trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret. På det utenlandske markedet i 1999 har svinekjøtt blitt solgt til priser helt ned til 3 kr pr. kg og storfekjøtt til 6 kr pr. kg. Selv om det er innført noen produksjonsbegrensende tiltak, som også statsråden var inne på, og selv om man korrigerer for det, anslår man kjøttoverskuddet i Norge i år 2000 til ca. 12 000 tonn. Statsråden var inne på at dette er næringens eget ansvar, at den betaler for det selv. Det er bare delvis riktig, for i og med at man har en omsetningslov, og at bøndene, når man får et overskudd i markedet, har anledning til å flytte dette overskuddet inn på reguleringslageret og ta bunnen ut av markedet, er det forbrukerne som til syvende og sist betaler regningen i form av høyere matvarepriser. Det må vi ikke glemme i denne sammenhengen. Omsetningsloven hjemler billigsalg gjennom å tilby kjøttvarer til en lavere pris. Forbrukerne innenfor dagens system vil få noen av sine dyrt betalte subsidier tilbake i form av lavere priser. Vil statsråden ta til orde for billigsalg av kjøttvarer som et middel til å få redusert overskuddet?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. Det er nok riktig noe av det han sier, men det er også et annet element: Hvis man reduserer prisen på kjøttvarer betydelig, ikke bare med tre, fire, fem kr, slik det er antydet i den meldingen som ligger til behandling i Stortinget, men går lenger, vil man kanskje få en del av dem som i dag handler i Sverige – og det er snakk om betydelige mengder med kjøtt – til å handle dette produktet i Norge. Da vil man kunne redusere overproduksjonen – eller den mengden kjøtt som ikke blir solgt – på det området. Har Regjeringen noen langsiktig strategi på dette området for å kunne tilpasse produksjonen til markedet?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg har et spørsmål til helseministeren: «Hundrevis av kvinner i Mossedistriktet er blitt legemiddelavhengige av den såkalte «Østfold-coctailen», som er en døgndose bestående av tre valium, fire paralgin forte og en rohypnol. En del leger antas ikke å være tilstrekkelig tilbakeholdne med å forskrive vanedannende medikamenter. Vil statsråden ta et initiativ slik at kontrollen kan bedres?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Som han også var inne på, er Østfold et «pillefylke», kanskje det mest ubestridte pillefylket i landet. Tallene for 1998 viser at forbruket av angstdempende medikamenter var høyest av samtlige fylker, med 28,7 døgndoser pr. 1 000 innbyggere. Videre ligger Østfold høyest når det gjelder smertestillende medikamenter og på tredjeplass hva angår sovemedisiner. Man kan selvfølgelig ikke bare legge ansvaret på legene for det tilsynelatende klare overforbruket som realiseres via reseptblokkene, men statsråden gav klart uttrykk for at det er et arbeid på gang. Han var også enig med meg i at selv om det ikke var et stort problem sammenlignet med andre land, så har vi et problem, og det er kanskje en mer utstrakt kultur enkelte steder enn andre å bruke reseptblokka. Jeg har i grunnen ikke noe tilleggsspørsmål, jeg fikk svar i hovedinnlegget nå. Men hvis statsråden vil konkretisere noe mer det arbeidet som er på gang for at vanedannende medikamenter ikke skal overforbrukes, er jeg takknemlig for det.
Tor Nymo (Senterpartiet), 2000-01-12:
Jeg tillater meg å stille justisministeren følgende spørsmål: «Politiet fikk i fjor bistand fra Kripos i bare 17 av 1 137 saker som gjelder seksuelle overgrep. De aller fleste saker behandles lokalt, og ender ofte med henleggelse. Har statsråden vurdert å opprette regionale enheter som kan bistå politiet med å løse saker som gjelder seksuelle overgrep mot kvinner og barn, eventuelt tilføre politidistriktene den spisskompetanse som er nødvendig for å gjennomføre en forsvarlig etterforskning?»
Tor Nymo (Senterpartiet), 2000-01-12:
Jeg vil takke justisministeren for den positive tilnærmingen han har til den alvorlige problemstillingen som seksuelle overgrep representerer. Jeg føler meg også sikker på, og vil gjerne ha statsrådens bekreftelse på det, at hvis den arbeidsgruppen han refererte til, finner ut at det er sammenheng mellom det høye antallet henlagte saker og kvaliteten på etterforskningen og det påtalemessige arbeidet, så vil han også være åpen for å se på de forslagene som ligger inne i mitt første spørsmål.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-12:
Jeg oppfatter arbeidet som er utført av Texmo og Aarvik, på den måten at de sier at de står for en kvalifisert synsing. Men den synsingen er viktig på den måten at den bygger på at man tar emnet alvorlig. Jeg kan opplyse at da Riksadvokaten vurderte dette spørsmålet, konkluderte han i sin tid med at denne rapporten ikke kunne brukes til å si nok om kvalitet og forbedringspotensial. Men det betyr ikke at man gjennom Riksadvokatens arbeid ikke kan komme fram til en konklusjon om hva som er best å gjøre. Så jeg er åpen for hva det skal være, fordi jeg er innstilt på at vi må gjøre mer og bedre arbeid enn til nå. Jeg kan for øvrig si at det har skjedd det gledelige forhold at tjenestemenn og -kvinner som har gjennomført Politihøgskolens etterutdanningskurs i seksuelle overgrepssaker, har funnet det hensiktsmessig å danne Politiets forum mot seksuelle overgrep. Da danner man nettverk for å sørge for at kompetansen holdes ved like. Jeg kan også fra denne talerstol gjenta at Regjeringen i forbindelse med den bebudede sak om seksuallovbrudd kommer til å foreslå kriminalisering av grov uaktsomhet ved voldtekt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-12:
MOT er en stiftelse som ønsker å medvirke til å skape gode oppvekstmiljø og trygge individer ved i sin aktivitet å legge vekt på omsorg, anerkjennelse og tydelighet. Målgrupper for MOTs arbeid er ungdom, foreldre, lærere og ledere i ungdomsidretten. MOT legger vekt på bruk av toppidrettsutøvere som forbilder. Budskapet formidles gjennom skolebesøk, foredrag, arrangementer, profilering og kommunikasjonstiltak. Etter min mening utfører organisasjonen MOT et godt forebyggende arbeid innen russektoren på linje med det en rekke andre frivillige organisasjoner gjør. Til sammen utgjør denne innsatsen et stort og verdifullt bidrag til bekjempelse av rusmiddelmisbruk i Norge. Det er Sosial- og helsedepartementet som har ansvar for bekjempelse av rusmiddelmisbruk i Norge, herunder også tilskudd til frivillige organisasjoner. Justisdepartementet ser det ikke som sin primæroppgave å gi støtte til MOT eller andre frivillige rusforebyggende organisasjoner. Departementet har imidlertid tidligere gitt støtte til MOT, men har nå avslått søknaden om støtte for 2000 og fem år framover – dette med bakgrunn i at departementet har ønsket å stille seg avventende til man ser hvilke resultater organisasjonen oppnår. Justisdepartementet har i brev til politidistriktene 16. november 1999 kommet med følgende konklusjon: «Departementet vil på ovennevnte bakgrunn be politimestrene om fortsatt å prioritere Politiets skoleperm når det gjelder politiets arbeid i skolen, samtidig som man i en tid med knappe ressurser ikke bør påta seg oppgaver som ikke er forenlig med sentrale og lokale prioriteringer.» Brevet til politidistriktene sier noe om hvordan politimestrene bes prioritere, og hvilke oppgaver som bør løses før man eventuelt benytter seg av MOTs tilbud. Dersom politidistriktet velger å la tjenestemenn være MOT-informatører, kan dette arbeidet være så omfattende og ressurskrevende at det nøye må avveies mot andre oppgaver. Det aktuelle brevet som representanten Simonsen refererer til, handler altså om prioriteringer, ikke om utelukkelse av MOT. Som justisminister er det mitt ansvar å påse at de sentrale, prioriterte oppgaver blir løst før man går i gang med andre gjøremål, selv om de gjøremålene både kan være positive og høyst aktverdige.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-12:
Representanten og jeg deler oppfatningen av viktigheten av arbeidet. Men jeg ser det også slik at når Justisdepartementet de senere år har prioritert forebyggende innsats mot unge i risikosonen, har det ført til at politiets generelle undervisning er blitt mer målrettet, og den skal være en del av og et viktig element i skolens egen forebyggende virksomhet. Sett fra Justisdepartementets ståsted antar vi nå at det kan være mer naturlig for MOT å bruke lærere som informatører og ikke polititjenestemenn. Å bruke politi som lærere kan virke som en unødig omvei for å undervise godt om rusforebygging. Jeg har ikke sendt ut et rundskriv for å si at man ikke skal bruke lokalt skjønn på dette, men hvis man er i tvil, og hvis man føler at den gode hensikt presser en i ens prioriteringer, har jeg gitt støtte til lokale politimestere som velger å bruke permen som er utviklet. Det er i dette skjæringspunktet mitt første svar ligger, og det er slik jeg gjentar det i mitt tilleggssvar.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-12:
De fleste land det er naturlig å sammenligne oss med, har ordninger med fri rettshjelp til asylsøkere. Selv om slike ordninger er utformet på forskjellig måte i de ulike land, må det bero på en misforståelse å tro at Norge er det eneste land i Europa som har en slik ordning. De fleste asylsøkere som kommer til landet, er ubemidlet og har dessuten varierende kunnskaper om hvilke saksbehandlingsregler og rutiner som gjelder for behandlingen av deres sak. Ordningen med fri rettshjelp er derfor viktig for å sikre asylsøkernes rettssikkerhet, og jeg har ingen planer om å frata asylsøkerne denne som sådan. Jeg vil likevel understreke at jeg er opptatt av å sikre at de rettssikkerhetsordninger vi har, fungerer best mulig og uten unødig bruk av ressurser. Selv om rettssikkerhet er viktig, må vi hele tiden stille oss kritisk til hvor mye rettssikkerhet vi får ut av hver krone vi setter av til slike ordninger. I løpet av året skal det gjennomføres to reformer som begge har til hensikt å styrke asylsøkernes rettssikkerhet. Den ene gjelder overføring av asylavhørene fra politiet til Utlendingsdirektoratet. Målet med denne reformen er både å styrke asylsøkernes rettssikkerhet og å bidra til kortere saksbehandlingstid i asylsaker. Den andre gjelder etablering av klagenemnda for asyl- og andre utlendingssaker. Samtidig som disse reformene skal gjennomføres, finner jeg det naturlig at det foretas en kritisk gjennomgang av andre rettssikkerhetsordninger. Jeg er kjent med at Utlendingsdirektoratet vurderer visse endringer i ordningen med fri rettshjelp for asylsøkere. Det samme gjelder Justisdepartementet. I tillegg foretas det en generell gjennomgang av ordningene for fri rettshjelp. Jeg finner det imidlertid ikke riktig nå å kommentere eventuelle endringsforslag før saken er ferdigbehandlet i departementet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-12:
Representanten og jeg er enige om at vi på et generelt grunnlag skal forvente høy etikk av alle yrkesutøvere, og for den saks skyld av både statsråder og politikere med. Det er også slik, som det ligger i representantens første spørsmål, at jeg har tatt initiativ. Jeg har en dialog med Advokatforeningen for å se på hvordan ordningen med advokathjelp nå fungerer, og for å se på hvordan den skal holde en nødvendig standard i alle tilfeller. Det er mitt inntrykk at den gjør det, men er det eksempler på at den ikke gjør det, er vi tjent med å gjennomgå det. Det framgår også av det jeg har sagt, at vi på åpent grunnlag vurderer hvordan rettssikkerhetsordningen skal være. Jeg har imidlertid ikke konkludert. Det jeg har slått fast, er at asylsøkere trenger fri rettshjelp, men jeg er åpen for å vurdere i hvilken fase av asylprosessen det er aktuelt, og på hvilken måte dette best skal gjennomføres. Når jeg står fast på prinsippet om en lovhjemling, er det for å sikre denne rettssikkerheten for asylsøkere og ikke for å avskjære en debatt om en best mulig bruk av ressursene. Og selvfølgelig, noe Advokatforeningen også er enig i, skal vi holde en høy etisk standard på alt som foregår.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-12:
Jeg skal ikke kommentere alle henvisninger til media, men bare si at på bakgrunn av oppslag på forsommeren om at man kunne være urolig for at det var en utbredt situasjon med utbetaling av doble salærer, foretok vi en kryssjekking av 3 800 tilfeller og fant et lite antall tilfeller – jeg tror det var fem – hvor dette hadde skjedd. Så av den undersøkelsen kan man ikke trekke noen slutning om at dette foregår. Likevel har det vært et selvstendig poeng for meg å ha en god og kritisk dialog med Advokatforeningen om disse spørsmålene. Den er ikke sluttført, men den vil bli det. Derfor er det også slik at jeg, selv om jeg vil holde fast på prinsippet om fri rettshjelp for asylanter, også vil se på hva som er de beste ordningene, og jeg sa i mitt første svar at det vil jeg komme tilbake til når de er gjennomgått. Det er ikke ferdiggjort pr. i dag, men jeg jobber med spørsmålene fordi jeg legger to ting til grunn: Det skal være rettssikkerhet, men det skal også være en god ressursutnyttelse av midlene slik at hjelpen faktisk er effektiv for dem det gjelder.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
«Etter opplysninger er Norge det eneste landet i Europa med en ordning der asylsøkere har en lovfestet rett til gratis advokat. I dag koster det norske skattebetalere rundt 30 mill. kroner årlig. Store deler av asyladvokatene har kjempet om å få flest mulig asylsøkere som klienter fordi det er særs god butikk, noe som blir finansiert av landets statsborgere. Ønsker statsråden å ta noe initiativ for omlegging av denne politikken og samtidig vurdere salærutbetalingene til advokater som har spesialisert seg på asylsøkere?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker for svaret. Jeg noterte meg at statsråden vil se på visse endringer hva gjelder rettshjelp for asylanter. Men når det gjelder det direkte spørsmålet jeg hadde, vil han ikke fjerne ordningen med gratis advokathjelp for asylsøkere, den skal fortsatt være lovfestet. Det er på høy tid å sette søkelyset på etikken blant deler av asyladvokatene, som har kjempet med alle metoder om å ha flest mulig asylsøkere som klienter, og som i lengre tid har skodd seg på den norske stat og skattebetalerne. Aftenposten har dokumentert at en asyladvokat har hatt 850 klienter på ett år, altså en enorm arbeidskapasitet. Er det slik å forstå at statsråden nå aktivt vil kjempe mot grådighetskulturen hos asyladvokatene og hindre videreføring av uetiske metoder?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Vi er iallfall enige om én ting, at det bør ses nærmere på etikken blant asyladvokatene. Det er også avdekket at asyladvokatene ikke er til stede under asylintervjuet, bare før intervjuet starter. Det er sågar blitt avslørt av en riksavis at advokater fikk utbetalt salærer for arbeid de aldri har utført. I en rapport fra Justisdepartementet er konklusjonen at oversikten over utbetaling til asyladvokatene er altfor dårlig. I tillegg har fylkesmennene følt seg maktesløse over utviklingen. Etter min mening er det på tide å avskaffe den lovfestede rett med gratis advokathjelp for asylanter, slik at vi har et system som harmonerer med de europeiske land, som ikke har slike ordninger. På dette området er statsråden og jeg uenige. Men som siste spørsmål til statsråden: Hvilke konkrete omlegginger kan statsråden skilte med for å få bedre kontroll over asyladvokatenes salæroppgaver og salærkrav?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til statsråd Lilletun, som jeg tror er rette vedkommende i denne sammenheng: «Norge er det eneste land i Europa uten fullt utbygget nett av værradar. Værradar gir større sikkerhet for skipsfart, fly, oljeinstallasjoner og vegtrafikk. Norges eneste radar i drift ligger i Asker. Sverige har 11 radarer, Finland 6 og Danmark 4. Det finnes ingen dekning fra Lindesnes til Kirkenes. Hva vil statsråden gjøre for sikkerheten til havs og på fastlandet knyttet til værradarplanen som Stortinget bad om i 1995, og som Det norske meteorologiske institutt(DNMI) har utarbeidet og sluttført i april 1997?» (DNMI)
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret, men kan bare konstatere én ting, nemlig at statsråden har understreket at man ønsker å halte videre i denne saken. Det er slik at radarinvesteringene er konsekvent strøket av statsbudsjettet. Ifølge Det norske meteorologiske institutt mangler vi ni værradarstasjoner for å dekke hele landet., dvs. at det da blir et likt antall som i Sverige. Men investeringsbehovet er ca. 10 mill. kr pr. radar, og driftskostnadene er 1 mill. kr årlig. Det betyr et totalt investeringsbehov på 90 mill. kr årlig og driftskostnader for elleve værradarstasjoner på 11 mill. kr pr. år. Det er viktig av hensyn til sikkerheten både til havs og på fastlandet at dette blir installert så raskt som mulig. Vil statsråden, som er statsråd i et av verdens rikeste land, sørge for at disse bevilgningene blir en realitet innen kort tid?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg vil bare understreke at vi står på – det er derfor vi tar opp dette spørsmålet i dag. Nettet er godt utbygd i Finland, Sverige, Danmark og det meste av Europa for øvrig – og jeg vil igjen tilbake til at vi er ett av verdens rikeste land og har den kystlinjen som vi har. Men det er jo ikke bare jeg som sier dette. Det er også andre, fagekspertisen, som sier at vi er å betrakte som en sinke på dette området. Våre naboland er stort sett helt dekket når det gjelder værradarer, men ikke Norge. Alle typer kommunikasjoner er ofte meget væravhengige, og bedre korttidsvarsel kan være avgjørende i mange tilfeller. Meteorologisk institutt prøver å løse mangelen på offentlige bevilgninger ved å finne andre samarbeidspartnere. Radaren for Østlandet er kommet opp fordi det har vært flere andre mulige finansieringskilder; man har klart å få de største bidragene fra andre og ikke fra det offentlige. Det er å håpe at statsråden ikke kan godta disse forhold i fremtiden, slik at videre handling vil samsvare med komitemerknadene fra 1996 om betydningen av værradarer.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2000-01-12:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Hedmark fylke har fått en merkostnad på ca. 3 mill. kroner som følge av de nye statlige reglene for skoleskyss til elever i videregående skole. Hva mener statsråden om dette?»
