Jørgen Holte (Senterpartiet), 1999-12-21:
Innstillinga til nysalderinga syner forslag til endringar på statsbudsjettet for 1999, og dei ulike endringane bygger på meirforbruk og mindreforbruk i høve til vedtatt budsjett, endring av overslaga på inntektssida og reelle auka utgifter som det ikkje var råd å vite omfanget av då budsjettet blei vedtatt. Innstillinga syner reduserte inntekter som samla utgjer om lag 7,6 milliardar kr, utanom inntekter frå petroleumsverksemda og lån. Av dette er 4,2 milliardar kr reduserte renteinntekter og 3,4 milliardar kr netto reduserte andre inntekter. Utgiftene medrekna det som det er fremja forslag om i St.prp. nr. 30, er auka med netto 3,6 milliardar kr. Til tilleggsløyvingar og utgifter til lønsoppgjer og trygdeoppgjer i budsjetterminen har det gått med om lag 5,2 milliardar kr av ymseposten, slik at det der no står att 50 mill. kr. Ved reduserte inntekter på 7,6 milliardar kr og auka utgifter på 3,6 milliardar kr aukar det oljekorrigerte underskotet i budsjettet frå 5,4 milliardar kr til 16,6 milliardar, etter proposisjonen. Etter at stortingsproposisjonen blei lagd fram, er det seinare fremja forslag frå Regjeringa om løyving av 15 mill. kr i samband med «Sleipner»-ulukka. Vidare har Stortinget ved handsaminga av ulike innstillingar, slik leiaren i finanskomiteen, saksordførar Lars Gunnar Lie, gjorde greie for i innlegget sitt, auka utgiftene med 486 mill. kr. Dette utgjer eit samla meirforbruk på 501 mill. kr i forhold til proposisjonen. Det nysalderte budsjettet for 1999 vil såleis ha eit oljekorrigert underskot på om lag 17,2 milliardar kr, som blir dekt inn gjennom overføringar frå Statens petroleumsfond. Den reelle underliggande utgiftsveksten er ut frå dette auka til 2 pst., frå 1,5 pst., som ein gjekk ut frå i Gul bok, og frå 0,75 pst. i forhold til vedtatt budsjett i fjor. Med utgangspunkt i overslag på rekneskapen for 1999 blir den finanspolitiske innstramminga på om lag 0,5 pst. i motsetning til i forslaget til budsjett for 1999 på 1 pst. Tyngda av dei auka utgiftene skriv seg frå at det er behov for auka løyvingar til internasjonale fredsstyrkar i Kosovo og meirforbruk i samband med innsatsstyrt finansiering av sjukehusa. At landet blir trekt inn i fredsbevarande operasjonar i andre land, er det vanskeleg å planlegge omfanget av. At det får konsekvensar også for vårt land sitt budsjett med omsyn til behov og meirforbruk, er ikkje vanskeleg å skjøne, og etter mi vurdering må det aksepterast. Med det stramme budsjettet vi hadde for 1999, er det forsvarleg å finne inndekning for dette meirforbruket gjennom Statens petroleumsfond. Tras i dei endringane som nysalderinga legg opp til, er det rett å seie at gjennomføringa av den økonomiske politikken i 1999 har ført til ei positiv utvikling for norsk økonomi. Finanspolitikken sitt bidrag til ei meir balansert utvikling og styrkt tillit til norsk økonomi har ført til at gjennomsnittleg arbeidsløyse ser ut til å bli om lag uendra frå 1998 til 1999. Årslønsveksten ser ut til å bli vesentleg lægre i 1999 enn i 1998, samtidig som lønsoverhenget inn i år 2000 kan legge til rette for at veksten totalt neste år kan kome på line med veksten hjå våre handelspartnarar. Valutakursen er tilbake på same nivå som før valutauroa i fjor, og Noregs Bank si rente er sett ned med 2,5 pst. sidan årsskiftet. Det er derfor grunn til å gi Regjeringa honnør for den tillit som er skapt i samband med gjennomføringa av finanspolitikken, trass i at vi legg bak oss eit år med svært mange uventa hendingar for både utgiftssida og inntektssida i budsjettet. Det er også grunn til å gi honnør til dei partia i Stortinget som når det gjelder budsjettet for både 1999 og år 2000, har sett verdien i å søkje mot posisjon, for slik å få innverknad på sluttresultatet og såleis få synleggjort meir av sin politikk. På dette grunnlaget vil eg på vegner av Senterpartiet tilrå innstillinga slik den ligg føre.