trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Olav Olsen (Høyre), 2003-05-27:
Jeg føler behov for en liten oppsummering på slutten av debatten, som jeg synes har vært spennende og gledelig i forhold til at det er så stor enighet om det som er hovedlinjene og hovedmålsettingene her. Jeg vil gjerne kommentere et par punkter. Det blir problematisert en god del rundt dette med SFO, som er helt naturlig. Representanten Eva M. Nielsen påpekte det som hun kalte for «inkonsekvens» i forhold til flertallets holdninger. Jeg må beklage at jeg ikke klarer å se denne inkonsekvens. Som jeg sa i et av mine tidligere innlegg, skiller vi her helt klart mellom det som er den obligatoriske skole, og det som er det frivillige SFO-tilbud. Jeg kan ikke se at det er noen inkonsekvens i at vi ønsker at trosopplæringen ikke skal finne sted i den ordinære skole, men at den kan finne sted som en del av den bredde av aktiviteter og tilbud som skal tilbys i SFO-tid. Slik sett synes jeg nok det er større inkonsekvens i å si nei til trosopplæring i SFO, men ja til konfirmasjonsundervisning i skolen. Jeg synes også at begrepet «religionsundervisning» i SFO-tid for meg er noe arkaisk og bærer preg av noe gammeldags tenkning, for å si det slik, selv om ikke jeg er av de mest moderne selv. Men her er det jo snakk om en trosopplæring, som er noe helt annet enn religionsundervisning. Det er snakk om en opplæring som skal spille på hele bredden av pedagogiske virkemidler, som altså er noe helt annet enn å drive med undervisning i den gamle og kanskje noe negative betydning av ordet. Så sier representanten Sortevik at det har vært en betydelig innholdsendring. Jeg kan ikke se det. Her er det klart at komiteen har foretatt en forskyvning av tyngdepunkt på enkelte områder. Det er ingen som kan være overrasket over at det har skjedd en prosess i en stortingskomite, som altså både jobber kreativt og kommer med gode konstruktive innspill. Da må det skje en utvikling. Og jeg er glad for statsrådens utsagn om at hun synes dette er en god innstilling, og at denne virkelig er til å leve med for statsråden. Jeg har i grunnen heller aldri vært i tvil om at dette vil hun leve både vel og godt og forhåpentligvis lenge med. Jeg har også lyst til å gjenta noe som er viktig: Nå er det Kirken som får utfordringen. Det vedtaket som Stortinget nå vil gjøre, gir Kirken muligheten til virkelig å fornye og styrke sin trosopplæring. Det er en kjempestor utfordring, og det har jeg lyst til å understreke sterkt. Her er det viktig å ønske Kirken lykke til på alle mulige måter. For det er det arbeidet som nå skjer i Kirken, og det som greies og utformes der i forhold til innholdet i dette, som virkelig vil få betydning for hvilke bevilgninger som vil komme i årene som kommer.
Jan Olav Olsen (Høyre), 2003-05-27:
Det er få ting som engasjerer lokalsamfunnet mer enn skolestruktur. Og det er forståelig. Skolen er en viktig faktor i et bygdesamfunn. Skolen er miljøskapende, en kulturfaktor, og den skaper engasjement og aktivitet. Det er ikke tvil om at mange kommuner gjennom en del år – og det er snakk om mange år – har funnet det nødvendig å diskutere sin skolestruktur. Resultatet har mer enn en gang vært at skoler har blitt lagt ned til sterke protester fra bygdefolket. En god del skoler har nok blitt lagt ned av økonomiske grunner, men det finnes også en rekke tilfeller der skoler er blitt lagt ned rett og slett fordi de er blitt for små og ikke lenger gir et godt læringsmiljø eller et godt sosialt miljø for elevene. Det må derfor være viktig å analysere tallene når det gjelder de skolene som er lagt ned. Noen nedleggelser har vært nødvendige og sågar kanskje ønskelige av andre grunner enn de rent økonomiske. Jeg har selv, som kommunepolitiker og som ordfører, vært med på å legge ned skoler. Den ene skolen var sågar den skolen mine barn gikk på og hvor min kone arbeidet. Det var ingen lett prosess, verken hjemme eller ellers. Kommunen tjente ikke noe på nedleggelsen, i hvert fall var det marginalt, men skolen var for liten. På ett årstrinn var det fire elever, alle gutter. Miljøet var rett og slett for lite. Skolenedleggelsen var til det beste for elevene, som fikk et større miljø å ferdes i. Jeg sier dette for å understreke at ikke alle nedleggelser skyldes økonomi. Selv der hvor begrunnelsen er økonomi, skal en ikke se bort fra at resultatet likevel kan bli bra. Protestene mange steder dempes relativt rask når en ser at barna faktisk trives på en skole med flere medelever, flere både lærere og elever å forholde seg til. Det kan være bra. Jeg er overbevist om at lokalpolitikerne fra alle partier prioriterer skolen. Det viser også alle tall om ressurssituasjonen i skolen. Jeg tror ikke at skolene blir sett på som salderingsposter, men som satsningsområder. Men ofte kan firkantede regler slå ut på en slik måte at kostnadene blir uforholdsmessig høye. Klassedelingstallet er et eksempel på dette. I høringen i forbindelse med Ot.prp. 67 uttalte KS at fjerning av denne regelen faktisk vil kunne redde mange små skoler. Jeg tror det er en riktig vurdering. Selvsagt vet også jeg at skoler blir nedlagt på grunn av økonomien. Noe så viktig som opprettholdelse/nedleggelse av skoler fortjener og har krav på en mer omfattende behandling enn som et forslag i en stor budsjettbehandling. Flere momenter enn økonomi må få plass i en slik debatt. Det viktigste må være hva slags skolestruktur en skal ha i en kommune for å få en best mulig skole, med best mulig sosialt miljø og læremiljø for elevene. Noen steder oppnår en dette med at fådelte skoler og grendeskoler blir opprettholdt, andre steder kan en foretrekke andre løsninger. Det er viktig og nødvendig at en i slike saker får en bred debatt som inneholder flere elementer enn økonomi. Jeg er derfor enig både med interpellanten og med statsråden.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Flertallet har i denne saken fremmet forslag om at trosopplæring skal kunne bli en del av tilbudet i skolefritidsordninga. Regjeringa har hele tida argumentert for at det innenfor SFO skal være lov å gi ulike tilbud, som musikk, idrett og også da trosundervisning. Allerede i 1969 bestemte Stortinget at trosopplæring ikke skulle skje i den norske skolen. Vi fikk isteden KRL-faget. Hvorfor mener da representanten Olsen at det er riktig å bruke tida i skolefritidsordninga til trosopplæring når man allerede for 35 år siden sa nei til trosopplæring i skolesammenheng? Hva er det som har fått Høyre til å endre standpunkt?
