Børge Brende (Høyre), 2014-06-10:
Jeg vil få lov til å takke representanten Marit Nybakk for at hun tar opp situasjonen i Sri Lanka. Jeg vil innledningsvis gi min vurdering av den politiske situasjonen i landet og deretter redegjøre for hvordan vi stiller oss til spørsmålet om en uavhengig, internasjonal gransking av handlingene som ble begått i krigens siste faser. Jeg vil også redegjøre for hva Norge gjør i dag for å bidra til å bedre situasjonen i Sri Lanka – som representanten og interpellanten etterspurte. Regjeringen ser med bekymring på utviklingen i Sri Lanka. Det er svært bekymringsfullt at demokratiske institusjoner og grunnleggende rettsstatsprinsipper har blitt svekket de siste årene. Sivilsamfunnet og medier er under press, og den generelle menneskerettighetssituasjonen er bekymringsfull – ikke bare i de tamilske områdene. Det rapporteres bl.a. om forsvinninger og vilkårlige arrestasjoner samt angrep på religiøse minoriteter. Alvorlige styresettutfordringer, inkludert korrupsjon, påvirker hele landets befolkning. Sri Lanka har ikke vist fremgang i arbeidet for en politisk løsning der også minoritetenes interesser er ivaretatt. Det militære nærværet i nord er fortsatt omfattende. Det så jeg ved selvsyn under et besøk for et par år siden. Hjemvendelse av internflyktninger har startet opp, og det har vært gjenoppbygging og økonomisk vekst samt avholdelse av valg i nordprovinsen. Fem år etter krigens slutt må vi likevel fastslå at Sri Lanka ikke har tatt de nødvendige skrittene mot forsoning og politisk løsning. Valget i nord i fjor var viktig, men er ikke i seg selv tilstrekkelig som en politisk løsning for landets minoriteter. Når dette er sagt, vil jeg være helt klar på at Norge ser for seg en politisk løsning som ivaretar Sri Lankas territorielle integritet. La meg så gå videre til spørsmålet om uavhengig internasjonal gransking av krigens siste fase. FNs generalsekretær nedsatte etter krigens slutt et ekspertpanel som fikk i mandat å vurdere om alvorlige brudd på humanitærretten og internasjonale menneskerettigheter hadde funnet sted i krigens siste fase. Ifølge ekspertpanelets konklusjoner var det rimelig grunn til å tro at slike krenkelser hadde blitt begått av begge parter i konflikten, herunder krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten. En av de sentrale anbefalingene fra panelet var iverksetting av en genuin og uavhengig gransking av hendelsene fra srilankiske myndigheters side. Sri Lanka nedsatte en egen kommisjon, Lessons Learnt and Reconciliation Commission, LLRC. Kommisjonen kom opp med en rekke konstruktive oppfølgingstiltak som ville ha hatt en positiv betydning for forsoning og styrking av menneskerettighetene dersom de hadde blitt gjennomført i sin helhet. Srilankiske myndigheter har imidlertid vist begrenset evne og vilje til å iverksette disse tiltakene, særlig de som er relatert til gransking. FNs menneskerettighetsråd vedtok i 2012 en resolusjon som oppfordret Sri Lanka til å iverksette anbefalingene fra landets egen forsoningskommisjon, LLRC – som jeg refererte til – og å følge opp mulige brudd på folkeretten. Norge var medforslagsstiller til resolusjonen. I oppfølgingsresolusjonen, som ble vedtatt året etter, ble Sri Lanka oppfordret til å gjennomføre en uavhengig og troverdig gransking. Norge var medforslagsstiller også til denne resolusjonen, selv om vi i 2013 ikke lenger var medlem av MR-rådet. Sri Lanka var igjen på dagsordenen under MR-rådets sesjon i mars i år. Høykommissæren for menneskerettigheter la der frem en kritisk rapport om situasjonen i Sri Lanka, som konkluderte med at regjeringen ikke hadde iverksatt troverdig gransking av de alvorlige anførslene om brudd på menneskerettigheter og internasjonal humanitærrett, og vist begrenset fremgang når det gjaldt iverksetting av den nevnte LLRC-rapportens øvrige tiltak. Dette førte til en ny resolusjon, som etablerer en internasjonal granskingsmekanisme i regi av Høykommissærens kontor. Denne skal forestå gransking av hendelser begått av begge parter i perioden 2002–2009 og ikke bare i krigens siste fase. Norge var også her medforslagsstiller, i mars. Når interpellanten spør om regjeringen vil arbeide for en uavhengig internasjonal gransking, er svaret ja. Vi har vært medforslagsstiller til samtlige resolusjoner vedtatt i MR-rådet i denne saken. Norge gikk tidlig ut med støtte til resolusjonsutkastet om internasjonal gransking, og vi deltok aktivt i konsultasjonene om teksten i Genève. I det norske innlegget under debatten om Sri Lanka uttrykte vi også bekymring over menneskerettighetssituasjonen i landet, og vi kom med tydelige budskap om hvorfor vi mener etableringen av en internasjonal granskingsmekanisme er nødvendig. Norge har for øvrig også tidligere tatt opp situasjonen i Sri Lanka i innlegg vi har holdt i MR-rådet. Vi har oppfordret Sri Lankas myndigheter til å styrke menneskerettighetene, styrke uavhengigheten til sentrale institusjoner og ivareta grunnleggende rettigheter som ytringsfrihet og pressefrihet. Nå har jeg i mitt innlegg brukt mye plass på spørsmålet om gransking. Jeg vil få understreke at fra norsk ståsted er det også viktig å arbeide for en politisk løsning og for gjenoppbygging av områdene som ble ødelagt under krigen. De ødeleggelsene som skjedde i nord, var svært omfattende. Det har jeg selv sett. Gjennom finansiering av minerydding, bygging av brønner og støtte til kapasitetsbyggings- og sysselsettingstiltak har Norge bidratt til gjenoppbygging og utvikling i de tidligere konfliktområdene i nord og øst. Norskstøttede tiltak har også bidratt til økt landbruksproduksjon, sysselsetting og økt inntjening for fattige familier. Siden krigen tok slutt i 2009, har mer enn 270 mill. norske bistandskroner blitt brukt til gjenoppbygging og utvikling i de tidligere konfliktområdene. Norge har også fortsatt å støtte sivile samfunnsorganisasjoner som jobber med forsoning, menneskerettigheter og demokratisering. Sri Lankas president og regjering har i dag et solid flertall bak seg i parlamentet. I våre samtaler med myndighetene i Sri Lanka har vi gitt klart uttrykk for at de må bruke den muligheten som denne posisjonen gir dem, til å lansere en politisk løsning som er akseptabel også for Sri Lankas minoriteter. Dessverre har regjeringen vært lite lydhør overfor våre, og det internasjonale samfunnets, anbefalinger. Slutten på krigen i 2009 betydde også slutten på Norges særskilte rolle i Sri Lanka. Handlingsrommet for internasjonalt engasjement er også begrenset i dagens Sri Lanka. Landets regjering ser i liten grad ut til å la seg påvirke av internasjonale aktører. Dette gjelder også for land som USA og India. Norge vil likevel fortsatt arbeide for å bedre situasjonen i Sri Lanka. Samtidig må vi være realistiske med hensyn til hva det vil være mulig å få til. Det er viktig å understreke at det er Sri Lankas egen regjering som er ansvarlig for å finne en politisk løsning, skape forsoning og samarbeide med FNs høykommissær for menneskerettigheter i granskingen av mulige krigsforbrytelser og brudd på humanitærretten i krigens siste fase.