Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-06-12:
Jeg har lyst til å knytte noen kommentarer til de ulike forslagene i Prop. 68 L – først ordningen med leksehjelp. For å gi kommunene og de private skolene større frihet til selv å avgjøre hvordan tilbudet om leksehjelp skal innrettes lokalt, har regjeringen fremmet et forslag om at leksehjelpordningen skal gjelde hele grunnskolen, dvs. 1.–10. årstrinn, ikke bare 1.–4. årstrinn, slik som i dag. Ordningen med leksehjelp er i dag på til sammen 8 timer pr. uke, fordelt på de nevnte årstrinnene. Leksehjelp skal, ifølge forslaget, fortsatt ha samme antall timer, men skolene står fritt til å fordele de timene på alle de ti årstrinnene i grunnskolen. Det vil gi skolene fleksibilitet og mulighet til å tilby leksehjelp på de trinnene der de vurderer behovet størst, og – kanskje enda viktigere – leksehjelpen kan også rettes inn mot noen elevgrupper på trinnet, eller på tvers av trinn, så lenge skolen tilbyr det totale antallet timer til leksehjelp som skal gis. Det er veldig bra at de tidligere regjeringspartiene – som innførte den øremerkede, pålagte ordningen – nå har ombestemt seg. Det er jeg veldig glad for. Jeg mener også at dette viser en ideologisk forskjell mellom det nye flertallet kontra det gamle, hvor det nye flertallet er opptatt av gode ordninger, men også mener at man må ha tillit til kommunene og tillit til skolene til at de kan skjøtte dette på en god og skikkelig måte. Grunnskole og videregående opplæring er en grunnleggende og viktig velferdsytelse i det norske samfunnet. Regjeringen foreslår derfor at ungdom som er over opplæringspliktig alder, men under 18 år, og som søker opphold i landet, skal få rett til slik opplæring. Regjeringen mener at tilgang til opplæring er et viktig tiltak for denne gruppen med ungdom. Disse har, som annen ungdom, behov for både utdannelse og noe nyttig å fylle dagene med. For dem som senere får opphold, er opplæring av stor betydning for å sikre raskere integrering og overgangen til videre utdanning og arbeidsliv. Retten til opplæring skal, ifølge forslaget, gjelde når det er sannsynlig at ungdommen skal være i landet i mer enn tre måneder. Videre skal retten gjelde frem til vedkommende er 18 år, men ungdom som fyller 18 år i løpet av et skoleår, skal få rett til å fullføre skoleåret de har begynt på. De som oppholder seg i landet etter endelig vedtak om avslag på søknaden om oppholdstillatelse, og de som oppholder seg ulovlig i landet, vil ikke ha rett til opplæring etter forslaget. I proposisjonen foreslår regjeringen også å oppheve plikten kommuner og skoler har til å gi elever ved ungdomsskolene og ved kombinerte barne- og ungdomsskoler skattefinansiert og lovpålagt frukt og grønt. Det er selvfølgelig slik at frukt og grønt er sunt. Jeg har til nå ikke sett noe forskning som tyder på noe annet enn det. Det er heller ikke sånn at det offentlige ikke har et ansvar – et medansvar – også for folkehelsen. Det har man, og det jobber denne regjeringen med. Spørsmålet her dreier seg jo om prioritering. Hva er viktigst å prioritere i skolen? Det kan vel heller ikke være noen overraskelse at dette forslaget kommer fra regjeringen. Dette var vi klare og tydelige på i valgkampen, og nå, som i andre saker, gjør vi det vi sa vi skulle gjøre. Det betyr naturligvis ikke at skolefruktordningene blir borte. Det er en annen støtteordning som man kan få noe støtte fra, og skolene og kommunene kan selvfølgelig også prioritere dette selv hvis de ønsker det. Men vi har isteden valgt å bruke disse pengene på andre ting som vi mener – forskningsbelagt også – har enda bedre effekt for å gi elevene mer læring, herunder å sette i gang tidenes største etter- og videreutdanningsløft. Når det gjelder rett til påbygging til generell studiekompetanse, deler jeg det synet alle i salen har gitt uttrykk for, nemlig at dette er en veldig god nyhet. Det var et budsjett Stortinget vedtok enstemmig. Det lå midler inne både i tilleggsproposisjonen som vi la frem, og i budsjettet fra den forrige regjeringen. Jeg mener at dette er et veldig viktig bidrag for å sikre at færre ser behovet for å søke seg bort og ut, for å få frem at det å ta et fagbrev ikke bare er én vei til lengre utdannelse, men at det også kan være en viktig og god vei til lengre utdannelse, som vi har fått beskjed i denne sal om å kalle det. Jeg må også nevne at vekslingsmodellen er i dag en realitet. Forsøket med vekslingsmodell, hvor man også får statlige penger, har fått – etter hva jeg husker – 12 mill. kr ekstra i år. Jeg har lyst til å knytte noen ord til en av de siste tingene, nemlig politiattest ved tilsetting i folkehøyskole. Man skal være varsom når man krever politiattest på nye steder. Dette forslaget gir folkehøyskolene hjemmel til at styret kan kreve politiattest, og det gir en likebehandling med andre deler av systemet som er fornuftig.