Iselin Nybø (Venstre), 2016-06-08:
Denne saken handler om å gi politiet utvidet adgang til å bruke skjulte tvangsmidler ved etterforskning, avverging og forebygging. I innstillingen i saken står det at mennesker i utgangspunktet er frie individer med grunnleggende rettigheter som rett til personvern og rettssikkerhet. Dette er jeg helt enig i. Så er det sånn at et samfunn må ha mulighet til å gripe inn i disse frihetene ved alvorlige forbrytelser. Men det er alltid viktig å huske på utgangspunktet, sånn at vi som politikere ikke krenker disse rettighetene mer enn det som er absolutt nødvendig. Det som er helt nytt denne gangen, og som har vært mest diskutert, er dataavlesning. Et flertall på Stortinget åpner nå opp for at politiet skal kunne bryte seg inn og installere programvare på datamaskinen, slik at alt som skjer på datamaskinen, kan leses av politiet. Dette er en alvorlig inngripen i den personlige frihet og i personvernet, for det første fordi politiet får adgang til alt som skjer på datamaskinen, ikke bare den informasjonen som de er ute etter, og ikke bare når den personen som er i politiets søkelys, benytter datamaskinen, men når også f.eks. andre familiemedlemmer benytter seg av samme datamaskin. For det andre får politiet adgang til det som bare ble kladdet ned, men som aldri ble sendt. Det som bare ble tenkt, men aldri gjennomført. Det er en forskjell på de e-postene du sender fra deg, og de e-postene du sletter. Nå får politiet adgang til alt. Dette er å flytte grensen nærmere sjelen. Dette er et stort skritt i retning av å gjøre politiet vårt til et tankepoliti. Så har jeg hørt flere fra regjeringspartiene si at det ikke er noen forskjell på det en skriver i en usendt e-post og det en f.eks. skriver ned i en dagbok. Jo, det er faktisk det. Nå tviler jeg på at disse tunge kriminelle som det her i utgangspunktet er snakk om, fører dagbok, men man vet jo aldri. Og skulle de nå føre dagbok og skrive noe ned i den dagboken som de angrer på, kan de rive i stykker de sidene, eller de kan velge å brenne de sidene. På en datamaskin tilsvarer det «Delete»-knappen, og de kan trykke på «Delete»-knappen, men det vil allerede være for sent, for politiet vil da allerede ha fått tak i det de skrev på den datamaskinen. Så det er faktisk en forskjell på en dagbok og en datamaskin. Flere ganger har jeg hørt at det er lovtomme rom som gjør at dette er nødvendig. Politiet må få virkemidler som gjør at de kan holde tritt med de kriminelle. Jeg vil advare sterkt mot å gi et inntrykk av at alt som skal til for å forebygge, avverge og etterforske kriminelle, er å åpne for at politi og PST kan ta i bruk dataavlesning. Det er rett at kriminelle ganske enkelt kan unndra seg f.eks. telefonavlytting og andre metoder, de kan snakke sammen på andre måter enn f.eks. gjennom telefon, men de kan faktisk også unndra seg dataavlesning. Nå mener jeg selv at jeg har en av de minst kriminelt anlagte hjernene i Norge, men det tok meg ca. fem minutter å komme på at en kan bruke en datamaskin på biblioteket til å skrive de utkastene til e-posten som man ønsker å få tak i, uten at det vil kunne bli fanget opp av politiet. Alle jeg har snakket med så langt, er enige om at det ikke vil være forholdsmessig å dataavlese alle bibliotekmaskiner for å få tak på potensielle kriminelle – og godt er det. Så er det dette med grensegangene. Da statsråden la fram forslaget, hadde jeg inntrykk av at han mente dette var rammet inn på en måte som gjorde at det bare var de mest alvorlige tilfellene som ble rammet. Det var derfor ikke en storstilt overvåkning som det ble åpnet opp for gjennom det forslaget. Senere har vi sett at regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti ikke var helt enige med statsråden i dette. Til og med disse partiene mener at statsråden gikk for langt, og de skriver i innstillingen: «Flertallet mener imidlertid etter en helhetsvurdering at terskelen for å anvende dataavlesning bør heves i forhold til proposisjonens forslag, slik at metoden ikke kan benyttes for å avdekke simpel narkotikaovertredelse(…) (…) Og det skulle bare mangle. Sånn vi ser det, er det overhodet ingen forholdsmessighet i at politiet skal kunne dataavlese enhver borger i dette landet som muligens