trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-12:
Som komiteens leiar sa, er det ein samrøystes komité som legg fram ein relativt presis kritikk av PST sin oppførsel i denne saka, der ein seier tydeleg at ein må rydda opp og følgja sine eigne lover og reglar i forhold til § 17. Der har PST ikkje følgt sin eigen instruks og informert justisministeren og EOS-utvalet, slik dei er forplikta til å gjera. Berre for å filosofera litt over det: Er det sånn at EOS-utvalet skal spørja PST om dei veit noko som me burde veta? Korleis skal denne tilliten rettast opp igjen, i og med at PST ikkje fortalde EOS-utvalet og justisministeren om det dei faktisk visste? Dette håpar eg at justisministeren tenkjer vidare på. Korleis kan me sikra at PST faktisk legg alle korta på bordet til EOS-utvalet – Stortinget sitt viktige organ til oppfølging av desse problemstillingane? Me hadde Lund-kommisjonen. Me som er på venstresida, veit jo at det føregår overvaking. Det har føregått massiv, ulovleg overvaking av folk på venstresida. Men det er trass alt ei stund sia. Eg hadde f.eks. ein onkel som blei overvaka i 30 år – all post blei opna, alle telefonar blei avlytta, kvar bevegelse blei følgd. Han var ein fagforeiningsmann og NKP-ar. Eg skulle nesten tru at me hadde kome eit skritt vidare i forhold til den kalde krigen. Men på ein måte blei det litt sånn déjà vu for meg då me fekk denne saka på ambassaden. At ein faktisk held på med lovbrot enno, at ein godtek det i PST, er skremmande. Eg reknar med at denne sære organisasjonen knytt opp mot ambassadesaka har mange gode fotografi av underteikna, som har vore på plenen utanfor i demonstrasjonar stadig vekk, mot krig og anna elende i verda. Dei må gjerne behalda dei bileta. Men eg meiner at dette er ei alvorleg sak, og eg er no glad for å høyra at justisministeren seier at han i dag har sendt brev der han er i ferd med å stramma opp reglar som skal følgjast. Det meiner eg er veldig fornuftig. Eg reknar med at justisministeren held fast i denne saka, slik at alt blir rydda opp, slik at me slepp fleire slike episodar med PST, og slik at PST faktisk går inn i den nye tida dei er i, og ikkje lever som i den gamle kalde krigen.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2011-04-12:
Når komiteens flertall, som er alle unntatt forslagsstiller Venstre, avviser det framlagte representantforslaget, skyldes det primært at forslagsstillerne i dokumentet ber regjeringen om å sette ned en grunnlovskommisjon for å gå igjennom Grunnloven. Det er slik at Stortinget normalt ikke ber regjeringen om å utrede endringer i Grunnloven. I de tilfeller der Stortinget har sett det som nødvendig med en nærmere utredning før grunnlovsforslag fremmes, har utredningsutvalg vært satt ned av Stortinget selv. Når det er sagt, er spørsmålet om Grunnlovens form og innhold en viktig debatt, og vi behandler i hver periode en rekke konkrete grunnlovsforslag som er satt fram av medlemmer av Stortinget. Så Grunnlovens utvikling er et resultat av skiftende politiske omstendigheter og politiske grep. Så er da også svært mange paragrafer endret siden 1814. Mellom 1908 og 2008 ble det satt fram ikke mindre enn 583 endringsforslag til Grunnloven, hvorav 86 ble vedtatt. Det er minst to måter å tilnærme seg en revisjon – eller revisjoner, om man vil – av Grunnloven på. Man kan, slik forslagsstillerne foreslår, foreta en fullstendig revisjon, eller man kan følge den linjen Stortinget har fulgt til nå, nemlig å ta fatt i deler av Grunnloven. Jeg mener at vi kontinuerlig må vurdere vår konstitusjon i forhold til dagens utfordringer, men det betyr ikke nødvendigvis at vi åpner for å erstatte alle bestemmelser og prinsipper som eidsvollsmennene – de var jo menn – baserte sin grunnlov på. En fullstendig grunnlovsrevisjon gir oss ikke nødvendigvis en bedre grunnlov. Derimot er det en fare for at den blir preget av mange detaljer og av kompromisser. Da mister Grunnloven lett sin sjel og sin betydning som rettesnor og normgiver. Nedsettelsen av Menneskerettighetsutvalget under ledelse av Inge Lønning er et eksempel på at det går an å trekke ut enkelttemaer av Grunnloven, og i dokumentforslaget fra Venstre er det også et av de områdene som forslagsstillerne nevner, men det er altså ivaretatt gjennom arbeid i et utvalg her i huset for øyeblikket. Vedtaket om nedleggelse av odelsting og lagting, endringene i riksrettsordningen og inkorporeringen av kirkeforliket i Grunnloven, som det legges opp til senere i denne stortingsperioden, er andre eksempler på at Stortinget har vilje til å foreta viktige tilpasninger av grunnlovsteksten for å bringe den mer i samsvar med dagens virkelighet og de utfordringer som også morgendagen bringer. Forslagsstillerne har i sitt dokument opprinnelig ønsket å be regjeringen stå for utredningen av endringer i Grunnloven, slik jeg nevnte her innledningsvis. I all hovedsak har altså spørsmål om grunnlovsendringer vært ansett som Stortingets ansvar. Et helt annet spørsmål er om man har etablert et system som i tilstrekkelig grad ivaretar den tekniske kvalitetssikringen av endringsforslagene som av og til blir vedtatt. Det er et spørsmål som Presidentskapet til enhver tid må vurdere. Med dette anbefaler jeg komiteens flertallsinnstilling.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2011-04-12:
Ja, det er nok riktig, som representanten Skei Grande sa, at forslaget fikk noe større oppslutning på Venstres landsmøte enn det vil få her. Jeg har heller ikke lagt vekt på den arbeidsulykken som Venstre har begått, i strid med sin historie, nemlig å be regjeringen utrede noe Stortinget har absolutt full hånd om. Det forslaget er jo nå forandret i innstillingen. Nei, årsaken er rett og slett at spørsmålet om nyskriving av Grunnloven har vært vurdert mange ganger i Stortingets historie – faktisk så sent som i perioden 1997–2001. Da kom det ikke opp i plenum i Stortinget, men spørsmålet ble reist – så vidt jeg husker – av daværende stortingspresident Kolle Grøndahl, som drøftet spørsmålet med alle de parlamentariske ledere. Spørsmålet ble så senere lagt bort. Det synes jeg var meget fornuftig. Noe av årsaken til at man la det bort, var bl.a. at man ble enige om å nedsette en kommisjon som skulle se på innarbeidelse av universelle menneskerettigheter i Grunnloven, slik at vi ikke har den paradoksale situasjon at EMK blir overordnet norsk grunnlov – også en meget fornuftig konklusjon. Venstre var med på begge deler, både å legge det bort og sette ned kommisjonen. Stortingets tradisjon er faktisk å revidere Grunnloven jevnlig, så Høyres holdning er at vi bør fortsette å gjøre det vi alltid har gjort, når det fungerer godt – og det gjør det her, siden 1814 – og forbedre når behovet er der. Som saksordfører sa: 86 forslag er vedtatt. Jeg synes nok også at timingen for forslaget er usedvanlig dårlig, for aldri har vel Stortinget vært så grunnlovsreformivrig som i de senere perioder. Man har faktisk både fått parlamentarismen inn i Grunnloven og fått en nytenkning når det gjelder forholdet mellom stat og kirke – og en innarbeidelse av grunnleggende menneskerettigheter i Grunnloven forestår. Så knapt noen periode har vel vært preget av så mye forandring og modernisering av Grunnloven som akkurat de senere perioder, inkludert den vi nå er inne i. Så jeg ser ingen grunn til nyskriving. Det er en pliktøvelse etter Venstres landsmøte som jeg ikke ser noen grunn til å være med på. Jeg holder meg heller til den gamle Venstre-tradisjonen om å forandre Grunnloven jevnlig, for når det gjelder de 86 forslagene, tror jeg at jeg tør ta sjansen på å si at Venstre må ha vært med på ganske mange av dem.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
I de merknader som kommer fra komiteen, er det noen områder hvor regjeringspartiene ikke følger flertallet fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, særlig med hensyn til å legge til rette for flere konkurrenter ved at man legger rammeavtalekonkurranser og andre store oppdrag ut på anbud i mindre deler, geografisk eller produktmessig. Da kan mindre foretak legge inn tilbud på de deler der de har sin ekspertise, eller sitt geografiske nedslagsfelt. Jeg hørte ikke – det er mulig det er feil – at statsråden i sitt innlegg var inne på dette temaet. Mitt spørsmål til henne er hvordan hun reagerer på denne type idé, og om dette er noe hun vil medvirke til, slik at det blir bedre for de små bedriftene i samfunnet vårt.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-04-12:
Jeg tror ikke det går an å gi et entydig svar på det, til det er de norske innkjøpene for forskjellige. Men jeg er enig i at det kan være ett virkemiddel for at flere kan være med i konkurransen. Et annet poeng som også ble tatt opp i saksordførerens innlegg, er jo behovet for å få til innovasjon i innkjøp. Jeg er veldig enig med saksordføreren i at det er viktig. Jeg tror vi i dag har for mange som legger ut anbud, uten å tørre å bedrive innovasjon. Det gjør at vi i for stor grad kjøper det samme som vi kjøpte sist. I mitt departement er vi med på å finansiere det arbeidet som KS og NHO gjør, for å få til mer leverandørutvikling i innkjøpene. Det kan også være et bidrag til at flere og nye bedrifter kan være med i anbudskonkurranser.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
Gassnovas utredning skal kikke på alternative teknologier, og det er bra, det er et skritt i riktig retning. Men det som regjeringen har sagt, er at denne utredningen skal gå parallelt med teknologikvalifiseringen på Mongstad, og den er anslått å vare til 2014. Vi har sendt skriftlig spørsmål for å prøve å få klarhet i hva dette betyr, i forhold til andre aktuelle steder en kan gjøre fullskala renseprosjekter. Men svarene har vært veldig diffuse, og det vitner om at regjeringen, da den svarte, ikke helt visste hva den selv ville. Jeg håper at statsråden nå kan utdype litt mer: Kan vi forvente at f.eks. Industrikraft Møre og Siemens, eller Hammerfest Energi og Sargas, eller andre aktører, kommer på banen og sier at vi er villige til å bygge fullskala rensing? «No cure, no pay», altså: Får de suksess, er det til glede for alle, da skal de få en form for kompensasjon, får de det ikke til, er det på egen risiko. Vil en åpne for dette før 2014, eller har regjeringen lagt bånd på alle alternative prosjekter fram til i hvert fall 2014?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
Allikevel: Forstår vi da statsråden rett at det ikke under noen omstendighet er aktuelt for regjeringen f.eks. å kikke nærmere på realisering av Industrikraft Møre og Siemens sine prosjekter før 2014? Statsråden vektla jo selv, da han var stortingsrepresentant, at gasskraftverk i Midt-Norge er en del av løsningene. Tidligere energiminister Odd Roger Enoksen hadde jo sågar gasskraftverk og rensing som en del av sin løsning på kraftsituasjonen i Midt-Norge allerede i 2006. Og her er det altså en teknologi med rensing, men der en trenger avklaringer på hvordan staten skal bidra i forhold til ekstrakostnadene som det medfører. Det er viktig for de aktørene som faktisk kan bidra til å styrke CO2-rensearbeidet i Norge, at de vet hva de har å forholde seg til. Hvis regjeringen mener at ingen prosjekter vil bli vurdert før Gassnova har gjort sitt – og det blir i 2014 – så er det et greit signal. Det er et dårlig signal etter mitt skjønn, men det er likevel veldig klart hva regjeringen egentlig mener. Kan statsråden bekrefte om jeg har fortsatt ting riktig, eller vil han utdype det litt mer?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
