Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
I hele 84 år har det vært vannkraftproduksjon i Saudafjellene. Dette har vært helt avgjørende for Sauda-samfunnets utvikling, både industrielt og på annen måte. Det saken gjelder i dag, er en opprusting av eksisterende kraftverk i kombinasjon med utvidelser i form av nye overføringer uten nye reguleringsanlegg. Dette er planlagt ved at man ønsker å overføre vassdrag som tidligere ikke er utnyttet til vannkraftproduksjon, for å sikre en bedre ressursutnyttelse. Dette prosjektet er svært viktig for Sauda-samfunnet spesielt, men vil i tillegg også ha positive ringvirkninger i regionen med hensyn både til økt aktivitet og på annen måte. Prosjektet vil kunne bidra positivt til den vanskelige effektsituasjonen i regionen samt være viktig for å styrke den norske og den nordiske kraftbalansen. Det er også grunn til å legge vekt på at dette utbyggingsprosjektet i stor grad er reversibelt, og eventuelle inngrep i naturen kan om nødvendig omgjøres senere. Søknaden om konsesjon er fremmet av Aktieselskabet Saudefaldene, og NVE la fram sin innstilling for Olje- og energidepartementet 23. april i fjor. NVE har i sin innstilling lagt vekt på at det er et økende gap mellom produksjon og forbruk av kraft i Norge, og at det er knyttet betydelig usikkerhet til innfasing av alternative energikilder og importmuligheter. NVE legger i tillegg vekt på at prosjektet innebærer en vesentlig bedre utnyttelse av tidligere utbygde vassdrag, og at overføring av nye vassdrag bidrar til effekt- og energitilgang som vil ha vesentlig betydning for kraftoppdekningen. NVE har også lagt vekt på miljø og friluftslivet i Skaulen-området og Indre Etnefjell. NVE har i sin innstilling tatt Saltåna og Langfossen ut av prosjektet og samtidig skjerpet kravene til minstevannføring. Dette medfører at kraftproduksjonen i prosjektet blir noe redusert, og ifølge innstillingen vil ligge på ca. 960 GWh/år. Utbyggeren, Aktieselskabet Saudefaldene, har likevel funnet NVEs innstilling som en akseptabel løsning. Til tross for dette, og til tross for at vår viktigste faginstans, NVE, har vurdert dette prosjektet og kommet fram til en fornuftig og balansert innstilling, der en har veid kraftmengden opp mot naturinngrepet, opplever vi i dag at Fremskrittspartiet står helt alene om å gå for denne innstillingen. Det ser dessverre ut til at Stortingets flertall i dag vedtar å halvere innstillingen fra NVE, og sier nei takk til en halv TWh ren og ny kraft. Som jeg sa innledningsvis, vil en utbygging gi omfattende positive ringvirkninger og skape økt aktivitet i regionen. Den økende arbeidsledigheten vi nå har, er alvorlig, og dette prosjektet vil ha en positiv innvirkning på sysselsettingen. Tar en utgangspunkt i NVEs innstilling, vil dette innebære en investering på 2,5 milliarder kr, som igjen ville gitt 200–300 årsverk pr. år, fordelt over sju år. Prosjektet ville videre bidratt til å sikre videre næringsutvikling i Nord-Rogaland og Ryfylke, og også vært positivt for regionens industriarbeidsplasser. Vi ser også at den kraftkrevende industrien i regionen sliter med problemer. Den prekære effektsituasjonen i området har medført at eksempelvis Hydros aluminiumsverk på Karmøy har inngått avtale med Statnett om utkobling i vanskelige perioder. Den samme bedriften må på grunn av strenge miljøkrav erstatte dagens söderbergteknologi innen år 2010. Det er gitt klare signaler fra Hydro om at dersom en slik investeringsbeslutning skal tas, må det stilles mer kraft til rådighet. Uten denne moderniseringen kan om lag 1 000 arbeidsplasser stå i fare for å gå tapt bare i selve bedriften. Jeg synes det i dagens situasjon også er viktig å gi positive signaler fra Stortingets