Erna Solberg (Høyre), 2000-05-31:
Hvert fjerde år foretar forsvarssjefen en forsvarsstudie som danner grunnlag for en langtidsplan for Forsvarets aktivitet som behandles i Stortinget. I den situasjonen vi nå er inne i, er det mer grunnleggende diskusjoner knyttet til forsvarsstudien som foregår, enn det det kanskje har vært ved tidligere behandlinger av forsvarsstudier, med unntak av forhandlingene etter nedsettelsen av Forsvarskommisjonen av 1990 og den studien som da ble behandlet. I løpet av perioden fra det tidspunktet Forsvarskommisjonen avla sin innstilling til i dag, har andelen av bruttonasjonalprodukt som går til forsvarsmateriell, falt drastisk, så drastisk at jeg tror at hvis noen hadde lansert det som SVs politikk for ti år siden, så ville selv SV ha tatt avstand fra at det var det deres forsvarspolitikk gikk ut på. Situasjonen er ganske kritisk i norsk forsvar for øyeblikket, men samtidig er den ikke mer kritisk enn at man må bestemme seg for hvor mange baller man skal ha i luften til enhver tid. Til tross for at det er behov for å gjøre store strukturelle endringer i Forsvaret, er det enkelte ting som ligger fast, hvor det kan skape større problemer hvis man hiver enda flere baller opp i luften enn det man allerede har i dag. Selv om man diskuterer et nytt eventuelt forsvarskonsept, selv om man diskuterer hvor mange prosjekter man har råd til innenfor investeringsrammene, er det enkelte oppgaver som kommer til å ligge der, både i fredstid og i krigstid, for et land som Norge og med Norges kyst. Da Forsvarskommisjonen jobbet med spørsmålet om vårt sjømilitære forsvar, fikk vi i en opprinnelig studie fremlagt et forslag hvor det ikke skulle være fregatter. Reaksjonene fra sjømilitære krefter var ganske store. I det rendyrkede konseptet som bare dreide seg om nasjonale krigsoppgaver, hadde man på det tidspunktet fra Forsvarets forskningsinstitutt tenkt at fregatter kanskje ikke var så viktige, at det holdt med en stor, sterk styrke med MTB-er. Nå viser det seg at fregattene er ganske viktige element i forbindelse med alle de andre oppgavene som Forsvaret har, og som er uavhengig av det krigsbildet man tidligere har hatt, og som har mindre betydning. Derfor er jeg litt forbauset over debatten om hvorvidt dette er elementer som på en måte bare er avhengig av den type konsept man har. Min oppfatning er at begrunnelsen for anskaffelsen av fregattene har vært langt mer uavhengig av hvilket forsvarskonsept vi har, men selvfølgelig også i vesentlig grad av at vi er deltakere i NATO og har behov for å bygge opp et forsvar som faktisk kan fungere i samarbeid med NATO, at vi har interoperabilitet og samøving, og at vi tar vårt ansvar ikke minst for norsk kontinentalsokkel og norsk oljevirksomhet, også av forsvarsmessige hensyn. Fregattkjøpene har en begrunnelse som er uavhengig av de strukturene. I alle fall ser vi fra Høyres side at det er nødvendig med endringer. Det er mulig at andre partier mener at det vil bli enda mer grunnleggende strukturendringer i fremtiden som vil gjøre at vi ikke vil ha behov for fregatter. Fra vår side har vi altså gjennomgått strukturendringsbehovene, og vi mener fremdeles at det er helt åpenbart at fregatter er en viktig hjørnestein i et sjøforsvar, kanskje den viktigste delen av Sjøforsvaret i fremtiden. Det gjør at det er helt unaturlig å gå inn for en utsettelse, forutsatt at prosjektet er bra nok. Jeg må si at jeg ble veldig forbauset over å høre vår tidligere finansministers innlegg i denne debatten, ikke knyttet til spørsmålet om utsettelse som egentlig ligger i merknadene, men når det gjelder å sette spørsmålstegn ved selve prosjektet – og dette er altså en proposisjon som er avlevert fra den forrige regjeringen. Det er nesten ingenting ved dette prosjektet som ikke Gudmund Restad i denne debatten har satt spørsmålstegn ved. Det er nesten så man lurer på hvorfor han som finansminister i det hele tatt har vært med på å oversende proposisjonen til Stortinget. Spørsmålet mitt er: Mener man faktisk at det er så mange betenkeligheter knyttet til prosjektet? Det gir man ikke uttrykk for i selve innstillingen heller. Der er det mer de rent konseptmessige hensyn og endringer etter neste års behandling av forsvarsplanene som det settes spørsmålstegn ved. Men mener man at prosjektet er så dårlig fundert som Gudmund Restad har sagt i denne debatten, må jeg faktisk si at jeg lurer sterkt på hvorfor Gudmund Restad i det hele tatt har vært med på å oversende dette dokumentet til Stortinget. Spørsmålet mitt er om det er andre hensyn som ligger bak. Vil Senterpartiet bare frikjøpe seg fra alt de har vært med på i regjering i denne sammenhengen? Resten av oss må jo ta sentrumsregjeringens ord for at dette prosjektet faktisk holder mål.