Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-15:
Regjeringen har sørget for en betydelig oppgradering av jernbanesektoren gjennom statsbudsjettene de siste to årene. Bevilgningene øker med mer enn 14 pst. for 2015. Det blir mer penger til investering og planlegging av nye prosjekter. Vi har fått flere avganger på de viktige persontogstrekningene, og for første gang på mange tiår reduseres vedlikeholdsetterslepet på jernbanen etter sammenhengende vekst under den forrige regjeringen. Det er et beregnet etterslep i fornying av jernbanesektoren på anslagsvis 17 mrd. kr. I tillegg kommer behovet for å fornye signalanleggene. Arbeidet med reduksjon av vedlikeholdsetterslep er regjeringen nå i gang med. Men vi vil mer enn bare reduksjon. Vi mener at hele vedlikeholdsetterslepet må fjernes. Det hjelper ikke å være god på å bygge nytt hvis man lar det man allerede har, ruste vekk. Derfor har vi nå i forbindelse med arbeidet med ny NTP lansert en strategi for å avvikle etterslepet av vedlikeholdet. Hvorfor er dette så viktig i forbindelse med jernbanereformen? Nedslitt og gammel infrastruktur gir unødig mange driftsavbrudd og mye forsinkelser. Infrastrukturmanglene svekker togets konkurransekraft i en tid der vi trenger det motsatte. Skal vi greie å ta unna for den betydelige transportveksten vi kommer til å få rundt byområdene, må dette fungere. Regjeringen skal styrke jernbanens konkurransekraft som transportalternativ for pendlere rundt de store byområdene og ikke minst også for godstransporten over lengre reiseavstander. Derfor har vi bl.a. økt antallet avganger på de viktigste persontogstrekningene for å gjøre tilbudet mer fleksibelt. Skal toget bli det foretrukne alternativet som hverdagstransport for flere, holder det ikke bare med mer penger. Det må også etableres et rammeverk rundt jernbanen som sørger for at vi får nok jernbane ut av alle de pengene som investeres. Jernbanens grunnleggende utfordring er godt dokumentert. Men skal dette løses på en effektiv måte, må det sørges for en modernisering av rammevilkårene som gir klare ansvarsforhold. Vi må invitere alle gode krefter, også i privat sektor, til å bli med på å utforme framtidens norske jernbanesektor. Dagens jernbaneorganisering, slik den har vært, har ligget fast siden 1996, og vi vet jo alle hva hovedutfordringene er. De er velkjente: uklare ansvarsforhold og manglende incentiver til å kunderette tilbudet. Til tross for dette valgte den rød-grønne regjeringen å møte framtiden baklengs – ingen endringsvilje på åtte sammenhengende år. Vi har hatt en fullstendig reformtørke i samferdselssektoren i disse årene. Kanskje var det fordi Senterpartiet, som satt i Samferdselsdepartementet, var redd for om en satsing på kollektivtilbud i byene ville ha gått ut over distrikt og vei. Kanskje var det derfor. Dermed ble det nada. Med ny regjering kommer nå de nødvendige endringene i et godt fellesskap mellom regjeringen og samarbeidspartiene på Stortinget. Vi får nå både en veireform og en jernbanereform. Vi skal bygge ut masse ny infrastruktur de kommende årene, og vi skal ta bedre vare på det vi allerede har bygget. Da trenger vi en mer overordnet og langsiktig styring av sektoren enn vi har i dag. Vi beholder myndighetsoppgavene i Jernbaneverket. I dag har Jernbaneverket et for stort spenn i sine oppgaver. Direktoratet vil få en sentral posisjon i styring og ikke minst i koordinering av sektoren, ved at det eksempelvis vil være kjøper av infrastruktur og utbyggingstjenester samt kjøper av togtransport. Vi etablerer noe helt nytt – et infrastrukturforetak. Ja, det er et tungt ord, men dette er bare en begynnelse. Her vil en lang rekke oppgaver av operativ karakter ivaretas. Foretaket vil ha en oppgave som leverandør av fungerende jernbaneinfrastruktur samt ivareta byggherrefunksjonen i viktige utbyggingsprosjekter. Foretaket skal gis operasjonell frihet og incentiver til effektiv drift. Når vi nå skal forme framtidens jernbanesektor, er det viktig at vi inkluderer alle gode krefter i samfunnet, både offentlig og privat sektor. Det gjøres bruk av private leverandører i jernbanesektoren i dag. Dette er bra, men vi mener at muligheten for å skaffe oss mer innovative og effektive transporttjenester må benyttes mer. Dette gjør vi i de fleste andre deler av transportsektoren, med gode resultater. Gjøvikbanen er foreløpig den eneste persontogstrekningen der flere aktører har vært invitert med. Erfaringer fra denne strekningen er sabla gode. Dette er noe vi vil videreutvikle til andre deler av persontrafikken og persontognettet. En av våre viktigste grunner til å gjøre dette er at vi har ønsket at søkelyset skal rettes mer mot kundens behov. Vi ønsker et mer kundetilpasset togtilbud, og erfaringer fra andre samfunnssektorer viser oss at det å slippe til flere tjenesteleverandører i et mangfold gir oss best mulig tjenesteinnovasjon. Vi vil at flere mennesker bosatt rundt de store byene skal ønske å bruke togene. Skal dette la seg gjøre, må vi sørge for at togtilbudet blir så fleksibelt og kundeorientert at det passer inn i folks hverdag. Vi mener sporet fram til flere togbrukere ikke går gjennom regulering og tvang, men ved å gi togleverandørene de beste forutsetninger for å konkurrere. Så er det opp til dem å gjøre tilbudet sitt attraktivt for folk flest – herunder også å samkjøre et billettsystem. For veldig mange vil bilen og veien uansett være eneste mulige praktiske transportmiddel i hverdagen. Et mer fleksibelt togtilbud som setter kundebehovet i første rekke, vil gjøre at langt flere enn i dag vil foretrekke toget til sin daglige transport, av egen fri vilje. Vi satser på gulrot og ikke pisk, rett og slett fordi toget leverer transporttjenestene mest effektivt.