Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-11-27:
For å begynne der representanten Ryan slapp: Regjeringen har flertall, og det er ikke unaturlig at den opptrer som den gjør. Men Regjeringens budskap er at det er ekstraordinære tider, og at ekstraordinære tider krever ekstraordinære tiltak. Jeg vil føye til: Ekstraordinære tider krever også ekstraordinært lederskap og ekstraordinært samarbeid. Denne høsten har mer enn noen annen periode siden forrige stortingsvalg vært en test på hvor raskt en flertallsregjering kan reagere når forutsetningene for politikken endrer seg slik som de har gjort i høst. Debatten så langt har vært preget av at regjeringspartiene ikke helt har bestemt seg for hvilket bein de skal stå på. Helt til i går hevdet Regjeringen at de hadde lagt fram et statsbudsjett som var godt tilpasset den økonomiske situasjonen, og hvor en hadde tatt full høyde for finanskrisens innvirkning på norsk økonomi. Men bare timer etter at trykksverten hadde tørket på statsministerens kronikk i VG, hvor dette budskapet ble gjentatt, varslet finansministeren at Regjeringen nå var kommet på bedre tanker. Nå var det åpenbart behov for nye finanspolitiske tiltak, som kunne iverksettes tidlig i 2009. Finansministerens snuoperasjon setter hele finansdebatten i et uvirkelighetens skjær. Man kan jo stille seg spørsmålet: Hvorfor kom man til denne erkjennelsen så sent som 26. november, dagen før Stortinget skulle behandle statsbudsjettet, og etter at man hardnakket hadde avvist oppfordringer fra både opposisjonspartier, fagbevegelse og næringsliv om å legge fram en slik tiltakspakke? En årsak kan selvfølgelig være at Regjeringen har hatt andre ting å tenke på enn jobb nummer én. Det ble dissens i spørsmålet om tiltak for å begrense asyltilstrømningen. Det er varslet dissens i spørsmålet om å benytte reservasjonsretten i EØS-avtalen til å si nei til tjenestedirektivet. Og senest i forrige uke karakteriserte finansministeren Regjeringens egen beslutning om innkjøp av amerikanske jagerfly som «det glade vanvidd». Jeg forstår at dette tar på, men la gå. Alt dette er historie nå. Det viktigste er at det er varslet en tiltakspakke. Jeg synes mye tyder på at Regjeringen nå angrer, og at de har problemer med å forklare hvorfor man ikke har vært villig til å gjøre dette før. La meg derfor framsette et politisk tilbud: Regjeringspartiene kan, om de vil, stemme for å innpasse denne tiltakspakken i budsjettet her i dag, for forslagene som Regjeringen sannsynligvis vil komme med i januar/februar, ligger allerede på Stortingets bord som et voteringsalternativ. De aktuelle tiltakene som antydes i brevet fra finansministeren til finanskomiteens leder, ligger inne i den ekstraordinære tiltakspakken mot økt ledighet som Kristelig Folkeparti foreslår. Det er mulig byggenæringen tar sterkt i når den varsler 60 000 ledige i løpet av kommende år, men det er hevet over enhver tvil at det nå er betydelige ledige ressurser som kan benyttes til å ta igjen etterslepet på vedlikehold på veier og på jernbanenettet. Som representanten Dagrun Eriksen nevnte, sier KS at vedlikeholdsprosjekter for 30 milliarder kr ligger klare i norske kommuner og kan realiseres i 2009, bare de økonomiske forutsetningene kommer på plass i tide, slik at man får tatt de nødvendige beslutningene. Det tar tid. Derfor hadde det vært veldig bra om det hadde vært gitt grunnlag for de beslutningene her i dag. Heller ikke dette året har Kristelig Folkeparti tenkt å melde seg på i noe norgesmesterskap i skattelette. Det har vært et gjennomgangstema i debatten. Men vi tror – i likhet med f.eks. Fellesforbundet – at målrettede skatteletter for å stimulere investeringer i næringslivet er et virkemiddel som må brukes i akkurat den økonomiske situasjonen vi har nå. Derfor foreslår vi økte skattemessige avskrivningssatser som en del av vår tiltakspakke. Jeg har vanskelig for å tro at finansministeren på ramme alvor kan hevde at redusert arbeidsgiveravgift for lærlinger er skattelette til dem som har mest fra før. Det er fullt mulig å kombinere ønsket om rask effekt av tiltak, fornuftig bruk av midlene og en god fordelingsprofil med moderate og fornuftige innslag av skattelette. Regjeringen har varslet at den vil offentliggjøre innholdet i tiltakspakken i månedsskiftet januar/februar. Regjeringen har selvsagt rett til å la være å drøfte innholdet i denne pakken med noen som helst, men jeg tror ikke det vil være spesielt klokt. Alle prognoser tyder på at arbeidsmarkedet vil utvikle seg negativt gjennom de kommende to–tre årene. Målrettede tiltak mot ledighet vil dessverre kunne være en høyst aktuell utfordring også etter kommende stortingsvalg. Uavhengig av hvem som regjerer, synes jeg at kampen mot ledighet fortjener politisk samling. Landet fortjener en regjering som er modig nok til å lede, men også stor nok til å lytte. Jeg anbefaler Kristelig Folkepartis alternative statsbudsjett i sin helhet, både tiltakspakken og resten av budsjettforslaget. Jeg anbefaler Regjeringen å søke samarbeid om det videre arbeidet mot ledighet – ikke for Kristelig Folkepartis skyld eller for opposisjonens skyld, ikke for næringslivets skyld heller, men først og fremst av hensyn til arbeidstakerne og familiene i dette landet.