trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Det gikk bare tre dager etter at jeg hadde levert inn dette spørsmålet, før det omkom nok et menneske på denne blodstenkte drapsstrekningen, E18 mellom Arendal og Tvedestrand. Jeg vil kort sitere hva en lokalavis skrev i en leder om denne ulykken: «Søndag morgen skjedde det igjen. En ny dødsulykke på E18 i Arendal, denne gangen(…) ved(…) Nesheim skole. En ung kvinne i slutten av 20-årene i en varevogn omkom i en voldsom kollisjon med et vogntog.» (…) (…) Og videre: «Hvor lenge skal våre politikere la det som nå på folkemunne kalles for «Dødsveien» mellom Tvedestrand og Arendal ligge som den gjør?» Jeg sender dette spørsmålet videre til statsråden, nok en gang: Hvor lenge skal denne drapsveien mellom Arendal og Tvedestrand få ligge slik den er i dag, og kreve kanskje enda flere uskyldige menneskeliv i mange, mange år til, før statsråden skjønner at noe må gjøres med denne to mil lange, ekstra farlige strekningen på E18?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
I Agder-fylkene omkom det 23 personer i trafikken i 2007. De to Agder-fylkene har ikke mer enn 5 pst. av innbyggerne her i landet, men vi har 10 pst. av trafikkulykkene, og mye av forklaringen på hvorfor vi er så overrepresentert i Agder i forhold til resten av landet når det gjelder trafikkulykker, er nettopp de elendige veiene vi har der nede. Vi vet jo at trafikkulykker dreier seg om død, om lemlestelse, tragedier som kunne vært unngått om bare statsråd og regjering virkelig hadde villet gjøre noe med dette ved bl.a. å bygge bedre veier. Men det vil altså tilsynelatende denne regjeringen ikke, og jeg må si fra denne talerstol at jeg blir deprimert, jeg blir opprørt, jeg blir kvalm, jeg blir syk, og jeg blir direkte forbanna over å høre disse iskalde og kyniske standardsvarene som vi alltid får fra samferdselsministeren hver eneste gang vi spør og bringer dette problemet som vi har med veier på Sørlandet, på bane i Stortinget.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-01-30:
«Solsikkeolje, fiskepinner, kakemiks og cappucinopulver er eksempler på matvarer som inneholder transfett. Risikoen for hjerte- og karsykdom øker med 25 prosent ved inntak av ca. 5 gram transfett om dagen, og høyt inntak av transfett kan også føre til kreft. I Danmark er det nå en maksimumsgrense for transfett i mat, men i Norge er ikke produsentene pliktige til å oppgi fettet i matvarer. Hva vil statsråden gjøre for å sikre forbrukerne informasjon om innholdet av transfett i matvarer?»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-01-30:
Jeg er glad for statsrådens svar, for jo mer man jobber med dette området, jo mer overrasket blir man over hvor mye transfett som brukes i ulike varer. Jeg tror at det er mange forbrukere som ikke er klar over hvilken risiko man løper hvis det vanlige kostholdet inneholder for mye transfett. Det viser seg, som Sosial- og helsedirektoratet sa i fjor, at vi har hatt en positiv utvikling i kostholdet de siste 20 årene, men dessverre har den stoppet opp. De påpeker at noe av årsaken kan være at man spiser mer gatekjøkkenmat og ferdigmat. Vi vet at nettopp denne type matvarer inneholder mer transfett enn det som er ønskelig. Derfor mener jeg at vi må informere tydeligere om dette. Det er et samlet storting som sier at det er billigere å forebygge enn å reparere. Utfordringen er: Hvordan vil statsråden gjøre dette?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-01-30:
Mitt siste oppfølgingsspørsmål går direkte på det arbeidet vi har overfor EU. Når tror statsråden at et slikt eventuelt direktiv kan være på plass? For hvis det er nøkkelen til at vi skal komme lenger i kampen mot dette fettet, er det også viktig å vite når vi har nøkkelen i hånden, slik at vi kan informere forbrukeren. Det er avgjørende viktig for at vi skal kunne få ned risikoen for hjerte- og karsykdommer, og også eventuelt for kreft.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Transfettsyrer kan øke risikoen for hjerteinfarkt, og derfor bør inntaket begrenses - slik jeg også opplever er spørrerens intensjon. Ernæringsmyndighetene har over lang tid arbeidet for å redusere innholdet av transfett i kostholdet, og i dag inneholder nordmenns kosthold lite transfett - heldigvis. Transfettsyrer dannes ved delvis herding av oljer eller ved bakteriell aktivitet i vommen hos drøvtyggere. Transfettsyrer finnes i industrielt produserte matvarer hvor man kan bruke delvis herdede oljer som ingrediens, og naturlig i melk og kjøtt fra drøvtyggere som storfe og sau. Tidlig på 1990-tallet inngikk myndighetene og matvareindustrien et samarbeid for å redusere innholdet av transfettsyrer i industrielt framstilte produkter. Dette samarbeidet var vellykket. Innholdet av transfettsyrer ble redusert i en rekke produktgrupper som margarin, bakevarer og tørre varer. I dag er nordmenns gjennomsnittlige inntak av transfettsyrer om lag i tråd med anbefalinger fra Verdens helseorganisasjon, og derfor har en på faglig grunnlag vurdert at det ikke er nødvendig pr. i dag å innføre en maksimumsgrense. Da myndighetene og industrien startet samarbeidet for å redusere kostens innhold av transfettsyrer, var margarin den største kilden til transfett. Nå er det bare ubetydelige mengder transfett i margarin. De største kildene for transfett i kostholdet i dag er fete meieri- og kjøttvarer. Vi kan imidlertid ikke utelukke at innholdet av transfettsyrer kan være høyt i noen industrielt produserte varer. Derfor er det viktig hele tida å følge utviklinga nøye - og det gjør vi - når det gjelder sammensetninga av våre matvarer, både norske og de som er importert. Jeg vil også ved behov vurdere nye tiltak med hensyn til dette. Innholdet av transfettoljer i bl.a. oljer, kaker og kjeks blir nå analysert. Når det gjelder spørsmålet om informasjon til forbruker om innholdet av transfett, anbefaler norske fagmyndigheter at maten skal merkes med «transfett». I merkespørsmål er imidlertid norsk regelverk harmonisert med EUs regelverk. EUs merkedirektiv er for tida under revisjon. Norske myndigheter jobber i denne sammenhengen overfor EU for å få til obligatorisk merking av transfett, mettet fett, sukker og salt.