Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-06-16:
Noen korte merknader til spørsmål som er rettet til meg. Først: Jeg skal selvfølgelig følge opp de vedtakene som blir gjort i begge de to sakene som vi nå behandler. Tiltakene, hvis de blir brukt – for dette er frivillige tiltak – er ment å skulle gi en sterkere og mer lønnsom flåte. Målet er å snu trenden med at sesongene blir kortere og kortere med påfølgende problemer både for fiskeindustrien og fiskerne. Kappfiske gir dårligere kvalitet og mindre inntekt, og derfor trenger nå kystflåten å få tiltak som øker lønnsomheten og fornyelsen, forbedrer arbeidsmiljøet og bedrer sikkerheten for fiskerne på havet, og som gjør at ungdommen velger fiskeryrket. Lederen i Troms Fiskarfylking sa nå like før helgen i Fiskeribladet: «Med den nye strukturen har folk en sjanse til å berge seg på en båt i stedet for på tre. Men vi har nå i grunnen tapt både båt og folk hele tiden de siste årene, så dette fører neppe til noen dramatisk endring.» Derfor blir Schjøtt-Pedersens ord som om han synes det er greit at fiskeriministeren har handlingskraft, men han bør helst ikke handle. Det er jo et resultat av den feilslåtte politikken at vi har de resultatene som vi nå ser i kystflåten. Derfor er det nødvendig å endre det, når ryggraden i kystflåten er over 34 år, når gjennomsnittsalderen for fiskerne i Finnmark er 46 år, når rekrutteringen har sviktet de siste 14 år. For 14 år siden var en av tre fiskere under 30 år. Nå er en av fem fiskere under 30 år. Da må vi, med respekt å melde, gjøre noe. Så noen merknader til det som er sagt. Det blir ikke mindre fisk for kystflåten ved de ordningene som blir innført her, slik man kunne få inntrykk av i representanten Arnesens innlegg. Fordelingen mellom kystfiske og havfiske ligger fast, Finnmarksmodellen ligger fast, og de geografiske bindingene ligger fast. Det er heller ikke riktig som Schjøtt-Pedersen og flere var inne på, at meldingen ikke behandler sysselsettingsmessige og distriktsmessige konsekvenser. Jeg refererer til kap. 11. Men nå er det slik at disse ordningene er frivillige, og dermed er det også umulig å foreta en fullstendig konsekvensutredning. Det hadde kun vært mulig hvis det hadde vært tvangstiltak. Så er det flere talere, bl.a. Bendiks H. Arnesen, som gir inntrykk av at hvis man bare lar være å innføre disse frivillige ordningene, vil flukten fra fiskeryrket stoppe opp. Men det er altså slik at kysten og lokalsamfunnene langs kysten har opplevd en kontinuerlig nedgang i antall fiskere og antall fartøy fra 1949, og det er altså Arbeiderpartiet som har sittet med ansvaret den lengste tiden. Derfor må vi gjøre noe annet enn det vi har gjort til nå. Så blir det brukt som eksempel at banklineflåten er forgjeldet. Det faktiske forhold er slik at antall fartøy i banklineflåten har gått ned fra 98 til 53, gjennomsnittlig gjeld har gått opp fra 20 mill. kr til 34 mill. kr, men summen av gjeld i denne flåten er gått ned med 1,8–2 milliarder kr. Det viser at det også i kystflåten kan skje at total gjeld går ned.(Presidenten klubber.) Hvis jeg får lov, president, bare et siste svar til representanten Tveiten om å gi et tilskudd til dem som bearbeider hele fisken. Det er en interessant tanke, vi får evaluere det, men vi kommer ikke bort fra at vi da må ta fra noen andre. Men jeg tar med meg forslaget. (Presidenten klubber.)