Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2000-10-19:
Nesten én million arbeidstakere i Norge har i dag ingen pensjon utover det folketrygden gir av ytelser når man blir pensjonist. For mange blir det en ubehagelig overraskelse. For det er slik at bare de aller lavest lønte får i dag en pensjon fra folketrygden som står noenlunde i forhold til den lønnen man hadde som yrkesaktiv. Men det kan Stortinget bidra til å gjøre noe med i dag, når lov om innskuddspensjon nå blir vedtatt og snart iverksatt. Dette er en ny mulighet for nesten én million arbeidstakere. Det er Arbeiderpartiet svært glad for. Med innskuddspensjon vil det bli enklere å få til pensjonsordninger i flere bedrifter, slik at flest mulig arbeidstakere kan sikre seg en bedre pensjon enn det folketrygden kan gi. Når innskuddspensjon med skattefritak er på plass, håper vi at flere arbeidsgivere vil opprette en pensjonsordning for sine ansatte. Denne loven er derfor en seier for de arbeidstakerne som ennå ikke har noen tjenestepensjon. Bare framtiden vil vise om arbeidsgiverne er villige til å gi arbeidstakere som i dag er uten pensjonsordninger, muligheter til å komme med i innskuddspensjonsordningen. «Arbeiderpartiet fikk pensjons-juling» kunne vi lese i Finansavisen 13. oktober. Nei, det er ikke riktig. Arbeiderpartiet er glad for at loven nå går igjennom i Stortin- get. De som fikk juling av Fremskrittspartiet, Høyre og sentrumspartiene, er de arbeidstakere som i framtiden forhåpentligvis skal være med i ordningen med innskuddspensjon, for i forhold til det forslaget som Regjeringen la fram, er reglene blitt endret på en rekke vesentlige punkter. Det vil svekke arbeidstakernes muligheter til å oppnå en best mulig pensjon når pensjonsalderen kommer. Men her er det tydelig at hensynet til arbeidsgiverne er mye mer vektlagt enn hensynet til arbeidstakerne og dem som skal motta pensjon i framtiden. Når det gjelder mange av de bestemmelsene der flertallet har et annet syn enn Arbeiderpartiet, har de bedt Regjeringen om å komme tilbake med nye forslag. I og med at dette er en lov som er svært komplisert, og at forslagene må være gjennomførbare ikke bare på papiret, men også i praksis, er mulighetene for at vi kanskje får en ny ekstraomgang til stede. Arbeiderpartiet tar gjerne omkamp på disse viktige områdene. Ordningen med innskuddspensjon svekkes på vesentlige områder. Det gjelder at det gis muligheter for å ha parallelle ordninger, det gjelder lukkeadgangen for ordningen, det gjelder nullgarantien i ordninger der foretaket står for investeringsvalget, og det gjelder fleksibilitet i innskuddsplanen. I Regjeringens forslag er det ikke mulig å ha parallelle ordninger i samme bedrift. Likevel går flertallet inn for at det skal tillates. Arbeiderpartiet mener at det vil være svært vanskelig å sikre likebehandling hvis de ansatte ikke er medlemmer i samme ordning. Parallelle ordninger vil være bygd på ulike prinsipper. Vi ønsker ikke å åpne for at de som har arbeidet i bedriften en stund, og nyansatte skal tilbys forskjellige pensjonsordninger. Vi har ikke tro på at det skaper et godt arbeidsmiljø i bedriften. Vi ønsker heller ikke at noen av de ansatte, f.eks. de høytlønte, skal kunne tilbys en bedre ordning enn andre ansatte i samme bedrift. Erfaringene fra de ytelsesbaserte ordningene er at bedriftene i stor grad utnytter de mulighetene som er for å gi høy pensjon til høytlønte. Det er derfor god grunn til å tro at muligheter for kombinerte og parallelle ordninger vil bli systematisk og bevisst utnyttet til å gi høytlønte bedre betingelser enn de lavtlønte. Arbeiderpartiet mener det blir vanskelig å utarbeide treffsikre retningslinjer for å sikre likhet mellom en innskuddsbasert og en ytelsesbasert ordning, fordi det er ulike faktorer som bestemmer pensjonen i en ytelsesordning og en innskuddsordning, og det er usikkerhet knyttet til begge. Det er derfor slett ikke sikkert at det er mulig å sikre likebehandling av ansatte gjennom retningslinjer, slik flertallet legger opp til gjennom sitt forslag. Arbeiderpartiet ønsker at det samtidig skal være vanskelig å avvikle en ytelsesbasert ordning. Vi mener også at den ytelsesbaserte pensjonsordningen skal kunne videreføres for arbeidstakere med mindre enn ti år igjen til pensjonsalder. Flertallet ønsker en mer fleksibel lukkeadgang og ber Regjeringen komme tilbake med