trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2000-12-11:
Ja, det er for så vidt ikke nytt at man fra Arbeiderpartiets side forsøker å hale noen ut på glattisen til et forsvarspolitisk forlik. Nå er det slik at det i så fall er et forlik som må inngås mellom partiene, og som ikke kan bindes i Stortinget. Men da har man på mange måter erkjent – hvis man skulle gå inn for dette – at det ikke er mulig å stole på noen av de forlik og de målsettinger man setter i Stortinget. Nå har altså et flertall for inneværende fireårsperiode bidratt til å si ja til en forsvarsstruktur som man på forhånd visste hva kostet av midler. Men like sikkert er det at man ikke greier å oppfylle den målsettingen man selv har satt seg. Så blir spørsmålet: Kan man stole mer på partiene enn på Stortinget? Ja, se det er et åpent spørsmål! Jeg ville tro at det måtte være mer grunn til å stole på partienes ansvarlighet i Stortinget gjennom stortingsarbeidet, slik at det norske folk kunne tro at når man sier noe, så står man ved det. Det har Fremskrittspartiet gjort i denne perioden. Vi har bidratt til å skaffe budsjetter som dersom det hadde fått flertall, ville ha underbygd det Stortinget hadde som målsetting. Da blir det ganske spesielt hvis man sier at vi får det ikke til i Stortinget, men hvis partiene blir enige, da går alt så mye bedre! Jeg tillater meg å være meget skeptisk til et slikt forslag, fordi jeg faktisk ikke tror at man her i Norge har kultur for dette. Så kan man jo forlikes om dette. Skulle nå forliket falle sammen, er man altså like langt. Og så vidt jeg forstår, må vi fortsatt leve med mindretallsregjeringer, med de underlige resultater det ofte får, hvor den ene partigruppering etter den andre avviker fra sine målsettinger.
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2000-12-11:
Dette dreier seg om stø kurs. Når det gjelder Kystvakten, vil jeg bare si at Fremskrittspartiet har støttet byggingen av et nytt kystvaktfartøy. Vi synes at Kystvakten totalt sett, også gjennom den omgruppering som tidligere er behandlet i dag, kommer meget godt ut av det hele. Det som bekymrer Fremskrittspartiet, er det nasjonale forsvar, og det er håndteringen av finansieringen av internasjonale operasjoner. Det er grunnlag for bekymring. Vi har i vårt budsjettforslag påplussinger for å ta inn igjen det tapte når det gjelder det nasjonale forsvaret. I vårt budsjettforslag har vi også lagt på plass de 72 mill. kr som er tenkt brukt til internasjonale operasjoner, fordi vi står fast på det prinsippet. Skal man delta ute, får man betale regningen for det som det operativt sett koster å delta. Slik sett er det altså intet nytt. Men vi forsøker å være forutsigbare, vi forsøker å være stabile, og vi forsøker å holde den kursen som vi har lagt. Det at nasjonalt forsvar er en solid såle også for å kunne delta i internasjonale operasjoner, synes jeg er hevet over enhver tvil. Uten å ha det tilstrekkelige grunnlag i det nasjonale forsvar, er det heller ikke noe rekrutteringsgrunnlag for internasjonale operasjoner, og det burde bekymre flere enn Fremskrittspartiet og meg. Når det så gjelder EU-hæren i forhold til Grunnloven: Nå har vi deltatt i internasjonale operasjoner under FN tidligere og under NATO. Jeg ser det som helt nødvendig at Stortinget ved hver anledning tar de nødvendige beslutninger om deltakelse. I en slik sammenheng må nødvendigvis også Grunnloven vurderes. Jeg tror imidlertid at bekymringen for Grunnloven ikke bør være stor, forutsatt at vår medvirkning i styringsmekanismene blir slik jeg tidligere har påpekt.
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2000-12-11:
Hvor Venstre befinner seg til enhver tid, skal ikke jeg ha noen formening om. Det regner jeg med at budsjettkameratene er i stand til å håndtere. Til «sterkt ut mot flertallet»: Det jeg har pekt på, er at det synes å være en stor tilfredshet med at man står foran en omlegging av Forsvaret, for da vil lagerbeholdningen i større grad kunne matche den forsvarsstrukturen man vil se konturene av. Jeg synes det er en defensiv holdning, fordi det innebærer at man aksepterer å ligge langt under NATOs målsettinger. Man ligger langt under sine egne målsettinger om produksjon av flytimer for inneværende år – 2 000 timer ned! Man er altså ikke i stand til å håndtere sin egen flygersituasjon. Man sitter med lagre som er nedtappet så mye at man må fylle opp i siste liten med billig bensin kjøpt fra amerikanerne. Jeg synes dette er pinlig! Det vitner absolutt ikke om forutseenhet, og det er det jeg har pekt på på vegne av Fremskrittspartiet. Vi har altså tatt ansvar for å løfte dette inn slik at mål og midler møter hverandre, mens hr. Rise trøster seg med at bare vi får en ny forsvarsstruktur, så passer lagrene, for det er det han indirekte sier, og det er det som også står i merknaden. Til det er det bare å si at det bør bekymre alle – med rette – at lagerbeholdningene er redusert, at det er lite ammunisjon osv. Men hvis man så beslutter en ny struktur, vet man ikke i dag hva dette vil innebære når det gjelder de ulike ammunisjonskategoriene. Så får man ta hensyn til det når en ny struktur måtte være besluttet. Skulle man fortsette på denne galeien, vil man – som jeg sa tidligere – igjen greie å underbudsjettere en ny valgt struktur. Dette har jo skjedd hver gang siden 1970-årene. Da sklir man langsomt ned til noe som vil bli et forsvar så lite at det kun er rom for et profesjonelt forsvar. Og det, sier man, ønsker man ikke.
