trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-10-06:
Jeg vil først benytte anledningen til å skryte av statsrådens evne til å snu. Venstre har tro på den offentlige debatt og den offentlige debatts foredling av standpunkter. Det burde kanskje andre departementer lære av statsråden som er her nå. Mitt spørsmål er knyttet til hovedspørsmålet som ble stilt angående dette veiledningsforslaget, som vi i Venstre syns er kjempegodt. Det bør virkelig gjennomføres med stor tyngde. Men varslingen vi får fra både organisasjonene innenfor feltet og veldig mange bekymrede lærere, er at dette klarer man ikke å rekruttere folk til, for dette er det ikke satt av nok penger til. Så lærerne på grunnplanet varsler Venstre-systemet om at dette ikke kommer til å mobilisere nok av de gode, gamle, garvede lærerne, som kan det å stå i klasserommet, til å gjøre denne jobben. Kan statsråden garantere at hun med så lite penger klarer å få så mange lærere ut på banen for å gjøre jobben?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-10-06:
Jeg ønsker å stille spørsmål til statsråd Brekk. De siste ti år har norske skattebetalere brukt over 1 mrd. kr på reindriftsnæringen gjennom reindriftsavtalen. Vi har i dag nærmere 100 000 flere tamrein enn det som er vedtatt av Stortinget, til tross for at myndighetene har truet med tvangsslakting om ikke samene selv reduserte antall dyr. Nå har statsråd Brekk gått inn med nærmere 10 mill. kr av skattebetalernes penger for å kjøpe opp 330 tonn reinkjøtt fra private slakterier i Finnmark. Dette til tross for at statsråden uttalte i Dagens Næringsliv den 24. september: «Reinsdyrkjøtt er priset for høyt og næringen har ødelagt for seg selv ved å pøse ut delikatessen som frossenvare.» Mens norsk laks selges for rekordpriser på kontinentet, er det i praksis nesten ingen eksport av reinkjøtt. Brekk uttaler også til samme avis følgende: «Det er ikke mer reinkjøtt i Norge enn at hjemmemarkedet er stort nok.» Kan statsråden utdype og begrunne hvorfor han må gå inn og kjøpe opp 330 tonn reinkjøtt fra private slakterier samtidig som han ikke ønsker å eksportere til utlandet og med det få en veldig god pris for kjøttet?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-10-06:
Det er litt merkelig å si at staten skal gå inn og kjøpe opp kjøtt. Når vi prater med næringen selv, både slakteriene og kjedene, som REMA 1000 og NorgesGruppen, så sier de at de ønsker at staten skal holde fingrene av fatet og la dem få lov til å regulere dette selv og selge til den prisen de skal. Prisen på reinkjøtt er i dag 40 pst. høyere enn i bl.a. vårt naboland Sverige. Hvorfor? Jo, Sverige er så heldig at de ikke har statsråd Lars Peder Brekk der, som for så vidt er inne og bruker sin politikk ved å sette opp prisene. Det undrer meg også hvorfor ikke landbruksministeren kan være så storslått å eventuelt la minstepensjonister og småbarnsforeldre få lov til å kjøpe og nyte nydelig reinstek med tyttebær og mandelpoteter. Det unner han oss ikke. Mitt spørsmål til statsråden blir: Hvorfor lar Lars Peder Brekk de frie markedskreftene slutte å virke?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-10-06:
Den faktiske situasjonen er at Norske Reindriftssamers Landsforbund, NRL, og staten har gjennomført ekstraordinære forhandlinger. Vi kom den 20. september til enighet om en tilleggsprotokoll til reindriftsavtalen for 2010–2011. Det en konkret har blitt enige om, er etablering av et ekstraordinært frakttilskudd, en avtale med Nortura om oppkjøp av 212 hele slakt samt 120 tonn småkjøtt og finnbiff, og å styrke satsingsområder i verdiskapingsprogrammet for rein for å sikre økt slakting og omsetning av reinkjøtt. Bakgrunnen for denne ekstraordinære forhandlingen nå nylig er at markedssituasjonen for reinkjøtt har blitt særdeles vanskelig. I hovedsak er det et finnmarksproblem, men Finnmark er da også kjerneområdet for norsk reindrift. Ved inngangen til slaktesesongen 2010–2011 var det om lag 550–600 tonn reinkjøtt på lager, noe som svarer til om lag en tredjedel av årlig slaktevolum. Poenget er at det her skjer en omfordeling av midler som allerede er avtalt skal være en overføring til reindriftsnæringen. En har omdisponert midlene for å sikre et arbeid for økt uttak i en vanskelig situasjon. En frykter selvsagt, hvis en ikke får økt uttaket av rein, at en får problemer med reintallet på vidda. Hovedpoenget er at markedstiltak er et ansvar for næringen og aktørene i verdikjeden. I og med at det eksisterer verken målpris eller markedsregulering av reinkjøtt, opererer aktørene i verdikjeden for reinkjøtt innenfor et fritt marked. Det er utgangspunktet, så disse aktørene har all mulighet til også å forestå eksport, om det ønskes.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-10-06:
For å gjøre representanten Trældal oppmerksom på det faktiske forhold, så er det faktisk reindriftsnæringen selv som innenfor dette markedet har ansvar for omsetning og prisfastsetting og for å sørge for at det blir et avtak. Det er ikke et ansvar for staten, og det er ikke slik at landbruksministeren kan sette prisene i markedet. Jeg er enig med representanten Trældal i at antakelig har prisnivået på reinkjøtt vært for høyt. Det har jeg uttalt. Det som er hovedpoenget nå, er at reindriftsnæringen selv betaler dette oppkjøpet ved at en har omdisponert midler som en allerede har til disposisjon over reindriftsavtalen – en reindriftsavtale som for øvrig er vedtatt i dette Stortinget. Så jeg synes på sett og vis at her gjelder det å holde tungen rett i munnen, og det har vi hatt i departementet denne gangen i alle fall.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-10-06:
Jeg skal gjenta det: Det er faktisk slik at det er reindriftsnæringen selv som i henhold til eksisterende avtaler har ansvaret for markedsarbeid og prisfastsetting, og også å sørge for at det skjer en avklaring av de kvanta som er til disposisjon. Gjennom reindriftsavtalen har vi omdisponert ressurser for å sørge for at uttaket økes, og en har på det viset fått til en bedring av situasjonen. Jeg har lyst til å gi ros til en del av dagligvarekjedene som har tatt tak i utfordringen og økt omsetningen av reinkjøtt, bl.a. REMA 1000, som nevnes her. Det gjorde de bl.a. etter at jeg innkalte dem til et møte den 22. juni om kvelden på Gardermoen, for å sette fokus på utfordringene, og for å få til et samarbeid mellom næringen og dagligvarebransjen for på det viset å få økt omsetningen. Så her har dagligvarebransjen tatt tak i situasjonen, her har næringen selv tatt tak i situasjonen, og her har vi altså bidratt på en positiv måte for å sikre at vi oppnår det vi alle ønsker: å få et større avtak av reinkjøtt i markedet.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-10-06:
Jeg tenkte jeg skulle prøve meg på å si at jeg trenger et kurs i joiking, for det kan jeg dessverre ikke! For å legge det på plass igjen: Det er faktisk slik at det er reindriftsnæringen selv som har ansvar for markedstiltak. Det bidraget som en har gjort gjennom denne omdisponeringen i henhold til reindriftsavtalen, er å sørge for økt uttak av rein i en situasjon der det var for store lager, for å sikre at reindriftsaktørene fikk betalt, og slik at vi fikk større flyt i produksjonen. Det håper jeg virker, og det innebærer at reindriftsnæringen selv har bidratt til å betale gjennom omdisponering. Det som er det viktige i framtiden, er å få redusert reintallet på Finnmarksvidda. Vi jobber gjennom bruksregler, og gjennom det lovverket som finnes, for på det viset å sørge for at næringen selv tar ansvar for reintallet, og på det viset skape en bærekraftig næring.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-10-06:
Jeg gjentar på nytt at markedstiltak er et ansvar for næringen og aktørene i verdikjeden. Det staten gjennom omdisponering av reindriftsavtalen har bidratt med, er å sørge for at næringen selv betaler for at vi tar ut større kvanta fra slakteriene – det gjelder aktørene i Finnmark. Vi har jobbet aktivt for å øke omsetningen av reinkjøtt, vi har, som jeg nevnte tidligere, hatt møter med dagligvarebransjen, med aktørene der, og vi har også gjennom denne justeringen av reindriftsavtalen sørget for at det er større avtak. Jeg er opptatt av at vi skal få brukt det reinkjøttet, som utgjør ca. 1,6 pst. av markedet for kjøtt, på skikkelig vis, for det er et fantastisk produkt. Da må næringen finne løsninger på prisingen som gjør at avtaket øker.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-10-06:
Det kan ikke være noen tvil om at en statlig innblanding, og ikke minst pengebruken, ikke har ført til noe særlig positivt for reindriftsnæringen. Lagrene er store og vanskelige å selge, og det prates om stor krise i næringen. Samtidig har andre, uten statens innblanding, gjort avtaler med f.eks. REMA 1000, og de produserer og selger alt de kan. Da blir mitt konkrete spørsmål til statsråden, med et forhåpentligvis konkret svar: Hva vil statsråden gjøre for at reindriftsnæringen skal kunne drive på en fornuftig måte uten innblanding fra staten, og hvor markedet, dvs. etterspørselen etter disse produktene, styrer produksjonen?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2010-10-06:
Her kan man jo få inntrykk av at statsråden bare har ansvar for de gangene man har positive tiltak, med møter på Gardermoen og sånt. Da vil jeg minne statsråden om at vi tidlig på 1980-tallet skaffet oss markedsadgang ved å joike i Melodi Grand Prix. Statsråden kan kanskje også sette det på cv-en, og ta det med som en av sine vellykkede arenaer! Det er uten tvil sånn at når departementet gjennom reindriftsavtalen og landbrukspolitiske virkemidler blander seg inn, så kompliserer man bildet. Det kan det ikke være mulig å se bort fra. I tillegg vet vi jo at reindriftsnæringen nå står overfor utfordringer. Vi har en olje- og energiminister som reiser rundt og skal bygge vindparker, på store plasser, og vi har en næringsminister som nå reiser rundt og skal drive mineralutvinning i stor stil. Jeg skal ikke diskutere disse millionene man har brukt, og det kjøttet som er kjøpt, men har statsråden noen visjoner om hvordan man framover kan hjelpe reindriftsnæringen i det som blir en vanskeligere og vanskeligere situasjon, når man ikke skal satse på eksport, og når man ikke skal bruke markedet som verktøy?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-10-06:
Jeg vil sterkt oppfordre landbruksministeren til å lese referatet fra det han har brukt tid på å snakke om her nå, om reindriftsnæringen, for den begrunnelsen som statsråden bruker for ikke å gjøre noe eller for ikke å gripe inn, eller for at man ikke har grepet inn, er, som han sier selv, at det er reindriftsnæringen selv som styrer dette. Nei, det er ikke det. For nettopp reindriftsavtalen legger den rammen, og det er en ramme som departementet og ikke minst statsråden er med på å sette. Og når man da ikke aksepterer at markedet bør kunne være med og regulere dette, får vi de utslagene som vi nå ser. Spørsmålet mitt til statsråden er følgende: Vil statsråden i forbindelse med neste års reindriftsavtale sørge for at man nettopp får lempet på en del av disse mekanismene, slik at forbrukeren kan få tilgang til billigere reinkjøtt? For det er jo åpenbart at når det hoper seg opp på lager, så må man senke prisen for at folk skal kjøpe. Man kan jo ikke la staten gå inn og kjøpe for at prisen fortsatt skal være høy og ingen vil ha kjøttet.