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2000-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret, men må si at det egentlig samsvarer ganske dårlig med det virkelige liv i Hedmark. Fylkeskommunen er gjennom opplæringsloven pliktig til å skaffe skyss. Dersom elever ikke kan kjøre selv eller har foreldre eller foresatte som kan kjøre, er fylkeskommunen pliktig til å skaffe drosje eller annen skyss. Hedmark gav tidligere elevene skyssgodtgjørelse tilsvarende månedskorttakst på buss, det utgjorde ca. 80-90 øre pr. km. I dag er utgiftene økt fra 80-90 øre til 1,55 kr pr. km med eget skyssmiddel og fra 80-90 øre til 6 kr pr. km for drosje. I beste fall blir de økte utgiftene til denne ordningen 3 mill. kr, i verste fall kan Hedmark fylkeskommune bli påført en merkostnad på 20 mill. kr. Jeg mener at dette er statsrådens ansvar. Vil han ta det ansvaret?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2000-01-12:
Hamar Arbeiderblad kan i dag avdekke at enkelte elever faktisk får mellom 70 000 og 100 000 kr i året i tilskudd for å kjøre bil til og fra skolen, og andre bruker drosje til 6 kr. pr. km når de ikke har egen bil og fylkeskommunen ikke har noe ordinært busstilbud. Det er bekymringsfullt at staten nå har endret reglene for skoleskyss slik at fylkeskommunen påføres store økonomiske uttellinger uten at det følger penger med fra staten. Denne forskriftsendringen vil medføre så store kostnadsøkninger at det vil måtte gå ut over det ordinære busstilbudet i fylket. Når Hedmark fylke nå kan dokumentere at fylket får en økonomisk belastning – for det kan de – vil jeg be statsråden på nytt se på konsekvensene av forskriftsendringen og sørge for at Hedmark fylkeskommune får en samtale hvor man kan dokumentere dette og legge det fram for statsråden, slik at det kan ryddes opp i eventuelle misforståelser.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Hvorfor er det allerede på årets samferdselsbudsjett satt av 30 mill. kroner til det omstridte E6-prosjektet gjennom Steinkjer for innløsing av boliger, når det er lagt ned innsigelser fra Jernbaneverket og klagen fra 21 beboere ikke er avklart, og hvorfor slikt hastverk når vi vet at prosjektet skal være med i Nasjonal transportplan 2002-2011, som ikke er ferdigbehandlet og ligger ute på høring?»
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Utgangspunktet for mitt spørsmål er at jeg på flere områder finner det hastverket som det er lagt opp til i dette prosjektet, noe merkelig. Det ene er at disse 30 mill. kr ikke skal brukes til vegbygging, men utelukkende til unødvendig riving av en lang rekke boliger, og man skal ifølge framdriftsplanen ikke komme i gang med anleggsdrift før i 2008. Jeg gjentar: Hva er det som tilsier dette hastverket med å få revet disse boligene allerede før klagene fra de 21 beboerne er avklart? Hvorfor slikt hastverk med innløsing av folks boliger i dette området når det finnes traséalternativer som utelukker riving av boliger, og når det er tid nok til å foreta fornuftige transportplanvurderinger? Og hva er det som tilsier at en i Steinkjer, kanskje som det eneste stedet i hele verden, finner det riktig og viktig å legge en europaveg gjennom sentrumsområdene og boligstrøk?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg skjønner at statsråden er veldig opptatt av lokaldemokratiet, og det skal han selvfølgelig få ære for. Men jeg vil også vise til at det har vært en underskriftskampanje i Steinkjer der over 80 pst. av de stemmeberettigede i kommunen har gått imot det trasévalget som her er gjort, så her blir det da på en måte en kollisjon med lokaldemokratiet. Jeg hadde tidligere et spørsmål til forrige samferdselsminister, og det ble svart fra samferdselsministeren den gangen: «Jeg tar det også for gitt at det er vel kjent at hovedtyngden av de pengene som er planlagt for E6-traseen, skal brukes i neste veiplanperiode, altså etter 2002.» I Trønder-Avisa i går var det en artikkel som viser at det allerede i 2002 og 2003 skal bygges en betongtunnel gjennom Eggemarka og bruer og undergang ved Eggevammen mot Selli. Er det på en måte en forskuttering av prosjektet, og er det nå bevilget ekstra midler for at prosjektet skal fremskyndes?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «I uke 46 i 1999 ble det offentliggjort alarmerende tall når det gjelder virkningene av svevestøv på folks helse. I Steinkjer i Nord-Trøndelag planlegges det bygging av ny E6 tvers igjennom byen og boligstrøk. Kan statsråden som øverste planmyndighet og miljøansvarlig sitte rolig og se på at det anlegges ny E6 gjennom Steinkjer som vil få store overskridelser av blant annet svevestøv og marginale miljømessige forbedringer?»
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Som det allerede er framkommet, er det offentliggjort forskjellige tall når det gjelder virkningen av svevestøv på felles helse. Svevestøvet er fem ganger farligere enn før antatt. Bare i Oslo ble det estimert 430 trafikksvevestøvdrepte pr. år. I Steinkjer-prosjektet er det ifølge målingene akkurat svevestøvkonsentrasjonen som er stor. Jeg er kjent med at Miljøverndepartementet har saken oppe til avgjørelse vedrørende innsigelser fra Jernbaneverket på andre områder. Det kan også virke som om det er utenforstående interesser som gjør at prestisjen har inntatt dette prosjektet på en slik måte at det allerede på samferdselsbudsjettet er bevilget 30 mill. kr for innløsing og riving av en rekke boliger – som i seg selv burde fange statsrådens interesse, da dette er unødvendig. Vil miljøvernministeren i behandlingen av innsigelsene fra Jernbaneverket benytte anledningen til å sette ned foten for større deler av prosjektet, slik at folks helse og vilje i større grad blir ivaretatt, og at en annen traséløsning enn den tvers igjennom en liten by blir valgt?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker igjen for svaret. Men jeg må få lov til å si at jeg ble litt skuffet, og jeg vil nesten påstå at det ligger noen motsigelser i det som statsråden nå framsatte. Også i det forrige spørsmålet som statsråden fikk, om miljø og dieseldrevne biler, sa statsråden at det var et overordnet mål å få til et bedre miljø ved transport. Statsråden sier i sitt første svar til meg at redusert piggdekkbruk og områder rundt det skal prioriteres for å få ned svevestøvkonsentrasjonen. Da er det litt merkelig at statsråden på en positiv måte går inn for å legge en europavei gjennom et tettbygd strøk og en by, når vi vet at det i Steinkjer og i området rundt er veldig stor konsentrasjon av tungtransport, tømmertransport osv. Å fjerne bruken av piggdekk i Steinkjer og områdene rundt er ikke så enkelt som i resten av landet. Jeg må si at jeg er litt skuffet, og jeg vil gjerne spørre statsråden til slutt: Er dette Regjeringens miljøarbeid?