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2000-12-11:
Det er selvsagt ikke unaturlig at representanten Fossli forsvarer det inngåtte budsjettforliket. Noe annet ville jo vært oppsiktsvekkende. Det jeg kan tenke meg å spørre om, er knyttet til utviklingen i Luftforsvaret. Nå hadde altså Regjeringen på forhånd lagt fram et budsjett som neppe – isolert sett – ville ha tålt et nedtrekk på 100 mill. kr. Så har vi sett at det gjennom en del håndgrep på inneværende års budsjett er blitt tilført Luftforsvaret penger. Også nysalderingen, som representanten Fossli refererte til, synes å skulle inneholde en sum penger til Luftforsvaret. Når vi ser på måltallet for produserte flytimer for inneværende år, var det altså over 11 500 timer. Og nå har man altså vært nødt til å gripe inn i andre kapitlers lommebøker, så å si, for å finansiere driften av Luftforsvaret til et nivå som bare gir knappe 9 500 timer. Det gjør at det blir stadig vanskeligere å oppnå en godkjent status for våre piloter, og jo færre flytimer man får, jo færre piloter vil nå opp til en nødvendig status for å svare til våre forpliktelser. Da blir spørsmålet om representanten Fossli synes det er helt uproblematisk å kutte i midlene til Luftforsvaret med 100 mill. kr. Tror representanten Fossli at Luftforsvaret nå har et tilfredsstillende budsjett? Man har altså fylt opp tankene, men går i luften vel vitende om at etterfylling vil det neppe være rom for i det budsjettet som kommer. Har dette forliket med Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre gitt et resultat som smaker dårlig?
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2000-12-11:
Jeg skal ikke gå inn på skytefeltproblematikken, som er avgjort her i Stortinget en gang for alle. Så får man være enig eller uenig om dette. Men jeg vil heller gå inn på det som var et hovedelement i starten på innlegget til hr. Rise. Han sier at det er ikke stor uenighet om forsvarsbudsjettene. Det er etter min mening en sannhet med visse modifikasjoner. Hvis hr. Rise ser på holdningen til vedtatte strukturer, så kommer dette klart til uttrykk gjennom budsjettene. Det er altså slik at hr. Rises parti, enten man er i opposisjon eller i posisjon, avviker fra de målsettinger man selv har satt seg, mens Fremskrittspartiet har fulgt opp dette, som jeg tidligere har pekt på. Når vi så sammen med Høyre har valgt å fremme et annet forslag til fordeling av en altfor trang ramme, må ikke det i hvert fall tas til inntekt for at det er det nivået Høyre og Fremskrittspartiet ønsker å ligge på. Det dreier seg rett og slett om fordeling av den armod som er skapt gjennom budsjettforliket, og fordeling av armod er ingen lystelig affære, men det kan være med på å indikere visse veivalg når nøden er stor. Hr. Rise pekte på at Norge relativt sett lå godt an når man så på forsvarsutgifter pr. hode. Det er mange måter å regne på i en slik sammenheng. Men jeg har lyst til å understreke at når han bruker Belgia som utgangspunkt for sammenlikninger, ligger Belgia unektelig noe annerledes til i verden geografisk sett og har andre naboer enn Norge har. Men det bekymrer muligens ikke hr. Rise. Han sier riktignok også at det er vanskelig å spå om utviklingen i Russland. Da har jeg lyst til å stille ham følgende spørsmål: Er han tilfreds med den samling av makt som nå har foregått, og foregår, på Putins hender, og hvordan tolker han dette? Og er representanten fornøyd med sine egne kutt i den sivile beredskap når DSB har hatt svært mye å gjøre i forbindelse med naturkatastrofer?
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2000-12-11:
Det er en fornøyelse å høre på Venstre i fri dressur, så å si, utenfor regjeringsklamme bygninger. Det er også interessant å høre representanten Dørum snakke om Forsvarets behov for å ha langsiktighet og for å være forutsigbart, og videre den helt klare nødvendighet av å være oppmerksom på Norges helt spesielle rolle og stilling geografisk. Alt dette er i grunnen i tråd med det som Fremskrittspartiet også har sagt. Det som også bør sies, er at jeg forstår Dørum dit hen – og hr. Dørum har da gitt uttrykk for å tilhøre Venstre i denne sammenheng – at han er svært opptatt av at Norge finner en riktig balanse mellom det nasjonale forsvar og det å ta på seg internasjonale oppgaver. Med andre ord at man sørger for å ha et nasjonalt forsvar som er i stand til å underbygge og bære det internasjonale engasjement. Jeg har også forstått representanten Dørum dit hen at operasjoner i internasjonal sammenheng skal tilleggsfinansieres. Det sa han riktignok ikke, men jeg tror det er grunnlag for å trekke en slik konklusjon, og det nikkes iherdig. Da blir mitt spørsmål: Hvorfor befinner Venstre seg egentlig da i en situasjon hvor den koalisjonen han tilhører, bidrar til å kutte ned budsjettet for Luftforsvaret? Rett nok hørte jeg ham snakke iherdig om Hæren, men for å kunne oppfylle de betingelsene han selv la ned, er det også nødvendig å ha et luftforsvar som er i stand til å sitte andre steder enn på bakken, med andre ord – være oppe i luften og bevege seg der. Spørsmålet er igjen: Er representanten Dørum komfortabel med de kuttene som har skjedd gjennom fireårsperioden, som jo langt fra bærer preg av å ha langsiktighet og forutsigbarhet knyttet til seg?
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2000-12-11:
Det er ingen uenighet knyttet til behovet for å endre strukturen og forsøke å frigjøre midler fra et overdimensjonert ledelsesapparat til den såkalte «spisse enden». Der har statsråden full støtte. Spørsmålet er mer hvilket tempo som skal til i en slik omstilling, og uten at man snubler i den operasjonen. Det vil bli klarlagt i forbindelse med det dokumentet som kommer til våren, da vil vi få vite hvilken politisk løsning som foreslås. Så er det heller ikke vanskelig å være enig med statsråden i det faktiske forhold, at materiellkostnadene har økt dramatisk, hvilket betyr at de belaster budsjettet mye sterkere enn det man tidligere har forventet, og at kompetansekostnadene stiger. Alt dette er helt synlig. Det som får meg til å undres litt, er når Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og for så vidt Arbeiderpartiet gjennom statsråden nå har villet sammenligne med andre land og sett på utgifter per capita. Vi har jo hele tiden hatt et ønske om et nasjonalt balansert forsvar, og grunnverdien av det det koster for et lite land, gjør nødvendigvis at man må akseptere andre kostnader for å kunne holde denne plattformen – enten det er på land, sjø eller i luften. Det er noe som bringer oss i en helt annen situasjon enn f.eks. Belgia, som man har ønsket å sammenligne seg med. Så har ministeren sendt ut en del forpatruljer i dag som har drevet og undersøkt om dette med forsvarspolitisk forlik. Og da spør jeg meg: Er det slik at statsråden er i tvil om departementenes evne til å håndtere dette? Er han i tvil om Stortingets evne til å håndtere dette? Da er altså et forlik den eneste måten man kan få en bedret plattform for Forsvaret fremover på. Og hvis jeg tar feil i den første påstanden, hva er så statsrådens løsning og forklaring på dette underlige fenomenet?
