Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-06-15:
Da Arbeiderpartiet overtok regjeringsmakten, virvlet partiet opp en bølge av optimisme og forventninger ute i det norske folk, som altså umiddelbart sendte partiet til topps på alle meningsmålinger. Men slik er det ikke lenger. På rekordtid har Arbeiderpartiet klart å legge sin nyvunne optimisme og sin egen medgang fullstendig flatt. Et av de mest ambisiøse budskapene fra arbeiderpartiregjeringen var modernisering og fornyelse av den offentlige sektor, en offentlig sektor der kommunene sliter med rekordstore underskudd, ineffektivitet, regelstyring, byråkrati, sterke fagforbund og også lokalpolitisk resignasjon. Det er nå en påtrengende god grunn til å spørre om hva slags fornyelse og modernisering det egentlig er vi kan vente oss fra denne arbeiderpartiregjeringen. La meg nevne én ting: Nylig holdt statsminister Stoltenberg en tale i Bergen som ble hyllet av Kommuneforbundets leder, Jan Davidsen, som uttalte at denne talen til statsministeren kunne han for så vidt, i grove trekk, stort sett holdt selv. Tenk det! Da begynner jeg faktisk å lure, for Norsk Kommuneforbund synes i all hovedsak å være opptatt av å bekjempe forandringer og nytenking for Kommune-Norge. Fornyelse og modernisering og ikke minst en effektivisering av kommunal sektor forutsetter jo helt klart at en tilrettelegger for konkurranse mellom offentlig og privat virksomhet om å gi innbyggerne de beste offentlige finansierte velferdstilbudene. Men en slik politikk synes altså nå å ligge milevis unna Regjeringens syn, en regjering som altså gir inntrykk av å ha lagt seg langflat for Kommuneforbundets krav og synspunkter på hvordan kommunesektoren skal drives, fremfor å prioritere innbyggernes behov. Og inntrykket av at det faktisk er slik, ble jo ytterligere forsterket under komiteens behandling av kommuneøkonomiproposisjonen for 2000, da det fra Arbeiderpartiets medlemmer i kommunalkomiteen ble gitt klart uttrykk for at det var slett ikke nok at våre velferdstjenester var finansiert av det offentlige – nei, de offentlige velferdstjenestene måtte i tillegg vær så god utelukkende bli utført av offentlig ansatte. Det ligger særdeles lite fornyelse og modernisering i en slik – iallfall sett fra min side – svært så gammeldags monopoltenking. For det er jo en helt sentral utfordring å skape økt effektivitet i kommunal sektor, og da er det jo helt feil å beskytte det offentliges – i hvert fall i realiteten – monopol og enerett på å drive omsorg, helse, skoler eller annet. Vi må altså derimot ha politisk vilje til aktivt å legge forholdene til rette for en effektivitetsfremmende konkurranse mellom offentlige og private aktører om å få lov til å utføre typiske offentlige velferdstjenester, til beste for både brukerne og til beste for skattebetalerne. Men Regjeringen synes altså ikke å ville høre snakk om modernisering i kommunal sektor ved hjelp av konkurranseelementet. Dette er en fatal feil. Istedenfor mener altså Regjeringen at kommunesektoren skal få fortsette sin skjermede monopolvirksomhet, få fortsette å leve i seilskutetiden og få fortsette å slite med store kostnadsproblemer. Det vil også bety at en kommer til å fortsette å slite med mangelfulle tjenestetilbud, en vil få helsekøer og korridorpasienter. Alt dette takket være at Arbeiderpartiet fortsatt vil opprettholde et nærmest totalt fravær av effektivitetsøkende og kvalitetsfremmende konkurranse i den kommunale sektor. Regjeringens handlekraft vedrørende fornyelse og modernisering av offentlig sektor fremstår for mitt vedkommende derfor så langt som heller tafatt. Men vi får jo alltids vente og se.