Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2012-04-12:
Jeg må få lov å bekjenne at jeg ikke har vært på noen hjelpeekspedisjoner i påsken, så våre naboer i øst lider nok. Høyre er tilfreds med at det endelig kommer en stortingsmelding som behandler reindriften. Vi har en rekke ganger – senest i behandlingen av reindriftsavtalen i 2009 – fremmet forslag om en egen stortingsmelding om reindrift. At vi nå får det som en del av landbruksmeldingen, er ikke helt som vi ønsker, men vi registrerer at det er så langt denne regjeringen strekker seg i denne saken. Reindriften er en kulturbærende næring av stor verdi for både det samiske og det norske folk. Samtidig er både samfunnet og næringen i endring. I takt med at storsamfunnet vokser og moderniseres, mineral- og energinæringene utvikles og reindriften tar i bruk mer moderne utstyr, blir konkurransen om arealene stadig tydeligere. Det har vært et økende antall medieoppslag som omhandler alvorlige konflikter der reindriften er involvert. Det er reportasjer om beiteområder ødelagt av for høyt beitetrykk, konflikter med andre næringer som landbruk og reiseliv, stadige problemer med rovvilt og støy rundt ordningen med rovvilterstatning. Høyre er bekymret for de interne konfliktene i reindriften. Noen aktører etterlyser en strukturering, slik at det blir mulig å drive rasjonelt og lønnsomt, mens andre mener eierskap kun basert på en blanding av historisk hevd og kulturell bærekraft må være tilstrekkelig. Vi registrerer at det ofte er strid om lovfortolkninger, slik at mange opplever at rein beiter på arealer som man mener skal være fredet fra denne typen beite. Det er også flere eksempler på uklarheter rundt fortolkning av reindriftslovens status kontra plan- og bygningsloven. Den store variasjonen på gjennomsnittlig slaktevekt man registrerer mellom reinbeitedistrikter med forholdsvis likt utgangspunkt, gir grunn til bekymring. Det kan være en indikasjon på usunne tilstander i næringen. Når det er sagt, er det for Høyre viktig å løfte fram de dyktige aktørene i næringen. Det er mange utøvere og mange distrikt som produserer store kvanta prima reinkjøtt. Deres driftsform er bærekraftig når det gjelder både økonomi, økologi og å ivareta den samiske kultur. De forvalter sin næring på en stolt måte og forteller den gode historien om en markedsrettet og kvalitetsfokusert produksjon. Det er i disse historiene vi må finne løsninger for reindriftsnæringen. Høyre mener at de arealkonflikter som gjelder reindriftsnæringen, best løses lokalt, men med nasjonalt lovverk og gode strategier som ramme. Høyre mener reindriften er best tjent med å bli behandlet som næring hva angår regnskap og økonomisk politikk. Derfor vil vi i størst mulig grad legge til rette for dette. Sentralt i debatten rundt reindriftsnæringen er begrepet om bærekraft. Hovedmålet med reindriftspolitikken i Norge er en bærekraftig reindrift gjennom delmålene økologisk, økonomisk og kulturell bærekraft. Etter Høyres mening må begrepet økologisk bærekraft være styrende og overordnet andre målsettinger. For Høyre er lønnsomhet viktig, og forutsetningen for å oppnå økologisk bærekraftig drift i primærnæringene er ofte lønnsomhet. Med andre ord betinger ønsket om å oppnå økologisk bærekraft at næringen er lønnsom. Forutsetningene for dette er igjen at man utvikler en rasjonell markedsorientert næring, med fullt fokus på å produsere mat av høy kvalitet som blir etterspurt i et godt betalende marked. Høyre er opptatt av å sørge for at reinkjøtt får et stabilt fotfeste i markedet. For å oppnå det mener vi det er riktig med et mer fleksibelt tollvern. Høyre vil se på en modell der man markedsmessig ser innlandsmarkedet i sammenheng med eksportmarkedet og regulerer tollvernet deretter. Det har vært mange medieoppslag om problemer hvor reindriften er involvert. Dette er, etter Høyres mening, også en del av markedsproblematikken. Ofte dreier det seg om arealkonflikter eller saker som involverer dyrehelselovgivningen. Dyrehelselovgivningen kommer gjerne inn når man beskriver næringens utfordringer. Avmagrede dyr, de mange påkjørslene på Nordlandsbanen og rovviltproblematikken er eksempler som utfordrer bærekraftsbegrepet og gir næringen dårlig omdømme. Et utilstrekkelig lovverk og manglende sanksjonsmuligheter er noe av grunnene til at reindriften kan synes overrepresentert i arealkonflikter. Det må på plass et lovverk som regulerer beiterettighetene, og et rettsapparat som kan løse konfliktene rundt disse. Uten det vil næringen bare fortsette å spise seg selv opp innenfra. Høyre mener at målet om kulturell bærekraft trolig ikke vil være forenlig å likestille med de øvrige delmålene, økologisk og økonomisk bærekraft. I alle tilfeller må begrepet defineres så stramt at det ikke kan brukes som et alibi for å tøye lov og forskrift om arealbruk og dyrehelse. Reindriften må, som andre næringer, ta inn over seg at modernisering av driften ved hjelp av teknologi også vil medføre behov for færre hender i arbeid. Da, når vi får løst disse utfordringene, får vi løftet næringen til å bli like robust og like stolt som vi ser den hos de beste aktørene i dag.