trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-02-04:
Jeg vil gjerne stille spørsmål til kirkeministeren. Det har kommet fram i den offentlige debatt at Misjonsforbundet har et ønske om å nekte praktiserende homofile medlemskap og også har sendt ut retningslinjer til sine 108 lokalforeninger om at dette skal følges. I den offentlige debatt har det også framkommet at enkelte mener at dette er et teologisk spørsmål. Noen vil mene at dette ikke er et teologisk spørsmål, men et spørsmål om homofiles rettigheter, et spørsmål om toleranse og respekt, et spørsmål om kamp mot mobbing og diskriminering av mennesker som har en annen legning enn flertallet. Men dette er da et spørsmål i den offentlige debatt. Mitt spørsmål til kirkeministeren er: Er hun enig i at dette er et teologisk spørsmål, eller mener hun at dette er spørsmål som er gjenstand for offentlig debatt av ulike samfunnsaktører?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-02-04:
Dette svaret var det, med all respekt, ikke godt å bli klok på. I Valgerd Svarstad Hauglands egen regjering er det et medlem som heter Dagfinn Høybråten, som også er leder av Kristelig Folkeparti, som offentlig har sagt at han mener at dette er et teologisk spørsmål. Det dreier seg om en forening han selv er medlem av, og han har ikke ønsket å ta avstand fra dette. Det er et syn som de fleste vil mene ikke hører hjemme i et moderne, tolerant samfunn. Jeg aksepterer og har respekt for at ulike mennesker kan mene at dette er et teologisk spørsmål. Men mitt spørsmål til kirkeministeren er egentlig: Mener virkelig statsråden at det er riktig av en statsråd i en regjering der hun selv sitter, å skjule seg bak at dette er et teologisk spørsmål, istedenfor å gå ut i offentligheten og si at dette mener jeg ikke er riktig, jeg er ikke enig i min egen lokalforenings vedtekter på dette punkt, de har rett til å mene det, men jeg personlig vil være uenig? Mener ikke kirkeministeren at dette vil være en naturlig reaksjon av et medlem av Bondevik-regjeringen?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-02-04:
Jeg har et spørsmål til næringsministeren. Vi har de siste dagene fått avdekket at det spanske verftet Dragados ikke greier å fullføre leveransen til Statoils Kristin-plattform tidsnok. I stedet må Aker Stord steppe inn og ta hånd om i hvert fall 150 000 ekstra arbeidstimer. Dette er ekstra interessant fordi det nettopp var Aker Kværner som tapte i konkurransen med Dragados, og det har blitt hevdet av flere at grunnen til at de og andre norske verft taper, er at de er for dyre. Historien om Kristin-plattformen viser vel at dette ikke er helt riktig. Mitt spørsmål er: Mener statsråden det er et problem at oppdrag går utenlands, med negative konsekvenser for norsk verftsindustri og derved norske arbeidsplasser, og det så viser seg at de utenlandske verftene ikke greier å levere?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-02-04:
Jeg er glad for at statsråden er enig i at dette ikke er en god sak. Det jeg er litt opptatt av, er at det ikke bare regnes på anbudspriser, men også på hva sluttprisen kan bli. Jeg er veldig interessert i hvordan regninga ser ut når dette blir endelig ferdig. Jeg håper at vi ikke ser det samme også i andre store kontrakter, for når vi kjemper for å bygge ut, det være seg Snøhvit, Kristin-plattformen eller annet som vi er veldig for, skal vi delta i en internasjonal konkurranse, men det skal skje på like premisser. En av grunnene til at vi går inn for å bygge ut både her og der, er jo også at vi gjerne vil sikre norske arbeidsplasser. Så jeg lurer på om statsråden vil ta et initiativ overfor Statoil, i og med at det virker som om vi er ganske enige om at dette ikke er den beste saken for Statoil, for å gjøre det en kan for å hindre at liknende ting skjer i framtida, og for å ta lærdom av denne saka.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-02-04:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «Det har over en tid vært utredet om CO2 kan injiseres i Gullfaks-feltet, slik at man kan øke oljeproduksjonen på feltet. En CO2-injisering ville trolig gitt en større utvinningsgrad enn vanninjeksjon. Statoil har foreløpig valgt å gå videre med vanninjeksjon. CO2-injeksjon på Gullfaks ville gitt norsk industri viktig erfaring og kompetanse på håndtering av CO2, og det ville bidratt til betydelig reduserte CO2-utslipp. Hvordan stiller statsråden seg til at prosjektet med CO2-håndtering nå kan bli skrinlagt?»
