Nikolai Astrup (Høyre), 2010-06-18:
Den 5. mai 2010 ble Stortinget informert om at rensing av gasskraftverket på Mongstad var utsatt, i første omgang til 2018. Dette var ny informasjon til Stortinget, men den var gammel for regjeringen. Det er regjeringens plikt å legge frem relevante faktaopplysninger for Stortinget, til å opplyse om usikkerhet opplysninger er beheftet med, og til å la alvorlige faglige motforestillinger fremgå av saken selv om disse er i strid med regjeringens forslag. Etter at energi- og miljøkomiteen har gjennomgått saken de siste ukene, er det klart at regjeringen har unnlatt å informere Stortinget om vesentlige faglige motforestillinger som fremkom i rapporter til Olje- og energidepartementet datert 15. april 2009, 27. mai 2009 og 2. oktober 2009. Rapportene er entydige i vurderingen av tidsplanene i prosjektet. Det fremkommer av samtlige rapporter at målet om å rense Mongstad i 2014 er lite realistisk. Denne vurderingen og anbefalingen er like tydelig, om ikke tydeligere, i rapporten datert 15. april 2009, den såkalte samkjøringsrapporten, som i de senere rapportene. I samkjøringsrapporten fremgår det at hurtig realisering av renseprosjektet først er mulig innen 2015–2016, men det påpekes samtidig at en hurtig realisering vil øke prosjektrisikoen, øke kostnadene og begrense teknologiutviklingseffekten. Dette vil være i konflikt med de forutsetningene Stortinget har lagt til grunn for renseprosjektet. Det vil også være en meget begrenset læringseffekt fra testsenteret på Mongstad. Det fremgår altså klart av rapporten at det vil være beheftet med stor risiko å velge hurtig rensing, en modell som heller ikke kan realiseres innen 2014, slik statsråden hevdet overfor Stortinget. Rapporten viser også at helserisikoen ved aminutslipp vil være tidskritisk for prosjektet, og at den per 15. april 2009 er uavklart. Normalt kreves det tre år med grunnforskning å avklare kreftfare for denne typen utslipp. Statoil og Gassnova anslår at dette kan gjøres på to år. Det fremgår også at teknologikvalifiseringsprosessen vil ta mellom seks og sju og et halvt år regnet fra oktober 2009. Dette er en vesentlig opplysning i forhold til regjeringens tidsplan om rensing i 2014. Ettersom en aggressiv tidsplan, definert som realisering i 2015–2016, vil være vanskelig og medfører betydelige ulemper og økt risiko, er det også redegjort for alternative tidsløp der ferdigstillelse enten vil være mellom 2017 og 2020 eller etter 2020. Det fremgår av samkjøringsrapporten at både Olje- og energidepartementet og Miljøverndepartementet var løpende orientert om arbeidet med rapporten og konklusjonen i den. Dette strider klart mot det inntrykket miljøvernministeren ga i komiteens høring om saken. Høyre mener det er åpenbart at de faktaopplysninger og vurderinger som fremkommer i samkjøringsrapporten, er alvorlige, faglige motforestillinger som Stortinget burde ha vært informert om, og finner det sterkt kritikkverdig at så ikke skjedde. I stedet for å opplyse Stortinget om den betydelige usikkerhet som heftet ved regjeringens løfte om rensing innen 2014, valgte statsråd Terje Riis-Johansen å stå fast på 2014-målet under debatten om testsenteret på Mongstad den 7. mai 2009, bare tre uker etter at han ble presentert for samkjøringsrapporten. Statsråden hadde denne informasjonen under debatten. Stortinget hadde den ikke – tvert imot. Hele fire ganger under debatten gjentok statsråden at regjeringen sto ved 2014-målet. I sitt siste svar presenterte statsråden et forbehold om at dersom man ikke klarte å nå 2014-målet, skyldtes det ikke på mangel på politisk vilje, men praktiske problemer. På dette tidspunktet var altså statsråden svært godt kjent med samkjøringsrapportens konklusjoner og hadde dermed informasjon om endrede forutsetninger og betydelige praktiske utfordringer i Mongstad-prosjektet. Likevel valgte han å holde informasjonen unna Stortinget. Høyre mener dette er sterkt kritikkverdig. Under debatten den 7. mai ble det også reist spørsmål ved om forsinkelsene i byggingen av testsenteret ville medføre forsinkelser i realiseringen av fullskala rensing av Mongstad. På dette tidspunktet var det kjent at testsenteret ville bli forsinket i to år, til tross for at statsministeren understreket flere ganger i spørretimen den 5. mai i år at testsenteret er i rute. Det er det altså ikke. Statsråd Terje Riis-Johansen fastslo den 7. mai 2009 at forsinkelsene ikke ville innvirke på tidsplanen for fullskala rensing, og at man selvfølgelig ville dra nytte av læringen ved testsenteret i byggingen av fullskala renseanlegg. Dette er også stikk i strid med de faglige råd statsråd Riis-Johansen