort før, og det skal vi fortsette med å gjøre. Så får de som ønsker det, fortsette med å ha fokus på de kriminelles ve og vel, og så får vi andre tenke på hvordan ofrene har det.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-11:
Man kan si mye om representanten Thorkildsens innlegg, men engasjementet i forhold til å kjempe for det hun står for, er det ingen som kan ta fra henne. Det er en god ting. Det jeg likevel kunne tenke meg å spørre representanten Thorkildsen om, er begrunnelsen for ikke å være med på en økning av minstestraffen når det gjelder grov voldtekt. Her sier representanten Thorkildsen bl.a. at man er redd for at en høyning av minstestraffen til noe som i utgangspunktet er et mer akseptabelt nivå, kan få uforutsette følger som at flere frikjennes. Betyr det at representanten Thorkildsen mener at domstolen, hvis den finner klare beviser mot en person med basis i strafferammen, kommer til å frikjenne han? Er det det som er problemstillingen til representanten Thorkildsen?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-11:
Jeg ønsker å høre synspunkter fra statsråden når det gjelder uavhengighet og forholdet mellom domstol og lovgiver. For kort tid siden deltok undertegnede og statsråden i en debatt der temaet bl.a. var hvordan man får domstoler til å følge opp lovgivers vedtak. Der uttrykte bl.a. Riksadvokaten en klar bekymring i forhold til saker som vi ønsket å få ført for Høyesterett for å få endret dagens praksis. Han sa bl.a. at han slet med å komme gjennom i forhold til Høyesteretts kjæremålsutvalg. Hvis det er slik at dette er bekymringsfullt fra Riksadvokatens side, blir mitt spørsmål: Deler statsråden Riksadvokatens bekymring? Hva må vi i så fall gjøre for å komme i en bedre dialog og sørge for at domstolene tar med seg de signalene og vedtakene som lovgiver faktisk fatter?
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2005-04-11:
Representanten Storberget startet innlegget sitt med en raus og romslig omtale av det arbeidet vi har hatt til behandling på Stortinget, men så sporer han mer eller mindre totalt av, og ender opp med en form for budsjettinnlegg hvor han tar tak i en rekke mangler ved det politiske lederskap i dagens Norge. Jeg vil tilbake igjen til dette med strafferammer og minstestraff. Jeg opplever fortsatt at representanten Storberget ikke har tillit til at domstolene følger opp klare føringer fra Stortinget, og han har av den grunn foreslått å heve minstestraffen. Han sier også at tiden er inne til å tenke smartere, og hvordan skal da en heving av minstestraffen opp til ti år øke bruken av den totale strafferammen for voldtekt?
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2005-04-11:
SV går imot 30 års strafferamme for grove terrorhandlinger. Dette betyr at en hendelse tilsvarende den som skjedde i New York 11. september 2001, ville ha medført en formell maksimalstraff på 21 års fengsel, med en reell soningstid på 14 år. Man kan spørre seg da: Er dette rettferdig? Står det i forhold til den grufulle handlingen som er begått? Vil SV at Norge skal være et paradis for terrorister?
Trond Helleland (Høyre), 2005-04-11:
Representanten Storberget slutter aldri å forundre en. Fra i denne perioden å ha vært tilhenger av lavere straff, mer samfunnsstraff, mindre fengsel, mer human behandling osv., har han nå slått over på en ny plate, nemlig økte minstestraffer. Jeg har sagt det i mitt innlegg, og jeg gjentar det, vi skal ha en spesiell del av straffeloven, som skal behandles. Det er mulig at Storberget ikke hadde tid til å vente på den – i påvente av valget – men når det er sagt, vil vi i regjeringspartiene forholde oss til at nå sender vi et klart signal. Høyesterett, bl.a., har bedt om det i møte med oss og sagt at dersom vi har klare signal til domstolene, skal det fremmes gjennom lovarbeidene knyttet til den enkelte sak. Og dette er altså den enkelte sak – det er en stor sak, det er straffeloven. Vi kommer tilbake til spesiell del. Hvis ikke domstolene har fulgt opp da, så kan Storberget være sikker på at Høyre vil foreslå økte minstestraffer på disse områdene.