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Det er interessant at representanten Voie viser til nettopp den undersøkelsen, for resultatet av undersøkelsen var jo at flertallet av foreldrene sa nei til trosopplæring i Kirkens regi. De sa nei takk. De ønsket gjerne støtte fra Kirken, men ikke å ha en organisert trosopplæring for sine barn. Og når man vet det, er det naturlig at man legger seg på et lavere økonomisk nivå, med mindre organisering av denne opplæringa i forhold til det som Regjeringa har kommet fram til. Det var nettopp det Arbeiderpartiet mente, at man burde ha en mye grundigere gjennomgang og en behovsundersøkelse, for å finne det riktige nivået og finne ut hva det ville koste. Statsråden har jo sjøl sagt til komiteen at det er så stor usikkerhet når det gjelder økonomi og behov, at det er vanskelig å svare på dette spørsmålet fra deres side.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Ja, Arbeiderpartiet er med i dagens flertall. Når det gjelder spørsmålet om hvorfor vi ikke syntes det var avgjørende med en behovsundersøkelse for å kunne være med på å si ja til trosopplæring, var det fordi Arbeiderpartiet oppriktig ønsker ei trosopplæring. Vi ønsker at den skal komme i gang nå. Fremskrittspartiet sier også at de ønsker en behovsundersøkelse, men de vil bremse på oppstarten for opplæringa. Fra vår side var det avgjørende å få trosopplæringa i gang, men vi beklager jo at man ikke har fått en skikkelig behovsundersøkelse før man gjorde det. Men det var ikke avgjørende for oppstarten.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Det er en selvfølge at man innenfor SFO skal kunne ha et godt og nært samarbeid med både lag, foreninger og det lokalsamfunnet som SFO tilhører. Og vi støtter fullt ut at idrettslag skal kunne komme inn, at de skal kunne ha dramagrupper, og at man skal få lov til å spille musikk, men vi mener det er forskjell på å spille fotball og det å drive religionsundervisning. Vi ønsker Kirken og menigheten velkommen inn i SFO til aktiviteter, men vi vil ikke at det på noen måte skal oppfattes slik at når foreldrene sender sine barn til SFO-tilbud, skal barna også måtte velge mellom religionsundervisning eller ikke. Det er forskjell på religionsundervisning og det å sparke fotball. Det er der vi har satt streken, sammen med et flertall i komiteen.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Det er grunn til å være litt betenkt når representanten Skei Grande framstiller det slik at hennes drøm om trosopplæring og SFO er blitt knust, og det har da et flertall gjort. Den store visjonen om SFO er knust. Da må konklusjonen min være at Venstre og Arbeiderpartiet har nok totalt ulike visjoner om hva SFO skulle være. Vi har en visjon om at SFO skal være inkluderende, det skal være et fellesskap, og det skal være verdier. Men verdier er altså ikke det samme som religionsundervisning, det er ikke «er lik». Vi ønsker ikke et SFO hvor man åpner for påvirkning av små barn inn i en trosretning. Jeg er glad for at SFO skal være et åpent tilbud med mange aktiviteter, men det skal ikke være misjonering.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Jeg er enig med statsråden i én ting – ja mange ting, men én spesielt: Trosopplæringa blir ei stor utfordring for Kirka. Og vi har full tillit til at Kirka kommer til å løse den utfordringa på en god måte. Som mange har understreket, er trosopplæringa ingen plikt, den er ingen obligatorisk ordning, men et tilbud om hjelp til foreldrene, et tilbud om hjelp i trosopplæring. Med andre ord, i kraft av sin kvalitet og sin relevans skal ordninga få et stort nedslagsfelt. Antatt deltakelse har stått sentralt i debatten om opplæringa, og ulike måltall og ulike prosenttall har vært brukt. Man har henvist til ulike undersøkelser av ulik kvalitet. Mitt spørsmål til statsråden blir: Kan statsråden være litt mer presis på dette punktet? Har statsråden satt seg noe mål, prosentvis måltall, for å kunne si at man har lyktes med dåpsopplæringa? Eksempelvis, skal det være 50 pst. deltakelse i opplæringa for at den skal være vellykket, eller 30 pst. eller 80 pst.?
