Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-05:
Jeg må innrømme at jeg smilte litt da jeg først ble var at Fremskrittspartiet hadde fremmet dette forslaget, ikke på grunn av innholdet, men på grunn av partiets historie. Et parti som fikk sin første valgkampstøtte av rasistregimet Sør-Afrika, en støtte til partiet som førte til at Fremskrittspartiet ble representert av to representanter på Stortinget, noe som senere førte til at Sør-Afrika så på det som sin beste investering i valgkamper i Europa noensinne, kan godt komme med utsagn av typen «på seg selv kjenner man andre» når de fremmer et slikt forslag som dette. Vi andre kan heller slutte oss til formuleringen «klok av skade» og slutte opp om behovet for åpenhet rundt finansiering – først av politiske partier og deretter av de religiøse: kirker, synagoger og andre former for menigheter, som er det denne saken handler om. Vi har derfor fra komiteens side enstemmig sagt – og jeg kan sitere den delen av innstillingen: «Komiteen ber derfor regjeringen gjennomføre tiltak for å sikre åpenhet og registrering av omfang av gaver og annen finansiering av trossamfunn, herunder finansiering og gaver fra utlandet.» Jeg mener at dette er viktig, fordi jeg mener at vi har behov for og rett til å vite hva slags type finansiering som ligger bak de trossamfunnene som finnes her. På samme måte som vi har klare regler for finansiering av politiske partier som finnes i Norge, er det også viktig å ha åpenhet rundt den finansieringen som finnes av trossamfunn. Jeg vil si at hvis Fremskrittspartiet var opptatt av hva det var som ble virkelig politikk, og ikke bare av retorikk, som representanten Amundsen var inne på, burde Fremskrittspartiet omgjøre sine to første forslag som de fremmer her i dag, til oversendelsesforslag, for de er 100 pst. dekket inn innenfor den formuleringen som jeg her leste opp fra komitéinnstillingen. Det er altså slik at Per-Willy Amundsen til stadighet tar opp behovet for å bekjempe ekstremisme. Det er jeg helt enig i. Derfor har regjeringen lagt fram en stortingsmelding der vi foreslår våre tiltak for å bekjempe ekstremisme, men til forskjell fra Fremskrittspartiet, som kun er opptatt av islamistisk ekstremisme, som jeg er dundrende imot – jeg er dundrende imot islamistisk ekstremisme – sier vi at vi er imot alle former for ekstremisme. Jeg mener det er revnende likegyldig om det er islamister som forfekter standpunkter som er antidemokratiske, som er imot likestilling og i det hele tatt, om det er rabiate, kristne menigheter som tar til orde for å ta livet av abortprester i USA, og som så til de grader faktisk har gjort det, eller om det er rasistiske sionister som er for etnisk rensing i Palestina. Det er altså slik at all form for ekstremisme strider imot de grunnleggende verdiene som jeg ønsker at vi skal basere det norske samfunnet på. Derfor vil vi ha åpenhet ikke bare om støtte til den type trossamfunn som Fremskrittspartiet helt åpenbart er imot, nemlig en streng kontroll av de religiøse muslimske trossamfunnene, men vi er for å gjøre noe og sørge for åpenhet rundt alle trossamfunn. Så til spørsmålet om hvem som er ekstremister. Det er et interessant spørsmål. Jeg vil ta det opp i denne sammenhengen på grunn av en notis som forekom på Per-Willy Amundsens Facebook-side for kort tid tilbake. Der tok nemlig Per-Willy Amundsen til orde for at et nytt korstog kunne bli nødvendig. Han sa: «Jeg håper at min sønn kan leve opp med den samme friheten som jeg tar som en selvfølge. Denne helgen er jeg alenepappa, det er herlig. Men jeg håper at han får oppleve den samme friheten som meg. Dessverre er jeg ikke sikker. Jeg frykter for at et nytt korstog blir nødvendig.» Da er spørsmålet: Kjenner vi historien her? Korstogene – husker vi hva det var for noe? Korstogene pågikk fra 1000- til 1200-tallet og rommet ufattelig bestialitet, der hvem som helst av kristne mennesker som tok opp korset, bidro til forfølgelse av muslimer, jøder, slaver og andre typer folk som Vestens kristne ikke likte. Det å ta til orde for nye korstog og antyde at nye korstog kan komme til å bli nødvendig, er en politisk retorikk som jeg er ekstremt imot. Det er å ta til orde for de samme typer bestialiteter – og se at det kan være nødvendig – på 2000-tallet som på 1000-tallet, som man da mente var riktig. Det er en form for retorikk som jeg vil advare sterkt imot, som ikke bidrar til en god debatt. Det skjønte heldigvis Per-Willy Amundsen selv, da han fjernet den samme Facebook-posten fra sin egen side. Det gjelder å tenke seg om.