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Jeg er helt enig med representanten Holten Hjemdal i at her er det fortsatt en jobb å gjøre. Jeg trur nok også det er helt riktig at det er en god del forbrukere som ikke vet hvor mye transfett det er i en del varer, f.eks. i en del gatekjøkkenmat. Det er en av grunnene til at vi nå har fått satt i gang analyser av bl.a. en del oljer som også brukes i den forbindelse - og, som jeg sa, også i noen kaker og kjeks. Jeg mener at noe av det viktigste vi kan gjøre, er å få på plass en merkeordning hvor det klart og tydelig står at denne varen inneholder så og så mye transfett, og så må en sjølsagt også informere enda mer om at dette er det ikke bra å ha for mye av. Det gjennomsnittlige forbruket ligger pr. i dag på et forholdsvis greit nivå, men jeg trur nok Holten Hjemdal har helt rett i at her er det også ulikheter med hensyn til hvem som spiser hva. Derfor er det veldig viktig å forebygge så mye som overhodet mulig. Så vi kommer fortsatt til å ha en veldig tett dialog med EU for å få på plass merkeordninga, og også for å kunne informere enda mer om at en må være oppmerksom på at en kan få for mye transfett i seg hvis en spiser det eller det, f.eks.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Jeg kan dessverre ikke i dag svare på akkurat når dette er ferdig, for det er det som kjent ikke vi som bestemmer. Men det jeg kan bekrefte, er at vi har veldig nær dialog med EU. Vi prøver å pushe på. Jeg har personlig hatt flere møter med helsekommissær Kyprianou om også denne saka, så jeg håper at dette skal være på plass om ikke så lenge. Det kan jeg jo ikke garantere, men vi skal prøve å bidra til det. Så jobber vi også nå, til orientering, med å få på plass en egen merkeordning, i første rekke en norsk merkeordning, slik at vi som forbrukere skal vite mer om at dette er sunt, og dette er ikke så sunt. Det håper jeg skal kunne være på plass i løpet av ganske kort tid.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Utnevnelse av styremedlemmer til styrene for de regionale helseforetakene er en viktig, men også veldig krevende oppgave. Regionene har sine særskilte utfordringer som det sjølsagt skal tas hensyn til, og en rekke eksterne interessenter ønsker at deres hensyn blir ivaretatt, og det er forståelig. Ved utnevnelse av styremedlemmer til styrene for de regionale helseforetakene er det mange hensyn som skal veies opp mot hverandre. Jeg har lagt vekt på følgende kriterier: Kompetanse - det er f.eks. styreerfaring, ledererfaring, økonomikompetanse, medisinsk kompetanse, politisk erfaring m.m. - geografisk representasjon, partipolitisk representasjon og kjønnsmessig balanse. Med utgangspunkt i innspill fra fylkeskommuner, Oslo kommune og Sametinget har jeg satt sammen styrer jeg mener er godt i stand til å ivareta regionenes utfordringer, samtidig som jeg har forsøkt å ivareta interessentenes behov og ønsker. Jeg har også lagt vekt på at vi skal ha en balanse mellom kontinuitet og fornyelse. Styremedlemmer valgt av og blant de folkevalgte skal utgjøre flertallet av de eieroppnevnte styremedlemmene. Dette utgjør seks i tallet for Helse Sør-Øst RHF. Som kjent er det i dette opptaksområdet ti fylkeskommuner, inkludert Oslo kommune. Det å sikre politisk representasjon fra alle fylkeskommuner lar seg derfor vanskelig gjennomføre. Ved utnevnelse av styremedlemmer har jeg derfor også tatt med i vurderingen den geografiske tilhørigheten for de fem øvrige eieroppnevnte styremedlemmene. Dette gir et litt mer nyansert bilde, og jeg kan nevne at ett av de ordinært eieroppnevnte styremedlemmene kommer fra Østfold. Jeg vil få understreke at medlemmene i styrene for det regionale helseforetaket ikke skal ivareta lokale særinteresser, men må evne å se hele regionen som en helhet og sikre at overordnede nasjonale helsepolitiske målsettinger blir ivaretatt som en følge av hele regionens «sørge for»-ansvar. Jeg er glad for at utnevnelsen av styrene for de regionale helseforetakene engasjerer mange. De ivaretar store samfunnsmessige verdier, og det er derfor viktig at vi har kompetente styrer som er i stand til å ivareta det ansvaret og den myndigheten de er tillagt. Jeg er av den oppfatning at vi har gjennomført en grundig og involverende prosess for å sikre gode og kompetente styrer, og mener at de som nå sitter der, har gode forutsetninger for å ivareta de føringer som blir gitt dem, for å sikre at overordnede nasjonale helsepolitiske mål blir ivaretatt.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Jeg vil bare gjenta at det å sette sammen disse viktige styrene er en krevende oppgave. Jeg har forsøkt å balansere alle hensyn opp mot hverandre. Men det er veldig viktig for meg å understreke at det er ikke hvor man bor, og hvor man kommer fra, som er det som skal være førende når man sitter i disse styrene. Det som er oppgaven for dem som sitter i disse styrene, er å sørge for at pasientene, i denne sammenheng i hele Helse Sør-Øst-regionen, får gode helsetjenester av god kvalitet og rask hjelp. Jeg skjønner at representanten er opptatt av sjukehuset i Østfold. Jeg vil bare gjenta at det sjukehuset kommer, og at det da ikke vil være avgjørende hvor mange representanter i det styret som er fra Østfold. Jeg gjør ellers oppmerksom på at Randi Talseth, som sitter der som eieroppnevnt, kommer fra Østfold. Men alle har altså ansvaret for å se helheten for hele regionen, ikke bare for det fylket de kommer fra.