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
La meg først takke saksordføreren for jobben han har gjort. Vi har brukt veldig lang tid på denne saken. Vi startet arbeidet 13. oktober i fjor, så ingen må si at det ikke har vært en grundig behandling i komiteen – når vi har kommet dit vi har. Vi får bare slå fast at når det gjelder SFO, er det en reell uenighet i komiteen. Det har vært veldig synlig her i dag – det har faktisk vært veldig synlig hele tiden. Det kan vi leve med. Når det gjelder konfirmantundervisninga, har jeg sagt at Arbeiderpartiet er åpen for å vurdere endringer, men vi vil ikke være så kategoriske som flertallet er i dag, og si at den skal endres. Vi vil se de vurderingene som trengs, før vi konkluderer. Og jeg må jo takke statsråden for stor forståelse for mindretallet – det var veldig hyggelig. At vårt syn skal bli godt ivaretatt også i departementet, har jeg tillit til. Arne Lyngstad sa at nå har trosopplæringa første prioritet. Ja, har den det? Jeg tviler ikke et øyeblikk på Kristelig Folkepartis vilje til å gi trosopplæringa første prioritet i budsjettet, men jeg setter spørsmålstegn ved evnen. Statsråden har gjentatte ganger sagt at man må vurdere hvilket behov som gjelder, og at man må se dåpsopplæringa i forhold til andre prioriterte og viktige saker. Så vi ser fram til høstens budsjett og hva som da kommer. Til slutt: Jeg synes det har vært litt mye halleluja i dag. Kanskje er det denne dagen vi kan ha litt halleluja i salen, men det har vært litt vel mye. Hvis dette er en merkedag for meg, er det en merkedag for dåpsopplæringa, jo, men det er en mye større merkedag at vi i dag skal vedta en privatskolelov – og si farvel til enhetsskolen.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Representanten Jan Olav Olsen fra Høyre understreket at regjeringspartiene har funnet en felles plattform med de to sosialistiske partiene, Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet. Kan representanten fra Høyre oppsummere hovedvirkningen av at man har en felles plattform med de to sosialistiske partiene i denne saken? Hvordan har det påvirket reformopplegget fra Regjeringen?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Det blir litt i forlengelsen av det første. Jeg har oppfattet at Arbeiderpartiet er med i det flertallet som utgjøres av regjeringspartiene og de to sosialistiske partiene. Likevel er det slik at Arbeiderpartiet i merknader har fremvist en del bekymring for omfang, dimensjonering og kostnader. Hva har vært avgjørende når Arbeiderpartiet har valgt å slutte seg til dette? Hvilke endringer er det som er gjennomført av et flertall, og som gjør at Arbeiderpartiets bekymringer er så pass dempet at de velger å slutte seg til dette flertallet?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Det er to viktige forutsetninger for en forståelse. Det ene er at man leser det som står skrevet om saken, og det andre er at man hører etter det som muntlig blir sagt. Vi er veldig tydelige på at vi ønsker gjennomført et skille stat/kirke, og vi er også tydelige på at vi synes det går for sent. Vi er tydelige på at så lenge vi har dagens ordning, så bør det være en finansiering med en stykkpris. Det er også grunnen til at vi reserverer oss for dette store omfanget og denne blankosjekken. Jeg skal vokte meg for å forskuttere spørsmål fra kommende talere her, men det er klart at det står sentralt hvor mye man er villig til å bruke på dette store, udefinerte forsøket. Så er vi også tydelige på at når vi har foretatt et skille, må finansieringen av dåpsopplæringen ligge innenfor den generelle rammen som staten gir til en fristilt kirke, og ut fra den generelle rammen må en fristilt kirke disponere sine egne midler slik de mener best.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
I min oppsummerende beskrivelse av hva reformen inneholder, forsøker jeg å få frem at uttrykket skole er brukt i flere sammenhenger i forhold til ulike aldersgrupperinger. Hvis det er slik at vår frykt for at dette blandes med skole, skulle være ubegrunnet, så skjønner jeg ikke motstanden mot å slå fast gjennom vedtak at det ikke skal være en sammenblanding. Det ville være den greieste og mest klargjørende avklaring man kunne få, rett og slett å slå fast at dåpsopplæringen ikke skal blandes med ordinær skolevirksomhet. Når vi har brukt uttrykket «særoppgave», er det for å understreke at vi ikke vil ha denne automatikken som flertallet legger inn i gjeldende lovgivning, og som betyr at de som representerer andre tros- og livssynssamfunn, sitter og venter på en sjekk. Vi synes ikke det skal være automatikk i det. Når vi har flyttet denne viktige oppgaven med dåpsopplæring og kristendom – som er det bærende livssyn i Norge – ut av skolen og sagt at Kirken skal ha ressurser til å gjøre dette på egen hånd, må vi sørge for at de får det. Men det betyr ikke at andre dermed skal sitte oppe i trillebåren.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Når det gjelder dette med «et merkelig innlegg», er det igjen en anledning til å peke på at det åpenbart har funnet sted en dreining i det som var innholdet i reformen fra Regjeringens side, og det som vil bli vedtatt her av et flertall, hvor bl.a. representanten Reikvam fra SV inngår. Vi får altså avdekket at det er skjedd en betydelig innholdsendring i det som vedtas, i forhold til det som var Regjeringens innstilling. Så var det spørsmål om når Fremskrittspartiet vil være med. Vi vil være med når Regjeringen har lagt mer arbeid i å få klargjort nærmere hvordan foreldre ser på behovet for å få denne hjelpen og å få denne støtten. Vi ser ikke at det skal være en utsettelse i uendelighet. Det kan gjøres med et rimelig tidsforbruk. Her er det først og fremst snakk om viljen til å gjøre et litt bedre fotarbeid og litt mer fotarbeid enn det man har vært villig til hittil.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Så vidt jeg har oppfattet, har ikke SV den uttalte bekymringen for det økonomiske og organisatoriske som Arbeiderpartiet har og har uttalt. Hvorfor har ikke SV det? Kan svaret være at opplegget, som man nå støtter, er blitt så utvannet, redusert og begrenset at alle bekymringer er imøtekommet? Så har jeg faktisk tatt meg bryet med å bla i Sosialistisk Venstrepartis program for 2001–2005. Og mye blaing til tross, jeg fant ingen ting om kirke og slett ikke noe om dåp. Har SV funnet troen?