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
I St.meld. nr. 37 for 1996-97, Norsk veg- vegtrafikkplan 1998-2007, forutsettes oppstart av prosjektet Ev 6 Jevika-Selli, som utgjør E6 gjennom Steinkjer, i perioden 1998-2001, med fullføring i perioden 2002-2007. Ny E6 gjennom Steinkjer inngår i en planprosess som har pågått i flere år. For å få til en god grunnervervsprosess er det i St.prp. nr. 1 for 1999-2000 satt av midler i 2000 til grunnerverv og videre prosjektering med sikte på anleggsstart i 2002. Stortinget har gitt sin tilslutning til dette. Det ble for prosjektet ny E6 Jevika-Selli vedtatt kommunedelplan i 1996. Strekningen er delt opp i fire reguleringsplaner, og tre av disse har Steinkjer kommunestyre egengodkjent. For den fjerde reguleringsplanen, Løsberga-Sneppen bru, har Jernbaneverket lagt ned innsigelse mot kommunens reguleringsplanvedtak hva angår løsningen for deres aktivitet. Om innsigelsen blir tatt til følge, vil dette bare medføre mindre endringer for ny E6. Med bakgrunn i dette ble det i 1998 inngått kjøpekontrakt med 20 berørte huseiere og to berørte hytteeiere på søndre parsell. I kjøpekontraktene ble det forutsatt utbetaling til disse 22 grunneierne i januar 2000, med forbehold om godkjent reguleringsplan og bevilgninger til prosjektet. Det har derfor vært et sterkt ønske om å oppfylle inngåtte avtaler med berørte grunneiere, slik at de kan reetablere seg uten unødvendig opphold og usikkerhet. Kommunestyrets reguleringsplanvedtak for den søndre parsellen ble påklaget til fylkesmannen av 21 beboere, som til sammen representerer sju eller åtte av de berørte eiendommene. Klagen ble avvist, og saken er sendt til Sivilombudsmannen av beboerne med spørsmål om fylkesmannens habilitet. Det er ventet en avklaring på denne saken i løpet av januar 2000. Kommunestyrets vedtak for de to andre reguleringsplanene er påklaget til fylkesmannen. Vegdirektoratet opplyser at disse klagene er lagt til side i påvente av at habilitetsspørsmålet er avklart. Jeg har fått opplyst at Statens vegvesen vil foreta utbetalingene til grunneierne uavhengig av at spørsmålet om inhabilitet fortsatt er til behandling hos Sivilombudsmannen. Statens vegvesen begrunner dette med at spørsmålet om vedtatt reguleringsplan ble avsluttet i forbindelse med fylkesmannens behandling av klagen, og at det bare er spørsmålet om inhabilitet som skal behandles av Sivilombudsmannen. Jeg tar konklusjonen til etterretning ut fra sakens forhistorie.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Som jeg understreket i mitt første svar, har saken en lang forhistorie. Jeg må forholde meg til de planer og godkjenninger som allerede foreligger, og ut fra det at denne saken skulle inn i budsjettet for perioden 1998-2001, være villig til å foreslå prioriteringer når fagmyndighetene er i stand til å utføre de oppgaver de er pålagt. Jeg understreket i mitt første svar at vi forholder oss til en inngått avtale med huseierne i området der utløsning i januar 2000 var forutsatt med forbehold om godkjenning og nødvendige bevilgninger. Vegmyndighetene vurderer det slik at det er den nødvendige oppstart av anlegget som nå gjøres, og har prioritert en gjennomføringstakt i tråd med det jeg redegjorde for i mitt første svar.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Budsjettene for 2002 og 2003 er langt fra lagt. Det betyr med andre ord at de sitatene og de henvisningene som nå har kommet, sannsynligvis refererer seg til Nasjonal transportplan og etatenes foreløpige forslag, som vil bli politisk framlagt for Stortinget i slutten av mars måned. Jeg går ut fra at det er ut fra dette man siterer denne fremdriftsplanen. Jeg kan altså bekrefte, som jeg gjorde i mitt første svar, at selve hovedtyngden av utbyggingen først vil komme etter 2002. Jeg er også sterk tilhenger av lokaldemokratiet, jeg har registrert prosessen som har pågått i Steinkjer-området, og kan selvfølgelig som politiker ha meninger om både sak og innhold. Det hører ikke til min rolle som samferdselsminister å ha det. Akkurat her forholder jeg meg til en godkjent planprosess og til de vedtak som er fattet i de ledd som skal fatte vedtak, og ut fra det har jeg måttet handle.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
La meg bare kort konstatere at jeg tror representanten Hedstrøm og helseministeren er enige i vurderingen av situasjonen. Det er bekymringsfullt at man ser så høye forbrukstall i et av våre fylker. Det skyldes neppe bare at folk i Østfold har mer angst, smerter og søvnproblemer enn folk i andre fylker. Det skyldes nok også i stor grad den praksis som har fått utvikle seg. Nettopp derfor legger jeg stor vekt på at tilsynsmyndigheten følger opp, slik som fylkeslegen i Østfold faktisk gjør, og jeg har tillit til at dette vil gi resultater i Østfold fylke. Samtidig vil jeg arbeide konkret med de bedrede kontrollmuligheter nasjonalt som jeg nevnte i mitt første svar.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
: Jeg vet ikke om det er helt etter protokollen, men jeg vil gjerne takke representanten for tilleggsmerknaden, som gir klart uttrykk for et engasjement som jeg deler. Jeg er blant dem som er utålmodige etter resultater. Jeg er også blant dem som blir fortvilet når jeg møter enkeltskjebner som ikke får den hjelpen de har krav på. Vi vil gradvis se resultater. Vi har en opptrappingsplan over åtte år. Det innebærer en erkjennelse av at problemet ikke er løst over natten, men det innebærer også en forpliktelse fra hele Stortinget til å sørge for at år om annet skal dette tjenestetilbudet bygges ut. Det vil jeg være med og bidra til en målrettet satsing på. Den kartlegging som jeg varslet, skal ikke bidra til å forsinke prosessen, snarere tvert imot. Den skal være klar i løpet av utgangen av neste måned.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Når det gjelder de geografiske forskjeller, kan jeg si mer om det når kartleggingen er foretatt og vi faktisk vet hvordan situasjonen er i de enkelte fylker og i landet som helhet. Men generelt kan jeg si at selv om bruddene på ventetidsgarantien har gått dramatisk ned det siste halvannet året, er det fortsatt uakseptable forskjeller fylkene imellom, sykehusene imellom og tjenestene imellom. Dette arbeides det med i dialog med fagmiljøene. Det er helt rett som representanten Tømmerås peker på, at jo tidligere man får hjelp, jo mindre hjelp er det ofte behov for. Og noe av tanken med hele psykiatriplanen er at vi skal styrke tjenestene i kommunene, nær der hvor folk bor, og nær der man først oppdager at man har et problem.