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Engasjement er bra. Det er ikke riktig at de som er byttet ut i noen styrer, er byttet ut fordi de skulle være «brysomme». At det er diskusjon, er helt lovlig og helt i orden. Det er demokrati. Men når Regjeringa mener at det er viktig å ha politisk folkevalgte med i disse styrene, er det fordi vi mener at politikere har mye kompetanse av ulik art som er viktig å tilføre disse styrene. Men disse styrene er ikke en arena for å drive politikk. Man skal fremme sine meninger og stå for det, men jobben for dem som sitter i styrene, er å gjennomføre nasjonale mål og føringer for å tilby alle pasienter i alle regioner en god helsepolitikk. Det er det som er jobben, ikke å representere ett spesielt fylke.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Styret er som kjent det regionale helseforetakets øverste ansvars- og myndighetsorgan og forvalter store samfunnsmessige verdier. Det å utnevne kompetente styrer med rett kompetanse i forhold til regionens utfordringer er derfor særdeles viktig for å sikre at overordnede nasjonale helsepolitiske målsettinger blir ivaretatt. Som jeg gjorde rede for i mitt forrige svar på spørsmålet fra representanten Giltun, har jeg vektlagt kompetanse, geografisk representasjon, partipolitisk representasjon og kjønnsmessig balanse som hovedkriterier ved utnevnelse av styremedlemmer i de regionale helseforetakene. Jeg har prøvd å balansere kontinuitet opp mot fornyelse. For perioden 2006-2008 bestod styret i Helse Midt-Norge RHF av fire representanter fra Møre og Romsdal, fire representanter fra Sør-Trøndelag og én representant fra Nord-Trøndelag. I det nye styret er forskjellen mer utjevnet, hvor hvert av fylkene nå har tre representanter i det nye styret. Jeg vil nok en gang få understreke at representantene i styrene for de regionale helseforetakene ikke skal ivareta lokale særinteresser, men jeg forventer at de evner å se regionen som en helhet og sikre at overordnede nasjonale helsepolitiske målsettinger blir ivaretatt som en del av regionens «sørge for»-ansvar. Jeg har stor forståelse for at sammensetningen av styrene i de regionale helseforetakene engasjerer sterkt i lokalmiljøene. Jeg syns det er bra at det vises et så stort engasjement for en så viktig sektor som spesialisthelsetjenesten er. Det er gjennomført en bred og involverende prosess for å sikre gode sammensetninger i styrene for de kommende åra. Jeg er av den oppfatning at vi har lyktes i dette arbeidet, og jeg er veldig godt fornøyd med de styrene vi nå har fått for de regionale helseforetakene.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Svaret på det er nei. Jeg vil ta avstand fra at dette skulle være en politisk utrenskning. Høyre har jo fått inn en ny representant, en god mann som heter Joar Olav Grøtting fra Nord-Trøndelag. Jeg går ut fra at han er like verdifull som andre Høyre-representanter fra andre fylker, som da sitter i det styret. Jeg vil også gjøre oppmerksom på at det er vanskelig å sette sammen et styre hvor en også skal ta hensyn til hvor folk kommer fra. Jeg vil f.eks. minne om at i styret for Helse Sør-Øst er ingen fra Akershus fylke med i det hele tatt - det er mye større enn f.eks. Molde. Det sier noe om hvor vanskelig det er å sette sammen slike styrer. Jeg vil igjen understreke at det altså ikke er slik at noen skal representere en kommune eller et fylke. De som sitter i styret, skal evne å sørge for at alle innbyggere, i dette tilfellet i Helse Midt-Norge, får gode tjenester, enten de bor i Møre og Romsdal, i Nord-Trøndelag eller i Sør-Trøndelag.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Jeg mener det er en god fordeling mellom de tre berørte fylker: tre representanter hver. Jeg minner om at i forrige styreperiode var det f.eks. bare én fra Nord-Trøndelag. Jeg merker meg jo veldig at Høyre er mer opptatt av å ha en representant fra Romsdal enn en fra Nord-Trøndelag, som de da har fått inn i denne sammenhengen. Og - igjen: Det er krevende å sette sammen styrer. Dette handler ikke om å kvitte seg med såkalt brysomme styremedlemmer, for det har jeg ikke opplevd at Torgeir Dahl har vært, men det handler om å sette sammen et styre hvor alle de som sitter der, evner å se helheten for hele regionen, og ikke bare for den kommunen eller det fylket de kommer fra.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til justisministeren: «I Aftenposten 10. januar 2008 er det en artikkel om manglende gjennomgang av straffesaker i Oslo. Oslo-politiet sliter med store saksmengder og en nedgang i oppklaringsprosenten. Statsråden har tidligere uttalt at Oslo-politiet bør bruke sine tildelte midler på en bedre måte. Hva vil statsråden gjøre med de problemene Oslo-politiet sliter med, og på hvilken måte kan disse løses bedre i fremtiden enn hva tilfellet er i dag?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Det viktigste verktøyet Oslo politidistrikt har, er kanskje at de har mange flinke ansatte. Uten det hadde ting kanskje sett enda verre ut. Samtidig ligger det i statsrådens svar at Oslo politidistrikt utvilsomt har utfordringer som de pr. i dag tydeligvis ikke har god nok kontroll over. Etter det jeg har oppfattet, har Oslo politidistrikt noe overskudd på fjorårets budsjett, noe jeg synes er uheldig, sett i lys av de utfordringene de har, og de manglende resultatene. Jeg går ut fra at det er noe som Oslo politidistrikt selv, Politidirektoratet og ikke minst politisk ledelse i departementet er seg bevisst - og ønsker å gjøre noe med. De som betaler prisen for manglende kvalitet levert i Oslo, er jo de som bor i denne byen, og det synes jeg man bør fokusere på videre. Når statsråden viser til en oppklaringsprosent på 9,2 når det gjelder vinningsforbrytelser, er den selvfølgelig altfor lav. Hvordan ser statsråden på mulighetene videre? Er dette et ledelsesproblem i Oslo, eller er det andre ting det bør tas tak i?