trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-11-19:
Svevestøv gjør at flere mennesker mister livet for tidlig av luftveissykdommer, hjerte- og karsykdommer eller lungekreft. Folkehelseinstituttet har beregnet at ca. 1 500 mennesker døde for tidlig på grunn av luftforurensning i Norge i 2015. Det er like mange mennesker som det bor i hele Folldal kommune. Miljøstatus.no oppgir at 14 000 friske leveår gikk tapt i Norge i 2016 på grunn av fint svevestøv. Det er like mange som det i dag bor i Holmestrand kommune. Dårlig luft har direkte konsekvenser for befolkningen og folkehelsen. Luftkvaliteten i Norge sett under ett er blitt noe bedre de siste årene, men fremdeles sliter flere byer og tettsteder med sterkt forurenset luft flere dager i året. Da mener De Grønne at vi må gjøre mer for å bedre livsvilkårene for barn, gravide, eldre og personer med astma, hjerte- og karsykdommer, diabetes og luftveislidelser, som er spesielt sårbare for luftforurensning. I denne saken sier hele komiteen at det er behov for sterkere nasjonale grep for å sikre ren luft for alle innbyggere. Men ingen astmasyke barn eller syke eldre får bedre luftkvalitet hvis vi ikke vedtar nettopp sterkere nasjonale grep – og gjennomfører dem. Det regjerende flertallet, Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti, verken støtter Miljøpartiet De Grønnes forslag for renere luft eller foreslår egne. Det er en ansvarsfraskrivelse fra en helt uholdbar situasjon for byborgernes liv og helse, og det gir veldig sterke signaler om at regjeringspartiene prioriterer biltrafikk, særlig i byer og tettsteder, foran folkehelsen. I 2014 anbefalte Miljødirektoratet, Vegdirektoratet, Helsedirektoratet og Folkehelseinstituttet å stramme inn grenseverdiene for tillatte nivåer av svevestøv. Etter forslag fra Miljøpartiet De Grønne den gang fulgte regjeringen opp med endringer i 2016. I den forbindelse sa daværende klima- og miljøminister Tine Sundtoft: «Det er også besluttet at en ytterligere innskjerping skal vurderes fra 2020.» Et premiss for behandling av De Grønnes forslag i dag har vært at det skal komme et oppdatert kunnskapsgrunnlag fra regjeringen for hvilke grenseverdier for svevestøv som bør gjelde fra 2020, eventuelt med en anbefaling om å endre grenseverdiene fra og med 2020. Fristen for dette ble utsatt til 1. november, men vi har ennå ikke sett noe til det. Nå er det uklart om det i det hele tatt skjer i 2019, og dette mener jeg klima- og miljøministeren må oppklare i Stortinget her i dag. Regjeringens sommel med å bedre luftkvaliteten i Norge går ut over liv og helse. Miljøpartiet De Grønne fremmer derfor en rekke forslag for å hindre helseskadelig luft i byer og tettsteder i Norge, bl.a. ved å senke grenseverdiene for svevestøv i forurensningsforskriften fra dagens nivå, sånn at de samsvarer med nasjonale miljømål og Folkehelseinstituttets anbefalinger.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-11-19:
Da kan jeg begynne med å være enda mer enig, for jeg vil gjerne på vegne av Stortinget og særlig Oslos innbyggere gratulere statsråden med å komme i gang med planleggingen av Østmarka som nasjonalpark – det har ingenting med saken å gjøre, men jeg synes det skal sies, og det er jeg veldig glad for å si. Til saken: Statsråd Elvestuen lovet i brev til komiteen i forbindelse med behandlingen av denne saken et oppdatert kunnskapsgrunnlag innen 1. november, som er noen dager siden nå, som skulle gi oss informasjon om grenseverdiene for svevestøv og hvorvidt de skal strammes inn. Bakgrunnen for det er en forespeiling vi fikk i 2017, fra statsråd Sundtoft den gangen. Mitt spørsmål er om regjeringen vil oppdatere grenseverdiene – skjerpe dem inn – for svevestøv fra 2020, i tråd med det Stortinget har blitt forespeilet i mange år, og hvis ikke, hvorfor ikke statsråd Elvestuen har informert Stortinget om det før behandlingen av denne saken.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-11-19:
Det var oppklarende. Da forventer vi nå et oppdatert kunnskapsgrunnlag innen 1. april 2020. Dette er jo en sak som har vært utsatt flere ganger, men da er det veldig viktig at det kommer da. Og jeg lurer fortsatt på om statsråden har som intensjon å skjerpe kravene til lovlig andel, eller konsentrasjon, av svevestøv i byene, altså disse grenseverdiene for svevestøv?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-11-19:
Jeg er veldig glad for at det er et samlet politisk miljø som er opptatt av renere luft i byene. Så vet vi samtidig at det er sterke interesser og politiske prioriteringer i regjeringen for å kunne øke biltrafikken inn til byene. Derfor er mitt siste spørsmål til statsråd Elvestuen om det er slik at han også har tilslutning fra resten av regjeringen til å kunne sette helsen til byfolk først i en slik situasjon dersom det oppdaterte kunnskapsgrunnlaget viser at det er nødvendig å skjerpe kravene for svevestøv.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-19:
Landbrukets viktigste oppgave er å produsere sunn, næringsrik og trygg mat til norske forbrukere. Den enkelte må selv ta hensyn til sin egen helse, og selv vurdere hvilke valg som bidrar til å påvirke miljø og klima ut fra sitt ståsted. Forbrukernes valg er den sentrale premissgiveren for både landbrukets planlegging av sin produksjon og for myndighetene i utformingen av landbrukspolitikken. Matsikkerheten i Norge blir ivaretatt gjennom nasjonal produksjon, handel og god ressursbruk i alle ledd, og gjennom at vi stimulerer til økt produksjon av varer som folk vil ha. Handlingsplanen for bedre kosthold, som er utarbeidet i fellesskap mellom sju departementer, bygger på de norske kostholdsrådene og inneholder bl.a. mål om å øke forbruket av grønnsaker, frukt, bær, grove kornvarer og fisk. De norske kostholdsrådene er godt dokumentert og endres jevnlig i tråd med ny kunnskap. Tallene for det reelle forbruket av kjøtt i Norge viser en nedgang. Det betyr at folk følger de rådene