Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-02-21:
Først takk til interpellanten. Det er et glimrende eksempel på at kjennskap til den virkelighet representanten er ombudsmann for, kan bli til virkelige diskusjoner i Stortinget. Det er en alvorlig virkelighet representanten tar opp i sin interpellasjon. Kompetansemiljøer skapes ikke over natten. Oslo politidistrikt har jobbet godt over lang tid for å bygge opp sine spissede miljøer og bekjempe kriminalitet – miljøer som er spesialister på organisert kriminalitet, vinning, ran, vold, sedelighet og vold i nære relasjoner. Heldigvis går kriminaliteten i Norge ned, og den går også ned blant ungdommene. Det tror jeg har sin begrunnelse i at Norge er et samfunn der vi har hatt gode virkemidler for kriminalitetsbekjempelse. Vi har hatt sammenkoblinger mellom velferdsoppbygging, ivaretakelse og støtte til dem som er i ferd med å ramle utpå. Men organisert kriminalitet er en alvorlig fare for samfunnet – både for det gode livet til enkeltmennesker og også for samfunnet som et hele knyttet til økonomien og tryggheten til folk. Nå hører vi at i iveren etter å skape ett politi tas det ikke hensyn til de åpenbare forskjellene i landet vårt. Agder er ikke mindre enn Oslo, men det er annerledes. Interpellanten har tatt opp bekymringsverdige forhold i Oslo – om gjenger som rekrutterer aktivt i ungdomsmiljøer, og som må bekjempes. Med dette som bakteppe må vi passe oss så det beste ikke blir det godes fiende, at ikke politiet i sin iver etter å skape bedre politi risikerer å svekke fagmiljøer fordi de ikke passer inn i de nye boksene til Politidirektoratet. Jeg mener at justisministeren må kunne garantere at omorganiseringen ikke skal gå ut over eksisterende kompetansemiljøer og dermed ut over kriminalitetsbekjempelsen. Det krever at man ikke bare, slik jeg hørte justisministeren si, sier at en skal følge opp. Man må også ha noen konkrete tanker om hvordan man skal følge dette opp, for dette er en stor utfordring, og det hvordan-spørsmålet opplevde jeg kanskje at justisministeren ikke var godt nok inne på i sitt innlegg. Jeg håper at han kan forsterke det i den videre debatten. Organisert kriminalitet omfatter et spekter av lovbrudd, men det er en fellesnevner: mest mulig penger og minst mulig risiko. Det er bekymringsfullt at det har vært et skifte i arbeidet mot menneskehandel. Tidligere fokuserte man på å ta de store fiskene, dem som sto bak kriminaliteten. Nå synes man å fokusere på å sende ut flest mulig prostituerte. Ingen sjekker om de kan være offer for menneskehandel. Politiet henter jentene på gata og får dem ut. Hva er signalet til bakmennene? Jo, det er bare å fortsette å sende damer til Norge, for her er det ingen risiko for å bli tatt. Og det er ikke god kriminalitetsbekjempelse. Politikken som nå føres, kan bidra til å svekke politiets langsiktige arbeid mot menneskehandel og dermed også arbeidet mot organisert kriminalitet, for det er de samme folkene vi snakker om. Det er de samme folkene som organiserer prostitusjon, og det er de samme folkene som står bak organiseringen av narkotika og illegale våpen og driver en svart økonomi i Norge. Det er som musehull i samfunnets grunnmur. Blir det for mange slike hull, vil byggverket rase. Vi må gå etter pengesporet, og den kriminaliteten som begås ute i hverdagsmiljøene, må settes inn i en større sammenheng, og virkemiddelapparatet må være slik at det kan ivareta de utfordringene de lokale miljøene har. Arbeiderpartiet har stilt en del spørsmål knyttet til praksisen ute i politidistriktene. Blant annet har vi etterlyst hvordan effektene av avbyråkratiserings- og effektiviseringsreformen har vært, hvilke konsekvenser det har fått for den praktiske utøvelsen av tjenester på golvet, eller der ute hvor folk møter politiet. Jeg skulle også gjerne høre justisministeren si hvorvidt han kan garantere at det faktisk ikke skjer, at det ikke er årsaken til at vi opplever at det fokuseres mindre på organisert kriminalitet nå enn før.