Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2007-04-23:
I dag er en mørk dag for landet. Det er rett og slett en gedigen blåmandag for både dagens og framtidens pensjonister. Det inngåtte forliket om nytt alderspensjonssystem mellom regjeringspartiene, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre er ikke annet enn en gedigen sparereform som fratar folk pensjon. Underreguleringen av grunnbeløpet fra Gro Harlem Brundtlands tid fortsetter. Den fleksible besteårsregelen fjernes. Dette er kun for at staten skal spare penger. Det blir ikke mer pensjon til folket av disse grepene. Uttalelser fra forlikskameratene i media tilkjennegir den sannheten at reformen ikke vil få konsekvenser for dagens pensjonister, ei heller for dem som går av med pensjon de nærmeste årene. Dette er direkte feil, og jeg synes det er skammelig at det politiske flertallet ikke informerer om de faktiske konsekvensene den nye ordningen vil ha for landets pensjonister, både dagens og framtidens. Vi har alle hørt både fra statsministeren og arbeids- og inkluderingsministeren at ingen vil få mindre, alle vil få mer. Jeg vil ikke driste meg ut på den sti å hevde at statsminister Jens Stoltenberg og arbeids- og inkluderingsminister Bjarne Håkon Hanssen lyver. Men det er tydelig at de har så stor respekt for sannheten at de unnlater å si den. Når Regjeringens modell legger opp til 20 pst. lavere pensjonsutgifter for staten i 2050, sett opp mot å videreføre dagens modell, tror jeg at folk flest skjønner at det blir mindre pensjon for framtidens pensjonister. Det er uaktuelt for Fremskrittspartiet å endre pensjonssystemet kun i den hensikt å spare penger. Fremskrittspartiet mener det er viktig å danne et enkelt og rettferdig system. Det er liten tvil om at det er mange grupper som vil tape på omleggingen til det nye pensjonssystemet. Jeg har også registrert med interesse det forliket som er gjengitt i innstillingen, og også de kravene Kristelig Folkeparti, Høyre og Venstre har fremmet i forbindelse med dette forliket. Det er interessant å legge merke til flere ting, og hvor lite gjennomslag disse partiene egentlig har fått etter en lang vinters forhandlinger. Man hadde krav om at pensjonsopptjeningen skulle være på 8 G. Det man fikk gjennomslag for, var en økning på 0,1 G, dvs. skarve 6 289 kr. Man blir jo da fristet til å stille seg spørsmålet: Kan dette betraktes som en håndsrekning til dem med lang utdanning? Jeg tror ikke de med lang utdanning vil føle at dette er en håndsrekning. Jeg tror ikke de vil føle at dette er det som gjør at de går styrket ut og får kompensert med det nye systemet. Det ble også fremmet krav om å gjeninnføre en ordning med privat pensjonssparing med skattefordel, som på lik linje med de tidligere private ordningene, eller bedre, skulle stimulere til pensjonssparing. Kravet fra opposisjonen var at dette skulle tre i kraft fra og med 2007. Resultatet ble en ny ordning fra 2008 med et sparebeløp på 15 000 kr. – Ikke direkte noe å juble over! Riktignok står det partiene fritt å foreslå et høyere sparebeløp samt å gjeninnføre tidligere regler for livrente. Jeg utfordrer de andre partiene til å støtte opp om det representantforslaget som ligger til behandling i Stortinget, Dokument nr. 8:52, der man faktisk legger opp til en bedre ordning for individuell pensjonssparing enn det som det legges opp til her. Man har også fremmet krav om pensjonsopptjening for alle som har avtjent førstegangstjeneste. Men dette var jo noe som Regjeringen allerede hadde lagt inn i sin stortingsmelding. Det man fikk gjennomslag for, var at alle skulle få det etter seks måneder, ikke ni måneder, slik som det ble foreslått i meldingen. Imidlertid har de tre partiene – det skal de få skryt for – klart å få gjennomslag for bedre opptjeningsregler for ulønnet omsorg. Her har man fått til en løsning som er helt på linje med det Fremskrittspartiet foreslår. Men jeg tror nok mange av opposisjonspartienes medlemmer og tillitsvalgte, og velgere ikke minst, er noe skuffet over det forliket Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre har fått til på vegne av sine velgere, for det er lite gjennomslag i det. Flertallet foreslår at utbetalt alderspensjon skal reguleres årlig med