trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Det er en veldig vanlig - hva skal vi si - metode fra opposisjonspartiene, og spesielt fra Fremskrittspartiet, bare å legge inn veldig mange forslag. Vi har fra Arbeiderpartiets side gjennom mange år stemt mot forslag som bare kommer over bordet i Stortinget, fordi vi ønsker en god forberedelse og en god kvalitetssikring før vi endelig gjennomfører tiltak f.eks. for å styrke lærerutdanningen. Derfor har vi varslet tiltak - og det kommer tiltak - for å styrke lærerutdanningen i den stortingsmeldingen som Stortinget får. Da får en grunnlag for å foreta den nødvendige styrkingen av lærerutdanningen. Vi kommer til å legge fram våre forslag, stemme for dem og invitere opposisjonen gjerne til brede flertall for den type forslag.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
For det første tror jeg at velgerne og skolen ikke fortjener at vi driver et slags svarteperspill mellom partiene om problemene i skolen, for ulike partier har sittet med regjeringsansvar, og ulike partier må erkjenne at hadde vi hatt en veldig enkel oppskrift på hvordan vi sikrer kvaliteten, hadde dette vært gjort for lenge siden. For det andre har det blitt gjort konkrete ting mens vi har sittet med regjeringsansvaret. Det ene er at det er sørget for flere timer. Norske barn i småskolen har færre timer enn de fleste barn i andre europeiske land - nå blir det flere timer i språk og i matematikk. Det mener vi kan styrke kvaliteten. Det andre vi har gjort, er at vi har bevilget vesentlig mer penger til kommunene. Også det gir grunnlag for å styrke kvaliteten i skolen. Og det tredje er at det hvert eneste år er bevilget ekstra midler til etter- og videreutdanning av lærere. Derfor er det mer etter- og videreutdanning av lærere nå enn før. Utfordringen er at innholdet i denne etter- og videreutdanningen kanskje er litt for mange korte kurs. Det trengs noe mer systematisk når det gjelder kompetansegivende etterutdanning, og det er det vi nå ser på.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Det avgjørende for kvaliteten ved norske skolebygg er jo de totale rammene for norske kommuner. De har økt betydelig. Det er kommunene som eier, driver og vedlikeholder skolebyggene, og vi har gjennomført den opptrappingen med øremerkede tilskudd som vi lovet, og har lagt på også noen ekstra milliarder der - flere regjeringer har gjort det. Men nå mener vi at det er viktig at vi også stoler på kommunepolitikerne, og i noen kommuner kan det være slik at det som trengs mest, er flere lærere i forhold til antall elever, i andre kommuner kan det hende at det som trengs mest, er oppussing av et skolebygg. Derfor gir vi nå pengene mer som frie midler, mindre som øremerkede midler. De kan brukes på skole likevel, men vi tror altså at behovene varierer mellom ulike kommuner. Noen steder handler det om innholdet i klasserommene, andre steder handler det om å pusse opp klasserommene, og derfor mener vi at kommunene selv må avgjøre.
Inge Lønning (Høyre), 2008-04-30:
Det er prisverdig at statsministeren leser gallupen slik at han bør begynne å bekymre seg for hvilke regjeringskonstellasjoner som skal overta etter ham om kort tid. Men foreløpig sitter han jo med ansvaret. Jeg deler statsministerens prinsipielle syn om at når man har et ansvarlig styre, skal man ikke ta fra styret ansvaret. Der er vi helt enige. Men saken er litt mer sammensatt. Mitt spørsmål til statsministeren er hvorvidt det fra Regjeringen gjennom helseministeren har gått klare signaler til det regionale helseforetaket om at man helst ser at det ikke skal etableres et offentlig-privat samarbeid om realiseringen av dette sykehotellprosjektet. Kan statsministeren garantere at så ikke har skjedd, og at denne beslutningen virkelig er truffet nedenfra og ikke etter politisk ordre ovenfra?
Inge Lønning (Høyre), 2008-04-30:
Det blir ikke mer penger ved at man kjøper private behandlingsplasser, sier statsministeren. Det er selvfølgelig riktig. Derimot kan det tenkes at man får vesentlig mer igjen for de samme pengene. Det er et faktum at når Regjeringen bidrar til at veletablerte private rehabiliteringsinstitusjoner må stenge, eller gå for halv maskin, mens det offentlige bygger opp i egen regi, blir kostnadene når det gjelder døgnpris, tre til fire ganger så høye. Det vil si: Man får bare fjerdedelen så mye igjen for pengene, og det burde jo interessere en sosialøkonom, skulle jeg tro. Jeg har et par andre tall som jeg gjerne vil ha statsministerens kommentar til: I løpet av fjoråret økte kjøp av private helseforsikringer i Norge med 77 pst. Det er en stigning som begynte etter at den rød-grønne regjeringen tok over. Ved Aleris Privat sykehus i Oslo er antallet som betaler av egen lommebok, femdoblet i løpet av siste kalenderår. Den rød-grønne regjeringen utvikler således et todelt helse- og omsorgsvesen i Norge. Hvilken kommentar har statsministeren til det?
Inge Lønning (Høyre), 2008-04-30:
Jeg har dette spørsmålet til helse- og omsorgsministeren: «Fra 1. november 2003 ble det åpnet for salg av reseptfrie legemidler utenom apotek. Ordningen ble evaluert av Statens legemiddelverk(SLV) i 2006, og deres konklusjoner er positive både når det gjelder forbruk, pris og tilgjengelighet. På bakgrunn av dette foreslår SLV å utvide ordningen til flere reseptfrie legemidler, blant annet for allergimedisiner. Dette kan bidra til at pasientene får bedre tilgang til nødvendige legemidler. (SLV) Når vil statsråden følge opp denne anbefalingen?»
Inge Lønning (Høyre), 2008-04-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Vi er i utgangspunktet enige, tydeligvis, om at det er viktig og ønskelig at pasienten har god tilgang på nødvendige legemidler, og at ordningen har vist seg å ha positive virkninger, ikke minst i distriktene, hvor det kan være lang vei til vanlige apotekutsalg. Vi er også enige om at SLVs rapport fra 2006 klart viser at ordningen bør følges opp, og at den bør utvides. Nå er vi jo i en årstid hvor ikke minst behovet for allergimedisiner øker ganske eksplosivt. Dette er jo av de medisinene som er aller mest aktuelle i denne sammenhengen. Synes ikke statsråden at det begynner å haste med å få dette på plass?
