Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-06-11:
Det er mye positivt i meldinga, og det er enighet om mye. Men likevel er det noen temaer som ikke har fått sin rettmessige plass. Det gjelder definisjonen på kvalitet, det gjelder finansieringsspørsmål, og det gjelder studentene – de som skal studere på institusjonene, som skal møte forskere og undervisere hver dag, de som bor i studentboligene hvis de er så heldige at de har fått en plass, de som sitter over bøker og forelesningsnotater, og som forhåpentligvis også har tid til en øl på studentpuben. Studentenes rolle er undervurdert og underkommunisert i det som er lagt fram av regjeringa så langt. Studiekvalitet er i realiteten plassert i andredivisjon i langtidsplanen for forskning og høyere utdanning, og temaet er knapt på banen i strukturmeldinga. Fra studiebarometeret til NOKUT vet vi at oppfølging, veiledning og tilbakemeldinger fra faglærer er det punktet flest studenter er misfornøyde med. Vi vet også at 42 pst. av studentene som startet å studere i 2001, ikke hadde fullført en grad etter ti år. Studiekvalitet må være et krav til alle institusjonene og ett av kriteriene de måles på. Dersom ikke institusjonene jobber med å lage gode studieløp for at studentene skal lykkes, bør de få en kraftig oppstrammer fra storting og regjering. Det må også være en god kobling mellom forskning og utdanning. Regjeringa er opptatt av verdensledende miljøer og bedre forskningskvalitet. Det slutter vi oss til, men det er ikke nok. Ja, forskningskvalitet er et grunnlag for god studiekvalitet, men det er ingen garanti for god studiekvalitet. Studentene har liten nytte av å komme til fremragende forskningsmiljøer dersom kunnskapen ikke formidles gjennom gode undervisningsopplegg. Det har rett og slett liten verdi for studenter å ha verdensledende forskere på campus hvis de aldri setter sine bein i en forelesningssal, ikke bryr seg om undervisning eller noensinne snakker med en student. Det er ikke slik at god forskning automatisk blir til god undervisning. Vi ser av både studiebarometeret og frafallsstatistikken at det alene ikke holder. Det vi burde gjøre mer av, er, for å si det enkelt, å sende forskere mer ut blant studenter og studenter mer inn til forskerne. Vi må sikre at studenter får innsikt i FoU-arbeid og at vi utvikler evnen til kritisk og selvstendig tenkning, at de motiveres til å holde seg oppdatert etter fullført grad. Det forutsetter at studentene møter høye krav, men også at de får oppfølging, veiledning og tilbakemelding for å klare kravene. Dette burde ha kommet tydeligere fram i langtidsplanen og strukturmeldinga, mener vi. Som samfunn skal vi stille høye krav til studentene, men vi må gjøre det mulig å leve opp til de kravene også. Det er rimelig at vi gir studenter riktig oppfølging, og at vi gir dem en økonomi som lar dem bruke mer tid på lesesalen og mindre på deltidsjobben. Derfor kommer Arbeiderpartiet til å fortsette å foreslå elleve måneders studiefinansiering og flere studentboliger. Men jeg vil også si helt til slutt at det er smart å bruke pengene sine smart. Derfor vil vi advare mot ekspertgruppas forslag om turbostipend. Selv om det ikke er en del av denne meldinga, kan det være på trappene. Hvis kunnskapsministeren tar seg råd til å bruke 1,2 mrd. kr på å belønne dem som allerede får det til, så er det fryktelig feilslått bruk av fellesskapets penger. For 1,2 mrd. kr kan man innføre ikke bare elleve, men tolv måneders studiefinansiering. Man kan heve stipendandelen til 1,5 G, eller man kan bygge 4 200 studentboliger til fullkost. For å bruke en sammenlikning norske studenter har lett for å forstå – iallfall alle dem jeg studerte med: Beløpet kunnskapsministeren kanskje vil bruke på dem som allerede har de beste forutsetninger for å fullføre, utgjør det samme som over 20 millioner halvlitere. For øvrig var det først da jeg så det tallet at jeg virkelig forsto hvorfor NSO sa følgende til komiteen om turbostipend: «Vi trenger penger den tiden vi er studenter, ikke etterpå.» De som skal bli framtidas forskere, professorer, ingeniører, leger, sykepleiere og leger, må være kjernen i politikken. Derfor forventer Arbeiderpartiet at kunnskapsministeren og regjeringa inntar en mer offensiv holdning på vegne av studenter og studiekvalitet.