side overfor vår kraftkrevende industri generelt. Denne type industri er mange steder helt avgjørende med hensyn til verdiskaping, sysselsetting og bosetting. Norsk kraftkrevende industri er i tillegg blant de mest miljøvennlige og energieffektive i verden. Når vi samtidig vet at denne industrien agerer i et internasjonalt marked, er det viktig at den underlegges rammebetingelser som er mest mulig harmonisert med betingelsene i de land vi konkurrerer med. Miljøargumenter er det som i Norge oftest brukes mot økning i kraftproduksjonen. Vi må imidlertid huske på at så lenge det er etterspørsel etter de produkter som produseres av norsk industri, vil produksjonen bli flyttet ut av landet dersom den blir stoppet i Norge. Samtidig vet vi at de færreste land har utslippskrav som i Norge, og at energien ofte produseres på en langt mindre miljøvennlig måte, eksempelvis ved kull- eller atomkraftverk. Vi må heller ikke glemme at med dagens kraftsituasjon må vi importere store mengder kraft fra slike verk til alminnelig forsyning i Norge. Det burde derfor være åpenbart for de fleste at et slikt vannkraftprosjekt som det som nå kan bli realisert i Sauda, også vil ha klare miljøfordeler. Jeg synes det er oppsiktsvekkende, ikke minst sett på bakgrunn av siste vinters politikerskapte kraftkrise, at flertallet i denne sal ennå ikke har skjønt alvoret i situasjonen. Til tross for skyhøye strømpriser, som tvang mange til å gå den tunge veien til sosialkontoret for å få hjelp i vinter, har man altså ennå ikke forstått at man må øke kraftproduksjonen for å få balanse i markedet. Undertegnede har gjennom mange år fra denne talerstol advart om at en slik situasjon kunne oppstå dersom man ikke økte kraftproduksjonen. NVE har i tillegg gitt like klare signaler. Til tross for disse utallige advarslene har man vendt det døve øret til og ikke foretatt seg noe som helst. Og resultatet av denne politiske handlingslammelsen fikk det norske folk føle på kroppen i vinter. Jeg synes det er utrolig at man i et land som Norge, som nærmest flommer over av energi, har klart å rote det til på denne måten. Det er ikke enkelt å kritisere Regjeringens energipolitikk – rett og slett fordi Regjeringen ikke har noen energipolitikk. Og ser vi på både denne saken og andre saker vi skal behandle senere i dag, ser det dessverre heller ikke ut til at man har planer om å få til noen offensiv politikk på dette området. I det forrige århundre hadde man framsynte politikere og industriledere som sammen ville utnytte våre ressurser til beste for land og folk. Dette er dessverre ikke god latin lenger. I dag er dette erstattet med en misforstått og totalt feilslått miljøpolitikk, som dessverre har svært lite med miljø å gjøre. Vi opplever stadig oftere svake politikere som danser etter de såkalte miljøvernernes pipe, uten å sette seg inn i realitetene. Nå er det symbolene og symbolpolitikken som dessverre er blitt viktigst. Det er dette vi også opplever i dag når gjelder det politiske flertallet, som griper aktivt inn og halverer denne viktige kraftutbyggingen. Flertallet setter til side politiske uttalelser fra fire kommuner og to fylkeskommuner. Flertallet setter også til side klare uttalelser fra NHO, PIL, EBL og Landssamanslutninga av Vasskraftkommunar. Og flertallet bryr seg heller ikke om at en samlet fagbevegelse støtter NVEs innstilling. Fremskrittspartiet lytter til signalene fra disse, og vi har også tillit til at NVE, som vår viktigste faginstans, har foretatt de vurderinger de skal gjøre. Vi fremmer selvfølgelig derfor forslag i tråd med NVEs innstilling. Med dette tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingene i sakene nr. 5, 6 og 7, samt det forslag som er omdelt i salen.