Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Jeg ser for min del lyst på at representanten Peter N. Myhre skal trekke konsekvensen av sitt nylig avholdte innlegg, når han neste gang skal bidra til å sy sammen et statsbudsjett her i landet. Akkurat i dag er det grunn til å understreke Norges helt spesielle økonomiske situasjon. Vi har en regjering som holder orden i økonomien, og som har brakt oss igjennom den internasjonale finanskrisen med arbeidsplassene i behold. I vårt nærmeste naboland, Sverige, er én av ti uten arbeid. I EU-landene er det en gjennomsnittlig arbeidsledighet på 10 pst., og i Spania er én av fem i yrkesaktiv alder uten arbeid. Ungdomsledigheten er spesielt høy. Bortimot annenhver spansk ungdom møter stengte dører den dagen han eller hun er ferdig med utdannelsen og er klar til å bevege seg ut i arbeidslivet. Jeg tror at dette vil kunne få betydelige konsekvenser for den økonomiske og sosiale stabiliteten, i et land som fra før av har alvorlige problemer med den baskiske minoriteten i nord og med separatistbevegelsen ETA. I fjor sank EU-landenes samlede nasjonalprodukt med 4 pst. Det som var en finanskrise, har utviklet seg til en jobbkrise og en gjeldskrise som vi knapt aner rekkevidden av. Hellas er i realiteten konkurs, og bare en storstilt hjelpepakke fra Det internasjonale pengefondet, EU-kommisjonen og Den europeiske sentralbanken hindrer nå totalt kaos i landet. I går løp titusener av demonstranter ut i gatene i den greske hovedstaden i protest mot dramatiske skatteøkninger, velferdskutt, reduserte pensjoner og lønnsnedslag for de offentlige ansatte. Tre mennesker omkom i opptøyer og regulære gatekamper mellom politi og demonstranter. Det greske demokratiet settes nå på en alvorlig og hard prøve. År med økonomisk vanstyre, kriminalitet og korrupsjon har åpenbart svekket store befolkningsgruppers alminnelige tillit til demokratiet, selv om den nyvalgte greske regjeringen gjør hva den kan for å opprettholde stabiliteten i gresk økonomi. Likevel, grekerne rammes hardt av gjeldsforpliktelsene. Hele samfunnet er satt tiår tilbake. Det er ikke så veldig lenge siden oberststyret falt i Hellas. Fortsetter uroen, vil ropet på den sterke mann igjen finne klangbunn i deler av befolkningen. Situasjonen i Italia, Portugal og Irland er heller ikke så veldig mye bedre. Også i disse landene er gjeldssituasjonen ytterst bekymringsfull. Og Storbritannia, der det i dag er valg, kjemper med enorme gjeldsproblemer. Ja, det er rent ut sagt til å undres over at tre kandidater i dag kjemper om å få anledning til å danne regjering i dette landet – bare rentene av den britiske statsgjelden vil løpe opp imot 300 milliarder kr i året. Vedvarende høy arbeidsledighet, store ungdomsgrupper som blir gående ledige uten håp om arbeid eller inntekt, er en trussel mot ethvert demokrati. Vi har sett det før: arbeidsløs ungdom som tyr til gatene i ren frustrasjon, med vold og opptøyer som resultat. Det har skjedd i både Frankrike og i Storbritannia. For når demokratiet svikter, vil det alltid være noen som ser seg om etter andre løsninger. Det som nå skjer i Europa, er en trussel mot eurosamarbeidet. Vi er ikke med der, men heller ikke vi kan smelle igjen døra og late som om vi er uberørt av det som skjer. Når kjøpekraften i våre viktigste eksportmarkeder reduseres, merker vi det ganske umiddelbart. Og jeg minner om at vi, selv om vi altså har kommet oss igjennom finanskrisen uten alvorlig men, har mistet 25 000 industriarbeidsplasser det siste året. Sammenliknet med i de baltiske landene, i Hellas og i andre land i Sør-Europa er det faktisk ikke så galt fatt i Island. Islendingene har det vanskelig etter sin selvpåførte bankkrise. De strever med seg selv og med Storbritannia og Nederland, men de får hjelp – ikke minst fra IMF, Norge og de nordiske naboene. Jeg er ganske sikker på at islendingene verdsetter Norges ledende rolle i dette arbeidet. Island har, til tross for en følbar nedgang i levestandarden, større muligheter enn mange andre land til å gjenopprette stabiliteten i sin økonomi.