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg er enig i det siste. Hvis ikke hadde vi bare måttet gå hjem, hele gjengen - det ville ikke vært noen løsning i det hele tatt. Poenget må jo være at man får til en bedre styring og en bedre ledelse - og derigjennom en bedre måloppnåelse. Jeg er helt enig i at man i Oslo er flink på mange områder, men jeg går ut fra at statsråden er enig i at 9,2 pst. oppklaring av vinningsforbrytelser er for dårlig. Det betyr at over 90 pst. av sakene er borte vekk. Det er selvfølgelig mange saker med ukjent gjerningsmann - man er kanskje ikke sikker på verken åsted eller annet. Men allikevel ser 9,2 pst. rimelig stusslig ut. Når man ser det opp mot det faktum at Oslo har et vesentlig overskudd, som statsråden nå pekte på, er det litt overraskende at man ikke kunne brukt de midlene til faktisk å styrke tjenestene i fjor, heller enn å dra med seg et overskudd over til i år. Jeg går ut fra at når man budsjetterer, både ved behandlingen på Stortinget og ved det forarbeidet man gjør i departementet, har man en plan om at de bevilgningene som gis, faktisk skal brukes i det året, og ikke at de skal overføres til året etterpå. Da har man i så fall innført en ny budsjetteringsordning som iallfall ikke jeg er kjent med. Mitt spørsmål blir: På hva slags måte har statsråden tenkt å sørge for at Oslo på lik linje med resten av landet i større grad vil oppfylle de kravene og de forventningene Stortinget har, bl.a. når det gjelder budsjettering og måloppnåelse?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Jeg mener det er grunn til å understreke de gode resultatene som Oslo-politiet faktisk har. Vi kan i veldig stor grad karakterisere Oslo som en trygg by, hvor det leveres utrolig mange gode polititjenester. Det hører vi sjelden om i den offentlige debatten - det er gjerne når det går galt, at politiets virksomhet blir beskrevet. Jeg har behov for å si at Justisdepartementets og Regjeringas engasjement for å bedre polititjenestene i Oslo ikke først og fremst er basert på den oppfatning at det er full krise der ute. Det er en veldig god økonomistyring, som har resultert i at man drar med seg et overskudd fra fjoråret - som representanten helt riktig pekte på - inn i 2008. Det er positivt - men det er et tankekors i diskusjonen om at det er altfor små økonomiske ressurser i politidistriktet, all den tid man sitter igjen med anslagsvis over 40 mill. kr etter 2007. Vi har mange utfordringer, men vårt arbeid bygger først og fremst på at Oslo har vist at det nytter å satse.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Vi har en tett dialog med politidirektøren og også med politimesteren i Oslo når det gjelder de spørsmål som nå reises. Oslo politidistrikt har et budsjett på over 1,4 milliarder kr. Vi er opptatt av at man skal holde orden i økonomien, slik at man ikke bruker mer penger enn det man faktisk får. Så ser vi at man så langt har et overskudd i år. Samtidig er ikke det større enn at det er tillatt å overføre det til neste års drift. Noe av det vil jeg vel anta - uten at jeg har brakt fullstendig klarhet i det - vil være knyttet til investeringer, som kanskje skal betales senere. Men det er selvfølgelig viktig for oss at vi får brukt mest mulig av de midlene som er, særlig i en tid hvor Oslo politidistrikt er presset. Og jeg håper at vi i løpet av dette året nettopp kan få på plass bl.a. avklaring rundt politiposter. Med flere tjenestemenn ute knyttet til et stort opptak ved Politihøgskolen og ikke minst med igangsettelse av DNA-reformen vil jeg - folkelig sagt - tro at pengene skal få bein å gå på.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Jeg tror vi skal være varsomme med å gi et altfor enkelt bilde av årsakene til taggingen i Oslo. Hvis vi tror vi løser denne utfordringen ved å reversere et politisk vedtak gjort på et tidspunkt i Oslo bystyre, tror jeg vi alle kommer til å bli skuffet. Så enkel er ikke kriminalpolitikken. Så enkel er heller ikke håndteringen av tagging. Jeg er ikke sikker på om de konklusjoner som representanten nå trekker, er riktige. Vi har god dialog med våre lokale partifolk i Oslo. Men jeg vil heller anbefale at Fremskrittspartiets representant nå benytter anledningen til å ta kontakt med bl.a. Arbeiderpartiets folk i Oslo bystyre for å høre om de gode erfaringene som bl.a. Rune Gerhardsen i sin tid gjorde som byrådsleder i forhold til å bekjempe tagging, hvor man fikk gode tiltak som også bidrog til resultater.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Det var jo ikke noe spørsmål, så jeg bare hører at representanten Tybring-Gjedde har oppfatninger om diskusjoner i Oslo bystyre. Det bør han kanskje adressere til politikere i Oslo bystyre.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
«Oslo opplever en voldsom økning i tagging. Økningen har vært særlig markant etter at Oslo bystyre vedtok å opprette en lovlig kommunal taggevegg. I særlig grad har taggingen gått ut over Oslos T-banevognsett, hvor opprydning etter tilgrisingen er beregnet å koste nær 70 millioner kroner. Tagging fører til forslumming, og forbindes av mange med utrygghet. Hva har statsråden tenkt å foreta seg for å få bukt med problemet, og hvilken straff mener statsråden er egnet for dem som blir tatt for ulovlig tagging?»