Inge Lønning (Høyre), 2008-04-30:
Takk for svaret nok en gang. Men jeg er litt i villrede, for SLV avgav sin innstilling med evaluering av ordningen og forslag om utvidelse av den allerede i desember 2006. Det nærmer seg altså ett og et halvt år siden. Statsråden besvarte et skriftlig spørsmål fra representanten Dåvøy også i desember 2006, der hun sa: «Jeg har ennå ikke tatt stilling til den videre oppfølging av LUA-rapporten.» Men hun viste så til at det var forslag i rapporten som ville kreve forskriftsendringer, og at dette derfor måtte på høring. Synes ikke statsråden at ett og et halvt år er lovlig lang tid på en så vidt enkel prosess som dette?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2008-04-30:
Det systemet me har sett opp for å styre sjukehusa, har òg gitt ein person full instruksjonsrett overfor Helse Sør-Aust, og det er helseminister Brustad. Spørsmålet mitt til statsministeren er: Når me no har brukt 30-40 mill. kr til å starte ei bygging, synest da både statsministeren og økonomen at det er fornuftig å stoppe dette prosjektet, når me veit om det behovet som ligg føre her? Er det ikkje grunn nettopp no til å gå inn med politisk styring og få sett fornufta i system, slik at eit prosjekt der vi har lagt inn så store midlar, ikkje blir stoppa?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-30:
Venstre har respekt for den reformen som er gjennomført, selv om vi stemte mot den. Det er også slik i stortingssalen at vi har lov til å reflektere. Et langt liv i politikken, ikke minst i en tidligere rolle som justisminister, har lært meg at det er ett perspektiv vi ofte forsømmer i Norge, og det er å ta hensyn til pårørende. Jeg har møtt mennesker som har fulgt syke mennesker til sykehus i 20 år, og først etter det tolvte året var det noen som spurte disse pårørende hvordan det stod til med dem. Jeg må innrømme at det seg tungt innover meg, for gjennom hele min opplæring og utdannelse har jeg vært innstilt på å tenke at en i profesjonen gjør jobben sin, og pasientene og klientene får det de skal ha. Plutselig er det slik at man kolliderer med virkeligheten. Den virkeligheten er at det er mennesker som vi er opptatt av, det gjelder. Vi vet at disse menneskenes nærvær betyr noe. Ser ikke statsministeren at det å finne en løsning med vett og forstand og med klokskap for å sørge for at pårørende kan være nær dem som trenger det, faktisk vil være å styrke tilliten til helsevesenet og tilliten til en kreftbehandling?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-30:
Som borger og bymisjonær har jeg behov for å si noe. Det er ikke noen tvil om at folk med rusproblemer trodde at de skulle få et bedre tilbud når alt ble puttet i helsevesenet. Og det er et faktum at det er 70 færre private behandlingsplasser i Helse Sør-Øst nå. Det var 440, det er 370. Det er også slik, hvis jeg er blitt riktig informert, at det nå bare er ett sted hvor man får hjelp mer enn ett år. Alle som har den minste peiling på hjelp overfor mennesker med rusproblemer, vet at de fleste trenger hjelp i mer enn ett år. Det hjelper ikke å lage verdens beste perfekte anbudsdokument bygd på uklanderlig forvaltningsjus hvis man glemmer menneskene som skal ha hjelp, bak dette. Så jeg vil innstendig be statsministeren gå inn i ombudsrollen, se på hva som skjer i disse systemene, se hvem som blir liggende igjen. Det kan godt tenkes at formaljusen er uklanderlig, at forvaltningsøkonomien er helt korrekt, men det blir noe galt når systemene er slik at folk blir liggende igjen og ikke får den hjelpen de skulle ha, og som vi politikere ønsket at de skulle ha. Er ikke statsministeren bekymret over dette?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-30:
Hvis presidenten tillater meg fem eksistensielle sekunder i respekt for både statsministeren og meg, skal jeg begynne nå. Statsministeren bruker ofte fine ord om at vi skal ha verdens beste skole, men synes uforberedt på hva som skal til for å få til de riktige handlingene. La meg gi statsministeren et lynkurs i virkelighetsforståelse. Vi har nettopp fått tall fra Samordna opptak om søkning til lærerutdanningen, som viser at det er nedgang i søkningen til allmennlærerutdanningen, nedgang i søkningen til den femårige utdanningen, nedgang i søkningen til faglærerutdanningen. Så vet vi at i fjor var det 17 pst. nedgang i søkningen til allmennlærerutdanningen, og ifølge avisen Vårt Land har vi siden 1996 fått en halvering av antall søkere til allmennlærerutdanningen, slik at vi nå bare har like mange søkere som vi har plasser. I tillegg vet vi at i løpet av få år vil vi på grunn av aldersfordelingen på de lærerne som nå jobber i skolen, virkelig mangle lærere. Dette er en virkelighet som krever handling, og Venstre har prøvd å bringe elementer inn i debatten. Når vi fremmer forslag om systematisk videreutdanning for at lærerne skal føle status og respekt og stå i yrket, blir det nedstemt av de rød-grønne. Når vi fremmer forslag om at vi skal ha nasjonale rekrutteringsplaner for på bred basis å rekruttere lærere, blir det nedstemt av de rød-grønne. Når vi så fremmer forslag om å bedre kvaliteten på lærerutdanningen, med mer faglig fordypning, mer pedagogikk og mer øvelse, sitter de rød-grønne musestille, fordi de venter på en stortingsmelding. Er det nå blitt slik at statsministeren gjør noe utover det å love stortingsmeldinger som lar vente på seg, eller er det slik at han rett og slett leder en regjering som ikke er forberedt på de praktiske og konkrete handlingene som skal til for å gi oss gode lærere og mange nok lærere i dette landet vårt?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-30:
Mitt innlegg ble avlevert i kjærlighet til skolen, til gode lærere, til flotte folk som gjør noe. Poenget må jo være at de må vite at de får etterfølgere. Poenget må være at de virkelig får det faglige påfyllet de har krav på. Det er å vise respekt overfor det som er byggesteinen i skolen. Jeg har selv kommet ut av en sjuårig folkeskole, og hva var det den lærte meg? Jo, at lærere som var gode lærere i sitt fag og trygge som voksne, bar de fleste gjennom det meste. Det er denne kjærlighetserklæringen som lå til grunn for mitt alvorlige spørsmål til statsministeren. Det er ofte slik at vi i Norge har skapt gode tiltak lokalt, og det har bygd seg nasjonalt. Det kanskje tyngste eksemplet er at velferdssamfunnet, velferdsstaten vil noen si, ble bygd gjennom velferdskommunen, ikke minst i den byen som vi er i nå, Oslo. Det er altså slik at i Oslo er det vedtatt å satse på en systematisk videreutdanning for lærerne i Oslo-skolen - det begynner til høsten. Er det slik at statsministeren vil sette seg inn i og lære av dette tiltaket og gjøre det om til noe vi også kan satse på nasjonalt, ut fra at vi bygger nedenfra i Norge?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-30:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet til nærings- og handelsministeren: «Den oslobaserte bedriftsinkubatoren IKADA, inkubator for kunstnere, arkitekter, designere og akademikere, legges ned fra august 2008 på grunn av manglende finansiering. I styret til IKADA er også Innovasjon Norge representert. På hvilken måte vil statsråden bidra til å sikre videre drift av denne inkubatoren?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-30:
Jeg er kjent med at Innovasjon Norge har bidratt på den måten statsråden beskriver, og takker for svaret i forhold til det. Slik statsråden svarer, sier han at det er Innovasjon Norge som på egen hånd vurderer tiltakene. Kan statsråden rett og slett bekrefte at det er intet prinsipielt som skal hindre Innovasjon Norge i å gå inn i den typen prosjekter som IKADA representerer i Oslo-regionen - altså at virkemiddelapparatet i forhold til dette gjør det fullt mulig? Kan statsråden bekrefte at det er slik jeg skal forstå svaret?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-30:
Jeg takker for et viktig, presist og avklarende svar. Da kommer jeg til neste problemstilling, som statsråden også var inne på i svaret til meg, nemlig det vi kan gjøre innenfor kultur og tjenesteytende næringer. Det er muligheter i hele landet, men det har nok blitt slik at det her i denne byen - på grunn av samfunnsutviklingen - er et spesielt potensial for å skape jobber. Ser statsråden det som en utfordring å vurdere om det skal suppleres med virkemidler, vurdere om det innenfor det vi kan beskrive som kulturbaserte arbeidsplasser, trengs ytterligere virkemidler? For det er ikke noen tvil om at det å skape jobber, enten det nå skulle være f.eks. rundt en Hamsun-aktivitet på Hamarøy eller spesielt i Oslo, hvor vi er nå, vil være viktig for landet. Da blir spørsmålet fra min side: Ser statsråden behov for å lete etter supplerende virkemidler for å kunne yte innsats på dette området, siden statsråden har beskrevet at satsingen på IKADA faktisk har gitt resultater?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2008-04-30:
Regjeringen har fått mye velfortjent kritikk for sine mange løftebrudd. På ett område ser det imidlertid ut til at de rød-grønne har holdt hva de har lovet, og det gjelder deres ideologiske krigføring mot private alternativer. Det gjelder innenfor helse, rehabilitering, barnevern og rusomsorg. Nå har resultatene begynt å melde seg for brukerne av disse tjenestene. Vi ser at sykehuskøene vokser og ventetiden øker, bl.a. fordi Regjeringen kutter i de private sykehusene. Mange må vente lenge på rehabilitering, fordi det kuttes i tilbudet hos de private opptreningsinstitusjonene. Gode tilbud legges ned. Det er en dramatisk økning i ventetiden for barn som trenger fosterhjem. Samtidig kutter Regjeringen i de private tilbudene, og gode private barnevernsinstitusjoner må legges ned. Ventetiden for rusavhengige øker. Samtidig kuttes det i de private tilbudene. Det ser nesten ut til å være et gjennomgående bilde at køene vokser, at mennesker i nød, mennesker som har behov for hjelp, blir stående i kø samtidig som det er gode, private tilbud som tilbyr hjelp, men at Regjeringen kutter i disse fordi man nærmest har en allergi mot de private løsningene. Mener statsministeren at det er rettferdig, sosialt og solidarisk med en slik politikk, at mennesker som trenger hjelp, blir stående i kø samtidig som det er ledige plasser, gode plasser, i private institusjoner?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2008-04-30:
Jeg tror den talen gjør lite inntrykk på de menneskene som har behov for hjelp, men som ikke får hjelp fordi Regjeringen nærmest har allergi mot private alternativer. Dette handler ikke om at Regjeringen har bevilget mer penger, men om at Regjeringen har gitt et helt klart styringssignal til helseregionene om at man skal trappe ned bruken av private sykehus, trappe ned bruken av private rehabiliteringsinstitusjoner, trappe ned bruken av private barnevernsinstitusjoner og trappe ned bruken av private rusinstitusjoner. Dette kan ikke statsministeren vri seg unna. Det er en realitet at Regjeringen har gitt klart styringssignal om at man skal trappe ned bruken av private institusjoner. Nå vet vi at det i Buskerud står klar en privat rusinstitusjon med 70 plasser, men fordi Regjeringen har gitt et så entydig signal om at man ikke skal velge private alternativer, blir denne institusjonen stående uten noen avtale med det offentlige.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-04-30:
Det er nokre grunnleggjande forskjellar på dei private aktørane i helse- og omsorgssektoren. Forskjellen går mellom dei kommersielle og dei ideelle organisasjonane. Forskjellen går langt utover det at dei kommersielle driv for profitt, medan dei ideelle ikkje gjer det. Situasjonen for mange institusjonar drivne av ideelle organisasjonar er slett ikkje så idyllisk som statsministeren gjev inntrykk av her. Haraldsplass Diakonale Sjukehus i Bergen er eit eksempel på det. Dessutan er ideelle organisasjonar eit viktig supplement og korrektiv til dei offentlege helse- og omsorgstenestene. Forsking viser at eit samfunn som har eit aktivt frivillig organisasjonsliv, scorar høgt på mange område. Eg stiller meg undrande til om statsministeren ser dette, så lenge Regjeringa fører ein anbodspolitikk som truar tilbodet frå frivillige organisasjonar til tusenvis av pasientar, barnevernsbarn, eldre og rusmiddelmisbrukarar. I og med at pollensesongen no står framfor oss, er det snakk om ein frivillig-allergi?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-04-30:
Eg er takknemleg for at forsvarsministeren vil svara på spørsmålet mitt. Spørsmålet lyder slik: «I 2006 vart dei israelske soldatane Ehud Goldwasser og Eldad Regev kidnappa av Hizbollah, medan soldaten Gilad Shalit vart kidnappa av palestinarar. Å vera fange/gissel hos kyniske terroristar over lang tid er ei umenneskeleg påkjenning. For om lag eit års tid sidan stadfesta UD at dei var i kontakt med Hamas om saka. Kva har utanriksministeren sidan gjort, og kva vil han vidare gjera for å medverka til at dei israelske soldatane vert sette fri?»