Henning Warloe (Høyre), 2010-10-06:
Jeg har et spørsmål til statsråd Aasland. Norge deltar i mange viktige samarbeidsprogrammer om utdanning og forskning i regi av EU. Regjeringen har ved flere anledninger understreket betydningen av dette, senest da statsråd Tora Aasland orienterte Europautvalget 27. april i år. Et slikt viktig samarbeid er Erasmus Mundus, også kalt Europas Fulbright-program. Det skal fremme akademisk samarbeid og bidra til sosial og økonomisk utvikling. Programmet omfatter nemlig også land i den tredje verden, som Kina, India, Brasil og land i Afrika. Erasmus Mundus har tre tiltaksområder, hvorav tiltaksområde 2, partnerships, omfatter utveksling av studenter, unge forskere, lærere og professorer. Norske universiteter deltar aktivt i resten av programmet. Mange ble derfor overrasket da de oppdaget at de var utestengt fra tiltaksområde 2 fordi regjeringen ikke vil betale Norges andel for å være med. Norge har tidligere deltatt i tilsvarende programmer, og norske universiteter har flere partnerskap globalt. Universitetene har tydeligvis ikke blitt spurt i forkant av beslutningen og heller ikke blitt informert i etterkant. Både NTNU og Universitetet i Bergen har nå måttet takke nei til invitasjoner om å delta i prosjekter som ville vært strategisk viktige. For NTNU dreier det seg bl.a. om partnerskap med indiske universiteter. I tillegg sier Norge altså nei til å bidra til utviklingen av utdanningsfeltet i fattige land. Hvilken strategi ligger bak regjeringens beslutning om ikke å delta i Erasmus Mundus' partnership-tiltak, og hvorfor ble beslutningen tatt over hodet på dem dette angår?
Henning Warloe (Høyre), 2010-10-06:
Jeg takker for svaret, men jeg synes fortsatt – i likhet med dem som jobber i denne sektoren – at det er svært vanskelig å forstå at Norge ikke skal være med i denne ene delen av det som altså er det viktigste programmet på dette feltet i EU. Regjeringen understreker jo selv, senest i budsjettet vi fikk fra Kunnskapsdepartementet i går, viktigheten av å delta i disse samarbeidene i EU. Jeg kunne sitert fra budsjettdokumentet, men statsråden kjenner naturligvis teksten godt. Å melde seg ut av dette viktige samarbeidet framstår ikke bare som usolidarisk, siden det omfatter samarbeid med den tredje verden, men også direkte ufornuftig. Vi vet jo hva som skjer i land som Kina og India og viktigheten av at norske utdanningsinstitusjoner er på banen her. Så dette framstår rett og slett som uforståelig. Men det er altså ikke for sent å snu. Jeg vil oppfordre statsråden til å vurdere dette i forbindelse med at EU skal gjøre en ny utlysning i mars 2011.
Svein Harberg (Høyre), 2010-10-06:
Representanten Warloe var sikker på at statsråden kjente budsjettets tekst. Jeg tror jeg skal repetere det for sikkerhets skyld, for nå ble jeg litt i tvil: «For å gjere Noreg til ein attraktiv kunnskapsnasjon og samarbeidspartnar er det naudsynt med ei internasjonalt retta utdanning saman med auka internasjonal mobilitet i forskarutdanninga. Deltaking i EUs rammeprogram og utviklinga av Det europeiske forskingsområdet(ERA) er ei hovudprioritering for internasjonalisering av norsk forsking.» (ERA) Altså burde det å delta i slike program absolutt være midt i bildet. Så sier statsråden at institusjonene må ha egne strategier. Ja, de har laget egne strategier, lagt ned mye arbeid og deltatt i det fordi dette var de med i. De har hatt sine egne strategier, og Warloe stilte et spørsmål: Hvorfor er avgjørelsen om ikke å bli med videre tatt over hodet på dem som har laget sine egne strategier? Dette er dårlig ressursutnyttelse!
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-05:
Det er faktisk to proposisjoner. Det er Prop. 1 S, statsbudsjettet 2011, og det er Prop. 1 LS, skatter og avgifter 2011.(Se under referat) (Se under referat)
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-05:
Det er flere ting i innlegget fra representanten Leirstein som det sikkert vil bli rik anledning til å komme tilbake til senere. Men la meg peke på noen hovedtrekk som jeg tror det er viktig ytterligere å understreke. Det ligger jo på en måte litt i opposisjonens rolle å ha litt mer penger og å synes at regjeringens politikk er litt grå. Men det er tre hovedtrekk i dette budsjettet som er viktig. Det ene er å sørge for at folk har jobb. Det er faktisk en ganske stor visjon å klare det, når en ser på det som skjer i land rundt oss, hvor det ikke er en selvfølgelighet at folk har jobb. Det å styrke produksjonslivet ved å passe på konkurranseevnen til bedriftene våre er også en viktig visjon i politikken, og i tillegg å lette et lite mindretall som ikke har fått den samme velstandsutviklingen som vi andre. Jeg mener at de tre i sum beskriver en vei framover og en visjon for det denne regjeringen skal jobbe med framover. Det er viktig å understreke at vi på mange måter er et privilegert folk. Se dere omkring i Europa og ellers i verden! Det er viktig at vi ikke blir hovmodige, men er ydmyke overfor de muligheter vi har fått. Så er det riktig at det er en del pensjonister som får økt skatt med det forslaget som blir lagt fram. Men det er en total skattelette for pensjonister på 1,35 mrd. kr, og den skattelettelsen blir betalt gjennom andre deler av skattesystemet, som vi alle skal være med på å finansiere.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-05:
Tusen takk for veiledning i det nye systemet. Da har jeg lært det til neste gang. Det var et veldig viktig budskap på slutten av representanten Sanners innlegg der han var inne på at de skal prioritere innenfor rammene. Jeg legger da til grunn at Høyre på en måte er tro mot det som er pengebruken i budsjettet. Det er et viktig signal som viser at noe av utfordringen på den andre siden i politikken, i opposisjonen, er forholdet til Fremskrittspartiet, som har et litt annet syn på handlingsregelen og 4-prosentbanen når det gjelder bruken av oljepenger i norsk økonomi. Det er et interessant skille, og det skillet går altså ikke mellom regjeringen og deler av opposisjonen, men det går tvers gjennom det såkalte borgerlige regjeringsalternativet. Det er en interessant observasjon. Dette er et budsjett for økt verdiskapning fordi pengebruken i budsjettet – det signalet vi sender ut nå ved at vi nærmer oss 4-prosentbanen så raskt – er et viktig signal til dem der ute om at Norge prioriterer et stramt budsjett, at Norge prioriterer en politikk som ikke skal bidra til å legge økt press på det norske rentenivået. Det er bra for konkurranseevnen til norske bedrifter, for i den tiden vi har bak oss, har en betydelig del av svekkelsen i konkurranseevnen sin årsak i at kronen har styrket seg. Så det å bidra til lave renter og et rentenivå som ikke øker i forhold til det europeiske rentenivået, er viktig for politikken. Det satses på forskning. 24 mrd. kr vil øke Forskningsfondet med 3 mrd. kr, som skal gi mulighet for ytterligere økt satsning på forskning senere. Vi trapper opp bevilgningene til miljøteknologi med 0,5 mrd. kr over tre år. Det ligger betydelige midler innenfor forskning og utvikling av ny teknologi i nordområdesatsingen til regjeringen. Så vil jeg også påpeke at når en ser på utviklingen i bruttonasjonalproduktet for Norge, er vi på god tur tilbake til det nivået vi hadde før finanskrisen, i motsetning til mange land som ennå ikke er der.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-05:
Det er klart at det også hører med til jobben som finansminister å få både ros og ris. Hvis en ikke er klar over det når en tar på seg en slik oppgave, må en kanskje drive med noe annet. Men det er altså en del av jobben, og det er en del av jobben som jeg for så vidt setter pris på, for en levende debatt er viktig. Jeg vil takke representanten Syversen for en balansert kommentar til budsjettet, som på en måte også viser at det er ganske bred enighet i Stortinget om de mer grunnleggende ting i den økonomiske politikken – det å holde orden i økonomien, det å forholde seg til handlingsregelen og på mange måter det å forholde seg til det som Stortinget diskuterte den 6. juni 1974, altså de lange linjene i norsk oljepolitikk. Det er bra, for noe av styrken ved den norske modellen er at en er enig om hovedtrekkene i viktige ting i den økonomiske politikken. Når det gjelder miljøavgifter, er det tre ting som er viktig. Det ene er at det er nødvendig å få en bred diskusjon som kan forankre framtidige miljøavgifter og drivstoffavgifter prinsipielt. Det er en viktig del av diskusjonen. Det må skapes større forutsigbarhet om utviklingen i avgifter, i den forstand at systemet må bli mer forutsigbart. Så er det to andre viktige ting som også drivstoffavgifter skal ivareta. Det ene er at det skal endre den miljømessige atferden, at vi f.eks. bruker mer miljøvennligvennlige biler, og samtidig skal det sikre inntekter til fellesskapet. Vi har i budsjettet en ganske bred gjennomgang av de mer prinsipielle sidene, og så vil vi komme tilbake til Stortinget med en mer detaljert diskusjon. Når det gjelder Mongstad, er det tre ting som er viktig. Statoil har gitt oss nye opplysninger om potensiell helsefare med den teknologien som så langt har vært. Nå skal vi gå igjennom det. Prosjektet er ikke skrinlagt, Stortinget vil få en bred orientering om situasjonen i løpet av året, slik at det kan bli en god og bred diskusjon i Stortinget om saken.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-05:
I overmorgen, altså den 7. oktober, er det et 75-årsjubileum som vi burde være mer oppmerksomme på enn min 60-årsdag, for å si det sånn. Det er 75-årsjubileet for hovedavtalen mellom LO og NAF, selve grunnloven i arbeidslivet. Det er min oppfatning at når historien om Norge og den norske modellen skal skrives, vil samarbeidet som har vært mellom oss som arbeidstakere og arbeidsgivere og myndighetene være en viktig del av historien om utformingen av det norske velferdssamfunnet. Det at en har sterke, ansvarlige fagforeninger som kan få til gode inntektsoppgjør, er bra for Norge. Inntektsoppgjøret i år, der lønnsveksten blir om lag 3¼ pst., er et viktig grunnlag for å styrke konkurranseevnen til norske bedrifter. Det er viktig. Så er det slik at det at det er tre partier i en regjering, borger for god diskusjon – friske diskusjoner – og det er en berikelse for det totale politiske prosjektet. Når man ser på det budsjettet som vi legger fram i dag, har det på flere områder en veldig god og samlet rød-grønn profil. La meg knytte noen kommentarer til utdanningsområdet, som flere har vært inne på. Vi styrker budsjettet. Nivået på det som går på å få en bedre flyt i gjennomføringen av videregående opplæring, er på nærmere en halv milliard kroner. Den satsingen er styrket med 175 mill. kr gjennom budsjettet for 2011. Dette gir rom for etterutdanning av lærere i grunnskolen, altså i ungdomsskolen, og bedre yrkesretting for elever. Hvorfor er dette så viktig? Jo, fordi hver annen som går på yrkesrettet utdanning i videregående skole, fullfører ikke utdanningen. Tre av ti på allmennfag fullfører ikke utdanningen. Det å få disse gjennom på en god måte er en styrke for framtidig verdiskaping.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-05:
Tusen takk for den muligheten. La meg bare nå til slutt knytte et par kommentarer til denne diskusjonen og understreke et forhold som er viktig for det budsjettet som vi nå legger fram for 2011. Gjennom dette budsjettet og gjennom det politiske arbeidet før dette budsjettet ble lagt fram, har vi skapt oss selv større handlingsrom i den økonomiske politikken. Det skyldes at vi har fått opp igjen vekstevnen i norsk økonomi. Veksten neste år blir 3,1 pst., ifølge våre beregninger. Det er 0,5 pst. over den såkalte trendveksten i økonomien, som er om lag 2,6 pst. Vi har fått ned sykefraværet. Det går ned. Det gjør at vi skaffer oss handlingsrom i økonomien. Antall asylsøkere går ned, som også skaper økt handlingsrom i økonomien. Det er viktig å understreke at dette ikke er noe som har kommet ut av løse lufta, men det er et resultat av politikken, og det er et resultat av at politikken fungerer, og at politikken virker. Derfor har vi nå fått større handlingsrom i budsjettet enn det vi så for oss for noen måneder siden. Noe av det viktigste vi kan drive med nå framover – det er mange ting – er å foredle og utvikle arbeidskraften, fordi arbeidskraften er 80 pst. av nasjonalformuen. Det å øke avkastningen på arbeidskraften – for å bruke det uttrykket – med noen tiendedeler over tid betyr enorme beløp som kan settes inn for økt velferd og økte muligheter for Norge. Derfor satser vi sterkere på skolen, som jeg også sa i mitt forrige innlegg. Derfor satser vi nå på økt antall plasser ved universitet og høyskoler. Derfor er det 71 200 tiltaksplasser i budsjettet. 19 000 av dem er rettet inn mot dem som er helt arbeidsløse, resten mot dem som har behov for å oppgradere kunnskap, for å få bedre muligheter til å komme tilbake til arbeidslivet. Vi styrker kvalifiseringsprogrammet. Det er riktig, og det gir grunn til en viss bekymring, at det er så mange som på midlertidig basis er utenfor arbeidslivet. Derfor er det viktig at sykefraværet går ned. Et trekk som vi ser som gir grunn til oppmerksomhet, er at uføreandelen blant de unge øker mest. Derfor er GIVO-prosjektet, altså Gjennomføring i Videregående Opplæring, så utrolig viktig også for det. Så vil jeg bare si til slutt at vi skal erkjenne vår sterke situasjon for å komme videre. Vi skal ta inn over oss at politikk virker. Det skaper handlingsrom i politikken. Og så er det selvsagt viktig at opposisjonen skal spille en rolle. For å gi et eksempel: Den prinsipielle gjennomgangen vi nå skal ha av drivstoffavgiftene, er jo et eksempel på at opposisjonens stemme også blir hørt, og at vi vil høre opposisjonens stemme i den jobben vi nå skal gjøre for å forankre drivstoffavgifter på en god måte. Det er ett eksempel. Det finnes flere.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-05:
På vegne av stortingsrepresentantene Solveig Horne, Hanne C.S. Iversen og meg selv vil jeg fremme representantforslag om å likestille litteraturen.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2010-10-05:
Jeg takker finansministeren for bemerkningene. Det er jo den rollefordelingen man har i norsk politikk. Jeg synes det er helt greit å overlate til regjeringen selv å skryte av sitt eget budsjett, og så er det opposisjonens rolle å klare å påpeke noe av det vi mener er mangler. Ja, regjeringen har noen visjoner, men jeg mener visjonene er mangelfulle. Når man snakker om viktigheten av og behovet for at vi har veldig mange i jobb, er det veldig bra. Men jeg prøvde å påpeke i mitt innlegg at det er veldig mange som er utenfor. Jeg har registrert at regjeringen sier at man nå ønsker å komme med noen flere tiltak. Allikevel kan vi se av statistikken som ligger i statsbudsjettet som nå er framlagt, at veldig mange også videre kommer til å være utenfor. Det er en bekymring også med tanke på velstandsutviklingen i Norge at veldig mange er utenfor arbeidslivet og ikke kan ta del i det. Så vi deler bekymringen til regjeringen. Min påstand er at regjeringen gjør for lite for å få dette på plass. Det er slik med den skattelettelsen som finansministeren påpeker når det gjelder pensjonistene, at det er noen grupper som får en lavere skatt på pensjonen sin. Det er vel og bra, men jeg kan ikke i min villeste fantasi se behovet for at man skal ramme 30 pst. av pensjonistene ved at de skal betale mer. Det er en pensjon de selv har betalt inn i form av trygdeavgift. Gjennom et langt liv har de bidratt i det norske samfunnet. Så skal de planlegge sin alderdom. Det at man ganske lett kan gjøre endringer i skattesystemet for pensjonister, og at noen da får en høyere skatt, gjør det vanskeligere for mange eldre å planlegge sin alderdom. Det synes jeg er bekymringsfullt. Jeg frykter at når man kan gjøre disse grepene nå, kan man også finne på å gjøre nye grep senere. Og det kan gjøre hverdagen vanskeligere. Jeg og Fremskrittspartiet er opptatt av at det viktigste i dette budsjettet bør være å fokusere på de eldre, de pleietrengende og pensjonistene. Det er ikke alle pensjonister som er i en sårbar gruppe, men vi vet at vi har mange eldre pleietrengende som trenger et godt behandlingstilbud i framtiden. Dessverre tror jeg ikke dette budsjettet kommer til å innfri de valgløftene som regjeringen var veldig opptatt av, med tanke på sykehjemsdekning fram mot 2015.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-10-05:
Jeg er helt enig i at veksten i økonomien er viktig, ja den er faktisk helt avgjørende for vår evne til å bevilge mer penger til velferd. Hvis vi klarer å få den økonomiske veksten opp i bare 0,2 pst., kan vi finansiere 2 600 sykehjemsplasser. Det illustrerer hvor viktig den delen av den økonomiske politikken er. Jeg er enig med finansministeren i at det er viktig å redusere oljepengebruken og også å stramme noe inn på budsjettet. Men det er ikke den eneste delen av næringspolitikken og det som kan bidra til vekst og varig velferd i Norge. Det er ikke bare spørsmål om hvor mye penger man bruker, men også hvordan de brukes. Det som er min hovedkritikk av regjeringen, er at når man har så romslige rammer som man tross alt har i 2011, burde man hatt en mye tydeligere strategi for hvordan man kunne bidra til vekst og varig velferd. Det handler om å investere mer i lærerne våre, sørge for et større løft innenfor etterutdanning og videreutdanning. Det er kanskje noe av det aller viktigste vi gjør innenfor kunnskapspolitikken. Det er bra at regjeringen øker bevilgningen til Forskningsfondet, men det gir først mer forskning i 2012. Jeg mener man skulle brukt noe av handlingsrommet i 2011 til prioritert forskning, for det er jo selve grunnlaget for fremtidig verdiskaping og jobbskapere i Norge. Så får vi ta til etterretning at en rød-grønn regjering ikke er enig i at man skal redusere skattene. Men hvis vi skal gjøre det mer lønnsomt å jobbe, hvis vi skal få flere til å investere i norske bedrifter, i de familieeide bedriftene, i små og mellomstore bedrifter langs hele kysten vår, er skattereduksjoner et viktig virkemiddel for å skape større vekst i økonomien og også for å sikre velferden over tid.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-10-05:
Jeg er klar over at det er en flertallsregjering, men hvis finansministeren vil lytte til responsen, er jeg glad for det. Da kan jeg egentlig gå over på det som er fortsettelsen av denne debatten. Det er spørsmålet: Skal vi stå her i to måneder og skrive merknader og levere alternative budsjetter, når vi vet fasiten på forhånd? Jeg vet at finansministeren er glad i dikt, og jeg var ikke så veldig overrasket over at det var Hans Børli han kom med, så nå skal jeg kontre med et annet dikt – litt av det – ikke av Hans Børli, men av Karin Boye. Det heter «I rörelse»: «Den mätta dagen, den är aldrig störst. Den bästa dagen är en dag av törst.» Og det er min utfordring til flertallet her i denne salen: Er man mett nå, når man har presentert dette budsjettet? Eller er man villig til å delta i det jeg vil kalle en viktig demokratisk prosess? I neste uke kommer det kanskje 40–50 høringsinstanser inn til Stortinget for å presentere sine synspunkter på budsjettet. Med all respekt for byråkratiet og regjeringen: Det kan jo tenkes at det er ting i budsjettet som ikke virker helt som forutsatt, at det vil gi noen konsekvenser som man ikke hadde tenkt, og at det da kan være grunn til å justere kursen. Vi i Kristelig Folkeparti er interessert i å justere kursen der det trengs. Vi er interessert i å bidra til å få et budsjett som har en bedre sosial balanse, enten det er for å hjelpe dem som har fattigdomsproblemer her hjemme, eller ute, dem som har behov for barnevernstjenester, eller dem som sliter med sin rusavhengighet. Jeg vil utfordre flertallet og regjeringen til å gi dere selv noen fullmakter denne gangen, slik at vi kan sørge for at det er en reell prosess som kan komme hele landet til gode, før vi klubber budsjettet nærmere jul.
