Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2000-06-08:
Med fremleggelsen av Ot.prp. nr. 47 om eiendomsskatt på kraftverk – og med Stortingets behandling av den i dag – legges den siste brikke på plass i de nye reglene for inntekts- og formuesbeskatning av vannkraftvirksomheten i Norge. Veien hit har vært lang, og mange interessemotsetninger er blitt veid underveis, både med hensyn til de vedtakene som ble gjort i 1996, og også i forhold til det vedtaket som gjøres i dag. Interesser som avveies i forhold til hverandre, er spørsmålet om hvordan vi skal forvalte naturressurser slik at de kommer hele landet til gode, hvordan selskapets interesser kan ivaretas med hensyn til inntjening og videreutvikling, og spørsmålet om hvordan vertskommunen eller kraftanleggskommunen bl.a. skal bli kompensert for ulempe eller inngrep i naturen, hvilket er en forutsetning – særlig for alle oss som ikke bor i disse kommunene – for at vi skal kunne nyte godt av den kraften som produseres. Med de endringene som har vært i selskapsstrukturer og kraftomsetning, har det vært rimelig og nødvendig å se på og tilpasse skattesystemet et nytt kraftregime. Kraftomsetningen i dag er internasjonalisert på en helt annen måte, og omsetningen skjer for den største delen gjennom kjøp og salg i et relativt liberalt kraftmarked. Dette var noe av bakgrunnen for de endringene i prinsippet for kraftverksbeskatningen som ble vedtatt i 1996, der lønnsomhetskriterier og mulig omsetningsverdi av produksjonen i større grad ble lagt til grunn for kraftselskapenes og kraftverkenes beskatning. Det er dette som også følges opp i forslag om eiendomsskatt når spotmarkedsprisen legges til grunn for verdiberegningene. Dette prinsippet har blitt veid opp mot det forhold at flere kraftselskap ikke har muligheter til å følge med i spotprisdannelsen, da de har langsiktige kontrakter med bindende priser. I tillegg har flere kraftverk i sine konsesjonsvilkår bestemmelser om å levere kraft til en bestemt pris. Komiteen har i sine høringer mottatt flere representanter som har ment at det er urimelig ikke å hensynta i langsiktige kontrakter verdsetting av inntektspotensialet for verket. I den forbindelse skal en imidlertid være klar over at slike kontrakter nå fases ut og erstattes med et system basert på spotmarkedspriser, og det skal også sies at de fleste langsiktige kontrakter i dag har en prisfastsetting som i stor utstrekning rimer med dagens markedspris. Det er imidlertid gjort ett unntak for dette prinsippet, og det er kraft som tas ut av kraftverk i henhold til vilkår for konsesjon. Et annet forhold som følges opp i denne proposisjonen, er de forutsetninger som Stortinget la til grunn, og de forutsetningene som ble presisert i Stortinget, i Budsjett-innst. S. I for 1999-2000. En klar forutsetning var at kraftkommunene skulle sikres inntekter på anslagsvis 1 milliard kr i proveny gjennom eiendomsskatten. Flertallet i komiteen mener at det fremlagte forslaget må kunne sies å være i tråd med en slik intensjon til tross for at samlet proveny i 2001 blir noe lavere, dette fordi kraftprisene i dag er relativt lave. Men samlet proveny vil stige med økende priser, og derfor anser komiteflertallet at Stortingets forutsetninger på den måten vil bli innfridd. Helt til slutt: Det har vært Regjeringens intensjon å lage en så enkel og forutsigbar lov som mulig, og jeg er redd for at vi i komiteen gjennom vårt arbeid og forslag til endring av § 18 har bidratt til uklarheter som dersom den ble stående, kunne invitere til en rekke rettssaker. Flertallet i komiteen har derfor, når det ble klart, forsøkt å rette dette opp igjen ved å gå tilbake til Regjeringens opprinnelige forslag slik det står i odelstingsproposisjonen, og slik som også sakens ordfører har vist til gjennom det forslaget han tok opp på vegne av flertallet i komiteen.