gjennomsnitt av pris- og lønnsvekst, og de nye reglene skal gjelde for alle alderspensjonister fra og med 2010. Dette innebærer at dagens og framtidens pensjonister som vil motta pensjon fra 2010 og framover, vil få en dårligere vekst enn det dagens ordning tilsier. For hvert år man er pensjonist, vil alle alderspensjonister få redusert sin kjøpekraft i forhold til de yrkesaktive. Med pensjonskameratenes forslag til ny indeksering skjer også følgende to grep, som etter Fremskrittspartiets syn er en klar forringelse for pensjonistene: For det første: Pensjonistene fratas muligheten til å forhandle med staten om regulering av folketrygdpensjonen. Pensjonistene vil få lavere inntektsutvikling enn lønnsmottakerne. Det prosentvise gapet vil bli større for hvert år. Fremskrittspartiet ønsker ikke å gi pensjonistene følelsen av å være annenrangs borgere. Derfor vil Fremskrittspartiet gå inn for at pensjonistene fortsatt skal ha rett til å fremme sine interesser gjennom forhandlinger med staten. Fremskrittspartiet mener at pensjonsoppgjøret fortsatt skal være et lønnsoppgjør, og fremmer også forslag i tråd med det. For det andre: Det kanskje viktigste og det mest negative grepet som tas i den nye reformen, er at man fjerner besteårsregelen. Besteårsregelen har – det er det liten tvil om – en sterk sosial profil og er langt mer livsfasevennlig enn alleårsregelen. I dag har vi flere hundre tusen deltidsjobber. Besteårsregelen tar hensyn til om man veksler mellom fulltid og deltid. Med de nye reglene vil man med kun ett år på deltid få redusert pensjonen livsvarig. Mange av dagens 641 000 yrkesaktive i Norge som jobber deltid, vil tape store pensjonsutbetalinger ved forliket om alderspensjon i folketrygden. La meg ta ett konkret eksempel: En person som arbeider 20 år heltid og deretter 20 år i en 50 pst. stilling, vil kunne tape ca. 42 000 kr i året i pensjon med den nye ordningen. Dette er ikke tall som Fremskrittspartiet har funnet på selv, men som er regnet ut av sjeføkonom Erik Orskaug i Unio. Så kan enkelte si at dette ikke vil være noe problem, fordi stadig flere vil velge å jobbe heltid. Da vil jeg sitere hva Orskaug sa til Nettavisen den 13. november 2006: «Vi kan håpe på at flere ønsker å jobbe fulltid i fremtiden, men store grupper i arbeidslivet vil i mange år fremover ha løsere tilknytning til arbeidsmarkedet enn de som jobber fulltid i alle år. Disse vil tape stort på det nye forslaget til folketrygd.» Det at Fremskrittspartiet vil beholde dagens pensjonssystem, gjør at vi også ville beholde bærebjelken i dagens velferdssamfunn, nemlig besteårsregelen. Dette ville være et viktig bidrag bl.a. til alle dem som jobber innenfor omsorgsyrkene, og som har ufrivillig deltid. Dette ville føre til at de med lange studier ville komme langt bedre ut enn det som foreslås i den nye ordningen. Det er jo et paradoks på mange vis og rimer dårlig med nasjonens behov for å satse på kunnskap, at det nettopp er de som skal oppmuntres til å skaffe seg den kunnskapen, som nå straffes i det nye pensjonssystemet. Det er også sagt en god del fra Regjeringen og ministeren om at man nå har avskaffet minstepensjonsfella. Det er mulig at man har avskaffet minstepensjonsfella, men min ærbødige påstand er at Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre etablerer en ny fattigdomsfelle, nettopp fordi minstepensjonistene ikke skjermes for den levealderjustering som skjer i det nye systemet. I dag har en minstepensjonist ca. 113 000 kr å leve for. I forslaget til nytt alderspensjonssystem sier flertallet at man skal ha en garantipensjon på størrelse med dagens nivå – på størrelse med dagens nivå. Ser vi fram til 2050, og forutsatt også at de som har garantipensjon, altså minstepensjonistene, skal få redusert sin pensjon med 20 pst., vil en framtidig minstepensjonist ha rundt 91 000 kr å leve for. Det vil si at uansett hvilken definisjon man legger seg på, vil man ligge under fattigdomsgrensen. På denne måten skaper man en ny fattigdomsfelle. Det er kun Fremskrittspartiet som i denne saken i dag foreslår konkrete løsninger for hvordan dette kan unngås, nettopp ved at vi foreslår en garantipensjon tilsvarende 2 G, altså i underkant av 126 000 kr, og i tillegg foreslår at den skal