(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Jeg har oppfattet at dette er en sak av stor viktighet for Kristelig Folkeparti. Underlig blir det da når denne viktige reformen for partiet vannes ut med politiske konsesjoner til Sosialistisk Venstreparti og til Arbeiderpartiet. Hvilke justeringer er gjort i Regjeringens opplegg for å sikre støtte for dette fra Sosialistisk Venstreparti? På hvilke punkter i saken har Kristelig Folkeparti nå kommet Sosialistisk Venstreparti i møte for å sikre et flertall?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Representanten Skjælaaen er sterk og avklart i troen på at det ikke trengs en brukerundersøkelse, at de tallene som foreligger for antall barn som døpes og konfirmeres, sterkt og tydelig bærer bud om at det er en stor etterspørsel mellom disse to punktene – det er klart og tydelig avklart. Da går jeg ut fra at representanten Skjælaaen også har klart og tydelig avklart hva som skal til av ressurser, og kan være like tydelig på hva Senterpartiet vil legge inn i en fem års prøveperiode for at dette skal bli vellykket. Jeg vil også legge til et spørsmål til, siden jeg har 26 sekunder igjen. Er dette en grei ordning for Kirken for å få finansiert sitt store stillingsbehov?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Jeg ble avlagt en visitt, så da må jeg få lov å gi et lite tilsvar. Det hadde jo vært morsomt hvis man skulle be foreldrene krysse av for hvilket av de ti bud man ønsket hjelp til å lære sine barn opp i. Men for å være litt alvorlig: Det er jo faktisk slik at jeg nesten ikke trodde det jeg hørte. Jeg trodde at Venstre var et parti som var veldig opptatt av å ha dialog med innbyggerne. I denne saken er dialog kanskje det aller viktigste i samfunnet, dialog mellom hjem og kirke, og jeg trodde at Venstre ville være opptatt av å spørre foreldrene tydelig til råds om hva de kunne tenke seg hjelp til i arbeidet med å utvikle og oppdra sine barn. Dette er også dypt inne i foreldremandatet for de enkelte foreldrene, dypt inne i samarbeidet mellom hjem og kirke, som bør være hovedbasisen i en organisert dåpsopplæring. Jeg trodde faktisk at Venstre ville være opptatt av både å spørre foreldrene om hvordan de ønsket hjelp, om de ønsket hjelp, og på hvilken måte de ønsket hjelp.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Jeg har et kort sitat fra svaret, datert 17. februar i år, fra statsråden til komiteen: «Skal prosjektperioden kunne gi de erfaringer som er nødvendige, må den favne bredt. For å kunne oppnå slik bredde, kreves at en betydelig andel av de omtalte 250 mill. kronene disponeres for disse første fem årene.» Mener statsråden fortsatt dette? Mener statsråden at det flertallet som nå ekspederer saken gjennom Stortinget, ivaretar det ønske og det synspunkt som her er sitert fra statsrådens svarbrev?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Jeg har en liten oppsummering til slutt. Jeg gjentar fra Fremskrittspartiets side at intensjonen og visjonen i saken er god, men man mangler dimensjonering, man mangler avklaring på innhold, og ikke minst mangler man avklaring på etterspørsel. Jeg registrerer også at regjeringspartiene har sin fortolkning av hva som kommer videre. Og støttepartiene i saken – Regjeringen henter støtte fra Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet – har en klart annen fortolkning av hva som kommer gjennom denne sal i et fellesskap. Så pekte representanten Voie fra Høyre på at brukerundersøkelsen som Fremskrittspartiet er opptatt av, egentlig er unødvendig, med henvisning til det også andre har brukt som henvisning, nemlig at mange foreldre velger å døpe sine barn. Han viste til søndagsskole og kristne barnekor. Det er en helt annen aktivitet enn det som er beskrevet i meldingen på side 11. Det er også slik at det først og fremst er foreldrene som skal velge hvordan de skal løse denne dåpsoppgaven som de forplikter seg til, hvilken hjelp de vil ha, og hvilket innhold denne hjelpen skal ha på ulike trinn i barnets oppvekst. Derfor beklager vi fra Fremskrittspartiets side at man ikke har vært mer villig til å rådføre seg bedre med foreldre før man setter i gang.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-05-27:
Fremskrittspartiet deler interpellantens bekymring for grendeskolenes ve og vel, og i særdeleshet deres fremtid. Fremskrittspartiets hovedsvar er å gjøre noe med finansieringsordningen. Det tør være vel kjent at vi ønsker et statlig tilskudd, en statlig stykkprisfinansiering som følger eleven frem til den skolen som velges. Men innenfor dagens system, altså uten å endre på finansieringsopplegget, kan man allikevel gjøre en del. Kommunen kan selv, om et flertall ønsker det, fordele sine egne penger til skole etter et kommunalt stykkprissystem. Det er åpenbart behov for å avklare spørsmål knyttet til skoleskyss, det økonomiske ansvaret og det administrative ansvaret, slik denne regjeringen også har pekt på i sin egen tiltredelseserklæring. Hva nøler de etter? Hvorfor får vi ikke denne avklaringen knyttet til skoleskyssproblematikk, slik at alle pengene er på samme sted og man ikke lager regnestykker der man sparer i den ene kassen og påfører en annen kasse økte utgifter? Det er også slik at endringer i opplæringsloven, som f.eks. det at en rektor kan være rektor for flere skoler, kan være en hjelp til å bevare de minste skolene, også grendeskolene. Det er også slik at kommunestyrene selv kan legge inn egenverdi, knyttet til det at grendeskolen ofte er limet i grenda, i miljøet. Det er det faktisk kommuner som gjør. Jeg viser til kommunen Os i Hordaland, mitt eget hjemfylke, hvor flertallet i kommunestyret – der er også Høyre med i flertallet – klart har pekt på at de velger aktivt å opprettholde en del små skoler, selv om det faktisk er noe dyrere pengemessig å drive dem enn å slå dem sammen til et mindre antall. De har lagt inn en egenverdi på at disse skolene blir værende i de fire grendene det er snakk om. Det har flertallet uttrykt vilje til å betale litt ekstra for, fordi det er så verdifullt. Så skal jeg selvfølgelig til slutt vise til saken som kommer i Odelstinget litt senere, nemlig at når vi gjør det lettere for foreldre å velge skole, og når vi gjør det lettere for andre enn kommuner å etablere skoler, så kan det også bli et godt tilbud i grenda, selv om kommunen velger å fjerne den kommunale skolen i grenda.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-27:
Først vil jeg gi ros til saksordføreren for et vel utført arbeid og et godt politisk håndverk. Men jeg har behov for å få utdypet noe av det som saksordføreren sa i sitt hovedinnlegg, at innstillingen stort sett er en støtte til Regjeringens opplegg. Dette har saksordføreren også skrevet en del om i media i den senere tid. Slik som jeg opplever det, er det klart at flertallet – og i og med at jeg er en del av flertallet, vil jeg gjerne meddele min opplevelse av det – på mange måter har snudd det som var Regjeringens opplegg, litt på hodet. Vi har snudd fra det jeg vil kalle en sentralstyrt måte å tenke på, over til en mer grasrotbevegelse, at det skal vokse ut fra menighetene og ikke fra toppen og ned. Det har fått noen konsekvenser for innstillingen. Er saksordføreren enig i denne forståelsen av innstillingen?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-27:
Dette var et merkelig innlegg. For det første polemiserer Sortevik mot noe som flertallet ikke står for. Han polemiserer mot Regjeringen, og han snakker om et visst antall timer, og han snakker om hvor mange millioner, osv. Han kan åpenbart ikke ha lest flertallsinnstillingen. Det undrer meg når han sitter i komiteen at han ikke har lest innstillingen, for hvis han hadde gjort det, ville han måttet polemisere mot flertallet, i og med at flertallet i hvert fall på sentrale områder har et annet standpunkt enn det Regjeringen har. Så er han veldig for at Kirken skal få lov til å drive med trosopplæring. Fremskrittspartiet er veldig for dette, men ikke på det nåværende tidspunkt. Det er eventuelt senere, etter at det er gjort en brukerunderøkelse. Mitt første spørsmål til representanten Sortevik blir: På hvilket tidspunkt ser Fremskrittspartiet for seg at Kirken eventuelt kan regne med Fremskrittspartiets støtte, at undersøkelser er gjort osv.? Så har han et avsnitt i sitt innlegg om styrking av KRL-faget. Betyr det flere timer, mer kristendom, eller hva er det egentlig han snakker om når han snakker om styrking av KRL-faget?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-27:
Vi har en prinsipiell tilnærming til problemet. Det hadde jeg håpet at en hadde oppfattet. Dette er på mange måter, som jeg sa i stad, en fullføring av skillet mellom skole og kirke. Konfirmasjonsopplæringen er en del av dette – det at det ikke skal være anledning til å drive med konfirmasjonsundervisning i skoletiden. Jeg er veldig overrasket over Arbeiderpartiets holdning til dette. Jeg greier ikke å forstå hvordan det overhodet er mulig å komme fram til det standpunktet de har gjort hvis de har tilnærmet seg dette på en prinsipiell måte. Vi ser SFO som en del av skolen – det er en del av opplæringsloven at det skal være SFO-tilbud. Vi ser dette som en del av det som er utdanningssektorens ansvar, et organisasjonsansvar. Og med denne prinsipielle tilnærmingen er det naturlig for oss å si at denne trosopplæringen som Den norske kirke skal drive, og også andre livssynssamfunn, ikke skal kunne legges i den undervisningstiden som skolen disponerer. Vi har en ren prinsipiell tilnærming til dette, og det er viktig for oss å understreke akkurat det.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-27:
Ja, vi har en sterk tro, men det er jo spørsmål om hva vi tror på! Det er for så vidt ikke det viktige i denne saken. Jeg hadde håpet at Sortevik registrerte min innledning, der jeg la veldig vekt på Kirkens rolle i et historisk perspektiv. Vi tar konsekvensene av det og er innstilt på å være med på å finansiere denne delen, samtidig som vi også finansierer andre tros- og livssynssamfunn – det må jeg understreke gang på gang! Det blir så mange rare begreper. Dette med utvanning – utvannet i forhold til hva? Det er overhodet ikke noen utvanning i forhold til noe som helst. Dette handler om å gjøre opplegget bedre – gjøre det annerledes enn det som Regjeringen har lagt opp til, og samtidig gjøre det vesentlig bedre. Så et begrep som «utvannet» kan vi ikke bruke i denne forbindelsen. Når det gjelder den økonomiske biten, regner jeg med at Fremskrittspartiet er enig med SV og de andre partiene i at det er i de årlige budsjettene vi skal legge inn penger til dette. Så får vi se hva resultatet av det blir. For øvrig er det tydeligvis slik at regjeringspartiene søker mot Fremskrittspartiet når det gjelder økonomien. Så får vi se om det blir vanlig og hvor mye penger det blir til dette da.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-27:
Dette er en liten misforståelse. Det skal ikke ut av SFO, men det skal heller ikke inn! Pr. i dag er det ikke inne. Det vi nå vedtar, er et helt nytt opplegg som ikke har vært prøvd før. At noen menigheter driver med dette i SFO-tiden, er noe vi vet og registrerer, men nå vedtar vi en systematisert opplæring, og med dette opplegget skal det ikke inn. Jeg har sagt det tidligere, når det gjelder den prinsipielle tilnærmingen, at dette er et endelig skille mellom skole og kirke. Det har vi bruk for, for det finnes elever med ulik tro og ulikt livssyn. Vi er veldig for å lage den gode fellesskolen, der alle skal gå – i motsetning til Kristelig Folkeparti, som ønsker å svekke den. Når vi skal etablere den gode fellesskolen, har vi bruk for å si klart fra om at tros- og livssynssamfunn ikke skal få lov til å legge sin del av undervisningen inn i denne tiden. Det er vårt utgangspunkt. Så har jeg bare lyst til å legge til at SV er konstruktive i alle saker.(Presidenten klubber) (Presidenten klubber)
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-27:
Jeg synes at Rune Skjælaaen på samme måten som Elsa Skarbøvik tegnet et bilde av en situasjon der vi står ved et paradigmeskifte: Nå endelig skal Kirken drive trosopplæring. Hvis det er en riktig beskrivelse, har ikke Kirken tatt sitt oppdrag på alvor tidligere. Vi må ikke fremstille det slik at dette er et paradigmeskifte. Kirken har jo tidligere gjort en jobb, og forhåpentligvis en skikkelig jobb, hvis de har tatt sitt ansvar på alvor, og det velger jeg å tro at de har gjort så godt de har kunnet. Dette understreker jo også at for at Kirken skal gjøre jobben sin, må staten inn. Det er jo et veldig angrep på statskirken, og det er jo for så vidt greit nok. Men vi må ikke nå prøve å tegne det bildet at Kirken ikke har gjort jobben sin tidligere, og at staten er forpliktet til å finansiere ekstramidler til denne dåpsopplæringen.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-27:
Jeg blir litt bekymret når statsråden ikke ser forskjellen på det som var hennes opplegg, og det som komiteen nå legger seg på. Det gjør meg litt bekymret, men det er kanskje for sent å være bekymret nå. Statsråden nevnte dette med de frivillige organisasjonene. Det er riktig. Men hun siterte ikke det som kanskje er aller viktigst, og jeg kan hjelpe henne med det. Komiteen sier: «Komiteen vil derfor understreke at frivillige organisasjoner kan være del av opplæringen i den grad de respekterer opplæringens krav til inkludering og mangfold.» Det er viktig, og det må du ha med i det videre arbeidet. Så til det som er spørsmålet mitt. Komiteens flertall er klart på at § 36 må endres, og vi ber om å få tilbake en sak ganske kjapt. Kan statsråden si litt om hva slags tidsplan hun ser for dette, og er statsråden også enig i at § 36 må endres slik at konfirmasjonsundervisningen ikke skal kunne legges til skolen?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-27:
La meg først få understreke at jeg tror ikke flertallet trenger Fremskrittspartiets hjelp til å drive eksegese av teksten. Jeg tror nok at vi som utgjør flertallet, skal klare å tolke det vi har skrevet, og det vi er blitt enige om, så den hjelpen føler jeg at jeg ikke har behov for. Så føler jeg også at deler av denne debatten har vært for pompøs. Det blir for voldsomt for meg når vi får høre fra Kristelig Folkeparti bl.a. at dette er dagen som Herren har gitt, osv. Jeg har jo oppfattet Skriften slik at Vårherre har gitt oss hver dag, så det er ikke noe spesielt med denne dagen. Så en del av dette blir veldig pompøst, og jeg føler også at det er en liten forakt for Kirkens historie. For det tegnes et bilde av at vi står ved et paradigmeskifte, og det gjør vi ikke. Den norske kirke og de andre tros- og livsynssamfunn har drevet med opplæring i hele historien, og de har greid å overleve på den måten som de da har gjort. Så dette er ikke noe nytt. Og det er ikke noe nytt oppdrag vi her i Stortinget nå gir Den norske kirke, men vi gir den en økonomisk mulighet, en bedre økonomisk mulighet enn den sannsynligvis har hatt tidligere. Det er viktig å få understreket dette, for ellers blir det for voldsomt for meg. Jeg har ikke noe behov for å gjøre det mer voldsomt enn det bør være. Så blir jeg litt bekymret når statsråden på mitt spørsmål om § 36 gir uttrykk for å lytte mer på mindretallet og stadig vekk henviser til hva mindretallet har sagt fra talerstolen. Flertallet har uttalt seg klart og tydelig, og det er det statsråden har å forholde seg til. Og hvis hun ikke gjør det på en skikkelig måte, skal vi komme tilbake til det. Så jeg regner med at vi får tilbake et forslag om endring av § 36, og at vi også klarer å trekke opp skillet mellom skole og kirke. Dette er vi nå på mange måter i ferd med å avslutte, og det håper jeg vi klarer å avslutte på en god måte. Så til KRL-faget. Jeg beklager at vi ikke har fått flertall for å endre KRL-faget. Jeg skulle ønske at vi hadde tatt opp noen av de ballene vi hadde ved behandlingen i forbindelse med evalueringen av KRL-faget. Nå får vi en ny evaluering i forbindelse med L97. Nå har jeg ikke lest den, men det har kanskje statsråden. Vi får sannsynligvis noen nye innspill og dermed behov for også å se på KRL-faget i en ny sammenheng – ikke få en styrking av KRL-faget, men gå inn og se på oppbyggingen av KRL-faget. Vi hadde gode forslag da vi behandlet evalueringen, og jeg regner med at de fortsatt er like gode når vi har en ny evaluering. Statsråden kan ta utgangspunkt i dem, og så kan vi klare å få et godt KRL-fag også. Så vil jeg avslutte med å ønske Kirken lykke til med store og spennende utfordringer. Jeg håper at vi klarer å ta i bruk mangfoldet, og følge opp de føringene som flertallet har gitt i denne innstillingen.
Søren Fredrik Voie (Høyre), 2003-05-27:
Arbeiderpartiet gjør et poeng av det de påstår er manglende behovsvurdering for denne reformen, og de sier bl.a. i en merknad: «Disse medlemmer har merket seg at det ikke foreligger noen form for kartlegging av behovet for trosopplæring fra foreldrenes side.» Når 80 pst. av foreldrene lar sine barn døpe og ved døpefonten lover å oppdra barna i den kristne tro, hva slags sterkere behovsvurdering er det da Arbeiderpartiet ønsker? Videre står det: «Disse medlemmer mener derfor at det foreslåtte opplegget i meldingen må reduseres i omfang, både økonomisk og personellmessig.» Samtidig er man med på flertallsinnstillingen. Hva mener egentlig Arbeiderpartiet? Er man for, eller er man mot den foreliggende innstilling?
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2003-05-27:
Eva M. Nielsen nevnte SFO i forbindelse med trosopplæring. Jeg står her med St.meld. nr. 40 fra 1992-1993, en melding om 6-åringer i skolen som ble lagt fram av en arbeiderpartiregjering. Der står det også om skolefritidsordninger. I komiteinnstillingen til denne meldingen sier et flertall: «Etter flertallets mening bør skolefritidsordningene drives i nært samarbeid med musikkskolene, lag, foreninger og andre lokale kulturtiltak.» I meldingen står det om hvilke kulturtiltak som finnes i lokalsamfunnene, og der er det ramset opp musikk, sang, drama, foreninger osv. – og tilbud fra menighet og lokale organisasjoner. Hvorfor har Arbeiderpartiet forandret mening, slik at ikke menigheter nå kan ta del i SFO?
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2003-05-27:
Det er helt klart at SV har vært konstruktive i behandlingen av denne saken, og det er veldig bra. Og vi er blitt enige med hverandre om en god innstilling. Vi fikk her en innføring fra representanten Reikvam om hva Kirken betyr for fellesskapet. Det er også kjent at SV står for et sterkt lokalt selvstyre. SFO er kommunenes ansvar. I dag fungerer det slik at noen steder er det avtaler mellom SFO og foreldre om å ha såkalt trosopplæring eller dåpsopplæring, dvs. at de har en time i uken, f.eks., med bibelfortellinger. Noen velger musikkopplegg, andre velger idrettsopplegg. Er det da slik å forstå at idrett er bra, men ikke fotball, f.eks.? Eller at musikk er bra, men ikke blokkfløyte, at kirke er bra, men ikke kristne organisasjoners arbeid i SFO? Hvordan vil SV definere dette med at det nå skal ut av SFO?
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2003-05-27:
Kristelig Folkeparti vil ikke undergrave SFO. Midlene til SFO er foreslått overført i rammetilskuddet, slik at kommunene kan ordne sin økonomi og sine tilbud på en bedre måte. Det er forslaget som ligger til grunn. For Kristelig Folkeparti er SFO et frivillig tilbud. Det er ikke en del av skolen. Som det stod i St.meld. nr. 40 for 1992-1993, som jeg viste til tidligere, var det meningen – det er veldig viktig – at de lokale organisasjoner i miljøet på hjemmebane skulle kunne ta del i SFOs arbeid og være en naturlig del av barns hverdag. Det er en frivillig ordning. Det er i dag innført på en veldig god måte. Vi har fått tilbakemeldinger på at dette fungerer. Foreldre ønsker det. Hvorfor skal Stortinget ta fra dem det?