mottok i samkjøringsrapporten, der det fremgår at læringseffekten fra TCM ved en aggressiv tidsplan ville være svært begrenset. Heller ikke disse opplysningene fant Riis-Johansen det for godt å dele med Stortinget under debatten og heller ikke under komiteens behandling av stortingsproposisjonen om testsenteret på Mongstad. I innstillingen til saken som ble avgitt den 28. april 2009, sier en enstemmig komité følgende: «Komiteen mener derfor det er viktig at test og evaluering av teknologier på TCM skjer på en grundig og etterprøvbar måte, slik at realisering av fullskala CO2-renseanlegg kan skje basert på best mulig kunnskap om tilgjengelige teknologiers styrker, svakheter, kostnader m.m. Komiteen mener at testarbeidet på TCM er svært relevant i forhold til bygging av fullskala CO2-rensing på Mongstad, og forutsetter at evalueringer fra teknologitester på TCM tas med i investeringsbeslutningen for et fullskala CO2-renseanlegg på Mongstad.» En samlet energi- og miljøkomité la dermed forutsetninger for fullskalarensing til grunn som var stikk i strid med de faglige rådene statsråden hadde mottatt, uten at statsråden informerte komiteen om at dette var tilfelle. Høyre finner dette sterkt kritikkverdig. I Gassnovas rapport datert den 27. mai understrekes poenget med manglende erfaringsgrunnlag fra testsenteret. Fullskala renseanlegg må bygges med liten eller ingen TCM-erfaring. Statsråden har likevel rett når han under høringen påpeker at noe læring fra TCM vil det uansett være, men han kommer ikke utenom at de faglige anbefalingene er klart i strid med komiteens forutsetninger. I Gassnovas rapport av 27. mai heter det at det vil være mulig å rense én gassturbin innen 2014–2015. I statsrådens svarbrev til komiteen datert 1. juni 2010 presiseres det imidlertid at forutsetningen er at investeringsbeslutningen fremskyndes til 2011. Det innebærer at helserisikoen ved aminutslipp trolig ikke er tilstrekkelig kartlagt før man setter i gang, men det innebærer også nok en bekreftelse på at byggetid på to år fra investeringsbeslutningen fattes, er urealistisk. Gassnovas rapport datert den 2. oktober 2009 konkluderer da også med at et renseanlegg tidligst kan være på plass fra tredje kvartal 2015, gitt at aminene er godkjent innen annet kvartal 2012. De tre rapportene datert 15. april, 27. mai og 2. oktober peker alle i samme retning. Det er vanskelig å trekke andre konklusjoner enn at fullskala rensing i 2014 er urealistisk. I stedet for å informere Stortinget i forbindelse med behandlingen av stortingsproposisjonen om testsenteret eller statsbudsjettet for 2010, valgte regjeringen å holde tilbake denne informasjon om Norges største industri- og klimaprosjekt i nyere tid, et prosjekt som regjeringen har investert betydelig politisk prestisje i. Det ble ikke informert om at forutsetningene for prosjektet var kraftig endret – i strid med Stortingets forutsetninger – selv om statsråden var informert om dette allerede i april 2009. Det ble ikke informert om usikkerheten som heftet ved regjeringens løfte om rensing i 2014. Det ble ikke informert om den betydelige helserisikoen som fagmiljøene knytter til utslipp av aminer til luft, og som må avklares før et fullskala renseanlegg kan bygges. Dette er ikke interne politiske overveielser som det kan forsvares å holde tilbake for Stortinget. Dette er faglige opplysninger som Stortinget behøver for å kunne føre kontroll med regjeringen og fatte vedtak på korrekt grunnlag. Statsråden skriver i brev til Høyres og Venstres stortingsgrupper, datert 17. juni 2010, at «etter hvert som planleggings- og forberedelsesarbeidet med fullskala CO2-fangst på Mongstad har frembrakt ny informasjon, er det på ordinær måte lagt frem opplysninger for Stortinget som regjeringen vurderer som viktige for behandling av saken». Det burde være unødvendig å minne statsråden om at det ikke er regjeringen som vurderer hvilken informasjon Stortinget behøver for å behandle saken, men at det er Stortinget selv som vurderer hvilken informasjon som er relevant når man kjenner alle fakta og relevante omstendigheter. I det nevnte brevet viser statsråd Terje Riis-Johansen ingen tegn til selvkritikk for sin håndtering av saken. Statsråden synes å være tilfreds med måten han forvalter opplysningsplikten overfor Stortinget på, og han vil fortsette å tolke opplysningsplikten slik han har gjort i denne saken. Høyre konstaterer at statsråden har brutt opplysningsplikten overfor Stortinget, og at statsråden ikke fremviser noen som helst evne eller vilje til å ta alvoret i saken inn over seg. Dermed må vi erkjenne at vi ikke lenger har tillit til statsråd Terje Riis-Johansen.