Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2015-05-28:
Først en hjertelig takk til komiteen for et godt samarbeid om en krevende sak. Selv om vi ikke er enige, er ryddighet i behandlingen viktig for å komme i mål. Så vil jeg be utenriksministeren merke seg at for første gang åpner nesten halvparten av Stortinget for å anerkjenne Palestina uten at det foreligger en fredsavtale – selv om det naturligvis hadde vært en fordel. Det er Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti som sørger for at det ikke er et flertall. Det finnes for øyeblikket ikke en forhandlingsprosess som kan sikre en tostatsløsning og fred mellom Israel og Palestina. Det finnes ingen vilje eller evne til å ta grep som bidrar til en løsning. Israels bygging av bosettinger på okkupert område fortsetter. Israels statsminister utelukker opprettelse av en palestinsk stat, noe som på sikt for øvrig også er en tragedie for Israel som stat. En forhandlet tostatsløsning ville faktisk gitt Israel tryggere grenser. For kort tid siden vedtok Jerusalem Planning and Building Committee å gi tillatelse til oppføring av 900 nye boligenheter på okkupert område i byen – i nabolaget til Ramat Shlomo i Øst-Jerusalem. Byggingen er ulovlig og representerer enda en hindring i arbeidet for en tostatsløsning. Så har da også både USA og EU protestert, uten at det har hatt noen innvirkning på den israelske regjeringen. I dag er resultatet av okkupasjon, annektering og en målrettet bosettingspolitikk at Palestina består av en rekke isolerte områder – nærmest enklaver. Derfor mener vi at hvis det ikke har skjedd en reell framgang i fredsprosessen mot en tostatsløsning og byggingen av folkerettsstridige bosettinger fortsetter, bør Norge anerkjenne Palestina som egen stat. Hvis vi ser på utviklingen totalt sett i Midtøsten, preges den av krig, ekstremistisk vold, politisk oppløsning, terror og overgrep. I lys av dette regionale bakteppet mener en samlet komité at en politisk løsning mellom Israel og Palestina er viktigere enn noen gang, og at opprettelsen av en palestinsk stat vil ha positiv virkning for hele regionen. Dessverre er de politiske utsiktene for en bærekraftig palestinsk stat innenfor internasjonalt anerkjente grenser svakere enn på lenge. Dette høres sikkert veldig pessimistisk ut. Men i Aftenposten 26. mai sier Harald Stanghelle følgende om dette: «Dessverre er det solid grunnlag for en slik pessimisme.» Så bør det legges til: Det er selvsagt splittelse i Israel. Det finnes faktisk de som er redde for at landets politikk fører til at de blir ytterligere isolert. Palestina er også splittet, og vi fikk i går melding om Hamas’ likvidasjoner av politiske motstandere på Gazastripen. Terror og vold rettet mot sivile israelere underminerer også selvfølgelig en politisk løsning. Det må vilje til hos to parter for å komme fram til enighet om en tostatsløsning, en fredsløsning og en forhandlingsløsning. Slik situasjonen nå er, mener Arbeiderpartiet og flere andre partier i denne salen at vi bør gå inn for å anerkjenne Palestina, og at en fredsavtale og et FN-vedtak ikke bør være en betingelse, selv om det selvfølgelig er en fordel. Til slutt: Det er ingen tradisjon i Stortinget for å instruere regjeringen i utenrikspolitikken gjennom vedtak. Men nesten halvparten av Stortinget gir i dag utenriksministeren et kraftfullt signal om at Palestina må anerkjennes som en del av en tostatsløsning. Det finnes ingen annen måte nå å skape fred i Midtøsten på enn at vi går til det skrittet, dersom ingen andre tiltak virker.