Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-13:
Dette er den siste budsjettdebatten i denne stortingsperioden. Det er da på tide å løfte blikket og se utover den enkelte budsjettpost for å prøve å få tak i de store linjene. Vi har hatt samme regjering i hele perioden, så sporene burde være tydelige, og de burde være mulige å lese. Vi har en Høyre-regjering, iallfall en Høyre-dominert regjering, som er valgt for å føre Høyre-politikk. Så de sporene vi burde se, burde kunne betegnes som Høyre-spor, noe annet ville være merkelig. Man skal ha mye god vilje, og ikke minst mye fantasi, om det man ser, kan karakteriseres som visjonært, eller er uttrykk for vilje til å satse på forskning og utdanning. Også denne sektoren er blitt ofret på skattelettealteret. For fire år siden vedtok Stortinget den siste forskningsmeldingen. Vi vedtok fire tematiske satsingsområder. Vi vedtok økt satsing på grunnforskning, og ikke minst hadde vi mål – om ikke så veldig ambisiøse – når det gjelder forskerutdanningen. 250 nye stipendiatstillinger skulle deles ut hvert år framover. Regjeringen mente i stortingsmeldingen om rekruttering til vitenskapelige stillinger at disse målene var for lite ambisiøse, og de fremmet forslag om å øke antallet fra 250 til 350 nye vitenskapelige stillinger hvert år. Det kunne tyde på engasjement og kanskje også vilje til å satse på forskerutdanningen, men det ble glemt nesten før blekket hadde tørket. I årets budsjett, altså budsjettet for 2003–2004, blir det tilsatt 200 nye stipendiater. For neste år, altså i det budsjettet vi behandler i dag, er det foreslått 100 nye stipendiater, altså 250 under eller knapt 30 pst. av det Regjeringen mente var nødvendig for under to år siden. SV foreslår å bruke 160 mill. kr ekstra for å nå dette målet, et mål som det var bred politisk enighet om. Det er også kanskje i minste laget. Vi burde hatt nærmere 200 mill. kr for å gi nødvendige ressurser, slik at man kan opprette de antall stipendiatstillinger som var forutsatt for ca. to år siden, og som Regjeringen mente var nødvendig som en konsekvens av at de mente at Stortinget tidligere hadde vært for lite ambisiøst. I erkjennelsen av at forskning er nøkkelen til framtidig verdiskaping, vedtok et samlet storting at Norge innen utgangen av 2005 skulle være på gjennomsnitts OECD-nivå når det gjelder forskningsinnsats. Da var gjennomsnittet for OECD-landene ca. 2,3 pst. av BNP. Norges innsats var knapt 1,7 pst. Så kan en lage mange morsomheter om prosenter av BNP som mål – det er bevegelig, og alle variabler endrer seg hvert år. Ved utgangen av 2005 vil vi nærme oss 1,8 pst. av BNP til forskning – den samlede forskningsinnsats, både den offentlige og den private. OECD-gjennomsnittet er om lag uendret. Så det er mulig vi har tatt et lite steg – fra 1,7 til 1,8 pst. – i retning av målet. Finland ligger helt på topp, det er blant de landene som bruker mest på forskning. Det at vi ligger langt etter Finland når det gjelder forskning, bekymrer åpenbart ikke statsråden i samme grad som at Finland scorer bedre enn oss på ferdighetstester i grunnskolen. Et omfattende kompetanseløft for den voksne del av befolkningen var målet etter at Stortinget i forrige periode vedtok kompetansereformen. Det lå en visjon bak om at nå var tiden kommet for dem som ikke hadde fått muligheter tidligere. Stortinget løftet fram at læring skjer også utenfor de etablerte utdanningssystem, og gav uttelling for realkompetanse både som avkorting av utdanningsløp og som inngangsbillett til utdanningsinstitusjoner. Sammen med de offentlige utdanningsinstitusjonene skulle fjernundervisning og voksenopplæringsinstitusjonene være viktige bidragsytere. I hele denne perioden har Regjeringen angrepet organisasjonene som driver voksenopplæring. Fylkeskommunene har heller ikke fått tilført ressurser, selv om Stortinget forutsatte da vi behandlet reformen, at den skulle fullfinansieres. Jeg forstår at det er god Høyre-politikk å legge til grunn at voksne selv får betale det utdanningen koster. Men da forventer jeg også at de sier det klart og tydelig, slik at vi alle har det å forholde oss til, og ikke gir skinn av noe annet. For oss som fortsatt mener at kompetanseheving for den voksne delen av befolkningen er nøkkelen til fortsatt produktivitetsøkning, og ikke