Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-02-14:
Først må jeg nesten avlegge representanten Gerd Janne Kristoffersen en liten visitt, for Høyre har alltid vært og er fortsatt opptatt av desentralisert skoleutvikling. Vi er opptatt av å sette noen nasjonale rammer som skolene og skoleeierne har frihet innenfor. Det står i skarp motsetning til den politikken Arbeiderpartiet førte da de satt i regjering sist, da man ikke var opptatt av å sette noen nasjonale rammer og mål, men veldig opptatt av å styre nøyaktig metoder og hvilken utvikling som skulle skje. De forslagene som fremmes i dag, er en oppfølging av det som Høyre har gjort i regjering. Det handler altså ikke om å styre utviklingen i noen bestemt retning, men det handler om å legge til rette for god skoleutvikling og godt skoleeierskap. Bakgrunnen for at Høyre fremmer disse forslagene, er behovet for å styrke lærerkompetansen i skolen og bedre rekrutteringen av nye lærere. Kvalitet i skolen avhenger, som vi vet, av gode lærere. Det er etter hvert blitt bred enighet om at læreren er den viktigste enkeltfaktoren i skolen. Kompetente, motiverte, engasjerte og faglig trygge lærere med høye ambisjoner på vegne av alle elevene er nøkkelen til godt læringsutbytte. Heldigvis har vi veldig mange slike lærere i skolen, men vi trenger flere. Vi utvider skoledagen og kommer til å ha behov for flere lærere, og vi har også andre utfordringer som jeg skal komme inn på, som gjør at vi har et stort behov. Samtidig som behovet øker, opplever vi altså en markert nedgang i antallet søkere til allmennlærerutdanningen. En stadig større andel av lærerne blir over 50 år. I den videregående skolen er så mange som halvparten av lærerne over 50 år. Derfor er det viktig at vi forsterker de tiltakene vi kan bruke for å få til utdanning av flere lærere. Høyre mener at Regjeringa ikke tar denne utfordringen på tilstrekkelig alvor - både fordi våre forslag i dag kommer til å bli stemt ned av regjeringspartiene, og fordi regjeringspartiene ved flere anledninger har hatt muligheten til å stemme for forslag om å lage rekrutteringsplaner for lærere, men de har stemt imot. Vi har i tillegg en utfordring i å holde lærerne i skolen lengst mulig. Mange nyutdannede lærere slutter i jobben i løpet av de første fem årene etter at de er blitt utdannet som lærere, og veldig mange slutter tidligere enn de må i forhold til pensjonsalder. I evalueringen som NIFU STEP gjorde av allmennlærerutdanninga, som framkommer i rapport nr. 23 for 2006, har man analysert gjennomføring og frafall blant allmennlærerstudenter. NIFU STEP konkluderer med at studieprogresjonen i allmennlærerutdanningen er svak, og at omvalg og frafall er omfattende. Rapporten viser også at det er stor forskjell i fullføringsandelen mellom lærerutdanningsstedene, men at resultatene generelt viser at det har vært en viss forbedring i studiegjennomstrømmingen etter Kvalitetsreformen. NOKUTs evaluering av allmennlærerutdanningen viser at det er grunnlag for å skjerpe opptakskravene. Det er i den sammenheng gledelig å konstatere at det nå synes å være tverrpolitisk enighet på Stortinget om at det var riktig å innføre opptakskrav til allmennlærerutdanningen. Vi husker som kjent at særlig SV var sterke motstandere av det da den forrige regjeringa innførte det. NOKUTs evaluering viser også at det kan være fornuftig å spesialisere allmennlærerutdanningen mot alderstrinn. Vi vet at det er veldig stor forskjell på å undervise på andre trinn og på tiende trinn. Det kreves ulik kompetanse for å lykkes. Høyre mener derfor at utdanningen i større grad bør spesialiseres i forhold til det nivået man skal undervise på. Høyre foreslår på denne bakgrunn å heve opptakskravene i norsk og matematikk til allmennlærerutdanningen, samtidig som den spesialiseres inn mot alderstrinn. Gjennomsnittlig frafall på allmennlærerutdanningen er på 27 pst. Dette gjennomsnittet skjuler enorme forskjeller - på alt mellom 11 pst. og 51 pst. Som et incitament til å bedre gjennomstrømmingen foreslår Høyre at det igangsettes en ordning som strekker seg over ti år, der lærerstudenter ved både universiteter og høyskoler får en ettergivelse av sine studielån på 20 000 kr når de fullfører utdanningen. Det er et aktivt virkemiddel som kan brukes til å rekruttere flere lærerstudenter, på samme måte som man tidligere aktivt har brukt Lånekassa for å rekruttere til bestemte utdanninger, eller f.eks. til å belønne lang utdanning. I forbindelse med utviklingen av Kunnskapsløftet utarbeidet den forrige regjeringa en strategi for kompetanseheving i grunnopplæringen som strekker seg fra 2005 til 2008. Denne strategien beskriver skoleeiers viktige oppgave knyttet til kompetanseutvikling og det ansvaret man har lokalt for å vurdere hvilke behov man har, og hvilke tiltak som skal prioriteres. Betydelige midler er lagt inn i denne strategien. Stortinget har bevilget 375 mill. kr årlig. Men de evalueringene som til nå foreligger, viser at lærerne i