Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-03-06:
Når det gjelder diskusjonen som har kommet i denne debatten knyttet til målstyring, viser jeg egentlig til det jeg sa i mitt første innlegg, hvor jeg sa noe som var veldig likt det jeg nå hørte at statsråd Siv Jensen sa, nemlig at målstyring som sådan selvfølgelig ikke er et onde. Men det kan i mange situasjoner være et hinder for at de som står nærmest avgjørelsene, kan ta riktige beslutninger. Det var det representanten Helseth nå på en veldig god måte illustrerte. Det er det vi mener med vår merknad, og jeg mener at man ikke skal avvise all kritikk av at målstyring også har sine negative sider. Det finnes mange eksempler, også i Riksrevisjonens rapporter, på at Riksrevisjonen mener at mengden av konkrete mål, f.eks. satt av Helsedepartementet til Helsedirektoratet, er et problem for prioriteringen av viktige områder innenfor norsk samfunnsliv. Dette er ikke en entydig debatt, det er en debatt som bør nyanseres. Jeg er veldig oppmerksom på at den har sin ideologiske side, men Arbeiderpartiet har et pragmatisk forhold til hvordan man skal styre staten for at den mest mulig effektivt skal nå våre mål, og det er det vi mener med våre merknader – slik som jeg har sagt det, og slik som representanten Are Helseth nå har sagt det. Til slutt fra min side bare en annen liten betraktning. Av sikkert gode grunner – så dette er ikke noen kritikk – gikk forsvarsministeren, men jeg har lyst til å si til henne gjennom finansministeren at hun hadde en formulering som er blitt brukt mange ganger, og det er at mange utfordringer gjenstår når det gjelder å få Forsvaret til å følge sine egne regler og de bestemmelser som Stortinget har satt. Det har vært sagt av tidligere statsråder ved tidligere anledninger – helt parallelle situasjoner. Det var det jeg prøvde å si i mitt første innlegg. Det utfordrende for oss som sitter med et kontrollansvar er at det ikke skjer det som bør skje. Nå bruker jeg bare Forsvaret som et eksempel, jeg kunne brukt andre eksempler. Representanten Grøvan holdt et veldig godt innlegg på vegne av seg selv og komiteen når det gjaldt synet på omstendigheter rundt Nav. Det er akkurat det samme og den samme kritikken. Og man sier: Jo, vi arbeider med saken, men mye gjenstår. Det kan man si én gang, og kanskje to ganger, men når det går over stortingsperioder, er det et betydelig problem for norsk forvaltning og for Stortinget. Det mener jeg er den viktigste siden ved hele denne diskusjonen. Jeg mener ikke at andre sider i og for seg ikke er nødvendig å bemerke, men når det gjelder akkurat dette, har jeg vært med så lenge at jeg har opplevd det direkte selv mange ganger. Det kommer svære dokumenter, det blir påpekt, det blir kvalifisert diskutert i Stortinget, og så skjer det ingenting, eller det skjer lite – for lite, for å være enda mer presis. Jeg håper at dette, gjennom det som jeg nå har sagt, i den egenskap jeg nå har, kan bli hørt på et annet vis. Jeg skal helt til slutt si at det selvfølgelig er slik at Stortinget bare kjenner statsråden. Regjeringa har vært representert her, så alt det der er på plass, det er ikke noe trøbbel med det. Men det hadde kanskje vært en tanke om det hadde blitt en norm at når Dokument 1 behandles i Stortinget, var departementsrådene til stede. Jeg mener at de hadde hatt godt av å høre disse diskusjonene, for dette handler også om det daglige løpet i forvaltningen – ikke bare den politiske styringen, men det daglige løpet i forvaltningen, som forårsaker mye av det som påpekes i Dokument 1. Det er en tanke jeg har hatt før, som jeg ikke har fått vesentlig gjennomslag for, så jeg bare nevner det. Kanskje statsråd Siv Jensen kunne ta dette med seg, slik at vi ved neste korsvei også kunne hatt departementsrådene her. De hadde hatt veldig godt av det, etter min mening.