Jeg må få legge vekk saksordførerhatten litt og være ren opposisjonspolitiker. Jeg blir litt provosert når representanten Rommetveit later som om det er kunnskapsløst å kritisere dette prosjektet. Det er historieløst å hevde noe sånt, er min påstand. Jeg har vært saksordfører samtlige fire ganger denne saken har vært oppe i Stortinget fra 2007 og fram til nå. Regjeringens salgsbrosjyre i denne saken har ikke tilsvart det produktet de har levert. Da er det faktisk reelt og på sin plass å gi kritikk. Det betyr ikke at en er imot prosjektet, men en kritiserer måten regjeringen har håndtert dette på. Det er noen av oss som synes det er legitimt å reagere når regjeringen sier de skal bruke 6,5 mrd. kr på et prosjekt som de solgte inn til en pris på 1,2 mrd. kr. Rommetveit må gjerne synes at 6,5 mrd. kr er lite penger, men det er altså fem ganger dyrere enn det en lovte til å begynne med. Det er noen av oss som synes det legitimt å reagere når et prosjekt når en prislapp på 25 mrd. kr, der regjeringen sa det skulle koste 5 mrd. kr. Det er en vesentlig forskjell, og det mener jeg det er legitimt å kritisere. Det betyr ikke at vi er imot prosjektet. Det gjorde jeg godt rede for i starten. Det er ikke nytt at dette anlegget er et varmt anlegg, altså på et eksisterende raffineri. Det er ikke noe nytt at det er helseutfordringer. Det er ikke noe nytt at det er et storskalaprosjekt som aldri er blitt gjort før. Det var veldig godt kjent også da regjeringen skrøt i 2007, at dette skulle være på plass i 2014. Det er også en del av historien som Rommetveit må ta med seg. Denne saken viser bl.a. f.eks. SVs flukt i politikken. Der representanten Serigstad Valen nå omtaler regjeringens endringer som kloke, så var representantene Sørensen og Thorkildsen fullstendig i harnisk da Fremskrittspartiet hevdet at det samme var fornuftige løsninger i 2007 og 2009. Tove-Lise Torve snakker om at Industrikraft Møre må realiseres uten å avslutte TCM. Det er ingen her som argumenterer for at vi kun gjør IKM og ikke testsenteret. Det er heller ikke sånn at om du faktisk sier at Industrikraft Møre og Siemens i 2011 kan begynne å bygge et fullskala renseanlegg i Møre og Romsdal, ødelegger du et miljø på Mongstad, som ikke er tenkt ferdig oppbygd før 2016. Det betyr bare at du framskynder en satsing, får flere folk til å jobbe med dette nasjonalt enn det du nå gjør. Jeg ser ikke det som negativt. Det som jeg ser som negativt, er at denne regjeringen tviholder sånn på Mongstad at når det kommer andre aktører som Sargas, Siemens og andre som sier at vi kan ta risiko her, men vi må vite at det er en gulrot i andre enden, så sier regjeringen fortsatt nei, dette få dere ikke svar på før i 2014. Det er det som er det bekymringsfulle her. Regjeringen skryter så utrolig av hva de skal få til, men når det kommer andre og mer praktiske løsninger, sitter den musestille og skjuler seg bak Gassnova. Det er faktisk en blå regjering i 2013 som kan få fortgang på dette, i stedet for å sitte og vente til 2014.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
Jeg har mange ganger uttrykt støtte og en positiv holdning til vår nye olje- og energiminister. Jeg håper at statsråden holder på den oppfatningen han hadde som stortingsrepresentant, nemlig at det er bra med gasskraftverk også i Norge, fordi vi er stolte av gassen vår også i Norge. Grunnen til at det ikke ligger et forslag fra opposisjonen om å si ja til flere gasskraftverk med rensing i tillegg til Mongstad og at staten skal bidra, er at det allerede er fremmet – det er det som er poenget her. Lykkønskninger og god-jul-kort kan vi sende til Sargas og Siemens, og det gjør vi hele tiden – eller i hvert fall hver jul. Poenget er at de må få penger for at det skal være interessant. Det å få heiarop fra sidelinjen hjelper veldig lite når det er penger det stopper på. Når vi ikke fremmer forslag, er det rett og slett fordi vi allerede har fremmet forslag om det i dette stortingsåret. Og vi kan ikke fremme det samme forslaget flere ganger. Når det har blitt nedstemt, har det blitt nedstemt. Statsråden har i hvert fall min fulle støtte til at han kan ta sine innerste drømmer og prøve å realisere dem, for vi vet at det vil være en viktig del av løsningen i Midt-Norge – i hvert fall når man leser hva Odd Roger Enoksen sa i Adresseavisen 25. november 2006. Da sa han at man må ha både fornybar energi, linje og energisparing, men for å løse situasjonen kommer man ikke utenom å inkludere et gasskraftverk med rensing. Staten skulle bidra økonomisk til at det skulle skje, for å få orden på kraftsituasjonen. Statsråden har opposisjonens fulle støtte til å utvide dette til også å gå på Siemens før 2014. Det som bekymrer meg, er at en bruker Gassnova-studien, som skal gå parallelt med teknologkvalifiseringen. Kan hende vi kommer dit allerede i 2012, hvis vi er heldige, men regjeringen selv sier 2014. Det betyr tre tapte år for aktører som står klar til å kunne sette i gang i dag. Det er jo det som er det viktige. Jeg ser ikke poenget med at Gassnova skal kvalitetssjekke alle andres investeringsønsker hvis de selv er villige til å ta den risikoen. Det er jo ikke sånn at Gassnova nødvendigvis sitter med den endelige fasiten på hvilke teknologier som kan realiseres og ikke. Faktisk er det mulig at de som sitter i Sargas, har gjort ting som ingen andre har tenkt på og har funnet opp kruttet på ny, eller at de i Siemens har gjort det. Men det kan også hende at de ikke har gjort det. Det er derfor vi sier «no cure, no pay», nettopp fordi vi ikke skal gamble med skattebetalernes penger på vanvittig mange prosjekter. Men hvis vi kan få til et framskritt her som går raskere enn det vi har planlagt på Mongstad, burde vi juble over det. Derfor viser jeg til hva komiteen sa allerede i 2006–2007 – da tror jeg statsråden satt i komiteen: «Komiteen anmoder Regjeringen om å legge til rette for å få frem ytterligere prosjekter for CO2-håndtering, hvor teknologiutvikling, demonstrasjon og kvalifisering av norsk teknologi kan starte raskt.» Sargas er et sånt eksempel. Det har vi altså ment i fem år nå. Regjeringen har alle fullmakter fra opposisjonen. Jeg håper statsråden også får det fra sine egne i denne salen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
