Børge Brende (Høyre), 2000-12-19:
Temperaturen i norsk økonomi har holdt seg høy i hele år. Derfor er det bra at budsjettpolitikken er opprettholdt gjennom budsjettåret, at man har forholdt seg til et nøytralt budsjett, og at det også er resultatet som vi nå har på bordet i dag. Men det synes som om dagens høye oljeinntekter dekker over de fleste underliggende svakheter ved norsk økonomi, samtidig som det skapes urealistiske forventninger om hva oljepengene kan utrette. Mens verdenshandelen vokser med 13-14 pst. i år, øker eksporten fra det norske fastlandet trolig med bare 4 pst. i volum. Resultatet er tap av markedsandeler. Eksporten fra det norske fastlandet har en økning, men volumøkningen er ikke i takt med økningen i verdenshandelen, viser anslag fra Eksportrådet som nå er kommet. Særlig er stagnasjon i eksporten av teknologiprodukter for annet år på rad bekymringsverdig. Og vi vet jo at i europeisk sammenheng er Norge helt på bunn. Mens denne andelen av den samlede eksporten nå utgjør nærmere 50 pst. i Sverige og Finland, så er den på 10 pst. i Norge. Det er jumboplass, og dette må det selvsagt gjøres noe med. Vår konkurranseutsatte sektor har en svakere markedsutvikling enn i andre land, og neste år kan med andre ord bli enda vanskeligere for Norge. Disse underliggende problemene har ikke Regjeringen adressert. Som Regjeringen selv skriver i St. prp. nr. 32: «Bedringen i budsjettbalansen kan i hovedsak tilskrives 17,2 mrd kroner i økte skatte- og avgiftsanslag siden salderingen av statsbudsjettet.» Nå utgjør skatter og avgifter 48 pst. av økonomien i Fastlands-Norge. Vi er på topp i Europa, sammen med bl.a. Sverige. Jeg tror at i årene som kommer, er det den store utfordringen hvis vi skal greie å beholde vekstkraften i norsk økonomi. Vi må gjøre noe med strukturpolitikken. Det er selvsagt viktig at vi greier å holde et nøytralt budsjett, men å ta innstrammingene i økonomien gjennom økte skatter og avgifter, som flertallet har valgt også for neste år, er feil strategi. Man må gjøre noe med tilbudssiden og strukturpolitikken, øke tilgangen på arbeidskraft og effektivisere offentlig sektor. Det at man foretar tilstramminger i privat sektor når vi ser at markedsandelene og konkurranseevnen til privat sektor svekkes for tredje år på rad, er feil strategi. I Stortinget snakker vi veldig flott om det nøytrale budsjett, og komitelederen er jo veldig fornøyd med at Regjeringen greide å holde på nøytraliteten, men jeg hørte ikke ett ord om at Norges eksportandel øker mindre enn i Europa for øvrig, og at andelen av høyteknologieksport faller kraftig. Hvilken strategi har Regjeringen for å møte den type utfordringer, som vil svekke vårt velferdsgrunnlag på lengre sikt? Det kunne det være interessant å få høre noe mer om. Når det gjelder sak nr. 6, som dreier seg om boligbeskatningen, er jeg veldig skuffet over at flertallet ikke er villig til å lage en sikkerhetsventil for dem som blir behandlet veldig urimelig i det nåværende boligtakseringssystemet. Da Stortinget våren 1997 behandlet forslag til nytt boligtakseringssystem, var det den daværende regjerings intensjon at det nye takseringssystemet skulle legges til grunn for likningsåret 2000. Grunnen til at det var hast med å få et nytt takseringssystem på plass, var som komiteen skrev i Innst. S. nr. 143 for 1996-97: «Flertallet viser til at det derfor er et påtrengende behov for avklaring av takstgrunnlaget slik at likeartede boliger over hele landet verdsettes noenlunde likt. Dagens takseringssystem er høyst utilfredsstillende, og må erstattes av et bedre system.» Det var et vilkårlig system, hvor like boliger ble behandlet ulikt innenfor samme boligområde. Hva har skjedd etter at Stortinget kom med denne innstillingen våren 1997? Jo, takstgrunnlaget er økt ytterligere, slik at ulikhetene også har økt. Det er en vanskelig oppgave å lage et nytt og rettferdig takseringssystem. Fra Høyres side har vi gått inn for en avvikling av fordelsbeskatningen ved å bo i egen bolig, og jeg må si at jeg er veldig overrasket og skuffet over at man etter å ha utsatt dette år etter år ikke er villig til å gå inn for en liten sikkerhetsventil, at ingen skal ha et takstgrunnlag som overstiger 30 pst. av markedsverdien. Vi har sett eksempler, bl.a. på NRK i høst, som viser at en leilighet i Trøgstad kan ha en takst som utgjør 130 pst. av markedsverdien på leiligheten, samtidig som vi ser andre eksempler hvor man har et takstgrunnlag på 10 pst. av den reelle verdien. Hvorfor er ikke flertallet villig til iallfall å si at ingen skal ha en likningstakst som overstiger 30 pst. av markedsverdien, inntil vi får et nytt takstgrunnlag på plass? Det er så enkelt som å stemme for det forslaget som ligger her om en instruksjon til likningskontorene, slik at man kan få en klageadgang. Jeg kan ikke fatte og begripe at stortingsflertallet med åpne øyne ønsker å bevare et system hvor like boliger behandles ulikt innenfor samme boligområde. Det må ha gått prestisje i denne saken når man nå nekter å gå inn for et så forsiktig forslag, en sikkerhetsventil, i påvente av det nye takseringssystemet. Til slutt vil jeg si et par ord om det forslaget som Venstre og Kristelig Folkeparti står bak, og som har fått tilslutning fra Fremskrittspartiet og Høyre, knyttet til at Regjeringen får en frist når det gjelder å fremlegge et nytt boligtakseringssystem. Jeg synes det er et fornuftig forslag, og derfor er jeg overrasket over at ikke flere kunne slutte seg til det. Det er greit å få et nytt boligtakseringssystem foreslått fra Regjeringen før valget, slik at man vet hva man har å forholde seg til, og slik at vi kan få en skikkelig diskusjon om det i Stortinget i løpet av våren. At Senterpartiet åpenbart har hoppet av fra de to andre sentrumspartienes forslag, synes jeg er skuffende, for hadde ikke Senterpartiet gjort det, hadde det blitt flertall i Stortinget for å få et nytt takseringssystem på plass før valget. Det kan jo hende at statsråden kommer med boligtakseringssystemet uansett – det er selvsagt å håpe – slik at vi får se kortene og raskere kan få et mer rettferdig takseringssystem på plass. Men jeg vil advare mot å tro at man gjennom en millimeterrettferdighet og Lundteigen-modell kan løse alle de problemene som ligger i dagens boligtakseringssystem. Det enkleste er selvsagt å avvikle hele den urimelige beskatningen.