som blir gitt. Det er gode muligheter for å øke produksjonen av frukt og grønt i Norge. Derfor har også grøntsektoren vært prioritert i de siste jordbruksoppgjørene. I tillegg er det nedsatt et rådgivende utvalg som ser på muligheten for å øke den norske produksjonen av frukt og grønt. Landbrukspolitikken har over flere år lagt vekt på økt matproduksjon på norske ressurser. Sammen med målet om landbruk over hele landet krever det en tydelig prioritering i bruken av jordbruksarealene, mellom grasområder og arealer som er egnet til produksjon av korn, frukt og grønnsaker. Den beste tredjedelen av jordbruksarealene vi dyrker, brukes mest til korn, til menneskemat og fôrkorn til dyr. Dyrking av korn til fôr er helt nødvendig for å utnytte de jordressursene vi har. Norsk kjøttproduksjon er også basert på at vi faktisk er avhengig av å importere proteinråstoff, men det forskes vanvittig mye for å finne proteinkilder til dyrefôr fra andre kilder i landet vårt, som tang, tare og trevirke, nettopp for å sikre at en ikke skal erstatte dette med soya som er importert. Og vi bruker arealene våre til beite – 85 pst. av våre sauer beiter i fjell og utmark. Det er rett bruk av ressurser. Derfor har ikke jeg behov for å legge om landbrukspolitikken ut fra det som er FNs bærekraftsmål.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-19:
Når det gjelder både tollvern og import, har denne regjeringen vært veldig opptatt av det, spesielt på kjøtt, for der er klimaavtrykket i Norge mye mindre enn klimaavtrykket fra utlandet. Vi vet at importen av storfekjøtt og sau har gått ned de siste årene fordi en faktisk har vært bevisst på den politikken. Det gir mindre klimaavtrykk å produsere i eget land. Så ja – jeg er opptatt av å øke produksjonen i eget land og utvide sånn at vi kan selge norske produkter i eget land, for å sikre at vi får det minste og laveste klimaavtrykket. Det trenger norsk landbruk, og det trenger verden. FN har utfordret oss til å bruke de ressursene som er i eget land, og da må vi ta det ansvaret, nettopp på grunn av klimautslippene.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-19:
Jeg har lyst til å begynne i en litt annen ende i svaret. Vi har inngått en klimaavtale med landbruket. Da må vi se på hvilke muligheter vi har i landet vårt til å produsere med lavest mulig klimaavtrykk. Samtidig er vi det landet som eksporterer mest per innbygger. Det betyr at vi er en handelspartner, og at noen vil selge noe igjen til oss, og som handelspartner må vi være forutsigbare. Men for meg er det viktig hele veien å ha fokus på at vi skal få et lavere klimaavtrykk, for det er vårt felles ansvar enten vi er i landbruket i Norge eller internasjonalt. Slik faktatallene er nå, kan vi være med og redusere, og landbruket kan være løsningen og ikke bare utfordringen, som representanten selv sa fra talerstolen.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-19:
Jeg har vært så heldig å jobbe i norsk helsevesen i ganske mange år og har mer erfaring derfra enn jeg har som politiker. Det norske folk er veldig opptatt av å få kunnskap om hva som er lurt for dem å legge på tallerkenen for å få best mulig uttelling i helsen. Jeg vil påstå at den norske bonden har tatt den kunnskapen inn over seg. Derfor har vi sett en endring. De produserer mer med færre dyr. De har tatt inn over seg at vi skal ha et lavere fettinnhold. De har tatt inn over seg et grønnere skifte ved å produsere mer frukt og grønt for nettopp å tilfredsstille det som har vært helsepolitikkens anliggende. Så ja, de tingene henger sammen, men det må være folks valg hvordan de prioriterer.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-11-19:
I Europa tar dårlig luft hvert eneste år opp mot en halv million liv. Også i Norge er det mange som får en for tidlig død fordi luften er for dårlig. Det er som saksordfører Lars Haltbrekken sa i sitt glimrende innlegg, at det er dager i året da folk som har helseplager, eller små barn, blir bedt om å holde seg innendørs. Jeg tenker, i likhet med hva Haltbrekken sa, at i 2019 er ikke det akseptabelt i Norge. Det som er den gode tingen, er at mange steder har lokalpolitikerne gjort en kjempejobb med å forbedre luften for innbyggerne sine. I Oslo har det gått fra at det under forrige byråd var 200 000 mennesker som var rammet av dårlig luft, til at det i dag bare er 10 000. Det er en formidabel forbedring som viser at lokalpolitikerne tar jobben sin på alvor. Og takken for det skal gå til modige politikere som klarer å ta valg som gjør luften renere, og til folk som tar ansvar for sine lokalmiljø. Selv om det har vært en forbedring mange steder i Norge, er vi på langt nær i mål. Arbeiderpartiet stemmer i dag for flere forslag som forplikter regjeringen mer, og som gir lokalpolitikerne flere virkemidler til å gjøre noe med det lokalt. Vi foreslår bl.a. at regjeringen må legge fram en plan for virkemidler som gjør at vi ikke overskrider de nasjonale målsetningene. Det burde egentlig være en selvfølge at mål skal holdes, og når det ikke gjør det, trenger vi mer politikk som gjør noe med det. Vi mener også at regjeringen hvert år må rapportere om det arbeidet som gjøres. Dette er en av de viktigste helseutfordringene vi har i Europa. Da må vi forvente at folk og politikere får oversikt over hva som er bildet. Vi vil også gi lokalpolitikerne muligheten til å ha lokale restriksjoner de dagene luften er verst forurenset. Lokalpolitikerne er valgt inn for å ta vare på sine innbyggere. Da er det frustrerende å få målinger som viser at luften er så helseskadelig at det eneste man kan gjøre, er å be folk om å være innendørs. Dessverre ser det ikke ut til at noen av de forslagene som fremmes av de ulike opposisjonspartiene, vil få støtte av flertallet i dag. Flertallet blant høyrepartiene vil igjen, med sine fire stemmers overvekt, si at det er de som vet best, og at de ikke vil gjøre noe mer. Med det tar jeg opp forslag nr. 5, fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-11-19:
Klimautfordringen er den viktigste utfordringen dette stortinget står overfor og sannsynligvis også de fleste storting i mange år framover. For å gjøre noe med klimautfordringen spiller miljøbevegelsen en nøkkelrolle. Vi har med dagens regjering blitt vant til skarpe angrep mot miljøbevegelsen fra talspersoner fra regjeringspartiene. Det som er nytt, er at vi nå også ser det fra regjeringshold. Forrige uke kom det et angrep fra klimaministerens kollega Kjell Ingolf Ropstad, som satte miljøbevegelsen som en trussel mot menneskeverdet på linje med høyreekstremisme. Mitt spørsmål til klimaministeren er om han vil ta avstand fra det utspillet som Kjell Ingolf Ropstad hadde i forrige uke.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-11-19:
Takk for en slags drahjelp, president, for å få svar fra statsråden. Vi har jo blitt vant til at statsråden svarer ganske ullent, men jeg velger å tolke ham i beste mening, og selv om han ikke valgte å si det, hørtes det ut som han tok skarpt avstand fra det. Jeg har et annet spørsmål til statsråden, og det går på at vi på en rekke områder i Stortinget har årlige redegjørelser. Vi har det bl.a. fra likestillingsministeren, som redegjør for likestillingssituasjonen i Norge. Vi har det om europapolitikk, og vi har det om utviklingspolitikk. All den tid vi mener at klimautfordringen er den største utfordringen i vår tid, mener klimaministeren det hadde vært en fordel om klimaministeren holdt en årlig klimaredegjørelse for Stortinget?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-11-19:
Luftforurensning påvirker folks hverdag og helse, derom er det ingen tvil, og de fleste av oss kjenner noen som har denne typen plager. Vi vet også at folks liv blir forkortet, og vi vet at dette er et stort folkehelseproblem. Når Senterpartiet likevel ikke går inn i de konkrete forslagene i dag, handler det om at vi er usikre på om denne type opplisting av ulike typer tiltak er det beste verktøyet for å nå målet om renere luft. Senterpartiet er glad for at mange kommuner selv gjennomfører konkrete tiltak som har ført til kraftig forbedring av luftkvaliteten i både byer, tettsteder og kommuner – tiltak som ofte er tilpasset den lokale virkeligheten. Vi er nok skeptisk til om det er mer nasjonal styring som er veien å gå, men vil heller gi kommunene større handlingsrom. Derimot er vi enig i at det er problematisk med ulike grenseverdier som er hjemlet i ulike mål og regelverk. Etter skjerping av grenseverdiene i 2016 har det pågått et arbeid for å oppdatere kunnskapsgrunnlaget for å se om grenseverdiene bør strammes ytterligere inn. På bakgrunn av det igangsatte arbeidet og ikke minst behovet for å harmonisere grenseverdiene, mener Senterpartiet at det bør legges fram en sak for Stortinget som beskriver status på området og hvordan de ulike nasjonale forskrifter, mål og råd bør samordnes og harmoniseres slik at luftkvaliteten kan reguleres ut fra et helhetlig regelverk og system for grenseverdier.
Jon Gunnes (Venstre), 2019-11-19:
Verdens viktigste oppgave er å redusere klimagassutslippene. Dette tar Venstre på fullt alvor, og vår politikk har dette som det viktigste målet. Derfor kjemper vi for dette målet i regjering og i lokalpolitikken. Det er ikke noen motsetning mellom global og lokal forurensning. Det er den samme kilden. Det er bilen som er hovedårsaken til at dette oppstår. Vi vet hva som må gjøres. Vi vet hva som skal til. Den politikken vi har ført, viser gode resultater. Venstre har kjempet for og fått gjennomslag for svært virkningsfulle tiltak. Vi har en historisk satsing på kollektivtrafikken. Vi har historisk ren luft i byene for øyeblikket og verdensrekord i utslippsfrie biler. Vi har byer med god kollektivtrafikk, vi har kollektivdekning i byene som har det beste transporttilbudet. Det er raskere, det er billigere, og det gir god luft og færre trafikkulykker. Jeg kjenner Trondheim best. Representanten Haltbrekken viser til tidligere debatt. Jeg har vært med i denne debatten i ganske mange år, og den største forurensningskilden i Trondheim er piggdekkene. Det er piggdekkene som hvirvler opp svevestøv. Som representanten Haltbrekken sa: Når vi får diskusjonen om at ja men kan vi ikke flytte den barnehagen som ligger ved siden av den veien som er mest forurenset, er svaret at det kan vi selvfølgelig ikke. Vi må løse problemene. Vi må ta utfordringene, slik at vi faktisk ikke får den forurensningen langs den trafikkåren. Det er helt klart at avgiftene for å kjøre med piggdekk har hjulpet. Det har hjulpet både i Trondheim og i Oslo, som jeg følger godt med på i statistikken, og helt sikkert andre steder også. I tillegg har man i Oslo valgt tunnelløsninger for gjennomgangstrafikken. Det er et godt tiltak, for da får man renset lufta før man kommer opp til innbyggerne i byen. Jeg håper virkelig at vi kan få lov til å fortsette med denne offensive politikken og ikke minst disse tiltakene og avgiftssystemet. Det er helt klart at det påvirker bruken av piggdekk, og vi må få fortsette med det selv om det er enkelte partier i denne salen som synes at avgiftsnivået er blitt altfor høyt.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-11-19:
Jeg har lyst til å takke forslagsstilleren, som reiser et viktig tema, og for at det blir en god debatt ut av det. Men alltid når man har disse punktlistene fra ett eller flere av opposisjonspartiene, blir det framstilt slik at hvis man ikke stemmer for alle disse punktene, så er man ikke for intensjonen om at det skal bli renere byluft. Vi er jo alle enige om at det skal bli renere byluft. Så er spørsmålet: Mener man at slike punktlister, som gjentas i det uendelige i Stortinget og kanskje spesielt i vår komité, er den beste måten å komme til bunns i disse problemene på? La meg ta et par ting. De siste årene er det tatt store grep for å bedre luftkvaliteten i byer og tettsteder. Tall fra Miljødirektoratet viser at utslipp fra veitrafikken går ned i alle de største byene i landet, og at luftkvaliteten er bedre enn på mange år. Vi har den historiske satsingen på kollektivtrafikk, der antall reisende har økt med 21 pst., noe som har stor innvirkning på luftkvaliteten i byene. Miljødirektoratet jobber også med flere verktøy for å påvirke arbeidet med lokal forurensning i kommunene, og de har allerede mulighet til å gi sanksjoner til de kommunene som ikke følger opp vedtak etter forurensningsforskriften om lokal luftkvalitet. Kommunene har også mulighet til å søke om støtte til tiltak, og det er et godt og velfungerende belønningssystem til kommunene. Flere i komiteen var på besøk hos Meteorologisk institutt den 17. oktober dette året. Da ble vi orientert om at luftkvalitetsinformasjon kommer til å bli inkludert i yr.no i løpet av få måneder. For publikum er dette et stort framskritt, og det viser at offentlig sektor i samarbeid med pasient- og brukerorganisasjoner utvikler nye tjenester og vet å utnytte politiske bevilgninger etter intensjonene. Jeg tror ikke vi skal polarisere en debatt om luftkvalitet i byene. Det tror jeg er unødvendig. Så er spørsmålet: Er slike punktlister den beste måten å nå målet på? Det er allerede veldig mye arbeid som gjøres for å løse denne viktige oppgaven.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-11-19:
La meg begynne med å takke for et godt samarbeid i komiteen – som vi alltid har i behandlingen av alle mulige saker, og som vi også har hatt i denne saken. Det er ingen tvil om at vi står overfor en global klimakrise. Det har også flertallet – regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og Senterpartiet – skrevet i en merknad sist gang vi behandlet en lignende sak, for denne saken ligner i det store og hele på et representantforslag fra Miljøpartiet De Grønne som vi behandlet før sommeren. Dersom Stortinget vedtar at det er en krisesituasjon eller en nødssituasjon på den måten man ønsker her, er det et svært dramatisk skritt for et parlament å ta. Normalt vil man i slike tilfeller tale om en tidsavgrenset krise som innebærer umiddelbar fare for liv og helse, f.eks. en naturkatastrofe eller en krigssituasjon. Da er det nærliggende å tenke på situasjoner som er beskrevet i lov om særlige rådgjerder under krig, krigsfare og liknende forhold, beredskapsloven, der regjeringen som følge av nødssituasjonen kan ta i bruk særlige fullmakter og fatte avgjørelser som normalt tilligger Stortinget, f.eks. å fatte bestemmelser av lovgivningsmessig innhold. Vi som representerer regjeringspartiene, og jeg antar det også gjelder andre partier som ikke kommer til å stemme for dette forslaget, er ikke villige til at Stortinget skal fratas fullmakter. Vi trenger et resolutt storting i kampen mot klimaendringene. Vi trenger et storting som samarbeider. Vi trenger et storting som vedtar tiltak for at vi skal løse klimaproblemene. Så vi ønsker ikke å frata Stortinget fullmakter, som er konsekvensen av et slikt forslag. Men vi er enig i at det er en global klimakrise. Derfor gjentar vi også det i merknadene til den saken vi behandler nå, og viser til de merknadene vi hadde i den forrige saken vi behandlet om dette. Så er det noen andre forslag her, bl.a. en realistisk og forpliktende plan for innenlands kutt av klimagassutslipp med 60 pst. innen 2030. Regjeringen har allerede overoppfylt det målet som jeg er enig med EU om: Vi sier i Granavolden-erklæringen minst 45 pst. kutt innen 2030. Nå kommer det en helhetlig klimapolitikk for alle sektorer i Norge. Det er noe nytt i norsk klimapolitikk. Det er det arbeidet som heter Klimakur 2030 – nettopp for at vi skal klare å nå klimamålene for 2030. Det som også er noe nytt i norsk klimapolitikk, er at Norge kan få sanksjoner mot seg hvis vi ikke når klimamålene. Det er også historisk i norsk og internasjonal klimapolitisk sammenheng.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-11-19:
Jeg tror alle som har vært engasjert i norsk politikk i mer enn et par uker, vet at stråmenn ikke er noe nytt i norsk politisk debatt. Jeg kan nevne f.eks. den stråmannen vi hører fra venstresiden hele tiden, om at man prioriterer skattekutt til dem som har aller mest fra før, framfor gode velferdstjenester. Det er en stråmann. Eller, som vi også hører fra venstresiden hele tiden, at det skjer ingenting eller det er handlingslammelse i klimapolitikken – det er en stråmann. Og den kommer fra representanter for representanten Haltbrekkens parti hele tiden, og for øvrig også fra representanten Aukrusts parti. Men så ber representanten Haltbrekken oss om at man ikke forholder seg til det de faktisk foreslår i denne saken, for han sier at dette handler ikke om å frata Stortinget fullmakter. Men det er altså det de gjør: Hvis parlamentet i Norge, Stortinget, vedtar dette slik det står, fratar man Stortinget fullmakter. Og så bringer han opp at det er noen kommunestyrer der regjeringspartiene prisverdig har vært med på å si at det er en klimakrise. Ja, selvfølgelig, det går jo helt fint, et kommunestyre fratar jo ikke Stortinget fullmakter ved å vedta det. Og så er det denne stråmannen at vi andre ikke mener at det er global klimakrise, fordi vi velger å skrive det i merknader istedenfor å vedta et forslag som vil frata Stortinget fullmakter. Hvis representanten Haltbrekken mener at vi fortsatt skal ha et resolutt storting som har alle fullmakter, da kan han ikke stemme for sitt eget forslag i dag. Det er ikke en stråmann. Forslaget hans og all hans argumentasjon i saken, det er en stråmann. Så kanskje jeg kan få hjelp av presidenten til å få svar på spørsmålet til Sosialistisk Venstreparti eller til Miljøpartiet De Grønne: Hvilke fullmakter er det de mener det er riktig at Stortinget mister? Og hvis de ikke mener at det er riktig, hvorfor vil de allikevel da stemme for et forslag som går inn under beredskapsloven på den måten som nettopp gjør at Stortinget kan fratas fullmakter?