Hvis jeg forstår statsråden riktig, er det altså ikke snakk om en svart-hvitt-tilnærming når det gjelder kabler til utlandet, men en fornuftig tilnærming til både hva slags kraftproduksjon en har og hvilken forsyningssikkerhet en ønsker å oppnå. Og da er jeg veldig glad for det, for det har vært akilleshælen i den rosen jeg har gitt statsråden før, men da kan vi altså kvittere ut den og satse på at han heller følger opp de andre offensive tingene han har sagt. Men jeg skulle likevel ha hørt hvilke visjoner statsråden har med hensyn til å være Europas batteri – det var en kjernesak både for tidligere energiminister Åslaug Haga og for tidligere energiminister Terje Riis-Johansen. Det ble faktisk fremmet som en av de fremste sakene de skulle jobbe for. Da handler det jo mer om å ivareta energiforsyningen til utlandet enn at vi har til eget behov. Det vil bety en rovdrift på egen vannkraft som vannkraftsystemet vårt i dag ikke er bygd for. Hvilke visjoner og tanker har en i forhold til Europas batteri?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
Statsråden tok opp dette med variasjoner i nedbør som en utfordring. Det er jeg helt enig i. Så har regjeringen selv tidligere valgt å ha mobile gasskraftverk som en viktig del av beredskapen sin. Jeg er uenig med regjeringen i rekkefølgen, at en heller skal stenge ned industri enn å starte opp de mobile gasskraftverkene. Men kan jeg allikevel håpe at statsråden står ved stortingsrepresentant Borten Moes prioritering fra i fjor høst, om at de mobile gasskraftverkene skal kunne brukes mer offensivt enn i dag hvis de kan bidra til å påvirke strømprisene i en region? Jeg respekterer og aksepterer at statsråden helst ikke vil ta dem i bruk hvis en ser at flaskehalsproblematikken ikke er til stede, og dermed ikke påvirker prisene vesentlig. Men i en del tilfeller kan det skje. Da er det ikke nødvendigvis sånn at det er fare for at det går i svart i dag som ligger til grunn, men ønsket om å rasjonere vann og ikke minst ønsket om å spare strømkundene i en region for veldig høye strømpriser som følge av en feilslått energipolitikk.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
Når det gjelder bostøtte: Ja, opposisjonen hadde faktisk en analyse, for vi så på fyllingsgraden allerede i fjor høst at det gikk dårlig. Faktisk sa forrige energiminister, Terje Riis-Johansen, allerede for ett år siden at denne vinteren ville bli verre enn forrige vinter, så regjeringen hadde selv trengt en analyse et år før tiden om hvordan dette ville bli. Likevel fulgte de ikke opp med å være føre var med bostøtte. Men at regjeringen snudde og kom etter, var kjempebra. Det skal de ha ros for. Når det gjelder AMS: At en wattmåler vil gjøre folk bevisste, er veldig bra. Det støtter jeg, og jeg tror også det er flere som vil spare litt penger. Men jeg vil ikke gamble sånn som regjeringen på at effekten skal være så stor som de tror. Det er mange andre tiltak som er mye viktigere. Og det å late som om AMS er det store her, tror jeg rett og slett ikke på – med mindre regjeringens politikk er at det skal være større svingninger i pris natt og dag enn det det er i dag. Men jeg trodde faktisk at regjeringen hadde lagt opp til at det skulle være en jevnere pris, både mellom landsdeler og i døgnet. Da ville det faktisk være mindre å spare enn i dag.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
La meg først presisere i forhold til statsrådens innlegg at kritikk mot tiltakene som blir gjort på energisiden, ikke skyldes strenge krav til energieffektivisering, men strenge krav til energiomlegging, altså bort fra å bruke strøm. Det er det mange som finner urimelig, fordi vi må bruke veldig kostbare løsninger for å dekke det energibehovet som en billigere og bedre kunne dekket ved å bruke strøm. Så i forhold til Enovas virkemiddelbruk: Jeg tok i mitt innlegg opp et ønske fra veldig mange brukere om å kunne få støtte til teknologier som Enova ikke gir støtte til i dag, f.eks. luft-til-luft varmepumpe, vedovner, etterisolering og skifting av vinduer. Vil statsråden ta initiativ til at Enova i større grad kan vurdere slike tiltak, slik at flere husholdninger med mindre god økonomi enn de har som kan bore etter jordvarme, også kan få bidra til den energisparedugnaden som jeg tror statsråden og alle i dette hus ønsker?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
Da må vi bli enige om hva Enova skal gjøre. Skal Enova prøve å innfri størst mulig energisparing? Eller skal Enova prøve å lage nye markeder som i dag ikke eksisterer, ved at teknologi som markedet selv ikke har sett behov for, blir subsidiert inn, slik statsråden gir inntrykk av her? Det vi skal huske, er at når det gjelder pelletskaminer, har en selv etter mange år med støtte til pelletskaminer ikke fått det markedet til å fungere. Når det gjelder boring etter jordvarme, er det veldig positivt. Men jeg har f.eks. fått det kostnadsestimert for mitt hus, og det er 300 000 kr. Det tar ikke jeg meg råd til, men en luft-til-luft varmepumpe kunne vært interessant. Det kunne vært interessant for veldig mange, og man kunne utløst mange slike prosjekt i Norge, tror jeg, med en relativt liten støtte, rett og slett på grunn av folks psykologi, at det å få det lille bidraget gjør at man gjør det, mens man i dag ikke gjør det. Hvis det er slik at regjeringen ønsker å stimulere til mest mulig energisparing, burde den jo være teknologinøytral. Hvis regjeringen derimot ønsker å stimulere til nye teknologier, bør en ikke snakke om at dette handler om å spare mest mulig energi. Da må en bare si at en ønsker flere konkurrenter inn i markedet. Det er for så vidt et ærlig standpunkt, men det er to ulike formål en da bruker Enova til.
