Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-03-23:
Det var innlegget fra Senterpartiets representant som fikk meg til å ta ordet, og det var ikke for å angripe representanten, men for å understreke poenget i det hun sa. Jeg husker veldig godt hvordan daværende representant Storberget i forrige stortingsperiode nærmest spikret seg fast til hvert eneste lensmannskontor i Hedmark. Jeg skal ikke gå i detalj på det, men for min del sa jeg det slik den gangen at om statskirken skulle forsvinne, skulle politiet i hvert fall ikke forsvinne som representant for staten lokalt. Da er vi midt i en debatt som nå foregår i Norge. Vi hadde den for en tid tilbake om Follo politidistrikt, hvor det etter betydelig lokale protester ble trukket tilbake en kraftig sentraliseringsreform, slik at man begynte på nytt. Så kan vi gå til en annen kant av Norge, f.eks. til Troms, hvor man klarer, med store avstander og betydelige utfordringer, å lage en modell som har mye sympatisk ved seg. Flere kommuner går sammen, en av lensmennene blir en administrativ leder for de andre. Og man fjerner ikke de lokale kontorene, man fjerner ikke dem som er til stede. Jeg har behov for å si dette nå, fordi jeg sitter og frykter for at regjeringspartiene i hemmelighet sitter og beundrer Follo-modellen, og gjerne har lyst til å komme med den. Jeg vil også si en annen ting: Jeg sitter bare og venter på at regjeringspartiene mener at 27 operasjonssentraler i Norge er 17 for mye, og at det i grunnen kan klare seg med én f.eks. i Troms og Finnmark. Jeg vet ikke hva man kan komme til å finne på, men jeg har behov for å si det nå. Jeg håper at dette er science fiction, og at det ikke kommer til å skje. Jeg håper at man synes at 27 operasjonssentraler – jeg tar forbehold for noen fylker på Østlandet som det er prosess på – dekker mer enn nok, og har mer enn nok utfordringer, og at man har mer å lære f.eks. av de modellene som er utviklet i Troms, og så vidt jeg vet også i Sogn og Fjordane, som går ut på hvordan man ved å samarbeide på en helt ok måte får frigjort politikraft, men samtidig får beholde politiets nærhet og legitimitet. For det er to ting ved den legitimiteten: Det ene er rollefiguren for det alle er enige om, og at unge mennesker som holder på å snuble, ser rollefiguren i sitt nærmiljø. Det andre er de som er nødt til å være på hjul for at de skal rykke ut. Men vi ønsker ingen situasjon hvor det er slik at hele det norske politi er på hjul hele tiden. Altså: I valget mellom et «Terminator 3»-politi og et politi som er lokalt basert, men som også er spisst nok til å ta organisert kriminalitet, er det den siste kombinasjonen som Stortinget til nå har satset på. Jeg valgte rett og slett å ta ordet nå, slik at man ikke i løpet av våren og sommeren plutselig skal komme med noen overraskelser, som kaninen opp av hatten. Jeg foretrekker å beholde noen strukturer. Så håper jeg at den sittende statsråd, når han kommer tilbake med god helse og vitalitet her i salen, husker all den gjeve innsats han stod for i forrige stortingsperiode. Altså: Nærpoliti, men også spisset politi – ikke slik at man får sentralisering i skjul og helt urealistiske drømmer om hvordan landet kan samles, på en måte som gjør at man overser avstander og geografiske forhold.