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-11-19:
Dette begynner å bli litt komisk, for jeg sa jo at også regjeringspartier har vedtatt dette i kommunestyrer. Og så sa jeg i tillegg at Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre, Kristelig Folkeparti, Arbeiderpartiet og Senterpartiet har erklært fra Stortingets side at det er en global klimakrise. Men vi gjør det på riktig måte, vi gjør det i merknader nettopp for at man ikke skal frata Stortinget fullmakter. Hvis representanten Haltbrekken mener at Stortinget ikke skal fratas fullmakter, kan han ikke stemme for sitt eget forslag i dag, da må han heller gå inn i merknadene våre, hvor vi sier at det er en global klimakrise – sammen med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og de andre regjeringspartiene. Det gjør han ikke, han er mer glad i stråmenn – hele innlegget hans i sted var en stråmann.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
Nå kjenner jeg ikke den konkrete diskusjonen i Trondheim, men jeg har vært med på både å innføre piggdekkavgift i Oslo og å gjeninnføre piggdekkavgift i Oslo – etter at man først fikk ned piggdekkbruken, og så gikk den opp igjen, og så fikk man gjeninnført avgiften for å bekjempe piggdekk. I slike spørsmål er det målet som må være avgjørende for hvilke midler man har behov for å bruke, så jeg vil selvfølgelig lytte til det man mener lokalt i Trondheim om hva som er nødvendig for å få bruken av piggdekk nok ned, og jeg er åpen for å se på det spørsmålet og de endringer som skulle være nødvendig for å oppnå målet om renere luft.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
I disse spørsmålene synes jeg det er viktig at det er et lokalt ansvar, og det er også avhengig av at det er et lokalt initiativ. Og hvis det kommer et slikt initiativ fra Trondheim, må vi selvfølgelig se på og vurdere det.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
Det er riktig at Miljødirektoratet, Vegdirektoratet, Helsedirektoratet og Folkehelseinstituttet har et oppdrag med å vurdere potensialet for å skjerpe grenseverdiene med bakgrunn i teknologiske framskritt og ny kunnskap om tiltak og helseeffekter. Det er også riktig at fristen her var 1. november, men etatene har selv bedt om å få utsatt fristen, så den er nå endret til 1. april 2020. Det vil da på vanlig måte bli vurdert, og ut fra innholdet i vurderingene vil vi selvfølgelig også se på om grenseverdiene skal skjerpes.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
Jeg kan love at alle de involverte etatene jobber virkelig aktivt med oppdraget, og det er derfra ønsket om utsettelse har kommet. Det det pekes på, er at grenseverdiene for svevestøv i 2016 var basert på en forenklet metodikk, og nå ønsker man å bruke mer avanserte metoder for å vurdere luftforurensningssituasjonen, også med og uten tiltak. Så skal man ikke bare komme med forslag til hva som skal være de nye grenseverdiene, men man skal også se på hvilke tiltak vi skal igangsette for å nå disse. Og vi vil selvfølgelig se på de rådene vi får, og følge opp dem, slik at vi sikrer god luft og fortsetter den gode utviklingen vi har hatt med bedret luft i norske byer.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
Det er jo med denne regjeringen vi har slått fast at nullvekstmålet skal ligge fast. Det er med denne regjeringen – og dette flertallet – at satsingen på kollektivtransport har vært så sterk i de store byene, at vi har satt et mål om at det bare er nullutslippskjøretøy som skal selges i 2025, at vi nå får på plass et oljefyringsforbud til neste år, og at en har den innsatsen fra Enova inn mot en omlegging til bare nullutslippsbybusser i de store byene. Så det er tiltak etter tiltak som følger opp det at vi skal få ned klimagassutslippene, men som også vil gi renere luft i de store byene. Vi har også fått på plass, etter en lang prosess, f.eks. dette med landstrøm for cruiseskip i Bergen, og det er landstrømprosjekter også i flere andre byer. Så dette følger vi opp, og de innspillene og den utredningen vi får, skal vi selvfølgelig også følge opp.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
Det er klimaendringen og den globale oppvarmingen som er det største problemet vi står overfor. De endringene det vil påføre oss dersom vi ikke får ned utslippene, er også den største utfordringen mot de politiske systemene vi har, og i siste instans også den største trusselen mot menneskeverdet.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
Jeg sier at den største trusselen mot menneskeverdet er den globale oppvarmingen vi har, med de konsekvenser som det gir – både hvordan det stresser samfunn, hvilke endringer det vil føre til, og hvordan det i siste instans også er en trussel mot mennesker og menneskeverdet.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
I og med klimalovgivningen gir vi i forbindelse med budsjettet en egen vurdering av klimapolitikken, både med framskriving og hvilke resultater den vil gi. Det gis hvert eneste år. Stortinget har også mulighet til å lage en egen debatt om dette. I år har vi lagt fram en egen lavutslippsstrategi som et eget vedlegg, som også gir en mulighet for komiteen, hvis man ønsker å sette dette opp som en egen diskusjon. Om Stortinget ønsker en egen debatt om klima, er jeg slett ikke uenig i at vi kunne ha det.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
Vi skal legge fram en plan for Stortinget, og det skal vi gjøre til neste år. Vi har nå et omfattende grunnlag i Klimakur, og vi kommer med en plan for hvordan vi skal redusere med minst 45 pst. fram mot 2030 for ikke-kvotepliktig sektor. Ellers har det en konsekvens at Norge ikke er medlem av EU, dvs. den enigheten vi har om felles gjennomføring, ble først godkjent i EU nå i slutten av oktober, og den er ennå ikke vedtatt i Alltinget på Island. Dette er altså en egen avtale. I denne avtalen har vi også på frivillig grunnlag sagt at vi skal legge fram en plan for hvordan vi skal nå målene. Det må gjøres i en veldig kort tidshorisont fordi den må oversendes før 1. januar. EU-medlemslandene har hatt grunnlag for å ha en mye mer omfattende prosess for dette, og også mulighet til å legge til grunn en annen framdrift enn det vi kan gjøre.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
I henhold til avtalen er ikke dette et krav som Island og Norge er en del av. Det er en plan som vi frivillig er enig i at vi skal levere inn. Det som er viktig, er at vi følger den samme tidsplanen som EU-landene, sånn at vi også leverer inn planen før 1. januar. Denne vil være forenklet – og langt mer forenklet – enn det vi vil komme til Stortinget med til neste år, som jo er den store planen for hvordan vi skal kunne nå målene våre i 2030.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