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-04-12:
Jeg forsto statsråden dit hen at eventuelle nye prosjekter måtte baseres på en teknologi som først var kvalitetssikret på Mongstad etter tre år. Det er vel i så måte kroken på døren for et gasskraftverk med rensing i Elnesvågen, så det var i og for seg oppklarende, om enn ikke spesielt oppmuntrende. Jeg deler statsrådens ambisjon om at vi skal rense Mongstad – fullskala – men er det noen grense for hva fullskala rensing av Mongstad kan koste før statsråden legger prosjektet på vent? Og er den kostnaden som regjeringen anslår, på 20–25 mrd. kr, innenfor eller utenfor den grensen?
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-04-12:
La meg først beklage overfor statsråden hvis jeg har misforstått ham. Han gjentok svaret to ganger, og da trodde jeg at jeg hadde forstått, men det var altså over denne representantens evne å ta inn over seg det statsråden sa. Jeg beklager det. Når det gjelder svaret, oppfatter jeg at statsråden – hvis han kan bekrefte det – sier ja til at man kan gå i gang med rensing av andre gasskraftverk i Norge før det er gått tre år, og uten at teknologien er kvalitetssikret på Mongstad. Det er i så fall positivt. La meg også spørre statsråden en gang til om det er slik at en kostnad på 25 mrd. kr etter statsrådens mening er akseptabel for rensing av Mongstad.
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-04-12:
La meg først si til representanten Rommetveit at prisforskjellen skyldes moms, så du kan si at pengene finner sin vei tilbake til staten – deler av dem i alle fall. Så til representanten Tove Linnea Brandvik og andre som også har hevdet at høyresiden ønsker å forlate Mongstad, flytte månelandingsprosjektet, og at det vil bryte opp teknologimiljøet på teknologisenteret på Mongstad. Det mener jeg bygger på en grunnleggende feilslutning. Punkt 1: Vår ambisjon om å rense Mongstad står fast, men det kan ikke være for enhver pris. Det er nettopp her teknologisenteret spiller en så avgjørende rolle. Det er nettopp derfor vi velger å bruke 6,5 mrd. kr og aksepterer de kostnadsoverskridelsene, som representanten Solvik-Olsen viste til, fordi vi mener at den satsingen kan bidra til å få prisen på fullskalarensing ned og dermed gjøre det realistisk å rense Mongstad. Det er ikke realistisk å rense Mongstad til 25 mrd. kr, fullskala. Den prisen må ned hvis prosjektet skal ha relevans for andre renseprosjekter i resten av verden. Til det at det skulle være mer relevant å bygge ettermonterbare anlegg kontra det å bygge nye anlegg, vil jeg si at det er verdt å minne om at i Kina bygges det et kullkraftverk i uken. At det da ikke skulle være positivt at man i nye anlegg monterer rensing fra dag én, og at Norge kunne være først i verden med å bygge et fullskala renseanlegg på et gasskraftverk – det ville vært fantastisk og et bidrag til teknologiutviklingen uten sidestykke. Det vil kunne stå ferdig før man stikker spaden i jorden på et fullskalaanlegg på Mongstad. Det er også verdt å ta med seg i den sammenhengen. Så representanten Serigstad Valen var bekymret for at det ville nok helt sikkert bli kostnadsoverskridelser der også. Vel, hvis en privat aktør har lyst til å ta på seg den risikoen og sier at greit skattebetalerne, staten, tar 2 mrd. kr av regningen, og hvis det blir dyrere enn det, må den private kommersielle aktøren ta nedsiden selv. Hvis noen er villig til å ta den risikoen, hvorfor skal vi da stå i veien? Da er vi tilbake til statsrådens noe vage svar, som iallfall var vanskelig for denne representanten å forstå. Er det sånn at staten vil bidra til å dekke rensekostnad utover kvotepris på andre prosjekter enn Mongstad, eller er det ikke sånn at staten vil gjøre det? Dette er jo et avgjørende spørsmål. I fremtiden vil det være helt nødvendig å rense nær sagt alle punktutslipp i Norge. Vil staten bidra til dette så lenge det ikke er kommersielt lønnsomt og teknologien ikke er tilgjengelig, eller vil de ikke gjøre det? Dette ble vi ikke noe klokere på.
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-04-12:
Det var oppklarende å høre statsråden. Min opprinnelige forståelse av hva statsråden mente, står jo da fast, nemlig at staten ikke vil bidra økonomisk til noe rensing av noe nytt gasskraftverk, vil ikke bidra med økonomisk støtte til rensing utover Mongstad egentlig – punktum. Det er oppklarende. Men det er jo på ingen måte ambisiøst på vegne av klima å gå såpass smalt ut som det. Hvis det er slik, som jeg nesten hører statsråden antyde, at det bare står på et forslag fra Stortinget, lar det seg løse, for da kan vi jo fremme et forslag fra Stortinget om at staten skal bidra utover kvotepris til rensing av et nytt gasskraftverk i Norge.
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-04-12:
Jeg har to spørsmål til statsråden. Statsråden har uttalt at han ønsker lik pris på strøm i hele landet. Mener han det vil svekke eller styrke forsyningssikkerheten? Det var spørsmål 1. EU har stor innflytelse også på norsk kraftpolitikk, og Norges selvpålagte utenforskap fra det viktigste politiske fellesskap i vår del av verden gir oss dessverre ikke den samme innflytelse over den politikk som EU utformer. Men likevel, spørsmål nr. 2 til statsråden er: Når kan Stortinget forvente en avklaring av hvilke forpliktelser som ligger i fornybardirektivet?
