Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-06-13:
En aktiv næringspolitikk er avgjørende for å skape verdier og arbeidsplasser i hele landet. Norge drar stor fordel av å ha en sterk innbringende oljenæring som gir mulighet til å styrke statsbudsjettet hvert år. Samtidig er det slik at store deler av industrien konkurrerer i et internasjonalt marked. Vilkår i Norge som blir utformet helt ulikt de vilkårene utenlandske aktører har, kan svekke bedriftenes konkurranseevne, og få som konsekvens at virksomheten blir lagt ned eller fortrengt av nyetablert kapasitet i land med bedre rammevilkår. Det er en rekke områder der norske særordninger og regler svekker konkurransekraften til norsk industri. Den særnorske formuesskatten er et eksempel på det. Formuesskatten fører til at mange bedrifter tar ut mer utbytte til eierne for å finansiere eiernes formuesskatt. Spesielt gjelder det familieeide selskap med spredt eierskap. I tillegg demper det investeringslyst til produksjonsutstyr og favoriserer investeringer i fast eiendom. Det er en ekstra beskatning av norsk kapital sammenlignet med kapital som er eid fra utlandet. De fleste land Norge vanligvis sammenligner seg med, har avskaffet formuesskatten. Blant OECD-landene er det bare Frankrike, Sveits, Spania, Island og Norge som har formuesskatt. Av disse har Norge de svakeste skjermingsordninger for næringsformue, eller såkalt arbeidende kapital. Et fritak for formuesskatt på arbeidende kapital vil ta bort den skattediskrimineringen som norske private eiere har relativt sammenlignet med offentlige eiere og utenlandske eiere i dag. Det vil stimulere til nasjonalt privat eierskap. Det vil dermed ta bort den konkurranseulempen som det norske kapitalmarkedet har for innenlandske investorer. Industri og øvrig næringsliv trenger stabile rammebetingelser for å sikre videreutvikling. Særlig gjelder det ved nyinvesteringer. Enhver usikkerhet bidrar til risiko som senker avkastningen på nyinvesteringer, produksjon og forskning. I Norge er det en altfor stor tendens til at rammebetingelser blir endret fra år til år. Bedriftene blir utsatt for at forskningsfond fjernes over natten, nytolking av skatteregler som SkatteFUNN, nye avgifter og endrede planer for miljø og klima. Dette er uheldig og bidrar til lavere investeringer og mindre lønnsomt næringsliv. I en periode på 1990-tallet var det få endringer av rammebetingelsene for næringslivet i Norge. Det bidro til et kraftig oppsving i investeringer og sysselsetting i industri og annen verdiskaping. De siste 15 årene har det vært en rekke endringer i industriens rammebetingelser fra år til år. Mens f.eks. Sverige innførte grønne elsertifikat for fornybar kraftutbygging i 2003, brukte Norge årene fram til 2012 på en rekke forskjellige ordninger, før Norge i 2012 omsider sluttet seg til det svenske elsertifikatmarkedet. Resultatet har vært en betydelig oppgang i svensk investering i vindkraft fra 2005, mens de norske investeringene har vært svært låge, først og fremst på grunn av usikkerhet om rammebetingelsene fra år til år. Jeg mener dette viser bl.a. behovet for bedre og mer stabile og forutsigbare rammebetingelser. Jeg fremmer herved Kristelig Folkepartis forslag slik de går frem av innstillingen.