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-02-04:
Jeg takker statsråden for svaret. Det virker som om statsråden og vi i Arbeiderpartiet er enige om at det hadde vært en fordel om vi kunne ha fått gjennomført dette prosjektet, med alle de gevinster det har for miljø, som statsråden sa, og jeg vil også si for teknologisk utvikling framover, også i forhold til arbeidsplasser. Derfor er det viktig å prøve å få realisert det. Jeg er glad for at statsråden sier han vil følge saken nøye. Mitt spørsmål blir da: Hvis det skulle være behov for at statlige myndigheter stiller opp med noe, slik vi har gjort i en del andre prosjekter som ikke har vært bedriftsøkonomisk lønnsomme her og nå, men som kanskje kunne bli samfunnsøkonomisk lønnsomme, vil statsråden være innstilt på det?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-02-04:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg tolker faktisk svaret dit hen at statsråden er beredt til også å kunne gå inn her – det måtte være seg med endringer i rammebetingelser eller økonomiske incentiver som gjør at dette kan bli realisert. Hvis min tolkning er riktig, er jeg veldig fornøyd med det, fordi jeg tror vi som samfunn har mye å tjene på å få prøvd ut et slikt prosjekt, også med tanke på de store utfordringer vi har miljømessig i tida framover. Hvis en på den måten også kan få ut mer olje, vil det være en vinn-vinn-situasjon. Hvis min tolkning som sagt er riktig, er jeg fornøyd med at statsråden ser ut til å ville stille opp for dette prosjektet hvis det skulle være nødvendig.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2004-02-04:
Kristin-plattforma er ei sak. Den andre saka er Snøhvit. Stavanger Aftenblad melder i dag at Statoil òg der er førebudd på bråk – kontraktstida vil ikkje bli halden, og ein vil dermed få problem med å levera dette før uvêret set inn i Finnmark. Så dette blir eit problem som faktisk berre aukar. No ser statsråden på privatisering som det store målet for all verksemd som ein driv. SV var i si tid mot den privatiseringa som skjedde i høve til Statoil, og som m.a. Arbeidarpartiet og andre dreiv igjennom. Har han nokon motførestellingar mot at Statoil, som privatisert er den største eigaren, sit på sidelinja utan å kunna ta styringa og faktisk no ser ut til å rota til ein del kontraktar? Dessutan: Vil statsråden med utgangspunkt i EØS-avtalen, som tvingar oss til ein del, sjå på om det går an å splitta opp kontraktane, slik at norske verft faktisk i større grad får kontraktar knytte til norsk sokkel?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-02-04:
Eg skal få stilla eit spørsmål til næringsministeren. Effektutvalet har nyleg levert ein grundig dokumentasjon på at tradisjonell distrikts- og næringspolitikk verkar. Bondevik II har redusert ambisjonsnivået på dette feltet, trass i at SND før 2001 bidrog til 6 000 nye arbeidsplassar og kommunale næringsfond bidrog til 1 800. Regjeringa sine hovudgrep, generelle skattelettar og SkatteFUNN, har etter Effektutvalet si vurdering ein klar sentralistisk effekt. Det same har fristilling av statleg verksemd. Det er stor avstand mellom næringsministerens poengtering av at verktøykassa er i ferd med å bli tom, og Effektutvalets påpeiking av at her er det handlingsrom, men det står om politisk vilje. Er Regjeringa villig til å revurdera sin manglande næringspolitikk?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-02-04:
Når eg lyttar til statsråden, finn eg for det fyrste grunn til å spørja: Vil næringsministeren i det heile setja seg inn i det som Effektutvalet veldig klart påpeikar, altså den sentralistiske effekten som Regjeringa sin politikk fører til? For det andre: Vil han syta for at det nye Innovasjon Noreg får midlar i samsvar med det svære apparatet som no er utbygt, og òg i forhold til etterlysinga av nettopp dette i dei ulike regionane? Lat meg ta eit eksempel: Vestlandsrådet hadde møte førre veka, faktisk same dagen som Effektutvalet la fram si innstilling. Dei ber om det same som Senterpartiet lenge har påpeika, nemleg moglegheit til å stimulera lokale fortrinn og moglegheit til å stimulera kunnskap og kompetanse som grunnlag for nye arbeidsplassar. Og dei ber om meir makt. Er statsråden villig til å følgja det opp?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-02-04:
Eg skal få stilla kommunal- og regionalministeren følgjande spørsmål: «Pensjonskommisjonen går inn for at det blir etablert en form for obligatorisk tjenestepensjon. I tråd med den samme holdning krever nå Høyre-ordføreren i Stavanger at private selskap som skal konkurrere med kommunen om oppdrag, må ha pensjonsordninger for sine ansatte. Hvordan ser statsråden på dette, og hvordan kan hun hindre at ansattes pensjonsordninger blir salderingspost i konkurransen mellom kommunale og private aktører?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-02-04:
Eg takkar for svaret. Lat meg understreka at Senterpartiet og Regjeringa har ulikt standpunkt når det gjeld prinsippet om konkurranseutsetjing av tunge velferdstenester. Eg hadde likevel håpt at vi kunne vera einige, for det fyrste om prinsippet om at konkurranse skal skje på like vilkår, og for det andre om at tilsette sine rettar skal bli tekne i vare. Det er jo slik at om arbeidstakarar er knytte til ein pensjonsavtale eller ikkje, vil utgjera ein betydeleg kostnadsforskjell mellom to elles likeverdige aktørar. Pensjonskommisjonen reknar f.eks. med at kommunane må setja av 10-15 pst. av løpande lønsutbetalingar for å dekkja framtidige pensjonar. Er det ikkje slik at Regjeringa også har signalisert grep for å stimulera til pensjonsordningar òg i det private næringsliv?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-02-04:
Det er rett at Senterpartiet er ein ivrig forkjempar for det lokale sjølvstyret. Men vi synest faktisk at det er viktig i desse dagar å ha ryddige reglar som tek vare på dei tilsette både i kommunane og i private bedrifter. Vi er djupt ueinige i at ein her skal godta ein praksis som gjer så stor forskjell. Vi snakkar altså om kostnader som gjeld den enkelte tilsette sin tryggleik for framtida. Eg er overraska over at statsråden i det heile ikkje vil gå inn i denne problemstillinga, men eg er glad for at det finst Høgre-folk som vel å gjera det. Vil ho då meine at det er Høgre i Stavanger som her går i bresjen for ein god Høgre-politikk, eller er det Høgre i Oslo, som ikkje vil ha slike ordningar?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-02-04:
Lederen av Effektutvalget, Hallgeir Aalbu, sier klart at vi må ha mer distriktspolitikk i Norge og ikke mindre. Og når jeg har gleden av å reise rundt og besøke bedrifter i det ganske land, hører jeg det samme: Vi trenger ikke bare skattelette, det er for så vidt greit nok det, men det vi trenger, er en aktiv næringspolitikk der vi får hjelp når vi er i bølgedaler. Derfor er vi i SV veldig glad for at vi har fått Regjeringa og næringsministeren med på et såkornfond som skal brukes til næringssvake områder der man sliter. Mitt spørsmål til næringsministeren blir følgende: Ser næringsministeren at enkelte deler av landet må særbehandles i perioder når man er i bølgedaler, og er man da villig også fra Regjeringas side til å følge opp den tenkningen som man var med på sammen med SV da man etablerte dette såkornfondet for næringssvake områder?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-02-04:
Effektutvalget har også noen synspunkter på bruk av landbruksoverføringene, som er ca. 20 milliarder kr hvert eneste år, inkludert skjermingsstøtten, og man har synspunkter på at disse midlene kunne gitt langt bedre resultater hvis man hadde spredt dem på flere bransjer og næringer og ikke knyttet distriktspolitikken så sterkt til landbrukspolitikken. Fra 1976 til 1997 ble det brukt 500 milliarder 1997-kroner til landbruksstøtte, og i den perioden hadde vi norgeshistoriens største folkeforflytning fra distriktene til sentrale strøk. Vil statsråden gå inn og se på de vurderingene Effektutvalget gjør på dette området, slik at vi kan få mer ut av skattebetalernes penger i distriktene?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-02-04:
Jeg har et spørsmål til vår ærede landbruksminister: «Grensehandelslekkasjen for økologiske varer øker. Mens man må lete med lys og lykte etter miljøvarer i norske butikker, tilbyr svenskene et stort utvalg innen kjøtt-, meieri- og bakervarer i tillegg til et antall pleieprodukter. Til tross for betydelig støtte til økologisk produksjon selges mellom 60 og 80 pst. av kjøttet og melka i Norge som ordinære butikkvarer. Hva vil statsråden foreta seg i saken?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-02-04:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er ingen tvil om at svenske butikker har et langt bedre utvalg av miljømerkede økologiske produkter. Man kan få kjøpt økologisk frossen pizza, økologisk øl, økologisk melkesjokolade og lakris, og man kan vaske håret med svanemerket sjampo og balsam. I Strømstad har man en konsumforretning som er én av flere hundre miljømerkede butikker i Sverige som har et vell av utvalg, der også nordmenn i større grad strømmer til på grunn av at de ikke får tilfredsstilt sitt behov i norske butikker i nærområdet. Det man legger merke til – jeg har selv vært der – er at produktene ikke bare er lett tilgjengelige, men de har et fristende utseende og en god smak. I Sverige, for å ta et eksempel, er 20 pst. av det totale antall liter melk som selges, økologisk melk. I Norge tror jeg det ligger mellom 1 pst. og 2 pst. Det er jo et bevis på at svenskene har hatt suksess. Er det ikke nå på tide at vi i Norge, hvis disse informasjonsprogrammene og premieringstiltakene som statsråden nevnte, ikke har det tilsiktede resultat – dette er jo ikke et nytt problem, da vi behandlet landbruksmeldingen i 2000, var jo dette et kjent problem – nå forsøker å gå nye veier for å få resultater?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-02-04:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret og har bare en kort kommentar til dette. Vi får da se frem mot hva som kommer av forslag på dette området i samband med jordbruksoppgjøret og avtalen til våren. Det er betydelige tilskudd og støtteordninger knyttet til økologisk produksjon i Norge, og man kan jo da sette spørsmålstegn ved hvor riktig det er å avsette de store beløpene til dette, når over halvparten av produksjonen selges som ordinær vare. Jeg håper jo at man – ikke minst av hensyn til dem som driver med det, og motivasjonen til dem som driver med det – finner frem til mer praktikable løsninger også i Norge, i likhet med hva man har klart å komme frem til i Sverige.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-02-04:
Jeg har et spørsmål til skipsfartsministeren, Ansgar Gabrielsen, men først må jeg inn på Miljøverndepartementets område, og det gjelder elektroniske sjøkart. Vi kan ikke få bedre elektroniske sjøkart enn oppmålingen er, og den er opp imot 200 år gammel. Overføringen til elektroniske sjøkart går fra papirkart, og brukerne av disse elektroniske sjøkartene er også skipsfartsministerens ansvar. Da er spørsmålet: Er det ikke på tide at vi nå får opprettet en havarikommisjon for sjøfart, etter «Rocknes»-forliset? Vi har ikke fått konklusjonen ennå, men det er indikert at den seilte etter elektroniske kart og gamle oppmålinger. Det er et gammelt krav fra fiskerne at vi skulle hatt en havarikommisjon. Er det ikke på tide at den blir nedsatt?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-02-04:
Jeg er ikke beroliget av Regjeringens hastverk i denne sak. Vi har i mange år krevd en havarikommisjon innen sjøfarten. Vi er jo en skipsfartsnasjon, og det skulle være på sin plass at vi får en havarikommisjon, på lik linje med det vi har innen luftfarten. Vi er ikke en luftfartsnasjon, men vi er en skipsfartsnasjon, så kan statsråden påse at det blir fortgang i denne saken?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-02-04:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren: «Det har i de siste årene vært stigende arbeidsledighet blant arbeidere i fiskeindustrien, uten at styresmaktene har engasjert seg vesentlig. Politikken har altfor lenge vært styrt av interesser og personer uten god nok kjennskap til særegenheten til fiskerinæringen og fiskeindustriens og lokalsamfunnenes problemer. Det siste eksempel på dette er forslaget om å fjerne ordningen med produktavgift. Hva har statsråden tenkt å gjøre for å bedre situasjonen for fiskeindustrien og lokalsamfunnene i Finnmark?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-02-04:
Det er mulig at Regjeringen har gjort mye. De 800 arbeidsledige synes sikkert også det, og de 20 bedrifter som har gått konkurs det siste året, er sikkert også enige i at Regjeringen har gjort mye. Det er riktig at den høge kronekursen og den høge renta har gått ned, men det er for lite og for sent. Når konkursen er et faktum, nytter det ikke med høg eller lav kronekurs og lave renter – da er man konkurs. Når man snakker om fortjeneste, er det rart å tenke på at man snakker om øre. En femtiøring kan være mye, og når det er syv kroner kiloen for f.eks. kveite etter konkursen, er det formidabelt. Men de gikk konkurs på grunn av høg kronekurs og høg rente. Nedgangen her kom for sent, og det var for lite. Spørsmålet er: Drives det noen politikk på dette området eller ikke?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-02-04:
Jeg har et spørsmål. Driftsordninger for fiskefartøy er gjort gjeldende for tre fylker, som en prøveordning. Forstår ikke fiskeriministeren at det er konkurransevridende når den prøveordningen ikke gjelder alle? Det kjøpes jo fartøy fra prøvefylker av de fylkene som ikke er med. Jeg kommer selv fra Nordland, som ikke er med, og det er mange andre fylker som heller ikke er med. Forstår ikke fiskeriministeren at dette er konkurransevridende, og særdeles uheldig for dem som blir rammet?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-02-04:
Jeg har følgende spørsmål til utenriksministeren: «Den tibetanske buddhisten Tenzin Delek Rinpoche ble dømt til døden av kinesiske myndigheter den 2. desember 2002, og har siden sittet i fangenskap. Rinpoche engasjerte seg sterkt for tibetanernes sosiale og religiøse rettigheter, og dommen synes relatert til dette. Kinesiske myndigheter har i flere tiår brutt med menneskerettighetene i Tibet. Hva vil utenriksministeren gjøre overfor kinesiske myndigheter hva angår menneskerettighetene i Tibet generelt og situasjonen for Rinpoche spesielt?»