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg har også fått inngående referat fra det møtet som statsråden refererte til. Men nå unngår statsråden selve kjernen i spørsmålet. Det er slik at taggingen var relativt minimal i 2005. Den var altså bekjempet i stor grad på grunn av byrådets raske reaksjon på tagging. Så fikk vi det fatale vedtaket i Oslo bystyre 15. mars 2006, da det ble lov for bydelene å vedta å ha lovlige taggevegger. Det har ført til en enorm oppblomstring av også ulovlig tagging. Et politisk vedtak har altså fått den typen negative konsekvenser. Jeg antar statsråden har en viss innflytelse på sine partikollegaer i Oslo rådhus, og Oslo Arbeiderparti var det partiet som ivret mest for denne lovlige taggeveggen. Vil statsråden ta initiativ overfor Rune Gerhardsen i Oslo rådhus, slik at Arbeiderpartiet snur i denne saken og går imot å ha disse lovlige taggeveggene, som politiet misliker veldig sterkt?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Byrådet, som jeg nevnte i sted, hadde nesten bekjempet taggingen i Oslo i 2004-2005. Det kan også politiet bekrefte. Så kom det et vedtak i Oslo bystyre om at man skulle ha en lovlig taggevegg. Konsekvensen av dette har blitt en tilgrising, bl.a. tilgrising av T-banevogner, også inni T-banevogner, som det har kostet Oslo Sporveier 70 mill. kr bare å rense. Det er det som er sannheten. Vi har også opplevd ren vandalisme, hvor noen har kastet ti liters malingsspann fra planovergang ned på vogntog i fart. Det er også en konsekvens av dette. Når politiet i dag oppdager folk med bæreposer med spraymaling, kan de ikke gjøre noe, for de sier at de skal ned til den lovlige taggeveggen på Hausmania for å tagge på den lovlige veggen. For to år siden kunne de konfiskere dette. Det kan de ikke gjøre i dag. Selv om selvfølgelig ikke ett politisk vedtak har all skyld, bør vi ikke skape flere problemer for oss selv som politikere når politiet allerede mangler ressurser, og vi sløser bort ressurser som Oslo Sporveier kunne bruke for å bedre kollektivtrafikken i Oslo. Det er et enkelt vedtak vi kan gjøre, og vi kan iallfall gjøre det beste vi kan som politikere for å gjøre det vanskeligst mulig å tilgrise privat eiendom rundt omkring i denne byen.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg har et spørsmål til statsråd Brustad: «Regjeringen ønsket aktive politikere inn i helseforetaksstyrene for å representere folket. Da Helse Øst og Helse Sør ble slått sammen, ble det oppnevnt nytt styre, uten politisk representasjon fra Østfold og Akershus. I forrige uke ble 3 politikere byttet ut. Var det tilfeldig at statsråden byttet ut disse med nye representanter fra de samme fylkene, og finnes det forklaring på hvorfor politikere som ville representert over 800 000 innbyggere i Østfold og Akershus, holdes utenfor styret de neste 2 årene?»
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg vil takke for svaret. Jeg vil begynne med å si at Fremskrittspartiet i utgangspunktet var imot politikere i styret. Vi vet jo også at et av kriteriene er at de politiske representantene skal være aktive i kommunestyrer og fylkesting. De blir foreslått av egne fylker, som har forventninger til at de vil belyse og ivareta fylkets interesser i foretaksstyret. I de neste to årene skal viktige avgjørelser tas om den framtidige organiseringen i hovedstadsområdet, som vil berøre Akershus og Sykehuset Østfold, hvor Kalnes-utbyggingen kanskje er den viktigste. Er det ikke nettopp når slike store saker skal til behandling, at de politiske innspillene burde være viktige i et styre? Hva er da årsaken til at tidligere Helse Øst, som var den største regionen, nå kun har to politiske representanter, mens Helse Sør nå er representert med fire?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg har litt vanskelig for å fange opp hva som egentlig var Regjeringens mening med å ha politikere i styrene, hvis ikke det var for at de skulle representere de forskjellige distriktene. Men jeg hører jo at statsråden er fornøyd med sin fordeling. Vi ser at det er veldig store protester i avisene, både når det gjelder den geografiske fordelingen rundt i hele landet, og når det gjelder politiske skjevheter. Det er grunn til å ha bekymring når det også antydes at de kanskje mest engasjerte - les: brysomme - blir byttet ut ved første anledning. Mer distriktspolitikk, mer støy og mer engasjement var det som ble skrevet i avisene etter ett år. Statssekretær Arvid Libak uttalte da at ledelsen i departementet hadde inntrykk av at ordningen fungerte godt, og at de hadde vært veldig nøye med at alle partier var representert etter styrkeforholdene i fylkene. Fremskrittspartiet har hatt stor oppslutning ved de siste valgene og har hatt mange dyktige politikere med spesielt engasjement innenfor helse. Hvorfor har ikke statsråden sørget for at også Fremskrittspartiet er representert etter styrkeforholdene i disse helseforetaksstyrene?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-01-30:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Lederen for det regionale helseforetaket i Midt-Norge er fra Nord-Trøndelag. Administrasjonen er plassert i samme fylke. Samtidig ser vi en svekking av Møre og Romsdal sin innflytelse i styret for helseforetaket. Når statsråden nå i tillegg har byttet ut politisk valgte Torgeir Dahl fra Høyre med en fra SV, er styret på veg til å bli ganske så politisk rødt. Romsdalsregionen er nå ikke representert i styret. Vil statsråden begrunne svekkelsen og hvorfor Dahl fjernes samtidig som regjeringspartiene styrkes?»
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-01-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Oppslag i media på tvers av Møre og Romsdal viser at det er en massiv reaksjon på endringene som statsråden foretok i styret for Helse Midt-Norge. Tillitsvalgte ved Molde sykehus og hovedtillitsvalgt i Legeforeningen kaller fjerningen av Torgeir Dahl for politisk utrenskning. Arbeiderpartiordfører Per Kristian Øyen i Kristiansund og arbeiderpartiveteran og tidligere LO-leder i Møre og Romsdal Melvin Steinsvoll engasjerte seg også sterkt sammen med arbeiderpartipolitiker Frank Ove Sæther, som hadde følgende uttalelse i Romsdals Budstikke: «Dette er så ille at jeg har problem med å tro at det er sant.» Hvilken rolle skal en politisk valgt representant ha i de regionale helsestyrene, og ble styremedlem Torgeir Dahl for klarttalende og brysom for statsråden?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-01-30:
Helseforetaket Nord-Trøndelag, som er mindre enn Helse Sunnmøre, er tildelt tre representanter - Helse Sunnmøre to. Samtidig har helseforetaket Nordmøre og Romsdal, som er omtrent like stort som Nord-Trøndelag, én representant. I tillegg til styreleder og nestleder har de to trønderfylkene fått tildelt seks av ni politisk valgte representanter. Mitt siste oppfølgingsspørsmål til statsråden blir: Vil statsråden bidra til å garantere en mer rettferdig styrkefordeling mellom de tre fylkene i helseregionen, og samtidig sikre at også Romsdalsregionen blir representert i helseforetakets styre?
Harald Valved (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
«Toppidrettsklassene ved de videregående skolene er et særdeles godt tilbud til ungdom som vil satse på idrett ved siden av skolen. Elevene gjennomfører videregående skole på 4 år i stedet for 3. Tidsrammen er ordningens grunnidé. I skoleåret 2006-2007 fordelte Statens lånekasse 2 års bostipend over 3 år med argumentasjonen at elevene ikke har nok timer pr. skoleuke. Hvordan kan statsråden medvirke til at disse ungdommene får fullt stipend i hvert av de 4 årene, slik at de kan satse fullt også på idretten?»