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-04-30:
Eg takkar statsråden for svaret. Bakgrunnen for spørsmålet mitt er at eg kjenner til at det var ein kontakt med Hamas. Det vart meldt i Dagsavisen for ca. eitt år sidan. Men etter den tid har det vore ei øyredøyvande stille. Allmenta har iallfall ikkje registrert at det har skjedd noko sidan den tida. Dette er jo ei djup menneskeleg tragedie både for dei det gjeld, og sjølvsagt for dei pårørande. Det skal ikkje så mykje fantasi til for å skjøna det. I og med at staten Israel dette året feirar 60-årsjubileum, hadde det vore ein gest til Israel dersom ein kunne hjelpa til å løysa denne situasjonen. Det ville heilt klart få konsekvensar langt utover dei enkeltpersonane som dette gjeld.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-04-30:
Ja, eg har stor forståing for måten som forsvarsministeren uttrykkjer seg på i denne saka, men samtidig er det veldig viktig at offentlegheita er oppteken av det dersom ein skal få løyst dette. For me lever i ei medietid der ting «poppar» opp. Så vert det til tausheit omkring det - og så ein masse djupe tragediar. Så kanskje kunne det ha vore løyst - det vert berre liggjande der. Poenget mitt er at Noreg har hatt og har ein stor tillit hos dei ulike partane i Midtausten-konflikten, og det er viktig at me både brukar denne tilliten og styrkjer denne tilliten. Så eg vel å tolka statsråden sitt svar positivt på den måten at dette er ei sak som ein ikkje har lagt på hylla, men at ein brukar dei kanalane som finst, for å få ho løyst. Eg håpar kanskje òg at spørsmålet mitt kan bidra ytterlegare til at så skjer.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-04-30:
Den nyeste statsråden, Anniken Huitfeldt, har faktisk vært ganske tydelig på å si noe om at i barnevernet må barnets behov komme foran ideologi. Jeg har et sitat fra Aftenposten den 4. april der hun sier følgende: «Ideologi skal ikke stå i veien for barnets beste - deres behov kommer først.» Likevel opplevde vi for noen uker siden ganske mye støy rundt institusjonen Hvalstad for mindreårige asylsøkere mellom 15 og 18 år. Institusjonen er overfylt, men de gjør så godt de kan. Det er kun statlige institusjoner denne regjeringen vil satse på. Likevel er det mange mindreårige barn som er alene i verden, som har traumer, og som trenger hjelp. Samtidig står det godkjente barnevernsinstitusjoner, bl.a. Cocoon ressurssenter i Farsund, med oppredde senger, klare til å ta imot barn med traumer og barn som har vært utsatt for trafficking. Ser ikke statsministeren at her kommer ideologi foran barn?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-04-30:
Jeg vil fortsette der statsministeren slapp. Han slo fast at vi trenger de frivillige, ideelle institusjonene, og at vi ikke i så stor grad bør bruke markedsprinsipper og anbudsprinsipper i forhold til frivillig, ideell virksomhet. Det som er interessant, er at under denne regjeringen er det motsatte i ferd med å skje. Fossumkollektivet er en ideell stiftelse, som gir tilbud til unge rusmiddelmisbrukere mellom 16 og 23 år. Her får disse ungdommene en ny sjanse i livet. De slipper å bli plassert sammen med eldre, slitne rusmiddelavhengige. De får det tilbudet de trenger. Likevel fikk ikke Fossumkollektivet fornyet sin avtale med staten nylig. Årsaken var at stiftelsen ikke nådde opp i en anbudskonkurranse, som det blir flere og flere av på dette området. Økonomien var viktigst. Stadig flere rusmiddel-, omsorgs- og barnevernsinstitusjoner som er drevet av frivillige, legges ut på anbud under denne regjeringen. Det skjer til tross for at EØS-avtalen åpner for å unnta frivillige organisasjoner i helse- og omsorgssektoren fra krav om anbud, noe våre naboland Danmark og Sverige benytter i større grad. Det er uakseptabelt. Det ser ut som om Regjeringen synes det er bedre at disse menneskene står i en statlig kø, enn at de får hjelp hos en frivillig ideell institusjon. I stedet for den markedstenkningen som råder i dag, ønsker Kristelig Folkeparti et regelverk som sikrer et mangfold av tiltak i helse- og omsorgssektoren. Her handler det ikke om maskiner og bygninger, men om mennesker. Her er det avgjørende å gi forutsigbare og langsiktige tilbud til utsatte personer og sikre mangfold og valgmulighet. Kristelig Folkeparti har fremmet et forslag her i Stortinget om at frivillige organisasjoner som yter helse- og omsorgstjenester på ideell basis, slik statsministeren snakker om, blir unntatt fra anbudskravet i lov om offentlige anskaffelser. Mitt naturlige spørsmål til statsministeren, etter det han har sagt her i Stortinget i dag, er: Vil statsministeren leve opp til det han har sagt, og støtte Kristelig Folkepartis forslag, eller vil han risikere at tusenvis av barnevernsbarn, eldre og rusmiddelmisbrukere mister sine tilbud?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-04-30:
Kan jeg tolke statsministeren dit hen at han vil undersøke hvilket handlingsrom Regjeringen har i forhold til å unnta frivillige ideelle organisasjoner og institusjoner i helse- og omsorgssektoren fra anbudsrunder, og at han vil justere politikk og praksis i henhold til hvilket handlingsrom man har for slike unntak? Hvis det er tilfellet, vil jeg si at vi gjennom denne spørretimen har brakt en veldig viktig sak for veldig mange frivillige her i landet et godt stykke videre. Problemet er at statsministeren gir helseforetak et styringssignal som sier: Bruk ikke disse, eller bruk dem i mindre grad. Jeg skal sitere fra en rapport til Aker sykehus, som har ansvar for rusbehandlingen i Helse Sør-Øst. Der heter det: «Bruken av private institusjoner ligger som ønsket kraftig under måltallet.» Statsministeren må da også gå gjennom hvilke styringssignaler som gis til helseforetakene, slik at de ikke tolker det slik at Regjeringen faktisk er mot alt som er privat, enten det er ideelt, frivillig eller kommersielt.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-04-30:
