Frank J. Jenssen (Høyre), 2015-12-12:
Det kan jo tenkes at det finnes noen som ikke har hørt mine tidligere budsjettinnlegg. Derfor vil jeg nok en gang starte med å slå fast at for Høyre er kommunen en grunnmur i det norske samfunnet – i det norske demokratiet. Kommunen er innbyggere som går sammen om å løse viktige oppgaver i fellesskap – det er skoler og oppvekstmiljø for unger, omsorg for eldre, syke og rusmisbrukere, det er gode vilkår for boligbygging og næringsutvikling. Derfor sikrer Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen også gode muligheter for kommunene til å gjøre jobben sin, med økonomi og med frihet til å finne lokale løsninger. Norsk økonomi har gått fra særstilling til omstilling. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har tatt tak i situasjonen, fordi det ikke lenger var sånn at skyhøye oljepriser gjorde at vi kunne skyve utfordringene foran oss, sånn som de rød-grønne gjorde. Når landet har problemer som ikke går over, er det et politisk lederansvar å bidra til at velferd og verdiskaping kan trygges, også i framtiden. Norge er i den mest utfordrende situasjonen på flere tiår. Når oljeprisen har falt og ledigheten har økt, må vi føre en politikk som omstiller økonomien, fordi vi trenger nye arbeidsplasser og flere bein å stå på. I denne situasjonen har vi samtidig opplevd en tilstrømming av flyktninger, som setter velferden og norske kommuner under press. Norge har både tradisjoner og forpliktelser som tilsier at vi stiller opp for mennesker i nød, men vi kommer ikke utenom at det er krevende, også for kommunene, som i en sånn situasjon skal levere gode tjenester til så vel gamle som nye innbyggere, enten det gjelder skole, barnehage, helsetilbud, integrering eller tilrettelegging for boligbygging. Situasjonen krever robuste kommuner som kan takle utfordringene, og samtidig fortsetter å styrke det sosiale sikkerhetsnettet. Dette krever mer enn penger. Det krever kompetanse og ledelse, og det krever evne til å mobilisere ressurser i egne lokalsamfunn. Men det krever også forutsigbarhet i kommuneøkonomien, og det er – jeg hadde nær sagt selvsagt – derfor det er realvekst i kommuneøkonomien også for neste år. Regjeringens forslag innebar inntektsvekst for kommunene på til sammen 7,3 mrd. kr i 2016. Budsjettavtalen mellom regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre styrker veksten ytterligere. De frie inntektene, som er målet på om kommunen får økt sitt økonomiske handlingsrom, øker med 4,7 mrd. kr, eller 1,4 pst. Med dette budsjettet foreslås det å øke det økonomiske handlingsrommet i kommuneøkonomien for tredje år på rad med Høyre–Fremskrittsparti-regjering, og det foreslås utvidet mer enn de rød-grønne foreslo, de tre siste årene Arbeiderpartiet og de andre satt i regjering. Så får vi sikkert høre de rød-grønnes skryteliste fra denne talerstolen i dag. Vi har egentlig allerede fått høre hva som åpenbart var strategien til de rød-grønne – det har jo Arbeiderpartiets talsperson Helga Pedersen så forbilledlig klargjort herfra. Grunnen til at man foreslo lav vekst i frie inntekter til kommunesektoren de siste årene man satt i regjering, var at man satt og håpet på at det skulle komme ekstraordinære skatteinntekter – for det er jo halmstrået Arbeiderpartiet bruker i dag, og klynger seg til, når man prøver å vise til en annen historie. Det er ikke til å komme fra at hvis man ser på hvilke forslag og ambisjoner den rød-grønne regjeringen hadde i sine siste år og hvilke ambisjoner denne regjeringen har for vekst i kommuneøkonomien, legger denne regjeringen opp til større vekst og økt handlingsrom i de frie inntektene for kommunene enn de rød-grønne gjorde. Så får det være at de rød-grønne bruker sine unnskyldninger om – eller åpenbart har det halmstrået – at man håpet det skulle komme andre inntekter til kommunene som gjorde at bildet kanskje skulle endre seg for deres del. Det er en dårlig strategi. Det er en lite forutsigbar strategi for kommuner som skal styre, når vi har et ansvar for å gi forutsigbarhet i økonomien. Det er også lite troverdig å komme med milliarder ekstra til kommunene nå, når man ikke leverte varene i egne budsjettforslag da man selv styrte landet. Og hvis man i dag vil skryte på seg skatteøkninger til næringslivet som saldering for økte offentlige utgifter, er det bare én ting å si: Det er feil medisin – igjen. Det siste arbeidsplassene i et konkurranseutsatt næringsliv trenger nå, er økte rød-grønne skatter. Jeg må innom hvordan de økte kommunebudsjettene fordeles kommunene imellom. Jeg registrerer at Senterpartiet fortsatt har vondt for å erkjenne at det er noen kommuner som vokser veldig raskt, og derfor har voksesmerter. Skoler, barnehager og andre viktige funksjoner må på plass raskere enn ellers. Senterpartiets løsning er å minimalisere vekstkommunetilskuddet, med millioner av kroner i minus for mange kommuner som resultat. Det kan være en utfordring å ha synkende innbyggertall, men jammen