for liten grad har fått den etter- og videreutdanningen de i henhold til strategien skal ha. Det syns å være for liten samhandling mellom skoleeierne og lærerne om hvilke behov som skal dekkes, og spesielt er det den fagspesifikke etterutdanningen som ser ut til å bli nedprioritert. De evalueringene som foreligger, viser at det er behov for kanskje å endre noe av innretningen i bruken av kompetansemidlene. Samtidig er det veldig viktig at denne satsingen fortsetter etter det opprinnelige utløp i 2008. Vi foreslår derfor å forlenge strategien Kompetanse for utvikling til 2011, med minst samme ressursinnsats som fram til nå. Det er også behov for mer systematisk etter- og videreutdanning, ikke bare den reformrelaterte videreutdanningen som vi, typisk sett, i Norge ofte benytter oss av. For å ivareta at elevene får en opplæring som er relevant for arbeidslivets behov, er det viktig at det utvikles et tett samarbeid mellom skolen og det lokale nærings- og arbeidslivet. NHOs prosjekt Næringsliv i skolen har som hovedmål å gi elever og studenter større innsikt i arbeids- og næringslivsspørsmål, og gjennom det legge et best mulig grunnlag for framtidig verdiskaping. Også læreplanene understreker at et godt samspill mellom skole og næringsliv kan gjøre opplæringen i faget mer konkret og virkelighetsnær, og at det kan øke elevenes lyst til å lære. Dette er et samarbeid som også vil ha betydning for den store utfordringen vi har med frafall og bortvalg i videregående opplæring. Vi mener derfor at det bør vurderes å innføre stillinger i skolen etter modell av professor 2, som betyr at man har fagpersoner som tar med seg kompetansen sin inn i skolen. På den måten kan utdanningen gjøres mer praktisk og konkret for elevene, og lærerne kan også få tilegnet seg flere læringsstrategier for undervisningen. I tillegg er det sjølsagt en bonus at båndene mellom arbeidsliv og skole styrkes. En stor utfordring i det norske samfunnet og samtidig en veldig politisk aktuell diskusjon er som kjent hvordan man kan få folk til å stå lenger i arbeid. Det gjelder ikke minst innenfor skolen. Aldersfordelingen blant lærerne er som nevnt skjev, og spesielt vil det om kort tid bli stor mangel på realfagslærere. Samtidig vet vi at situasjonen er ganske parallell for språklærere. Mange slutter, førtidspensjonerer seg eller blir uføre etter et langt yrkesliv i skolen. Men disse lærerne besitter en utrolig viktig kompetanse. Elevene og skolen vil utvilsomt dra nytte av at man beholder dem i skolen lengst mulig. På denne bakgrunn mener vi det er viktig å stimulere til at flere lærere står lenger i arbeid. Vi foreslår seniortiltak for realfagslærere fra og med fylte 55 år, enten i form av en økonomisk bonusordning som en gulrot for å få dem til å stå lenger i arbeid, eller ved å gjøre om undervisningsplikten slik at lærerne er ansatt full tid, men underviser mindre. Mange lærere er slitne etter et langt liv som undervisere. Det har jeg stor forståelse for, men kompetansen de besitter, må vi prøve å beholde i skolen så lenge som mulig. På en måte kan man si at det er en gyllen anledning til å få de samme lærerne som kanskje vil undervise mindre, til å være med på å utvikle pedagogiske metoder, til å veilede yngre realfagslærere og til å utvikle fagene. Dette er konkrete tiltak som må til for å beholde kompetansen lenger. I Høyres alternative statsbudsjett for 2008 foreslo vi å legge inn 30 mill. kr til disse seniortiltakene som en håndsrekning til kommuner og fylkeskommuner for å kunne gjennomføre en slik type tiltak. Men som så ofte før kommer regjeringspartiene i dag til å velge å gå imot forslag som de egentlig mener er både positive og gode. Høyre og de andre opposisjonspartiene har den siste tida gitt Regjeringa mange muligheter til å virkeliggjøre de siste månedenes fagre ord om satsing på skolen. Svaret er egentlig alltid det samme: Regjeringa vil komme tilbake til dem i en eller annen stortingsmelding som kommer i løpet av enten våren eller høsten. Men skolen trenger ikke flere stortingsmeldinger, utredninger eller dokumenter, skolen trenger handling. Vi ønsker med de forslagene vi fremmer, å forsterke Kunnskapsløftet ytterligere. Vi mener det er riktig vei å gå. Hvis det virkelig er en interesse hos Regjeringa for å gjøre det samme, er det for meg en gåte hvorfor de ikke kan stemme for de forslagene vi fremmer i dag. Det burde være helt uproblematisk. Høyre har et sterkt ønske om en skole som skal gi alle elever de samme mulighetene, som skal fokusere på kunnskap, kvalitet og krav, og som skal bidra til å utjevne forskjeller mellom elevene som følge av sosial bakgrunn. Da kan vi ikke vente på en regjering som syns det er viktigere ikke å støtte forslag andre partier har fremmet, enn faktisk å få til en god utvikling i skolen. Høyre er utålmodig på elevenes vegne. Vi forventer at Regjeringa går over fra ord til handling. Jeg tar hermed opp de forslagene som Høyre fremmer alene eller er medforslagsstiller til.