Ane Sofie Tømmerås (Arbeiderpartiet), 2000-01-12:
Jeg vil gjerne stille spørsmål til helseministeren: «Hva vil statsråden gjøre med at det i realiteten ikke er øyeblikkelig hjelp å få for seksuelt misbrukte barn og unge, og er det riktig slik det kommer fram i Aftenposten 4. januar 2000, at ventetiden er 6-9 måneder og i Østfold fylke opptil flere år?»
Ane Sofie Tømmerås (Arbeiderpartiet), 2000-01-12:
Jeg takker for svaret. Det var godt å høre hvor alvorlig statsråden tar dette, og hvor systematisk og engasjert det arbeides med det. Den kartleggingen han viste til, er jeg også glad for blir gjort. Jeg håper det blir gjort fort, slik at det ikke blir en trenering av saken, men fører til en effektivisering av innsatsen på området. Jeg er også glad for at det kan virke som at situasjonen ikke er fullt så krisebetont som Aftenposten-oppslaget kan gi inntrykk av. Men vi er allikevel mange som er utålmodige etter resultater på området, og som blir fortvilte når vi blir kjent med skjebnene til barn og unge som faktisk er der ute. I psykiatrimeldingen, som også statsråden viste til, som ble behandlet for tre år siden, blir det også sagt at det imidlertid er viktig at barne- og ungdomspsykiatriske tjenester er tilgjengelige ved behov. Det ble vist til opptrappingsplanen, og vi har hatt ekstrabevilgninger fra Stortinget. Engasjementet er bra, men når kan vi forvente resultater og forbedringer på området?
Ane Sofie Tømmerås (Arbeiderpartiet), 2000-01-12:
Det var et tilleggssvar som jeg også satte pris på. Jeg har lyst til å dra fram et par elementer til. Selv om kartlegging ikke har funnet sted, har vi sett eksempler på at det er snakk om massive brudd på ventelistegarantien, og jeg lurer på om man i det videre arbeidet med dette kommer til å ha spesiell fokusering på forskjellene fylkene imellom. Noen steder er det snakk om få måneder. Når vi snakker om øyeblikkelig hjelp, er det altfor mye og brudd på ventelistegarantien. Andre steder er det snakk om veldig mange måneder, f.eks. i Østfold, som det kan se ut til ligger dårligere an enn andre fylker. Synes statsråden at det er akseptabelt at hvilket fylke man bor i, skal være avgjørende for hva slags kvalitet man får på den helsehjelpen man trenger? Jeg har også lyst til å peke på en ting som fagfolkene har pekt på på dette området, nemlig at det selvfølgelig tar tid, vi har underskudd på personell osv., men hvis hjelpen kommer inn så tidlig som mulig, vil det kreves færre ressurser. Det krever færre ressurser å komme tidlig inn med hjelpen og forebygge lidelser i forhold til å komme inn etterpå og reparere.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Regjeringen er opptatt av at norske selskaper som engasjerer seg økonomisk i utlandet, opptrer etter de samme grunnleggende etiske prinsippene ute som hjemme. Vi har derfor tatt initiativ til en formalisert kontakt mellom næringsliv, fagbevegelse, menneskerettighetsorganisasjoner, forskningsmiljøer og myndigheter for å styrke næringslivets ivaretakelse av menneskerettighetshensyn ved økonomisk virksomhet i andre land. For dette formål etablerte Regjeringen for to år siden Det konsultative organ for menneskerettigheter og norsk økonomisk engasjement i utlandet, det såkalte KOMpakt, der alle disse miljøene er representert. KOMpakt fungerer for øvrig bra. Fra Regjeringens side har vi uttrykt uro for flere sider ved Orissa-prosjektet. Jeg har selv tatt dette opp i møte med Hydros generaldirektør og uttrykt Regjeringens forventning om at norske selskaper med statlige eierandeler viser særlig årvåkenhet i forhold til etiske utfordringer ved deres engasjement i andre land. Hydro er godt kjent med vår holdning. Som kjent har Stortinget sluttet seg til at selskaper der staten har eierandeler, skal operere på samme forretningsmessige vilkår som andre selskaper. En eventuell investeringsbeslutning i prosjektet i Orissa vil være en sak for Hydros styre og eventuelt bedriftsforsamling. Regjeringen vil imidlertid fortsatt følge utviklingen av prosjektet i Orissa nøye. Utenriksministeren, som for tiden er på besøk i India, hadde i går møter både med Norsk Hydro og med representanter for den berørte urbefolkningen. Det kom klart fram at konflikten også må ses i lys av grunnleggende konflikter i det indiske samfunnet. Samtidig var de involverte aktørene innstilt på å arbeide for å finne løsninger på problemene, løsninger som bl.a. ivaretar lavkastes og kasteløses interesser i området. Som nevnt i representanten Langelands spørsmål, har Regjeringen i handlingsplanen for menneskerettigheter foreslått et pilotprosjekt for videre utvikling av frivillige ordninger for overvåking, rapportering og verifisering av bedrifters respekt for menneskerettighetene. Prosjektet blir forankret i Institutt for menneskerettigheter. Instituttet, i samarbeid med partene i KOMpakt, vil sammen stå for den videre konkrete utformingen av prosjektet. Regjeringens intensjon er at prosjektet skal bidra til mer robuste ordninger for overvåking og sertifisering av bedrifters atferd på området. I tillegg skal det ha rådgivende funksjoner overfor næringslivet. Hvorvidt pilotprosjektet vil vurdere Norsk Hydros prosjekt i Orissa spesielt når det er opprettet, må de berørte aktørene selv ta stilling til. På kort sikt kan kanskje drøfting av prosjektet i KOMpakts hovedforum være mest aktuelt – altså i påvente av opprettelse av prosjektet. Dette ble f.eks. gjort da Rederiforbundet innledet til diskusjon nylig om utfordringene knyttet til skipsopphugging i sørasiatiske land.