Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-06-13:
Regjeringen fremmer forslag om endringer i lov 3. juni 1977 nr. 50 om arbeidstiden på skip, arbeidstidsloven, og lov 12. juni 1987 nr. 48 om norsk internasjonalt skipsregister. Proposisjonens utgangspunkt er en gjennomføring av konvensjon nr. 180 om sjøfolks arbeidstid og bemanning av skip. Konvensjonen ble vedtatt under ILOs 84. internasjonale arbeidskonferanse for sjøfartsspørsmål. ILO-konvensjon nr. 180 ble fremlagt for Stortinget som 13. november 1998 gav sitt samtykke til ratifikasjon. Ratifikasjon og tiltredelse vil skje etter at de nødvendige lovendringer er gjennomført, slik de er foreslått i Ot.prp. nr. 51. Forslag til lovendring i arbeidstidsloven er harmonisert med den tiltredelsen EU-landene gjør gjennom direktiv 1999/63/EF. Dette direktivet bygger på at konvensjon nr. 180 blir gjennomført. Regjeringen foreslår også at det blir gjort en mindre endring i lov 9. juni 1903 nr. 7 om lov om Statskontrol med Skibes Sjødygtighed. Arbeidstidsloven gjelder i dag for ansatte om bord på norske skip med en rekke unntak som nevnes i lovens § 1 nr. 2. ILO-konvensjon nr. 180 åpner for å regulere arbeids- eller hviletid for alle sjøfolk på havgående skip. Behovet for unntak fra arbeidstidsbestemmelsene som i dag er lovfestet, vil bli redusert gjennom en gjennomføring av de foreslåtte endringer. Alle ansatte om bord på norske skip vil nå få lovfestet hviletid. Regjeringen har lagt opp til at hviletid for sjøfolk blir regulert istedenfor arbeidstid. Lovendringen vil gi skipsfarten like rammebetingelser med andre europeiske land. Det er ønskelig at det norske regelverket er i overensstemmelse med land det er naturlig å sammenligne seg med. Skipsfartsnæringen er en internasjonal og sterkt konkurranseutsatt næring, og Regjeringen ser det som viktig at det lovverket som regulerer arbeidsforholdene, er i overensstemmelse med andre land. Særlig gjelder dette når det valg som er tatt for lovverket, samsvarer med retningslinjer i EF-retten. Arbeids- og hviletid er noe helt annet til sjøs enn på land, fordi arbeidstaker er på båten så å si hele tiden. En sjømann kan ikke benytte fritiden i samme grad som en som arbeider på land. Dette kompenseres det imidlertid for ved at sjømenn får lengre perioder med fri. Til gjengjeld arbeides det relativt mer i perioden man er om bord. Det settes derfor krav om minimum hviletid ut fra hva som er forsvarlig ved drift av skip, mens arbeidstiden og lønnsvilkårene avtales mellom partene. Etter at proposisjonen ble fremlagt, er det blitt klarlagt at lov om arbeidstiden og hviletiden på skip kan gjelde uten de unntak som var foreslått i lov om internasjonalt skipsregister § 7 første ledd. Dette innebærer at den foreslåtte NIS-loven § 7 tredje ledd første punktum utgår. § 7 tredje ledd første punktum regulerer den gjennomsnittlige totale arbeidstid i løpet av en periode på ett år. Denne bestemmelsen kan oppheves som en naturlig konsekvens av at de tilsvarende bestemmelser i lov om arbeidstid og hviletid på skip fjernes. Jeg er enig i at NIS-loven § 7 tredje ledd siste punktum skal stå i sin nåværende form, slik at henvisningen til «avtale» blir stående. Det ville være uheldig å innføre en bestemmelse som kan medføre at ingen i praksis kan arbeide om bord uten å være dekket av tariffavtale. Men jeg vil samtidig understreke at tariffavtale mellom organisasjonene fortsatt bør være den normale ordning for fastsetting av lønns- og arbeidsvilkår. Jeg tar til etterretning at komiteen ønsker å behandle arbeids- og hviletid for fiskere som egen sak, og Regjeringen vil selvfølgelig komme tilbake til dette på en egnet måte. Sjødyktighetsloven § 3 andre ledd siste setning foreslås gjeninnført etter at den utilsiktet ble opphevet i forbindelse med forrige lovendring 20. desember 1999. Endringen gjennomførte direktiv 98/25/EF om havnestatskontroll. Regjeringens forslag går ut på at setningen, som er en hjemmel for å gi forskrifter om kontroll med bl.a. innretninger i petroleumsvirksomheten, på ny blir innført i loven. Så har det i debatten vært brukt en del karakteristikker av det som har foregått, og som foregår. Det er brukt begrep som «storm i eit vassglas». Jeg skal ikke gå inn og karakterisere behandlingen. Men jeg har ingen problemer med å si at dette ikke er et glansnummer, og at det åpenbart er ting som kunne ha vært gjort annerledes. På den annen side er det helt definitivt etter mitt skjønn at komiteens flertall som velger å ville behandle den i kveld, er på rimelig sikker grunn. Og når Oppebøen Hansen sier at han har ingen problemer egentlig med å slutte seg til det som er selve direktivet, så skulle det jo, etter den korrespondanse som komiteen også har hatt, være et tilstrekkelig grunnlag for å gjøre dette, og at en tilbakesending burde være aldeles overflødig, også hensett til de tidsfrister som gjelder.