Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-06:
Utviklingsministeren berørte i sin redegjørelse forrige tirsdag Regjeringens handlingsprogram for bekjempelse av fattigdom i sør. Dette handlingsprogrammet har mange fine og viktige formuleringer, og jeg vil benytte anledningen til å komme med et par sitater fra redegjørelsen: «Internasjonale og nasjonale rammebetingelser for handel med varer og tjenester, gjeld og investeringer påvirker utviklingslandene, ofte i større grad enn bistanden. Vi må derfor sikre at politikken på disse områdene leverer i forhold til fattigdomsbekjempelse.» Og videre: «Også norsk politikk innenfor f.eks. energi, fiskerier og landbruk skal gjennomgås for å sikre at den er mest mulig konsistent i forhold til målene for utviklingspolitikken. En slik gjennomgang vil se på ulike sider ved vår politikk for å klargjøre hvordan vi bedre kan bidra til å redusere fattigdom i utviklingsland.» Det må være et klart mål at vår politikk henger sammen på ulike områder, og jeg støtter selvsagt arbeidet med å gjennomgå alle våre politikkområder for å oppnå dette. Det er også bra at dette blir gjort i løpet av dette året. Det er på tide, for det haster. Det norske oljefondet var på om lag 600 milliarder kr ved utgangen av 2001. Nå har det lagt på seg enda flere milliarder. Dette er inntekter fra et forsert uttak av olje, som bidrar til en uforsvarlig klimaoppvarming på den jorda som er felleseie for både fattige i sør og rike i nord. Disse inntektene har vi plassert i oljefondet, og disse pengene investerer vi rundt omkring for å få størst mulig økonomisk avkastning. Vi investerer i barnearbeid, genmanipulering, våpenproduksjon, produksjon av miljøgifter, bedrifter som bevisst undergraver de ansattes arbeidsvilkår osv. Dette er velkjent for alle som sitter i salen her, og i Regjeringen. SV har i årevis bedt om etiske retningslinjer for våre investeringer. Svaret har stort sett vært, enten det er nåværende eller tidligere regjeringer: Vi ser på saken, men det er veldig vanskelig å finne måter å gjøre dette på! Til nå har som kjent en uttrekksmekanisme, som gjør at vi kan trekke oss ut av skandaløse investeringer i etterkant, vært det lengste noen norsk regjering har villet strekke seg til. Dette er ikke godt nok. Dersom Regjeringen mener noe med at alle politikkområder skal gjennomgås i lys av tanken om at internasjonale rammebetingelser og investeringer påvirker utviklingslandene – og ofte i større grad enn bistand – må det være naturlig å etablere etiske retningslinjer som hindrer at vi åpenbart har en uheldig praksis, som at vi f.eks. bidrar til Regnskogsfondet, som bruker 1,5 mill. kr for å ta vare på regnskogen på Sumatra, mens vi investerer 190 mill. kr i en bedrift som hogger ned regnskogen på Sumatra. Jeg vil oppfordre utviklingsministeren til å se nærmere på disse sammenhengene, slik at vi kan få fullt utbytte av våre bestrebelser for å heve inntektene til de fattigste i sør, og ikke bare heve våre inntekter fra det vi henter ut av oljefeltene i Nordsjøen. Når andre fond kan etablere slike retningslinjer, kan vi selvsagt også gjøre det i Norge. Det har vi råd til! Utviklingsministeren redegjorde for Verdenstoppmøtet om bærekraftig utvikling, som skal finne sted i Johannesburg i år. Dette er et svært viktig toppmøte, som mange har store forventninger til. Jeg deler utviklingsministerens syn med hensyn til at Norge og andre rike land har et moralsk ansvar både for å redusere egne klimagassutslipp og for å bøte på konsekvensene, men jeg vil fokusere litt på et annet viktig forhold der Norge har et ansvar. I 2001 var det rundt 50 kriger eller krigsliknende tilstander rundt omkring i verden, og de totale militærutgifter beløp seg til 17 000 milliarder NOK. Det er ikke vanskelig å tenke seg at disse forhold har en enorm negativ innvirkning på miljø og utvikling. Krig og væpnede konflikter og produksjon av, handel med og bruk av våpen av alle typer er årsak til død og lidelse, det hindrer en bærekraftig utvikling, forbruker våre fellesressurser og ødelegger og forurenser livsgrunnlaget vårt. Denne sammenhengen mellom virksomheten i den militære sektor og en manglende bærekraftig utvikling står av uforståelige grunner ikke på dagsordenen verken for Verdenstoppmøtet i Johannesburg eller kommisjonen for bærekraftig utvikling. Jeg vil utfordre utviklingsministeren med hensyn til dette. Hva vil Regjeringen gjøre for å få sammenhengen mellom fred, miljø og utvikling på dagsordenen under møtet i Johannesburg og i arbeidet til kommisjonen for bærekraftig utvikling i tiden framover? Til slutt vil jeg takke for at representanten Rise i sitt innlegg så klart viste hvor han står i Midtøsten-konflikten. Det står det respekt av. Rise gav uttrykk for at han ikke oppfattet det slik at Israel har et hovedansvar for den utviklingen vi nå ser i Midtøsten, og dermed for å bidra til en løsning. Det bekrefter det inntrykk at Rise, som en av de ledende politikere i Kristelig Folkeparti, ikke har oppfattet det faktum at Israel nå har okkupert palestinsk jord i 35 år, og at den viktigste drivkraften i denne konflikten nettopp er at Israel ikke trekker seg ut av de okkuperte områdene, men gjør det motsatte. Med sitt utsagn er Rise dessverre med på å legitimere Israels handlinger. Jeg har nå anledning til å presisere SVs syn på dette. Dette er ikke likeverdige parter, men en okkupert og en okkupant, og den okkupasjonen må stanses!