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2000-12-11:
I forbindelse med høringer og gjennomgang av budsjettet med departementet i den prosessen komiteen har vært igjennom, har man fått den forståelse at de budsjetter som er foreslått for kommende år, vil være dekkende for å gi førstegangstjenesten et forløp fullt ut slik det er grunnleggende forutsetninger for. Likedan synes det også å være klart at innkalling av personell som skal starte førstegangstjenesten i 2001, vil skje innenfor normaltid, altså ikke en utsetting, slik tilfellet har vært for det kullet som startet i år. Jeg legger da til grunn at det forholder seg slik at førstegangstjenesten er fullfinansiert og således ikke kan bli gjenstand for en form for saldering gjennom året, og forhåpentligvis da også inn i 2002 for dem som skal fullføre da. Så er det et spørsmål knyttet til det bygget som representanten Restad nettopp nevnte. Det går forlydender om at det allerede skal være inngått kontrakt om bygging av nytt bygg på Kolsås. Stortinget gir jo nå en oppstartsbevilgning – i hvert fall hvis flertallet får det som det vil – mens fra Fremskrittspartiets og Høyres side har vi ment at dette bygget bør utsettes, og det var åpenbart at hr. Restad også var en smule betenkt på å iverksette dette bygget, selv om man støtter det i prinsippet. Så mitt spørsmål er ganske enkelt: Foreligger det nå en ferdig kontrakt for bygget på Kolsås som er nevnt i proposisjonen? Hvis svaret er ja, er det da frikoplingsmuligheter, eller har man ganske enkelt regnet med at Stortinget ville si ja til dette prosjektet?
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2000-12-11:
Jeg ble et øyeblikk litt bekymret, for jeg trodde kanskje jeg hadde stilt et spørsmål så uklart og så upresist at statsråden ikke ønsket å svare på det. Så jeg gjentar spørsmålet her og nå: Er det tegnet kontrakt på nybygget på Kolsås – ja eller nei?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-11:
President!
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-11:
SV viste disiplin i den førre saka og tagde stille. Me ønskjer i denne saka at ein iallfall har fem replikkar etter innlegg frå medlemmer av Regjeringa, og foreslår derfor dette.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-11:
SV har heller ikkje tenkt å tilby seg å vera med i det forliket som Halvorsen er ute etter i utgangspunktet, for å seia det slik. Det kom vel ikkje som ei overrasking. Tradisjonen tru plussar Framstegspartiet på forsvarsbudsjettet. Det eg lurer på, er om den påplussinga dei denne gongen har saman med Høgre, først og fremst er for å vareta det nasjonale forsvaret, som ein nå svekker ved at ein heile vegen skal ut og vera verdspoliti. Er det først og fremst det som uroar Røsjorde og Framstegspartiet? Eller er det rett og slett ei generell påplussing som me plar ha årleg? Det andre spørsmålet er knytt til EU-hæren og Grunnlova § 25. Ser ikkje Framstegspartiet nokon problemstillingar knytte til Noregs deltaking i ein eventuell EU-hær? Nå veit me jo ikkje heilt kva det blei til nede i Nice, men det ser iallfall ut til at løpet for å skaffa seg ein krisehandteringshær går vidare, med Noreg på slep. SV er faktisk det einaste partiet som plussar på Kystvakta. Me tar utgangspunkt bl.a. i dei aktuelle sakene som går på fiskeflåten og råfisket, som alle er kjende med. Me tar òg utgangspunkt i at det er auka aktivitet innanfor olje- og gassverksemda i nordområda. Då er det heilt gale, etter vår meining, å svekka Kystvakta reelt sett. Mitt siste spørsmål til Røsjorde er: Tyder denne nedprioriteringa av Kystvakta frå Framstegspartiet si side ei dreiing i feil retning?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-11:
Eg er sjølvsagt lei for at Arbeidarpartiet ikkje vil støtta opp om SVs forslag om Regionfelt Austlandet og problemstillinga knytt til langtidsmeldinga som kom i vår. Det er slik SV tenkjer, og sånn burde eigentleg fleirtalet i denne salen ha tenkt: Først bestemmer ein kva for eit forsvar ein skal ha, og så utviklar ein konseptet og treningsområda i forhold til det. Første spørsmålet gjeld denne EU-hæren. Det er noko spesielt med dette. Svenskane, som er medlemmer av EU, seier heilt klårt ifrå at skal dei vera med på noko sånt, skal det vera eit FN-mandat i botnen. Finnane seier at dei først og fremst vil prioritera innsats på eiga jord. EU-medlemmen Danmark vil ikkje vera med i EU-hæren, mens statsråd Godal og Jagland har det så travelt med å koma med på bileta frå EU at dei melder på 3 500 mann og mykje tungt utstyr, med svært få avgrensingar. Nå var jo òg representanten Fossli til stades då Solana, EUs utanriksminister, talte i EU, og han fekk spørsmål heilt konkret om kven som bestemmer over denne EU-hæren. Og det var ikkje tvil om det svaret, det er dei 15 EU-landa som avgjer når det gjeld EU-hæren, ikkje andre. Og då er spørsmålet: Er ein på trygg grunn i forhold til Grunnlova når Noreg pøser på så mange folk og så mykje utstyr? Det andre spørsmålet er knytt til Kystvakta. SV er altså det einaste partiet som ser det nødvendig å prioritera kystvaktfunksjonar, ikkje minst med utgangspunkt i det rovfisket som har vore, det olje- og gassarbeidet som går føre seg i nord, og «Kursk»-ulukka. Burde ikkje det òg vera eit incitament for dei andre partia? Kvifor har ikkje dette prioritet frå Arbeidarpartiet si side?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-11:
Denne semja som Kristeleg Folkeparti opererer med, går eg ut frå gjeld medlemmene i komiteen og ikkje medlemmene i Stortinget. Men det kan jo Rise få presisera. Frå SV si side vil eg seia at me kuttar ca. 3 milliardar kr i forsvarsbudsjettet, i hovudsak på investeringsfronten, nettopp for å venta på langtidsmeldinga for å diskutera kva slags konsept me skal ha, og så sjå på kva investeringar som må til etter det konseptet. Ein annan ting som skil oss ut, går på miljø- og ressursforvaltning, altså Kystvakta. Der er SV det einaste partiet som ser det naudsynte i auka tilsyn m.a. med ressursane i nordområda. Og eg har lyst til å utfordra Kristeleg Folkeparti nettopp på denne saka, for ofte – eller ikkje ofte, men i alle fall nokre gonger – så står sentrum saman med SV i miljøpolitikken. Er dette ei av dei sakene som Kristeleg Folkeparti kan seiast å ha måtta forhandla vekk i forhandlingane med Arbeidarpartiet, eller er det rett og slett berre ikkje prioritert frå Kristeleg Folkeparti si side? Det siste spørsmålet er knytt til det eg har vore inne på fleire gonger, EU-hæren. Arbeidarpartiet er veldig tydelege når dei uttalar seg om EU-hæren, at det berre er ei vidareføring av sentrumsregjeringa sin politikk på dette området. Det som forsvarsminister Godal og utanriksminister Jagland står for når det gjeld EU-hæren, er altså ei vidareføring av det arbeidet Kristeleg Folkeparti og sentrumsregjeringa starta medan dei sat i posisjon. Eg ønskjer å utfordra Lars Rise på om dette er realitetane, og på kva forhold Kristeleg Folkeparti har til EU-hæren.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-11:
SV er sjølvsagt glad for at sentrumspartia samla sluttar opp om forslaget til SV når det gjeld Regionfelt Austlandet. Det er positivt. Så har eg lyst til å utfordra tidlegare statsråd Restad på EU-hærstrategien. Arbeidarpartiet seier, iallfall i sin retorikk, at dei berre følgjer opp den politikken som sentrumsregjeringa hadde på dette området, altså med å stilla styrkar disponible for ein EU-hær. Eg vil gjerne med utgangspunkt i det få høyra om ein tidlegare representant i Bondevik-regjeringa kan stadfesta at det er korrekt. Så høyrde eg at også Restad har dei same innvendingane som eg har vore ute etter å høyra når det gjeld forholdet til Grunnlova, at dette må klargjerast. Sjølv har eg nettopp sendt av garde eit spørsmål til utanriksministeren med bakgrunn i dette for å få ei klargjering for Stortinget. Eg stiller meg svært tvilande og trur faktisk at det er i strid med Grunnlova, slik eg vurderer det. Derfor må dette fram i det offentlege lys. Så til slutt: Senterpartiet har ei positiv dreiing, så vidt eg kan vurdera det, når det gjeld spørsmålet om FN, spørsmålet om NATO. Eg forstår det slik at ein nå i motstanden mot det nye NATO-konseptet ikkje går så langt som SV, men nesten like langt, og eg synest det er positivt. Det siste spørsmålet er derfor retta mot FN-mandatproblematikken. Meiner Senterpartiet, som Kristeleg Folkeparti gjorde i sitt innlegg, at ein føresetnad for all deltaking av norske styrkar er at det skal vera eit folkerettsleg mandat, altså eit FN-mandat for deltaking?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-11:
Miljø- og ressursforvaltning har normalt sett vore eit sentralt tema for Venstre, slik som det alltid har vore for SV. Som representanten Dørum sikkert er kjend med, er det omfattande avsløringar av korleis ein forvaltar ressursane, ikkje minst i nordområda, og dermed behov for auka innsats på dette området for å sikra ein skikkeleg kontroll- og tilsynsfunksjon. I tillegg kjem ein stor auke i olje- og gassverksemda i området, ein hadde «Kursk»-ulukka osv. Det er mange forhold som peikar på auka innsats frå Kystvakta. Mitt spørsmål til Dørum blir derfor knytt nettopp til dette: Kva er det som gjer at Venstre/sentrumspartia ikkje gjer det som SV gjer, nemleg styrker Kystvakta?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-11:
Eg har tre spørsmål: Det eine spørsmålet er knytt til det forslaget SV har fremma, som går på Regionfelt Austlandet. Eg vil gjerne ha ei kort forklaring på kvifor ein framleis vel å stå saman med Høgre og Framstegspartiet i den saka når ein faktisk allereie i februar skal legga fram ein ny langtidsproposisjon som skal staka ut ei retning. Eg synest ein bør seia noko meir enn at det er av strukturuavhengige årsaker; ein må vera presis i formuleringa her. Så er det spørsmål om den reduserte aktiviteten ein vil få ved Kystvakta, og det signalet det gjev når ein nå ser på dei skandalane som er oppdaga oppe i nordområda i forhold til jukset, og om statsråden ser det sånn at det er naturleg å koma tilbake til den problemstillinga i revidert med utgangspunkt i at ein faktisk nå får redusert aktivitet. Det vil for SV vera eit viktig signal å få frå statsråden si side i forhold til dei monalege utfordringane me vil få på miljø- og ressursovervakingssida. Så til det spørsmålet som statsråden har venta på, om EU-hæren. Kva er hovudgrunngjevinga til at Noreg inntek ei særstilling i Norden? Det lurer SV veldig på. Ein har finnane som satsar meir nasjonalt, ein har svenskane som er veldig presise på kva vilkår dei har, ein har danskane som står utanfor heile det militære samarbeidet, og så har ein altså nordmennene som ikkje er med i EU, men som spring som berre det for å stilla styrkar til disposisjon for EU - som me altså ikkje er medlem i. Kva er hovudgrunngjevinga for dette? Er det noko i fiendebiletet, eller er det andre grunnar til dette?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-11:
Nå er statsråden i den heldige posisjonen at han kan la vera å svara dersom han får spørsmål, men eg har nå likevel tenkt å stilla eit spørsmål som eg ikkje fekk med meg førre gongen. Det går på den same problematikken, altså dette med Noreg si særstilling i forhold til Norden når det gjeld spørsmålet om EU-hær. Det eine poenget er for så vidt ei klargjering av norske vilkår i forhold til FN-mandat, som Kristeleg Folkeparti og Senterpartiet har vore inne på som ei sentral problemstilling, og som ein føresetnad, er det blitt sagt frå den sida – om det òg er ein føresetnad frå norsk side at det skal finnast eit slikt mandat, og at det er uomtvisteleg at det skal vera eit slikt mandat. Det andre går på ein del ting – det er mogleg det er folk her som er meir informerte enn eg er – når det gjeld spørsmålet om Grunnlova og EU-hær, bl.a. blei det nemnt at ein kunne tenkja på same måten som i forhold til Tysklandsbrigaden. Etter å ha gått gjennom § 25 og ein del tolkingar, synest eg det verkar rart om Noreg skal kunna delta på dei vilkåra – som Solana seier iallfall – i ein EU-hær, nemleg at det er EU som bestemmer om EU-hæren, og andre land må halda seg til kva EU meiner. Så spørsmålet er rett og slett om statsråden ser problemstillinga knytt til § 25 i Grunnlova når det gjeld norsk deltaking i EU-hæren.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-11:
Dette er det siste budsjettet og den siste – kan en si – forsvarspolitiske debatt før den store saken, altså langtidsproposisjonen, kommer. Jeg er litt overrasket over at lederen av komiteen ikke brukte dette innlegget til å gi en del signaler om det framtidige forsvaret. Han brukte hele tiden til å kommentere enkelte – etter min mening – detaljer. Jeg vil stille et spørsmål om det som er omtalt i kapittel 5 i proposisjonen om Det forsvarspolitiske utvalg, der det antydes et forsvarspolitisk forlik. Det har de inngått i Danmark. Der hadde de en såkalt forsvarskommisjon, og det ble en avtale mellom partigruppene i Folketinget. De gikk langt i å forplikte seg til å stå sammen. I Sverige hadde de denne «Försvarsberedningen» og jobbet sammen på tvers av alle partigrupper. Det tror jeg er en ordning som alle ville være tjent med – de ansatte ville være tjent med, Forsvaret ville være tjent med og samfunnet ville være tjent med at vi hadde hatt langsiktighet og forutsigbarhet. Derfor har jeg et spørsmål til lederen av forsvarskomiteen: Vil du medvirke til at Fremskrittspartiet kan bli med i et slikt eventuelt forlik hvis det skulle bli aktuelt?
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-12-11:
Fremskrittspartiets hovedtalsmann går her veldig sterkt ut mot flertallet og kommer med hentydninger om at det er nivået på lagerbeholdningen som avgjør flertallets forsvarspolitiske linje. Han antydet også manglende ansvarlighet. Vi er i en helt ny forsvars- og sikkerhetspolitisk situasjon, og man kan av og til lure på om det har gått Fremskrittspartiet hus forbi. På tross av at vi er i en ny situasjon, befinner Norge seg nå som nr. 2 på listen over land som bruker mest penger på forsvarsbudsjettet. Jeg må få spørre om Fremskrittspartiet mener at det er nivået på lagerbeholdningen som avgjør hvordan flertallet, Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre – nå er jo ikke Venstre med i komiteen – ser på sikkerhets- og forsvarspolitiske spørsmål?
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-12-11:
Da jeg innledningsvis fastslo at det er bred enighet om forsvarspolitikken, mente jeg faktisk, og vi ser det av tallene også, for vi snakker om at Fremskrittspartiet vil øke med rundt 1,5 milliarder kr i forhold til den totale rammen på ca. 27 milliarder kr, og Høyre har en økning på rundt 800 mill. kr, tror jeg. Det er klart at man kan henge seg opp i det man er uenig om, men jeg synes likevel det er grunn til å fastslå at det er bred forsvarspolitisk enighet i denne salen. Når vi så går til det vi er uenige om, kommer ikke representanten Røsjorde seg unna at Norge er det land i verden som bruker mest penger på Forsvaret pr. innbygger etter USA. Han kan ikke finne et eneste land som bruker mer penger, og jeg synes det forteller ganske mye. Når det gjelder Belgia, og at de har halvert sin andel av bruttonasjonalproduktet når det gjelder forsvarsbevilgninger, må man også ta i betraktning at angrep på ett NATO-land er angrep på alle. Derfor burde ikke den geografiske beliggenheten bety så mye. Når det gjelder de konkrete spørsmålene angående Putin, anser jeg ikke meg selv som en ekspert på de interne politiske forhold i Kreml, men selvfølgelig ser jeg ikke på maktstrukturene i Russland slik de er, som noe ideelt. Men vi kan konstatere at de fleste eksperter anser trusselen fra Russland for å være betydelig mindre i dag enn det den har vært på svært mange år.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-12-11:
Jeg oppfattet vel ikke noe konkret spørsmål fra representanten Godal. Men jeg er enig i at det nå er en ubalanse mellom ressurser og de oppgaver Forsvaret har. Det har vi også sagt i våre merknader, og det er noe alle erkjenner, at det nå er en situasjon med en viss ubalanse. Det betyr ikke at vi nødvendigvis må være enig i at man skal øke budsjettene akkurat slik representanten Godal foreslår. Vi imøteser nå den proposisjonen som skal komme i februar, og jeg regner med at det vil bli mer balanse med hensyn til situasjonen i Forsvaret når vi får de nye strukturene på plass.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-12-11:
Det er vel riktig at jeg ikke tenkte på SV da jeg snakket om en bred enighet, men 3 milliarder kr i kutt er jo heller ikke all verden, selv om jeg må si at vi er sterkt uenige i de kuttene som SV har foreslått. Vi har tross alt en vedtatt struktur og vedtatte planer som skal følges opp. Og det har vi søkt å gjøre best mulig. Når det gjelder Kystvakten, understreker hele komiteen at Kystvaktens tilstedeværelse er nødvendig og viktig, og vi understreker betydningen av Kystvaktens funksjon. Vi sier også at vi ser fram til å få KV «Svalbard» inn i kystflåten i 2002, og forutsetter at byggingen går etter planene både tidsmessig og økonomisk. Vi er enig i at Kystvakten har en viktig funksjon å fylle. Når det gjelder representanten Langelands siste spørsmål, må jeg bekjenne at jeg ikke hørte det rett og slett. Jeg satt og snakket med Gudmund Restad og skjønte at det var et eller annet han sa om EU, men jeg hørte ikke hva det var – beklager!(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-12-11:
Jeg nevnte tidligere at jeg er enig i det representanten Ingvald Godal gav uttrykk for når det gjelder ubalansen i Forsvaret. Men jeg har undret meg litt over språkbruken i merknadene fra Høyre, hvor det snakkes om «et skakkjørt forsvar». Han henviser til reduksjonen på 30 pst. i den andelen av bruttonasjonalproduktet som går til Forsvaret. Jeg må få lov å spørre: Når USA har redusert sin andel av BNP fra 6,5 pst. i 1985 til 3,1 pst. i 1999, altså en nedgang på mellom 50 pst. og 60 pst., hvorfor da dramatisere en nedgang på 30 pst.? Vi ser også at Tyskland har ca. 50 pst. nedgang, Belgia ca. 50 pst. Mener representanten Ingvald Godal at det er et enda sterkere skakkjørt forsvar hos våre NATO-allierte enn hos oss?
