trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Helleland (Høyre), 2002-12-05:
Nå er ikke jeg politidirektør, og derfor blir spørsmålet fra Ellingsen egentlig hypotetisk. Det er ikke lenger Stortinget som skal detaljstyre og dirigere politiet. Jeg tror vi har gjort det riktige ved å opprette et politidirektorat som har den overordnede styringen, og som prioriterer midlene. Men når det er sagt, vil jeg legge til at jeg er veldig glad for at Fremskrittspartiet kommer Regjeringen i møte i budsjettforhandlingene, først i det store budsjettet og så i vårt budsjett, i justisbudsjettet. Det har medført at vi har fått de nødvendige midler til politiet på plass. Vi har fått en styrking av kriminalomsorgen, og vi får også nå en mindre styrking av domstolene. Så må jeg nok si at jeg er litt overrasket over den vinklingen Ellingsen legger an, at han er enig med Storberget i det meste. Da skal det bli interessant i justispolitikken framover! Men jeg går ut fra at han var enig i mye av det som ble sagt i replikken til Storberget, og der var det mangel på visjoner som var temaet. Jeg hadde et innlegg som var fullt av visjoner, og den viktigste visjonen denne regjeringen har, er faktisk å sørge for at det er en balanse i straffesakskjeden, og at det blir drevet et godt forebyggende arbeid. Og sammen med justiskomiteen tror jeg Regjeringen kan få til mye av dette. Justiskomiteen har jo nå avlevert en innstilling der det er mange rammeuavhengige vedtak, bl.a. skal politirollen utredes. Vi skal utrede muligheten for et «universitetsfengsel», noe som er en ny tankegang i Norge. Vi skal også se på dette med å gi økt påtalekompetanse til politijuristene, nettopp for å få vekk noen av proppene i straffesakskjeden. Så jeg er veldig glad for at vi har en justiskomite som egentlig jobber godt sammen, og som bidrar til å dra opp visjoner for den norske kriminalpolitikken og justispolitikken.
Trond Helleland (Høyre), 2002-12-05:
Jeg er veldig glad for de innspillene som representanten Thorkildsen kom med. Når det gjelder forebygging, sa jeg mye om det i mitt innlegg, jeg sa veldig mye om oppvekstmiljøet knyttet til hjem, skole, det offentlige. Det er viktige ting som jeg tar på alvor, og som vi jobber aktivt med fra komiteens side, men også fra departementets og Regjeringens side. Inga Marte Thorkildsens kjepphest nr. 1 er «Alternativ til Vold». Det er ingen i denne sal, som jeg vet om, som har noe negativt å si om den måten «Alternativ til Vold» jobber på. Men det er ikke slik at den organisasjonen automatisk skal få monopol på å drive med den type behandling av voldsutøvere. Derfor har en enstemmig justiskomite også lagt fram et forslag til et rammeuavhengig vedtak der vi ber «Regjeringen sørge for at det utvikles landsdekkende tilbud innen voldsbehandling og sinnemestring». Komiteen viser i en merknad til bl.a. Brøset, som har programmer som går på mye av det samme. Det er veldig lett å la seg fascinere av én løsning, av én organisasjon, men jeg tror det er viktig at vi åpner opp for flere. Målsetningen tror jeg vi er enige om, nemlig å få kontroll på menn som utøver vold, og at en får redusert den. Dette er bra, og jeg tror at det er første gangen en regjering satser så bevisst på den type tiltak. Derfor skjønner jeg ikke hva representanten Thorkildsen har å klage over. Dette er en offensiv satsing fra Regjeringen som ble enda mer pushet fram av justiskomiteen.
Trond Helleland (Høyre), 2002-12-05:
Svartmalingen har tatt overhånd. En skulle etter å ha hørt Gunn Karin Gjuls innlegg tro at dette justisbudsjettet, som Arbeiderpartiet slutter seg til på de aller fleste punkter, skulle være et fullstendig sammenbrudd for justispolitikken i Norge. Jeg vil minne om at det er ikke mer enn et år siden Arbeiderpartiet gikk ut av regjeringskontorene, og mye av det Gunn Karin Gjul beskriver, er jo resultater av Arbeiderpartiets politikk gjennom mange år. I forrige periode var Høyre og Arbeiderpartiet enige i justispolitikken. Vi var enige om å føre en tøff justispolitikk. Fremskrittspartiet førte kanskje en rå justispolitikk, men Høyre og Arbeiderpartiet var enige om å føre en tøff justispolitikk. Faktum er vel at den som har endret holdning det siste året, er Arbeiderpartiet, som har gått fra å være tøff i kriminalpolitikken til å bli «soft». Hvis en skal tolke de uttalelsene som enkelte representanter for Arbeiderpartiet kommer med, er det nå rehabiliteringen som er det viktigste med soningen, ikke straffen. Det er klart at begge deler er viktig, men det blir altså nå lagt stor vekt på den ene biten og ikke på den balansen som er nødvendig. Satsingen på kriminalomsorgen er stor, den. Det er et linjeskift at Regjeringen innenfor justissektoren faktisk prioriterer kriminalomsorgen øverst når det gjelder nye bevilgninger. Det gjorde ikke Arbeiderpartiet. Derfor har representanten Gunn Karin Gjul lite å fare med når hun presenterer situasjonen i justissektoren, i Kommune-Norge og i landet for øvrig som så helsvart som hun gjør.
