Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-31:
Jeg vil også takke saksordføreren for en grundig gjennomgang og en grundig innstilling, og som det går fram av innstillingen, er det bred enighet i komiteen, med unntak av Arbeiderpartiet, i saken. For Senterpartiet er Grunnloven grunnsteinen i vårt demokrati, og enhver grunnlovsendring krever et grundig forarbeid, og vi har særegne, omfattende krav til stortingsbehandlinga. Denne debatten gjelder forslaget til ny § 115 i Grunnloven om begrensninger i de grunnlovfestede rettighetene. Denne endringa er en del av forslaget i Dokument 16 for 2011–2012, hvor det var en tverrpolitisk gruppe, inklusiv undertegnede, som ønsket å gi Stortinget et bredest mulig vurderingsgrunnlag i neste periode. I innstillinga står det spesielt: «Det er gitt at ikke alle forslagsstillerne stiller seg bak samtlige paragrafer og/eller alternativer.» Erfaringene ved behandling av tidligere grunnlovsforslag som jeg har vært med på, og dagens grunnlovsforslagsbehandling tilsier etter min vurdering at Stortinget må med et større alvor gå igjennom hvordan en fremmer og argumenterer når det gjelder grunnlovsforslag – altså at representanter og partier står bak forslagene ved framsetting og vil arbeide for å få dem vedtatt i det kommende storting, og at velgerne da skal ta hensyn til det ved sin stemme i valg. Det er jo det som er noe av kjernen ved de særegne, omfattende behandlingskrav som vi har til grunnlovsendringer. Det er et standpunkt som jeg håper at flere kunne drøfte, for jeg mener å se at det i det siste har utviklet seg en kultur hvor det er litt for stor lemfeldighet – for å bruke et så sterkt uttrykk – med hensyn til hva som fremmes, og hva som så skjer med forslaget når det kommer i salen seinere. Det bør være et større alvor over dette, og det bør være en større klargjøring fra de enkelte partiene om de står bak forslagene eller ikke, når en går til stortingsvalget. Senterpartiets prinsipielle syn er at Grunnloven skal ha mest mulig kortfattede og presise lovparagrafer. Lovteksten skal tydeligst mulig ha en ansvarsfordeling, hvor Stortingets rolle kontra domstolenes rolle er tydelig. Senterpartiet stemte på denne bakgrunn mot dagens § 89 når det gjelder prøvingsretten, der det heter: «I saker som reises for domstolene, har domstolene rett og plikt til å prøve om lover og andre beslutninger truffet av statens myndigheter strider mot Grunnloven.» Når vi i Senterpartiet stemte imot å grunnlovfeste prøvingsretten, var det fordi det over tid kunne gi domstolene et frasparkspunkt over tid, for da å gi domstolene mer makt – altså en utvikling i en retning som tidligere er benevnt som embetsmannsstaten, som vi i Senterpartiet har en klar historisk og ideologisk tradisjon for at vi ikke ønsker tilbake. Stortingets handlefrihet må ellers verdsettes i forhold til forståelsen av bl.a. internasjonale konvensjoner. Senterpartiet vil altså arbeide mot en unødvendig innsnevring av Stortingets handlefrihet. Dette er bl.a. viktig for dagens flyktningdebatt. En flyktning har krav på asyl som nødhjelp, men kan ikke kreve permanent bosetting i nytt land, etter vår vurdering. Ellers konkret til forslaget til ny § 115: En generell begrensningsregel av rettssaker i Grunnloven er en nyskaping, da det i Eidsvollsgrunnloven ikke var tatt inn en regel om adgang til å fravike reglene, heller ikke en regel som hjemlet adgang til å gjøre unntak fra Grunnloven, og ingen regel om konstitusjonell nødrett. Begrensningsregelen i den foreslåtte § 115 gir Grunnloven et utilsiktet relativistisk preg og svekker borgernes rettigheter der Grunnlovens idé er å gi dem konstitusjonelt vern. § 115 kan også ha virkning for andre konstitusjonelle garantier, og som flere har vært inne på: eldre grunnlovsbestemmelser. Grunnloven har så langt klart seg uten en generell begrensningsregel. Det ligger en rett til at det skal være et kvalitetskrav, et utilsiktet kvalitetskrav, slik at utforminga av grunnlovsbestemmelsene er av en slik kvalitet at en bare bør vedta rettigheter som man faktisk mener at de senere storting skal se seg bundet av. Det er et utpreget politisk vurderingstema som gjennom en vedtakelse av § 115, da kan overføres til domstolene. På denne bakgrunn vil Senterpartiet stemme imot den endring som her er foreslått av Arbeiderpartiet.