Kristian Norheim (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Julen og et helt nytt år står foran oss, og jeg finner det derfor passende å starte med å vise takknemlighet. Det er mange som fortjener en takk, men jeg vil særlig fremheve de norske menn og kvinner som tjenestegjør i det norske forsvaret, og særskilt de norske styrker som tjenestegjør i utlandet. Jeg vil takke hver og en av dere for den innsatsen dere gjør for Norge. Dere fortjener honnør og respekt. Tusen takk. Mange tenker nok ikke til daglig over Forsvarets rolle i det norske samfunnet, men mange har fått med seg Forsvarets eget slagord, «For alt vi har. Og alt vi er.», som på et godt vis summerer opp hva det handler om. Jeg er glad for at regjeringen understreker betydningen av å utvikle et sterkt og moderne forsvar med evne til å løse nasjonale oppgaver og bidra aktivt i alliert og internasjonalt samarbeid for sikkerhet og stabilitet. Forsvarsbudsjettet fremviser at prioriteringene er på plass. Kampflyene er den største og viktigste investeringen som gjøres på materiellsiden. Derfor er det både viktig og riktig at regjeringen prioriterer midler til å fortsette anskaffelsen av nye kampfly med baseløsning. I den sammenheng vil jeg også trekke frem den økte bevilgningen til trinn 3 i utviklingen av Joint Strike Missile, JSM. JSM er det våpen under utvikling som best kan møte operative krav om et langtrekkende antioverflatevåpen med sjø- og landmålskapasitet. Til sist vil jeg fremheve betydningen av den økte bevilgningen til kompensasjonsordningen for skadde veteraner. Regjeringen har vist med sine prioriteringer at den følger opp fagre løfter med handling. Av stor betydning er det også at vi nå har en forsvarsledelse og en forsvarspolitisk ledelse som har valgt ikke å feie ting under teppet, men snarere har valgt åpenhet om at det finnes utfordringer som må møtes og håndteres fremover. Vi lever i en utfordrende tid. Det som skulle bli en vårløsning i de arabiske landene, ble dessverre raskt til en vinter. I Syria har vi nå over flere år vært vitne til den største humanitære katastrofen verden har sett i nyere tid. Millioner av mennesker er jaget på flukt. Hundretusener av mennesker er slaktet ned. I Syria står valget mellom pest eller kolera. Radikale islamistiske terrorgrupper har herjet verden i mange år. ISIL representerer derfor ikke noe nytt, selv om deres brutalitet overgår det meste vi har sett. Terrorgrupper er ikke bare en pest og en plage for befolkningen i Syria og Irak. De utgjør også en betydelig sikkerhetstrussel utenfor disse grenser om man lar dem fortsette sine herjinger og fremrykninger. Det er derfor viktig at Norge bidrar aktivt i arbeidet med å slå ned ISIL og hjelpe de mennesker som har blitt utsatt for disse islamistenes herjinger. I sommer var vi vitne til en ny krig i Gaza. Ingen kunne forbli upåvirket av bildene av det som fant sted. Fredsprosessen synes å ha stoppet opp. Igjen har det fra alle kanter kommet massiv kritikk mot Israel. Av og til synes det som at enkelte faktisk glemmer at Israels motstander i Gaza er en radikal islamistisk terrorgruppe som har som uttalt mål å utslette staten Israel. Israel er en gnist av lys i et område preget av politisk mørke. Det er ikke mitt anliggende å forsvare Israel i ett og alt, men det er mitt anliggende å mane til økt forståelse for den situasjonen som Israel befinner seg i. Som leder av giverlandsgruppen som en stor bistandsgiver til de palestinske områder påhviler det norske myndigheter et stort ansvar i oppfølgingen av hvordan midlene blir brukt. Jeg føler meg trygg på at denne regjeringen vil påse at midlene blir brukt etter intensjonene, og at de ikke faller i gale hender. Det er bred enighet