Svein Flåtten (Høyre), 2011-04-26:
Det er et viktig tema interpellanten tar opp. Det er så viktig at det også må være tillatt å være uenig i en del av premissene. Noe av vårt premiss er at Norge er et marginalt land i verden når det gjelder matproduksjon. Det vil vi fortsette å være, og det har også en betydning for vår forsyningssikkerhet. Selvforsyningsgraden har ligget på rundt 50 pst., og statsråden sier i sitt innlegg at det er et nivå som han regner med at man vil ligge på. Det tror jeg er riktig, alt tatt i betraktning, fordi vi er avhengig av solidaritet med omverdenen når det gjelder matforsyning og matvaresikkerhet. Interpellanten sier i sitt innlegg at en del av de katastrofene som rammer verden rundt oss, stiller store krav til alle land. Men det stiller også store krav til solidariteten og til ikke å ta alle farer inn over seg og så gå inn i en mer proteksjonistisk tilværelse. Det er riktig at vi importerer korn og fôr for å produsere mat som tilsvarer 2,5 millioner dekar. Men det er også riktig at vi eksporterer fisk for 25 mrd. kr, som legger stort beslag på våre ressurser langs kysten, ikke minst med den risiko som det medfører – som jeg vet at også Kristelig Folkeparti er opptatt av. Og enda mer, siden energi også er nevnt i interpellasjonen, legger eksporten av olje og gass til store deler av den øvrige verden, ikke minst Europa, stort beslag på områder og på sikkerhet. Det er det også viktig å ha med seg i solidariseringen med andre land. Så tar også interpellanten utgangspunkt i den svake lønnsomheten i næringen. Det er jeg helt enig i. Jeg er derimot ikke enig i at det løses ved spesielle tillegg. Hvis man går inn på inntektsstatistikken – nå forsto jeg statsråden slik at han mente at ligningstallene ikke ga noe godt bilde av hvordan tilstanden er i landbruksnæringen, jeg velger faktisk å mene at ligningstall gir ganske godt uttrykk for hvordan det står til i de forskjellige næringer – er det et faktum at de som driver heltidsjordbruk i dette landet, har de laveste totale inntektene. De som har minst næringsinntekt som andel av sine ligningstall, har de høyeste totale inntektene. Da er det noe som sier meg at de som er i stand til å produsere mest mat, med tanke på selvforsyning, antakelig har de dårligste mulighetene. Det må de ha, for de har de laveste inntektene, og deres næringsinntekt er høyest i andel. Så når interpellanten sier noe sånt som at landbruket forvitrer ved at man produserer effektivt på enkelte områder, så tror jeg tvert imot. Jeg tror vi øker vår matvaresikkerhet ved virkelig å produsere effektivt i de områdene som er egnet for det. Det synspunktet understøttes faktisk av statsråden, som sier at ikke minst teknologi bidrar til dette. Man kan ikke produsere hva som helst hvor som helst lenger hvis det skal være effektivt, og hvis det skal gi den lønnsomheten man ønsker. Da må man gjøre det på de områdene hvor man får dette til å lønne seg. Til slutt til nedgangen i areal. Ja, den er der, men effektiviteten, produktiviteten og resultatene av produksjonen øker. Det er det viktige, og der er det fortsatt en del å hente, det er jeg helt overbevist om. I landbruket, som i all annen næring, kan man få mer ut av de mulighetene man allerede har.