Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2010-01-12:
Først vil jeg takke representanten Skei Grande for å ta opp et spennende tema. Hvordan vi organiserer framtidens skole, er absolutt en sak som interesserer politikere og som interesserer denne salen. Ullern skole er et spennende eksempel. Her vil elevene gis en helt unik mulighet til å samhandle med et av Norges sterkeste kompetansesenter. Man får mulighet til å treffe forskere, delta i spennende prosjekter og utvikle seg på en helt unik måte. Men det er likevel slik at organiseringen i seg selv ikke er noen garanti for suksess. Jeg synes at mye av det som har skjedd på Ullern skole fram til i dag, er et eksempel på at det handler minst like mye om god skoleledelse og – som statsråden og interpellanten var inne på – om ildsjeler, folk med driv, som vil noe. Interpellanten var også inne på at for åtte år siden hadde Ullern skole bare ni primærsøkere, og rektor Pål Riis har vært en drivkraft for å få til en stor omstilling ved skolen, som i dag er blitt en av Oslos mest søkte skoler, og en nasjonal demonstrasjonsskole. Skolen har hatt en visjon om at Ullern skal være førsteklasses fra første klasse. Dette har de klart, på tross av et vanskelig utgangspunkt og et dårlig rykte blant elever i osloskolen. Nå fullfører over 90 pst. av elevene. Det er fokus på individuell tilpasning, og skolen har også fokus på karakterutvikling hos den enkelte elev. Det synes jeg også er viktig. Noe av det som gjør at jeg mener nye Ullern skole i det nye bygget har veldig stor mulighet for å lykkes, er den fysiske nærheten – at man faktisk organiserer Oslo Cancer Cluster, næringsparken og Ullern videregående skole i ett og samme bygg. Det blir ikke et bygg der man er inndelt i ulike seksjoner, men et bygg der man er nødt til å bevege seg på kryss og tvers, hvor man blir tvunget til å samhandle, være i det samme miljøet med felles kantineområde, treffe hverandre i gangene. Jeg tror at det er dette møtet mellom mennesker som har mulighet til å gjøre denne skolen helt unik, og som gjør at det blir et helt spesielt miljø. Det samarbeidet som knytter høyere utdanning og bedrifter sammen, er enestående, men uten en sterk skoleledelse med fokus på elevenes læring vil ikke dette nødvendigvis bidra til å løfte elevene og skolen. Jeg er enig med interpellanten i at vi bør søke å legge til rette for slikt samarbeid flere steder, men jeg vil også advare mot å tro at det å skaffe seg en samarbeidsavtale med en bedrift eller et forskningssenter i seg selv vil løse ting. Skoler og skoleledelsen må ha en plan – de må ville noe med det de gjør. Jeg synes også det er spennende at man på Ullern får muligheten til å tenke karriere i et lengre løp – man får mulighet til å se seg selv i en større sammenheng. Her ser man at også folk som tar vanlig omsorgsarbeiderfag, vanlig elektroutdannelse, har en rolle å spille for næringsutvikling, forskning og høyere utdanning. Her ser man at det ikke bare er forskning og høyere utdanning som er det eneste viktige og riktige å velge, men at det er mulig også å gjøre den type ting senere i livet. Jeg er enig med interpellanten i at det er viktig å ha professorer som helter, men det er også viktig å ha personer på andre nivåer som helter – ha ingeniører og yrkesarbeidere som helter og være klar på hvilken rolle de har i samfunnet. Så vil jeg til slutt si at det er viktig at man ikke blir for spesialisert. Det er viktig at man, når man går på Ullern skole, ikke tror at kreftforskning er det eneste man skal drive med. Det må fortsatt være sånn at videregående opplæring skal gi elevene basiskompetansen som skal til for å lykkes videre i livet, at man skal kunne ta egne valg senere, og at kunnskapen skal eies av eleven.