i denne sal om at nivået på utviklingsbistanden skal holdes på et høyt nivå. Fremskrittspartiet mener bistand kan være et viktig utviklingspolitisk virkemiddel, men vil igjen advare mot tankegangen som preger enkelte, at nivået på bistanden synes viktigere enn innholdet. Handel og utvikling av et konkurransedyktig næringsliv er langt viktigere utviklingspolitiske tiltak enn bistand. Norge er ikke bare i verdenstoppen når det gjelder boksing og sjakk. Vi er også i verdenstoppen på bistand. Budsjettet for 2015 er det største noensinne. At det nå går i retning av økt geografisk konsentrasjon av bistanden, er et linjevalg Fremskrittspartiet støtter opp om. At vi oppnår gode resultater med bistanden som gis, innebærer også en erkjennelse av at bistand også kan virke kontraproduktivt. Det hele avhenger av hvordan bistanden brukes. Gode intensjoner medfører ikke alltid gode resultater. Jeg er glad for at regjeringen er opptatt av å følge opp OECDs anbefalinger om å styrke resultatorienteringen, og konsentrere innsatsen, og ikke minst OECDs anbefaling om at handel og privat næringsliv bør vektlegges sterkere. Utdanning er ikke bare en menneskerett, men en viktig betingelse for vekst og utvikling. Det samme er helse. Helse er et helt nødvendig område å satse på dersom man vil legge grunnlaget for vekst og utvikling i et samfunn, og ikke minst kvinners helse og kvinners utdanning. Jeg er derfor svært glad for at regjeringen tar ansvar og viser ledelse globalt når det gjelder å forsterke viktigheten av å prioritere opp både helse og utdanning i bistanden. Russlands aggressive fremferd overfor Ukraina har medført at vi nå er vitne til en av de mest krevende sikkerhetspolitiske situasjonene i Europa siden den kalde krigen. Det er enkelt å fordømme Russlands fremferd, men det er samtidig viktig ikke å glemme at det eneste alternativet for en løsning på denne krisen er politisk. Norge har et historisk godt forhold til Russland, og da påligger det også gode naboer å kunne si fra dersom vi mener at utviklingen går i feil retning. Det er ingen tvil om at store deler av utviklingen i Russland de siste årene har gått i feil retning, og da bør vi også si fra. Allikevel må forholdet til Russland videreutvikles for fremtiden. Det er svært viktig at Norge også er helt på linje med sine nærmeste allierte og partnere i reaksjonen på Russland. Det er ikke noe enten - eller her. For få år siden pågikk det ofte diskusjoner om NATO hadde noen fremtid, om det var bruk for NATO, og ikke minst diskuterte man dette når man bestemte seg for at NATO skulle ut av operasjonen i Afghanistan. Denne diskusjonen pågår ikke særlig mye lenger. I den tid vi lever i, fremstår NATO som viktigere enn noen gang. NATO er bærebjelken i norsk sikkerhets- og forsvarspolitikk og den desidert viktigste internasjonale organisasjonen Norge er medlem av. USA er Norges nærmeste venn og allierte. Det er politiske og historiske grunner til at det er slik. Derfor er jeg også svært glad for at en samlet komité i positive ordelag i merknadene har kommentert det pågående prosjektet med Norway House i Minnesota. Forholdet til USA bør videreutvikles og forsterkes på mange felt. Dette innebærer også at vi skal ta vare på og videreutvikle de norsk-amerikanske relasjonene i de områder i USA der det bor et høyt antall etterkommere av nordmenn. La meg avslutte med noen få ord om nordområdene. Nordområdene er Norges viktigste utenrikspolitiske interesseområde. Jeg er derfor svært glad for at regjeringen igjen går fra ord til handling og prioriterer opp nordområdesatsingen. Dette innebærer også at vi fortsetter å videreutvikle samarbeidet på en del praktiske områder som vi har med vår store nabo i nord, Russland.