Harald Valved (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Løsningen med toppidrettsklasser ved de videregående skolene er for mange utøvere svært viktig. De idrettslagene som har elever i ordningen, er også enig i det. I idrettsklassene ved Molde videregående skole går elevene fire år istedenfor tre, som jeg har vært inne på, og tidsrammen er som sagt sentral i den sammenhengen. Det er viktig å få harmoni mellom skole, mye trening, konkurranse og resten av livet. Tidsrammen er ordningens grunnidé, og tidsrammen gir eleven anledning til å trene flere økter på dagtid. I frivillighetsmeldingen, Frivillighet for alle, var det et hovedbudskap å legge forholdene bedre til rette, gi bedre rammevilkår og bedre samarbeidet mellom offentlig og frivillig sektor. Mener statsråden at Lånekassens nye praksis samsvarer med de overordnede målene når det gjelder kombinasjonen idrett, talentutvikling og utdanning?
Harald Valved (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Så lenge som toppidrettsklassene har eksistert, har de aller fleste fullført videregående skole i løpet av fire år. Argumentasjonen er at eleven ikke har fått nok timer pr. skoleuke. Elever i toppidrettsklasser har et snitt på 22 timer i uken, og treningen er ikke medregnet i det. Dette går på tvers av toppidrettsklassene som idé, nettopp at de skal få noen timer i uken til å trene. Dette samsvarer verken med intensjonen i Soria Moria-erklæringen eller i frivillighetsmeldingen. Jeg håper statsråden vil bidra til å rette opp dette, slik at idrettsgymnas fortsatt kan være et godt tilbud til idrettsungdommen.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-30:
Det vert gitt støtte frå Statens lånekasse for utdanning til elevar i vidaregåande opplæring i så lang tid som eleven har rett til opplæring etter opplæringslova. Når det gjeld storleiken på utdanningstøtta, vert ho gitt ut frå studiebelastninga til søkjaren. Det vil seie at det vert gitt støtte til utdanning som ein kan få utteljing for i form av vitnemål eller studiepoeng. Dersom det er lagt inn aktivitetar i løpet av skuledagen som ikkje gir slik utteljing, kan det ikkje gi grunnlag for støtte gjennom Lånekassen. Ved deltidsutdanning vert støttebeløpet rekna til halvparten, to tredjedelar eller tre fjerdedelar av støttebeløpet til fulltidsutdanning. For elevar som går på fireårig landslinje, legg Kunnskapsløftet til rette for at elevane både skal få drive med toppidrett og få generell studiekompetanse innanfor normert tid for opplæringa - som for utdanningsprogram for idrettsfag er tre år. Det er skuleeigar som har valt å strekkje ei treårig opplæring over fire år. Elevane som tek allmennfag med idrett med ei treårig utdanning over fire år, får tildelt støtte etter reglane for deltidsutdanning dei skuleåra dei ikkje har full studiebelastning. Dei får altså utbetalt 100 pst. støtte det første året, deretter 67 pst. dei neste tre åra. Spørsmålet her dreier seg om moglegheita for å opne for at elevar får moglegheit til å ta treårig vidaregåande opplæring over fire år med fullt bustipend. Endringar i regelverket på det området vil ha budsjettmessige konsekvensar og føreset ei forskriftsendring. Regelverket for støtte til heiltidsutdanning/deltidsutdanning er felles for alle elev- og studentgrupper, og eg meiner det er rimeleg at storleiken på studiestøtta er tilpassa studiebelastninga. Ei eventuell endring for den nemnde gruppa vil òg måtte sjåast på som ei særordning som kan verke urimeleg i forhold til andre grupper av elevar og studentar som av ein eller annan grunn tek deltidsutdanning, t.d. grunna omsorg for små barn.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-30:
Eg er sjølv særs engasjert i at vi skal gi unge talent innanfor ulike idrettar moglegheit til å utvikle talentet, til å trene og jobbe med det, samtidig som dei får ei vidaregåande utdanning og studiekompetanse. Det er òg i tråd med Regjeringas politikk, som representanten heilt riktig peika på. Samtidig er det veldig viktig for oss å likebehandle elevar anten dei følgjer eit heiltidsstudieløp eller eit deltidsstudieløp, uavhengig av kva for ei utdanning dei tek, og kva for ein situasjon dei er i. Det er bakgrunnen for at vi ønskjer å behalde det regelverket. Her er det altså skuleeigaren som har avgjort at løpet skal vere på fire år, ikkje tre år.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-30:
Vi er veldig opptekne av å leggje til rette for det. Derfor har vi mange gode tilbod til unge talent innanfor toppidrett rundt omkring i landet. Den tverrpolitiske reforma Kunnskapslyftet legg til rette for at elevane skal både få drive med toppidrett og få generell studiekompetanse innanfor normert tid for opplæringa, som på idrettsplan er tre år. Det må òg støttebeløpa ta utgangspunkt i etter mitt syn, så eg er ikkje innstilt på å gjere endringar. Eg meiner at det systemet vi har i dag, fungerer godt.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-30:
Kommunane og fylkeskommunane har etter opplæringslova ansvar for å sjå til at læringsutbyttet for elevane er forsvarleg og i tråd med lov, læreplan og anna regelverk. Kommunane og fylkeskommunane må ha den nødvendige skulefaglege kompetansen og må ha forsvarlege system i administrasjonen, slik at dei kan ivareta det ansvaret. Gjennom nasjonale tilsyn i 2006 og 2007 og gjennom Riksrevisjonen si undersøking frå 2006 er det avdekt at mange kommunar og fylkeskommunar ikkje har forsvarlege system for å følgje opp lovverket. Utdanningsdirektoratet har derfor saman med KS nyleg laga ein rettleiar til kommunane og fylkeskommunane for å hjelpe dei med å byggje opp slike system. Det har òg vore satsa på å styrkje og målrette tilsynet med kommunane og fylkeskommunane. Statleg tilsyn er ein viktig metode for å ansvarleggjere kommunane og fylkeskommunane, auke merksemda om rammer og resultat i skulen og hindre brot på opplæringslova. Riksrevisjonen peikte i 2006 på at det vert