trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Dagens sak, om endringer i naturmangfoldloven, viltloven mv.(nødverge, bruk av åte) (nødverge, bruk av åte) Nødvergebestemmelsen er nedfelt i naturmangfoldloven § 17 og sier: «Vilt kan avlives når det må anses påkrevd for å fjerne en aktuell og betydelig fare for skade på person.» Dette gjelder også ved direkte angrep på bufe eller tamrein. Ute i distriktene, som f.eks. Hedmark, hvor mye av næringslivet er basert på bufe, jakt og naturopplevelser, oppleves dagens regelverk som meget firkantet, strengt og lite distriktsvennlig. Med mange og store rovdyrangrep er antall bufeholdere blitt betydelig redusert, og muligheten til jaktopplevelser, og da spesielt med hund, har forverret seg mye. Med en stor rovdyrstamme på svensk side med revirer og vandring over grensen er det alltid en relativt stor sjanse for at rovdyrene vil krysse din vei og forringe bolyst, livskvalitet og mulighetene til å drive næring hvor dyr er involvert som en del av næringsinntektene. Også kulturlandskapet gror igjen på grunn av dette. Der det før var beitedyr, som f.eks. sau, har nå krattet tatt overhånd, og landskapet gror som sagt igjen. Enkelt fortalt: Det er stor forskjell på det myndighetene mener, og det som de som lever av og med naturen, mener. Dette resulterer i at deler av distriktene får en befolkningsnedgang, og at forgubbingen vokser. Regjeringspartiene snakker så varmt om at distriktene skal blomstre, og at alle skal få alle typer tjenester uansett hvor de bor, men da må de vise mer handlekraft og praktisk politikk. Et enkelt eksempel på praktisk politikk er nettopp, slik Fremskrittspartiet ønsker det, å ha en rovdyrpolitikk som distriktene kan leve med. Er det utrydningstruede dyreslag, skal selvfølgelig Norge ta sitt ansvar, men bjørn, ulv og gaupe, som f.eks. mitt hjemfylke plages av, er ikke det. Jeg er glad for at vi i Fremskrittspartiet har med at nødverge også skal gjelde for angrep på hund. For mange er hunden en viktig del av livet både som kamerat og som arbeidsverktøy, så som i jakt og bufehold. Jakt med løshund er det nesten ikke noe mer av i mitt distrikt, og ikke ellers i Norge heller, da ingen tør eller vil slippe hunden i fare for at den blir tatt av rovdyr. Slik kan vi ikke ha det. At regjeringen med bl.a. Senterpartiet ønsker å utsette dette enda mer for å undersøke, er uforståelig. Jeg tror ikke så mange bønder eller jegere har forståelse for Senterpartiets syn her. Til slutt: At alle de andre partiene er skeptisk til åtejakt, er for meg ubegripelig. En mer sikker felling med tanke på skadeskyting er det vel umulig å oppnå.
Svein Harberg (Høyre), 2010-05-10:
Jeg synes det er godt at det slås fast for alle at dagens lovverk ikke er tilpasset dagens situasjon. Selv om statsråden peker på flere ting som er grepet fatt i, er i hvert fall min oppfatning og min tilbakemelding fra lokalmiljøene at dagens lovverk ikke er tilpasset dagens situasjon. Vi har et lovverk. Mange føler at det ikke er balanse i dagens lovverk. Det er det som er utfordringen, og vi snakker ikke om totalt frislipp. Jeg forstår veldig godt at det har tatt lang tid for regjeringen å behandle denne saken, for med det utgangspunktet som en hadde, om å stramme inn, blir det nærmest umulig å bli enig om en løsning som kan ivareta de forskjelllige distriktenes interesser. Jeg kan ikke forstå hvordan de skulle få det til, og det er akkurat det som er intensjonen i Høyres forslag i denne saken. Jeg må si at det er få saker der det har vært så stort engasjement fra begge sider – hvis vi skal kalle det det – som har hatt samme konklusjon: Her trenger vi ikke de strenge nasjonale føringene, men vi trenger mulighet til å avgjøre det lokalt. Én kommune vil slippe litt opp på én ting, for det har de behov for, og stramme inn på det andre – en annen kommune akkurat motsatt, ut fra hva de har av utfordringer, om det er næring knyttet til landbruk og friluftsliv, om det er reiseliv – eller hva det måtte være. Det blir umulig å ivareta i strenge nasjonale føringer. Jeg lurer på hva det er som gjør at statsråden er så livredd for dette lokale selvstyret. Jeg oppfatter det slik at de lokale vil ta vare på naturen, de vil se på virkeligheten rundt seg, og de vil være restriktive, uansett hvem som har det politiske flertall i den kommunen. Jeg vil til slutt bare fortelle en parallell historie: Som ordfører i Grimstad var jeg med på å foreslå at det skulle legges til rette for en bane for vannscootere. Det er jo noe av den samme problematikken: Forstyrrer de andre? Er det mye støy osv.? NRK skulle lage en reportasje om det og fikk kjempeproblemer da de skulle filme, fordi den følgebåten som de satt i, lagde langt mer støy enn scooteren som de skulle lage en reportasje om, lagde. Jeg føler at en del av påstandene i denne saken ligger i samme klasse. Jeg håper at statsråden igjen vil se på hvordan en kan tilpasse til et lokalt, fornuftig styre, og legge til rette for virksomheten som gjelder ikke minst snøscooter.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Dette er en sak som har vært en gjenganger i denne salen, iallfall siden jeg kom inn på Stortinget i 1997. Man er vel i realiteten kommet like langt – eller like kort. Jeg har hørt mange statsråder stå på denne talerstolen og debattere denne saken, men jeg har aldri hørt – aldri vært i nærheten av å høre – en statsråd som har holdt et slikt innlegg, uten substans, som vi har hørt i dag. Det har i denne saken vært overfladisk snikksnakk fra statsråden. Han går ikke inn på det som er temaet, men kommer med svulstige og merkelige formuleringer. Man viser til det tause flertallet og tar det til inntekt for at man er enig med regjeringen. Jeg tror det tause flertallet sitter hjemme og har gitt opp, sitter hjemme og rister på hodet, for hvor mange ganger skal man høre en argumentasjon, etter dette? Statsråden viser til meningsmålinger. Er det meningsmålinger som danner grunnlaget for regjeringens politikk? Vi i Fremskrittspartiet blir kritisert for at vi – holdt jeg på å si – tar ordet og forsvarer dem som roper høyest. Nei, vi gjør ikke det. Vi har ment det samme siden jeg kom