Svein Flåtten (Høyre), 2010-10-04:
Jeg har forstått på flere rød-grønne talere, senest representanten Kolberg, at det er de rød-grønne, og særlig Arbeiderpartiet, som har enerett og monopol på å mene noe om velferdssamfunnet og den norske modellen. Jeg tillater meg allikevel noen betraktninger rundt det som vil skje om ti–femten år, når statens inntekter ikke lenger er større enn dens utgifter. Da mener Høyre at det er noen områder vi bør se på, først og fremst de verdiene som aldri forsvinner her i landet, nemlig humankapitalen. Det betyr at norsk skole og utdannelse må styrkes, at basiskunnskapene hos elevene må vektlegges, og at kompetansen hos lærerne må bli bedre. Bedre kunnskaper og økt vektlegging på forskning og utvikling vil legge grunnlaget for det vi skal leve av i fremtiden. Men så må vi også ha et næringsliv som fungerer, og som skal være basis for den verdiskapingen velferdssamfunnet skal bygges på. Da må det legges bedre til rette for forholdene for særlig små og mellomstore bedrifter. Småbedrifter i dette landet vil alltid være det store flertallet. 95 pst. av dem som er i privat sektor, jobber i den typen bedrifter. Da er det først og fremst forenklinger som er viktig. Det hjelper ikke med undervisning i gründerskap hvis ikke den ideelle verden utenfor er innrettet på å få dette til å fungere, og slik er det i praksis ikke i dag. Jeg snakker ikke om støttetiltak. Jeg snakker om forenklinger i aksjelov, i forhold til revisjonsplikt, i regnskapslov, og ikke minst reduksjoner i skjemaveldet, hvor det nå er på tide å sette seg modige mål, slik som man har gjort i våre naboland Sverige og Danmark. Og så må skattesystemet inspirere til etableringer, og da tenker jeg selvsagt først og fremst på formuesskatten, som pålegger bedriftene skatt før de tjener penger, og når de ikke tjener penger. Dernest er det ikke bare å øke verdiskapingen og inntektene for å sikre velferdssamfunnet. Vi må også bruke de inntektene vi har, på en rasjonell måte. Det finnes en rekke undersøkelser og sammenligninger med andre land som viser at vi er fremst – i hvert fall langt fremme – når det gjelder offentlig forbruk, mens våre resultater ikke er mer enn middels, særlig når vi tenker på skole og helsevesen. Svaret på dette er en mer effektiv offentlig sektor, mer rasjonelle løsninger, mer målrettet bruk av skattebetalernes penger. Høyre vil legge til rette for mer konkurranse om tjenesteytingen i offentlig sektor. Vi tror det gir både rasjonell utnyttelse av ressursene og kvalitet i tilbudene, og vi tror ikke minst at et bedre og utvidet samarbeid mellom det offentlige og private innenfor kanskje særlig helse og samferdsel gir en økonomisk optimalisering av ressursene. Det gir mangfold, det gir valgmuligheter. Da er det deprimerende å høre statsministeren nærmest avfeie dette i dag med markedstenkning. Så må vi også ta vare på de menneskelige ressursene nasjonen har. Vi har lav arbeidsledighet, men vi har nesten 700 000 mennesker som er utstøtt av arbeidslivet og ikke deltar. Statsministerens ene linje om dét var mer inkludering, ikke noe mer konkret. Det verste er at det er en stadig tilgang av ungdom til dette tallet. Dette problemet, for det er en arbeidskraft som vi trenger, sammen med et stadig økende offentlig kostnadsnivå, er noe av det som virkelig truer velferdsstaten. Det er langs disse linjene vi vil bygge vår politikk for å trygge velferdssamfunnet fremover. Da er det underlig å høre Arbeiderpartiets parlamentariske leder i dag holde sitt innlegg uten å snakke om utdanning og forskning, uten å snakke om næringslivets vilkår i fremtiden, uten i det hele tatt å nevne de 700 000 som er utenfor arbeidslivet, uten å nevne det behovet vi har for rasjonalisering og effektivisering i offentlig sektor. I stedet brukte hun, og det har også andre talere gjort, tiden til å skremme med Høyre og eventuelle fremtidige samarbeidspartnere. Det som er skremmende, er om man ikke vil gjøre noe med de områdene som jeg nå har vært inne på.