Det er positivt at statsministeren vil ha fokus på de ideelle organisasjonenes viktige arbeid innenfor mange områder, bl.a. rehabilitering. Norsk pasientregister melder om at det fra 2005 til 2006 er blitt 16 pst. færre døgnbaserte opphold i opptreningsinstitusjoner. Og en økende andel av pasienter som ønsker å bruke opptrening, må betale dette selv. Det er med på å øke forskjellene i Norge. Kristelig Folkeparti frykter at denne anbudspolitikken som vi har satt fokus på i denne spørretimen, kan føre til at tilbud fra frivillig sektor blir bygd ned til fordel for at kommersielle aktører og staten overtar - og det vokser. Jeg vil ta et eksempel. Belegget ved Skogli Helse- og Rehabiliteringssenter har gått ned. I 2005 hadde de 135 senger, i 2007 64 senger. Nå har de fått avtale gjennom Helse Sør-Øst og NAV og kan igjen tilby noen flere senger, men det er midlertidig, og det gir lite forutsigbarhet for de ansette når det gjelder videre drift. Ser statsministeren at resultatet av anbudspolitikken kan føre til et samfunn der de ideelle organisasjonene taper i dette viktige arbeidet?
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-04-30:
Jeg er veldig glad for at statsministeren har uttrykt ambisiøse mål for skolen, og i det håper jeg at han også inkluderer skolen for de samiske elevene her i landet. I den samiske skolen mangler vi og har over lang tid manglet samiske lærebøker. Dette er noe jeg har fokusert på opptil flere ganger i denne salen uten at det har skjedd noen forbedringer av den grunn. Nå viser det seg at det står og lenge har stått rundt 150 000 nye, ferdigproduserte samiske lærebøker lagret på ulike forlagslager rundt omkring, og det uten at noen av disse på noen som helst måte har kommet de samiske elevene og lærerne til gode. Vil statsministeren med henvisning til de ambisiøse mål han har for skolen, omgjøre ord til praktisk handling og sørge for at det snarest ryddes opp i denne saken, slik at også de samiske elevene over hele landet kan få de lærebøkene og den opplæringen de har krav på?
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-04-30:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Frafall i videregående skole er et voksende problem. Mitt hjemfylke Finnmark er blant de fylkene som sliter mest med dette. Det kan være mange årsaker til at elever velger å avslutte en utdanning. Mange må imidlertid flytte hjemmefra for å ta ønsket utdanning. Tilbudet av boliger til elever i videregående skoler er ofte små private hybler eller kollektiver. Kan statsråden si noe om i hvilken grad Husbanken bistår kommuner og fylker med å tilrettelegge bosituasjonen for elever i videregående skole?»
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-04-30:
Jeg takker for svaret og har følgende oppfølgingsspørsmål: Studentsamskipnaden bygger og forvalter et relativt stort volum av bygninger til studenter, men retter seg lite mot elever i videregående skole. Fylkeskommunene gir heller ikke noe organisert botilbud til disse elevene. Hjemkommunen eller vertskommunen til den enkelte elev tar heller ikke så ofte ansvar for elever som flytter på hybel. De yngste og minst erfarne hybelboerne er prisgitt et privat hybelmarked, ofte med lite voksentilsyn. Vurderer Regjeringen noen statlige virkemidler kanalisert gjennom kommunene eller fylkene for å følge opp hybelboere i videregående skole på en mer systematisk måte?
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-04-30:
Jeg takker også for dette svaret. Jeg har et siste spørsmål: I mitt hjemfylke, Finnmark, er det gjort forsøk med vertsfamilier for elever som må flytte hjemmefra for å ta videregående utdanning. Det har imidlertid, av ulike årsaker, vært vanskelig å rekruttere vertsfamilier på skolestedene. Fra andre fylker har vi også hørt om forsøk og initiativ for å gi et bedre botilbud og mer oppfølging til borteboende elever. Vil statsråden ta initiativ til en systematisk gjennomgang av forsøk og tiltak som er gjort på dette området?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Hvis en skal rekruttere lærere, er det viktig at lærerjobben blir attraktiv, og etter- og videreutdanningsmuligheter for lærere er en del av virkemidlene for å gjøre lærerjobben attraktiv. Vi hører jo hva statsministeren svarer på spørsmålene her i dag, og vi har hørt hva regjeringspartienes representanter har sagt tidligere om etter- og videreutdanning. Det er nesten som å høre opposisjonens forslag bli gjentatt både av statsministeren og av skolepolitiske talsmenn for regjeringspartiene. Blant annet i Utdanning nr. 7 sier Gerd Janne Kristoffersen, som er utdanningspolitisk talsmann for regjeringspartiene: «Vi må få på plass et system for etter- og videreutdanning av lærere.» Få dager senere stemmer regjeringspartiene imot konkrete forslag fra Fremskrittspartiet og den øvrige opposisjonen som skal sikre nettopp et godt etter- og videreutdanningssystem for lærerne. Vil statsministeren nå sørge for at det blir bedre samsvar mellom det statsministeren og utdanningspolitikere i regjeringspartiene sier, og det de samme partiene gjør ved voteringer i stortingssalen?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «I Revidert nasjonalbudsjett for 2007 ble det satt av 23 millioner kroner til forsøksprosjekt med utvidet skoledag i en rekke kommuner i landet. Innholdet i dette forsøksprosjektet er blant annet skolemåltid, innføring av fysisk aktivitet, leksehjelp og styrking av fellesfaga. Nå har imidlertid kommunene fått beskjed om at prosjektet ikke vil bli videreført. Mener statsråden at ett år er tilstrekkelig tid til å få høstet erfaringer fra et slikt prosjekt, og at dette er tilstrekkelig grunnlag for evaluering av ordningen?»