inn på Stortinget i 1997, og lenge før den tid. En gruppe som ofte roper ganske høyt, og det må de få lov til, er norske bønder når det gjelder landbruksoppgjøret, og vi er altså ikke i den gruppen som kommer løpende etter dem med mer penger. Så jeg synes det er – jeg vet ikke, president, om det er lov å si det – en slett måte statsråden argumenterer på. Jeg må si at jeg blir ganske, ganske opprørt når jeg hører det i denne saken. Det er også kommet en del kritikk mot Høyre i denne saken. Det synes jeg er helt riktig, for Høyre har svingt etter hvor vinden har blåst. Når Høyre er i opposisjon, er de tilhengere av å endre loven. Når Høyre har vært i posisjon, har sittet i regjering, har de ikke løftet en finger for å få gjort noe som helst. At noen kritiserer Høyre – og Snorre Serigstad Valen gjør det – synes jeg faktisk er helt på sin plass. Snorre Serigstad Valen viste også til at det var 40 pst. som var imot en oppmykning av loven. Da er det vel kanskje også en viss prosent som er for endring av loven. Jeg skal ikke belære representanten fra SV i så måte. Det er ett parti jeg savner i denne debatten, og det er Senterpartiet. Jeg har drevet mange valgkamper mot Senterpartiet, og det er ikke måte på sterk stemmebruk og kraftig argumentasjon når de i valgkampen forteller at de skal endre loven. Men når det kommer til debatt i denne salen, er det bare ett innlegg som kommer fra Senterpartiet. Hvor er resten av Senterpartiets stortingsgruppe?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Jeg kunne tenke meg å stille et spørsmål til statsråden når det gjelder oppslaget i Dagens Næringsliv om et forslag fra NRK om å øke lisensbetalingen med 80 kr for neste år. Men det spørsmålet skal jeg ikke stille, fordi jeg vet svaret – det at man venter på neste års statsbudsjett. Men det som er interessant, er jo de utspillene som har kommet fra NRK når det gjelder andre måter å skaffe seg inntekter på, bl.a. ved å vurdere en ny lisens. Der sier man at det er viktig å finne flere måter å finansiere NRK på, og stadig flere forbrukere tar inn fjernsyn via mobiltelefoner og datamaskiner istedenfor via vanlige tv-apparat. Da vil jeg bare stille et spørsmål til statsråden: Ser statsråden noe behov for å begrense NRKs muligheter til å ta inn andre typer inntekter utover NRK-lisensen?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Takk, da vil jeg virkelig benytte anledningen. Jeg merket meg jo det svaret jeg fikk fra statsråden på spørsmålet mitt. Jeg skal ikke kommentere akkurat den privatiseringen av NRK, for det er ikke det som er temaet for debatten i dag. Men jeg merker meg jo også at departementet, når det gjelder forbrukere som tar inn fjernsyn via mobiltelefon og datamaskiner, istedenfor alminnelige tv-apparater, sier: «Nordmenn skal egentlig også punge ut hvis de ser fjernsyn på datamaskinen, ettersom kringkastingsavgiften i utgangspunktet er knyttet til hvorvidt man har et apparat med fjernsynsmottager.» Dette melder Kulturdepartementet. Hvorfor får man da et avvikende svar i denne sal på det spørsmålet?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
I og med at Fremskrittspartiet har en stor interesse av både NRK og for øvrig det som er av media når det gjelder radio og TV, synes jeg det er litt interessant å registrere at her opptrer kulturministeren som eier av NRK, som en sterk regulator av NRK og som en sterk regulator av markedet. Synes statsråden det er uproblematisk, all den tid det kommer ganske skarpe signaler fra andre aktører i markedet der de peker på den hybridfinansieringen som skjer når det gjelder NRK, og at den er i strid med det som i utgangspunktet var vedtektene for NRK, at det skulle være lisensfinansierte radio- og TV-sendinger?
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-10:
Dette har vært en interessant debatt på mange måter. Det er verdt å merke seg at opposisjonen snakker som om vi gjennom den loven vi skal vedta i dag, foretar en betydelig innstramming og nærmest skal gjøre det umulig å beskytte dyrene gjennom nødverge. Det er det diametralt motsatte vi gjør. Vi skal liberalisere lovverket gjennom det vedtaket vi gjør i dag. I dag er det bare ved direkte angrep på dyrene at man kan avlive. Det er ingen tvil om at man i en så akutt situasjon skal kunne skyte. Det gjelder også ulv. Så når representanten Lien prøver å framstille det som om det ikke er nødverge for ulv, er det selvfølgelig feil. Dette er ikke diskusjonen. Det handler om at man nå kan avlive jerv og gaupe i en mindre akutt situasjon. At opposisjonen ikke klarer å se at det innebærer en liberalisering, sier mye mer om deres vrangvilje enn om lovforslaget. Folk på jakt håndterer langt mer kompliserte bestemmelser enn at det nå blir lavere terskel for å avlive gaupe og jerv, og jeg tror at svært få vil ha behov for å konsultere en jurist for å klare å forholde seg til det. Det å vurdere hva slags art som blir angrepet, f.eks., tror jeg skulle være rimelig greit, du vet gjerne om du har med deg en sau eller en hund ut. Så vil jeg gjerne, om jeg får lov, gi uttrykk for min personlige tvil om hvorvidt det hjelper husdyrene at biskopene ber for dem, som det ble fortalt om tidligere her i dag. Men de forslagene som legges fram i dag, vil hjelpe. Lavere terskel for å beskytte dyrene sine vil selvfølgelig hjelpe. Et lovverk som stimulerer til å sette opp rovdyrsikre gjerder, vil selvfølgelig hjelpe. Skal man ta folk som lever med rovdyr, på alvor – deres «frykt», som det ble referert til her – er man nødt til å holde et høyere debattnivå enn det man har gjort i dag. Det finnes helt legitime bekymringer, hvor man er i tvil om hvorvidt forvaltningen har fulgt opp rovdyrforliket på den måten det var tenkt – helt sikkert saklige innsigelser, ting som fortsatt trenger en avklaring. Hund er et slikt eksempel. Jeg vil gjerne få si at Soria Moria II varsler at Stortinget vil bli invitert til et forlik om nye bestandsmål. Mitt ønske er at man har som utgangspunkt å finne fornuftige, balanserte løsninger, sånn som både Høyre og Kristelig Folkeparti har tradisjon for når det gjelder rovdyr. Tonen i denne debatten og andre debatter gjør at jeg blir bekymret, det gjør at jeg slutter meg til dem som synes det er vanskelig å kjenne igjen det ansvarlige, balanserte, verdikonservative Høyre som vi så da rovdyrforliket ble behandlet i 2004. Nå er det polemikk, nå er det karakteristikker og en helt annen, aggressiv, holdning som gjelder. Det føyer seg inn i et bilde som gjennom debatten i dag framstår som stadig tydeligere, og det er et bilde av et Høyre på en ny og naturfiendtlig kurs.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-05-10:
Statsråden var veldig opptatt av Børge Brende i sitt innlegg. Det er jo hyggelig for tidligere statsråd Brende at han får et godt skussmål for naturvernpolitikken, men det er like interessant å merke seg hvilken attest miljøvernministeren gir naturvernpolitikken til den foregående regjering, som bar navnet Stoltenberg I-regjeringen. Når det gjelder klimapolitikken, vil jeg for øvrig oppfordre statsråden til å lese den klimameldingen som tidligere miljøvernminister Børge Brende la fram, og sammenlikne antall nye tiltak der med tiltakene i den klimameldingen som Erik Solheims egen regjering har lagt fram. Siden regjeringen foreslår å gjøre nødvergebestemmelsen avhengig av om bestandsmålet er nådd for tre av de aktuelle artene, så er jo spørsmålet: Hvilken kompetanse og hvilket kunnskapsnivå synes miljøvernministeren det er rimelig å kreve av dem som kommer opp i disse situasjonene til enhver tid, med det nye regelverket som legges til grunn?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-05-10:
Takk for det, president. Den saken vi nå diskuterer, er jo ikke en sak om NRK som sådan. Men la meg likevel si at Kristelig Folkeparti er en varm forsvarer av en offentlig eid lisensfinansiert allmennkringkaster som NRK. Verdien av den blir ikke mindre av den mediepolitiske utviklingen vi ser. Når det gjelder saken vi her har til behandling, om NRKs adgang til reklame på sine nettsider, er Kristelig Folkeparti også enig i at NRK har fattet et klokt vedtak. Det er grunnen til at vi ikke ønsker å stemme for forslaget som ligger til behandling. NRK har fattet en klok beslutning som vi er glad for, og som nå legges til grunn som en del av selskapets strategi. NRK skal være en reklamefri sone. Samtidig ser vi at NRK har benyttet en betydelig andel av sin skjermtid til å reklamere for egne nettsider – nettsider som inneholder reklame og finansieres med reklameinntekter. På den måten blir den reklamefrie sonen mer uklar, og dette reiser også problemstillingen om NRK som helhet kan anses som reklamefri eller ikke. Dette skaper igjen dilemmaer for andre aktører og nettportaler som ikke finansieres via lisens, og som konkurrerer med NRK om de samme reklameinntektene, som flere har vært inne på. Kristelig Folkeparti tok for øvrig opp denne problemstillingen allerede i 2007, da kringkastingsmeldingen ble behandlet. NRKs allmennkringkastingstilbud skal være ikke-kommersielt i sin natur – det er jo nedfelt i NRK-plakaten. Jeg er tilfreds med at NRK selv har tatt initiativ til å stramme opp sin strategi på dette området, og det tror jeg også NRK vil være tjent med i det lange løp.
Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
I lys av at flere i opposisjonen, bl.a. sakens ordfører, ønsker å avskaffe NRK-lisensen og erstatte den med reklamefinansiering, er dette en litt spenstig debatt. Som representanten Simensen nevnte før meg, hadde en privatisering av NRK ført til en støvsuging av hele reklamemarkedet. Det er begrenset med annonseinntekter i Norge, og det er jo nettopp dette som er opposisjonens eget poeng, som gjentas i merknadene. En privatisering av NRK vil føre til et mindre mediemangfold i Norge. Som sakens ordfører nevnte, har NRK tatt denne saken i egne hender og bestemt seg for å fjerne reklamen på sine nettsider. Fra i høst kan vi alle trykke oss inn på NRK.no og nyte en side uten reklame. Jeg vil likevel benytte anledningen til å si noen ord om hvorfor det er viktig med en ikke-kommersiell allmennkringkaster som NRK. Jeg vil sitere noen fra mediefeltet selv, nemlig Sven Egil Omdal i Stavanger Aftenblad på lørdag – Stavanger Aftenblad er jo en avis opposisjonen pleier å stole på. Omdal skriver: «NRK er litt ditt. I stedet for å betrakte lisensen som en upopulær koppskatt, går det an å se på den som en demokratisk dugnad, en billig investering i noe som er bra for oss alle.» Dette er selve grunnideen med NRK – en kanal med kvalitet, med samfunnsansvar, finansiert av fellesskapet og dermed på ikke-kommersielle premisser. Det kan ikke være tvil om at NRK holder høy kvalitet, og jeg vil hevde at akkurat det sikrer høy kvalitet også i andre tv-kanaler og hos andre medieaktører. Igjen vil jeg vise til Omdal i Stavanger Aftenblad, som sier: «Kommersielle fjernsynskanaler kan være riktig gode, noe TV 2 jevnlig er, men det er fordi de strekker seg mot kvaliteten til de lisensfinansierte konkurrentene. Ta vekk denne konkurransen, og kvaliteten vil synke mot det kommersielle balansepunktet hvor forskjellen mellom utgifter og inntekter er størst mulig. Alle som har sett italiensk fjernsyn, vil forstå hva jeg mener.» Mediekvalitet er ikke bare hyggelig for oss som ser på, men det er også avgjørende for demokratiet. NRK når alle, og har et ansvar for å gi informasjon som gir alle mulighet til å delta i den offentlige debatten. Opposisjonen bør her ta konsekvensen av sin egen politikk.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-05-10:
Jeg mener at NRKs begrensninger på dette punktet er veldig klare. Det er også slik i dag at hvis man ser nett-tv på NRK, er det ikke noe man betaler, utover lisensavgiften. Så jeg mener at NRKs regelverk på dette området er svært strengt. Det bør imidlertid bekymre representanten Korsberg at konsekvensen av Fremskrittspartiets politikk, med en betydelig privatisering av NRK, er belyst ganske grundig. Er det noe som kommer til å knuse de kommersielle konkurrentene til NRK, er det jo nettopp at NRK reklamefinansieres. Så det at vi har et lisensfinansiert NRK, bidrar til økt konkurranse på mediesektoren og til at vi får flere kommersielle aktører i Norge enn det vi ellers hadde hatt.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-05-10:
