Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2007-03-29:
Innstillinga vi behandlar, omhandlar St.meld. nr. 18 om verksemda til NSB AS for perioden 2007–2009. Formålet med meldinga er å gi Stortinget ei orientering om utviklinga i førre planperiode og planar for dei kommande åra. Med basis i dette blir eigarstyringa i selskapet utforma. Staten har fleire roller i jernbaneverksemda, som eigar av NSB, eigar av infrastrukturen som ligg under Jernbaneverket, kjøp av togruter og som regulatør. Det er viktig, og eg veit at Samferdselsdepartementet legg stor vekt på å opptre ryddig i forhold til dei ulike rollene. Dette er altså ei eigarmelding, men andre forhold, særleg infrastrukturen, er eit viktig rammevilkår for NSB og er derfor òg i nokon grad omtalt i innstillinga. Det er ingen samla komite bak heile denne innstillinga. Sentrale område det er usemje om, er spørsmålet om ytterlegare konkurranseutsetjing og statleg eigarskap av NSB. Framstegspartiet går så langt som å fremje forslag om statleg nedsal og børsnotering av NSB og sal av Nettbuss. Eg reknar med at opposisjonspartia i debatten vil vareta sine merknader og forslag, så eg vil fyrst og fremst gjere greie for fleirtalet sitt syn. Skal vi nå dei overordna målsetjingane i Nasjonal transportplan om trafikksikkerheit, miljø- og klimavennleg transport, betre framkomst mellom regionar, eit meir effektivt transportsystem og tilgjenge, må vi ha ein sterk og velfungerande jernbane i Noreg, inklusiv NSB. I Soria Moria-erklæringa blir det sagt klart at NSB skal utviklast som eit statleg transportselskap både innafor persontrafikk, godstrafikk og busstrafikk. Som transportkonsern har NSB moglegheit til å ta ut synergieffektar mellom verksemdene. Det gjeld i særleg grad mellom persontog og buss. Det bidreg til eit sterkt, samla kollektivtilbod. Statens eigarskap skal vere langsiktig og industrielt, og i det ligg det òg forventingar om at selskapet varetek andre omsyn utover kortsiktig avkasting, t.d. omsynet til miljø, lokalsamfunn, drive med forsking og utvikling, etiske standardar og mangfald i styre og leiing. Kjøp av transporttenester gjer det mogleg å halde oppe togtilbod der det ikkje er grunnlag for kommersiell drift. Utan slikt kjøp vil store delar av togtilbodet bli lagde ned og medføre stor auke i vegtrafikken med kø, kork og forureinande utslepp. Det var derfor ei viktig satsing av Regjeringa da statleg kjøp blei utvida i den nye kjøpsavtala mellom staten og NSB for perioden 2007–2010. Samtidig kan departementet som eigar i større grad styre konsernet på forretningsmessige vilkår og leggje til grunn alminneleg aksepterte prinsipp i eigarstyringa. Det er godt å kunne konstatere at NSB har ei god utvikling både økonomisk og når det gjeld trafikkvolum. Trass i aukande konkurranse er det ein auke i passasjertrafikken med tog på 4,6 pst. i perioden 2003–2005. Dette viser at det er gjort eit godt arbeid for å snu ei negativ utvikling, og det skal så visst NSB ha honnør for. Skal målsetjinga om å auke delen av kollektivtrafikken framover bli nådd, er ein avhengig av at denne gode utviklinga held fram. For å få meir gods frå veg til bane må NSB gjennom sitt dotterselskap CargoNet fortsetje innsatsen for å skape eit enda meir attraktivt alternativ til lastebilen. Men eg er veldig klar over at dette òg krev at vi byggjer dobbeltspor, kryssingsspor og godsterminalar i stort omfang. Etter mange år med nedprioritering og forsømming av jernbanen er det derfor enormt viktig at Regjeringa no i budsjettet for 2007 auka budsjettet med 15,3 pst. Auken i investeringar i jernbanelinja er på 50,3 pst. I tillegg blei elavgifta fjerna. Vi har med rette brukt uttrykket «historisk satsing» om dette. No ser eg òg at Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre i innstillinga viser til det dei kallar ei historisk satsing under Bondevik-regjeringa. Det einaste historiske ved det måtte vel vere konkurranseutsetjing av jernbaneruter og vedlikehaldsarbeidet til Jernbaneverket. Ja, det siste medførte oppseiingar og tap av kompetanse i Jernbaneverket, som var i ferd med å gå på sikkerheita laus, hadde ikkje ei ny regjering stoppa det. Det er viktig å sørgje for godt tilgjenge for funksjonshemma i samfunnet generelt og til transportmateriell spesielt. Kravet om universell utforming er derfor eit av dei omsyna ein samla komite strekar under at NSB må leggje vekt på i si verksemd. Befolkninga langs Gjøvikbanen fekk mange fleire avgangar i fjor sommar, etter at Samferdselsdepartementet stilte nye krav. I månadene som følgde, auka passasjertala, og i oktober reiste 15 pst. fleire enn året før. Dette er høgare enn den generelle trafikkutviklinga i NSB, som nemnt, som òg er god. Dette skjedde etter eit omfattande anbodsopplegg. Dette viser at NSB evnar å handtere skjerpa krav, og at selskapet er konkurransedyktig. Dersom eg tek på meg eigarhatten, er dette veldig gledeleg for oss som eigarar. Når vi i komitefleirtalet føreset at NSB skaffar materiell som fungerer optimalt under norske forhold både vinter og sommar, har det sjølvsagt samanheng med dei uheldige omstenda som var i vinter. Men Høgre og Framstegspartiet går Arbeidarpartiet og dei andre regjeringspartia ein høg gang når det gjeld reguleringsiver, når dei foreslår: «Stortinget ber Regjeringen kvalitetssikre at NSB ved kjøp av togmateriell, sikrer at materiellet takler norske værforhold.» Vi har riktig nok ei svært kompetent regjering i Noreg i dag, men eg tviler på om Regjeringa har betre kompetanse enn NSB når det gjeld togkjøp. Dette må staten som eigar klart føresetje at NSB sørgjer for. Når det gjeld styrets mål og strategiar for kommande periode, meiner fleirtalet at dagens konsernstruktur bidreg til eit konstnadseffektivt transporttilbod og støttar opp under hovudmålet om ei mest mogleg lønsam bedrift. Det er elles riktig å streke under eitt av dei klare krava som departementet har til eigarstyringa, at selskapet skal sikre eit kundevennleg, punktleg og sikkert transporttilbod. Da krevst det også meir og betre materiell. Styrets strategi inneber ein auke av dei årlege investeringane med 1 milliard kr. For å få dette til må NSB ha god økonomisk evne. Fleirtalet legg til grunn at departementet fører ein langsiktig og føreseieleg utbyttepolitikk, slik at NSB AS har moglegheit til langsiktig utvikling, planlegging og drift. Eg viser elles til innstillinga og dei merknadene som Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet står bak.