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-12-11:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å gripe ordet flere ganger i debatten, men siden representanten Fossli kommenterte mine uttalelser om Regionfelt Østlandet, må jeg nesten benytte anledningen til å svare. Jeg sa da slett ikke det som representanten Fossli påstod, at det å ta vare på skogfinnenes livsgrunnlag er vårt argument for å stemme for SVs forslag. Jeg har ikke påstått at skogfinnene er avhengig av et livsgrunnlag i dette området. Meg bekjent er det ingen skogfinner som bor i det området hvor man skal anlegge Regionfelt Østlandet. Men vi snakker jo om en hel kultur, og vi snakker om kulturminner. Og det er helt riktig, slik representanten Fossli sa, at det nå bevilges penger til å kartlegge kulturminner. Men det blir jo også noe meningsløst i dette å kartlegge kulturminnene for deretter å anlegge et skytefelt, som sterkt vil redusere allmennhetens adgang til å oppleve disse kulturminnene, og ikke minst skogfinnene selv, som endelig er gitt status som en nasjonal minoritet i Norge. Vi har helt andre argumenter for å stemme for SVs forslag. Vi mener fortsatt at det er unødvendig å opprette Regionfelt Østlandet, fordi det fins andre og langt rimeligere alternativer, som vi har drøftet tidligere, bl.a. leie av nærliggende skytefelt i Sverige. Vi mener også at kostnadene burde vært tillagt mye større vekt enn det flertallet, bestående av Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, har lagt til grunn. Med de store innsparingsbehov vi nå ser i Forsvaret, burde disse pengene vært brukt på andre måter. Man burde ikke bruke flere milliarder på et skytefelt som vi kanskje ikke får behov for. Jeg understreker også kostnadene med internasjonale operasjoner, som vi må drøfte for fullt til våren – hvor stor andel av vårt forsvarsbudsjett skal gå til internasjonale operasjoner – fordi et av hovedargumentene for Regionfelt Østlandet har jo nettopp vært at dette skal brukes til øving med tanke på internasjonale operasjoner. I sentrum ser vi ikke bort fra at kalkylene ikke er de endelige, og vi sier i våre merknader at vi ikke ser bort fra at det faktisk kan dreie seg om det dobbelte. Dette er argumentene for å stemme for SVs forslag, og ikke det som representanten Fossli påstod.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2000-12-11:
Jeg hadde vært veldig bekymret for Luftforsvaret dersom de ikke hadde fått det påslag de har fått nå på slutten av 2000. Vi ser også de problemene som ligger der både i forhold til dette med flytimer for de flygerne vi har, og også i forhold til dette med at vi har en overproduksjon av flygere, noe som har kommet opp i det siste. Det var et intervju med generalinspektøren for Luftforsvaret i VG i helgen – tror jeg – hvor han sa at han ikke var så bekymret, for dersom man foretar de endringer som det ser ut til å være behov for i forhold til antall ansatte, vil man kunne produsere flere flytimer og få et overskudd til drift av flyene. Slik at dersom representanten fra Fremskrittspartiet blir med på den omorganiseringen som man legger opp til – ser konturene av i hvert fall – fra neste år av, vil nok dette bedre seg. Nå er det slik at vi har drivstoff nok til å fly, lagrene er fylt opp. Med de tilleggsbevilgninger vi nå fikk på slutten av året, er jeg ikke så bekymret som jeg ellers ville ha vært.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2000-12-11:
Nå fikk jeg det samme spørsmålet som Røsjorde fikk om EU-hæren. Når det gjelder forholdet til Grunnloven, har jeg oppfattet gjennom redegjørelser at dette ikke anses å være noe problem. Man har vurdert det. Det er klart at dersom vi får en henvendelse om å stille med styrker i en EU-hær, vil det være Stortinget som avgjør det, sammen med Regjeringen, i hvert enkelt tilfelle, og det er Norge selv gjennom regjering og gjennom Stortingets behandling som avgjør om vi skal delta med styrker i en eventuell EU-hær dersom det blir behov for det. Men vi, en enstemmig komite, har også sagt at man prioriterer FN og NATO i hovedsak. Når det gjelder Kystvakten, har de fått samme bevilgning som de fikk i fjor. Vi ser klart at de vil få nye oppgaver når Schengen-avtalen trer i kraft, men slik det ligger an, ser det ut som de skal greie seg, og det har ikke kommet til uttrykk store bekymringer fra Kystvaktens side med hensyn til det budsjettet som foreligger her.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2000-12-11:
Jeg har erfart gjennom snart tre–fire år i en komite med representanten Ingvald Godal at vi ser verden med litt forskjellige øyne, og at vi tolker ting litt ulikt, men representanten Godal må vel også ha fulgt med i debatten og lest i avisene om at vi akkurat på det nåværende tidspunkt har utdannet litt for mange jagerflygere i forhold til at vi ikke vedtok å kjøpe nye fly. Fordi det tar tre–fire år å utdanne jagerflygere, får vi nyutdannede flygere til Norge som det ikke vil være plass til i det nåværende luftforsvar. Så må vi finne en plass for disse flygerne inntil det er behov for dem, og det problemet vil forhåpentlig løse seg i løpet av ikke altfor lang tid.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2000-12-11:
Jeg skal ikke trekke opp noen debatt om Regionfelt Østlandet og etableringen av det, men innlegget til representanten Lars Rise fikk meg til å reagere litt. Det å bruke skogfinnene som en av begrunnelsene for å stemme for SVs forslag om en utsettelse av videre utbygging av regionfeltet er litt spesielt. Han henviste til St.meld. nr. 15 for 2000-2001, om bl.a. skogfinnene, som nettopp er lagt fram. På side 30 står det: «Dei første finnane slo seg kan hende ned på norsk side av grensa omkring 1600. I 1620-åra budde ein liten koloni finnar rundt sjøen Store Røgden(…) i Grue. Herifrå blei det raskt etablert eit belte av finske busetjingar langs grensa, om lag frå Våler og Trysil i nord til Vinger i sør. Dette området fekk namnet Finnskogen. Etter kvart var det finsk busetjing i meir enn 40 kommunar i Hedmark, Akershus, Oppland, Østfold og Buskerud.» (…) Når man ser i budsjettproposisjonen, skal nettopp midlene til Regionfelt Østlandet brukes til kulturminneprosjekt, registreringer og utgravninger, arealplanlegging, prosjektering og utredninger, forberedelse av grunnerverv, kjøp av makeskifteeiendommer og kontanterstatninger. Det må jo være slik at hvis skogfinner har bodd i området, så får man kartlagt kulturen, og det går da ikke tapt. Det er vel heller ikke slik at en etablering av feltet vil frata skogfinnene deres levegrunnlag. Meg bekjent er de skogsområdene feltet blir lagt til, vanskelig tilgjengelig for folk flest i og med at de fleste av veiene opp til området hvor feltet skal etableres, er bomveier og låst for allmennheten.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-12-11:
Eg reagerer litt på uttrykket «overproduksjon av flygere», som representanten Fossli nettopp brukte. Det er eit faktum at me i forhold til standardar som det er naturleg å samanlikne med, ligg langt under når det gjeld talet på flygarar i forhold til dei flya som me har, og det er nokså langt til me når opp til eit nivå som er på line med NATO sine krav, og som er på line med nivået til land det er naturleg å samanlikne seg med. Eg synest difor det blir villeiande når representanten bruker slike uttrykk.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-12-11:
Reduksjonen i løyvingane til Forsvaret på 30 pst. rekna i forhold til bruttonasjonalprodukt frå 1990 til 1999 er henta frå Forsvarspolitisk utval. Og når me no ser på den doble ubalansen og alle dei problema som den har vore årsak til i Forsvaret, og som det er brei semje om i dette huset, i alle fall om framstillinga av situasjonen, synest eg det er ein klar indikasjon på at reduksjonen i løyvingane har vore altfor stor gjennom 1990-talet. Elles synest eg det er heilt meiningslaust å samanlikne pr. capita mellom Noreg og eit frimerkeland i Europa som Belgia, som ligg der det ligg, og som ikkje har noko havområde å ta vare på. Det blir fullstendig meiningslaust. Det me må sjå på, er kva slags forsvar me har i høve til dei oppgåvene som Forsvaret skal brukast til. Når ein ser på andre land, synest eg det elles er interessant å sjå at det no er ein tendens utover i Europa til å auke løyvingane. Eg høyrde eit foredrag her om dagen av den hollandske utanriksministeren, der han skildra dei oppgåvene som det hollandske forsvaret i framtida må ta seg av, og at det vil føre til at dei må auke løyvingane til forsvaret i Holland. Eg synest det var interessant å høyre at her tok ein utgangspunkt i oppgåvene, og så utleia ein dei økonomiske konsekvensane av det.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-12-11:
Høgre vil sjølvsagt gå inn for det Forsvaret som me meiner at landet treng. Det vil me betale for, og me vil kjempe hardt for å få fleirtal for det. Me hadde lenge håpa på at Arbeidarpartiet skulle kunna bli med, men dersom dei ikkje vil – det ser ikkje ut til å gå – får me håpe på sentrumspartia, at dei kan sjå at eit land med vår plassering i geografien og med dei store oppgåvene som me har elles, må ha eit langt betre forsvar enn det det ligg til rette for i dag. Strukturen som kjem ut av FS 2000, er fullstendig ubrukeleg. Dersom me ikkje får gjennomslag for dette, vil me subsidiært gå inn for det nest beste. I den samanhengen vil me legge veldig stor vekt på å vera føreseielege, slik at om t.d. Arbeidarpartiet, slik me var inne på, hadde stått på si eiga langtidsmelding, ville dei automatisk ha fått Høgre si subsidiære støtte, slik at me hadde hatt eit forsvarspolitisk forlik i Noreg i dag.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-12-11:
Det er nettopp den fleksibiliteten som Restad etterlyser, som notorisk fører til at langtidsplanane blir fullstendig underminerte. Ein må vera like hardnakka som danskane: Har ein vedteke ein langtidsplan, så legg ein den til grunn ved dei årlege budsjetta og ferdig med det! Dette gjeld òg for internasjonale operasjonar. Om me ikkje står knallhardt fast på eit vedtak, vil det skje om att og om att at me legg ein langtidsplan, og så kjem det kvar gong hundre gode argument for at akkurat no må me gjera noko anna enn å stå fast ved han. Og så er me i same hengjemyra som me er i i dag. Det vil skje på nytt etter at me har behandla langtidsproposisjonen i februar, om det ikkje blir ei fundamental endring i haldninga til eit fleirtal her i dette huset. Elles må eg berre seia at når det gjeld 1998, var eg veldig glad for det som skjedde, men det var forferdeleg vanskeleg å få det til. Det kom jo 25 000 sterke argument for at akkurat i år var det heilt umogleg å stå på langtidsmeldinga, som då var tre månader gamal. Men så gjorde me det klårt at om dei ikkje gjorde det, fekk dei gå. Og då var det plutseleg ikkje så vanskeleg likevel.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-12-11:
Eg synest ei slik samanlikning av prosentar er heilt ubrukeleg, for som eg sa i stad, når det gjeld USA, er det jo slik at dei ofte går ganske raskt ned eit par år, men så går dei fort opp att au. Etter det årstalet Rise nemnde, har jo USA plussa atskilleg på Forsvaret. Dei ser det veldig knytt til oppgåvene, og går dei for ei oppgåve, går dei for midlane. Det er slik det er. Så til det med «et skakkjørt forsvar». Kva skal ein kalla det då, når me ser på den operative statusen, når me ser på at flygarane ikkje får flytimar nok til at dei kan oppretthalde den kvalifikasjonen som dei treng for å kunna rykkje ut i ein verkeleg operasjon? Dei ligg langt under det som NATO-sjefen forlanger at dei skal få for at dei skal kunna delta i ein NATO-operasjon. Me kan òg tenkje på aspektane som gjeld tryggleiken ved dette. Når flygarane får for få timar, går det med ein gong ut over flytryggleiken. Me kan sjå på Hæren, me kan sjå på delar av Marinen. Ein kan kalla det kva ein vil, men eg synest det er skakk-køyrt – skakkøyrt i forhold til dei måla Stortinget sjølv vedtok for det norske forsvaret så seint som i juni 1998.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-12-11:
Eg kan lova statsråden at Høgre skal støtte opp om ei kraftig rasjonalisering av fredsdrifta. Vår einaste avgrensing er at me ikkje vil vera med på tiltak som skader den krigsstrukturen som me kjem til å gå inn for å vilja ha. Me har etterlyst ei slik rasjonalisering svært lenge, og eg håpar at den no kjem. I Forsvarsstudie 2000 har forsvarssjefen tatt utgangspunkt i eit visst økonomisk beløp. Han har gjort det klart at det har ført til ein struktur som ikkje er den han ynskjer. Men han har ikkje sagt noko om kva slags forsvar han meiner at Noreg treng, gitt vår plassering i den strategiske geografien og internasjonale og andre oppgåver. Men det er dette Stortinget må ta stilling til til våren. Me må ta stilling til det forsvaret landet treng, og det forsvaret som me kan forsvare overfor det norske folket at me går inn for. Mitt spørsmål til statsråden blir då: Når me får proposisjonen i februar, vil den legge til grunn ei vurdering av det forsvaret landet treng?