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Etter hva jeg har forstått, er det flere kommuner som mener at tiden har vært for kort, og at det tar tid å gjennomføre disse endringene. Det er ganske naturlig. De som har en viss erfaring fra skoleverket, ser at å legge om og endre tar tid, det tar tid å høste erfaringer. Derfor synes jeg ikke statsråden svarte så veldig godt på spørsmålet - for da denne ordningen ble innført, ble den innført med brask og bram. Dette skulle være et forsøk som virkelig skulle sette fokus på hvordan en kunne bedre skolehverdagen for elever gjennom en utvidet skoledag, med de tiltakene i forhold til fysisk aktivitet, mat etc. som i tillegg skulle ligge der. Nå ser vi at statsråden ikke engang vil svare på om han mener ett år er tilstrekkelig. Er dette et godt nok grunnlag for en skikkelig evaluering, sånn at vi kan dra nytte av erfaringene fra denne typen forsøk? Denne typen forsøk er viktig hvis vi skal klare å forbedre skolen, og det er det et stort behov for. Jeg vil derfor utfordre statsråden på nytt: Mener statsråden at ett års erfaring med denne forsøksordningen er tilstrekkelig for å dra nytte av disse erfaringene?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg hører statsråden si at dette har vært klart fra begynnelsen av. Det er også spørreren klar over. Underveis i et sånt prosjekt vil man høste en del erfaringer i forhold til hvor langt man kommer i gjennomføringen av prosjektet. Det eneste statsråden sier, er at vi har holdt det vi lovet - nemlig at prosjektet ikke skulle gå utover ett år. Vi hører nå at det er flere kommuner som mener at det er nødvendig med mer tid for å høste de erfaringene det var meningen å høste av prosjektet. Det må jo være utgangspunktet - at man ønsker å dra nytte av kunnskap man får gjennom et prosjekt. Underveis får man så signaler om at man kanskje trenger noe mer tid for å få vite hva slags effekt leksehjelp, mer mat i skolen og utvidet skoleår faktisk har på elevenes hverdag. Etter min mening holder det ikke da for en statsråd å si at vi har holdt det vi lovet, vi skulle ikke bruke mer enn ett år på dette. Statsråden svarer likevel ikke på det som jeg har spurt om: Er det tilstrekkelig? Ja, vi ser alle frem til evalueringen - men kunne ikke den evalueringen gitt oss et bedre bilde hvis vi hadde tatt oss litt mer tid til å høste de erfaringene som er nødvendige?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-04-30:
«Balansegang», sa statsministeren i sitt første svar. Jeg blir litt provosert når jeg hører at man hele tiden skal vektlegge at ting fungerer bra, og at det må være en balansegang. Det hjelper den ene av de fem som går ut av skolen med problemer med lese- og skriveferdighetene, fryktelig lite, når man ikke har fokus på at vi faktisk har store utfordringer i skolen. Der kom det et taktskifte under forrige regjering. Så sier også statsministeren at han ønsker å styrke lærerutdanningen. Ja vel - den nasjonale dugnaden som statsråd Djupedal varslet, er gått over i to års ventetid på en stortingsmelding, til tross for at mange av utfordringene kun var driftsmessige utfordringer - det går på ledelse, det går på å analysere tallene i lærerutdanningen, og det går på å ta tak i problemstillingene daglig. Statsministeren har knyttet suksessen i skolen opp til sin egen stilling i form av nyttårstalen. Vi har hatt tre tapte år når det gjelder fokus på kunnskap, kvalitet og krav i skolen, og jeg vil bare spørre: Når kommer taktskiftet, eller er det slik at det siste året også blir et tapt år?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-04-30:
Disse flere timene som statsministeren henviser til, blir gjennomført i skolebygg som dessverre ikke er av den kvalitet som de burde vært. Det er alvorlig når Utdanningsdirektoratet og Sosial- og helsedirektoratet melder at over halvparten av rapporterte skolebygg er i strid med loven. Et dårlig arbeidsmiljø hindrer trivsel, det hindrer motivasjon, og det hindrer god læring. Her hadde jeg faktisk ventet at Regjeringen og Kunnskapsdepartementet, da den rapporten kom, tok ansvar og ønsket å være med og skape en god skole. Isteden hører vi i NRK statssekretæren, som nå skal sende et skarpt brev om «skjerpings» til kommunene nok en gang. Det er blitt et refreng hver gang det er utfordringer som skolen må ta tak i. Dette føler Kristelig Folkeparti blir en ansvarsfraskrivelse. Vi har hatt en vellykket låneordning - rentefri. Kristelig Folkeparti ville videreføre den. Burde ikke Regjeringen heller være med på å gjennomføre den ordningen, istedenfor nok en gang å skylde på kommunene?
Svein Flåtten (Høyre), 2008-04-30:
Spørsmålet er som følger: «Renten er økt med 3,5 prosentpoeng under den nåværende regjering. Sammen med internasjonal finansuro medfører dette at bankenes utlånsrente ligger på 8-9 prosent og er mer enn doblet for det sårbare boliglånsmarkedet. Det anslås at flere hundre tusen husholdninger allerede er på grensen av sin tåleevne. Mener statsråden at finanspolitikken har noen rolle i denne situasjonen, og hvordan vil hun i så fall bruke den for å bedre situasjonen for de med raskt økende boomkostninger?»