Trond Helleland (Høyre), 2002-12-05:
Det skal gå fort. Jeg vil bare si at komiteen slutter seg til de foreslåtte endringene på statsbudsjettet for 2002 som her er lagt fram. Fremskrittspartiet har noen egne merknader, og Arbeiderpartiet og SV har også en særmerknad knyttet til politiet. Men det er gjort en del endringer. Jeg skal nevne to av dem. Blant annet er det under kap. 440 Politidirektoratet gitt 52 mill. kr ekstra for å dekke merutgifter til asyl- og utlendingssaker. Så er alle kjent med at det var et stort verdensbankmøte i Oslo som påførte oslopolitiet store, ekstra utgifter, og Regjeringen foreslår nå å kompensere dette med å øke bevilgningen til Oslo Politidistrikt med 75 mill. kr. Ellers blir det gjort en del mindre endringer på andre poster, som også får komiteens tilslutning.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-12-05:
Etter å ha hørt avslutningen til komiteens leder, må jeg virkelig si: Hvor blir det av visjonene til Regjeringa i forhold til bekjempelsen av kriminalitet? Er det slik at vi nå skal innlede en debatt om kampen mot kriminalitet med en slik avslutning, må jeg si jeg undres. Vi diskuterer nå en av de største utfordringene vi står overfor som felles samfunn, og vi må gi et annet inntrykk i en slik debatt enn når vi f.eks. diskuterer årsmeldingen til Buskerud Høyre. Dette er viktig. Jeg må si jeg etterlyser Regjeringas – og for så vidt også Høyres – gnist i debatten og kampen mot kriminalitet, sjøl om jeg ikke bestandig har vært enig i forslagene til løsning. Det er på to felter jeg syns flertallsinnstillingen mangler innslag av noe som virkelig kan hjelpe. Det gjelder først og fremst i forhold til forebygging. Høyre sier f.eks. i innstillingen: «Flertallet vil påpeke at det er et sentralt virkemiddel i kriminalitetsbekjempelsen å opprettholde en restriktiv alkoholpolitikk.» Og de fortsetter med: «Flertallet er kjent med at det er godt dokumentert at de mest effektive virkemidlene i alkoholpolitikken er de som reduserer tilgjengeligheten og øker prisen …» Hva er da Regjeringas og særlig Høyres visjon i forhold til dette spørsmålet når det gjelder framtidig alkoholpolitikk som det viktigste instrumentet for å bekjempe kriminalitet? Og felt nummer to som jeg ber om komiteens leders svar på, er: Hva er visjonen i forhold til den enorme utfordringen vi nå står overfor når det gjelder soningskøen, som ikke er blitt mindre? Er det mulig å gi noen signaler i denne sal om at Regjeringa, med Høyres støtte, vil være villig til å støtte den massive opptrappingen på kriminalomsorg som Arbeiderpartiet og SV nå går inn for, på over 50 mill. kr? Vil det være håp om å få støtte til et slikt forslag – i det minste ved neste runde når vi diskuterer økonomi?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-12-05:
Det var representanten Hagen som fikk meg til å tegne meg på talerlisten en gang til. Det Hagen sa, overrasket meg ikke, fordi det er slik vi kjenner Fremskrittspartiet når det gjelder det å bekjempe den kanskje alvorligste formen for kriminalitet, at man viker tilbake. De formelle og juridiske argumentene kjøres fram, både statsrettslige disposisjoner og hva det nå måtte være. Jeg tror justiskomiteen, alle de partiene som har uttrykt tillit til bobehandlingen vedrørende Anders Jahres dødsbo, er fullstendig klar over at det er et dødsbo. Det er ikke mulig å lese innstillingen slik representanten Hagen gjorde. Til spørsmålet om man som politiker og justiskomite nærmest skulle legge seg opp i hva som skjer i forhold til dette boet – jeg opplevde at det var Hagens hovedanliggende, er nettopp det Fremskrittspartiet har bedrevet i mange år, å prøve å obstruere denne bobehandlingen. Det er et godt tegn på at man bruker egentlig falske juridiske og formelle argumenter når det bare passer en sjøl. Det som det er viktig og riktig at justiskomiteen har gjort, og som jeg er glad for at regjeringspartiene også har støttet i forhold til denne saken, er at man faktisk konstaterer i budsjettmerknaden at denne forfølgningen må fortsette med «uforminsket styrke». Det er viktig, ikke bare for å få de pengene som den norske stat rettmessig har krav på, men det er også veldig viktig for å markere at en slik forfølgelse har en allmennpreventiv effekt, fordi dette dreier seg om alvorlig økonomisk kriminalitet. Da er ikke merknaden til justiskomiteen selsom, som Carl I. Hagen var inne på. Det som er selsomt, er at Fremskrittspartiet stadig er høyt på banen når det gjelder å bekjempe kriminalitet, men viker tilbake når det handler om folks rikdom, og hvordan folk egentlig har svindlet til seg ganske store formuer.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-12-05:
Jeg skal være kort. Det gjelder representanten Hagens to anførsler i forhold til Anders Jahre-boet. Det er helt utrolig at man kan vurdere Anders Jahre-boet dit hen at staten ikke skulle ha prøvd å bringe denne saken inn for rettssystemet. Det er jo det man har slitt med i mange år overfor de fleste aktører i dette boet. Det er helt på det rene. Det andre er altså spørsmålet om man har et reelt krav i boet. Det er helt åpenbart at man har et reelt krav i boet. Nå har jo til og med pengene begynt å komme tilbake igjen til rettmessig eier, staten. Når disse aktørene, som enten er bank eller andre, begynner å tilbakebetale penger, synes jeg det er åpenbart at man hadde et reelt krav i boet. Da står man de facto overfor kriminell unndragelse.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-05:
Det er bestandig interessant å høre lederen for komiteen redegjøre for sin vurdering av tider som kommer. Det er også interessant å merke seg at Høyre som pr. i dag muligens er et ansvarlig parti, er noe annet enn Høyre i opposisjon når det gjelder å forfekte sitt syn som en kriminalitetens bekjemper, kanskje på lik linje med Fremskrittspartiet. Denne visjonen er tydeligvis svekket vesentlig av et konstruktivt samarbeid – i Samarbeidsregjeringen. Og det er greit nok. Det får vi andre ta til etterretning. Samtidig er jeg langt på vei enig i mye av det representanten Storberget tar opp. Jeg synes dette forslaget til budsjett som nå er framlagt, ikke har noen visjon når det gjelder å gjøre noe med kriminaliteten. Man har en økning innenfor kriminalomsorgen, det skal sies, men ellers er det stort sett framskriving av tall fra foregående års budsjett, og det synes ikke jeg er noe imponerende. Det jeg allikevel ønsker å be komiteens leder svare på, er: Hva ser komiteens leder for seg ville vært naturlige nedskjæringer innenfor politiet hvis vi ikke hadde fått til den styrkingen som regjeringspartiene fikk til sammen med Fremskrittspartiet? Ville han da ha redusert mannskapene ute i Oslo sentrum, hvis det er mulig? Ville han ha henlagt flere saker som gjelder vinningskriminalitet, hvis det er mulig? Skal vi etterforske enda færre voldssaker, hvis det er mulig? Helt konkret: Hvilke tiltak ville komitelederen i så fall ha foreslått at politiet burde nedprioritere?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-05:
Det er interessant med replikkordskifter. – Hvis en drar den problemstillingen langt nok, betyr det i sin ytterste konsekvens at de som ikke får vedtatt sine budsjett, ikke bør legge dem fram. I så fall burde kanskje Arbeiderpartiet og SV ha «skippa» den delen av sin egen jobb, hvis det skulle bli logikk i det som ble antydet fra representanten Gjul. For Fremskrittspartiet har det helt klart vært en prioritering. Vi har prioritert politiet ut fra den tilnærmingen at mer politi vil være med og forebygge økt kriminalitet. Hvis vi lykkes med det, kan vi få færre behov innen kriminalomsorgen. I tillegg synes jeg at representanten Gjul skal ta innover seg at det faktisk ligger inne en økning i kompromisset, og det var noe som Fremskrittspartiet fikk til, som Arbeiderpartiet ikke fikk til.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-05:
For å fjerne enhver tvil om Fremskrittspartiets holdning til samfunnsstraff: Den er selvfølgelig politisk betinget. I mange tilfeller, etter det jeg er gjort oppmerksom på, er man nede på en times soning pr. dag, som da blir synonymt med en dags soning. Vi synes at vi skal ta innover oss ofrenes stilling i dette. På nytt kommer SV på banen, men med et overgriperfokus. De eneste gangene vi ser at SV er opptatt av ofrene, er når det gjelder kvinner. Ellers synes jeg SV mangler totalt troverdighet. Det eneste man er opptatt av – gang på gang på gang – er de «stakkars» overgriperne og voldsmennene, mens ofrene hører man lite til, med noen få unntak. Derfor er vi skeptisk til samfunnsstraff. Vi har sagt at for noen få unntak – førstegangskriminelle unge – kan vi gjøre bruk av det. Det er en faktor til som er viktig. Det er min ærbødige påstand og min følelse at flertallet i denne salen gjemmer seg bak åpen soning og samfunnsstraff fordi man ikke har ryggrad til å gjøre noe med soningskapasiteten. Hadde man gjort noe med den, hadde vi sluppet unna en del av disse problemene. Så kan man selvfølgelig si at i noen tilfeller er det mer tjenlig med samfunnsstraff og åpen soning. Ja, det har også Fremskrittspartiet sagt at vi mener for noen få unntak, men ikke som en erstatning for mangelfull satsing på kriminalomsorgen og soningsplasser gjennom mange, mange tidligere regjeringer.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-05:
Innledningsvis til representanten Holstad om «big business», omsorg og USA som referanse her: Jeg var i mitt innlegg inne på at i den grad man skal åpne for alternative driftsformer, skal det være etter retningslinjer gitt av det offentlige. Da tror vi at man vil gi klare føringer på det, og jeg tror ikke nødvendigvis at det vil bli big business. Når det gjelder det andre som representanten Holstad tar opp, handler det for Fremskrittspartiet om å finne et balansepunkt mellom å gi folk muligheter og evnen folk har til å ta ansvar for egne handlinger. I utgangspunktet har vi stor tillit til folk. Vi har veldig stor tillit til at hvert enkelt menneske i utgangspunktet vet best hva som passer for en selv. Det er når man misbruker disse tingene, at man må ha et verktøy på den andre siden som balanserer det. Så svaret mitt må bli, i den grad jeg oppfatter spørsmålet som tydelig, at for oss handler det om en balanse mellom tillit og ansvar hos hver enkelt av oss som bor i dette landet.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-05:
President, innledningsvis: Gratulerer med dagen!
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-05:
I min replikk til statsråden har jeg tenkt å fokusere på forholdene mellom statsråden og Stortinget. Jeg har gjentatte ganger registrert at statsråden har sagt at det alltids kan være meningsforskjeller mellom det departementet og statsråden kanskje ønsker å gjøre, og det Stortinget bestemmer. Men han har bestandig konkludert med at det er Stortinget som faktisk bestemmer. Jeg setter pris på at han trekker den konklusjonen. Noe annet ville for øvrig vært overraskende. I det ligger det selvfølgelig også en forventning om at statsråden og departementet skal følge opp vedtakene som Stortinget fatter. Og det er bakgrunnen for mitt spørsmål. For det er slik at det er variable flertall i justiskomiteen, og derigjennom også i Stortinget. Min forventning er at statsråden, uavhengig av hvem flertallet består av, skal følge opp de vedtak som blir gjort. Det jeg etterlyser i så måte, gjelder et flertallsvedtak gjort i denne salen i vår om fri rettshjelp, hvor man bad om at dette ble lagt inn fra 1. januar 2003. Det har Regjeringen ikke funnet rom for. Man har altså ikke funnet rom for å imøtekomme et flertall så lenge det bestod av Arbeiderpartiet, SV og Fremskrittspartiet, når det gjelder den økningen, men man gjør det fra høsten 2003. Da blir mitt spørsmål: Er det slik at det er enklere for justisministeren å si ja til flertallsmerknader når regjeringspartiene er involvert, og atskillig tyngre når opposisjonen er det? Eller er det slik at man kan forvente lojalitet fra justisministeren, uavhengig av hvem flertallet består av?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-05:
Jeg har lyst til å ta tak i noe av det som justisministeren var inne på i sitt innlegg i dag. Han snakket bl.a. om redningshelikoptertjenesten og overtakelsen av den av Justisdepartementet i 2004. Han antydet noe om basestrukturen som gjorde at jeg måtte be om ordet. I den anledning skal jeg sitere fra debatten den 16. mai, da vi debatterte St. meld. nr. 44 for 2000-2001, hvor justisministeren bl.a. sa følgende: «En hensiktsmessig og kostnadseffektiv drift med en privat operatør på fastlandet kan tilsi at en privat operatør bør ha to baser, altså en i tillegg til Florø. Dette kan være basen i Finnmark, men andre løsninger kan også være aktuelle.» Jeg tolket det som et signal om at ministeren også ser nødvendigheten av å ha to sivilt opererte redningshelikoptertjenester på fastlandet for at en privat operatør skal kunne få synergi av dette i den grad man skal ha en økonomisk forsvarlig drift. Jeg venter at ministeren kommer tilbake til det i neste års budsjettforslag når man da overtar styringen av redningshelikoptertjenesten. Jeg synes òg det var merkelig at han ikke kommenterte mer tydelig noe om politireformen, som flere andre har vært inne på og uttrykt en smule skepsis til så langt, fordi man ikke kan se noe særlig resultat av den. Så snakket han om visjonen sin, og det er greit. Det er helt akseptabelt at man har en visjon. Jeg har for min del hatt gleden av å ha vært tre ganger i New York i år og har bl.a. opplevd hvordan New York-politiet har jobbet. Det er vel ingen tvil om at den resepten de har brukt i New York, har lyktes. Fra 1994 til 2000 reduserte man kriminaliteten i New York med over 60 pst. jevnt over. Årsaken til at man fikk det til, var at man doblet politistyrken og innførte nulltoleranse. Det synes jeg vi skal ta innover oss også i Norge, for de har vist at det går an. New York var blant de byene som hadde størst kriminalitet i verdenssammenheng – rå og brutal kriminalitet i mange sammenhenger – men er i dag etter mitt skjønn vel så trygg som Oslo tidvis er. Så til representanten Hofstad, som i sitt innlegg var veldig opptatt av Høyres styrking av politiet. Ja, de var såpass opptatt av styrkingen av politiet at vi måtte hjelpe dem med å få på plass 46 mill. kr, som jeg registrerte at hun behendig omgikk. I tillegg registrerer jeg at representanten Hofstad på nytt glatt hoppet over sitt eminente politiske stunt – hvis jeg kan bruke et slikt begrep – når det gjelder å bruke soning i utlandet. Hun ble utfordret på det i stad av meg, tok ikke opp hansken og forlot det på nytt igjen. Det er min ærbødige påstand at en slik måte å drive politikk på er en form for Se og Hør-politikk som man bør unngå. Det skaper ikke troverdighet i denne salen. Avslutningsvis vil jeg si til representanten Storberget at jeg faktisk er enig i det han sa i sitt nest siste innlegg om det å ha visjoner, det å ha et bilde av kriminalpolitikken. Det tror jeg man skal ha. Det er vel på den måten politikken endres innenfor de respektive partiene, og også gjennom de konklusjoner vi til slutt trekker fra denne talerstolen.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-05:
SV mener at det særlig er to ting som det burde vært satset grundig på i dette budsjettet, i det totale budsjettet også, ikke bare innenfor justis. Det ene er forebyggingssiden. Hvordan forhindrer vi at vi skaper et samfunn som produserer stadig mer kriminalitet? I forhold til barne- og ungdomskriminalitet har Regjeringa sjøl, også i proposisjonen, mange ganger påpekt at det viktigste forebyggende arbeidet foregår i kommunene. Sånn sett leverer denne regjeringa overhodet ikke. Vi frykter veldig sterkt nå at resultatet av en nedbygging innenfor kommuneøkonomien, en nedbygging i tilbudene til barn og unge, vil føre til at vi får flere unger som sklir utpå, og som seinere sannsynligvis vil bli møtt av en blanding av denne regjeringas og Fremskrittspartiets – det partiet kommer til å legge mange av føringene framover – tøffe linje overfor dem. Det andre er rehabilitering. Hvordan skal vi sørge for at innsatte kommer ut igjen på den andre sida som – jeg holdt på å si – bedre mennesker, mennesker som er i stand til å fungere normalt i samfunnet uten å ødelegge andres liv i framtida? Da vil jeg påpeke at Alternativ til Vold er et av de aller beste tilbudene vi kan bygge ut når det gjelder å behandle mennesker med voldsproblemer. Regjeringa har sjøl bestilt en bok som har gått inn i voldsbehandling. Her vises det til at mellom 60 og 70 pst. av voldsmenn kan behandles hvis de får tilstrekkelig terapi. Jeg lurer på hva Regjeringa gjør for å sørge for at vi bygger ut denne type behandlingssteder. Og ikke kom og si at en bevilger 1,5 mill. kr., for det er kun en liten dråpe i havet. Det som trengs her, er en massiv satsing.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-05:
Først har jeg lyst til å si at SV og Arbeiderpartiet har hatt et helt glimrende samarbeid i forbindelse med dette budsjettet. Vi har skrevet oss sammen på nesten alle punkter og på absolutt alle tall. Det syns jeg er veldig bra. Det betyr bl.a. at vi nå legger et grunnlag for etter hvert forhåpentligvis å få et flertall for en massiv satsing på kriminalomsorgen. Våre to partier har lagt inn 57,9 mill. kr ekstra i forhold til det Regjeringa la fram i sitt budsjett. Det er likevel én ting jeg ønsker å stille Arbeiderpartiet spørsmål om. Det gjelder isolasjon. Vi har en felles merknad i forhold til det som ble avdekket i Aftenposten 25. november 2002, om at den nye lovreformen som Stortinget vedtok i juni, ikke er blitt fulgt opp når det gjelder isolasjon, og at tilstanden til dels er bekymringsfull i norske fengsler. Likevel vil ikke Arbeiderpartiet følge SV helt fram til det som burde være konklusjonen, nemlig et totalforbud mot full isolasjon av innsatte i norske fengsler. SV mener at det er flere grunner til å gå for et sånt totalforbud. En grunn er at isolasjon kan gjøre de innsatte mer aggressive slik at de utgjør en risiko for de ansatte i kriminalomsorgen. En annen grunn er at dette motvirker rehabilitering. Det er en veldig sterk påkjenning for en innsatt, og spesielt hvis vedkommende i utgangspunktet f.eks. har ADHD eller psykiske problemer, å skulle være totalt isolert på cella si. Jeg vil da spørre representanten Gunn Karin Gjul om Arbeiderpartiet er litt tvilende i forhold til dette, og om de kunne tenke seg å gå inn for et forbud mot isolasjon en gang i framtida.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-05:
Et bredt flertall i justiskomiteen har gått inn for at vi skal ta samfunnsstraff mer aktivt i bruk. Det er bare Fremskrittspartiet som mener at dette er en hårreisende holdning. Jeg mener at partiet med dette viser samme uvitende holdning som til soning i åpen anstalt, eller «fengsel med lavere sikkerhetsnivå», som det heter. Jeg tror dette dreier seg om fordommer. Eller er det en bevisst villedning overfor folket, fordi partiet mener det er viktig for dem å opprettholde en mistillit mot slike typer soning, som vi faktisk mener bidrar til å rehabilitere folk på en mye bedre måte? Jeg skal fortelle representantene fra Fremskrittspartiet at folk som soner f.eks. i åpen anstalt, syns dette er tøft. Det er tøft fordi de er nødt til å holde seg rusfrie, de er nødt til å gjennomgå behandling, de er nødt til å delta i utdanning på en helt annen måte enn når de sitter på cella si f.eks. på Ila eller på Ullersmo. Det samme i forhold til samfunnsstraff: Mange syns at dette er beintøft nettopp fordi det stilles så sterke krav til dem. De kan ikke bare sitte der med hendene i fanget. Da lurer jeg på hvorfor ikke Fremskrittspartiet er villig til å sette seg inn i hva dette egentlig dreier seg om, at det kan være mye viktigere tiltak enn det partiet gir uttrykk for, at det kan være en viktig satsing for å forhindre videre kriminalitet f.eks. blant barn og unge, men også blant dem som har lave straffer, og som i dag venter veldig lenge på å komme inn til soning. Det er folk som har fått dommer på f.eks. noen uker eller bare noen få måneder, som venter i flere år på å komme inn til soning. Det er ikke veldig smart kriminalpolitikk, for det kan bety at når de har kommet seg i jobb f.eks., er de nødt til å slutte i den for å komme inn til soning eller fortelle arbeidsgiveren hva som egentlig er stoda.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-05:
Jeg vil tvert imot si det sånn at vi er mer realistiske og mer ansvarlige enn det Regjeringa var i sitt budsjett. Det er Regjeringa som har lagt en del føringer for hvor rask saksbehandlinga skal være f.eks., hvordan man skal korte ned soningskøene osv. Så det er Regjeringa som ikke har levert i den forbindelse. Nå klarte Fremskrittspartiet å få 10 mill. kr ekstra til kriminalomsorgen og 5 mill. kr ekstra til domstolene. Greit nok, men vi har satset 57,9 mill. kr ekstra til kriminalomsorgen og 15 mill. kr til domstolene, i tillegg til 15 mill. kr til konfliktrådene som også vil redusere køen f.eks., og en del rettshjelpstiltak som kanskje vil forhindre at en del saker ender i retten etter hvert. Jeg mener faktisk at vi har et veldig realistisk budsjettalternativ i motsetning til Regjeringa. Vi har satt oss omtrent de samme målene for hvordan vi skal klare å gjennomføre dette, men vi har latt pengene følge med. Det er jo det som er problemet. Det som kanskje irriterer meg mest med den Regjeringa vi har, er at det er veldig, veldig mange store, fine ord, men det er lite action. Det er lite penger, og det tror jeg også at Fremskrittspartiet vil skrive under på. Nå er det selvfølgelig sånn at Fremskrittspartiet har ekstremt mye penger til justissektoren og ekstremt mye penger til det meste, men vi har nå prioritert å legge inn penger på de områdene hvor vi ser at det skorter mest. Det er særlig kriminalomsorgen og domstolene, det er i forhold til konfliktrådene og en del av rettshjelpstiltakene bl.a. Vi syns dette er viktige deler. Jeg må si at jeg tror nok representanten Dybevig bør sette seg litt bedre inn i hvordan Domstolsadministrasjonen skal håndteres også, for det er jo sånn at Stortinget skal styre dette gjennom budsjettet og gjennom de signalene vi legger fram i budsjettet. Ellers mener vi at de skal få lov til å operere rimelig fritt i forhold til både departement og storting.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-05:
Jeg skal svare ganske kort på dette spørsmålet. Dette dreier seg om at vi ikke ønsker at det skal anbudsutsettes til sivile vaktselskaper som skal tjene penger på dette. Det vi ønsker oss, er en ordning tilsvarende f.eks. arrestforvarere som ikke er politiutdannet, men som likevel er innenfor kontrollerte former. Vi mener det er betenkelig om f.eks. Securitas-vakter skulle frakte innsatte, bl.a. fordi det kan medføre at man er nødt til å bruke makt. Vi ser samtidig at det er et problem at politiet bruker veldig store deler av sin kapasitet og sine ressurser på dette, så vi ønsker å være noe fleksible for å prøve å finne løsninger som kan avlaste politiet til en viss grad. Men da skal det altså ikke være sivile vaktselskaper, men f.eks. en ordning tilsvarende den man har i forhold til arrestforvaring nå.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-05:
Denne runden hadde vi i fjor også. Det er morsomt å se at vi gjentar oss sjøl. Grunnen er jo rett og slett at vi ser at det er behov for dette, det er behov for kontroll med hvordan offentlige midler brukes. Selvfølgelig. Det tror jeg representanten Marthinsen er helt enig i. Men vi mener også at det må være grenser for hvor mange religiøse innslag vi skal ha på et felt dersom det betyr at ikke-religiøse tilbud blir skjøvet ut, f.eks. på kriminalomsorgens område. Det betyr at hvis innsatte som ønsker oppfølging etterpå, ikke kan få et ikke-religiøst tilbud, er det et problem. Mener ikke representanten Marthinsen at det er et problem hvis det skulle bli tilfellet til slutt? Vi har stilt spørsmål om hvem som har fått penger fra Justisdepartementet på dette området. Vi har fått en oversikt over innvilgede søknader. Jeg må si at jeg ble noe betenkt da jeg leste den oversikten, for det er Bymisjonssenteret, det er Pinsevennene, det er Pinsemenigheten, det er Frelsesarmeen, det er Marita-stiftelsen, det er stiftelsen Kirkens Fengselsarbeid, det er Forum For Kristent Arbeid I Kriminalomsorgen, det er Prison Fellowship og en hel rekke andre organisasjoner. Så ser jeg på listen over de som har fått avslag, og det er en god del bra tiltak som har fått avslag, bl.a. DIXI, som er for voldtatte kvinner. Så mener jeg også at man kunne ha satset sterkere f.eks. på noen enkelttiltak, f.eks. «Livet etter soning». Det er et veldig viktig tiltak som vi fra Arbeiderpartiet og SVs side har lagt inn ekstra penger til, 1 mill. kr, fordi vi mener at det er viktig. Vi har også gitt 1 mill. kr ekstra til Kirkens Sosialtjeneste. Så det er ikke slik at vi mener at alt som er kristent eller religiøst er æsj. Det vi mener, er at det må være en skikkelig kvalitetssikring av dem, og at det ikke skal være slik at totalen av religiøse organisasjoner på dette feltet skyver ut ikke-religiøse tilbud, slik at det i realiteten blir mindre valgfrihet for de innsatte.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-05:
Jeg beklager at jeg var litt treg. Jeg trodde ærlig talt at Fremskrittspartiet også skulle ha en replikk, men der tok jeg feil. Mitt spørsmål går på dette med § 12-soning og det å sørge for at alle innsatte med rusproblemer skal få et likt tilbud når de kommer ut av fengsel. Nå er det varslet at rusomsorgen skal overtas av staten. Jeg lurer på om Kristelig Folkeparti kan garantere at når staten overtar dette, skal alle innsatte som har rusproblemer, sikres videreføring av det behandlingstilbudet de har påbegynt, når de kommer ut av fengsel.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-05:
President, gratulerer med dagen fra meg også! Det svaret som statsråd Dørum her gav, syns jeg ikke er tilfredsstillende. Det er klart at vi var nødt til å akseptere at den utsettelsen blir gjennomført, fordi vi ikke har så mange millioner kroner som Fremskrittspartiet har, som har lagt dette inn i sitt alternative budsjett. Dette koster – så vidt jeg husker – rundt 80 mill. kr. Jeg tror det koster mer enn det også. Det er dyrt. Og hvis vi skulle prioritere kriminalomsorgen, kunne vi ikke legge inn penger til fri rettshjelp. Men jeg tror at hvis dette var et forslag som regjeringspartiene sjøl hadde ønsket å støtte, hadde det selvfølgelig vært lagt inn fra 1. januar. Det vitner om en viss frekkhet, vil jeg si, å utsette dette til 1. september og så liksom skyve ansvaret over på Stortinget i forhold til å skulle prioritere dette her, når det dreier seg om såpass mye penger som det gjør. Men jeg hadde egentlig tenkt å stille et spørsmål om dublering, det å plassere flere innsatte på enkeltceller. I et brev fra Statens helsetilsyn datert 30. november 2001 skriver Statens helsetilsyn at de «ikke anbefaler at to eller flere innsatte plasseres på samme rom, og at dette gjelder selv om toalett ikke er plassert inne på cellen. Begrunnelsen er at det ut fra et helseperspektiv er uheldig at de innsatte fratas muligheten til et privatliv. Det strider også mot formålet med fengsling som er rehabilitering.» Og videre:«Helsetilstanden til de innsatte i våre fengsler er generelt svært dårlig. Det dreier seg om fysisk syke, og det dreier seg om at 25-50% av de innsatte har psykiske lidelser, ofte sammen med rusmisbruk.» De skriver videre: «Vi har ikke tatt stilling til situasjoner med to på en celle ved svært korte fengselsstraffer, for eksempel for promilledømte eller lignende med god fysisk og psykisk helse.» Da er mitt spørsmål til statsråden: Er det kun disse som blir nødt til å dele celle når Regjeringa nå går inn for dublering som et ledd i å bekjempe soningskøen?
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2002-12-05:
Jeg skjønner at det for Samarbeidsregjeringen er ubehagelig å snakke om de faktiske forhold innenfor kriminalomsorgen. Jeg tror ikke de ansatte i norsk kriminalomsorg synes det var en svartmaling jeg drev med. Tvert imot, tror jeg de kjenner seg igjen i den situasjonsbeskrivelsen jeg gav, om at det er store problemer innen kriminalomsorgen. Det er stort sykefravær, de har store problemer med å følge opp den enkelte innsatte. Og i stedet for at representanten Helleland er opptatt av å kritisere Arbeiderpartiet for at vi påpeker den uheldige utviklingen vi har innenfor kriminalomsorgen, synes jeg heller Samarbeidsregjeringen og Høyre burde vært opptatt av å finne løsninger og diskutere sammen med oss: Hvordan skal vi løse utfordringene vi har innenfor norsk kriminalomsorg? Det vi opplever nå, er at det blir en diskusjon om hvem som beskriver virkeligheten rett eller galt. Det er også et faktum i dette tilfellet at det har vært et linjeskifte i norsk kriminalpolitikk det siste året. Tidligere var det faktisk sånn at hovedtyngdepunktet i kriminalpolitikken lå i skjæringspunktet mellom sentrum og Arbeiderpartiet. Det var den politikken vi førte, som fikk flertall bl.a. når det gjaldt forebygging av kriminalitet, og når det gjaldt hvor strenge straffene skulle være. På alle disse områdene var det vi som hadde flertall. Men det vi ser nå, er at vi har fått et klart linjeskifte, hvor høyresiden nå i langt større grad sitter i førersetet. Det registrerer vi bl.a. gjennom at vi får mye klarere signaler om at strengere straffer og mer politi skal være det førende i kriminalpolitikken, og ikke det som går på bekjemping av kriminalitet gjennom forebyggende tiltak og gjennom å gjøre noe i kriminalomsorgen.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2002-12-05:
Det er til enhver tid svært ubehagelig for Fremskrittspartiet å snakke om det de er med på. Derfor henviser de hele tiden til sitt alternative budsjett. De snakker om sine primære standpunkt, de snakker om sine sekundære standpunkt, de snakker til og med om sine tertiære standpunkt. Men problemet når det gjelder kriminalomsorgen og bekjempelse av kriminalitet, er at Fremskrittspartiet har et ansvar for dette i denne salen i dag gjennom at de er tungen på vektskålen som gjør at det blir flertall for at vi ikke tar den satsingen på kriminalomsorg som vi har behov for. Det nytter ikke at representanten Kvakkestad sitter i Dagsnytt Atten og snakker om hvor viktig kriminalomsorgen er, og hvor viktig det er at vi øker satsinga, for når de kommer til oppgjørets time og har mulighet til å øke innsatsen, velger de å prioritere helt andre områder enn kriminalomsorgen. Jeg synes det er litt oppsiktsvekkende at når vi her i salen i dag snakker om så viktige ting som bekjempelse av barne- og ungdomskriminalitet, hvordan vi skal løse problemene innenfor kriminalomsorgen, og hvordan vi skal greie å være tøffe i kriminalitetsbekjempelsen, forhindre at folk som blir satt i fengsel, blir gjengangere, og bidra til at de er mer lovlydige den dagen de går ut, enn den dagen de gikk inn, snakker altså Fremskrittspartiet om et tinglysingsgebyr. Jeg vil oppfordre Fremskrittspartiet til å reise rundt på fritidsklubber, som de nå legger ned. Reis til Holmlia og snakk om at i kriminalpolitikken er det viktigste for Fremskrittspartiet tinglysingsgebyret. Jeg vil oppfordre dem til å gjøre det. For Arbeiderpartiet er det viktigste å finne løsninger på de store kriminalpolitiske utfordringene vi har i dag, og derfor har vi vært knallharde i våre prioriteringer. Vi har prioritert kriminalomsorgen framfor noe annet.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2002-12-05:
Først og fremst vil jeg berømme representanten Thorkildsen for det gode samarbeidet vi har hatt med SV når det gjelder å prioritere innenfor justissektoren. Vi er helt enige om at vi er nødt til å gjøre ganske store forbedringer innenfor kriminalomsorgen. Det er jo nettopp på dette området spørsmålet om isolasjon også kommer inn. Det er på grunn av de store problemene man har innenfor bl.a. kriminalomsorgen, at man stadig vekk får påpekinger fra torturkommisjonen om at vi ikke overholder fundamentale menneskerettigheter på dette området. Vi har også en felles merknad der vi henstiller til statsråden så raskt som mulig å løse disse problemene. Jeg tror faktisk det er ganske bred enighet i denne salen om at vi er nødt til å følge opp internasjonale menneskerettigheter på dette området. Fra Arbeiderpartiets side ser vi veldig alvorlig på det, og vi har det hele tiden til observasjon. Det forutsetter jeg også at statsråden har. Når det gjelder SVs forslag om å fjerne hele ordningen med isolasjon, er nok Arbeiderpartiet mer skeptisk til det. Vi vet at det i en situasjon der vi har et stadig tøffere kriminalitetsbilde, med stor internasjonal kriminalitet, der politiet har behov for å ha gode etterforskningsmetoder, og der faren for bevisforspillelse hele tida vil være til stede, vil være svært uheldig hvis vi fjerner hele isolasjonsordningen, nettopp av hensyn til etterforskning og mulighet til å få kartlagt hva som er skjedd, og få pådømt en alvorlig kriminell handling.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2002-12-05:
At Fremskrittspartiet er Regjeringas støtteparti, er det vel ingen som helst tvil om lenger. For andre år på rad er de med og sikrer flertall for Regjeringas budsjett. Men for regjeringspartiene må det å ha Fremskrittspartiet som samarbeidspartner være en ganske frustrerende og ikke minst forvirrende situasjon. I det ene øyeblikket inngår de en budsjettavtale, for i det neste øyeblikk å bruke all energi på å fraskrive seg ethvert ansvar. Å lese Fremskrittspartiets budsjettmerknad på justissektoren må jeg si er en heller underlig opplevelse. For hva er det egentlig partiet mener, og hva er det partiet går inn for? Jeg må nesten stille spørsmål om partiet lider av litt personlighetsforstyrrelser, når de i merknads form opererer med primære, sekundære og rett og slett tertiære alternative valg. Det hele framstår for meg som en budsjettparodi. For de ansatte i kriminalomsorgen, som av Fremskrittspartiet i løpet av hele våren, sommeren og høsten har blitt lovt mer penger, er det helt revnende likegyldig om Fremskrittspartiet har et alternativt budsjett hvor de primært ønsker mer penger til kriminalomsorgen, eller for den saks skyld også sekundært ønsker mer penger til kriminalomsorgen. Det som er viktig for de ansatte i kriminalomsorgen og også for de innsatte i Norge, slik at de skal få en bedre straffegjennomføring, er hva som til sjuende og sist blir bevilget i denne sal. Og så lenge Fremskrittspartiet er med på bevilgningene, har de også et ansvar for det. Fremskrittspartiet hadde en unik mulighet til å øke innsatsen i kriminalomsorgen, og jeg har lyst til å stille spørsmål til representanten Ellingsen: Hva var det som skjedde? Hva er årsaken til at kriminalomsorgen ble avspist med småplukk, mens det var politiet som stakk av med pengene igjen? Dette vil jeg gjerne ha et godt svar på.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2002-12-05:
Gjennom debatten i dag og også gjennom å høre på statsrådens innlegg, er det ingen tvil om at Dørum prøver å tildekke det forholdet at han faktisk har tapt kampen internt i Regjeringa om pengene til kriminalomsorgen. Han er riktignok flink til å pakke det inn. Og regjeringspartiene prøver jo hele tida i debatten i dag å forsvare seg med å legge skylda på tidligere regjeringer og på arbeiderpartiregjeringa. Det man må begynne å stille spørsmål ved, er: Når har denne regjeringa tenkt å begynne å ta ansvar for det som skjer, bl.a. innenfor kriminalomsorgen? De prøver også i debatten i dag å framstille det som om det er Arbeiderpartiet som har foretatt et kriminalpolitisk skifte. Fra en lederartikkel i Dagbladet 16. juni i år som har overskriften: «Tøffere toner fra Dørum», og som dreier seg om Dørums forslag om å heve strafferammen fra 21 år til 30 års fengsel, siteres følgende: «Vi mener et slik forslag vil støte mot den liberale og humane tenkningen som hittil har ligget til grunn i vår rettspleie. Det forundrer oss at det framsettes av Venstre-politikeren Dørum med bakgrunn i Kirkens Bymisjon.» Det er vel ingen tvil om at Dagbladet ikke er et organ for Det norske Arbeiderparti – heller mer kjent for å ivareta gamle Venstre-tradisjoner. Det er vel ganske tydelig at de som har foretatt hamskifte, er Odd Einar Dørum og regjeringspartiene, spesielt de til venstre, altså de som står i sentrum. En annen side som man også må stille spørsmål om, er den kritikken man nå fremmer mot hjemmesoning. Det ble første gang foreslått av Bondevik I-regjeringa og statsråden der. Hva er det som har skjedd, når man plutselig er så kritisk til hjemmesoning? Er det Fremskrittspartiet som også på dette området har fått innflytelse på politikken? Det var det eneste partiet den gangen som var mot det.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2002-12-05:
Representanten Gjul etterlyste penger til kriminalomsorgen og til politiet og påpekte at der var det stusslige tilstander. Det er vi i Fremskrittspartiet helt enig i. Hvis man da ser på vårt alternative statsbudsjett, ser man hvilke tall vi ønsket å få inn. Men vi fikk i hvert fall til noe, mens Arbeiderpartiet kastet kortene og ikke fikk til noe som helst i forhandlingene. Så til den rammen som Arbeiderpartiet har prioritert innenfor: Arbeiderpartiet pleier jo å snakke om helhet og solidaritet. Det betyr i Arbeiderpartiet at det skal være dyrest mulig å bo og dyrest mulig flytteskatt. Når Arbeiderpartiet nå går inn for å øke tinglysingsgebyret, og de i sitt alternative statsbudsjett heller ikke senket den ekstraordinære økningen på tinglysing og pantebrev, har de altså lagt på minst 900 kr i flytteskatt. Da er det i og for seg spørsmål om dette i praksis er solidaritet med dem som ønsker å etablere seg? Kanskje er det vel så interessant når Arbeiderpartiet i sine merknader omtaler konkurranseutsetting av fangetransport. Der har Arbeiderpartiet hatt en høy faneføring. Nå sier Arbeiderpartiet: «Disse medlemmer er av den oppfatning at fangetransport er en myndighetsoppgave. Slik transport kan medføre bruk av makt, noe disse medlemmer mener må være forbeholdt ansatte i politiet». Men så sier de også: «Disse medlemmer mener det likevel er positivt at det som en del av det prøveprosjektet som nå settes i gang, gjøres forsøk med bruk av sivile ansatte til å utføre slike tjenester.» Hva mener egentlig Arbeiderpartiet? Er Arbeiderpartiet nå virkelig på glid?
