Harald Victor Hove (Høyre), 1999-12-10:
Som flere har vært inne på, ikke minst komiteens leder Haakon Blankenborg, preges dagens debatt av det forhold at Stortinget i løpet av siste år har hatt en rekke debatter om utenrikspolitiske forhold. Og vi vet at flere viktige spørsmål vil bli debattert særskilt også i nær framtid. Det medfører at debatten i dag kanskje ikke blir så grunnleggende og omfattende som i hvert fall noen andre budsjettdebatter har vært. Året vi er i ferd med å gå ut av, har vært et svært aktivt år for Norge i utenrikspolitisk sammenheng. En hovedgrunn til det har selvfølgelig vært at Norge har hatt formannskapet i OSSE i et år hvor utviklingen på Balkan, særlig knyttet til Kosovo og Serbia, og i Kaukasus – i den senere tid særlig knyttet til Tsjetsjenia – har gjort at OSSE har hatt en viktig rolle i sentrale konfliktspørsmål. Året har også vist at man fortsatt har en viktig og aktiv rolle i Midtøsten-diplomatiet, noe særlig møtet i Oslo for vel en måned siden viste. I tillegg har man også hatt mer tradisjonelle temaer i det året som nå går ut. I 2000 vil man altså være ferdig med formannskapet i OSSE, men man vil fortsatt være en del av ledertroikaen. Det som det kan være særlig viktig å minne om, er at vi fortsatt i sterk grad må ha Balkan i fokus – det gjelder særlig Serbia og Kosovo, og jeg vil for å legge til Montenegro og de øvrige deler av det tidligere Jugoslavia, hvor det fortsatt er oppgaver å ivareta. Men som komiteens leder sa, er dette på mange måter spørsmål vi kommer tilbake til i tilknytning til en behandling av Balkan-meldingen. Likevel er vel kanskje oppfølgingen av situasjonen på Balkan noe av det som helt klart er nytt i neste års budsjett i forhold til tidligere. Det kan ellers være grunn til å fremheve situasjonen i Russland. Og akkurat forholdet til Russland er kanskje noe av det som stiller Norge utenrikspolitisk overfor større utfordringer i det neste året enn det som har vært tilfellet om ikke akkurat i år, så iallfall i de nærmeste år forut. Det er grunn til å understreke betydningen og viktigheten av arbeidet i de såkalte nærområdene, hvor det er spesielt viktig å fremheve miljøtrusselen og atomtrusselen, som kanskje står i veien for å få til et mer vellykket arbeid også når det gjelder næringsutvikling i Nordvest-Russland. I tilknytning til nærområdespørsmål, synes jeg for min del at det er et sentralt poeng å fremheve viktigheten av fiskeressursene i Barentshavet og i Nordsjøen. Det å sikre en fortsatt forvaltning av fiskeressursene på best mulig måte i et samarbeid med andre land, er et viktig spørsmål i norsk utenrikspolitikk. Jeg vil gjerne fremheve at det er min oppfatning at den avtalen om Smutthullet vi fikk i stand i år, representerer et godt bidrag til det. Så vil det fortsatt også være viktige spørsmål knyttet til forholdet til EU. Norsk politikk bygger på resultatet av folkeavstemningen, samtidig som vi også er nødt til å tilpasse vår politikk til den utviklingen man konkret ser i EU. Men jeg synes det er grunn til å understreke at det i og for seg ikke er noen prinsipiell endring i den utviklingen som i dag skjer i EU, i forhold til det som man også la til grunn da vi hadde folkeavstemningen i 1994. Det er for min del et svært viktig poeng å understreke. I Venstre har vi tatt for oss spørsmål knyttet til Europa, og vi vil sette i gang en mer grundig debatt om Europa-spørsmål. Det som bl.a. er sentralt i den sammenheng, er sikkerhetsspørsmål i vid forstand, deriblant – ved siden av mer tradisjonelle temaer – også miljøtrusselen og atomtrusselen, for å nevne noen eksempler. Det er klart at situasjonen på Balkan, og Kaukasus, hvis man går litt ut av Europa, vil være sentralt her, samtidig som det også er viktig å ta opp spørsmål knyttet til utviklingen av EØS-avtalen, bl.a. i forbindelse med at det foreligger ganske konkrete planer om en utvidelse av EU som også har en relasjon til EØS-avtalen. Det er i denne sammenheng også grunn til å minne om det nordiske samarbeidet, slik Johan J. Jakobsen gjorde i sitt innlegg. Et viktig poeng for Venstre i debatten om disse spørsmålene er også å kunne være med og danne grunnlaget for Regjeringens arbeid med en Europa-melding, som er varslet om ca. ett års tid. Så litt om spørsmål knyttet til bistand. Det er i årets budsjett en sterk heving av nivået på bistanden. Vi beveger oss litt nærmere det målet som er satt om et nivå på 1 pst. av BNI. Samtidig skal man erkjenne at man ikke har nådd så langt i den sammenheng som ønskelig. Jeg viser i den sammenheng til den opptrappingsplanen som ligger i budsjettet. Men det kan være grunn til å fremheve at det tross alt har vært en vesentlig økning av bistandsmidlene. Det er i den sammenheng også viktig å understreke den betydning gjeldslette og de tiltak som i den sammenheng har vært satt i verk, har for situasjonen i de land vi gir bistand til. Så et par ord om det spørsmålet som Erik Solheim og Fridtjof Frank Gundersen har vært litt opptatt av i debatten, nemlig spørsmålet om oljepris. Det er klart at det kan være veldig nærliggende å oppfatte begrepet stabilisering av oljepris som en omskriving av økt oljepris. Og i den grad det er det, er det all grunn til en viss varsomhet og forsiktighet. På mange måter vil vel situasjonen være den at for verdenshandelen og kanskje også for situasjonen i mange utviklingsland vil en fornuftig og stabil oljepris på mange måter være det beste, og den ligger antakelig verken på det nedre nivået vi har sett i inneværende år, på rundt 10 dollar ved inngangen til dette året, eller på 25 dollar, som den har vært oppe i den senere tid. Jeg får ta meg i vare for å signalisere akkurat hva som er et fornuftig nivå, men det må være et visst poeng her over tid å medvirke til en stabil oljepris et eller annet sted mellom det nedre og det øvre nivået som jeg her har nevnt. Til slutt: Budsjettet er bare en del av den samlede utenrikspolitiske aktiviteten. Men det er viktig at budsjettet ved siden av å sikre midler til bistand også sikrer utenrikstjenesten de nødvendige midler til det arbeidet den driver. At det er et vanskelig og tidvis ressurskrevende arbeid, viser bl.a. WTO-forhandlingene og det man må regne med i den sammenheng. Vi får da legge til grunn at det budsjettet vi i dag vil vedta, er tilstrekkelig til å sikre at vi kan ivareta en aktiv utenrikspolitikk.