skjermes for de negative konsekvensene som levealderjusteringen medfører. Så kan man si at framtidens minstepensjonister ikke vil være den samme type minstepensjonister som man har i dag. Det er i og for seg riktig. Stadig flere, både kvinner og menn, deltar i arbeidslivet. Ser vi tilbake historisk, var kvinner stort sett hjemme på 1950-, 1960- og 1970-tallet og tok seg av barn og pleide sine foreldre og svigerforeldre, mens menn var ute og jobbet. Mange av disse kvinnene er minstepensjonister i dag. I dag er kvinneandelen i yrkeslivet selvfølgelig mye høyere, og disse vil ikke bli minstepensjonister. Men hvem blir de nye minstepensjonistene? Jo, det er de aller, aller svakeste i dette samfunnet. Det er de som på en eller annen måte ikke kan være en del av yrkeslivet. Det gjelder mennesker som i ung alder får en kronisk sykdom som forhindrer dem fra å delta i arbeidslivet. Det gjelder funksjonshemmede som ikke kan gå ut i arbeidslivet, og det vil bl.a. gjelde mennesker med et stort handikap som ikke kan delta i arbeidslivet. Det er disse som ikke vil få en arbeidsopptjening i framtiden, fordi de har ikke noen arbeidsinntekt. Så lenge en står utenfor arbeidslivet og ikke har én krone i opptjening, vil man bli garantipensjonist, noe også statsråden sa på pressekonferansen da man la fram meldingen. Jeg er stolt av at Fremskrittspartiet i dag legger fram konkrete forslag som ivaretar pensjonistenes opptjente rettigheter. Fremskrittspartiet sa allerede våren 2005, da man behandlet pensjonsreformen og vi ikke fikk tilslutning for vår primære modell i Pensjonskommisjonen – så det bør ikke komme som noen stor overraskelse på representanten Myrli at Fremskrittspartiet i dag legger fram forslag i henhold til eksisterende pensjonssystem – at ettersom Fremskrittspartiet ikke hadde fått flertall for sitt syn, og det heller ikke hadde vært viet stor nok oppmerksomhet i forhold til utredningen, ville vi i det videre arbeidet beholde dagens system, med enkelte justeringer. Det er det Fremskrittspartiet legger fram forslag om. Vi foreslår å beholde dagens system, men vi foreslår i tillegg å fjerne all avkorting mellom gifte og samboende pensjonister, slik at alle skal få 100 pst. grunnpensjon uavhengig av sivilstand. Vi innfører en garantipensjon som er langt høyere enn dagens minstepensjon, en garantipensjon som er på et nivå som både Pensjonistforbundet mener er riktig og som forhindrer at framtidens minstepensjonister skal leve under fattigdomsgrensen. Vi innfører et fleksibelt uttak av pensjon fra 62 år, men vi beholder besteårsregelen. I tillegg til at vi beholder besteårsregelen, vil vi gi studenter en bedre opptjening enn det som det legges opp til fra flertallets side. Vi forbedrer opptjeningsgrunnlaget for omsorgsarbeid. Vi innfører også pensjonsopptjening for vernepliktige. Fremskrittspartiets modell, eller forslag i denne saken, står godt referert i innstillingen. Vi mener at våre forslag viser at man ivaretar pensjonistene i framtiden. Flere har stilt konkrete spørsmål om det er så stort behov for å foreta de store kuttene som det her legges opp til fra flertallets side. Både professor i trygdemedisin Bjørgulf Clausen og pensjonsrådgiver Harald Engelstad sier at man er svært tvilende til at det ikke er lagt fram noen konkrete bevis som tilsier at man bør eller må foreta store innsparinger i framtiden, men at man fortsatt kan bruke dagens modell, som vil være en langt bedre modell og en langt mer rettferdig og enklere modell enn det som flertallet i dag legger opp til. Derfor blir dagen i dag dessverre en svart dag for landets pensjonister. I dag sier stortingsflertallet farvel til kanskje en av de største velferdspolitiske reformer vi har sett, nemlig folketrygden som ble innført i 1967. Det er uten tvil en stor blåmandag for både framtidens og dagens pensjonister, som uten tvil vil få mindre i pensjon med det nye systemet. Samtidig vil deres pensjonsutbetalinger hvert år framover bli underregulert på en slik måte at de taper for hvert år de er pensjonister i forhold til de yrkesaktive. Den urettferdigheten vil Fremskrittspartiet ta avstand fra, og derfor har jeg den glede å ta opp de forslag som Fremskrittspartiet fremmer og som står referert i innstillingen.