Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2012-06-05:
I dag skjerper vi kravene til lærerne. Jeg opplever at dette er noe som blir godt mottatt av skolens folk. Målet må være at alle lærere skal ha relevant utdanning i alle fag som de underviser i. Gjeldende rett i dag er at det blir stilt krav ved ansettelse som lærer innenfor en rekke fag. Realitetsendringen i forslaget vi behandler i dag, knytter seg til at kravene også skal kunne stilles ved undervisning i disse fagene. Det innebærer en skjerping fra dagens situasjon. I denne sammenheng er det nødvendig å klargjøre hva som utgjør relevant kompetanse. Etter forslaget er det skoleeiers ansvar å vurdere hvilke studiepoeng som utgjør relevant kompetanse. Det gir skoleeier den nødvendige frihet til å gjøre konkrete vurderinger i den enkelte situasjon, samtidig som det stiller tydelige krav. Når det er sagt, står komiteen også sammen om å anerkjenne lærere som har solid yrkesrelevant erfaring, men som er uten studiepoeng. Lovhjemmelen er derfor ikke avgrenset til å gjelde formell kompetanse, slik at det blir åpnet for senere å kunne vurdere om også andre typer kompetanse skal bli tatt inn som alternativer. Det er spesielt relevant for lærere med solid yrkesrelevant erfaring eller praksis innenfor ulike fag, som ikke er formalisert i form av studiepoeng. Etter Arbeiderpartiets syn vil det være en naturlig videreføring av ideen om et mer sømløst utdanningssystem – det at kunnskap ikke blir definert smalt og avgrenset til vitnemål, men bredt og også knyttet til ferdigheter opparbeidet gjennom faglig utfordrende arbeid over tid. I høringen ble det fremmet et synspunkt fra bl.a. Musikernes fellesorganisasjon og Musikk i Skolen som flere i komiteen bet seg merke i. Organisasjonene ønsker seg også kompetansekrav ved undervisning i praktisk-estetiske fag. Det er ved flere anledninger dokumentert sammenheng mellom matematikk og musikk, og hvordan de praktisk-estetiske fagene kan underbygge og understøtte læringsutbyttet i flere fag. Hele komiteen anerkjenner relevansen av dette innspillet, og regjeringspartiene er åpne for å komme tilbake til dette på egnet måte på et senere tidspunkt. Det er uenighet på enkelte punkter i behandlingen av denne saken. I all hovedsak handler uenighetene om hvorvidt man går langt nok. Jeg overlater til de andre partiene å redegjøre for sine syn på dette. For Arbeiderpartiet og regjeringspartiene er det riktig å gå skrittvis fram, med tydelige krav, men også med nok albuerom for å sikre gjennomføring. Derfor er det noen nødvendige unntak fra kompetansekravet ved undervisningen. Derfor blir også forslaget heller ikke gitt tilbakevirkende kraft. Det siste er også et alminnelig prinsipp for nye lover som blir foreslått. Vi har høye ambisjoner for skolen. Vi vil at lærerne skal ha de beste verktøy for den viktige jobben som de gjør. Vi vil møte lærerne med forventninger og krav, men vi vil også møte dem med tillit. Derfor leser jeg med en viss undring at Høyre og Fremskrittspartiet gjerne vil foreta en kompetansekartlegging og offentliggjøring av lærernes formelle utdanningsnivå. Da verdsetter de ikke den kompetansen mange lærere har opparbeidet seg gjennom mange års erfaring, og de uttrykker også mistillit til skoleleder og skoleeiers vurdering ved ansettelse av lærerstab. Saken vi behandler i dag, tydeliggjør også at skoletilbudet til nyankomne innvandrere kan bli organisert i særskilte innføringstilbud. Dette er et unntak fra fellesskolens alminnelige organisering og skal bare bli tatt i bruk der det vil virke læringsfremmende for den enkelte elev, slik at han eller hun blir raskere klar for den vanlige skolegangen. I innstillingen omtaler Fremskrittspartiet morsmålsundervisning. Dette er ikke en del av den proposisjonen som blir behandlet. Omtalen som Fremskrittspartiet gir, viser også at de nok har misforstått hvordan dette blir praktisert i dag – undervisning på morsmål blir i dag bare gitt til elever som læringsstøttende for å lære norsk. Til slutt vil jeg påpeke at saken som vi behandler i dag, også innebærer en eksplisitt presisering i opplæringsloven av at elever som har behov for ASK, har rett til å bruke egnede kommunikasjonsformer og nødvendige kommunikasjonshjelpemidler i opplæringen, og at disse elevene også har rett til nødvendig opplæring i å bruke ASK. Dette er en nødvendig tydeliggjøring for å ivareta disse elevenes rettigheter. I saken blir også små og verneverdige håndverksfag og viktigheten av at disse blir bevart, tatt opp. Jeg viser for øvrig til innstillingen og takker komiteen for godt samarbeid.