Jeg svarer i samsvar med det som er regelverket. Man betaler ikke noe ekstra for å se på nett-TV utover NRKs lisens, så her er regelen klar. Men i dag er det slik at alle kan ta inn nett-TV.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-05-10:
På enkelte områder kan det være utfordrende. Derfor har jeg bl.a. signalisert at jeg i forbindelse med å være ankeinstans for enkeltvedtak i Medietilsynet ønsker å fremme en lovendring for Stortinget i løpet av våren, hvor jeg ønsker å avskjære muligheten til å omgjøre enkeltvedtak i Medietilsynet. En av begrunnelsene for den endringen har nettopp vært at det kan være interessemotsetninger knyttet til det å være eier av NRK og det å behandle klager i enkeltsaker. Men når det gjelder de spørsmålene som representanten her stiller, mener jeg at de håndteres på en god måte. Så må jeg også legge til at jeg hører at privatisering av NRK ikke er tema her i dag. Men de interessante spørsmålene er jo hva som skjer hvis reklamemarkedet blir støvsugd, slik Korsbergs forslag i realiteten vil føre til. Da blir det mindre konkurranse og færre alternativer og færre kommersielle TV-kanaler.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Jeg leste følgende sitat fra Bjerkaas i Dagens Næringsliv i dag: «Vi deltar ikke lenger i kretsmesterskap og norgesmesterskap i innhold – vi deltar i verdensmesterskapet hver dag.» Dette var en uttalelse fra Bjerkaas. Det er lett å gjøre det godt i et verdensmesterskap når man doper seg med lisenspenger. Nå ønsker han å bli verdensmester. Nå ønsker han en økning av dopingdosene. Det skjer mye i mediene om dagen. Det skjer mye i mediebildet. Det er store nedbemanninger i TVNorge. Der ser vi at de har kuttet ut nyhetssendingen. TV 2 kutter i debattprogrammene, og nå diskuterer vi hva som er reklame i NRK. NRK påstår at sponsing fra private aktører med reklameplakater over skjermen ikke er reklame. De kaller det sponsing. Nå omsetter TV 2 like mye reklame som de gjorde for ti år siden. Ser man inn i krystallkulen, ser man ikke en TV 2-økonomi hvor reklameinntekter bærer alle kostnader. Det er ingen tjent med. I 2000 utgjorde reklameinntekter 92 pst. av kanalens samlede inntekter. Nå utgjør reklameinntektene kun 60 pst. av inntektene til TV 2. I fjor tapte TV 2 om lag 400 mill. kr på reklame i forhold til året før. Det er klart at her er det mange som slåss om reklameinntektene. Men det gjør også NRK. TV 2s framtidige inntekter henger også sammen med resultatet av forhandlingene som TV 2 nå fører med staten. Jeg har forstått at TV 2 og staten ikke er blitt enige om vilkårene som skal danne grunnlaget for at TV 2 får status som en formidlingspliktig allmennkringkaster. I hele vår har TV 2 vært i samtale med Kulturdepartementet, men hva er det som må utredes, og hvorfor får vi ikke noe svar? Hvorfor får vi ikke vite noe om hva som er problemstillingen? Når blir det en avtale med TV 2? Når skal dette deles med Stortinget? Når skal Stortinget informeres? Det sitter sikkert mange aktører der ute som er spent på resultatet. Kan TV 2 leve uten en avtale, spør man seg. Må TV 2 fortsatt være i Bergen? Det er også et interessant spørsmål. Får de det som de vil, kan en liten forskriftsendring sørge for at TV 2 får en merinntekt på 250 mill. kr. Det skal kreves inn gjennom kabelselskap som Get og Canal Digital. Pengene skal kreves inn fra alle kunder som er tilknyttet et kabelselskap. Dette blir en ny kringkastingsavgift når man ikke får ryddet opp i dette området.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
På vegne av representantene Morten Stordalen, Kari Kjønaas Kjos og meg selv har jeg den glede å fremme et representantforslag om å fjerne aldersbegrensningen for lisens til leger.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
På vegne av representantene Gjermund Hagesæter, Per Sandberg, Øyvind Vaksdal og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om styrking av rettigheter for veteraner etter internasjonale operasjoner, endringer i forsvarspersonellloven.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
På vegne av representantene Solveig Horne, Ib Thomsen, Mette Hanekamhaug og meg selv vil jeg fremme et representantforslag om å oppheve forbudet mot profesjonell boksing i Norge.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Mitt spørsmål går til fornyingsministeren. Fornyingsdepartementet har ansvaret for IKT og samordning av dette mellom departementene. I festtalene snakkes det varmt om at vi skal være ledende på IKT-området. Samtidig vet vi alle at det er store problemer med innføring av nye IKT-systemer i de forskjellige departementene og etatene. Justisdepartementet sliter, Nav sliter med stadige overskridelser, og Statens vegvesen sliter også med stadige overskridelser. Forsvaret har slitt og sliter vel kanskje fortsatt. Vi vet også at det er en bråte med systemer som ikke snakker sammen, og det er det man skal løse, uten at man kan se at det nødvendigvis blir resultatet. I fjor og i forfjor visste ikke regjeringen engang hvor mye staten bruker på IKT. Spørsmålet er om det er sånn at alle departementene flyter rundt i sin egen verden og milliardene ruller ut uten at man ser store eller synlige resultater eller forbedringer, fordi stadige nye utfordringer dukker opp. Så det kan jo være interessant å vite om statsråden er tilfreds med situasjonen, og om statsråden føler at hun har tatt ansvaret sitt. Føler statsråden at alle milliardene som har rullet ut de siste årene, har bidratt til å fornye og effektivisere offentlig sektor? Vet statsråden nå hvor mye man faktisk bruker på IKT hvert år?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Jeg vil takke statsråden for svaret, selv om jeg ikke oppfattet at hun svarte på spørsmålene mine. Statsråden prater om alle de gode tingene. Dem er vi enige om. Det er bra. Utfordringene er bl.a. hos Nav, og vi har Statens vegvesen som har store utfordringer og store kostnadsoverskridelser. Statsråden svarer ikke på hvordan man har tenkt å løse disse utfordringene. Så spurte jeg statsråden om hun føler at hun tar ansvar, om hun føler at alle milliardene som har rullet ut det siste året, har bidratt til en skikkelig fornying og effektivisering av offentlig sektor. Jeg lurte også på om statsråden visste hvor mye man bruker på IKT hvert eneste år. Da sier statsråden: Vi har noen tall på hva vi bruker på investering. Men i fjor lovet den forrige fornyingsministeren at vi skulle få tall på bordet – om det er 6,5 mrd. kr, eller om det er 75 mrd. kr, som enkelte hevder at man bruker på IKT hvert eneste år innenfor offentlig sektor. Det er altså sånn at kommunene har flere hundre forskjellige systemer som ikke prater med hverandre. Det er jo noe som statsråden må ta inn over seg, hvis man virkelig mener man skal løse utfordringene og være i tet når det gjelder IKT.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