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2003-05-27:
Det som har skjedd i forholdet mellom de såkalte sosialistiske partier og regjeringspartiene som Sortevik viser til, er at vi har fått et flertall for Regjeringens opplegg om trosopplæring. Det er en ny reform som settes i gang, og som det skal bevilges penger til ved øremerkede midler. Dette er det som har skjedd, først og fremst at vi har fått flertall. Det undrer meg fremdeles at Fremskrittspartiet setter seg på utsiden og har en vente-og-se-holdning. Noen justeringer har det blitt, som nevnt tidligere, bl.a. viser vi til kirkeloven § 36. Den har vært oppe tidligere, og vi ber Regjeringen se på den på nytt og komme tilbake til Stortinget med justeringer i forbindelse med konfirmasjonsundervisning og skoletid. Jeg er glad for at vi understreker at det skal være en lokal forankring. Dette med bispedømmestillingene er konkret tatt bort i forhold til det som står i meldingen, men det betyr ikke at man utelukker samarbeid også med bispedømmene.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Fremskrittspartiet har signalisert at de mener dåpsopplæringen er en sentral oppgave for Kirken, og at finansieringen bør skje i regi av staten. Men jeg har lyst til å stille et spørsmål om troverdigheten i dette. Fremskrittspartiet har klart signalisert at de ønsker et skille mellom stat og kirke, og skulle det bli en realitet, vil dette naturlig nok også få økonomiske konsekvenser for Kirken i framtiden. Representanten Sortevik har gitt uttrykk for at bevilgningene til dåpsopplæring godt kunne ha blitt brukt på en annen måte, og har signalisert tydelig i media at dåpsopplæringen nok må møte hard konkurranse med andre gode formål i de kommende budsjetter. Og da har jeg et spørsmål til representanten Sortevik: Mener han at det er naturlig at dåpsopplæringen blir finansiert av staten, når han samtidig ønsker et skille mellom stat og kirke? Jeg mener at det Fremskrittspartiet her gjør, er å prøve å ri to hester samtidig, at de egentlig ikke ønsker en dåpsopplæring i regi av staten. For skal det vi vedtar i dag, bli en realitet, så er vi helt avhengige av å bevilge penger i de kommende budsjettene, og det vet Fremskrittspartiet godt.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Økt lokalt selvstyre er en hovedsak for Bondevik-regjeringen. Samtidig ser vi at Regjeringens resept for økt lokalt selvstyre i praksis virker motsatt. I forslaget til ny privatskolelov, som skal debatteres senere i dag, slår Regjeringen fast at det skal mye til før en søknad om godkjenning vil bli avvist ut fra følgene for kommunen. Samtidig begrunner departementet dette med at endringer i opplæringsloven vil gi kommunene enda mer lokalt handlingsrom. Hvordan er så tilstandsbildet i Kommune-Norge? En spørreundersøkelse som KS gjorde i februar i år, viser at hele 56 pst. av kommunene i år reduserer ett eller flere tjenestetilbud for å få økonomien til å gå i hop. Undersøkelsen omfatter 164 kommuner, hvor nesten 48 pst. av landets befolkning er bosatt. Mange av kommunene reduserer tilbudet innen ansvarsområder som skal ha høy prioritet: 55 pst. kutter i grunnskolen, 23 pst. kutter i skolefritidsordningen, og 25 pst. kutter i barnehager. Når Regjeringen i tillegg argumenterer for at økt fleksibilitet ikke vil åpne for reduksjon i ressursbruken, at tilsyn fra fylkesmannen skal gi kommunene pålegg dersom man avdekker avvik, blir svaret at det hjelper lite når økonomien mangler. Regjeringen og Fremskrittspartiet sultefôrer kommunene, og skoleelevene rundt om i landet blir taperne. Interpellasjonen peker på det urovekkende antall grendeskoler som er blitt nedlagt. 182 skoler med 100 elever eller færre er blitt lagt ned fra 1997 til 2003. Det er en realitet, uansett hvilken regjering vi snakker om. Forskere tror enda flere skoler kan stå for fall. I løpet av de neste ti årene kan 1 000 grende- og småskoler bli nedlagt. Noen nedleggelser er forventet og også kanskje såkalt naturgitt, men antakeligvis blir mange av dem nedlagt av økonomiske årsaker. Det er ingen tvil om at alle kommuner ønsker en god skole for sine innbyggere. En stadig dårligere kommuneøkonomi, i tillegg til den såkalte større friheten Regjeringen legger opp til, medfører at kommunene må lete etter mulige innsparinger også i skolesektoren. Vi får jevnlig tilbakemeldinger fra foreldrerepresentanter i skolenes driftsstyrer om at de ikke har noen innflytelse over skolebudsjettene. De får et ultimatum fra skoleledelsen om å godta budsjettet eller slutte som foreldrerepresentant. Økonomien kan man ikke gjøre noe med, blir beskjeden man får. Jeg mener at Regjeringens svar nok en gang er å øke forskjellene i Kommune-Norge. Men har Regjeringen spurt hva kommunene ønsker? Er det faktisk mer handlefrihet? Jeg synes det på mange måter er både nytteløst og bortkastet å krangle om hvem som har skylden for en dårlig kommuneøkonomi. Hovedpoenget er hva Regjeringen og Stortinget gjør nå for å forbedre tilstanden for Skole-Norge, og dermed kommuneøkonomien.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Representanten Skarbøvik har vært opptatt av mulighet for trosopplæring i SFO. Min første kommentar er at med Regjeringens undergraving av SFO og fjerning av tilskudd kan dette fort bli en uaktuell problemstilling. Jeg mener at Kristelig Folkeparti fortsatt står for en sammenblanding, en sammenblanding som vi nå har ryddet opp i når det gjelder resten av skolen. Jeg har også registrert at statsråden har uttalt at det er en god modell å inkludere trosopplæring i SFO. Det er merkelig i en tid da en del kommuner allerede har et SFO-tilbud som en del av et helhetlig skoletilbud. Jeg har forstått statsråd Clemet slik at hun også ser for seg en utvikling i den retning for resten av skolen. Det bør være åpenbart at det er forskjell på tilbud om musikk, sang og idrett og trosopplæring – jeg understreker trosopplæring – enten det er i Kirken eller i andre livssynssamfunn. Det vil være et tilbud som ikke er frivillig, og som vil hindre barn med ulik livssynsbakgrunn i å delta. Det undergraver et frivillig tilbud som skal være mulig for alle. Jeg går ut fra at Kristelig Folkeparti nå tar flertallets syn til etterretning og heller blir opptatt av å styrke SFO uten trosopplæring.