Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2015-12-15:
Senterpartiets samferdselspolitikk bygger på en mer helhetlig forståelse av landets samferdselsutfordringer enn det vi ser fra flertallspartiene. Det var et stort løft i norsk samferdselspolitikk da den rød-grønne regjeringen og Senterpartiets samferdselsminister Marit Arnstad la fram den nasjonale transportplanen som nå gjelder. Et parti trodde den gangen at de kunne bygge samferdselssektoren uten å ta hensyn til økonomien og statens finanser, men det partiet har de siste årene funnet tilbake til folden, for å si det forsiktig. Vi er på mange måter glad for dette, men jeg vil allikevel holde fast på et sentralt poeng: Vi opplever fortsatt at en altfor stor del av midlene som kunne ha blitt brukt på samferdsel til det felles beste, sløses bort på skattelettelser til de rikeste uten at noen på en betryggende måte kan dokumentere at dette fører til investeringer og arbeidsplasser. I den tiden vi nå opplever, mener Senterpartiet at skattelettelser til de rikeste kommer langt ned på prioriteringslisten. Samferdselsfeltet er ett av feltene som dermed får mer penger med Senterpartiets opplegg. Gode samferdselsløsninger betyr nemlig mye for folks hverdag. Det er derfor det må satses kraftig på rassikring, fjerning av flaskehalser på veinettet, krysningsspor på jernbanen, havner og farleder og utbygging av bredbåndsdekningen og mobilnettet langs transportårene. Altfor ofte opplever vi at de hensynene som gagner det produserende næringslivet utenfor de største byene, kommer langt bak i køen av tiltak som skal prioriteres. Ta rassikring som eksempel: I deler av landet er faren for ras en uhyggelig realitet i folks hverdag, enten daglig eller nesten daglig. Rassikring bidrar til framkommelighet og trygghet, både for næringslivets transporter og ikke minst for skoleunger og daglig reisende. Derfor foreslår Senterpartiet å øke bevilgningene til rassikring på riksveier og fylkesveier med til sammen 400 mill. kr, en styrking på over 30 pst. Dette kan stå som et godt eksempel på at Senterpartiet ser hele Norge og tar hele Norges behov på alvor. Et slikt helhetlig blikk for hele landets utfordringer er nødvendig. Vi trenger en sterk infrastruktur- og transportpolitikk. Det er nødvendig for visjonen om å ta hele Norge i bruk. Vi møter atskillig motstand fra regjeringspartiene og deres medsammensvorne når vi presenterer en politikk som tar hele landet på alvor. Vi må unngå at det utvikler seg et klasseskille på veiene, hvor fylkesveiene forfaller mens riksveiene settes i stand. Det viktigste for trafikantene er et sammenhengende og godt veinett, uavhengig av hvilket forvaltningsnivå som eier veien de kjører på. Derfor er jeg glad for å kunne si at Senterpartiet har fremmet et helhetlig forslag om en romslig kommune- og fylkesøkonomi i 2016. Vi har fremmet forslag om en kraftig økning av overføringene til fylkeskommunene – øremerket til vedlikehold av fylkesveier. Vi har fremmet forslag om en styrket kompensasjonsordning for fylker som har krevende båt- og fergedrift, og vi har fremmet forslag om å justere de såkalte fylkesnøklene. Senterpartiet mener at det er viktig å fjerne flaskehalser på både riksveier, fylkesveier og kommunale veier. Vi foreslår derfor en satsing på 390 mill. kr til dette. Den massive og økende godstrafikken på veinettet innebærer en betydelig utfordring både som sikkerhetsproblem, slitasjeproblem på veiene og ikke minst klimaproblem. Derfor bør det satses kraftig på å vri godstrafikken over fra vei til jernbane og sjø. Hvis man stimulerte til dette, ville antallet ulykker gå ned, og Norge ville være bedre i stand til å nå sine mål for utslippsreduksjoner fra bl.a. godstransportsektoren. Pendlerne fikk en av de stiveste kalddusjene da regjeringen la fram sitt forslag til statsbudsjett. 2016-budsjettet forverrer pendlernes kår for tredje år på rad. I Norge er det lang tradisjon for en politisk tenkning som kompenserer for avstandsulemper. På denne måten har vi greid å skape et Norge som har litt likere muligheter i hele landet. Når regjeringen nå velger å ramme dagpendlerne rett i lommeboka for å definere kampen mot avstandsulempene ut av det politiske regnestykket, vil Senterpartiet advare mot dette. Det er en klar hindring i arbeidet med å få våre arbeidsmarkedsregioner til å fungere. I motsetning til regjeringen vil Senterpartiet styrke kompensasjonen til pendlerne, nettopp slik at vi kan styrke og øke bo-, service- og arbeidsregionene. Ibsen fortalte oss: «Atter og fram, det er like langt. Ut og inn, det er like trangt.» Regjeringen og samarbeidspartiene har åpenbart latt seg inspirere av dette når det gjelder tilskuddet til bredbånd i utkantene. I to år har regjeringen kuttet, og i to år har Venstre og Kristelig Folkeparti forhandlet bevilgningene tilbake til det nivået de la seg på. Dette er ikke offensiv bredbåndsatsing. Tvert imot er det en runddans som har et lett komisk skjær. Senterpartiets budsjett ville styrket konkurransekraften til næringslivet i hele landet, gitt en sterkere nasjonal klimainnsats og styrket regional og lokal utvikling. Jeg tar med dette opp Senterpartiets forslag.