«Norsk vinterkulde skaper store problemer for togene hvert eneste år, og det har blitt en tradisjon at samferdselsministeren da kaller inn til krisemøter for å gi inntrykk av handlekraft. Hva har blitt gjort for å forhindre et nytt togkaos vinteren 2010/2011 utover å redusere antall tog, og vil statsråden gjenta sin forgjengers løfte fra 2007 om at NSB og Jernbaneverket «ikke skal få hvile før de har ordnet opp»?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Jeg registrerer at statsråden sa at man ikke pleier å kalle inn Jernbaneverket og NSB på teppet med mindre det er behov for det, og bare de årene jeg har sittet i transportkomiteen, har det vært fire eller fem krisemøter, hvor altså de to respektive etater er kalt inn på teppet hos samferdselsministeren. Jeg synes det er bra at det nå kommer økte midler til vedlikehold. Men så registrerer jeg altså at ifølge dagens Aftenposten er det sånn at regjeringen «tok livet av togrevolusjon» i 2012, som også er en viktig del av vintervedlikeholdet. Jeg registrerer at Arbeiderpartiets samferdselspolitiske talskvinne kritiserer Jernbaneverket og NSB fordi man ikke får det man skal. Jeg synes at når man har sittet i regjering i drøye fem år, bør man snart begynne å ta ansvaret for den politikken man fører, og de bevilgninger man gir til Jernbaneverket og NSB. Jeg har lyst til å utfordre statsråden på om hun er enig med representanten Bjørnflaten. Jeg har også lyst til å spørre om statsråden nå kan garantere at ikke flere tog kommer til å bli tatt ut, sånn som man nå har gjort fra Lillestrøm, der tre avganger er stoppet. Vil man slutte med det? Og kan man garantere at alle togene nå kommer til å gå?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Jeg følger med på og leser veldig nøye hva samferdselsministeren sier. Men jeg registrerer altså at Arbeiderpartiets samferdselspolitiske talskvinne i Stortinget kritiserer Jernbaneverket og NSB. Jeg utfordret statsråden på om hun er enig i den kritikken eller ikke. Jeg håper hun kan svare på det. Jeg tror det er bra at Jernbaneverket nå har styrket beredskapen, og håper at det betyr at det blir færre problemer. Men til tross for at regjeringen lovet at bare man fikk utbedret Oslotunnelen, skulle det bli slutt på en del av problemene, opplever en stadig vekk at togene står på grunn av problemer, på tross av de forsikringer man nå får både fra regjeringen, fra NSB og fra Jernbaneverket om at det ikke vil fortsette slik. Så spurte jeg statsråden om Gjøvikbanen, fordi man har vurdert å kutte i rutetilbudet her. Jeg vil ha en forsikring om og håper at statsråden kan garantere at togtilbudet nå ikke blir redusert, verken på Gjøvikbanen eller på andre strekninger, når man nå mener at man har tatt de tre strekningene man trenger for å sikre driftsstabiliteten.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Det er ingen tvil om at det er store utfordringer knyttet til IKT-bruk i offentlig sektor, for vi har mange gamle systemer, som representanten Hoksrud sier, som ikke snakker sammen. Derfor er det gjort et betydelig arbeid med en IKT-politisk grunnmur, ved at man har vedtatt felles arkitekturprinsipper som gjør at nye systemer vil måtte forholde seg til andre systemer på en helt annen måte enn tidligere. Vi har også lagt til grunn at vi skal bruke såkalte åpne standarder, som gjør at systemer vil måtte kunne levere data inn til andre data der det er nødvendig. Dessverre er det jo sånn at ikke alle datasystemer er bygd opp etter disse prinsipper. Det vil ta tid før alt gammelt IKT-utstyr er skiftet ut, slik at vi kan få de forbedringene som er ønskelige. Så er det gjort veldig mye godt arbeid når det gjelder IKT i staten. Blant annet har vi fått på plass eID, som er en kjempesuksess. Det er mange, mange titusen nye brukere hver eneste måned. Det har vært en veldig god hjelp for å kunne få sikker kommunikasjon med brukerne våre når det gjelder IKT-systemer. Skatteetaten er jo et godt eksempel gjennom det vi gjør med selvangivelsen. 800 årsverk er spart i Skatteetaten på å punche inn selvangivelser, som i dag brukes til kontroll. Lånekassen kan melde om en tilsvarende utvikling. Det nye pensjonssystemet har en overraskende høy grad av søknader levert inn elektronisk, og mange – over halvparten – av de søknadene kan også utvikles og behandles uten at det brukes saksbehandlerkapasitet på det. IKT er en integrert del av den enkelte virksomhets budsjetter. Derfor har vi ikke detaljert kunnskap om driftsutgifter til IKT, men det finnes altså oversikter – jeg har ikke med dem foran meg her nå – som viser hvor mye vi bruker til IKT-investeringer det enkelte året.