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-04-12:
Norge er i dag det eneste landet i Europa uten klare mål for energieffektivisering. Det er betydelig politisk oppmerksomhet om energiproduksjonen, men altfor lite om energiforbruket. Forslagsstillerne har meget gode forslag til hvordan vi kan gjøre noe med energiforbruket i nye bygg, og hvordan vi skal bidra til å fremme ny teknologi som vil stimulere til bygging av både energigjerrige og energiproduserende bygg. Men like viktig som å satse på energiproduserende bygg er det å sette inn energieffektiviseringstiltak i eksisterende bygningsmasse. SINTEF Byggforsk anslo i 2009 at energisparingspotensialet i byggsektoren alene utgjorde 12 TWh i perioden 2010–2020. Det tilsvarer energiforbruket til 600 000 boliger. Arnstad-utvalget, som la frem sin rapport i fjor sommer, har anslått et energisparingspotensial i omtrent samme omfang som SINTEF. Det er med andre ord mye energi å hente på å spare energi – og den billigste og mest miljøvennlige energien er som kjent den som ikke brukes. Selv om de fleste energieffektiviseringstiltak er selvfinansierende over tid, er det svært mange tiltak som likevel ikke utløses. Grunninvesteringen utgjør en terskel som mange ikke har anledning til å tråkke over. Derfor er det nødvendig å legge til rette for energieffektivisering gjennom offentlige virkemidler som f.eks. skattelette for energisparetiltak i egen husholdning, rettighetsfestet direkte støtte tilvarende den modellen Oslo har, eller hvite sertifikater. Så langt har regjeringen ikke bestemt seg for noen av disse tiltakene. Det er ikke godt nok. Ingen kan gjøre alt, men alle kan gjøre litt. Staten bør ha gode forutsetninger for å gjøre veldig mye. Dessverre viser erfaringene med det nye regjeringskvartalet, R6, at det sitter langt inne for staten å være et forbilde innen energiøkonomisering. Statsbygg planla kvartalet til et middelmådig energimerke og overlot til private som Storebrand og Bellona å være ambisiøse. Høyre støtter helhjertet forslagsstillerne i deres krav om at staten selv tar ansvar for å fremme og implementere ny teknologi knyttet til energieffektivisering og energiproduserende bygg. Det er ikke et krevende krav som fremmes når forslagsstillerne ber om at minst ett statlig byggeprosjekt bør være et plusshus. Derfor bør det kunne innfris, og derfor er det desto mer påfallende at regjeringspartiene ikke slutter seg til komiteens flertall. Å bruke Enova som et instrument for å fremme demonstrasjonsprosjekter for plusshus i alle størrelser er også en god tanke og en interessant måte å omdefinere Enovas rolle i kjølvannet av de grønne sertifikatene vi må håpe at regjeringen innfører fra nyttår. Muligheten for å selge strøm inn på nettet vil også gi et sterkere incentiv for etablering av plusshus, og Høyre støtter forslaget om raskere og enklere saksbehandling. Statsråden har ikke viet energieffektivisering og energiproduserende bygg særlig oppmerksomhet så langt – men det er jo vanskelig å kritisere ham for at han ikke ble utnevnt tidligere. La oss derfor håpe at han vier oppmerksomhet til dette området i tiden som kommer, og at han følger opp både Arnstad-utvalgets rapporter og forslagsstillernes gode forslag.
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-04-12:
Det er gledelig at det er bred enighet i denne sal om at energieffektivisering er viktig. Spørsmålet er jo selvsagt hvordan man skal klare å utløse det potensialet som finnes. Det er referert til bl.a. SINTEF Byggforsk, som mener at man kan spare tilsvarende energiforbruket til 600 000 husholdninger innen ti år dersom man har gode nok og tilstrekkelige virkemidler. Så spørsmålet til statsråden er: Mener statsråden at virkemidlene i dag er gode nok? Hvis svaret er nei: Hvilke virkemidler er det han da ser som mest aktuelle å innføre for å utløse dette potensialet? Vil statsråden, og på hvilken måte, følge opp anbefalingene i Arnstad-utvalget?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-12:
Jeg skal først gi representanten Hjemdal helt rett – Kristelig Folkeparti har jo vist handlekraft, og det demonstrerte de til fulle da de kjørte igjennom Ormen Lange på tross av kraftige advarsler. Dette er jo ikke bare en teoretisk problemstilling. Det vedtaket Kristelig Folkeparti gjorde, har jo hatt helt konkrete konsekvenser for min landsdel. Tidligere olje- og energiminister Steensnæs har jo tatt selvkritikk på dette, så jeg synes det er rart at ikke representanten Hjemdal kan gjøre det samme. Så har statsråden helt rett i at dette er debatten om snøen som falt i fjor. Men når forslaget vi faktisk diskuterer i dag, merknadene til Kristelig Folkeparti og innleggene så tydelig bærer preg av at dette egentlig er et prosjekt for å gjenreise Steensnæs' ettermæle som olje- og energiminister, blir jo fjorårets snø litt relevant, spesielt når forslagsstillerne for det første ikke synes å være interessert i å erkjenne at mange av forslagene er del av regjeringens politikk allerede, for det andre at regjeringen gjennomfører god energisparings- og fornybarpolitikk i langt høyere tempo enn det Steensnæs noen gang klarte, og for det tredje at regjeringen har varslet en ny energimelding og nye diskusjoner om nettpolitikk. Til representanten Grimstads polemikk om industrien og SV er det vel bare å replisere at Fremskrittspartiets totale dereguleringspolitikk nok ikke vil være noen gavepakke til norske arbeidsplasser. Når det gjelder utslagene av de store svingningene i strømprisen, er det nettopp SV i den rød-grønne regjeringen som har sørget for å styrke bostøtten betydelig i de månedene strømprisene er høye – et tiltak som fungerer langt mer effektivt enn Fremskrittspartiets forslag om avgiftslette, som partiet selv vet ikke vil fungere, men som gjør seg mye bedre til populistiske avisoppslag. Så fortsetter diskusjonen om automatisk måleravlesning, og jeg merker meg at Fremskrittspartiet overhodet ikke har troen på dette virkemidlet. De sier at dette ikke vil redusere forbruket i det hele tatt. For det første åpner automatisk måleravlesning for et system der man kan betale spotpris, og der reduksjonene på effekttoppene vil ha helt konkret effekt på regningen til forbrukerne. For det andre merker jeg meg at representanten Grimstad er av den formening at hvis forbrukerne har en skjerm på kjøkkenet der det står hvor mye strøm man bruker til enhver tid, vil det ikke ha påvirkning på strømforbruket til kunden. Det er i så fall det motsatte menneskesynet av det Fremskrittspartiet vanligvis forfekter, der mennesket bare er en rasjonell, økonomisk aktør som først og fremst er opptatt av å maksimere egen økonomisk vinning i hverdagen. I stedet har Fremskrittspartiet lagt seg på en linje der staten skal ordne alt, og det synes jeg egentlig er gledelig, men jeg stiller spørsmål ved om Fremskrittspartiet fortsatt er sin liberalistiske politikk tro. Jeg håper jeg har rett i at Fremskrittspartiet har fullført reisen fra et en gang så uansvarlig ytterliggående høyreparti på den økonomiske aksen, til et parti som erkjenner at det er behov for offentlig styring.