Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Sist lørdag så vi at statsministeren tok med seg kulturministeren og kommunalministeren på boksekamp for å feire at proffboksing er blitt tillatt i Norge, og det var et ledd i en feiring som har strukket seg over mange dager, med mye bløtkake. Det er nesten rørende å se begeistringen, sånn som vi også har sett det i saker som omhandler Segway og lakrispiper. I dag har vi også sett og hørt et engasjert Høyre, sånn som vi kjenner dem, med dyp indignasjon over det som Høyres parlamentariske leder kaller «det høye skattetrykket i Norge» – av frykt for at landets rikeste i neste stortingsperiode må være med på å bidra mer for å skape vekst og arbeidsplasser i hele landet, for å ruste helsetjenester og eldreomsorg for framtiden og å satse på skolen, sånn at alle unger får like muligheter til å ta i bruk sine evner og sitt potensial. Og Høyre har i dag bekreftet at skattekutt til de rikeste er deres hjertesak. Det er en nyttig avklaring. For Arbeiderpartiet er det arbeid, skole og helse som er viktigst. Norge har et godt utgangspunkt, men usikkerheten for framtiden er større enn før, og da må vi stille spørsmålet: Prioriterer regjeringen de viktigste sakene, gjør de de rette veivalgene, bruker de fellesskapets ressurser på en framtidsrettet måte? Svaret er dessverre nei. Konsekvensene av regjeringens politikk er større forskjeller mellom folk og mellom ulike deler av landet. I mitt fylke, Finnmark, er kombinasjonen av skattekutt, sentraliseringspolitikk og mer markedsstyring meget uheldig. Mens regjeringen setter ny rekord i antall byråkrater, opplever Finnmark at den ene etaten etter den andre sentraliseres, og at arbeidsplasser, kompetansemiljø og beslutninger flyttes ut av fylket. Når Kontoret for voldsoffererstatning i Vardø ikke ble kuttet med 10 mill. kr i fjor høst, så var ikke det på grunn av Fremskrittspartiet som fremmet det forslaget; det var på tross av Fremskrittspartiet og regjeringen. Og det er flott at Fremskrittspartiet vil ha et landsdekkende dyrepoliti, men vi vil også ha et landsdekkende politi! Og når politidistriktene er blitt kuttet med 400 mill. kr på to år, går det også ut over nærpolitiet i Finnmark og i Distrikts-Norge for øvrig. Kommunene, og ikke minst fylkeskommunen, er underfinansiert. For noen skal jo betale skattekuttene til regjeringen – og de betales av elevene i den videregående skolen i det fylket i landet som strever mest med gjennomføringen. For der skal det kuttes. Skattekuttene betales også av dem som er avhengige av båt og ferge i hverdagen, og av sjømatimportører, som er avhengige av bedre fylkesvei for å få sendt ut varene sine. Regjeringen har ennå til gode å dokumentere at deres skattekutt bidrar til nye arbeidsplasser, rett og slett fordi den sammenhengen ikke finnes. Men det er et uomtvistelig faktum at når mer penger går til skattekutt, blir det mindre penger til å utvikle skole og helse og fylkeskommunale transporttjenester for framtiden. Det er vel ikke noe samfunnsområde som er unntatt fra regjeringens sentraliseringspolitikk. Før valget i 2013 lovet Høyre og Fremskrittspartiet å realisere en rekke konkrete samferdselsprosjekter i Finnmark. Torsdag er det siste sjanse til å levere, og jeg forventer at valgløftene innfris. Sentraliseringen ser vi også på kulturfeltet. Sametingets budsjett er kuttet flere år på rad, og ikke bare er Kulturløftet forlatt, men flere av de offentlige kronene følger også private givere – og rikinger flest bor ikke i Nord-Trøndelag eller i Finnmark. Så mens kulturministeren slåss for proffboksingens usle kår i Norge, blir ventelisten for nye kulturprosjekter lengre og lengre. Der står Saemien Sijte på Snåsa, Beaivvás samiske teater, Dansearena nord og kvenmuseet i Vadsø. Alle disse prosjektene har til felles at de ikke i vesentlig grad drar kommersielle inntekter gjennom tv-reklame eller private sponsorer. Det er derfor vi trenger en kulturpolitikk, en ny regjering og en ny kulturminister som er like opptatt av kultur og av kulturlivets utviklingsmuligheter i hele landet som av proffboksing. Finnmark er mulighetenes fylke, og nå trenger vi en regjering som ser det, og som vil spille på lag for å ta mulighetene i bruk.