Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2001-05-29:
Gjeldende inndelingslov er foreldet på flere punkter og generelt lite tidsmessig. Loven gjelder etter sin ordlyd bare endring av kommunegrenser. Den omfatter ikke regler for endring av fylkesgrenser. Endringer av fylkesgrenser er blitt gjennomført ved analog bruk av loven, noe som er lite formålstjenlig. Ved behandling av St.meld. nr. 32 for 1994-95, Kommune- og fylkesinndelingen, debatterte Stortinget den 7. juni 1996 Innst. S. nr. 225 for 1995-96. Både Regjeringen og Stortinget gav uttrykk for at det ikke var behov for en inndelingsreform. Stortinget tok spørsmålet om behovet for en revisjon av inndelingsloven til etterretning. Den 23. mai 1995 fremmet representanten Morten Lund i forbindelse med en debatt om sammenslåingsvedtak følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen legge til grunn at fremtidige endringer i kommunestrukturen ikke skal omfatte kommuner hvor kommunestyret, eller innbyggerne i en folkeavstemning, har gått imot kommunesammenslutning.» Dette er det konkrete grunnlaget for lovrevisjonen og samtidig det politiske grunnlaget fram til i dag. Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti står fortsatt på den samme politikken som i 1995. Alle partier gir uttrykk for at det er viktig å verne om lokaldemokratiet. Det er viktig å føre makt ut til folket. Det er derfor beklagelig at Høyre denne gangen ikke ønsker å stille seg bak forslaget fra de nevnte partier. Også Høyres medlemmer gir uttrykk for at erfaringene viser at man får best resultat gjennom frivillighet og ikke med tvang. Høyre forbeholder seg imidlertid retten til såkalt å skjære igjennom helt fastlåste situasjoner. Også Arbeiderpartiets medlemmer gir uttrykk for at det er nødvendig å stimulere til frivillige kommunesammenslutninger, slik at vi får sterkere kommuner som er i stand til å ta vare på flere oppgaver. Men i likhet med i 1995 ønsker altså Arbeiderpartiet å kunne påtvinge kommunesammenslutning når de finner dette formålstjenlig. Hele komiteen står i hovedsak bak den nye inndelingsloven, en lov som er en klar prosesslov, og som tar for seg en rekke områder som dagens lov ikke omfatter. Foruten en rekke saksbehandlingsregler gir loven anvisning på hvem som har initiativrett i spørsmål om grensejusteringer og sammenslåinger. Loven tar for seg formål og virkeområde og kommer med en rekke nødvendige definisjoner. Lovens bestemmelser om saksforberedelse er både nyttige og gode, og komiteen hilser da disse bestemmelsene velkommen. Loven vil også i motsetning til dagens lov ha bestemmelser når det gjelder fylker. Loven har bestemmelser for sammenslåing og deling av fylker, sammenslåing og deling av kommuner, justering av fylkesgrenser, justering av kommunegrenser og grensefastsetting. Videre har den bestemmelser for virkninger ved grenseendringer og særlige regler for gjennomføringsfasen. Den regulerer også det økonomiske oppgjør etter grenseendringer og tar for seg økonomisk kompensasjon og økonomisk tilsyn. Komiteens medlemmer fra Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti peker på den urimelighet som ble begått mot de kommuner som ble tvangssammenslått i 1991. Disse nye storkommunene fikk bare beholde basistilskuddene for alle kommunene i to år, og har tapt vesentlig i forhold til dagens regelverk. Disse partier har da også bebudet at de i forbindelse med behandlingen av kommuneproposisjonen vil fremme forslag om tapskompensasjon til kommunene Arendal, Fredrikstad, Hamar og Larvik. Det behandlingen av denne loven dreier seg om, er hvilken politikk vi skal legge til grunn. Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti fremmer derfor følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen legge til grunn at fremtidige endringer i kommunestrukturen ikke skal omfatte kommuner hvor kommunestyret, eller innbyggerne ved folkeavstemning, har gått imot kommunesammenslutning.» Jeg tar opp dette forslaget. Forslaget dreier seg om å vise respekt i handling for lokaldemokratiet. Jeg beklager at Høyre og Arbeiderpartiet ikke kan støtte et slikt forslag, ikke minst at Høyre har endret kurs i denne sammenheng. At Arbeiderpartiet er for en politikk som uvegerlig vil føre til sentralisering, er intet nytt.