Abid Raja (Venstre), 2010-10-05:
Jeg takker finansministeren for svaret. Jeg er helt enig med tidligere finansminister Per Kleppe, som skrev i Dagens Næringsliv på lørdag at «for å være tro mot målene må vi kunne være troløs mot midlene». Jeg oppdaget i går at det ble gjentatt flere ganger av representanter fra regjeringspartiene i trontaledebatten. Det overraskende er at det overhodet ikke er i samsvar med regjeringens faktiske politikk. Man er så opphengt i gårsdagens virkemidler at viktige mål sklir lenger og lenger unna. All vilje til nytenkning blir møtt med et skremmebilde av en politisk høyreside som ikke finnes, eller et karikert bilde av hva den forrige regjeringen faktisk gjorde. Vi har denne sommeren sett flere langtidsvarsel på det som kommer. Både Arbeiderpartiets partisekretær, Raymond Johansen, og SVs parlamentariske leder, Bård Vegar Solhjell, slår fast at framtidens eldrebølge bare kan finansieres gjennom økte skatter. Punktum! Utfordringene knyttet til finansiering av eldrebølgen er gammelt nytt, men i stedet for å ta grep for å møte utfordringene gjennom en målrettet satsing på nye arbeidsplasser, nytt miljøvennlig næringsliv, økt kvalitet i utdanning og forskning, bl.a. vilje til å gjøre noen strukturelle grep f.eks. når det gjelder kommunestrukturen, sverger regjeringen og regjeringspartiene til gamle løsninger og teorier. Det er åpenbart at vi må bruke de offentlige kronene mer målrettet, slik at vi får mer velferd for hver krone. Det er et stort potensial som regjeringen dessverre ikke viser noen som helst vilje til å ta tak i, med tanke på å modernisere og effektivisere offentlig sektor. Vi har dessverre ikke funnet noen eksempler i det framlagte budsjettet hvor regjeringen tenker nytt, og hvor man foreslår tiltak for å modernisere og effektivisere offentlig sektor, og hvor hverdagen gjøres enklere for landets borgere og bedrifter – snarere tvert imot. Det er synd! Regjeringen lar muligheten gå fra seg. Jeg skulle gjerne hørt finansministerens kommentar til hvordan regjeringen tenker om nettopp det å modernisere og effektivisere offentlig sektor.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-05-03:
På vegne av representantene Svein Flåtten, Frank Bakke Jensen, Gunnar Gundersen, Arve Kambe og undertegnede vil jeg fremme forslag om å styrke avskrivningsreglene som næringspolitisk virkemiddel.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-03:
På vegne av representanten Laila Dåvøy og undertegnede fremmer jeg et representantforslag om tilbaketrekking av utslippstillatelsen til gasskraftverket på Mongstad.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-05-03:
Den dokumentasjonen som Thommessen viste til at man skulle komme tilbake til ved neste korsvei, kan vi jo bidra med ganske raskt. Statsråden viser i sitt innlegg til at de økte bevilgningene til frivilligheten gir frivilligheten økt frihet. La meg sitere fra svarbrevet fra statsråden til komiteen i forbindelse med saken, der Finansdepartementet har uttalt seg om fradragsrett for gaver til frivillige organisasjoner. Der hevder Finansdepartementet at den type skattefritak og fradragsordninger reduserer effektiviteten i fordelingspolitikken. Og man sier: «Det er ønskelig med offentlig styring og kontroll med hvilke tiltak og formål som skal tilgodesees med offentlige midler.» Det sies videre: «Det offentlige støtter en lang rekke frivillige organisasjoner, men slike offentlige bidrag til ideelle formål bør som hovedregel gis etter en helhetlig avveining mellom ulike formål.» Spørsmålet er da: Er kulturministeren enig med Finansdepartementet i disse vurderingene?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-05-03:
Det har vært en interessant, men også på mange måter en klargjørende debatt. Når det gjelder Frifond, som mange har brukt som eksempel her, er det selvsagt de totale overføringene til Frifond som er det sentrale her. Da er det flott at den rød-grønne regjeringen har brukt anledningen til å øke overføringene til dem. Men når det stadig vekk blir gjentatt at de ble kuttet til null under Bondevik II-regjeringen, er det altså slik at hvis man summerer opp de totale overføringene til Frifond, både over statsbudsjettet og gjennom departementet og tippemidler, økte Bondevik II-regjeringen overføringene til Frifond mer enn det Stoltenberg-regjeringen har gjort. Men så er heller ikke det det mest sentrale spørsmålet. Når det gjelder frivillighetssentraler, er det faktisk slik at det er kommuner og store organisasjoner som i stor grad eier dem – bare så det er sagt. Så blir det etterlyst om ikke opposisjonen erkjenner den økte satsingen på frivillighet som vi har sett under den rød-grønne regjeringen. Jo, det gjør vi. Det ble kommentert i mitt innlegg. Det ble kommentert også av representanten Thommessen fra Høyre meget tydelig at det ser vi. Og vi har vært med på å støtte det. Men utfordringen og kritikken fra opposisjonen har nettopp dreid seg om styringen av de frivillige organisasjonene og måten man bruker disse midlene på til å avgrense handlingsrommet. Det etterlyses dokumentasjon. Det er nevnt flere eksempler, men det er bare å henvise til svarbrevet fra departementet som man oversendte komiteen i forbindelse med behandlingen av den saken vi har til behandling i dag. Der gjøres det klart at man er skeptisk til å legge til rette for økte private bidrag til frivillig sektor, fordi det svekker effektiviteten i fordelingspolitikken, og fordi man ønsker mer kontroll og styring med hensyn til avveiningen av hva disse midlene skal gå til, og ikke mindre. Så gjøres det til et problem at når man får mer av private gaver, krever det tid, og det blir mindre tid til fotball og andre ting. Det er en grundig misforståelse i forhold til hva dette egentlig handler om. Vi diskuterer rammebetingelsene for frivillig sektor. Frivillig sektor er i sin natur privat, i den forstand at det er meg og deg og hva vi gjør i vår fritid, hvordan vi bruker pengene våre, hvordan vi bruker tiden vår – det er det som er det genuine med frivillig virksomhet. At det er et problem at man er avhengig av at folk velger å bruke sin tid og sine midler på det, er nettopp det som er frivillig, det er det som er det genuine, det er det vi diskuterer. Det er nettopp den genuine frivilligheten som må løftes fram og gis vilkår, gis midler – også over statsbudsjettet – men ikke minst gis den friheten de fortjener.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-05-03:
I tråd med det som ble sagt under debatten om saken, ønsker vi å gjøre forslaget om til et oversendelsesforslag, da statsråden har imøtekommet oss fra talerstolen med at han ønsker å følge opp intensjonen i forslaget.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-05-03:
Dagens samfunnsutvikling setter frivillig sektor under press. Det er nødvendig med en tilpasning og fornyelse av politikken for å stimulere og legge til rette for vekst og utvikling i denne sektoren. Jeg vil understreke at det offentlige skal respektere og legge til rette for frivillig arbeid i Norge. Aktiviteten som foregår i frivillige organisasjoner, har først og fremst en egenverdi. Målsettingen må være at sektoren opprettholder en betydelig egenfinansiering for å sikre at organisasjonene rundt omkring i landet står sterkt. Det er også viktig at de har en fri og uavhengig stilling. Frivillige organisasjoner må bruke mye tid og ressurser på dokumentasjon, søknader og rapportering. Det er signaler som vi får fra frivilligheten inn til Stortinget, og dette må vi gjøre noe med. Jeg forstår når tillitsvalgte er frustrerte over at en stor andel av den samlede arbeidsinnsatsen går med til administrativt arbeid overfor offentlige myndigheter. Det er ikke slik det skal være når man driver frivillig arbeid. Det er viktig å imøtekomme de sterke signalene fra frivilligheten akkurat på dette området. Man bør ha en helhetlig gjennomgang av rammevilkårene som sikrer sektorens selvstendighet og frie råderett over større andel av sine inntekter. Rammevilkår og økonomiske virkemidler for frivillig sektor må i størst mulig grad innrettes slik at organisasjonene styrkes gjennom midler som frivilligheten selv har disposisjonsrett over, og at de ikke er avhengige av staten. Grensen for skattefradrag for gaver til frivillige organisasjoner har lenge stått stille på 12 000 kr. Denne grensen må økes, og dette bør vurderes i det videre arbeidet. Vi bør se til andre land, der det er mer vanlig at private gir til kultur og frivillighet. Skattefritaket skal ikke være avgjørende for dem som gir gaver til frivillige organisasjoner. Vi må nå få en helhetlig gjennomgang av rammevilkårene for frivillig sektor. Stat og regjering styrer for mye av pengestrømmene til frivillig sektor. Frivilligheten må i størst mulig grad styre seg selv, og staten må legge til rette for at frivilligheten kan skape sine egne inntekter. Fremskrittspartiet vil ha en sterk frivillig sektor, og vil sikre frivilligheten en reell mulighet til å hente inntekter fra noe annet enn spill. Det må bli lettere for frivillige organisasjoner, spesielt små lag og foreninger, å arrangere egne lotterier. Samfunnet er i endring, da må også skattereglene tilpasses. I tillegg ville det være en fordel om kulturen fikk flere ben å stå på. Det kan være uheldig at altfor mange er ensidig avhengig av støtte fra staten. Dersom flere private kunne gi gaver med skattefordeler, ville kulturorganisasjonene bli mer uavhengige av bevilgninger fra staten. Kultursektoren er en sektor av stor samfunnsmessig verdi. Skattefradraget for gaver til kulturen vil være et positivt bidrag til en betydelig vekst i kulturorganisasjonene. Fradraget kan fungere som en katalysator for mer kultur og mer frivillighet. Nå er det viktig at momsordningen ikke vil medføre et unødvendig omfattende byråkrati i form av rapporteringer og oppbevaring av dokumentasjon.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-05-03:
Vi er enige i at frivilligheten gjør mye flott arbeid rundt omkring i landet, og vi er avhengige av frivilligheten. Statsråden roser jo også frivilligheten høyt opp i skyene, og de har en viktig samfunnsoppgave. Men det er også samtidig sterke signaler fra frivilligheten om at de føler at de bruker mye av det frivillige arbeidet til byråkrati, søknader, rapportering og administrativt arbeid etc. Kan statsråden antyde på hvilke måter hun kan hjelpe frivilligheten med å forenkle det arbeidet de har hver eneste dag? Eller ser ikke statsråden at frivilligheten bruker mye unødig tid på byråkrati og unødvendig arbeid?
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-05-03:
Jeg skjønte på statsrådens innlegg at hun ikke har ambisjoner om å styre frivilligheten, og at hun mener at opposisjonen har en jobb å gjøre for å dokumentere det. Det får vi nok komme tilbake til ved senere korsveier. Men hvis det er slik at statsråden gjerne ser en frivillig sektor som utvikler seg videre på egne premisser og på egen kjøl, hva er da innholdet i det å være «treffsikkert» og «målrettet», som er nevnt i merknadene? Hva er egentlig problemet med en ordning om skatteincentiver for gaver? For det er da vitterlig slik at staten sparer arbeid, og det å få gaver gir helt åpenbare fordeler når det gjelder det mangfoldet man ønsker. Hva er problemet med å tenke i den retning istedenfor å ta pengene inn i statskassen og skulle dele dem ut til frivilligheten etterpå?
