Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-12-13:
Det å samarbeide er vanskelig. Spesielt er det vanskelig når en skal prøve å forene standpunkter som prinsipielt har store motsetninger i seg. Jeg har lyst til å sammenlikne situasjonen med den vi er oppe i akkurat nå angående Telia/Telenor, svensk/norsk samarbeid. I familiepolitikken har sentrumsregjeringen og Arbeiderpartiet ulike synspunkter og prinsipper når det gjelder hva slags virkemidler som skal brukes. Det er ingen hemmelighet at Arbeiderpartiet er imot kontantstøtte. Vi er imot at det brukes 2,9 milliarder kr hvert eneste år til en overføring til familier som ikke bruker barnehager. Vi vil ha en helt annen familiepolitikk, hvor vi bl.a. ønsker å gjennomføre lengre foreldrepermisjoner, ha flere barnehageplasser og billigere barnehageplasser . Når ledelsen i Arbeiderpartiet har funnet det nødvendig å gå inn i et budsjettsamarbeid med sentrumsregjeringen, er det av flere grunner: Arbeiderpartiet ville ha flere barnehageplasser.Arbeiderpartiet ønsket å redusere foreldrebetalingen.Arbeiderpartiet ønsket å styrke skolefritidsordningen.Arbeiderpartiet ønsket en utlånsordning for skolebøker i den videregående skole, slik at familier med elever der kunne få kompensasjon for noen av kostnadene de har ved at ungdommene går i videregående skole. Samtidig vil jeg understreke at man prøvde å få til en skattelette for dem med lavere lønnsinntekter. Det er nemlig også veldig god familiepolitikk. La meg få understreke at budsjettforliket mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene faktisk har snudd norsk politikk i en annen retning enn vi har hatt de to siste årene – til mer sosial rettferdighet og utjamning, noe Høyre og Fremskrittspartiet ikke har øverst på sin dagsorden. Etter min oppfatning går man ikke langt nok, men i politikken teller de små skritt. Det budsjettforliket som vi har kommet fram til sammen med representantene for regjeringspartiene i komiteen, viser fra Arbeiderpartiets side en vilje til at foreldrebetalingen for småbarnsforeldre skal gå ned. Nå er det opp til kommunene å få det til å skje. Ved å bruke 95 mill. kr til statstilskudd for småbarnsplasser vil statens andel av barnehagebudsjettet øke med hele 5 pst. Arbeiderpartiet vil i forbindelse med barnehagemeldingen komme tilbake til hvordan dette kan løses i praksis. Jeg er også glad for at Arbeiderpartiet har fått til en utvidelse av forsøket med gratis korttidstilbud til alle 4- og 5-åringer i bydel Gamle Oslo. Det er et godt tiltak for å få barn med fremmedkulturell bakgrunn til å lære seg norsk, noe de gjør nettopp i disse barnehagene. Det er min oppfatning at det å kunne norsk når man begynner på skolen, vil gjøre muligheten for integrering i det norske samfunnet større. Regjeringen har lagt fram en rekke handlingsplaner og stortingsmeldinger, og vil gjøre det også i framtiden. Handlingsplaner om kvinner og vold, om barne- og ungdomskriminalitet, en barnehagemelding og en likestillingsmelding kommer rett før jul. Jeg forventer at disse planene og meldingene ikke bare blir planer, men at det er rom for tiltak mot barne- og ungdomskriminalitet både i Justisdepartementets budsjett og i Barne- og familiedepartementets budsjett, og også at det faktisk følger penger med i forhold til handlingsplanen om kvinner og vold. Hvis det er slik at man ikke har råd til å gjennomføre de handlingsplanene og de tiltakene man har lagt fram, må jeg si at jeg føler meg lurt av det budsjettet som Regjeringen har lagt fram. Det er slett ingen god måte å behandle en samarbeidspartner på. Arbeiderpartiet er opptatt av likestilling. Selv om det nå på papiret kan synes som om likestillingen er kommet svært langt i Norge, er det ganske mye å ta fatt i. Kvinner er ikke toppledere i Norge. De er ikke representert i bedriftenes styrer. Selv om vi er svært yrkesaktive, tjener vi gjennomsnittlig mindre enn menn. Kvinner har fremdeles hovedansvaret for husarbeidet i hjemmet, barnehagekøene er lange, og plassene er dyre. Jeg tror ikke at kvinner i Sverige og Danmark hadde funnet seg i at det ikke var nok barnehageplasser, og at man måtte betale «skjorta» for å få av de få plassene. Det er faktisk ganske langt igjen til at kvinnene i Norge er likestilt med mennene, og en melding om likestilling er kjærkommen både som debattgrunnlag, som kunnskapsgrunnlag og vedtaksgrunnlag – for å se likestillingen i lys av det familiemønsteret som denne regjeringen legger opp til. Stortinget behandler i dag også Administrasjonsdepartementets budsjett. Arbeiderpartiet er opptatt av å få en velfungerende forvaltning som tar vare på de viktige verdiene i velferdssamfunnet. Forvaltningen må ivareta rettssikkerhet, likebehandling og brukernes medvirkning. Det må være færrest mulig organisatoriske skiller som gjør det vanskelig for den enkelte bruker å komme fram i systemet. Arbeiderpartiet vil derfor arbeide aktivt for at offentlige servicekontorer finnes i de enkelte kommunene og er til nytte for brukerne. Dette kan gjøre den offentlige sektor mer publikumsvennlig og mer tilgjengelig for nettopp brukerne. For Arbeiderpartiet er arbeidstakernes forhold i den offentlige sektor meget viktig, og det er derfor med stor skuffelse jeg ser at de avtalene som er inngått mellom arbeidsgivere og arbeidstakere, stadig er under press. På meg virker det som om det er én avtale som er hellig for Høyre og Fremskrittspartiet: Det er kontantstøtteavtalen. De gir faktisk veldig ofte blaffen – for å bruke et litt folkelig uttrykk – i de avtalene som er inngått mellom arbeidstakere og arbeidsgivere, og jeg skulle ønske at disse organisasjonsfiendtlige partiene brydde seg like mye om de avtalene som de gjør om kontantstøtteavtalen. Dette gjelder avtaler – gode rettigheter – som arbeidstakerne i staten har hatt gjennom mange år, og som Fremskrittspartiet og Høyre rett og slett setter en strek over. Så en liten advarsel til Regjeringen til slutt: Ta arbeidstakerne i staten på alvor. Viderefør de avtalene som er inngått mellom arbeidsgivere og arbeidstakere. Da tror jeg vi får arbeidstakere som utfører den jobben vi forventer at de skal gjøre.