Svein Flåtten (Høyre), 2008-04-30:
Bakgrunnen for mitt spørsmål er bekymringen for alle låntakerne som nå får en betydelig høyere rente. De som har et lån på rundt 1,5 mill. kr, har fått økt sine renteutgifter med opp mot 40 000 kr i året. Jeg oppfatter at finansministerens beskjed til dem ikke er noe annet enn at dette er en normalisering av rentenivået. Spørsmålet mitt gikk på hva hun kunne tenke seg å gjøre i forhold til finanspolitikken. Jeg får da et svar om at Høyre ikke har noen alternativer. Mitt spørsmål går først og fremst på hvilke alternativer finansministeren har til dette. For normalnivået oppleves ikke som normalt for låntakerne. De har gått inn i dette lånemarkedet i perioden fra 2001 og har hatt et helt annet forhold til hva som var normalt. Har dette noen betydning for hva finansministeren tenker om finanspolitikken fremover, i de kommende budsjetter?
Svein Flåtten (Høyre), 2008-04-30:
I oktober 2005, da Bondevik-regjeringen leverte sitt siste budsjett, var anslaget på styringsrenten på under 3,5 pst. i april 2008, og et maksnivå på under 4 pst. Jeg tror det å snakke om en normalisert rente, og da ønske seg tilbake til f.eks. 1990-tallet, lenge før både handlingsregel, inflasjonsmål og globalisering ikke er noen særlig trøst for de låntakerne som nå sliter med en sterkt økende rente. For flere hundre tusen i dette landet er boutgifter også velferd. Spørsmålet til finansministeren er derfor nok en gang: Vil hun ta sterkere grep i budsjettpolitikken med tanke på at vi nå ser en så uønsket utvikling for mange låntakere?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
Det har stor betydning for hvordan vi tenker rundt budsjettet for 2009, som vi nå er i ferd med å utarbeide, at ikke budsjettet i seg selv skal bidra til en unormal vekst i renta. Det er jo bakgrunnen for at vi har holdt igjen på bruken av oljepenger. Det som ikke er aktuelt for vår regjering, er å kutte med milliarder av kroner i offentlige budsjetter for å holde en unormalt lav rente over tid. Det er ingen som har tatt opp lån nå, som kan ha vært ukjent med at renta kom til å nærme seg et mer normalt nivå. Det har Norges Bank sagt, og det har jeg sagt helt siden jeg startet. Så dette kommer ikke som en overraskelse på noen. Det unormalt lave rentenivået har også bidratt til en kraftigere vekst i boligprisene enn det som ellers ville ha vært tilfellet, og har på den måten rammet mange som har vært i etableringsfasen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
Jeg synes at representanten Flåtten skal stille det spørsmålet til seg selv, for Høyre har ikke lagt fram noen alternative statsbudsjetter som skulle tilsi at et unormalt lavt rentenivå i Norge hadde fortsatt. Hvis man skulle gjort det, måtte det kuttes milliarder av kroner i offentlige budsjetter. Det har Høyre ikke gjort. Nå er det sånn at den gledelige nyheten siden våren 2005, da Norges Bank regnet med at rentenivået ville komme opp i 4,8 pst. i løpet av 2008, er at det er langt flere mennesker sysselsatt enn det man trodde på det tidspunktet, ca. 160 000. Og det er ingen som klarer å holde en historisk lav arbeidsløshet over tid sammen med et unormalt lavt rentenivå. Det har ikke Høyre noen oppskrift på, og det har ingen andre noen oppskrift på. Så jeg synes at Høyre skulle gjøre hjemmeleksa si før de går ut og gir inntrykk av at hvis det fortsatt hadde vært en borgerlig regjering, så hadde man hatt et unormalt lavt rentenivå i Norge.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Som det ble sagt, ble de israelske soldatene Regev og Goldwasser bortført av Hizbollah. Norge har ingen dialog med Hizbollah om denne saken. Gilad Shalit ble bortført av Hamas. Fra norsk side har vi tatt opp denne saken med Hamas på humanitært grunnlag, bl.a. etter forespørsel fra Shalits far. Norges involvering i denne saken har også skjedd gjennom kontakter med relevante aktører. Det er norsk syn at en løsning knyttet til spørsmålet om fangeutveksling på en avgjørende måte vil kunne skape et bedre klima mellom partene, også for å finne løsninger på andre problemer som synes fastlåste. Dette har vært formidlet til de relevante parter. Fra norsk side har også spørsmålet om behandlingen av både israelske og palestinske fanger vært tatt opp gjentatte ganger med de relevante parter.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Jeg forstår at det kan være ønskelig å få vite mer om disse sakene, men det som blir registrert fra norsk side, er at det allerede pågår forhandlinger om disse kidnappingssakene mellom de berørte partene - for Shalit-sakens vedkommende også gjennom egyptisk mellomkomst. Norge har ikke til hensikt å ta del i disse forhandlingene. Vi er også kjent med at Shalit-saken ble diskutert i møte mellom Hamas og tidligere president Jimmy Carter 21. april. Hamas lovet da å etterkomme en forespørsel fra Carter om å la Shalit få sende brev til sine foreldre.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Jeg kan jo bare bekrefte også det som ble sagt av spørreren, at Norge har stor tillit i Midtøsten-konflikten. Men i disse sakene er det gjort som redegjort for i svaret.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