har oppbevart en brukerdose hasj til privat bruk. Vi kan like det eller ikke like det, men det er ganske mange kjekke, oppegående og ellers lovlydige borgere i dette landet som på et eller annet tidspunkt har vært i besittelse av en brukerdose cannabis. Dette illustrerer også dilemmaet ved å åpne opp for nye tvangsmidler. Dette med grenseganger er ikke lett, og det er antagelig bare et spørsmål om tid før grensegangen glir tilbake til der hvor statsråden ønsket at den skulle gå – noen signaler fra politiet om at det er vanskelige grensedragninger mellom simple narkotikaovertredelser og grove narkotikaforbrytelser, og så vips! Venstre har nylig lagt fram et Dokument 8-forslag der vi tar til orde for å nedsette en ny personvernkommisjon på justisfeltet. Jeg håper vi får tilslutning til det, for det er behov for å sette en fot i bakken med jevne mellomrom for å se hvordan det står til med personvernet på dette feltet. Det burde vi gjort før vi innførte nye tvangsmidler og ga politiet enda flere tvangsmidler som krenker den enkeltes personvern. Vi kommer derfor i dag til å stemme mot å innføre dataavlesning som metode. Vi registrerer at Arbeiderpartiet og Senterpartiet prinsipielt mener det er riktig å åpne opp for dataavlesning, men at de ikke er helt komfortable med hvor flertallet har lagt listen. Det er bra at det er en tydelig opposisjon som ønsker å stramme inn ytterligere, og vi vil derfor subsidiært stemme for forslagene nr. 8–11, fra mindretallet. Ettersom det er flertall for å åpne for dataavlesning, har vi sammen med SV fremmet forslag om å ta en gjennomgang og evaluering av bruken av dataavlesning før det har gått fem år. Metodekontrollutvalget foreslo i sin tid å fjerne forberedelseshandlinger til terror som grunnlag for å iverksette bruk av tvangsmidler i avvergende øyemed. Komiteen viser til dette, men går ikke videre inn i den debatten. Tvert imot bifaller de departementets forslag om å inkludere offentlig oppfordring, rekruttering eller opplæring til terror som grunnlag for bruk av avvergende tvangsmidler. Grunnen til at Metodekontrollutvalget foreslo dette, var fordi det ble for vidtgående, og fordi det kunne være utfordrende med hensyn til EMK artikkel 8 og Grunnloven § 102. Her mener vi det er grunn til å følge Metodekontrollutvalget og stramme inn, og derfor har vi også lagt fram forslag om det. Et annet forslag som også illustrerer dette med grensedragningene, er forslaget om å oppheve kravet om at det må være organisert kriminalitet for å kunne benytte romavlytting. Flertallet vedtar i dag å senke terskelen for romavlytting. Vi sier at disse inngripende metodene bare skal benyttes i de aller mest alvorlige tilfellene. Jeg er helt enig i at drap er alvorlig, men det er også andre forbrytelser som er alvorlige, og hva er det neste på listen hvor vi skal tillate romavlytting? Også Metodekontrollutvalget gikk mot dette, bl.a. fordi det er et manglende evalueringsgrunnlag. Romavlytting er en inngripende politimetode, og komiteen skriver selv at «romavlytting representerer ett av de mest inngripende virkemidler norsk politi har til rådighet, og utgjør et betydelig inngrep i personvernet, i tillegg til at det ofte rammer uskyldig tredjepart.» Dette er vi enige i, men vi er ikke enige i konklusjonen om å utvide bruken. Venstre kommer derfor til å stemme mot det forslaget. Jeg må innrømme at det er en litt underlig følelse å lese innstillingen fra komiteen og samtidig nikke anerkjennende til flere av forslagene til Arbeiderpartiet. Vi er nemlig ikke vant til å nikke anerkjennende til Arbeiderpartiet når det kommer til saker som handler om personvern. Selv om vi er grunnleggende uenige i vesentlige ting, må jeg legge til at det er en del bra forslag her også. Jeg håper dette er en side av Arbeiderpartiet vi kommer til å se mer til framover. Et av de forslagene jeg vil gi Arbeiderpartiet og Senterpartiet skryt for, er forslag nr. 7 om at det skal foreligge krav om kjennelse fra retten når politiet skal innhente trafikkdata fra teleselskaper. Dette er en viktig og god oppfølging av noe som i dag framstår som problematisk, og som Metodekontrollutvalget allerede har påpekt. Til slutt vil jeg ta opp de forslagene som er fremmet på vegne av Venstre og SV.