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Det er vanskelig for meg å ta ansvar for tidligere IKT-investeringer i staten. Det vi har gjort nå, er at alle nye IKT-investeringer er innom mitt departement for kvalitetskontroll, sånn at vi sikrer oss at de grunnleggende prinsippene som jeg snakket om – arkitektur, åpne standarder – blir ivaretatt. Det gjør at vi på sikt kommer til å få et mye bedre IKT-system på tvers av departementene. Det er utfordringer knyttet til flere etater. Det er IKT-systemer som er gamle, som må utvikles. Det er heller ikke sånn at IKT-systemer er hyllevarer. De må utvikles. Nav er i gang med å gjøre store forbedringer i sine IKT-systemer. Pensjonssystemet er et godt eksempel på det. Det fungerer utmerket, og det er blitt et brukervennlig og godt system. Men det er store utfordringer, både i Nav og i andre etater, før vi er på plass. Så er det sånn at vi ikke har noen problemer med å klare å finne tall på hva man bruker til investeringer i staten. Jeg kan gjerne komme tilbake til representanten Hoksrud med det. Men IKT-utgifter til drift bør jo være en del av den helhetlige tankerekken som hver enkelt etat har om hvordan man best skal bruke de midlene man har til disposisjon. Derfor føres ikke IKT-utgifter nødvendigvis på egne konti, og derfor har vi heller ikke en fullstendig oversikt over driftsutgiftene. Så er jeg enig med Hoksrud i at det er en utfordring for oss at vi har mange kommuner med mange forskjellige IKT-systemer. Derfor har mitt departement sammen med Kommunal- og regionaldepartementet og KS startet et arbeid, satt ned en arbeidsgruppe, sammen med noen store kommuner for å se om vi kan få til mer enhetlige løsninger i kommunesektoren. Jeg tror det er helt nødvendig, både for at f.eks. Samhandlingsreformen skal bli en suksess, og for at vi skal få til mer enhetlige IKT-systemer i hele den offentlige forvaltningen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
IKT som brukes i Den norske kirke, er et viktig hjelpemiddel for at Den norske kirke også skal kunne drive mer effektivt. Den norske kirke består av veldig mange enheter, virksomheter organisert på kommunalt nivå. Sognet er jo grunnenheten i Den norske kirke, samtidig som staten har sine aksjer i utøvelsen av det administrative leddet i Kirken. Derfor er det viktig at vi får på plass en strategiplan som gjør at vi kan se disse elementene sammen. For her som i det offentlige for øvrig, hvis hver enkelt lokal enhet lager sin egen IKT-strategi, vil ikke ting henge sammen. Derfor har mitt departement bidratt med midler til Den norske kirke, slik at man skal kunne utvikle en strategiplan. Den er i ferd med å komme på plass. Når den er på plass, vil det være opp til Den norske kirke å disponere de driftsbevilgninger Den norske kirke har, og se om det er hensiktsmessig å bruke mer midler på …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Vi vil komme tilbake med om vi skal gi særlige føringer for Den norske kirkes bruk av IKT-bevilgninger. Men jeg mener, ut fra det kirkelige demokratiet, at Kirken selv bør bestemme hvordan man bruker sine driftsbevilgninger.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Det er ingen tvil om at bredbånd er en viktig samfunnsinfrastruktur i Norge. Det å få bredbånd som har tilstrekkelig med kapasitet, ut i Norge er viktig for at vi skal kunne få utvikling i alle deler av landet vårt. Norge har en veldig høy bredbåndsdekning sammenliknet med veldig mange europeiske land. Jeg diskuterer løpende med bransjen om vi skal sette faste mål for hvilken kapasitet som er ønskelig i Norge. Det jeg registrerer, er at det skjer en veldig rask utvikling. Så det vi eventuelt skulle sette oss som mål, kan veldig fort bli utfordret av behovet for både økt og kanskje også mindre kapasitet, fordi man finner nye måter å sende data på. Regjeringen har brukt om lag 1 mrd. kr på å få bredbånd ut til de stedene som markedet ikke har tatt. Det jeg tror er den viktigste enkeltbiten nå for å få mer bredbånd, er den såkalte digitale dividenden, som Samferdselsdepartementet skal ha en auksjon på veldig snart. Det kan bidra til at vi også får større kapasitet i områder som ellers ikke har dekning. Det er vår hovedstrategi.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Det er ingen tvil om at jeg tar Riksrevisjonens rapport på største alvor – og det er det grunn til å gjøre. Nå ble hovedfunnene, som ble omtalt i pressen, knyttet til sikkerheten i departementenes nett kjent i 2008. Da ble det i revidert nasjonalbudsjett i både 2008 og 2009 bevilget ekstra penger, så det er grunn til å tro at sikkerheten er vesentlig bedre nå enn den var da den ukontrollerte hendelsen skjedde. Likevel mener jeg det er fornuftig å få noen utenfra til å gå igjennom systemet vårt. Det er vi i gang med. Jeg vil også ha en konsulent til å gå igjennom de tiltakene som ble foreslått, for å kvalitetssikre det. Det er store mengder e-post som kommer til departementet hver dag. På én måned kommer det altså 200 millioner e-post inn til departementet. 198,5 millioner tas av spamfilter. Vi har sikkerhetsrutiner som fanger opp mye, men vi må forsikre oss om at vi har et akseptabelt sikkerhetsnivå i vårt nett.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Det er ingen tvil om at det er mye penger, tror også jeg, å hente på å klare å effektivisere bl.a. innkjøpene vi gjør i offentlig sektor. For som bl.a. representanten Tetzschner sier, kjøper det offentlige for 307 mrd. kr i året. Det er mye penger. Så skal man sikkert være noe skeptisk til om det er mulig å ta ut så store effektviseringsgevinster som noen mener, men at det er mulig å hente noe, er jeg helt sikker på. En av de viktigste tingene vi nå jobber med å få en bedre løsning på, er å bruke mer e-handel. Det å få etablert en e-handelsplattform der vi kan gjøre flere innkjøp elektronisk, vil bidra til at innkjøpene blir enklere, det vil være lettere å forholde seg til det anbudsregelverket som ligger til grunn, som for mange oppleves som komplisert, og det vil også være penger å hente på det. Det andre er at vi nå innfører en ordning med elektronisk faktura, som også vil være et bidrag til å kunne gjøre innkjøpene mer effektive, og gjennom det også spare penger. KOFA er en viktig aktør for å tilse at de offentlige innkjøpene som gjøres, gjøres riktig. Det er mange som ikke gjør innkjøpene sine riktig, og jeg har registrert at KOFA i det siste har gitt betydelige bøter til offentlige organer som ikke har gjort offentlige innkjøp. Det viser også at vi er nødt til å satse mer på å få mer kunnskap ut i sektoren, både slik at flere innkjøp gjennomføres riktig, og slik at man kjøper riktig kvalitet til riktig pris. Difi, vårt fagdirektorat, jobber med mye forskjellig når det gjelder innkjøp og innkjøpskonferanser, for å høyne kompetansen hos den enkelte, og jeg tror det er nødvendig. Jeg tror at de pengene som kan spares på å gjøre innkjøpene mer effektive og mer kostnadseffektive, er penger vi kommer til å trenge for å bygge velferdsstaten videre.