La meg først understreke at det har vært full oppslutning i Stortinget om vårt engasjement i Afghanistan. Norges bidrag til internasjonal fred og stabilitet er en viktig del av vår sikkerhets- og forsvarspolitikk. Når det gjelder løsningen av våre oppgaver ute, har vi et kontinuerlig fokus på å unngå for stor belastning på enkelte deler av Forsvaret. Generalinspektøren for Hæren har satt fokus på utfordringer når det gjelder slitasje på personell som deltar i operasjoner i utlandet. Det er viktig for meg å understreke at dette ikke er et generelt problem for hele Forsvaret, eller for hele Hæren. Belastningen gjelder for enkelte grupper befal spesielt, som f.eks. har spesialkompetanse innen samband, logistikk, sanitet m.m. Det er allerede iverksatt tiltak for å minske belastningen for de utsatte personellgruppene. Samtidig er det slik at noen av tiltakene gir effekt først etter en tid. Det tar nødvendigvis noe tid å bygge opp kompetanse i Forsvaret. I denne sammenheng vil jeg likevel understreke at både Hæren og felleskapasiteter er styrket. I 2005, da vi overtok regjeringskontorene, var Hærens størrelse på ca. 2 150 personell. I dag består Hæren av ca. 3 100 personell. I forhold til 2006 har vi altså hatt en årsverksoppbygging på over 40 pst. I den nye langtidsplanen for Forsvaret legger vi opp til å øke Hæren ytterligere, opp til ca. 3 700 personell. Langtidsplanen innebærer altså ytterligere styrking av Hæren, med vekt på de fagmiljøene der belastningen er størst. Utover dette vil de andre forsvarsgrenene og Heimevernet, samt reservepersonell, bli brukt for i større grad å fordele belastningen. Jeg forventer at forsvarssjefen og Hæren prioriterer den økningen som Hæren tilføres, til de områder hvor de har størst utfordringer. Så vil vi selvsagt kontinuerlig vurdere innretningen på våre styrkebidrag. Men det er ikke grunnlag for å si at det umiddelbart er behov for omfattende reduksjoner i Afghanistan.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Som jeg sa innledningsvis, er jeg opptatt av å legge forholdene til rette for at det skal være forsvarlig å sende soldater ut i krevende operasjoner. Det er min vurdering at vi i første omgang må løse disse slitasjeproblemene for de personalgruppene dette gjelder, fremfor å redusere det totale bidraget. Jeg har også lyst til å si at det er viktig som representanten Bredvold sier, at vi har en fordeling mellom det å være hjemme og det å være ute i oppdrag. Men som sagt er belastningen her på enkelte grupper av personell. Og mens vi er i ferd med å bygge dette opp i Forsvaret, må vi også bruke personell fra de andre forsvarsgrenene, også fra Heimevernet, som det nå gjøres i ganske stor utstrekning i Afghanistan.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Som jeg sa, har det i løpet av de to siste årene vært en økning på 40 pst. i størrelsen på Hæren, fra 2 150 personell til 3 100 personell, for å være helt korrekt. Vi skal ha en videre oppbygging av Hæren. Jeg forventer at forsvarssjefen og generalinspektøren for Hæren bygger opp de kapasitetene hvor det er mangler, og hvor belastningene har vært størst. Det er et viktig spørsmål som her tas opp. Jeg mener at det ikke er noen grunn til å si at det er et umiddelbart behov for å redusere omfattende i Afghanistan. Jeg vil understreke at vi nå har ute spesialstyrker. Vi har et helikopterbidrag. Vi trekker tilbake den hurtigreaksjonsstyrken vi har, nettopp for å forsøke å fordele belastningene på flere grupper. Det er ikke mitt inntrykk at de soldatene som er i Afghanistan i dag, ikke fullt ut er i stand til å løse oppdraget. Men vi skal selvfølgelig fokusere sterkt på belastningsutfordringene for personellet vårt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Regjeringen legger stor vekt på en god og effektiv grenseovervåking, og jeg vil understreke at vi lever opp til våre forpliktelser i Schengen-avtalen. Det er ikke noe krav i Schengen-regelverket til at grensevakten skal ha kontinuerlig helikopterberedskap. Regjeringen legger imidlertid til grunn at det skal være tilgang på helikopterkapasitet for Garnisonen i Sør-Varanger. Garnisonen er den enheten i Forsvaret som har ansvaret for grensevakten. Forsvaret har derfor i mange år hatt stasjonert et Bell-helikopter på Høybuktmoen ved Kirkenes. Dette helikopteret har bl.a. bistått grensevakten og politiet med å være til stede og tilgjengelig for oppdrag. Helikopterets oppdrag for grensevakten og politiet er hovedsakelig transport av personell og forsyninger. Dette helikopteret har imidlertid aldri hatt døgnkontinuerlig beredskap. Forsvaret har opplyst at de tidligere har utredet og vurdert en kontinuerlig helikopterberedskap i Øst-Finnmark. Forsvaret har imidlertid besluttet ikke å starte planlegging av en slik beredskap. Bakgrunnen for Forsvarets vurdering er at en kontinuerlig helikopterberedskap ikke blir ansett som nødvendig for evnen til å utføre pålagt grensevakttjeneste. Innenfor vår samlede helikopterkapasitet i Forsvaret ville et slikt tiltak også ha redusert kapasiteten på andre viktige områder. Jeg vil minne om at situasjonen på den norsk-russiske grensen er stabil og rolig, og at Norge på alle punkter lever opp til sine Schengen-forpliktelser. På denne bakgrunn mener jeg at helikopterkapasiteten i Øst-Finnmark, i dagens situasjon, er fullt ut tilfredsstillende. Skulle denne situasjonen endre seg, vil vi selvfølgelig vurdere spørsmålet om en styrket helikopterberedskap på nytt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Når det gjelder vår deltakelse med helikopter i internasjonale operasjoner, har vi valgt å utstasjonere helikopter i Afghanistan for å ivareta vårt personells mulighet til å kunne evakuere dersom det i en kritisk medisinsk situasjon skulle være nødvendig. Når det gjelder det helikopteret som er utplassert i grenseområdet, er det ikke noe krav i Schengen-regelverket om at vi skal ha et slikt helikopter i døgnkontinuerlig beredskap. Ut fra situasjonen på grensen, hvor det er få krenkelser, mener vi at det heller ikke ville være en riktig prioritering. Uansett vil ressursene alltid være begrensede.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Vi skal ha en så god grensekontroll som det er nødvendig å ha. Vi opplever at den grensekontrollen som vi har i dag, og som stort sett utføres av Forsvaret, er meget god og forsvarlig. Når det gjelder Schengen-avtalen, må vi likevel forholde oss til både kravene i avtalen og tilgjengelige ressurser. Slik vil det alltid være. Men her er det ikke noen grunn til å øke beredskapen, for det er få grensekrenkelser. Det er en veldig rolig situasjon på grensen. Men det er klart at dette er en situasjon som vi alltid vil ha under vurdering dersom situasjonen skulle endre seg. Vi har som sagt hatt et helikopter utplassert, men ikke på døgnkontinuerlig beredskap. Det har heller ikke vært noe krav om det, og det er ikke noe som tilsier at det skulle være nødvendig.