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-02-04:
Jeg takker utenriksministeren for svaret. Jeg er glad for at man på ulike vis har tatt initiativ for å gjøre kinesiske myndigheter oppmerksom på at man er klar over saken, og at man er opptatt av menneskerettighetene i Tibet. Den 17. mars er det altså 45 år siden den 14. Dalai Lama ble drevet i landflyktighet i Tibet, og den 4. oktober vil det være 15 år siden Nobelkomiteen kunngjorde at han var tildelt Nobels fredspris. Det jeg vil spørre utenriksministeren om, er om norske myndigheter samarbeider tett med utenlandske myndigheter, det være seg medlemmer av EU eller internasjonalt for øvrig, for å øke presset på kinesiske myndigheter med hensyn til ivaretakelsen av menneskerettighetene i Tibet, og om det skjer i en samforståelse i forhold til den strategien som bl.a. Dalai Lama har lagt opp for å bedre menneskerettighetene for befolkningen i Tibet.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-02-04:
Det man ser når det er et internasjonalt engasjement, kanskje spesielt knyttet til stormaktene, er at det ofte kan være økonomiske interesser knyttet til engasjementet. Vi har sett det i Irak, vi har vel også sett det i Afghanistan, og vi har sett det rundt omkring i verden. Det er nærliggende å tenke seg at når det gjelder Tibet, vil det både for Norge og for større nasjoner være få av den typen interesser. Det vil rett og slett være menneskerettighetene som sådanne som står på kartet. Det vil imidlertid kunne komme i konflikt med norske interesser f.eks. i et samkvem med Kina, som er en stormakt i seg selv. Vil utenriksministeren kommentere i hvilken grad slike implikasjoner spiller inn, og at man dermed i mindre grad engasjerer seg i land som Tibet for å forbedre forholdene for befolkningen der?
Jan Petersen (Høyre), 2004-02-04:
Regjeringen er fortsatt bekymret for menneskerettighetene i Tibet. Situasjonen i Tibet er derfor et sentralt tema i vår dialog med kinesiske myndigheter. Under høstens generalforsamling i FN tok Norge opp Kinas politikk med hensyn til behandling av fanger, religionsfrihet og dødsstraff. Betydningen av å verne den kulturelle og religiøse identitet i Tibet ble også understreket. Som jeg fremholdt i mitt svar på spørsmål fra representanten Ballo i spørretimen 9. april i fjor, har Norge ved flere anledninger gitt uttrykk for bekymring for rettssaken mot buddhistmunken Tenzin Delek Rinpoche. Under en appellsak i januar 2003 fikk han utsatt sin dødsdom i to år. Utsettelsen regnes fra tidspunktet for arrestasjonen, som var i april 2002. Vi har også i de siste månedene engasjert oss for Tenzin Delek Rinpoches sak. For eksempel tok vi dette opp på politisk nivå i forbindelse med norsk-kinesiske konsultasjoner om menneskerettigheter i november i fjor. Så sent som i forrige uke reiste vår ambassadør i Beijing på nytt spørsmålet om forholdene for Tenzin Delek Rinpoche i møte med det kinesiske utenriksdepartement. Ambassadøren understreket at norsk opinion er opptatt av saken. Han viste til at den toårige utsettelsen av dødsdommen vil utløpe i april, og at vi frykter at han da vil bli henrettet. Fra kinesisk hold blir det fremholdt at når utsettelsen er omme, vil fangens sak komme opp til vurdering i en domstol som enten vil beordre at dødsdommen fullbyrdes, eller omgjøre den til fengselsstraff. Det store flertall av slike dommer gjøres om til fengselsstraff.
Jan Petersen (Høyre), 2004-02-04:
Jeg er glad for å kunne si at det er flere som engasjerer seg langs de samme linjer som Norge, og at det derfor er et betydelig internasjonalt trykk i dette spørsmålet. Vi har merket oss at når EU har henvendt seg på de samme måter som vi har gjort, viser kineserne til at også Norge har tatt dette spørsmålet opp. Så jeg tror man kan si at vi bidrar her til et felles internasjonalt trykk som er særlig viktig i den saken. Det som ligger under spørsmålet, nemlig Tibet-situasjonen generelt, tror jeg jeg kan forsikre Ballo om også er en sak som står på den norske dagsordenen, og som vi er i drøftelser med kineserne om, hvor vi gjør klart hva våre holdninger i de spørsmålene er.
Jan Petersen (Høyre), 2004-02-04:
Det er ikke vurderinger som kan styre hvordan vi driver andre deler av politikken. Jeg tør si at vi har en profilert dialog med kinesiske myndigheter, bl.a. når det gjelder menneskerettighetsspørsmål. Det er derfor vi har en formalisert menneskerettighetsdialog med dem. Det kommer ikke til fortrengsel for å forfølge andre deler av vår politikk overfor Kina.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2004-02-04:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til kultur- og kyrkjeministeren: «I flere tilfeller øker Opplysningsvesenets fond festeavgiftene dramatisk. For et areal til en idrettsplass i Lom kommune øker avgiften fra 300 kr pr. år til 55 000 kr. I Nord-Fron kommune har OVF jordleieavtaler med jordbrukere. Jordbrukerne har investert store summer i opparbeiding av jordarealene og stått for verdiøkningen. Nå får de tilbud om kun 5-årige avtaler og avgiftsøkning på flere hundre prosent av OVF. Mener statsråden dette er akseptabelt, eller bør OVF ta andre hensyn enn markedsverdi?»