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Ja, vi står inne for de tallene som er der, men jeg tror ikke det er enkelt å hente ut den effektiviseringsgevinsten. Kommunesektoren er en nøkkel, og kommunesektoren er en stor innkjøper, så det at kommunesektoren bruker de mulighetene som offentlig innkjøp gir – og gjør det både effektivt og til en riktig kvalitet – er helt klart vesentlig. Og vi jobber sammen med kommunesektoren om disse spørsmålsstillingene; vi har et godt samarbeid med KS. Jeg kan også i den sammenhengen nevne at jeg tror det er viktig at man også får inn en del innovasjonstenkning knyttet til innkjøpene, for vi trenger å utvikle de produktene som det offentlige kjøper. Og det er et arbeid om leverandørutvikling på dette området som sammen med NHO også kommunesektoren trekkes inn i. Så ja: Kommunesektoren involveres og er aktiv deltaker i de tiltakene som Difi gjennomfører både for å øke kompetansen og for at vi skal få riktigere innkjøp til riktigere priser.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Ja, det har vært vekst blant de statlige ansatte gjennom de siste årene, men en stor del av den veksten har kommet i sektorer som vi har ønsket vekst i. Det har vært vekst i antallet ansatte i universitets- og høgskolesektoren; det er en vekst som vi har ønsket. Det har vært vekst i politisektoren; det er også en vekst som vi har ønsket. Og det har vært vekst i f.eks. barnevernet; det å styrke barnevernet har også vært et politisk mål. Så er det viktig at vi tar på alvor de resultatene vi nå har fått gjennom StatRes-undersøkelsen. Derfor pågår det jo arbeid bl.a. i Kunnskapsdepartementet, for å se om vi gjør ting på den riktige måten. Politiresultatreformen er et annet arbeid som er satt i gang, og ikke minst Samhandlingsreformen innenfor helsesektoren er noe som skal bidra til at vi bruker de offentlige ressursene på en bedre måte. Det er arbeid som regjeringen har høyt fokus på, og vi kommer til å fortsette med det også i tiden framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Det har nylig i denne sal vært en gjennomgang av hele forvaltningsstrukturen, og man endte opp med å ha den strukturen man har per i dag. Men det betyr jo ikke at man ikke kan jobbe for å få til effektiviseringstiltak. Det har fra 1990 vært registrert over 800 vesentlige effektiviseringstiltak, fornyingstiltak, i statlig sektor. Antallet virksomheter er redusert betydelig. Men jeg er enig med representanten Sandberg i at dette er et arbeid vi er nødt til å fortsette, vi er nødt til å jobbe med å finne måter å jobbe enda mer effektivt på. Jeg tror at det å ta i bruk IKT er et veldig viktig virkemiddel. Det gjør at vi kan effektivisere flere arbeidsprosesser og frigjøre arbeidskraft til de sektorene som i framtiden kommer til å trenge økt bemanning. Helsevesen og politi og utdanning er sektorer som i framtiden – på grunn av både demografi og økt behov for ressurser – vil trenge mer mannskap.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Arkivdanningen i offentlig sektor reguleres av arkivloven med tilhørende forskrifter, som sorterer inn under Kulturdepartementets ansvarsområde. Det følger av arkivloven § 6 at det enkelte offentlige organ har en selvstendig plikt til å sikre at de har arkiv som er «ordna og innretta slik at dokumenta er tryggja som informasjonskjelder for samtid og ettertid». Det følger videre av arkivforskriften at offentlige organer plikter å føre arkiver som samsvarer med de regler for arkiv som er bestemt ved forskrift. På bakgrunn av dette har riksarkivaren, som overordnet ansvarlig for arkivsektoren, bl.a. utviklet en arkivstandard som skal benyttes av offentlige arkivskapere i deres arkivarbeid. Arkivloven gir riksarkivaren et tilsynsansvar for hele offentlig sektor. Dette skal sikre at bestemmelsene om forsvarlig arkivhåndtering overholdes. Riksrevisjonens undersøkelse av arbeidet med å sikre og tilgjengeliggjøre arkivene i kommunal sektor påpeker bl.a. at det foreligger store mangler ved forvaltningen av de kommunale arkiver, og at dette er mangler som kunne ha vært avdekket på et tidligere tidspunkt, dersom riksarkivaren hadde gjennomført tilstrekkelig tilsyn. Kulturdepartementet har bedt riksarkivaren bedre sine rutiner for tilsyn og veiledning av offentlige arkivinstitusjoner. Dette arbeidet er påbegynt. Videre er arbeidet med å revidere det generelle kassasjonsregelverket for offentlig sektor igangsatt for å sikre en bedre dokumenthåndtering i enkelte offentlige arkiver. Til nå har det i for stor grad vært fokusert på avleveringsleddet i arkivdanningsprosessen. For å sikre en god arkivdanning, som igjen danner grunnlag for en god og sikker dokumentasjon for ettertiden, må arkivsystematikken tas med når nye arbeidsprosesser og verktøy tas i bruk. Noen av disse problemstillingene er behandlet i St.meld. nr. 24 for 2008–2009, Nasjonal strategi for digital bevaring og formidling av kulturarv. Samtidig eksisterer det behov for å vurdere en mer helhetlig behandling av både arkivsektoren og informasjonshåndteringsprosessen. Riksarkivaren vil fra og med 2010 sende ut et elektronisk spørreskjema til kommuner, fylkeskommuner og interkommunale arkivdepot. Dette vil være starten på en årlig innrapportering til riksarkivaren om arbeidsforholdene hos adressatene og danne grunnlag for videre oppfølging av kommunesektoren. Alle kommuner, fylkeskommuner og interkommunale arkivdepot må innen utgangen av 2011 avgi en bygningsfaglig rapport om tilstanden for lokaler med eldre og avsluttede arkiver. Statsarkivene vil følge opp rapporteringen. Jeg vil også nevne at Kulturdepartementet vil fremskynde arbeidet med å lage en helhetlig plan for arkivsektoren, der også ABM-utvikling og Arkivverket vil bli trukket inn i saken. I denne sammenheng må vi ta inn over oss at vi står midt oppe i en rivende teknologisk utvikling. Arkivverdig materiale oppstår i nye kanaler, bl.a. i forbindelse med bruk av sosiale medier. Mitt direktorat vurderer nå forutsetninger og hindringer for at forvaltningen benytter sosiale medier, og