minst et rettferdighetskrav fra den del av befolkningen som ikke fikk tilgang til utdanning da de var yngre, er målet og idealene i reformen like levende. Derfor fremmer SV forslag både om å styrke fylkeskommunens økonomi og om å øremerke midler til den type opplæring, og vi styrker også voksenopplæringsinstitusjonene og opplysningsorganisasjonene. I løpet av denne perioden har vi fått fjernet øremerkede tilskudd til leirskolene, til SFO og til kulturskolene. Fjerningen av øremerkede tilskudd trenger ikke å være galt, snarere tvert imot. Det som likevel blir så forstemmende, er at fjerningen skjer samtidig med at kommunesektoren utsettes for sultefôring. Landslinjene er et godt eksempel på hva som skjer. En foreslår å overlate disse til fylkeskommunene, samtidig som den statlige bevilgningen trekkes inn og overføres til private skoler. Vi skal gjerne drøfte måten å organisere denne delen av videregående opplæring på, men da kan vi ikke i vår raushet be fylkeskommunen overta, mens pengene som brukes, får den ikke med. Vi har gjennomført endringer i høyere utdanning, med ny gradsstruktur og med faglige endringer. Vi mener fortsatt dette var viktig, først og fremst av hensyn til studentene. I 2004-budsjettet fikk sektoren det de mente var nødvendig for at reformen skulle gjennomføres på en forsvarlig måte. Men allerede fra neste år, med det budsjettet vi skal vedta i dag, starter demonteringen. Med kompromisset her i Stortinget får sektoren et kutt på ca. 100 mill. kr. Og når det gjelder de siste 20 mill. kr, er flertallet så ærlig å si at dette skal tas fra utdanningstilbudet i distriktene. Nå skal de gå løs på de desentraliserte tilbudene. Det er for meg komplett umulig å forstå hvorfor denne delen av høyskolenes virksomhet skal reduseres og nedbygges. Er det noe som har fungert godt, og som har gitt spesielt kvinner i distriktene mulighet til å ta høyere utdanning, er det de desentraliserte utdanningstilbudene. Regjeringen prøver å tildekke kutt i basisbevilgningen med at det skal reduseres i antall studenter. Begrunnelsen er ikke lett å forstå i en tid da vi får økning i kullene i årene framover, en økning som betyr at flere vil etterspørre høyere utdanning. Det som likevel er det alvorlige, er at Regjeringen med dette prøver å gi skinn av at departementet styrer gjennom måltall. Med den nye finansieringsmodellen som Stortinget har vedtatt, har vi brutt båndene mellom måltall og finansiering. Altså er det ikke opp til Regjeringen og departementet å sette måltall og si hvor mange studenter vi skal ha. Dette er det institusjonene selv som avgjør. Hvorledes eventuelle kutt i basisbevilgningene skal tas ut, er det institusjonene som styrer. Dette er kun et forsøk fra Regjeringens side på å sukre kuttet. Vi i SV foreslår 100 mill. kr mer for at en også i 2005 skal opprettholde en bevilgningsramme som tidligere er definert som å fullfinansiere reformen. I Nittedal mobiliserer tusen mennesker i fakkeltog for å slå ring om grunnskolen. Vi kan fortsette her i Stortinget med KOSTRA-tall og med at gjennomsnittlig gruppestørrelse fortsatt er lav, lav sammenlignet med de land som vi liker å sammenligne oss med. Gjennomsnittstallene har økt de siste årene, det er et ufravikelig faktum. Når tusen mennesker i en gjennomsnittlig norsk kommune går i fakkeltog for å forsvare skolen, noe som er et sunnhetstegn for demokratiet, velger vi å overse dette under henvisning til KOSTRA-tall. For SV er dette like viktig å ta innover seg og en like viktig tilbakemelding som budsjettall og tall med tanke på gruppestørrelse. Nedskjæringene er åpenbart et faktum i mange kommuner. Derfor er det viktig at vi styrker kommuneøkonomien og styrker skolen og tar innover oss de markeringene og de reaksjonene som vi ser rundt om i Kommune-Norge. Stortingets flertall har vedtatt en grunnopplæringsreform. For 2003 er det lagt inn 300 mill. kr til et kompetanseløft. Men før vi har gjennomført dette, starter en i Stortinget med et kompromiss der en kutter 15 mill. kr i IKT til kommunene. Begrunnelsen for dette kuttet er de 300 mill. kr til kompetanseheving for lærerne. Dette tyder ikke på vilje, og de sporene vi ser fra denne perioden, tyder heller ikke på at det er vilje til å satse på utdanning og forskning. Jeg tar opp de forslagene der SV er forslagsstiller.