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-12:
Prosessen rundt byggingen av høyspentmaster i Hardanger har gitt mye viktig lærdom som mange i det politiske Norge bør merke seg. Det hender med jevne mellomrom i Norge, som i andre land, at lokalt engasjement undervurderes og ikke i tilstrekkelig grad tas på alvor. Konfliktene knyttet til kraftlinjetraseen Sima–Samnanger identifiserte noen helt åpenbare svakheter ved hvordan sånne prosjekter planlegges og gjennomføres i Norge. Regjeringen har derfor varslet endringer i konsesjonsprosessene der det tas sikte på at konsesjonssøker skal gjennomføre en ekstern kvalitetssikring av prosjektet. Det burde egentlig si seg selv, det er tross alt store motorveier for strøm vi snakker om her, som representerer betydelige naturinngrep, og som i de aller fleste tilfeller vekker et stort lokalt engasjement. Men slik har det altså ikke vært, og det er veldig gledelig at regjeringen har varslet disse endringene. Det er helt i tråd med SVs ønske om prosesser knyttet til bygging av høyspentlinjer som gir bedre forankring tidlig i prosessene lokalt. Utredningene som ble gjort i fjor høst og i vinter, viste jo også en del interessante funn. De viste ikke minst at uavhengige tredjepartsvurderinger bringer ny kunnskap og gir grunnlag for mer nyanserte vurderinger i disse debattene. Det er bred enighet om at forsyningssituasjonen i Bergen er uakseptabel og må forbedres. Men utredningene viste at det ikke har vært grunnlag for den kriseforståelsen som ble presentert i fjor, der det ble sagt at sjøkabel ville være en dårlig løsning av hensyn til forsyningssikkerheten, og at sjøkabel vanskeliggjorde påkobling av ny småkraft. Det var det viktig å få påpekt for SVs del. At sjøkabel representerer en betydelig merkostnad og innebærer sine egne inngrep, er det jo heller ingen tvil om. Regjeringen valgte å gjøre en prioritering og gikk for luftspennalternativet, noe jeg mener er synd. Det er ingen tvil om at forsyningssikkerheten til bergensområdet nå blir betydelig sikrere, men jeg tror all den konflikt som har oppstått som følge av denne saken, kunne vært unngått med bedre forankring i konsesjonsprosessene. De delene av Fremskrittspartiets forslag som ikke er polemikk, og det er altså betydelig deler av dokumentet som er polemikk, har jeg i utgangspunktet sansen for. SV har hatt nær kontakt med bl.a. aksjonen Bevar Hardanger!, og et av alternativene vi har diskutert mye, er mulighetene for spenningsoppgradering av eksisterende nett. Med en mer framsynt nettpolitikk i Norge på et mye tidligere tidspunkt – og jeg vil her minne om at investeringene i nettet sank til et bunnivå etter at energiloven ble vedtatt tidlig på 1990-tallet, og nådde nullpunktet ved årtusenskiftet – ville kanskje denne saken kunne vært unngått. Dette forslaget bør likevel ikke bifalles. Det er lite økonomi, lite samfunnsøkonomi og dårlig miljøpolitikk å gjøre en region nærmest permanent avhengig av f.eks. et reservegasskraftverk, og det er grunn til å minne om at regjeringen jobber knallhardt for å løfte Midt-Norge ut av en situasjon der reservegasskraftverkene er nødvendige.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2011-04-12:
Senterpartiet mener at teknologi for fangst og lagring er noe av det viktigste Norge kan medvirke til for å redusere de globale utslippene av klimagasser. CO2-håndtering er et av mange, men viktige verktøy for å få ned de globale CO2 -utslippene. Norge har tjent godt på petroleumsressursene. Det gir oss også et moralsk ansvar for å bidra til å få fram nødvendig teknologi for å fange klimagasser. Det er det vi gjør på Mongstad. Dette er, som flere har sagt, nybrottsarbeid. Det er derfor vi gjør det. Noen må gå i bresjen for å utvikle helt nødvendige teknologier for å bremse skadelig temperaturøkning på jorden. Testsenteret på Mongstad er det første av sitt slag i verden. Den nødvendige velstandsutviklingen utenfor OECD-landene vil medføre betydelig økning i det globale energiforbruket, og fossil energi vil være nødvendig i energiforsyningen i tiår framover. Det internasjonale energibyrå har slått fast at det er behov for over 3 000 fullskala renseanlegg i 2050 om togradersmålet skal nås. Arbeidet vi gjør på Mongstad, er en viktig brikke i dette. Regjeringen har en omfattende satsing på CO2-håndtering i tillegg til produksjon av fornybar energi og energieffektivisering i industri og bygg. Vi må stå på flere ben for å nå våre egne klimamål, samtidig som vi utvikler teknologi som vil få internasjonal betydning. Samtidig er det viktig at vi har best mulig oversikt over hvilke andre utfordringer CO2-fangst og -lagring kan medføre. Mulige negative helse- og miljøkonsekvenser ved utslipp av aminer er en av dem, og vi må ha nok kunnskap til å kunne ha trygghet. Helse, miljø og sikkerhet skal ligge til grunn. Senterpartiet mener at staten må spille en viktig rolle i utviklingen av renseløsningene, men at industrien i størst mulig grad selv må ha ansvaret for rensingen når den er kommet i drift. Vi ser derfor fram til Gassnovas kartlegging av mulige renseprosjekter i tillegg til Mongstad, herunder både eksisterende gasskraftverk og industriutslipp. Det er viktig med flere prosjekter for CO2-håndtering for å kunne utvikle og kvalifisere teknologiene som trengs. Meldingen viser at arbeidet med prosjektene på Mongstad står sentralt i regjeringens energi- og klimapolitikk. Det er en krevende og kostnadskrevende satsing, men en satsing som kan få store og viktige resultater, ikke bare for de norske klimautfordringene, men for de store globale klimautfordringene.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2011-04-12:
Regjeringen er svært opptatt av å sikre forsyningssikkerheten for strøm og hindre framtidige kraftkriser. Vi har stor forståelse for den utfordringen høye og ustabile kraftpriser har vært for både næringsliv og husholdninger. Nettopp har vi iverksatt en rekke tiltak for å bøte på situasjonen både på kort og lang sikt, og fokus er på bergensområdet og Midt-Norge, der utfordringene er størst. Arbeidet med å sikre forsyningssikkerheten og hindre framtidige kraftkriser må gjøres fra flere vinkler. Vi må produsere mer kraft, og husholdere bedre med den vi har. Vi må sørge for at kraften kommer fram, og vi må kunne håndtere kortvarige ubalanser i kraftsystemet. Senterpartiets mål er tilstrekkelig kraftproduksjon, forsyningssikkerhet og like kraftpriser i hele landet. Senterpartiet har arbeidet hardt for å få gjennom avtalen med Sverige om grønne sertifikater. Den vil føre til et kraftig oppsving i produksjon av ny fornybar energi i begge land. De slunkne vannmagasinene minner oss jevnlig om behovet for å produsere mer kraft, fra både vann, vind og bio. Vi må bruke den kraften vi har, mer fornuftig. Senere i dag vil vi diskutere hvordan vi kan få bygningsmassen til ikke bare å bruke mindre kraft, men på sikt også produsere kraft selv. Samtidig er det også mye å hente i energieffektivisering av anleggsbransjen. Vi har også satt i gang tiltak som gir husholdningene mulighet til aktivt å holde kontroll på sitt eget strømforbruk, og dermed ha incentiver til sparing. Satsing på AMS – automatisk måleravlesing – som flere har nevnt, rulles som kjent først ut i Midt-Norge. Kraften må fram dit den trengs. Derfor har Senterpartiet stått på for å realisere overføringsforbindelse mellom Ørskog og Sogndal, og vi er også utålmodige etter å få Sima–Samnanger ferdigstilt. Samtidig ser vi at også Nord-Norge har behov for bedre nett. Statnett planlegger å investere 40 mrd. kr i nettutbygging, og det er ikke så rent lite. Som vi har vektlagt i tidligere debatter om saken, vil vi gjennomgå rammevilkårene for nedtapping av kraftmagasinene. Vi vil at regjeringen i den nye avtalen med Enova vurderer å endre formålet til også å gi mulighet til styrking av forsyningsbalansen i områder med en anstrengt kraftsituasjon. Hvis olje- og gassnæringen skal utvide produksjonen i underskuddsår, skal de bidra med finansiering av utbyggingskostnader samt mer produksjon inn på nettet. Temaet som tas opp av forslagsstillerne, er stort og komplekst og krever derfor en rekke ulike tiltak. Arbeidet med å styrke kraftforsyningen gir resultater. Regjeringen har nådd mange viktige milepæler i energipolitikken. Senest 4. april i år ble det fattet et delvedtak i byggingen av kraftlinjen mellom Sogndal og Ørskog. Samtidig er det nedsatt et energiutvalg som skal se på den langsiktige kraft- og energiutviklingen. Utvalgets rapport vil bli viktig i det videre arbeidet med dette temaet.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2011-04-12:
Senterpartiet vil føre Norge fra det fossile til det fornybare energisamfunnet. Derfor må vi husholdere bedre med den energien vi bruker, og vi må produsere mer fornybar energi. Derfor støtter vi også intensjonen i representantforslaget som debatteres i dag. Norge har et stor uutnyttet potensial både når det gjelder produksjon av ny fornybar energi og energieffektivisering, også for husholdninger. Energien som brukes i husholdninger, skal gi minst mulig negative konsekvenser, både for klimaet og i form av lokal forurensning, som svevestøv. Mer energieffektive bygg er en sentral målsetting i Klimakur. Samtidig er det viktig at man ved de valgte løsningene ser kostnader og målsettinger i sammenheng, og at det i valg av løsning tas hensyn til hva som er mest funksjonelt for det enkelte bygg. Lavenergiprogrammet slo i fjor fast at energibruken i bygg kan halveres innen 2040. Kommunalministeren har dette som ambisjon, og utviklingen går allerede raskere enn antatt for kun få år tilbake. I dag bruker den norske bygningsmassen til sammen 80 TWh energi. For å halvere dette tallet må man sette i gang tiltak i all typer bygg, både nye og gamle bolighus og industribygg. Utvalget foreslo at alle nybygg fra 2015 må være passivhus. EUs nylig oppdaterte bygningsdirektiv krever at nybygg fra og med 2020 skal være såkalte nesten nullenergihus, med andre ord bygd med særlig lavt energibehov, som også produserer energi selv. Passivhus er et steg på veien. Aktivhus er neste. Riktignok utgjør ikke CO2-utslippene fra den norske bygningsmassen mer enn 3 pst. av de totale utslippene, mot ca. 35 pst. i Europa. Dette skyldes at vi i all hovedsak bruker strøm basert på vannkraft. Men hvis vi frigjør strøm fra bygninger, vil dette kunne erstatte bruk av annen forurensende kraft. Som forslagsstillerne er inne på, er det mange mulige veier til målet om å få fart på byggingen av energiproduserende bygg. Både virkemiddelapparat, effektivisering i saksbehandling og energimerker er viktige verktøy. I tillegg må staten gå foran med et godt eksempel. Derfor har regjeringen allerede gjort en del grep for å forsere utviklingen. Det er allerede rom i Enova for støtte til passivhus og til enkeltkomponenter som kan bidra til å løfte passivhusene til å bli plusshus. Samtidig ser vi at markedet foreløpig er lite. NVE har gitt fritak for krav om omsetningskonsesjon for forbrukerkunder, som i overskuddsperioder vil levere strøm på nettet. Når vi får mer erfaring med hvordan regelverket for plusshus fungerer, vil vi vurdere ytterligere forenklinger i regelverket. Senterpartiet er utålmodig når det gjelder å få frigjort verdifull kraft fra bygningsmassen og i stedet bruke den til å erstatte fossil energi i eksempelvis transportsektoren og industrien. Systemet for automatisk måleravlesning, som var mye diskutert i forrige sak, vil også kunne gi et viktig bidrag til dette.