gir det noen utfordringer å være sterkt voksende også. Derfor har vi sørget for at flere kommuner kan få vekstkommunetilskudd, og de får mer enn før. Det handler om likeverdige tjenester også for innbyggere i disse kommunene. Men Senterpartiet reverserer. Jeg hører at noen av de rød-grønne prøver å snakke ned kommunereformen og si at det skjer lite. De som sier dette, håper nok mer enn de vet. Visst er det krevende for en del kommuner å dra lasset lokalt. Kommunesammenslåing er ikke alltid enkelt. Det krever lederskap, men det er da også et lederskap som norske kommuner og ordførere tar. Det har vært utredninger, sonderinger og intensjonssamtaler. Nå går vi inn i en tid for vedtak og beslutninger. Jeg tror vi vil se en skikkelig innspurt i kommunereformen før fristen 1. juli. I dag vedtar vi enda en økonomisk gulrot til kommuner som slår seg sammen. Det skal være mulig å søke ekstra midler til ferdigstilling av veiprosjekter og annen viktig infrastruktur. Da Bondevik II-regjeringen oppmuntret til sammenslåing, var dette et populært bidrag og hjalp sammen kommuner som Ølen og Vindafjord, Aure og Tustna, Bodø og Skjerstad. Når vi setter av 50 mill. kr til dette neste år, er det fordi vi lytter til signaler fra kommuner som sier de har savnet muligheten til å søke om midler til infrastruktur. Jeg har hørt Senterpartiet si at det er altfor lite penger. Det må i så fall være fordi Senterpartiet tror at det kommer veldig mange søknader om kommunesammenslåing. I så fall kan jeg for en gangs skyld dele et ønske fra Senterpartiet. Vi minner om at hvis 50 mill. kr blir for lite, sier vi altså at regjeringen skal komme tilbake og gjøre vurderinger av dette i revidert nasjonalbudsjett. Jeg tør uansett minne om at det var med Senterpartiet i kommunalministerstolen at ordningen og muligheten til å søke på infrastrukturmidler ble avviklet, da de kom inn i regjeringskontorene i 2005. Behovet for en kommunereform går heller ikke over. Norge har for mange kommuner og en uhensiktsmessig kommunestruktur mange steder. Nå ligger ballen hos kommunene. De er i full gang lokalt, selv om enkelte partier åpenbart sentralt stritter mer imot enn fornuftige ordførere og kommunestyrer. Når det norske samfunnet og den norske økonomien skal omstilles, trenger vi også en offentlig sektor som i enda større grad spiller på lag med og styrker folk flest og næringslivets muligheter til å få til det de vil. Kommunereformen er et sentralt bidrag, men Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen jobber over hele fjøla. Det forenkles og ryddes i lover og regler, som gjør det enklere å komme i gang med bygging av boliger, næringsareal og infrastruktur, offentlig sektor fornyes, det forenkles og forbedres. Det skal bli mindre byråkrati, mer effektiv forvaltning, bedre og raskere tjenester til innbyggerne. Det jaktes tidstyver, det utvikles bedre lederprogrammer, og det satses ikke minst betydelige beløp på nye digitale løsninger som legger til rette for flere digitale tjenester til innbyggere og næringsliv. Også i år virker det som om de rød-grønne partiene har vært mest opptatt av å gi en skjønnmaling av egen innsats og en svartmaling av andres. Men det er det ikke noe saklig grunnlag for, i hvert fall – verken skjønnmalingen eller svartmalingen. Vi moderniserer offentlig sektor. Hele landet bygges videre gjennom tidenes samferdselsløft. Også bevilgningene til fylkesveier er styrket. Økningen har vært på ca. 1,2 mrd. kr under denne regjeringen, i tillegg til at vi har videreført ordningen med rentekompensasjon for transporttiltak i fylkene. Vi fortsetter å øke de frie inntektene, mer enn det de rød-grønne foreslo før de gikk av. Veksten i 2016 legger grunnlaget for å styrke viktige velferdstilbud i Kommune-Norge innenfor helse, skole, barnehage, rus og psykiatri, men vi er samtidig tydelige på at kommunene fortsatt må prioritere, de må fortsette å effektivisere den kommunale driften, på samme måte som staten må det. Det å fornye, forenkle og forbedre er bra medisin, også i kommunene. Norsk økonomi er i omstilling. Norsk offentlig sektor må også omstilles – stat som kommuner. Vi trenger nytt verdiskapende næringsliv som finansierer velferden vår, men vi må også ha en offentlig sektor som ikke er størst mulig, men best mulig. Det er derfor vi gjennomfører endringer i dag. Det er best å gjennomføre dem nå mens vi kan, og ikke vente til det er for sent – til vi må og ikke har noe valg. Da blir endringene bare mer ubehagelige enn nødvendige. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen forandrer og får bedre resultater. Vi investerer i samferdsel og klimavennlige løsninger, vi kutter ventetidene i helsevesenet, vi bygger ut omsorgen samtidig som vi hever kvaliteten, vi løfter innsatsen for rusavhengige og for fattige barn, vi styrker kommuneøkonomien og øker det lokale selvstyret. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen forenkler, fornyer og forbedrer Norge til beste for oss alle.