Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-13:
Kunstens og kulturens rammevilkår er avgjørende for livskvaliteten til den enkelte av oss og for samfunnet som helhet. I en politikk for et mer rettferdig og solidarisk samfunn, et samfunn rikt på samhold og gode opplevelser for alle, er kunst og kultur viktige elementer. Det kunne være fristende å klippe sitater fra de borgerlige partienes replikker på SV de siste fire foregående år. Kort sammenfattet har de inneholdt at SV har forledet det kulturpolitiske Norge med lovnader og monopolpenger. Det er derfor med god følelse jeg står her og skal forsvare det budsjettet som SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet legger fram og har flertall for i salen. Budsjettet som foreligger, er et direkte resultat av det store Kulturløftet, som var disse tre partienes motsvar til kulturmeldingen. Jeg regner med at til og med SVs kritikere vil innrømme at både innhold og prioriteringer i vesentlig grad bærer preg av nettopp SVs kulturpolitiske program. Det skulle bare mangle om vi i SV ikke var fornøyd med dette. Men enda bedre og viktigere er det selvfølgelig at norsk kulturliv fortsatt applauderer, slik de gjorde for to år siden, da vi la fram Kulturløftet. Kultur-Norge jubler, var overskriftene da årets kulturbudsjett ble lagt fram. Feiende flott framtidsmusikk, het det da Kulturløftet ble lansert – riktignok ikke fra Høyre/Kristelig Folkeparti/Venstre-hold. Der i gården ble det kommentert på to måter. Den ene vinklingen var: «Et populistisk utspill» – fra Thommessen, «en litt patetisk, populistisk overbudspolitikk» – fra Skei Grande. Eller den andre vinklingen, at det ikke var «stort anna enn å slå inn opne dører» – fra daværende statsråd Svarstad Haugland. «Men når sant skal sies, er det ikke langt fra det som allerede er tatt med i kulturmeldingen fra Regjeringen side» – fra Ola T. Lånke. Jeg vet ikke om de har bestemt seg ennå, for det rimer vel dårlig at vi skulle slå inn åpne dører med populistisk overbudspolitikk. Forskjellen mellom Kulturløftet fra de rød-grønne og det som ble lagt fram av Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, ligger jo i forpliktelsen. Vi sa at dersom vi fikk flertall, skulle Kulturløftet gjennomføres, mens i de borgerlige partienes kulturmelding var gjennomgangstonen at de ønsket «monaleg auke» på de fleste felter, men de vek unna for forpliktelsen. De valgte heller, som de sa, å ta atterhald om den økonomiske stoda. Og det er jo lov, men var det noe vi fikk høre i valgkampen, var det at Norge går så det suser. Ja, vi er enig i den vurderingen, men det er da vi må spørre oss – med tanke på lovnadene i kulturmeldingen – hvorfor kommer det ikke «monaleg auke» på kulturbudsjettet når det går så det suser? Eller skulle vi kanskje spørre: Når de ikke finner rom for kulturvekst nå, når mener de den skal komme? De forslagene de la fram på egen kjøl i høst, hadde riktignok en økning på administrasjon og til kirkeformål, men til kultur hadde de en økning som var så liten at den ikke engang tok høyde for pris- og lønnsvekst. Tallenes tale er klar. De ville øke bevilgningen til Den norske kirke med 7,4 pst. Til administrasjon mente de et påslag på 6,9 pst. var passe. Til kultur derimot nøyde de seg med et påslag på 1,3 pst., som er mindre enn pris- og lønnsvekst, og til film- og medieformål fant de bare å kunne øke med 1 pst. Vi kan vel i alle fall kalle dette interessante prioriteringer. Kultur-Norge applauderte ikke bare kulturbudsjettet, men også de rød-grønnes vilje til å ruste opp i kommunene. Situasjonen i kommune etter kommune de siste årene har jo vært nedskjæringer på bevilgninger til frivillighet, idrett og kultur. I kommune etter kommune har vi sett at de sliter med å klare de lovpålagte oppgavene. Da vet vi hvordan det går med andre gode tiltak. Med de ekstra milliardene som nå tilflyter kommunene, har mange flere kommuner budsjetter som muliggjør satsing også på kultur, idrett og frivillighet. Jeg har tro på at de rød-grønne partienes kultursatsing vil fortsette gjennom hele denne stortingsperioden, og jeg håper at når vi er ferdige med denne perioden, gjør vi ikke som den foregående regjering: viser tilbake til en sak som de ble påtvunget av den politiske opposisjonen, nemlig Den kulturelle skolesekken, men viser tilbake til de sakene vi sjøl har gjennomført.