Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-06-19:
Det er fullt mulig å ha flere tilnærminger til denne saken. Boplikten som system er én tilnærming man kan ha. Det er ingen tvil om at mye av bebyggelsen langs sørlandskysten er eksempel på at boplikten som system har virket etter hensikten. Det at man har nullgrense, det at man har vært restriktive, har ført til at vi har fastboende i områder som ellers sannsynligvis i veldig stor grad ville ha kommet til å bli benyttet til fritidsområder. Jeg aksepterer selvsagt at noen ikke synes at en utvikling i retning av flere fritidsboliger på sørlandskysten er noe problem, og at man ønsker å akseptere det. Men jeg er uenig i en sånn beskrivelse, jeg er uenig og ønsker ikke en utvikling som går i den retning. Og når det også er sånn at ulike lokale myndigheter av ulik politisk farge mener at det er riktig og viktig å sørge for at vi har helårsboliger i dette området, så bør det etter min oppfatning respekteres. Landbruksdepartementets beslutning om å omgjøre tidligere vedtak med hensyn til boplikt på eiendommen «Solvang», innebærer etter min oppfatning at proppen langt på vei er dratt ut av dette systemet. Regjeringen har nå akseptert at det er et prisnivå som tilsier at det ikke vil være mulig for folk flest å konkurrere. At landbruksministeren da hevder at dette ikke vil skape presedens, anser jeg for min del i beste fall for å være ønsketenkning. I den åpne høringen som fant sted i komiteen, la professor Erik Boe vekt på at denne saken ikke vil skape presedens, fordi «Solvang» har vært brukt som fritidseiendom over så lang tid at det knapt kan sammenlignes med andre tilfeller. Men det er altså ikke dette Landbruksdepartementet har lagt vekt på. Ikke noe av korrespondansen mellom Landbruksdepartementet og selger og ulike advokater har lagt vekt på at boligen har blitt brukt til fritidseiendom. Nei, det Landbruksdepartementet har lagt vekt på, er prissettingen på eiendommen. Og der inntok professor Boe et annet standpunkt da han i sitt svar til komitelederen sa: «Jo, det er jeg er helt enig med både kommunen og deg i, når du sier det på den måten.» Og spørsmålet som ble stilt, var: «Kommunen har gitt uttrykk for at det blir veldig vanskelig å stå imot andre personer ut fra kravet om likhet for loven. Synes du ikke dette er et viktig moment?» Det syntes professoren var et viktig moment, og etter min oppfatning inntok han en annen holdning når spørsmålet dreide seg om pris og ikke om lengden på den perioden hvor denne boligen har vært fritidsbolig. Det har altså ikke vært noe poeng i saksbehandlingen. Det går etter min oppfatning ikke an å henvise til at denne boligen har vært fritidseiendom, når man hevder at det ikke skaper presedens, all den tid det ikke har vært et element i behandlingen i departementet, verken i 2000 eller i 2002 under denne regjeringen. Det er altså til sjuende og sist følgende det dreier seg om: Statsråden har tatt en beslutning om at selger ikke kan påføres et vesentlig tap ved å bli tvunget til å selge som helårsbolig. Det er helt opplagt at dette vil få konsekvenser for framtidige salg. Det er helt opplagt at dette vil få den konsekvens at kommuner vil måtte være mer lempelige med hensyn til boplikten, og at departementet vil måtte behandle andre ankesaker på tilsvarende måte. Og det er også helt opplagt at når kjøpere som ønsker å kjøpe fritidseiendommer, ser at det faktisk er mulig å få medhold hvis man bare er villig til å by nok og komme høyt nok over det som anses som ordinær pris på helårsboliger, vil man få medhold i departementet. Det er helt opplagt at det vil være prisdrivende på disse eiendommene. Fastboende vil ikke kunne konkurrere, og boligene, spesielt de mest attraktive, vil gå til fritidseiendommer. Det er det denne saken dreier seg om. Jeg synes det er synd at departementet og statsråden har behandlet denne saken på en måte som for en stor del vil komme til å rive vekk grunnlaget for å holde på boplikten i disse områdene.