Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-11-23:
Jeg deltok i debatten i 2008 i Lagtinget da nåværende ekteskapslov ble vedtatt. Jeg pekte den gang på hva jeg mente var inkonsekvens i loven. Når jeg nå ser tilbake på hva jeg ga uttrykk for den gangen, synes jeg det står seg godt. Hva var det som gikk igjen i odelstingsdebatten og lagtingsdebatten? Jo, begrep som «for likestilling», «gi samme rettigheter som par i heterofile ekteskap». Men har det blitt slik? Har det blitt likestilling? Har man fått samme rettigheter som heterofile par? Nei, vil jeg si. Og hvorfor ikke det? Jo, fordi regjeringen ikke la opp til en reell likestilling i 2008 på alle punkter. Jeg spurte i debatten i 2008 stortingsflertallet om hvorfor ikke regjeringen tok til orde for at også homofile par skulle få de samme rettighetene som lesbiske par når loven om kjønnsnøytralt ekteskap ville bli vedtatt. For hvis det er en prinsipiell tanke som ligger til grunn for flertallet omkring «likestilling» og «samme rettigheter», og ikke en biologisk begrunnelse for ekteskapet, som det er for Kristelig Folkeparti, som vi hevdet den gangen og hevder i dag, og som gjorde at vi stemte imot, er det en logisk brist i regjeringspartienes argumentasjonsrekke på dette området. Fire år er gått, og de fire årene har etter min mening godt dokumentert hvorfor loven burde ha blitt konsekvensutredet før den kom til Stortinget. Loven ble ikke noe punktum. Denne interpellasjonsdebatten er ingen reklameplakat for Arbeiderpartiets politikk. Denne interpellasjonsdebatten er en viktig debatt om ekteskapets stilling, men også hva den nye ekteskapsloven får av konsekvenser. Vi ser at utviklingen går videre. Statsråden betegner i svaret til interpellanten Kristelig Folkeparti som desperat når interpellanten trekker opp problemstillinger innenfor bioteknologiloven, surrogati osv. Men det er jo slik at det var regjeringen som åpnet for endring bl.a. i bioteknologiloven som en konsekvens av ekteskapsloven for å få ting til å henge sammen. Nå sies det fra partier ja til eggdonasjon. Ja til eggdonasjon gir et flertydig morsbegrep i lovverket – fødende mor og genetisk mor. Surrogatidebatten vil følge i dette kjølvannet. De som sier noe annet, mener jeg er lite realitetsorienterte. Jeg tror surrogatidebatten er det neste som vil seile opp: Vi ønsker oss et barn, vi betaler for det, og vi ordner det. At noen – en dame, ja, en mor – trengs for å bære det fram, dessverre mot betaling, vektlegges lite eller helst ikke i det hele tatt. Kjøp og salg kalles dette i andre sammenhenger, men det er krevende for oss alle å si det når det dreier seg om et barn som er så høyt ønsket. Men det trengs altså en mors kropp. Jeg er glad for at statsråden sier at «regjeringa er imot surrogati», og at ett av forholdene hun trekker fram, nettopp er hensynet til kvinnene, og også menneskehandel og en lav standard på helsetjenesten i mange av de landene der disse tjenestene vil bli tilbudt. Jeg er glad for at Kristelig Folkeparti og SV står på linje her, og forhåpentligvis på linje med resten av regjeringen, for det er et paradoks det lovendringsforslaget som helseministeren har sendt på høring, at surrogati ikke er lov i Norge, men det er lov i utlandet, noe som vi mener ikke bør skje, og som regjeringen og et stort, stort flertall av de politiske partier i Norge er imot.