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2004-02-04:
Dei opplysningane eg refererer til i spørsmålet mitt, kjem frå formannskapsmedlemmer i Lom kommune og frå Bonde- og Småbrukarlaget i Nord-Fron. Eg har derfor grunn til å tru at dei er riktige. Eg skal for all del ikkje bruke denne talarstolen til å drive saksbehandling eller opptre som ein advokat korkje for idrettslaget i Lom eller for jordbrukarane i Nord-Fron. Men eg bruker eksempla som ein illustrasjon på ein forretningskultur – ja eg vil seie nesten på grensa til ein grådigheitskultur – som har utvikla seg dramatisk i det siste. For jordbrukarane får altså krav om ein auke frå 30 kr pr. dekar til 150 kr pr. dekar og tilbod om berre femårige avtaleperiodar. Så seint som i 1999 slo Statskog fast på vegner av Opplysningsvesenets fond at det berre var tap av skogproduksjon som skulle leggjast til grunn for leigeprisen. Eg er veldig klar over at Opplysningsvesenets fond er eit sjølvstendig rettssubjekt, og klar over fondets føremål og rolle. Men Regjeringa har eit forvaltningsansvar for fondet og gir fondet retningslinjene for arbeidet. Meiner Regjeringa at denne forretningskulturen i forhold til jordleigarar, festarar som Lom idrettslag, er i tråd med korleis ein ønskjer at fondet skal opptre?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2004-02-04:
Som eg sa, vil eg ikkje drive saksbehandling her. Ein kan jo diskutere om dette er eit utgangstilbod eller eit krav. Ein opplever det iallfall som at Opplysningsvesenets fond her står for ein forretningskultur som er lite i samsvar med det samfunnsansvaret som alle veit at Opplysningsvesenets fond har. For om ein går inn på nettsidene til Opplysningsvesenets fond, står det faktisk: «Opplysningsvesenets fond har et mål om samfunnsbevisste investeringer basert på almene og Den norske kirkes etiske grunnholdninger.» På nettet finn vi faktisk òg at ikkje minst Kristeleg Folkeparti har vore veldig oppteke av dette bl.a. ved Elsa Skarbøvik frå Stortingets talarstol i si tid. Og når ein er så oppteken av at investeringane skal vere samfunnsbevisste og baserte på etiske grunnhaldningar, harmonerer det dårleg med den forretningskulturen som blir vist når det gjeld idrettslag og jordbrukarar i Nord-Fron. Eg har ei kjensle av at vi kanskje driv litt samanblanding av katedral og børs der børsen vinn. Synest ikkje statsråden det er behov for ein ny gjennomgang av retningslinjene?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-02-04:
Jeg ønsker å stille kultur- og kirkeministeren følgende spørsmål: «I avisen Østlendingen kunne vi den 20. og 22. januar 2004 lese om et par som ønsket å døpe sin datter i Våler kirke. Presten sa nei, og grunnen var at en ikke-troende skulle stå fadder til barnet. I Elverum kirke i nabokommunen, gikk det greit å få barnet døpt med samme fadder. Ser statsråden at dette kan skape frustrasjon, og at ordet folkekirke mister noe av sin betydning?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-02-04:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg er noe usikker på om statsråden svarte bra nok på spørsmålet mitt. Det vil vel ringe en klokke også hos statsråden når man får døpt et barn med faddere i én kirke, men ikke i en annen – altså i forhold til den forskjellsbehandlingen som enkelte prester utøver. Og dette behøver ikke bare gjelde fra kommune til kommune. Etter at jeg leverte spørsmålet, har jeg hørt at det også kan skje med prester innenfor samme menighet – at det er forskjell på hvordan prester ivaretar denne arbeidsoppgaven, at man skaper forskjell; den ene presten godtar fadderen, den andre gjør det ikke. Og det jeg egentlig spurte statsråden om, var om hun er klar over dette, og om hun ønsker å innstramme regelverket, eller at en gjør det enda mer romslig, slik at alle kan godta faddere som nødvendigvis ikke har den samme bibeltro.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-02-04:
Jeg takker nok en gang for svaret, som fortsatt er noe uklart når det gjelder praktisering av denne viktige arbeidsoppgaven. Jeg er ikke sikker på om de som bærer sitt barn fram til dåpen, bare velger faddere på grunn av at de ønsker at barnet skal ha en kristen oppdragelse videre. Jeg tror at foreldre – og jeg snakker litt av egen erfaring – også tenker på hva som skjer med barnet hvis de blir borte, og hva fadderne da kan gjøre. Jeg tror ikke det bare er det å oppdra dem i den kristne tro. Jeg tror òg det kommer inn en del praktiske gjøremål, oppgaver og problemer, og at foreldrene tenker litt på det. Og det er den romsligheten i forhold til at andre kan gjøre det bra som faddere, ikke bare de som enkelte prester godtar som faddere og andre prester ikke godtar som faddere, det må være noe mer opp til foreldrene å vurdere – hva man ønsker, og hvem man ønsker å ha som faddere for noe av det kjæreste man har, nemlig sitt barn.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-02-04:
Jeg er ikke kjent med at grensehandelen i noen vesentlig grad er knyttet opp mot økologiske varer. Det er imidlertid min klare holdning at norske forbrukere, på samme måte som forbrukerne i våre naboland, skal ha anledning til å velge mellom et mangfold av ulike matvarer og -kvaliteter, herunder økologiske produkter. Det er en målsetting at 10 pst. av jordbruksarealet skal være økologisk drevet innen 2010, forutsatt at det er et fungerende marked for økologiske produkter. Dette målet legges til grunn for departementets arbeid. Fra det offentliges side arbeides det derfor aktivt mot alle ledd i verdikjeden for å øke både produksjon og omsetning av økologiske varer. Som representanten Hedstrøm påpeker, ser det fremdeles ut til at utviklingen på markedssiden er den største flaskehalsen for ønsket utvikling. Vår innsats er derfor i økende grad blitt fokusert mot å løse denne utfordringen. I dette arbeidet har vi en aktiv dialog med markedsaktørene for å finne fram til mest mulig omforente og effektive tiltak. Blant annet mener vi det offentlige har et spesielt ansvar for å bidra til mer informasjon til forbrukerne om økologisk landbruk. Dette har vi etter oppfordring fra markedsaktørene tatt spesielt tak i. Erfaringer fra høstens informasjonskampanje på TV og på nett viser lovende resultater når det gjelder forbrukeroppslutning