Henning Warloe (Høyre), 2013-05-07:
Jeg hørte på næringsministerens innlegg med stor interesse. Jeg mener å kunne si at man hadde trykket på repeat-knappen. Det sier jeg fordi jeg nettopp på nytt har lest gjennom et referat fra en stortingsdebatt i januar i fjor, da jeg hadde en interpellasjon til næringsministeren om det samme temaet. Det var svært gjenkjennelig det næringsministeren sa i dag. Det eneste som er nytt, er kanskje de evinnelige besvergelsene om at når opposisjonen kritiserer og påpeker svakheter ved regjeringens politikk, driver vi med svartmaling av Norge. Den hadde han ikke i januar i fjor. Det er egentlig ganske uforståelig at regjeringen har vært så passiv på dette feltet, som altså gjelder forskning og utvikling i næringslivet og derigjennom innovasjon. Det er en passivitet som har vart i åtte år. Det er først nå det kommer noen tiltak. Alle rangeringer og sammenlikninger mellom Norge og andre land viser jo et helt entydig mønster. Vi investerer for lite i forskning. Hovedproblemet bak de tallene er for lite forskning i næringslivet. Problemet er ikke bare at vi ligger midt på treet, som man sa tidligere her i debatten, i forhold til alle land i den vestlige verden – og Europa – men vi er også klart dårligst i Norden. Det er nå engang slik at når man skal sammenlikne Norge med andre land, kan det være en fordel å sammenlikne oss med våre nærmeste naboland. De er iallfall på mange måter lettest å sammenlikne med. Så kan man komme med det som er forskjellig, men det er altså et helt entydig mønster. I Høyre er vi ikke spesielt fornøyd med denne jumboplassen i Norden. Det gjelder altså ikke bare forskning i næringslivet. Det gjelder en rekke andre indikatorer, f.eks. samarbeid mellom akademia og næringsliv. Der ligger Norge også på jumboplass, klart bak Sverige, Danmark og Finland. Disse andre nordiske landene som jeg nevnte, er ikke bare bedre enn Norge, men de er faktisk blant de beste landene i verden. Så der har vi åpenbart noe å lære. Kunnskapsminister Kristin Halvorsen ga uttrykk for noe frustrasjon om et liknende tema på en stor konferanse i november i fjor. Da gjaldt det universitetsrangeringer, der mønsteret også er akkurat det samme. Sverige, Finland og Danmark ligger klart foran Norge når det gjelder universitetsresultater. Det beste norske universitetet nå, Universitetet i Oslo, er på niende plass i Norden, slått av de andre landenes universiteter. Kunnskapsministeren ga uttrykk for frustrasjon: Det må da være noe de gjør bedre enn oss i disse landene, og det må vi se nærmere på. Det er sannsynligvis også et råd til næringsministeren. For vi har jo spurt etter disse tingene i debatt etter debatt, her i Stortinget og i andre fora, og blitt møtt med bortforklaringer og unnvikende svar. Regjeringen har en målsetting om at 3 pst. av BNP i Norge skal gå til forskning. Jeg sjekket i referatet, og i januar i fjor fastholdt næringsministeren at det var regjeringens mål. Regjeringen vil ikke si noe om når det målet skal nås, eller på hvilken måte det skal nås. Det er der vi får de unnvikende svarene. Hvorfor er det viktig? Jo, fordi dette er et internasjonalt mål. Norge også har sluttet seg til det. Igjen er det slik at land som Sverige og Danmark ligger godt over dette. De har faktisk et 4 pst.-mål, men Norge holder fast på 3 pst.-målet. Vi er halvveis til å nå det målet. Utfordringen ligger på næringslivet. Den private forskningen skal utgjøre 2 pst. av BNP. Det tilsvarer en tredobling i forhold til dagens nivå. Når man har et så stort sprik mellom regjeringens offisielle målsetting og realitetene i dag, må man kunne forvente at regjeringen har noen tanker om hvilken vei man skal gå for å nå dette målet og hvilke tiltak regjeringen skal sette inn. Men det har vi altså ikke fått. Så har vi fått forskningsmeldingen, som har vært nevnt tidligere. Den ligger til behandling i Stortinget. Det er i første rekke en forskningsmelding for offentlig sektor. Den svarer ikke på disse store utfordringene, og det kommer vi tilbake til i behandlingen av forskningsmeldingen. Det er et faktum, for å ta et prosenttall til, at 0,13 pst. av BNP brukes i dag på offentlige budsjetter for å stimulere forskning i næringslivet. Det er helt klart for lite.