forslag til regler. Flertallet mener at bedriftene best selv kan vurdere hvem som taper og vinner på en overgang fra en ytelsesbasert til en innskuddsbasert ordning, og ta hensyn til det når de fatter beslutning. Arbeiderpartiet mener at dersom en pensjonsordning kan lukkes for nye ansatte, kan det bli et A-lag og et B-lag blant de ansatte. Vi tror derfor at det vil være lettere å avvikle en ytelsesbasert ordning hvis de som allerede er medlemmer, kan fortsette i ordningen samtidig som framtidig ansatte ikke vil ha noen mulighet til å reservere seg mot dette. Regjeringen har foreslått at for ordninger der bedriften tar beslutning om hvordan pensjonsformuen skal forvaltes, skal bedriften ha en del av avkastningen og ta ansvar for tap. Avkastningen kan deles mellom arbeidsgivere og arbeidstakere etter avtale. Regjeringen vil utarbeide en forskrift som setter en grense for hvor lav eller høy avkastning som kan deles. Ansvar for tap, den såkalte nullgarantien, betyr at hvis markedsverdien av investeringene synker i løpet av et år, må bedriftene dekke denne reduksjonen. Flertallet går imot nullgarantien, men sier ingenting om fordelingen av avkastningen. Vi mener at nullgarantien er helt sentral i lovforlaget og prinsipielt svært viktig. Bestemmelsen nedfeller et prinsipp om at beslutningsmyndighet og ansvar bør høre sammen. Foretaket bør derfor ikke forvalte medlemmenes pensjonskapital uten også å ha et økonomisk ansvar for forvaltningen. I forslaget fra Regjeringen vil foretakene som motytelse mot å ha et ansvar for at pensjonskapitalen ikke reduseres, få en del av avkastningen. Foretakets andel av avkastningen øker med økende avkastning. Det betyr at foretak som velger å ta høy risiko som kan føre til tap, også har muligheter for en stor gevinst. Kombinasjonen av ansvar for tap og mulighet for gevinst skal til sammen motivere foretakene til velbegrunnede investeringsvalg. En ordning der foretakene får en del av avkastningen, men ikke har samme ansvar for tap, vil derimot bare motivere foretakene til å ta høy risiko, fordi en høy avkastning i stor grad vil tilfalle foretaket, mens det er medlemmene i pensjonsordningen, altså arbeidstakerne, som vil bære tapet. En slik fordeling av tap og gevinst er helt urimelig og vil føre til at tjenestepensjonen kan bli svært usikker for arbeidstakerne. Her er det bare én part, nemlig arbeidsgiveren, som skal ha alle fordelene. Grensene for maksimalt innskudd skal regulere at ingen får skattefradrag for en urimelig høy pensjon. Flertallet mener at maksimalsatsene i forslaget er for lave. Arbeiderpartiet synes ikke det er grunn til å sette maksimalsatsene slik at de legger til rette for kompensasjonsgrader som kommer opp mot eller over 100 pst. av tidligere lønn. Det ville være urimelig å legge opp til en skattefavorisering som i stor utstrekning kan gi vesentlig bedre pensjoner enn det som er vanlig i lov om foretakspensjon. Vi mener beregninger som legger til grunn forventede kompensasjonsgrader på om lag 66 pst., er et rimelig utgangspunkt. I proposisjonen er det foreslått at førtidspensjonerte arbeidstakere ikke kan fortsette i pensjonsordningen, med unntak av arbeidstakere som mottar avtalefestet pensjon. Disse skal kunne fortsette i pensjonsordningen. Flertallet, alle unntatt Fremskrittspartiet og Høyre, støtter dette. For Arbeiderpartiet er det viktig å sikre AFP-pensjonistene en god alderspensjon. Avtalefestet pensjon er en rettighet som partene har forhandlet seg fram til gjennom tariffoppgjørene. Dersom de som har forhandlet seg fram til denne retten til å gå av med pensjon før fylte 67 år ikke skulle kunne fortsette i pensjonsordningen, vil det være å bryte en tidligere fremforhandlet avtale mellom partene i arbeidslivet. Det bør ikke Stortinget gjøre. Så litt til slutt om kjønnsnøytrale premier. Et flertall går inn for at dettet spørsmålet nå skal utredes videre. Det er behov for å komme fram til en bedre ordning på det området. Arbeiderpartiet er opptatt av at loven skal iverksettes fra 1. januar neste år. Dersom man skulle vente til vi hadde utredet kjønnsnøytrale premier, ville vi komme i den situasjon at loven ikke ville bli iverksatt 1. januar 2001. Derfor velger vi å vedta loven nå, og så får vi prøve å gjøre noe med kjønnsnøytrale premier etterpå. Jeg vil til slutt ta opp det forslaget som Arbeiderpartiet står sammen med SV om.