Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-02-03:
Takk til forslagsstillerne fra Arbeiderpartiet og SV, som nå løfter et viktig miljø- og helseproblem på den politiske dagsordenen, og takk til saksordføreren for godt arbeid og et godt resultat. Stortingsmeldingen «Sammen for et giftfritt miljø» slo allerede i 2006 fast at alle vesentlige kilder til miljøgifteksponering skal elimineres og konsentrasjonen av miljøgifter i miljøet skal reduseres til førindustrielt nivå. Hvorfor førindustrielt nivå? Jo, fordi vi mennesker er konstruert for en miljøgifteksponering på førindustrielt nivå, og vi blir syke av høyere miljøgifteksponering enn det. Miljøgiftutfordringen handler til sjuende og sist om langt mer enn kjemikalier og regelverk. Det handler om at vi har et ekstremt materielt forbruk som skaper rovdrift på ressurser, og som skaper kortsynt bruk av produkter. Forbrukerrådet skriver i sin høringsuttalelse at den store endringen i kjemikalieeksponering de siste 50 årene har tett sammenheng med at forbruksmønsteret har endret seg radikalt. Barn har mye mer klær, sko og leker. Vi bytter ut klær og utstyr mye raskere. Barn eksponeres for kjemikalier i et helt annet omfang enn før. Og, som representanten Astrup påpekte, nye produkter avgir mye mer kjemikalier enn brukte. For å komme miljøgiftproblemet virkelig til livs må vi skifte innstilling til forbruk, og vi må innse at forbruk på norsk 2015-nivå i seg selv skaper problemer for både livskvalitet, helse og miljø. Et samlet storting er enig om at giftige produkter påfører befolkningen farlige utfordringer og lidelser. Vi vet fra før – det er godt dokumentert – at miljøgifter hoper seg opp i naturen. Vi kjenner de iøynefallende resultatene der polarmåker dør på Bjørnøya og isbjørnunger fødes tvekjønnet på Hopen, og vi vet at dette bare er de synlige utslagene av en dyptgående forgiftning av hele miljøet. Denne typen problemer krever åpenbart en samordnet statlig innsats, som tar tak i både produksjon, bruk, spredning og resultater av miljøgifter. Derfor er det bra og langt på overtid at startskuddet nå går for en handlingsplan for å redusere dette problemet i Norge. Men for å gi resultater må en slik handlingsplan ha innsats på minst fire områder. For det første, som også representanten Astrup påpekte, er det internasjonalt arbeid for å hindre produksjon og omsetning av farlige stoffer, ikke minst gjennom EUs kjemikaliedirektiv, som også ble nevnt fra SVs side. Det kreves også betydelig større innsats i prøvetaking og kartlegging av miljøgifter i produkter som uansett blir omsatt i Norge. Det er en selvsagt forutsetning at de stoffene som medfører størst helse- og miljøfare, må forbys i Norge – selv om det gjør at vi kommer i tottene på EØS-organer. Og det er ikke minst nødvendig med mer informasjon til forbrukerne, så de kan gjøre informerte og trygge valg i butikkhyllene. Derfor hadde dette forslaget blitt enda bedre om vi hadde fått flertall for de forslagene som Miljøpartiet De Grønne og flere andre partier har fremmet for et av de aller mest effektive tiltakene som vi allerede har for å beskytte voksne og barn mot miljøgifter, nemlig forbrukerinformasjon gjennom Forbrukerombudet og Svanemerket – det blir nedstemt i dag. Dette er gode virkemidler, og de kan gi langt større effekt hvis de får ressurser til å øke innsatsen. Regjeringspartiene vil i dag ikke forplikte seg til så mye mer enn å lage et dokument som kan inneholde mye, eller lite, når det gjelder forpliktende tiltak. Likevel er det et stort framskritt at det nå startes et planarbeid som fagmiljøer og interesseorganisasjoner i sin tur kan påvirke til det bedre underveis. En miljøgiftplan gir bare resultater hvis vi er villige til å gjennomføre de konkrete tiltakene. I dag, samtidig med at den gode ideen om en miljøgiftplan blir vedtatt, demonstrerer Høyre, Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiet med fynd og klem hvordan vi ikke løser miljøgiftproblemene i Norge. De vedtar å øke miljøgiftbelastningen i norsk natur ved å gjenoppta spredningen av den aggressive miljøgiften bly. Dette er en måte å komme skeivt ut fra hoppkanten på, som det godt skal gjøres å etterlikne. Men vi ønsker oss selv bedre lykke med fortsettelsen. Til slutt vil jeg ta opp forslagene nr. 5 og 6.