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2002-12-05:
Jeg stilte Arbeiderpartiet og Gunn Karin Gjul spørsmål om fangetransporten og om Arbeiderpartiet der var på glid. Hvis man skal forholde seg til at den som tier, samtykker, er Arbeiderpartiet i hvert fall på glid. Det er i og for seg slik at SV ønsker å fremstå som mer prinsipielle enn Arbeiderpartiet, men jeg må allikevel kunne stille også SV spørsmålet all den tid de står sammen med Arbeiderpartiet om merknaden. For å friske opp representanten Thorkildsens hukommelse kan jeg ta sitatet en gang til: «Disse medlemmer er av den oppfatning at fangetransport er en myndighetsoppgave. Slik transport kan medføre bruk av makt, noe disse medlemmer mener må være forbeholdt ansatte i politiet». Samtidig sier man: «Disse medlemmer mener det likevel er positivt at det som en del av det prøveprosjektet som nå settes i gang, gjøres forsøk med bruk av sivile ansatte til å utføre slike tjenester.» Spørsmålet mitt er: Mener man noe prinsipielt, men velger å gjøre noe annet, eller er man på glid? Mener SV at dette er en myndighetsoppgave som politiet prinsipielt og nødvendigvis må stå for, eller mener de det som står nederst, at man ønsker å teste ut også i forhold til sivile ansatte?
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2002-12-05:
Fremskrittspartiet lever også i denne misforståelsen at Regjeringen mangler visjoner. Det er ikke noe mål for Regjeringen å gjøre kriminalomsorgen til big business på linje med den vi kjenner igjen i bl.a. USA. Omsorgen for enkeltmennesket må ikke drukne i krav til effektivitet og kapasitet. Foreldres omsorgssvikt kan ikke rettes opp ved offentlige budsjetter. Dette kan også anmerkes i forhold til foregående talers innlegg. Foreldres alkoholbruk preger mange barn og unge. Mange barn og unge starter svært tidlig med bruk av alkohol og andre rusmidler. Dette bidrar til at veien ut i kriminelle aktiviteter ofte blir svært kort for noen av disse. Det kan påstås også her at alt henger sammen med alt. Frihet og ansvar hører sammen. Den personlige frihet som Fremskrittspartiet står for på mange politiske områder, må følges opp med større krav til personlig ansvar. Og mitt spørsmål til Ellingsen vil da være: Hvordan vil Fremskrittspartiet bidra til dette?
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2002-12-05:
Storberget var inne på om det gikk an å fokusere på andre tiltak enn straff i kriminalomsorgen og viste til et tragisk eksempel i forbindelse med en drapssak i Oslo. Det er dessverre slik at mange barn også i dag utsettes daglig for store lidelser i samfunnet vårt. Man kan vel i ytterste konsekvens stille spørsmålet: Er det en menneskerett å få barn? Skal uansvarlige foreldre uten begrensning produsere barn som det offentlige skal ta ansvaret for fra tidlige leveår på grunn av ekstrem omsorgssvikt? Ja, barna skal beskyttes, men foreldres omsorgssvikt kan bare til en viss grad rettes opp med offentlige budsjett. Jeg tror den største utfordringen i vårt samfunn er det generelle moralske forfallet. Det er den egentlige grunnen til at nær sagt alle offentlige budsjetter sprekker. Stadig flere velger egoismen framfor hensynet til de nærmeste rundt seg. Det gjelder så vel i arbeidsliv og i familiesituasjoner som i alminnelig oppførsel i trafikken. Det synes som om hensynet til personlig vinning skal prioriteres foran fellesskapets behov. Denne utviklingen ønsker Kristelig Folkeparti å snu i retning av mer omsorg for enkeltmennesker som måtte ha behov for det.
Carsten Dybevig (Høyre), 2002-12-05:
Inga Marte Thorkildsen sa hun ville ha et nyansert bilde av det som skjedde innenfor justissektoren. Isteden opplever vi en dramatikk og en dramatisering som en dramaturg ville vært stolt av. For en måned siden åpnet Domstolsadministrasjonen i Trondheim. Det skulle være en uavhengig, selvstendig domstolsadministrasjon, som SV støttet. Isteden opplever vi i innstillingen at SV og Arbeiderpartiet detaljert beskriver hvordan man skal løse lydforholdene i norske rettssaler. I tillegg til det har man i innstillingen også et krav om nye lokaliteter til en rekke domstoler. Da er spørsmålet: Har SV faktisk avsatt penger til dette, og hvor er det satt av i budsjettet? SV har også foreslått en rekke ting som på en måte skal styrke kriminalomsorgens tilbud. De foreslår raskere straffesaksbehandling – raskere enn Regjeringen og regjeringspartiene går inn for. De foreslår forbedrede lokaliteter, bedre enn Regjeringens forslag, PCer til alle innsatte, forbedrede fengselsbiblioteker, forbedret arbeidsmiljø, flere ansatte på grunn av at man ønsker mindre overtid og bedre arbeidsmiljø, bedre oppfølging av innsatte etter løslatelse og økt opplæringstilbud – alt selvfølgelig utover det Regjeringen satser. Regjeringen satser 9,3 pst. økning for å demme opp for en del av de manglene som kriminalomsorgen har blitt påført av tidligere arbeiderpartiregjeringer med SVs støtte her i denne saken. Det er store mangler i det budsjettet som SV fremlegger, om vi skal forholde oss til det norske kostnadsnivå. I tillegg er SV svært skeptisk til at oppgaver kan konkurranseutsettes, slik at dette også på en måte reduserer den rammen som er tilgjengelig. Så tilførselen av midler som SV har i budsjettet sitt, henger jo ikke på greip, og da blir alt det som blir sagt, tomme løfter uten innhold.