ført tilsyn med sentrale føresegner i opplæringslova i avgrensa grad. Eg vil vurdere korleis vi ytterlegare kan betre det statlege tilsynet i framtida. Kommunane og fylkeskommunane er òg forplikta til å følgje opp nasjonale kvalitetsvurderingar som departementet gjennomfører. Det nasjonale systemet for kvalitetsvurderingar skal bidra til kvalitetsutvikling på alle nivå i grunnopplæringa med blikk på tilpassa opplæring og auka læringsutbytte for den einskilde eleven. Kvalitetsvurderingssystemet skal i tillegg bidra til openheit, innsyn og dialog om verksemda i skulen. Slik skal det òg danne grunnlag for lokalt vurderings- og utviklingsarbeid gjennom skuleeigarens og skuleleiarens tilrettelegging for vurderingar og oppfølging av resultat. Ved sida av det statlege tilsynet er nasjonale prøver og nettstaden «Skoleporten» sentrale element i kvalitetsvurderingssystemet. Gjennom systemet gjer styresmaktene ei nasjonal kartlegging av læringsutbytte, læringsmiljø og ressursar. Om ein skal skape auka merksemd, lokalt engasjement og handling, må resultata gjerast tilgjengelege. Data og resultat på lokalt og nasjonalt nivå vert derfor synleggjorde på «Skoleporten». «Skoleporten» har ein open del med informasjon som alle har tilgang til, og ein lukka del der kommunar og fylkeskommunar kan finne informasjon om t.d. resultata på nasjonale prøver på skulenivå.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-30:
Eg kan seie meg einig i innlegget frå representanten. I tillegg til nasjonale prøver, kvalitetsutvikling og kompetanse er tilsyn viktig, for det gir kontroll med og sjekk av om ein rundt omkring i Noreg faktisk gjer det som Stortinget har vedteke at ein skal gjere innanfor skuleområdet. Heilt sentral i oppfølginga av politikken er sjølvsagt administrasjonen og den kompetansen ein har i den einskilde kommunen eller fylkeskommunen. Vi veit at det er betydelege forskjellar, og det er avdekt store svakheiter. Derfor er eg oppteken av å jobbe med dette frå nasjonalt hald, men òg, som representanten nemner, i dialog med KS. Vi har heldigvis ei rekkje kommunar, som eg sjølv har besøkt, som jobbar særs systematisk og godt med det.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-30:
Eg kan òg nemne kommunar som Porsgrunn, Skedsmo, Lørenskog, Tromsø og andre som driv svært godt, og som jobbar systematisk med å utvikle kvaliteten i skulane sine. Eg kan bekrefte at eg kjem til å sjå nærare på det som vi nasjonalt skal bruke denne lærdomen til, meir systematisk å gi råd, rettleiing, støtte i riktig retning, og korleis vi kan sørgje for at kommunar som har svært god kompetanse og gode system, direkte kan vere bidragsytarar til andre kommunar, i nettverk eller på andre måtar, og korleis t.d. KS kan spele ei rolle i denne samanhengen.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
Jeg har den glede å fremme et forslag som skal bedre diabetesomsorgen. På vegne av Jan-Henrik Fredriksen, Harald Valved og meg selv fremmer jeg forslag om standard for diabetesteam i sykehus.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
Det var fint å høre at Sylvia Brustad vil se på den økonomiske siden av denne saken, for det er kanskje den aller viktigste siden. Nå er det veldig mange rusmisbrukere som venter på et tilbud om legemiddelassistert rehabilitering, men også på tilbud om legemiddelfri behandling. Har statsråden tenkt over hvordan hun kan få ned køene, og hvordan man i framtiden skal kunne ha et variert tilbud til rusmisbrukere, slik at de som velger et legemiddelfritt behandlingstilbud, kan få det, og de som velger et legemiddelassistert, kan få det? Rehabiliteringen er veldig forsømt, og det gjelder begge gruppene, og når det gjelder anbudspapirene som nå sendes ut fra helseforetakene, er det grunn til bekymring når rehabiliteringstiden ser ut til å kuttes ned og det ikke blir foretatt nok individuell vurdering av hver enkelt pasient.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
Jeg ønsker også å stille et spørsmål til statsråd Sylvia Brustad. Regjeringen lovte full barnehagedekning og fulgte opp med øremerkede midler, og de følger opp utviklingen nøye. Arbeiderpartiet lovte en skinnende eldreomsorg som ble fulgt opp med mange uforpliktende meldinger, men uten øremerkede midler. Etter fjorårets mange oppslag om uverdige forhold i eldreomsorgen fikk Regjeringen med seg Kristelig Folkeparti og Venstre på et eldreforlik, og de gav samtidig de eldre en verdighetsgaranti. Fremskrittspartiet så på dette som en verdiløs garanti, fullstendig uten økonomiske forpliktelser. Mange kommuner sliter økonomisk, og vi hører og leser fremdeles om sykehjemsbeboere som er innelåst på sine rom hele natten, som får dusje hver 14. dag, og stadig flere psykisk friske bor sammen med tunge psykiatriske pasienter på sykehjem. Sterkt pleietrengende 90 og 100-åringer sendes hjem fra korttidsopphold på sykehjem eller sykehus med avslag på søknad om sykehjemsplass. Det er utstrakt bruk av dobbeltrom i mange kommuner. Eldre er kasteballer mellom sykehus, hjem og sykehjem, og ansatte innenfor sektoren slutter i frustrasjon. Vi har også hørt om tilfeller med politianmeldelse av uverdige forhold som ikke følges opp av ledelsen. Kynismen styrer i eldreomsorgen. Brutte løfter er i ferd med å bli en norm. Ordene og løftene kommer stadig som erstatning for god eldreomsorg. Norge har nådd et nytt bunnmål i kynisk politikk. Eldrepolitikk er i ferd med å bli devaluert til en «verdighetsgaranti». Når en politiker lover noe som vil koste mye, men ikke har tenkt å innfri, griper han eller hun til ordet «garanti». Dette er grove påstander, og de kommer fra professor Halvard Vike ved Universitetet i Oslo. Jeg tør påstå at det dessverre er veldig mye sant i det han sier. Mener statsråden at kvalitetsforskriften og verdighetsgarantien oppfylles i dag? Og: Hva har Regjeringen gjort konkret for å bedre forholdene etter at eldreforliket ble undertegnet?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