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Statsråden fikk jo skryt på sitt landsmøte, som en bekreftelse på at regjeringsdeltakelsen var viktig, fordi det gav en storsatsing på trosopplæring. Det ble også presentert som en opplæring for de fleste, med 315 timer fra 0 til 18 år, med en årlig kostnad på 250 mill. kr, og med betydelig sysselsettingseffekt. Innstillingen oppfatter jeg som, jeg skal vel ikke si en barbering, men i hvert fall en nedjustering av statsrådens forslag og hva hun egentlig ville ha fullmakt til. Arbeiderpartiet har spesielt understreket at det vi har fått som grunnlag, må reduseres i omfang organisatorisk og økonomisk. Og statsråden bør merke seg det. Det er ingen, så vidt jeg har sett, som har forpliktet seg økonomisk. Statsråden understreker også i svar til komiteen at det er veldig mange usikkerhetsfaktorer, ukjente faktorer, og avslutter, som vanlig i andre, verdslige saker, med at det må vurderes i lys av den aktuelle budsjettsituasjon. Vi er enige om intensjonen, men når statsråden utlegger innstillingen som en tilslutning til sitt forslag, må hun lese grundigere. Og vi vil gjerne bidra med skrifttolkning. Jeg tror at det er fornuftig for en god oppfølging i denne saken.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-05-27:
Jo da, kirken har tatt ansvar for dåpsopplæringen innenfor de rammene som Kirken har hatt. Men som representanten Reikvam vet, har Kirken fra 1970-årene og framover hatt omtrent nullvekst i antall kirkelige stillinger til undervisning osv. Kirken har ikke deltatt i den samme opptrappingen som f.eks. offentlig sektor ellers. Det er helt rett at Kirken har tatt sitt ansvar, og det vet jo Kirken at den har, men jeg mener faktisk at staten har et stort ansvar for å gi Kirken rammer som gjør at den kan leve godt og utføre sitt oppdrag på en god og skikkelig måte. Her mener jeg at staten over mange år har sviktet Kirken ved å gi den for dårlige rammevilkår til å utføre det oppdraget som den er satt til å utføre.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-05-27:
For å ta det siste spørsmålet først, om dette er en grei ordning for å oppfylle Kirkens stillingsbehov. Det å drive opplæring i kristen tro er en svært viktig oppgave for Kirken. For hvert barn som døpes, forplikter menigheten seg til sammen med faddere og foreldre å hjelpe barnet til å leve i den kristne tro. Derfor er dette forsøket over femårsperioden som vi legger opp til, den muligheten vi ser for å kunne gi Kirken arbeidsmuligheter til å kunne utføre det oppdraget som den faktisk er satt til å utføre, nemlig å lære døpte barn opp i den kristne tro, hjelpe dem til å leve i den kristne tro. Så kan jeg bare si at Senterpartiet i de kommende statsbudsjetter vil følge opp dette som komiteen legger opp til, og sørge for at Kirken skal få en opptrapping i forhold til dåpsopplæringen.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-05-27:
Stortingsmeldingen gir en ramme på ca. 250 mill. kr. Når en spør Kirken om stillingsbehovet, viser utredninger at det faktisk er ganske mye større. Jeg mener at det er realistisk å legge seg på den opptrapping og det volum som stortingsmeldingen legger opp til. For Senterpartiet er det viktig, som et parti som støtter statskirken, og som ønsker en bred og åpen folkekirke, også å sette Kirken i stand til å være det. Det å satse på trosopplæring i vid forstand med en mengde aktiviteter rundt omkring i menighetene mener vi faktisk er et viktig virkemiddel for å hjelpe mennesker til å finne sin plass i det kristne fellesskapet i Kirken.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-05-27:
Den NOU-en som ligger til grunn, NOU 2006:26 «… til et åpent liv i tro og tillit» – en flott tittel forresten, det er sitat fra en salme – legger til grunn en kostnadsramme på 550 mill. kr. Stortingsmeldingen legger opp til en kostnadsramme på 250 mill. kr. Da vi arbeidet med denne innstillingen, strevde vi fælt med å finne ut hva som lå til grunn for at en legger seg på under det halve av det Kirken sjøl sier. Det jeg gjerne vil utfordre statsråden på, er: Hvilket faglig grunnlag har Regjeringen for å legge seg på et nivå under halvparten av det som NOU-en legger opp til?
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-05-27:
Jeg takker statsråden for svaret. Hun understreket at det også er saker til behandling i Stortinget i dag i forhold til klassedelingsregler osv. Jeg skal ikke gå inn på den debatten nå. Nordlandsforsknings rapport, som jeg henviste til, viser til at grendeskoler blir lagt ned utelukkende av økonomiske årsaker. Det er bl.a. det som står i begrunnelsene for at det blir gjort endringer i skolestrukturen. Det jeg håpet statsråden kunne si noe om, var om hun synes at det er en grei utvikling at skoler legges ned av økonomiske grunner og ikke av faglige grunner. En snakker om aldersblanding, en snakker om små skoler, en understreker kvaliteten ved å kunne ha skolene i nærmiljøet, osv., og jeg vil gjerne at statsråden sier noe om det. Det andre jeg har lyst til å utfordre statsråden på, er om Regjeringen vil sette i gang et utviklingsprogram rett og slett for fådelte skoler, slik at de kvalitetene som disse skolene representerer, også kan bli andre til del. Vi ser at mye av den pedagogiske tenkningen som ligger til grunn i fådeltskolen, faktisk også godt kan brukes i større og i udelte skoler.