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Jeg tror det er viktig å skille mellom to ting. Det ene er instruksjonsmyndighet og forholdet til Norsk Hydro og beslutninger som foretas i den sammenheng, og det andre er hva en mener om prosjektet. Det er to ting, og de bør ses atskilt. Når det gjelder instruksjonsmyndighet overfor Hydro, kan ikke menneskerettighetsministeren, om hun skulle være aldri så mektig og aldri så bastant, overprøve hva Stortinget har lagt som retningslinjer for Norsk Hydros virksomhet. Stortinget har sagt helt klart og tydelig at forretningsmessige vilkår skal være styrende, og de har lagt premissene for hvilken type ordninger vi skal ha mellom statseide selskaper og selskaper med dominerende statlige eierandeler og Regjeringen. Det er det Stortinget som har bestemt. Det må Regjeringen forholde seg til, og det må menneskerettighetsministeren forholde seg til. Når det gjelder bekymringen for prosjektet, er det helt klart at vi har uttrykt bekymring i forhold til Hydro i ulike sammenhenger, og jeg har selv gjort det i forhold til Norsk Hydros generaldirektør. Derfor følger vi saken nøye. Derfor er jeg glad for at man arbeider for å finne løsninger. Og derfor er vi også åpne for at saken kan drøftes i den sammenheng Langeland var inne på.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Jeg tror at det å gå inn i konkrete forretningsmessige beslutninger i forhold til Norsk Hydro fra Stortingets side, faktisk er et brudd med de regler Stortinget selv har trukket opp. Til det som sies om at Stortinget skal tie stille: Nei, de kan mene mye. Og jeg mener faktisk noe om dette prosjektet. Det har jeg også gitt uttrykk for i interne møter med Norsk Hydro. Men jeg synes ikke det er grunn til å trekke noen konklusjoner om utviklingen i prosjektet. Jeg viste til utenriksministerens møter med begge parter i India denne uken. De vil nå arbeide for å finne løsninger på problemene. Det ville være det aller beste, for det er heller aldri noen løsning at man ikke investerer i land som India. Man må prøve å finne en løsning på problemene som ivaretar de bekymringene som befolkningens representanter og de berørte har, og også de bekymringene som vi har gitt uttrykk for. Det vil da være opp til bedriften selv og opp til et eventuelt pilotprosjekt, avhengig av hva Stortinget beslutter til sjuende og sist, om det vil være riktig å trekke denne saken inn i forbindelse med pilotprosjektet.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg ønsker å stille miljøvernministeren følgende spørsmål: ««I dag er dieseldrevne biler minst like miljøvennlige som el-biler», sa den danske forskeren Kaj Jørgensen på en miljøkonferanse i Oslo 29. november 1999. Deler statsråden disse påstander, og i så tilfelle hvilke konsekvenser i positiv retning vil dette få for dem som bruker denne type motor?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Statsråden sier at det er innført en rekke tiltak for å oppmuntre til bruk av elbiler, og at Regjeringen nå arbeider med å få fram flere tiltak. Det å oppmuntre må ikke bare være å pålegge andre kjøretøy enn dem som er drevet med elektrisitet, ekstra høye avgifter, når en vet at det også på disse områder pågår en stadig utvikling, og at det i dag forefinnes dieseldrevne kjøretøy som kan ha et forbruk helt ned til 0,4 liter pr. mil. Det forefinnes også familiedrevne dieselbiler med et forbruk på ca. 0,5 liter pr. mil. Dagens dieseldrevne kjøretøy bråker også minimalt i forhold til dem en hadde bare for noen år tilbake. Og dessuten: Med et lavere forbruk forurenser de også minimalt sammenlignet med hva de gjorde for noen år siden. Det må ikke være slik at en velger ut fra hva som er dyrest, men ut fra hva som er billigst for forbrukerne. Dagens bilavgifter innebærer at man ikke har råd til å kjøpe en ny elektrisk bil, men må bruke en eldre dieseldrevet bil. Ser statsråden dette problemet?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg takker nok en gang for svaret. Statsråden viser til en ny avgift på svovelinnholdet i autodiesel som ble vedtatt i statsbudsjettet for år 2000. Kan statsråden si noe om den nye autodieselen med et annet svovelinnhold, og når den vil komme ut til alle landets forbrukere? At vi alle er opptatt av å få en miljøvennlig transport, er vi enige om, men konsekvensene og utgiftene må ikke i sin helhet legges på forbrukerne.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-12:
Jeg regner med at representanten Per Roar Bredvold bygger sitt spørsmål på et oppslag i Dagsavisen den 30. november i fjor om den danske forskerens uttalelser. Jeg har også med interesse sett dette oppslaget. Nærmere undersøkelser viser imidlertid at forskeren ikke er riktig referert. Han hevder ikke at dieselbiler er mer miljøvennlige enn elbiler. Det forskeren uttalte på miljøkonferansen, var at dieselkjøretøy med dagens teknologi utnytter energien bedre enn dagens elbiler. Dette er under danske forhold, der elektrisiteten elbilen bruker, kommer fra kullkraftverk. Når elektrisiteten elbilen bruker, er produsert på vannkraft eller vindkraft, medfører bruk av elbiler ingen forurensende luftutslipp. Elbilen har uansett ingen forurensende luftutslipp ved bruk og vil derfor ikke bidra til dårlig luftkvalitet i større byområder og tettsteder. Den støyer også vesentlig mindre enn vanlige kjøretøy. Det er