Jeg forstår veldig godt at statsråden er mest opptatt av å snakke om et par forlik som Fremskrittspartiet hadde med den forrige regjeringen. Men nå er det jo slik at eldreomsorgen har utviklet seg gjennom veldig mange år og havnet der den er i dag. Nå er vi opptatt av hva som vil skje i framtiden. Mitt spørsmål gjaldt faktisk hva Regjeringen har gjort etter det berømte forliket, som skjedde for tre-fire måneder siden. Statsråden nevnte i stad at vettet er likt fordelt i kommunene. Man skulle med andre ord derfor klare å få like mye ut av helt forskjellige pengesummer. Det viser seg at de fylkene, bl.a. Østfold og Vestfold, som får minst overføringer, som har minst frie midler pr. innbygger, har den laveste sykehjemsdekningen i landet. Der har de ikke samme muligheten, selv om de har absolutt like godt vett, til å kunne innfri alle de løftene som Regjeringen kommer med. Regjeringen kommer med mange løfter. Jeg tviler ikke på at eldreforliket var et resultat av at mange mente at slik burde det bli, men slik blir det ikke uten at det blir overført penger. Hva har Regjeringen gjort etter forliket? Det kunne jeg godt tenke meg å vite.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
På vegner av representantane Ulf Leirstein, Christian Tybring-Gjedde, Jørund Rytman og meg sjølv har eg gleda av å foreslå heving av grensa for tollfri import til 1 000 kr.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
På vegne av Karin S. Woldseth og meg selv vil jeg fremsette forslag om å redusere avgiften på video/dvd og å sikre mulighet for norske nettbaserte distributører av film.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kultur- og kirkeministeren: «Norsktoppen har gått på NRK Radio i 34 år og er et av P1s mest kjente merkevarenavn, men fra 1. januar 2009 er det slutt. Norsktoppen tas av sendeskjemaet, og en institusjon i norsk kulturliv og en del av den norske folkesjela blir gravlagt. Programmet har vært «viktig for å fremme norsk musikk, spesielt for norske artister og de låtskrivere og tekstforfatterne som skriver på norsk»(sitat Tove Karoline Knutsen) (sitat Tove Karoline Knutsen) Vil statsråden gripe inn og sikre NRKs overgrep mot trofaste lyttere?»
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
Selvfølgelig!
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
Statsråden har selvfølgelig rett når det gjaldt spørsmålsstillingen. Jeg beklager at jeg er søkk forkjølet og derfor ikke hundre prosent i form i dag. NRK som kulturinstitusjon er i en særstilling, fordi NRK finansieres gjennom en tvangsinndrevet lisensavgift. Som sådan må det samfunnet vi er en del av, og som vi på Stortinget representerer, kunne stille en del krav til NRK - krav som kan uttrykkes så enkelt som slagordet til NRK: «Noe for alle. Alltid.» Det er altså 360 000 mennesker som har stor glede av dette programmet, og man kan anse at det å ta vekk programmet, er et brudd med denne policyen. Et annet hovedperspektiv som har kommet frem, er viktigheten for norsk musikk av å ha et slikt program. Er statsråden enig med sin partifelle, Tove Karoline Knutsen, i at dette er et viktig program?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
Statsråden fremstiller det som om han ikke ønsker å detaljstyre NRK. Men som han også innrømmer her, har han lagt frem en stortingssak om den såkalte NRK-plakaten der han i prosent sier hvor mye norsk musikk det skal være, i prosent hvilke språkformer som skal benyttes i NRK, at det skal være et orkester, at det skal være samisk, at det skal være noe for innvandrere. Hvis ikke dette er detaljstyring, vet ikke jeg. Han har også gått så langt at han har satt inn sin egen partikollega som leder av styret i NRK, så her er det altså ikke sammenheng mellom hva man faktisk sier, og hva man gjør. Her etterlyser jeg mer konsekvens. Når man ikke vil engasjere seg i Norsktoppen, men engasjerer seg i slike detaljer, er det ikke sammenheng i politikken.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
Jeg har et spørsmål til forsvarsministeren, vel ikke uventet. I forbindelse med kommende langtidsproposisjon for Forsvaret har det framkommet en rekke antydninger om hvilke omlegginger som vil bli foreslått gjennomført. Da må jeg spørre statsråden: Hvordan skal Stortinget kunne treffe riktige beslutninger når vi ikke kjenner kostnadene vedrørende forslagene? Og når vil Stortinget bli forelagt de fullstendige kostnadsberegningene, som er foretatt i forbindelser med FS07 og den kommende langtidsproposisjonen? I FS07 foreslås det også å flytte FOHK fra Jåttå til Bodø. Det er ingen tvil om at kostnadene ved en slik flytting vil bli meget store. I flere medier er det framkommet at NATO har henvendt seg til Norge og forklart at en slik flytting vil medføre at NATO vil måtte vurdere sin tilstedeværelse i Norge. Kan statsråden garantere Norges forhold til NATO, og at NATOs tilstedeværelse er avklart og ikke vil medføre en endret status ved en eventuell flytting fra Jåttå til Bodø?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2008-03-05:
Fremskrittspartiet har den 12. februar i år sendt et brev til statsråden og bedt om å få underlaget for FS07, idet vi i likhet med de andre opposisjonspartiene føler oss ganske tilsidesatt og ikke kjenner til hva dette vil koste. Jeg synes også det er litt påfallende at regjeringspartiene faktisk var tidlig ute og snakket om og tok beslutninger i forhold til hvilken base de ville konsentrere seg om eller ikke. Er det da slik at regjeringspartiene har innsyn i bakgrunnsmateriellet? Og likeledes: Hva mener Regjeringen når det gjelder langtidsproposisjonen, som opposisjonen ikke har, og som vi har etterlyst gang på gang? Vi føler at dette er et veldig dårlig grunnlag for det forliket som Regjeringen håper på og påberoper seg at vi skal være med på som opposisjon, når vi ikke får innsyn i det hele tatt, og ikke får lov til å være med og gi noe innspill.