og markedsinteresse. I 2004 vil informasjonsarbeidet videreføres og utvikles i dialog med markedsaktørene, og vil bl.a. kunne legge et grunnlag for at markedsaktører i større grad kan følge opp med egen produktspesifikk informasjon. Utover dette er det igangsatt en rekke markedsrettede prosjekter der hele verdikjeden fra jord til bord knyttes sammen. Det er også igangsatt flere økologiske prosjekter innenfor verdiskapingsprogrammet for mat. Jeg kan også nevne spesielt at det er innført en midlertidig premieringsordning for kjøtt med støtte til aktører som bidrar til at den økologiske kjøttproduksjonen kommer helt ut til butikkene. Dette er gjort nettopp for å møte utfordringene knyttet til omsetning av lave produksjonsvolumer av økologisk kjøtt. Jeg vil imidlertid understreke at det fra det offentliges side ikke er mulig å regulere fram en mer forsvarlig produksjon og omsetning av økologiske varer. Vi er helt avhengig av markedsaktørenes innsats og forbrukernes etterspørsel.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-02-04:
Jo, jeg tror vi er helt avhengig av å gå nye veier, for vi har ikke suksess med å få opp den forbruksøkningen for økologiske produkter som vi ønsker. Nå er det slik at vi produserer mange økologiske produkter, men det er også slik at norske forbrukere ikke etterspør disse i stor nok grad. I alle fall burde vi solgt mye mer som økologiske produkter. Det kan være mange årsaker til dette. Vi har nok en mistanke om at en del av omsetningskanalene – de store foredlingsleddene – ikke er helhjertet i sin interesse av å markedsføre og bringe dette fram til butikkene. Jeg er også helt enig i at vi har et for dårlig tilbud rundt omkring i de dagligvarebutikkene vi bruker. Det arbeider vi med, og det gjør også at vi når vi til våren skal ha forhandlinger om jordbruksavtalen, kommer til å fokusere på hele den økologiske siden for å se om vi ikke her må flytte virkemidler og trykk over på det å få økologiske produkter ut i butikkene. Det kan være – om jeg skal gjøre meg en refleksjon om hvorfor Sverige og kanskje også Danmark ligger foran oss når det gjelder dette, og det er nok rett – at spennvidden mellom økologisk produksjon og den tradisjonelle landbruksproduksjonen, som er klart mer industrielt preget i de landene, gjør at folk kanskje knytter enda større tillit til økologiske produkter i de landene enn i den småskala og lokale matproduksjonen som vi har i Norge i konvensjonelt landbruk.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-02-04:
Dette er jeg helt enig i. Vi har lyktes ganske bra i å øke arealene. Nå er de økologiske arealene økt til 3,7 pst. Vi har sagt at det er god økonomi å legge om, men vi klarer ikke å ordne markedssiden, og norske forbrukere etterspør ikke nok. Jeg er helt enig i at det ikke er bærekraftig over tid å satse så store ressurser på å få fram en økologisk produksjon, hvis det er sånn at norske forbrukere ikke vil ha det. Derfor har vi behov for å gjøre en kraftanstrengelse der, for det er ingen grunn til å tro at det ikke skulle være like stor interesse for dette i Norge som det er hos våre naboer i øst og syd. Derfor har vi behov for å tenke litt annerledes og kanskje ta nye grep, og det arbeider departementet med.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-02-04:
Jeg har følgende spørsmål til landets justisminister: «Det er i dag et stort behov for flere fengselsplasser i Agder, spesielt i Kristiansand, der fengselet er uegnet for soning over lengre tid. Agder politidistrikt bruker i dag 20 årsverk bare for å frakte fanger til fengsel i andre landsdeler. Kriminaliteten er stor i Agder, og fra ulike faglige hold pekes det på mangelen på fengselsplasser i landsdelen. Ser statsråden behovet for flere fengselsplasser i Agder, og er han positiv til planene om å etablere et nytt fengsel i privat regi i landsdelen?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-02-04:
Jeg takker statsråden for svaret. Men jeg vil få gjenta at det fra flere kompetente hold i Agder pekes på at mangelen på fengselsplasser er et betydelig problem på Sørlandet. Jeg vil også rent generelt få bemerke at jeg synes det er fullstendig uakseptabelt med soningskøer som skyldes mangel på fengselsplasser. Jeg ser det også slik at cellemangelen er en propp i kriminalitetspolitikken i dag. Soningskøer gjør jo at folk mister tilliten til Kriminalomsorgen. For de aller fleste virker det meningsløst at man i Agder skal bruke forholdsvis store politiressurser på å frakte fanger ut av landsdelen, fordi det er mangel på fengselsplasser lokalt og regionalt, samtidig som det er private aktører som er villige til å bygge et nytt fengsel for å bøte på dette problemet på Sørlandet. Jeg håper statsråden ser logikken i et slikt resonnement.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-02-04:
Jet takker statsråden nok en gang for svaret. Men jeg er altså ikke blant dem som tror at kriminaliteten i Agder vil gå særlig ned i framtiden, når statsråden viser til soningskøen der. Jeg tror at behovet for flere fengselsplasser, både nasjonalt og i landsdelen, trolig heller vil øke enn avta i framtiden. Jeg mener derfor at det er mange gode grunner til å hilse velkommen et privat initiativ for bygging av fengsel på Sørlandet, for bedre å kunne dekke både de framtidige og de nåværende behov for soningskapasitet. La meg så avslutningsvis spørre statsråden rett ut: Hvordan i all verden er det vi har stelt oss i dette landet når kriminelle står i soningskø av den enkle grunn at det ikke finnes ledige fengselsceller? Er det ikke nå på tide at vi tar skikkelig tak i dette alvorlige samfunnsproblemet, f.eks. ved å la private utbyggere få slippe til?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-02-04:
Vi har i en tid hatt soningskø i Norge. Av den grunn er det et stort press på fengselsplasser, både i forhold til gjennomføring av rettskraftige ubetingede dommer og i forhold til varetektsplasser. Ved soningskøtellingen pr. 31. desember 2003 var det en nedgang i soningskøen. Tendensen fra forrige telling, pr. 30. september 2003, som også viste en nedgang, har holdt seg. Landet er inndelt i seks kriminalomsorgsregioner. Kriminalomsorgen region sørvest omfatter begge Agder-fylkene og Rogaland fylke. Denne regionen har relativt sett liten soningskø og har fått overført et betydelig antall dommer fra Kriminalomsorgen region vest. Region sørvest har også få brudd på den såkalte 24-timersregelen ved plassering av varetektsinnsatte etter varetektskjennelse. Det er flere dommer i kø og et større press på fengselsplasser i andre deler av landet enn i region sørvest. Dette gjelder særlig i Hordaland, på Østlandet og nord i landet. Regjeringen har arbeidet systematisk med å utvide antall fengselsplasser i perioden 2002–2004, særlig i de områdene hvor presset på fengselsplasser er stort: omgjøring av seks sykeceller i Skien fengsel til ordinære plasser, 15 midlertidige plasser ved Ullersmo fengsel, ombygging av Vardåsen leir ved Kongsvinger til fengsel med 82 nye plasser, bruk av dublering bl.a. i Bergen fengsel, 23 nye plasser i Oslo fengsel fra sommeren 2004, 60 nye fengselsplasser, inklusiv bruk av modulfengsel, i Bergen fengsel, Trondheim fengsel og nye Kongsvinger fengsel i løpet av annet halvår 2004. I juni 2004 utvides Tromsø fengsel med 25 nye plasser, og etter vedtak i Stortinget vil 14 midlertidige plasser i Tromsø bli videreført ut året. I det videre arbeidet med å etablere flere fengselsplasser er det områdene med størst behov som er prioritert. I henhold til behandlingen av St.prp. nr. 1 for 2003-2004 i Stortinget, altså budsjettet for 2004, er det planleggingen av et nytt fengsel i Halden, utvidelse av varetektskapasiteten i Bergen, flere fengselsplasser i nord, bl.a. gjennom arbeidet med å vurdere et nytt fengsel i Indre Salten, i kommunene Fauske og Sørfold, som i denne omgang skal prioriteres. Det innebærer at eventuelle nye fengselsplasser i Kristiansand-området må avventes til andre prosjekter er gjennomført. Jeg har forståelse for at Agder politidistrikt ønsker et tilstrekkelig antall varetektsplasser i nærheten. Kristiansand fengsel har et varetektsbelegg som utgjør ca. to tredjedeler av plassene, og har en gunstig beliggenhet. I dagens situasjon, med både soningskø og press på varetektsplasser på grunn av 24-timersregelen, skal Kriminalomsorgen kunne tilby plasser til politiet innenfor fristen, men det innebærer at den plassen som tilbys, kan medføre ekstra transport.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-02-04:
Jeg ser logikken hos enhver som er stolt av yrket sitt og jobben sin og glad i landsdelen sin. Men jeg skal se landet under ett, og i den sammenheng vil jeg f.eks. vise til at soningskøen, som ved årsskiftet var på 2 597 personer, var på 51 personer i region sørvest. Andre regioner skal jeg ikke nevne tallet på, men de tallene er store. Selvfølgelig er det uakseptabelt med køen. Derfor må vi øke kapasiteten for at den skal reduseres. Men for å svare på spørsmålet mer prinsipielt, er departementet og jeg i prinsippet ikke negative til at private bygger og leier ut fengselsbygg, så lenge fengselet drives av staten gjennom Kriminalomsorgen. Når det gjelder planene om å etablere et fengsel i dette området i privat regi og leie det ut til staten, reiser det en del juridiske spørsmål som først må avklares med hensyn til på hvilken måte dette kan gjennomføres på, bl.a. i forhold til regelverket om offentlige anskaffelser. Dette vurderes nå av departementet i forhold til planene om et nytt fengsel i Indre Salten, altså Fauske–Sørfold-prosjektet. En leiefinansiering vil imidlertid også medføre kostnader som må ses i sammenheng med budsjettprioriteringen som helhet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-02-04:
Regjeringen Bondevik II, hvor jeg er justisminister, har i løpet av 2002 og inkludert inneværende år skaffet til veie ca. 400 nye plasser. Det er en betydelig kapasitetsutvidelse. Det er også slik at de som skal inn til soning, tas inn etter følgende prioritering: 1. varetekt2. strenge og alvorlige forbrytelser3. vold Mange av dem som står i kø, er av dem som banker på døren og kan melde seg direkte til åpen soning. Men det er klart at vi aksepterer ikke køen, uansett hvem som står der, og derfor gjennomfører vi tiltakene for å øke kapasiteten. Derfor prøver vi også å forkorte køen for dem som har mildere reaksjoner, f.eks. ved å bruke samfunnsstraff og konfliktråd. Men jeg aksepterer ikke soningskøen, og derfor har jeg også brukt betydelig energi på å få til de ca. 400 plassene som jeg nå har gjort rede for.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-02-04:
«Rocknes»-ulykken i Vatlestraumen utenfor Bergen 19. januar var dypt tragisk. Som justisminister er jeg ansvarlig for overordnet koordinering av Redningstjenesten. Jeg er svært takknemlig for og stolt av den innsats som ble utført. Ingen enkel institusjon kan makte denne oppgaven alene. Derfor er det samvirket mellom offentlige, private og frivillige ressurser som ble vist under «Rocknes»-ulykken, avgjørende for vår redningsberedskap. Regjeringen overførte ansvaret for den statlige beredskapen mot akutt forurensning til Fiskeridepartementet ved Kystverket 1. januar 2003. Dette medførte tydeligere ansvar og har lagt til rette for en bedre samordning og utnyttelse av ressursene. Kystverkets oljevernaksjon etter «Rocknes»-ulykken har vist at dette var en riktig avgjørelse. Jeg vil også legge til at økt oljetransport langs kysten av Nord-Norge har medført en rekke nye tiltak fra Regjeringens side, herunder styrking av slepebåtberedskapen og prosjektering av en maritim trafikksentral i Vardø. Det er allerede iverksatt en rekke tiltak for å finne fram til årsaken til dette tragiske forliset. Det har vært avholdt sjøforklaring, som ble avsluttet søndag 1. februar. Sjøfartsmyndighetene undersøker saken sammen med andre myndigheter. Påtalemyndigheten har også åpnet etterforskning. Jeg mener det så langt er naturlig å avvente denne prosessen. Justisdepartementet har myndighet til å opprette en uavhengig granskingskommisjon. Departementet har foreløpig ikke tatt initiativ til dette, men Regjeringen følger dette spørsmålet nøye. Førstkommende fredag innkaller Hovedredningssentralen involverte aktører for å evaluere redningsaksjonen samt trekke erfaringer videre. Det pågår fremdeles søk etter omkomne, slik det er kjent for oss alle. Jeg kan forsikre om at Regjeringen vil gjøre sitt ytterste for å følge opp denne saken inntil alle uavklarte spørsmål er klarlagt. Det er allerede igangsatt et arbeid mellom berørte departementer for å se på myndighetenes håndtering av ulykken. Justisdepartementet arbeider også med endringer i sjøloven. Et sentralt spørsmål er opprettelse av en felles havarikommisjon for skipsulykker og fly- og togulykker. Regjeringspartiene gikk allerede på Sem inn for en slik felles kommisjon.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-02-04:
Kystverket har den overordnede ledelsen av oljevernaksjonen og har hatt særlig ansvar for den sjørelaterte delen av aksjonen. Det interkommunale utvalget for akutt forurensning i Bergen håndterer strandaksjonen. Kystverket har opplyst at det pr. 30. januar har tatt opp over 300 tonn oljeemulsjon – blanding av olje og vann. Akuttfasen av oljevernaksjonen ble avsluttet 30. januar, kl. 12, og deler av ressursene ble overført til strandaksjonen. All olje på sjøen er fjernet. Strandaksjonen pågår fremdeles. Det er uvisst hvor lang tid det vil ta før strandaksjonen kan avsluttes. Det vil skje en gradvis nedtrapping, og foreløpig prognose er at arbeidet kan avsluttes innen en–to måneder. Denne oljevernaksjonen er en statlig aksjon. Følgelig er det staten som betaler, og kommunene vil derfor ikke få et økonomisk ansvar. Utgiftene til opprydding vil senere bli rettet mot ansvarlig forurenser.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-02-04:
I forbindelse med minnehøytideligheten i St. Paul kirke i Bergen sist fredag har jeg selv satt meg inn i det arbeidet som pågikk med å ta ut omkomne. Jeg kan opplyse at Hovedredningssentralen ved spesielle hendelser innkaller involverte aktører for å gjennomgå det faktiske hendelsesforløpet rundt redningsaksjonen. Førstkommende fredag vil det bli avholdt en slik samling i Bergen i tilknytning til «Rocknes»-forliset. Det vil bli skrevet en rapport etter slike alvorlige ulykker, som i samsvar med vanlig praksis er offentlig. Kystverket og Det interkommunale utvalget for akutt forurensning i Bergen har en plan for evaluering. Det er et lengre løp, ettersom oljevernaksjonen fremdeles pågår, og det er mange parter involvert med delevalueringer. Det er allerede igangsatt et arbeid i Regjeringen mellom berørte departementer for å se på myndighetenes håndtering av ulykken. Førstkommende fredag vil det bli avholdt et møte på Statsministerens kontor i den anledning. Jeg registrerer ønsket om at det også blir skrevet en offentlig tilgjengelig rapport om opprenskingsaksjonen. Dette ønsket vil jeg formidle til fiskeriministeren, som er ansvarlig for Kystverket.
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2004-02-04:
Eg har følgjande spørsmål til justisministeren: «Det tragiske forliset av «Rocknes» har ført til store utfordringar både når det gjeld å redda liv, og når det gjeld å redusera skadane på miljøet. Kva lærdom meiner statsråden ein kan trekkja av den samla innsatsen som var i tilknyting til forliset?»
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2004-02-04:
Eg vil takka statsråden for svaret. Eg merka meg med glede statsråden sitt svar om ein felles havarikommisjon. I går hadde eg ei interessant synfaring på sjøen i området frå Alvøen nordover til Ågotnes, som blei hardast ramma av oljeutsleppa etter det tragiske forliset. Oljesølet på havflata er no fjerna, men forureiningane og miljøbelastningane langs strandlina er der framleis. Kommunane får etter kvart eit betydeleg ansvar for oppryddingsarbeidet. Eg vil difor spørja statsråden, for det første: Vil oppryddingsarbeidet gå kontinuerleg til strendene er reingjorde? Og for det andre: Kan kommunane rekna med å få dekt alle ekstra utgifter som dei uforskyldt blir påførte på grunn av redningsaksjonen og oppryddingsarbeidet?
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2004-02-04:
Eg vil takka statsråden for tilleggssvaret. Det er fint at vi no får eit tidsperspektiv på arbeidet – at det kan bli avslutta innan to månader. Eg fekk i går ein detaljert gjennomgang av arbeidet til operasjonsleiinga i Bergen. Det tragiske forliset har ført til at den samla beredskapen er blitt utprøvd i full skala, og operasjonsleiinga har ført detaljert loggbok over alle operasjonane i tilknyting til forliset. Statsråden nemnde i det første svaret sitt at det allereie er sett i gang eit arbeid mellom aktuelle departement for å sjå på behandlinga av ulykka. Eg vil med utgangspunkt i det spørja statsråden om det vil bli laga ein evalueringsrapport om redningsaksjonen og oppryddingsarbeidet.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2004-02-04:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Tilbud i ens nærhet er en svært viktig trygghet for mennesker med psykiske lidelser, og mange har nettopp på grunn av nærheten til tilbudet fått hjelp og har med det sluppet innleggelser over lang tid. Døgnplassene ved Hadeland DPS er lagt ned, og Petershagen i Østre Toten er truet med nedleggelse. Hvordan vil statsråden forklare at dette er i tråd med de nasjonale planer og opptrappingsplanen for psykiatrien?»
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2004-02-04:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er enig med statsråden i at det fortsatt er veldig mange utfordringer innen psykiatrien. Etter at døgntilbudet på Hadeland ble lagt ned og det nærmeste døgntilbudet, nemlig Petershagen, også er nedleggingstruet, føler pasientene seg som kasteballer i systemet. Det er helt uforståelig for dem at dette skal skje i en tid hvor det snakkes om en opptrappingsplan innen psykiatrien. Pasientene opplever altså at det er en nedtrapping. Dette skaper sinne, frustrasjon og stor utrygghet hos mennesker som kanskje mer enn noe annet trenger forutsigbarhet rundt seg og sine rammer. Det er et faktum at 33 døgnplasser på Toten og i Hadelandsregionen nå er lagt ned eller er på oppsigelseslisten. Det er ikke til nå synliggjort noen gode erstatninger. Jeg synes ikke det er særlig tillitvekkende å forutsette at kommunene, med den kommuneøkonomien de har, skal kunne være de som skal kunne erstatte disse alternative tilbudene. Derfor utfordrer jeg statsråden igjen: Vil han klargjøre enda tydeligere og enda en gang overfor Helse Øst og Sykehuset Innlandet deres ansvar for at opptrappingsplanen for psykiatri ikke skal medføre færre psykiatridøgnplasser i Oppland?