Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Arbeiderpartiet mener at det er den offentlige fellesskolen som gir det beste grunnlaget for å sikre barn et likeverdig opplæringstilbud, uavhengig av deres økonomiske, kulturelle eller religiøse bakgrunn. Det er fellesskolen som er mangfold, istedenfor oppsplitting og frislepp av private alternativer. Fellesskolen er den viktigste møteplassen for barn i et samfunn preget av store endringer og større kulturelle forskjeller. Det er dette som burde ha vært vår felles dagsorden: hvordan bevare fellesskolen og gjøre den enda bedre? Og oppgavene står i kø, enten det gjelder innholdet og kvaliteten i skolen, eller det gjelder å sikre ressurser til grunnskoleutdanningen. Men Regjeringen, med Høyre i førersetet på skoleområdet, har et ideologisk prosjekt som har fått forrang, nemlig privatisering. Det betyr mer marked og mindre fellesskap. Statsråd Clemet har i mange sammenhenger understreket svakheten ved den offentlige skolen, skjønt hun fra talerstolen her også sa at vi har en god skole. Men jeg synes hun har understreket svakheten, og jeg mener også at hun har overdimensjonert den, for hvordan skal en ellers tolke utsagn fra statsråden om at barn blir ofret i fellesskolen. Logikken derfra til flere private skoler er uklar for meg. Samtidig strupes kommuneøkonomien, slik at resultatet blir færre lærere, sammenslåing av klasser, kutt i undervisningstimer og til og med nedlegging av skoler. Det er åpenbart at dette blant foreldre skaper usikkerhet og undergraver tilliten til om barna virkelig får et godt utdanningstilbud. Svaret kommer så fra Høyre og Regjeringen: Vi må ha flere private skoler. Pedagogikken blir at konkurranse skal heve kvaliteten, og kvalitet blir det som lett kan måles. Grunnskolen blir en markedsplass med elevene – eller rettere sagt foreldrene – som kunder. Som én advarende skrev i et leserinnlegg: Det er forskjell på å selge møbler og å skape gode mennesker. Det er vel ingen erfaring som skulle tilsi at dette vil bli en valgfrihet for alle, verken ut fra geografisk eller sosial bakgrunn. Jeg er ikke overrasket over at Høyre står bak forslag om større innslag av private tilbud på skoleområdet. Det er et kjent standpunkt. Statssekretær Bergesen har jo også innrømmet at det er et Høyre-forslag. Jeg er imidlertid særlig skuffet over Kristelig Folkeparti, som har velsignet denne fanesaken fra høyresiden som vil innebære en større grad av sortering av elever og skape problemer for den kommunale og offentlige skolen. Det var vel ikke bare av mangel på informasjon at det siste ble understreket i manifestforslaget til landsmøtet i Kristelig Folkeparti. Det er også merkelig at denne regjeringen, som jevnlig understreker behovet for å desentralisere ansvar og myndighet i spørsmål om etablering av private skoler, parkerer den kommunale styringsmuligheten på sidelinjen. Jeg har hørt på noen av begrunnelsene for etablering av private skoler. Jeg spurte om det var et omfattende internasjonalt press i forhold til menneskerettigheter og internasjonale konvensjoner. Jeg fikk til svar fra saksordføreren at det var visstnok bare var erfaringer fra Sverige og Danmark som var utslagsgivende. Høyre har hele tiden framhevet at konkurranse vil heve kvaliteten. Det avviste saksordføreren, det hadde hun ingen tro på. Jeg er enig i det, og det er vel heller ingen holdbar dokumentasjon fra Sverige på at konkurranse sikrer bedre kvalitet. Saksordføreren understreket også frihet og fleksibilitet, at det ikke var mulig innenfor den offentlige skolen. Jeg mener at hvis vi skal ta på alvor at kvalitet i den offentlige skolen er viktigste sak også for regjeringspartiene, burde en i rettferdighetens navn ha ventet på utredningen fra sitt eget utvalg, Kvalitetsutvalget, som skulle gå gjennom hele spørsmålet om hvordan heve kvaliteten i det offentlige skolesystemet, og i hvert fall før en fremmer saker på rekke og rad som vil endre rammevilkårene for den offentlige skolen. Gamle Høyre-argumenter for flere privatskoler har alltid vært at de er motstandere av den offentlige skole, som man påstår skal gjøre alle like. I dag er det de sosiale segregeringer ut fra bosted som er årsaken til at de går inn for flere private skoler, fordi de fattige kan sende sine barn til private skoler. Nå er det ikke lenge siden vi behandlet fattigdomsmeldingen her i Stortinget, men jeg tror ikke private skoler var med som tiltak. Det brukes også som positiv erfaring at flere innvandrerforeldre sender sine barn til private skoler i Sverige. Da spør jeg meg: Er det en målsetting å stimulere til at flest mulig av innvandrerbarna går i egne etniske skoler? Regjeringen må ta konsekvensen av at de kjører i et tempo som gjør at de ikke kan skaffe basis for viktige systemendringer. Det betyr at Fremskrittspartiet får avgjørende innflytelse over Regjeringens skolepolitikk. Det beklager jeg, men det er noe regjeringspartiene må ta ansvar for selv.