Det er ingen tvil om at ansvaret for artene og også ansvaret for jaktbart vilt, det overordnede ansvaret, ligger i Klima- og miljødepartementet. Og så er det en grensedragning av når selve jakten er, og utførelsen av den hos Landbruks- og matdepartementet. Men hovedansvaret er det ingen tvil om er i Klima- og miljødepartementet. I mitt innlegg gikk jeg også litt inn på de enkeltinnvendingene som representanten tok opp. Når det gjelder dette med viltforvaltning, er det et forslag fra Miljødirektoratet ute på høring. Det er viktig. Det er kun faglig begrunnet, og så må man se hva beslutningene blir til sist. Når det gjelder ansvaret til Fylkesmannen, presiserer jeg at det er ingen tvil om at hvis det er nasjonale verdier som er truet, så skal Fylkesmannen komme med innsigelse, som han har gjort også tidligere. Det jeg er uenig med representanten i, er at det er en generell forverring av norsk natur, og at vi ikke har nok initiativ på de ulike områdene, basert på naturmangfoldmeldingen og også de virkemidlene som vi har i naturmangfoldloven. Som jeg tok opp i mitt innlegg, er det mange initiativ: overfor truede arter, landskapstyper og utvalgte kulturlandskap som vi har innenfor landbruket. Vi bruker de virkemidlene vi har og utvikler inn mot der det skal være verneområder – jeg nevnte flere prosesser som er på gang. Samtidig må vi få en bedre, helhetlig, økosystembasert forvaltning, ikke bare av våre havområder, men også av land i Norge. Dette må vi utvikle, og vi må gjøre det som er nødvendig i Norge. Samtidig må vi også ta et større internasjonalt ansvar fordi naturbaserte løsninger er helt nødvendig for å bekjempe den globale oppvarmingen og den klimakrisen som verden er inne i – det kan være så mye som 30 pst. reduksjon, og det må vi ha fram mot 2030. Men så gjelder det også å få på plass en ny enighet om målene i konvensjonen for biologisk mangfold i Kina til neste år. Der har vi en posisjon hvor vi vil bruke alt vi kan for å sørge for at den får et resultat som verden har behov for.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-11-19:
Det er ikke noe vanskelig for meg å si at jeg mener at planavdelingen burde ligge i Klima- og miljødepartementet. Det har jeg ment hele tiden, i Stortinget også, men det er ikke en del av den enigheten som vi kom fram til verken på Jeløya eller på Granavolden, og det har jeg respekt for. Jeg vil påpeke at Stortinget har gjort akkurat den samme endringen, nettopp å flytte dette ansvaret over i kommunalkomiteen, samtidig som man har flyttet hensynet til kulturminnevernet over i kulturkomiteen, så representantene og interpellanten har jo en mulighet for å få til en endring også herfra. Så er det også snakket om villrein, og hovedgrepet nå er å få på plass en kvalitetsnorm for villrein og så følge det opp med en handlingsplan, med å få en større oversikt over hva den faktiske tilstanden er, hva behovene er, og hvilke tiltak vi må gjennomføre. Men når det gjelder det som nå gjøres, håper jeg at representanten, som viste til et utbyggingsvedtak, også legger merke til at det samtidig ble gjort et vedtak angående Ringebufjellet, hvor det nettopp av hensyn til villreinen ikke er gitt tillatelse til fritidsbebyggelse, og i et område hvor villreinstammen er enda mer utsatt enn det den er på Hardangervidda. Jeg må også si at som klima- og miljøminister må jeg som andre forholde meg til det som er stortingsvedtakene, og når vi ser på rovviltforvaltningen i Norge, er rammene der lagt på Stortinget. Det er her bestandsmålene ligger, men dette skal jo samtidig forvaltes innenfor naturmangfoldloven og Bernkonvensjonen. Men den begrensningen som interpellanten framhevet, er vedtak fra Stortinget, og dem må jeg selvfølgelig forholde meg til. Det holder ikke lenger å stoppe det som er en ødeleggelse av naturen – i framtiden må vi ha mer natur. Det er restaurering, og vi trenger også å etablere, utvikle og sikre både artene og det naturmangfoldet som vi har. Også fra min side, fra regjeringens side, har vi mange initiativ som vi har lagt fram. Så vil jeg si at det er jo ikke alltid opposisjonen fra Stortinget handler om at man ikke mener at vi går langt nok. For eksempel når det gjelder forbudet mot nydyrking av myr, var det to partier som stemte imot, Senterpartiet og Arbeiderpartiet. Og i mange av disse forslagene er den opposisjonen på begge sider i Stortinget, noe som understreker at det kanskje her også er et problem for interpellanten og hans samarbeidspartnere i framtiden.
Solveig Skaugvoll Foss (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-19:
Det var et hysterisk morsomt klipp i TV 2-programmet Rikets Røst for tolv år siden, der Pia Haraldsen skulle forklare dette med klimakrisen. Innslaget begynner sånn: Rykende fabrikk og klissvåt isbjørn – dette er bildene jeg får opp når jeg søker på global oppvarming i TV 2s nyhetsarkiv. Det er vel gjerne i de banene vi tenker når vi hører om klima. Isen smelter, og storbyluften blir vond å puste i på grunn av bl.a. for mye og for dårlig produksjon av varer. Det er absolutt en del av problemet, men rykende fabrikker og klissvåte isbjørner er ikke isolerte fenomener. Det skyldes ytre påvirkning og at vi lever i et samfunn som tillater at store selskaper kan utnytte naturressurser for å tjene seg rike uten å ta miljøhensyn. Varmere temperaturer og forurenset luft blir det stadig mer av, sammen med mer ekstremvær, mer ustabilitet og mer utryddelse av arter. Bare det siste året har det kommet flere nedslående rapporter fra FNs klimapanel, FNs naturpanel og FNs havpanel, for å nevne noen. Blant faktaene som slås fast der, finner vi et punkt som sier at vi kjenner til åtte millioner arter på jorden, og én million av dem er utrydningstruet. Selv sov jeg gjennom noen av naturfagstimene, men jeg har likevel fått med meg at artsmangfoldet og økosystemtjenestene er helt essensielle. I Norge har vi flaks rent geografisk. Selv om vi er blant de største bidragsyterne til klimaendringene, er vi – urettferdig nok – blant de siste som kjenner de største virkningene. Men selv vi i Norge har allerede utfordringer med matsikkerheten på grunn av bl.a. flom. Det å ha mat er jo fundamentale greier. Det står i innstillingen som danner bakgrunnen for denne behandlingen, at komiteens flertall vil bemerke at det å erklære en nasjonal nødssituasjon er et svært dramatisk skritt for et parlament å ta. Det er det, men det er ikke noe argument mot å gjøre det. Tvert imot – dette er den mest treffsikre analysen av situasjonen. Det er en svært dramatisk situasjon, som krever radikale grep og en full omstilling av alt, egentlig. Måten vi har holdt på fram til nå, funker ikke for kloden. Kloden trenger at både politikere, privat næringsliv og forbrukere tar gode og miljøvennlige valg, men det må aldri være tvil om at det er vi som politikere som har den aller største delen av ansvaret. Vi legger også føringer for resten av kjeden. Vi deler ut konsesjoner til selskaper til enda mer oljeboring. Vi har en mangel på regulering av varehandelen som gjør at det blir billigere for forbrukerne å kjøpe nye ting enn å reparere det man har. Det er ikke et ansvar vi kan stikke unna.
