Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2003-06-13:
FNs sikkerhetsråd er et viktig instrument for å sikre fred og trygghet på vegne av alle medlemslandene i FN. Dette legger et særlig ansvar både på de valgte medlemmene og på de fem faste medlemmene som i praksis preger arbeidet i rådet. Men både ansvaret for virksomheten og vedtakene som rådet gjør, er likt fordelt mellom de 15 medlemmene. Ingen enkeltsak satte sterkere preg på Norges arbeid i Sikkerhetsrådet enn Irak. Deltakelse i internasjonale fredsoperasjoner har lange tradisjoner og er en viktig del av norsk utenrikspolitikk. Det har derfor stor betydning at Norge deltar i fredsoperasjoner i regi av FN eller i operasjoner under FN-mandat. Norge må også framstå som en stabil og troverdig bidragsyter til slike operasjoner. Fremskrittspartiet, i likhet med resten av komiteen, mener det er viktig med en bred deltakelse i fredsbevarende operasjoner, og at det også omfatter deltakelse utover Norges nærområder. Det er viktig at mulige bidrag må vurderes ut fra både militære og politiske hensyn. Norges interesser er best tjent med et effektivt og normsettende FN. Det er derfor viktig at saker som er betydningsfulle for internasjonal fred og trygghet, håndteres av Sikkerhetsrådet. Vedtak må ha hjemmel i FN-pakten og gjeldende folkerett. Det er svært viktig at en ikke rokker ved dette systemet, ved at enkelte land setter seg utenfor det kollektive trygghetssystemet som følger av FN-pakten. Internasjonal terrorisme og spredning av våpen som truer menneskeheten, utgjør en stor trussel mot internasjonal fred og trygghet. Denne erkjennelsen har samlet et overveldende flertall av land i verden i kampen mot de kreftene som søker å ramme grunnverdiene i samfunnet, og som undergraver menneskeverd og demokratiske samfunnsnormer. Norge har engasjert seg sterkt i Sikkerhetsrådet for å nedkjempe internasjonal terrorisme og i alle sider ved internasjonal fredsbygging og forsoning, og det er vi glad for. Norges deltakelse i FNs sikkerhetsråd i 2001 og 2002 har vært en viktig og krevende oppgave for de to regjeringer som har hatt ansvaret i perioden. Norges deltakelse må karakteriseres som vellykket. Norge greide å skape oppslutning om egne saker og prioriteringer, samtidig som vi var med på å samle Sikkerhetsrådet bak viktige beslutninger og vedtak. Dette viser at Norge var godt forberedt på det store ansvaret medlemskapet innebar, og at hovedprioriteringene som lå til grunn for medlemskapet, var relevante. Innsatsen Norge la ned i presidentvervet, bidrog til framdrift i en rekke saker. Resolusjon 1397 om Midtøsten ble vedtatt i Norges presidentskapsperiode, og denne resolusjonen stadfester for første gang visjonen om en palestinsk stat. Erfaringene fra presidentskapsperioden understreker viktigheten av en konsensusorientert arbeidsform i Sikkerhetsrådet, hvor innsatsen rettes inn mot å finne samlende løsninger. En slik tilnærming styrker FNs stilling i det internasjonale samfunnet. Fremskrittspartiet konstaterer at Regjeringens prioriteringer for arbeidet i Sikkerhetsrådet hele tiden har hatt bred tilslutning i Stortinget, og mener de erfaringene og den kunnskapen Norge har tilegnet seg i Sikkerhetsrådet, må brukes aktivt i vårt videre utenrikspolitiske engasjement. Den langvarige konflikten mellom FN og Irak var den vanskeligste saken i Norges medlemsperiode. Fremskrittspartiet mener det var riktig av Norge å støtte resolusjon 1441, som stadfestet og forsterket FNs årelange og bindende krav overfor Irak. Resolusjon 1441 slo fast at brudd på resolusjonen ville få alvorlige følger for Irak. Fremskrittspartiet mener Regjeringens standpunkt til spørsmålet om bruk av væpnet makt dersom Irak ikke oppfylte forpliktelsene sine, kunne vært klarere, da vi mener at resolusjon 1441 tok de nødvendige hensyn til at vedtak og handlinger skulle være rotfestet i FN-pakten og i gjeldende folkerett. Det er beklagelig at Frankrike og Tyskland valgte å sette seg på sidelinjen, når våre viktigste allierte, USA og England, med bakgrunn i resolusjon 1441, valgte å gå til aksjon mot Irak etter at mange års sanksjoner ikke hadde ført fram. Det internasjonale samfunns videre håndtering av Irak-spørsmålet vil få stor betydning for FNs og Sikkerhetsrådets rolle og stilling. Arbeidet for å forbedre og effektivisere FNs sanksjonspolitikk må videreføres. Selv om målet er mer treffsikre, «smarte» sanksjoner med effekt overfor regimer, kan man ikke se bort fra at maktbruk også må tas i bruk der et regime terroriserer eller rammer sivilbefolkningens daglige behov. Fremskrittspartiet er tilfreds med Regjeringens sterke engasjement i Sikkerhetsrådets arbeid for å bekjempe internasjonal terrorisme. I den sammenheng er det grunn til å understreke betydningen av den helhetlige tilnærming Norge la til grunn for sitt engasjement i Afghanistan, hvor det ble fokusert på sammenhengen mellom militær innsats, nødhjelp, langsiktig utviklingshjelp og arbeidet med fred og forsoning. Denne tilnærming må ligge til grunn også for den videre kampen mot internasjonal terrorisme. Konflikter i Afrika har utgjort nesten to tredjedeler av sakene på dagsordenen i rådet, og Fremskrittspartiet mener at Norges prioritering av konfliktene på Afrikas Horn er viktig. Derfor støtter vi et videre engasjement i forhold til konfliktområdene i Afrika. Det er viktig å videreføre arbeidet for å styrke FNs kapasitet innen internasjonal konflikthåndtering, og forholdet mellom militære og sivile aktører i fredsoperasjoner bør være et satsingsområde fra norsk side. Det norske engasjementet for utvikling av internasjonal strafferett er viktig, men vi er lite tilfreds med at det fremdeles under uverdige forhold – som også forrige taler var inne på – sitter over 100 000 i rwandiske fengsler etter folkemordet i 1994, som ennå ikke har fått sin sak for retten. Her har også Sikkerhetsrådet et ansvar, som tok sin del av ansvaret for driften av de opprettede straffedomstolene. Det er også viktig å videreføre arbeidet med å få global oppslutning om den internasjonale straffedomstolen.