det vil også kaste lys over arkivdannelsen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Som jeg sa i mitt svar, har Direktoratet for forvaltning og IKT satt i gang et arbeid nettopp for å vurdere hvordan vi bl.a. skal forholde oss til sosiale medier, som vi bruker mer og mer av også i forvaltningen. Når det gjelder arkivdanning, har riksarkivaren utarbeidet en egen strategiplan som også ser på disse forholdene, Arkivverkets digitale utfordringer, som vil bidra til å lage regler. Det er helt klart at vi er i et taktskifte. Det er mye mer som nå foregår gjennom digitale løsninger, og derfor har Kulturdepartementet nå bevilget ekstra penger til å digitalisere flere av sine verktøy. Avslutningsvis har jeg lyst til å si at Nav nå er i ferd med å lage et elektronisk arkiv. Det vil være blant de tingene som både vil lette Navs situasjon, og som er viktige for å få gode arkiver i framtiden. Helt til slutt har Helsedepartementet gjort et stort arbeid med å få sine arkiver under trygge forhold ved å opprette helsearkivet på Tynset.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Jeg er iallfall interessert i at den kompetansen som Difi besitter, kan benyttes når vi danner arkiv. Men jeg tror det er viktig å holde fast ved at Arkivverket vil være den naturlige instansen til å utvikle den type standarder. NOARK er i den sammenheng viktig – det at vi har en standard som vi ordner dokumentene etter, og at det blir lagd medier som gjør at man kan hente opp dokumenter i ettertid. Jeg mener at NOARK-standarden er noe av det vesentlige, slik at vi har arkivdanning som både er gjennomsiktig, og som det i ettertid går an å hente dokumenter tilbake fra. Den kompetansen som finnes i mitt fagdepartement, samarbeider vi gjerne med andre departementer om, og det vil også gjelde Arkivverket i den grad det er behov for den type kompetanse hos dem.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Representantens spørsmål retter seg i hovedsak mot to forhold: saksbehandlingstiden i Arbeids- og velferdsetaten og antall klagesaker etaten har til behandling. I tillegg viser representanten til en dagbok skrevet av en Nav-bruker, omtalt i Bergens Tidende 31. oktober i år. Det gjør alltid inntrykk å høre om enkelthistorier, men jeg ber om forståelse for at jeg av hensyn til taushetsplikten ikke kan kommenterer denne enkeltsaken. Arbeids- og velferdsetaten har i løpet av 2009 og 2010 arbeidet systematisk og målrettet for å behandle flere saker og redusere saksbehandlingstiden. Blant annet har arbeidsprosesser blitt effektivisert, rutiner har blitt tydeliggjort, og støttesystemer i saksbehandlingen er blitt utviklet og tatt i bruk. Dette arbeidet har fortsatt høy prioritet i etaten. I tillegg har departementet gjennomgått regelverk for å forenkle saksbehandlingen i etaten, og etatens driftsbevilgning er styrket både i 2008 og i 2009. Styrkingen av driftsbevilgningen er videreført i 2010. Resultatet av disse tiltakene har medført at målet om at antall saker til behandling ved utgangen av 2009 skulle ligge på om lag samme nivå som ved utgangen av 2006, er blitt nådd. Hittil i 2010 har antall saker til behandling i hovedsak vært uendret. Det er riktig som representanten påpeker, at antall klagesaker til behandling har gått noe opp. Arbeids- og velferdsdirektøren har informert Arbeidsdepartementet om at årsaken til dette er at flere søknader har blitt behandlet, og at andelen brukere som har fått avslag, har økt noe. Selv om utviklingen i saker til behandling og saksbehandlingstid er i god utvikling, vil departementet fortsatt ha stor oppmerksomhet rettet mot dette området. Det gjelder også i klagesaksbehandlingen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
I arbeidsministerens sykefravær er jeg ikke oppdatert på hvor man står i saksbehandlingen når det gjelder Nav-ombud konkret. Men det jeg kan si, er at Arbeidsdepartementet har høyt fokus på å øke brukertilfredsheten, og det å få saker gjennom har vært et prioritert område for at man skal få god saksbehandling. Det er også viktig at vi sørger for at den enkelte bruker opplever et godt møte med Nav, og at man føler seg ordentlig behandlet. Jeg tror også det er viktig når vi ser på antall saker i Nav-systemet, at man husker på at det kommer flere hundre tusen saker til Nav hver eneste måned. Gjennomstrømmingen av saker har blitt forbedret, men det er bestandig leit å se enkeltsaker der folk ikke har opplevd at man har fått ordentlig behandling, og det er jeg sikker på at arbeidsministeren vil ha fokus på også i tiden framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Jeg tror det er viktig at Nav-brukerne kan møte saksbehandlere som kjenner deres situasjon. Noe av intensjonen med hele Nav-reformen er at behandling av saker som ikke trenger personlig kontakt, skulle skje på andre kontorer og i andre systemer enn ved direkte publikumskontakt, med den enkelte bruker. Det som hele Nav-systemet dreier seg om, er at vi skal få en nærhet mellom brukeren og den enkelte saksbehandler, og det at man får treffe den enkelte saksbehandleren når man finner det formålstjenelig, synes jeg må være en god ordning. Jeg håper at de enkelte Nav-kontorene tilstreber det. Også innenfor det enkelte Nav-kontor kan det jo være særskilte saker som enkeltsaksbehandlere har mer kunnskap om enn andre, og sånn sett kan det være fornuftig at man bytter saksbehandler noen ganger. Men at man har én saksbehandler å forholde seg til, tror jeg er en god ordning også i Nav-systemet.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Det er i 2010 igangsatt et bredt kirkelig arbeid for utvikling av en felles IKT-strategi for Den norske kirke, i samarbeid med Kirkens Arbeidsgiverforening og Kirkerådet. Målsettingen er å sørge for bedre samordning, bedre tjenester og effektivisering av Kirkens administrative funksjoner. Spørsmålet er om statsråden vil sørge for at dette prosjektet mottar nødvendige midler over statsbudsjettet. I tidligere spørsmål om driftstilskudd til Kirken har statsråden vært veldig tydelig på at det er viktig at Kirken driftes mest mulig effektivt og får mest mulig igjen for pengene. Så nå er jeg spent på svaret.