Solveig Skaugvoll Foss (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-19:
Ja, jeg vil gjerne ta opp de forslagene SV er en del av.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-19:
Jeg takker statsråden for svaret. Mye av det statsråden ramser opp, er jeg fullstendig enig i. Det er bra enkelttiltak, men veldig ofte er de for små. Jeg reagerer litt når statsråden sier at det er han som definerer hvilke arter som er høstbare. Da er det vel også statsråden som har definert hvilke arter som var høstbare som skulle overflyttes til Landbruks- og matdepartementet i første omgang. Er det virkelig slik at det var statsråd Elvestuen – denne miljøministeren – som foreslo at de høstbare viltressursene skulle over til Landbruks- og matdepartementet? Det er et helt konkret spørsmål. Ellers er det klart at han også kunne ha ramset opp en hel masse tematikk, en masse saker, der det har gått feil vei. Selvfølgelig gjør ikke statsråden med det ansvarsområdet akkurat det, men jeg kan hjelpe ham litt på vei. Jeg registrerer at vi fortsatt sprer ufattelige mengder bly i naturen. Jeg kjenner jo til at statsråden personlig og som Venstre-mann nok har et litt annet syn enn regjeringa i denne saken, men jeg ser ikke at statsråden har tatt noen grep som gjør at i hvert fall Norge tar dette problemet alvorlig, til tross for at det har kommet mye ny viten på dette området. Jeg kjenner til at det skjer ting i Europa, i EU, og Norge vil da helt sikkert følge etter. Men vi kunne altså tatt grep mye før, og det har vi ikke gjort. Det er fortsatt slik at vi jakter på arter om våren og sommeren, en underlig affære, som det altså ikke blir tatt grep rundt. Jeg kan nevne at vi fortsatt har rovdyrbestander her i landet som er helt på grensa av det som kan kalles – ja, det er i hvert fall ikke levedyktige bestander, og i hvert fall ikke uten Sveriges hjelp. Jeg kan nevne at vi fortsatt har skuddpremier som er lite faglig basert her i landet. Man skulle tro det var musealt, at det var på museum disse skuddpremiene var. Men nei, vi har det faktisk ennå, det er ikke tatt noe grep der heller. Så kan jeg vel kanskje få lov til å nevne at en god del av våre fjorder, dvs. i hvert fall to, som er nevnt ganske ofte her i salen, blir brukt som deponi for gruveslam, altså som en slags avfallsplass. Vi ser også at fiskeoppdrett, lakseoppdrett, er i fri vekst uten særlige innskrenkinger og økologisk tankegang og uten særlig bekymring for villaks. Jeg skal komme tilbake til en del andre ting som har klar relevans for statsråden.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-19:
Jeg har forsøkt å skissere på hvilke områder det har gått feil vei når det gjelder naturforvaltning og viltforvaltning – de to alvorlige grepene. Som sagt: Det er mange enkeltsaker, det er mange gode intensjoner, og det er også en del ålreite poster på statsbudsjettet som går riktig vei. Men i det store bildet er det en liberalisering av utbygging som har skjedd, og det er også tatt feil grep innen viltforvaltningen når det gjelder fordeling av ansvar i departementene. Jeg forstår veldig lett at det ikke er så greit å være klima- og miljøminister, skviset mellom olje- og energiministeren, kommunalministeren, landbruksministeren og samferdselsministeren. Men hvis vi skal etterlyse litt ærlighet, og kanskje en flik av liberalitet i bruken av den solbergske parlamentarismen, bitte litt, må vi vel si det slik at statsråden litt mer kunne ha flagget sitt eget syn – hvis Venstre fortsatt skal kalle seg et miljøparti – på områder der slaget delvis er tapt, der Fremskrittspartiet har vunnet, i stedet for å forsvare de vedtak som er gjort helt i feil retning. Hvis jeg fortsatt skal være ærlig, som jeg pleier å være, har vi tre miljøpartier på Stortinget, og det flagger de at de er. Og uansett blokker må det være riktig å si at dette er et dilemma som en miljøminister vil stå i, mellom disse næringsinteressene og miljø- og klimainteressene. Men en ærlighet vil være at man kan si at ok, noen slag blir tapt. Og jeg ser det sånn at i de to viktige sakene, med fordeling av ansvar mellom departementene, har miljøministeren tapt. Jeg må nok si at den viktigste intensjonen med denne interpellasjonen er å få fram særlig den liberaliseringen i utbygging og nedbygging som går ut over norsk natur og dyrket mark, og som på en måte er et speilbilde av det som Naturpanelet under FNs flagg har påpekt og dokumentert. Vi går i feil retning, og miljøstatsråden har selvfølgelig sitt ansvar, men jeg skjønner at den jobben er tung.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-19:
Takk for svaret fra interpellanten. Jeg er helt enig i at det viktigste er å ta utgangspunkt i det som er bra for pasientene. Da må vi sikre både nærhet og at tilbudet er tilgjengelig. Vi vet at vi står overfor en stor økning i antall eldre framover, og med alderdom følger også sansetap, som synstap og hørselstap. Det betyr at dette blir en voksende utfordring for helsetjenesten vår å løse framover. Da må vi finne de løsningene som er best for pasientene. Så er jeg sikker på at også representanten er opptatt av en annen ting, nemlig at vi skal ha bærekraftige tjenester framover. Nettopp det å finne nye måter å løse oppgavene på er en viktig del av det. Optikernes kompetanse finnes i hele landet, også på de mindre stedene, der vi vet at det ikke minst blir en større andel eldre. Det å sørge for at de får god hjelp der de bor, og på en måte som gjør at vi bruker samfunnets ressurser på en fornuftig måte, er også en viktig del av det å skape et bærekraftig velferdssamfunn for framtiden.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-19:
Selv om dette var en kort debatt, tror jeg den belyste noen av de utfordringene som interpellasjonen reiser. Jeg tror vi er enige om hva som er ønskelige mål. Så er det noen utfordringer, og det er nettopp grunnen til at vi skal utrede dette, sånn at vi gjør det på en skikkelig måte. Vi er så heldige at vi allerede har etablert piloter på dette området som vi kan høste erfaringer fra på måter som en kan få til et godt faglig samarbeid mellom optikerne og øyelegene på. Selv om dette var en debatt mellom politisk nære venner, håper jeg ikke den ble for nærsynt.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2019-11-19:
President, jeg fikk ikke stemt, det kom ikke opp.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Skal vi lykkes med det grønne skiftet, få ned utslipp og skape nye jobber, må omstillingen være rettferdig. Politikken vi velger, må være målrettet, og byrdene må fordeles på en rettferdig måte. Det er egentlig en fortsettelse av det vi har vært gode på i Norge, nemlig rettferdig fordeling som trekker alle med, og de med mest bidrar mest til omstillingen. Fra 2025 skal det ikke omsettes nye bensin- og dieselbiler i Norge. Jeg mener det er rett at vi bruker av fellesskapets ressurser for å fremme salg av elbiler gjennom en lang rekke avgiftslettelser, bl.a. ved at man ikke betaler moms. Men nå selges det altså elbiler i veldig høye prisklasser uten at de nødvendigvis har lengre rekkevidde enn biler i lavere prisklasser. Det kan i tillegg momsfritt kjøpes eksklusive stereoanlegg, avansert utstyr, detaljer for spesielt interesserte, for de som har råd til det. Det er fritt fram å kjøpe slike biler med både kvalitet og ekstrautstyr. Men i Arbeiderpartiet mener vi det er rimelig at man betaler momsen selv på de dyreste bilene, de over 600 000 kr. Da er det momsfritt opp til 600 000 kr og moms på beløpet over. Det er fortsatt en veldig god prisreduksjon og veldig attraktivt framfor å kjøpe bensin- eller dieselbil. I vårt forslag opprettholder vi forskjellen mellom elbil og tilsvarende fossilbil. Det vi kan ta inn på den momsen, kan vi da bruke til omstillingen, bl.a. til å bygge ladestasjoner rundt om i landet, som gjør at flere kan velge å kjøre elbil og få lang rekkevidde. Det mener jeg er et eksempel på rettferdig omstilling. Partilederen i Venstre kaller dette for et uttrykk for misunnelse. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er hun enig med Trine Skei Grande?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Statsministeren ville ikke akkurat brukt de ordene, forstår jeg da. Klima er det viktigste, men spørsmålet er: Er det riktig bruk av fellesskapets ressurser innenfor bilavgiftssystemet å si at jo dyrere bilene blir, jo mer eksklusive de blir – de blir tyngre, de kan ha ekstrautstyr – ikke har noe med klima å gjøre? Jeg misunner ikke folk som ønsker å kjøpe det, det er helt greit, det er deres valg, men da må de betale en andel av det selv. Vi skal ikke bruke av fellesskapets penger på det. Hva kan vi gjøre med det? Jo, det er ved rettferdig omstilling, det er ved omfordeling. Da kan vi bl.a. si at de som i dag ikke kan kjøpe elbil fordi de ikke har ladestasjoner, kan få det, vi kan investere i det. Og vi kan gjøre andre ting, f.eks. innenfor hus, avfall, landbruk – bruke pengene mer fornuftig. Poenget er at her bruker vi pengene ufornuftig, og vi er ikke villig til å justere det slik at vi kan oppnå større klimamål. Burde ikke regjeringen se det og bruke den muligheten for å vise folk at det er en rettferdig omstilling vi her er i ferd med?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Jeg vil forfølge temaet rettferdig fordeling, for vi har en annen sak som går nå. Det handler om hvorvidt fellesskapet kan ta inntekter av virksomheter som henter en spesielt stor avkastning av å bruke en begrenset naturressurs. Det skal være mulig å tjene gode penger på lakseoppdrett for dem som investerer, og ikke minst for de lokalsamfunnene der investeringene skjer. Men det kunne også være at fellesskapet kunne høste mer av fortjenesten i veldig gode år i norske fjorder til å finansiere barnehager, skole, eldreomsorg og ikke minst lokalsamfunnet som har stilt areal til disposisjon. Regjeringen ville vite mer om dette og satte i gang en utredning for å få greie på om en ekstra beskatning av oppdrettsnæringen kunne være et aktuelt alternativ. Før utvalget var halvveis i arbeidet sitt, konkluderte Høyre, Venstre og Fremskrittspartiet med at det var uaktuelt. Det må jo stå i kontrast til det Erna Solberg ofte sier, at vi må ha grundig og ryddig saksbehandling. Men i en debatt om dette i Politisk kvarter i forrige uke gjorde Høyres Tom-Christer Nilsen Trine Skei Grandes ord til sine. Han mente at de som var for å vurdere skatt på oppdrett, var misunnelige på oppdretterne. Er statsministeren enig med Tom-Christer Nilsen?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Jeg har sans for representanten Nilsen, også når han er opphetet og varm.(Munterhet i salen) Han snakker fra levra, må vi gå ut fra, men statsministeren ville ikke brukt de ordene – det er nyttig å vite. (Munterhet i salen) Men når vi ser på listen av de kuttene denne regjeringen har – fra ABE til briller og tannregulering, som de nå ikke retter opp – ser vi en profil som jeg mener ikke handler om rettferdig fordeling. Det er penger som skal brukes for å finansiere store skattekutt. Og jeg mener at dette setter Norge på en kurs av økte forskjeller. Den SSB-rapporten som kom nå, viste at det var noe nordmenn virkelig fryktet. Jeg frykter at i den omstillingen vi skal gjennom når det gjelder klima, gjelder de tiltakene vi gjør, og ikke gjør, på elbil. Regjeringen er ikke er villig til å diskutere hva vi gjør med ressursen lakseoppdrett. Og de kuttene man gjør, gjør at det bygger seg opp en frustrasjon over økte forskjeller, noe som reduserer viljen til å være med på de endringene vi skal gjøre for klimaet. Denne SSB-rapporten dokumenterte at mange nordmenn – et stort flertall – frykter økte forskjeller. Deler statsministeren denne frykten?