Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-04-27:
Jeg tror at det har vært knyttet store forventninger til ordningen med uføretrygd som lønnstilskudd, som nå har vært en forsøksordning i ganske kort tid. ECON-rapporten som viser at det er mange forutsetninger som ikke har vært til stede for at dette skal lykkes, er vi nødt til å ta på alvor. Derfor er den kritikken som kommer fra Høyre i dag, ganske forunderlig. Det er den regjeringen som Høyre var med og bestyrte, som har lagt føringene for denne ordningen. De erfaringene som har kommet fram etter ECON-rapporten, må tas på alvor og ses i en større sammenheng. Det er ikke grunn til å slå fast at vi skal utvide ordningen slik den er i dag, når så mange andre forutsetninger må være på plass for at den skal lykkes. Noe av det som den forrige regjeringen la fram, var begrensninger i forhold til når man hadde fått uføretrygd, og at det heller ikke skulle være tidsbegrenset uføretrygd. Det er kanskje slik at hvis du har gått på uføretrygd lenge, er det vanskeligere å komme tilbake til arbeidslivet enn hvis du har gått kort tid. Det er kanskje slik at hvis du er innvilget en tidsbegrenset uføretrygd, er du i en situasjon der det kunne være mer hensiktsmessig med aktive tiltak i forhold til å komme ut i arbeidslivet. Men jeg registrerer at den forrige regjeringen ikke mente at det var riktig. Da har vi faktisk behov for å gå gjennom dette skikkelig i forhold til de forskningsresultatene som nå er på plass. Jeg har lyst til å si litt om det, for jeg tror det er viktig – ikke bare hvis vi skal lykkes med å få flere av dem som nå er på uføretrygd ut igjen i jobb, men også andre som står utenfor arbeidslivet. Disse forskningsresultatene peker på viktige ting, de peker på at veldig mange faktisk har manglende kompetanse i forhold til det arbeidslivet de skal ut i. Det nytter verken med plikt eller mulighet hvis man faktisk mangler den kompetansen som skal til. Få av dem som lever på uføretrygd, har spesielt god råd eller ser seg i stand til å ta risikoen ved å ta opp studielån for å skaffe seg den type kompetanse sjøl. Noen kan være i en slik situasjon, men det vil være et fåtall. Hvis man mener alvor med dette, må man selvfølgelig ha et system som gjør at man kan sikre den kompetansen som arbeidslivet etterspør. Man får ikke en jobb hvis ikke arbeidslivet etterspør den kompetansen man har. Det viser seg også at en del har helseproblemer som i utgangspunktet vanskelig lar seg kombinere med arbeid. I dag har man en debatt der det høres ut som om de fleste av dem som er på uføretrygd, egentlig ikke skulle ha vært det og egentlig ikke er så veldig syke. Det er nok slik at det er mange som har lyst til å jobbe, men flertallet av dem har helseproblemer, som er grunnen til at de har fått uføretrygd. Det gjør at det vil være vanskelig, i hvert fall hvis det ikke er en veldig liten del man kombinerer med arbeid. Det ønsker SV skal bli mulig. Men det krever noe mer enn at man hever en pekefinger og sier at ja, nå er det lov. Mange peker på at økonomi kan være et problem. Det er klart at hvis du taper penger på å jobbe, er det vanskelig. Det er også et tema som man i forbindelse med stortingsmeldingen til høsten er nødt til å se på – hvordan man kan kombinere ulike typer ytelser og trygd med arbeid på en slik måte at det lønner seg å arbeide. Det er flere ordninger i dag som er slik at hvis du har et lavt beregningsgrunnlag for ytelsen eller trygden i utgangspunktet, kan du veldig fort komme i en situasjon der sjøl en liten arbeidsinnsats medfører et stort økonomisk tap. De fellene er vi nødt til å få bort. Så litt til Fremskrittspartiets forslag i innstillingen. Der sier de ganske oppsiktsvekkende at alle trygde- og stønadsmottakere skal ha plikt til å delta med den resterende arbeidsevnen. Jeg ønsker meg i alle fall først en avklaring når det gjelder «alle trygde- og stønadsmottagere»: Betyr det også landets alderspensjonister? Det kan se slik ut i forslaget, men jeg regner med at det kanskje ikke er tilfellet. Jeg spør også da: Hvordan skal denne plikten utøves, hvis det ikke er et arbeidsmarked der som stiller arbeidsplasser til disposisjon og er villig til å ta imot denne arbeidskraften? Betyr det at folk, fordi de ikke får jobb, også skal stå uten inntekt?