Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-06-14:
Den største enkeltsaken når det gjelder endringer i kommuneproposisjonen fra inneværende år til 2002, skyldes overføringen av eieransvaret for spesialisthelsetjenesten fra fylkeskommunene til staten med virkning fra 1. januar 2002. Stortinget har nå vedtatt ny lov om helseforetak og dermed etablert det lovmessige grunnlaget for statlig totalansvar for de offentlige virksomhetene i spesialisthelsetjenesten. Dette dreier seg om en av de mest omfattende helsereformer noensinne. Hele spesialisthelsetjenesten med om lag 100 000 ansatte i et hundretalls store og små enheter over hele landet vil skifte arbeidsgiver og eierskap og bli organisert i selvstendige foretak, 100 pst. eiet av staten. Dermed vil ansvaret for eierskap og finansiering bli samlet på statens hånd, og det blir slutt på all diskusjon om hvem som har ansvaret for forholdene i sykehussektoren. Samtidig etableres det en klarere ansvars- og rolleinndeling mellom eierskap, styring og ledelse av sykehusene. Dermed etableres også bedre forutsetninger for styring og ledelse av noen av de viktigste og mest komplekse organisasjoner i det norske samfunn. Dette er viktig for at vi skal få mer ut av de store fellesressursene som settes inn i sykehussektoren i Norge. Det overordnede mål er selvsagt å gi hele befolkningen en bedre og mer likeverdig tilgang til gode helsetjenester når de trenger det, uavhengig av alder, kjønn, økonomi, etnisk tilhørighet, bosted osv. Det er det denne saken dreier seg om. Ved dagens behandling av innstillingen til kommuneproposisjonen skal Stortinget bl.a. ta stilling til gjennomføring av det økonomiske oppgjøret med fylkeskommunene som følge av denne sykehusreformen. Det sier seg selv at med den meget sammensatte og kompliserte modell for finansiering vi har i dag, med en rekke forskjellige pengestrømmer fra staten via 19 fylkeskommuner til alle de sykehusene som de 19 eier, vil også det økonomiske oppgjøret lett kunne bli svært krevende. Da kan det også være nyttig å minne hverandre om at dette tross alt dreier seg om et oppgjør i forbindelse med omfordeling av ansvar mellom forvaltningsnivåer, forvaltningsnivåer som har det til felles at de skal forvalte befolkningens eiendom og interesser. Det overordnede prinsipp for oppgjøret er meget enkelt: Det er at fylkeskommunene, etter at virksomhetene knyttet til spesialisthelsetjenesten er overført til staten, skal være like godt i stand til å løse de øvrige oppgavene de er pålagt, som de var før denne overføringen. For så vidt er jeg enig med dem som tidligere i debatten har påpekt at dette ikke er et oppgjør for sykehusene og deres virksomhet, men for fylkeskommunene og deres gjenværende oppgaver etter at staten har overtatt ansvaret for spesialisthelsetjenesten. Utfordringen har vært å utforme det konkrete oppgjøret på en måte som ivaretar dette prinsippet. Regjeringens forslag til økonomisk opplegg for 2002 gjør samlet sett det. Blant annet trekkes det ca. 800 mill. kr mindre ut av fylkeskommunenes inntektsrammer enn det det koster å drive spesialisthelsetjenesten i dag. Jeg er selvsagt meget tilfreds med at komiteflertallet i hovedsak støtter Regjeringens forslag til økonomisk oppgjør med fylkeskommunene. Dermed legges på mange måter de siste brikkene på plass for å gjennomføre den store helsereformen mindre enn et år etter at Regjeringen først tok til orde for at staten burde overta ansvaret for sykehusene. Det er ikke unaturlig at en så vidt stor reform også er omstridt. Når det nå er foretatt en endelig avklaring i Stortinget, både av at reformen skal gjennomføres og av det økonomiske oppgjøret, er det svært viktig at alle involverte parter samarbeider om selve gjennomføringen. Det er vedtak som nå fattes av Stortinget. På grunnlag av disse starter nå de meget krevende oppgaver med å sette disse vedtakene ut i livet. Det er bred enighet om de overordnede målene. Vi bør derfor kunne samarbeide på en konstruktiv måte innenfor de fastlagte rammebetingelser, og arbeide for reformen, ikke mot den. På den måten vil vi også nå de mål som det er så bred tverrpolitisk enighet om.