Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-06-15:
Jeg vet ikke om finansministeren i sitt stille sinn av og til memorerer det gamle ordtaket om at «det skal sterk rygg til å bære gode dager». For de gode dagene, de er vitterlig nå, og det er dagens politiske handlinger og kursangivelse som gir politiske utfordringer om noen år – på godt og vondt. I revidert budsjett har Regjeringen fått drahjelp av en økonomisk situasjon som er ganske enestående. Inntektene øker i milliardklassen, ulike selskap med offentlige eierinteresser går så godt at utbyttene er rekordhøye, og utgiftene til folketrygden reduseres med over 2 milliarder kr. I sum gir det nærmere 5 milliarder kr i pluss sammenlignet med vedtatt budsjett – en drømmesituasjon – i hvert fall hvis en har en sterk rygg. For fristelsene ligger jo der, oppgavene er mange, og det kortsiktige kan lett fortrenge det langsiktige. De snart ti renteøkningene fra Norges Bank på mindre enn to år minner oss om den langsiktige utfordringen: å sørge for en balansert utvikling i norsk økonomi, der bruken av oljepenger bidrar til en slik utvikling – og ikke motvirker den. I tråd med dette bør derfor handlingsregelen nå brukes som tenkt, nemlig til å redusere det oljekorrigerte budsjettunderskuddet. Her ligger vel også hovedutfordringen framover: Hvordan bære de gode dagene i budsjettpolitikken slik at vi ikke risikerer at Bedrifts-Norge og de som sitter med høye boliglån, må betale for manglende handlekraft – eller skal vi heller si motstandskraft – fra politikernes side? I vårt reviderte budsjett bruker vi ørlite mindre enn det Regjeringen legger opp til, uten at jeg på noen måte skal påstå at det vil gi seg utslag i en annen renteutvikling. Det som imidlertid er viktig, er de signalene som samlet sett gis når det gjelder budsjettårene framover. Fra Kristelig Folkepartis side foretar vi endringer i skatte- og avgiftsopplegget, bl.a. med sterkere miljøstimulanser. Vi gjentar vårt ønske om – og behovet for – et miljøpolitisk samarbeid på tvers av blokkene. Det er vel ingen som har ansett Kristelig Folkeparti for å være spritens og tobakkens fremste våpendrager. Vi justerer avgiftene på disse varene, om enn – og det er viktig å si – i en langt mindre skala enn det enkelte har funnet det for godt å opplyse allmennheten om. Fra Kristelig Folkepartis side ønsker vi også å stimulere til økt sparing. Derfor legger vi inn igjen den individuelle pensjonssparingen med skattefradrag. Det kan også gi en positiv effekt i økonomien samlet sett. I en situasjon der vi har mangel på arbeidskraft, står like fullt rundt 25 000 mennesker i kø for yrkesrettet attføring. Det er underlig at Regjeringen ikke benytter anledningen til et krafttak på dette området. I stedet kuttes bevilgningen. Vi ser at arbeidstreningstilbud til rusmiddelmisbrukere og dem som kommer ut av fengsel, blir lagt ned. Det er en form for rød-grønn politikk jeg ikke skjønner meg på. Kristelig Folkeparti foreslår i sitt reviderte budsjett en styrking av familiepolitikken. Det gjør vi ved å styrke pappapermisjonen med én uke, og ved å bedre kvinnelige gründeres rettigheter i forbindelse med svangerskap og fødsel. En styrking av studentbarnehagene og av familievernet er også tiltak vi prioriterer i det reviderte budsjett, i tillegg til å styrke den frivillige sektor, bl.a. når det gjelder skolesektoren og Frifond. Regjeringens omsorgsmelding ble behandlet tidligere i vår. Dessverre ble det ingen forpliktende plan, slik vi i Kristelig Folkeparti hadde sett for oss hadde vært mulig å få til. I revidert budsjett følger vi fra vår side opp, bl.a. med en styrking av rehabiliteringsplassene og med et stimuleringstilskudd til eldresentrene. Vi er også sterkt utålmodige når det gjelder russektoren. Vi venter fortsatt på en lenge planlagt rusplan. Mange rusavhengige ønsker behandling, men får det ikke. Mange institusjoner har ledige plasser, men har ikke økonomi. Her bør det skje noe – og vi gjør noe i revidert budsjett. Jeg vil også si at Opplysningsvesenets fond burde ha vært behandlet på en helt annen måte. Her risikerer vi at arbeidstakere får en dårligere situasjon, ved at bl.a. presteboliger ikke blir rehabilitert, noe de ellers kunne ha blitt. Avslutningsvis: Vi i Kristelig Folkeparti opplevde at det lå en form for invitasjon til et samarbeid i forbindelse med revidert budsjett. Da kunne vi ha gjort noe for dem som sliter med sine rusproblemer, og vi kunne ha gjort noe med familievernet og helse- og omsorgssektoren. Vi må konstatere at det ikke var noe ønske om et slikt samarbeid. Det synes vi er leit, ikke fordi vi absolutt må ha et samarbeid med regjeringspartiene, men fordi det er en lang rekke saker som hadde fortjent en bedre løsning enn den det reviderte budsjettet gir. Jeg tar med dette opp våre forslag.