derfor mange gode grunner til å fremme bruken av elbiler i områder med problemer med lokal luftforurensning og støy. Det er innført en rekke tiltak for å oppmuntre til bruk av elbiler, og Regjeringen arbeider nå med å få fram flere tiltak. Dieselbiler er – totalt sett – ikke miljømessig bedre enn andre typer kjøretøy. Dieselbiler fører bl.a. til betydelige utslipp av svevestøv. Det er derfor ikke grunn til å endre dagens politikk i positiv retning for å øke bruken av dieselkjøretøy. Siktemålet må være at bl.a. autodieselavgiften priser de kostnadene bruken av dieselen påfører samfunnet. En ny avgift på svovelinnholdet i autodiesel som ble vedtatt i statsbudsjettet for 2000, vil bidra til dette. Jeg er svært opptatt av å få til mer miljøvennlig transport og bedre byluft. Regjeringen har fastsatt nye nasjonale mål for luftkvalitet. Utslippene fra biltrafikken må ned for å nå disse målene. Renere drivstoff og økt satsing på elbiler er eksempler på noen tiltak som vil bli gjennomført.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-12:
La meg først få understreke at når jeg sier at vi har innført en rekke tiltak for å fremme bruk av elbil, er det ikke primært ved å legge økte avgifter på andre typer kjøretøy, men ved å gi spesielle lettelser til elektriske biler, f.eks. når det gjelder avgifter, muligheter for parkering, bompenger og den type virkemidler. Så er jeg enig med representanten i at en av de utfordringene vi har, er å sørge for at bilavgiftssystemet fungerer på en måte som gjør at folk har råd til å gå over til mer miljøvennlige biltyper. Det er også ting Regjeringen jobber med når den ser på skatte- og avgiftssystemet, og den er opptatt av å få det grønnere og mer miljøvennlig også i forhold til bilparken.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-12:
Det er ikke noen tvil om at avgifter fungerer best der det er alternativer, og der vi kan oppmuntre folk til å spare penger samtidig som de sparer miljøet. Det er bakgrunnen for at det nå er innført en svovelavgift på autodiesel. Det fins et alternativ med lavere svovelinnhold, og vi ser bl.a. av erfaringer fra Storbritannia at med en avgift som gjør at etterspørselen etter den mest miljøvennlige autodieselen går opp, blir også systemet bygd opp. Men jeg er enig med representanten Bredvold i at en av de utfordringene som fremdeles gjenstår, er å sørge for at denne dieselen nå blir tilgjengelig over hele landet.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-12:
Svevestøv er en viktig og betydelig forurensingsfaktor knyttet til transport på veg, og bekymringen når det gjelder virkningen på folks helse er vesentlig. Jeg antar at representanten Sandberg viser til et oppslag i Dagsavisen i november. Dette er basert på beregninger knyttet til arbeidet med nasjonale luftkvalitetsmål, som bl.a. antyder at dagens belastning av svevestøv i Oslo kan medføre et betydelig helseproblem. Derfor har Regjeringen arbeidet aktivt for å få til løsninger på dette problemet. Regjeringen fastsatte nye nasjonale mål for svevestøv i september 1998. De viktigste virkemidlene for å nå målet som bl.a. er presentert i St. meld. nr. 8 for 1999-2000, Regjeringens miljøpolitikk og rikets miljøtilstand, er mindre bruk av piggdekk, redusert utslipp fra vedfyring og reduserte avgassutslipp fra forbrenningsmotorer. I Steinkjer har arbeidet med en ny E6 gjennom sentrum pågått lenge. Nettopp miljøproblemer fra vegtrafikken og mulighetene til en opprustning av sentrumsområdene som bolig- og handelsområde har vært viktige hensyn i prosessen. Kommunedelplanen som fastsatte trasé for E6 gjennom sentrum ble vedtatt i februar i 1996. Vedtaket var omstridt, og Statens vegvesen har derfor på oppfordring fra Samferdselsdepartementet fått utarbeidet konsekvensanalyser av fire alternative linjer. En del av spørsmålene som er reist, er knyttet til luftforurensning og støv fra vegen, spesielt i boligområder som vil bli berørt av tunnelpåslag. Det er foretatt beregninger av framtidige situasjoner som viser at det uten noen form for tiltak, under svært ugunstige forhold, vil kunne skje noen overskridelser av nasjonale mål. Men dersom man tar høyde for forventet trafikkvekst, reduksjon av piggdekkbruk og teknologisk utvikling i bilmotorer, tilsier dette at nasjonale mål vil bli overholdt. Som øverste planmyndighet har Miljøverndepartementet hjemmel til å gripe inn også i forhold til vedtatte planer, men dette gjelder bare hvis planen er i strid med nasjonale interesser. Ut fra de opplysningene jeg har fått om saken, ser ikke det ut til å være aktuelt her.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-12:
Representanten har rett i at svevestøv nå ser ut til å være langt farligere enn det vi før antok, og det er en av grunnene til at Regjeringen har valgt å sette nye, svært ambisiøse mål på luftkvalitet. Representanten var også inne på at det er flere prosesser i saken, og at en av dem er en innsigelse fra Jernbaneverket, som ligger på mitt bord. Den kan jeg da altså ikke kommentere eller behandle fra Stortingets talerstol. Det jeg imidlertid kan si, er at jeg legger stor vekt på at vi skal nå de nasjonale målene på luftkvalitet, og jeg legger stor vekt på at vi skal ha minst mulig problemer med svevestøv og ikke minst de helseskadene det kan gi, slik at det i mine avgjørelser vil være avgjørende at man kan godtgjøre at de valgene man gjør, ikke vil komme i konflikt med mål på svevestøv og folks helse.