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-05-03:
Jeg vil ta opp tråden der representanten Warloe slapp, nemlig problemstillingen rundt store og små organisasjoner. Dette er ment som et innspill til Regjeringen med hensyn til hva man kanskje vil finne på å gjøre fremover. Opposisjonen var jo kritisk både da saken om grasrotandelen og saken om Frivillighetsregisteret ble fremlagt i Stortinget. Vi stemte imot de ordningene fordi vi ønsket en grundigere gjennomgang, og de betenkelighetene vi hadde den gangen, har nok dessverre blitt bekreftet. Av den statistikken som så langt foreligger for grasrotandelen, ser vi at det først og fremst er de tunge, slagkraftige organisasjonene som har et organisasjonsapparat, og som har økonomisk rygg til å drive PR for sin virksomhet og bruke penger på å drive PR for å skaffe seg grasrottilhengere, eller hva vi nå skal kalle dem, som stikker av gårde med det meste. Ettersom jeg har merket meg at statsråden har tatt ordet her – og det er jeg glad for – vil jeg tillate meg å be statsråden utdype litt hvordan Regjeringen tenker videre fremover når det gjelder de små organisasjonene og forholdet til Frivillighetsregisteret, fordi Frivillighetsregisteret jo er nøkkelen ikke bare til grasrotandelen, men også til momskompensasjonen og antakelig til andre grep som vi i fremtiden vil komme tilbake til. Den andre utfordringen som jeg har lyst til å gi statsråden, er spørsmålet om kulturbygg, og da er det de små kulturbyggene jeg snakker om. Det er ungdomshus, byggene til Norges Ungdomslag f.eks. Det finnes mindre samfunnshus, og det finnes veldig mange mindre kulturbygg landet over som i mange år har slitt med vedlikehold, og som har store problemer med å skaffe midler. I vårt forslag har vi reist spørsmål om det ikke vil være en god ting å tenke oss en skatteincentivordning for å løse den problemstillingen. Vi vet alle at statsråden har betydelige utfordringer når det gjelder å finne midler til kulturbygg. Jeg kritiserer henne i og for seg ikke for at det ikke er en utømmelig kilde, for dette har vært en utfordring lenge. Det er en uendelig lang ønskeliste når det gjelder bygg som trenger penger. Og da er mitt spørsmål til stasråden: Hvis hun ikke vil bruke skatteincentivet og tenke at frivillig sektor kan mobilisere private ideelle penger, tenker hun da at dette er løsbart over statsbudsjettet? Kan vi da forvente store økninger f.eks. innenfor tilskuddsordningen til kulturbygg? Avslutningsvis: Et lite eksempel, men et ganske godt eksempel på styring var da statsråd Giske(presidenten klubber) fikk ansatt en mangfoldssekretær i Frivillighet Norge for å sørge for at frivilligheten fikk podet inn(presidenten klubber igjen) mangfold i sin virksomhet. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Christina Nilsson Ramsøy (Senterpartiet), 2010-05-03:
Dugnadsånd er drivkraften bak frivillig innsats. Frivillige organisasjoner skaper arenaer for tilhørighet og samhold i nærmiljøet og gir oss verdifulle erfaringer som bygger demokrati og skaper likeverdige borgere. Frivillige organisasjoner er viktige partnere for å fremme lokal kultur og tradisjon og i folkehelsearbeid og næringsutvikling. Jeg er glad for enhver mulighet vi får til å diskutere frivillighet, både i Stortinget og på andre arenaer. Jeg tror det samme gjelder for andre representanter fra Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV. For denne regjeringen har satt i gang en frivillighetssatsing det er grunn til å være stolt av. Regjeringen la i 2007 fram en frivillighetsmelding. Meldingen fastslo store ambisjoner om bedre økonomi, mindre byråkrati, mindre detaljstyring og økt frihet. Senterpartiet ser derfor ingen grunn til en ny gjennomgang av rammevilkårene for frivillig sektor. Det har vi hatt. Nå er det behov for oppfølging. Det er konkret handling vi trenger, og det har denne regjeringen kommet i gang med. Den nye momskompensasjonsordningen, som trådte i kraft 1. januar 2010, er den største satsingen på frivillighet over statsbudsjettet noensinne. Fram mot 2014 skal vi trappe opp denne ordningen til opp mot 1 milliard kr. Det er penger som vil ha stor betydning for frivillig sektor, penger som vil være med og styrke lokalt engasjement og dugnadsånd. Den rød-grønne regjeringen har satt kultur og frivillighet på dagsordenen, og vi har fulgt opp med penger på bordet. Når jeg hører opposisjonen i dag bruke tid på å kritisere dagens regjering for frivillighetssatsingen, kan jeg ikke si at jeg er direkte overrasket, men det er ganske spesielt at man ikke er villig til å erkjenne den satsingen vi faktisk har hatt. Jeg skal ikke bruke tall som viser forskjellen på dagens regjering og den regjeringen bl.a. Høyre og Kristelig Folkeparti var en del av, men man kommer ikke unna at den satsingen som dagens regjering har hatt på frivillighet, er en satsing som skiller seg veldig ut fra den satsingen man har hatt tidligere. Det er en satsing man ikke har sett tidligere. Mens forslaget fra Høyre innebærer en ny gjennomgang, er vi opptatt av konkret handling. Når representanten Håbrekke sier at dagens regjering ikke har satset på frivillighet, hadde det vært interessant å høre hvordan han vil omtale satsingen til den regjeringen som Kristelig Folkeparti var en del av. Jobben er ikke ferdig. Det vil alltid være behov for justeringer, og det vil alltid være behov for nye løsninger. Men vi er godt på vei med en satsing som vil ha utrolig stor betydning for frivillig sektor. Det er en satsing som vi ikke har sett noe i nærheten av tidligere. Senterpartiet vil fortsatt ha en god dialog med frivilligheten for å finne gode løsninger som styrker det lokale engasjementet, og som styrker dugnadsånden.