Ingvald Godal (Høyre), 2000-12-11:
Eg er samd med forsvarsministeren i at forsvarssjefens måte å angripe problemet på denne gongen er interessant – det er interessant å greie ut kva ein kan få for eit gitt beløp. Men samtidig meiner eg at forsvarssjefen burde ha lagt fram si vurdering av kva forsvar landet treng. Når me skal behandle dette i Stortinget, ville eg finne det nesten utruleg om vi skulla gjera det utan å vita kva slags forsvar landets fremste fagmann på området meiner at me treng. Eg har lyst til å føye det til det forsvarsministeren sa, for dette er nok ei sak som me vil koma tilbake til.
Tore Nordseth (Arbeiderpartiet), 2000-12-11:
I Høyres alternative statsbudsjett ligger rammene for Forsvaret godt over det som trolig blir vedtatt i dag. På denne måten har det også vært ved tidligere budsjettbehandlinger. Dette er prioriteringer som jeg har full respekt for. Det er imidlertid grunn til å tro at bevilgningene til Forsvaret vil ligge på det samme nivået som de gjør i dag, også i de årene som kommer. Og det er derfor nødvendig med en omstilling i Forsvaret for at Forsvaret skal klare å løse de oppgavene de skal, innenfor de rammene det er realistisk å forvente at Forsvaret får. Mitt spørsmål til Høyre blir dermed: Vil Høyre være med på en konstruktiv debatt om hvordan vi kan få et best mulig forsvar innenfor de forsvarsrammene som det er realistisk å forvente, når langtidsproposisjonen kommer til behandling våren 2001? Eller vil Høyre legge seg på en linje hvor det legges opp til planer og en struktur som forutsetter bevilgninger langt utover dagens nivå?
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-12-11:
Representanten Ingvald Godal rettet en sterk, flengende kritikk mot sentrumspartiene for at vi ikke har fulgt opp ressursforutsetningene i gjeldende langtidsplan. Han viste til at man kun én gang i Bondevik-regjeringens tid, nemlig i 1998-budsjettet, oppfylte forutsetningene. Og det er riktig. Jeg satt som finansminister den gangen, og kan bekrefte at det gjorde vi. Når det da ikke ble mulig å følge opp dette verken i 1999-budsjettet eller i 2000-budsjettet, skyldtes det at vi var inne i en periode med behov for innstramninger for ikke å få overopphetning i økonomien, og at det var en dramatisk økning i Forsvarets utgifter til internasjonale operasjoner – fra godt under 1 milliard kr i 1998-budsjettet til det dobbelte, nærmere 2 milliarder kr, i 1999-budsjettet, og til godt over 2 milliarder kr i 2000-budsjettet. Jeg er klar over at Stortinget tidligere har forutsatt at bevilgninger til internasjonale operasjoner skal komme i tillegg til ordinær forsvarsramme. Men i så fall måtte disse økte utgiftene til internasjonale operasjoner gå på bekostning av andre områder, hvor det heller ikke var lett å finne innstramningsmuligheter. Ser ikke Godal at i en slik situasjon så må også Forsvaret kunne ta noe av belastningen med at man har så store utgifter til internasjonale operasjoner?
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-12-11:
Nei, jeg skjuler meg ikke bak utsikter til en ny forsvarsstruktur når jeg er med i et flertall for neste års budsjett. Men jeg forsøker å se på hva som realistisk er mulig innenfor et stramt totalt statsbudsjett. Som jeg nevnte i en replikk til Ingvald Godal i sted – jeg vet ikke om Width hørte på den – er forklaringen på at vi i Bondevik-regjeringens tid ikke kunne følge opp ressursforutsetningene fra langstidsmeldingen, at utgiftene til internasjonale operasjoner økte dramatisk fra og med 1999. Vi hadde, som jeg nevnte i den replikken, utgifter på langt under 1 milliard kr til internasjonale operasjoner i 1998 – et år hvor vi for øvrig fulgte opp ressursforutsetningene i langtidsmeldingen. Men når man da får mer enn en fordobling – mer enn 1 milliard kr i økte utgifter til internasjonale operasjoner – i 1999 og ytterligere økning fram til 2000, blir det ikke lett innenfor et budsjett som krever stramhet for ikke å få overoppheting i økonomien, bare å bevilge dette ekstra og se bort fra disse bevilgningene i forhold til resten av forsvarsbudsjettet. Bevilgningene må jo tas et eller annet sted fra, og jeg syntes ikke den gangen og synes fortsatt ikke at det var urimelig at også Forsvaret får bidra noe til de sterkt økte utgiftene til internasjonale operasjoner. Hvis Forsvaret ikke skulle bidra, måtte det jo være andre områder. Var det helse, utdanning, forskning? Eller hva var det i så fall? Politiet, som jeg vet Fremskrittspartiet er opptatt av, var det de som i så fall skulle klart seg med mindre? Man kunne ikke øke den totale budsjettrammen.