trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2012-12-18:
En lovendring knyttet til hvem som skal bygge ut utenlandskabler vil Stortinget selvsagt få god og grundig tid til å diskutere med departementet på vanlig vis. Men jeg vil tilbakevise påstanden om at vi har redusert ambisjonsnivået hva gjelder utenlandsforbindelser. Man vil se når man gjør opp status, at det aldri tidligere har vært noen som har satset så mye, verken på nettutbygging eller på utvekslingskapasitet med utlandet. Senest i år er det signert to avtaler, én med England og én med Tyskland, og jeg er sikker på at representanten Meling er klar over etableringen av nye utenlandsforbindelser med disse to landene. I tillegg bygger vi nå – mens vi snakker – en ny kabel til Danmark. Så vi bygger det det er mulig å bygge forsvarlig med de investeringene, med tanke på bakenforliggende nett og at systemet skal tåle det. Det er slett ikke sånn at det er satt på noen bremser.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2012-12-18:
Det jeg har redegjort for her, er det som jeg har ansvaret for. Når det gjelder regjeringens politikk i forhold til hvordan man forvalter statlige bygg, offentlige bygg og eiendommer, tilligger det rett og slett et annet departement og en annen statsråd. Så det får bli mitt svar.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2012-12-18:
Vi har lagt fram et langsiktig mål knyttet til hvilken utvikling vi mener at byggsiden skal ha i Norge. Vi har også redegjort for hvilke rammer rundt politikken som ligger nå, som skal være med og trekke dette i den retningen. Så aner det meg, ut fra de innleggene som er holdt før her, og også ut fra spørsmålet reist av representanten Meling, at man er på jakt etter ytterligere ambisjoner og ytterligere tiltak. Det synes jeg med respekt å melde er veldig rart. Vi har akkurat behandlet en klimamelding der man har gått gjennom mange tiltak i detalj, og jeg mener at man ikke kunne forvente ytterligere tiltak utover det vi allerede har lagt fram og blitt enige om i klimameldingen.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2012-12-18:
Det er jeg rett og slett uenig i. Det vi her har lagt fram, er et mål, et langsiktig mål for energieffektivisering i bygg – akkurat som Stortinget har bedt om.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2012-12-18:
Med all respekt: Stortinget har ikke bedt om noe mål for 2020. Man har bedt om et mål for energieffektivisering i 2012. Det har man fått seg framlagt. Det er en ærlig sak ikke å like de målene og formuleringene som ligger der, men det er lagt fram et mål, og den bestillingen som Stortinget ga gjennom klimaforliket, har regjeringen og departementet levert. Det er det som ligger på bordet i dag.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2012-12-18:
Det er jo kombinasjonen av alle disse virkemidlene som til sammen gir en effektiv politikk. Det mener jeg vi har. Så er jeg kjent med at det kan være ulike synspunkter på hvor nivået på elavgift, drivstoffavgift og CO2-avgift bør ligge, men der viser jeg til statsbudsjettet, og der mener jeg at vi har funnet en god balanse mellom de ulike hensynene som skal ivaretas. Og la meg bare si, sånn at det er sagt fra denne talerstolen: Regjeringens samlede målformuleringer og virkemidler, og det som skjer ute i markedet med hensyn til energieffektivisering, er svært spennende og lovende. Vi ligger langt framme og har som land ingenting å skjemmes over.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2012-12-18:
La meg først si at jeg er litt spørrende til noe av den ordbruken som har blitt denne saken til del. La meg bare først slå fast følgende: Vi følger nå opp på svært kort tid det vedtaket Stortinget fattet, der man ba regjeringen komme tilbake med et mål om energieffektivisering i bygg i 2012. Det gjør regjeringen – det diskuterer vi i dag. Så kan det godt være at man ikke liker det målet – at man er misfornøyd med måten det er gjort på. Det er selvsagt opposisjonens privilegium. Men å si at vi ikke har gjort det, synes jeg ligger utenfor. Videre synes jeg også at det er ingen grunn til å trekke i tvil det faktum at man her gjør det som man er bedt om i klimaforliket. Hvis vi ikke skal kunne være enige om at det som står i klimaforliket, faktisk står i klimaforliket, kommer dette til å bli krevende. Sagt med andre ord: Hvis man ventet en ytterligere skjerping av mål, med nye tall, handlingsplan og virkemidler for å nå eventuelle andre mål, måtte jo det ha stått i klimaforliket, ikke at man skulle ha et mål for energieffektivisering som vi skulle legge fram i 2012. Så er det også viktig å få sagt at Norge har en etablert politikk på nær sagt alle relevante felt for å ha en god politikk på energieffektiviseringsområdet. Dette er felt der mange har hatt ambisjoner lenge. Norge er allerede et av de landene som ligger lengst fremme på energieffektivisering, og det gjenspeiler seg bl.a. i at vi er et av de landene som har de absolutt strengeste kravene til byggteknisk forskrift. Vel, det tenker jeg at vi kan velge å være stolt over og fornøyd med, og så må vi sammen tenke på hvordan vi skal strekke oss videre. Men å si at det betyr at regjeringen og Stortinget ikke er i stand til å gi bygningsindustrien noe å strekke seg etter, er jeg grunnleggende uenig i. Tvert imot – norsk bygningsindustri har mye å strekke seg etter og har mye å bevise, også for at vi skal være i stand til å implementere passivhusstandard i 2015 og nesten nullutslippshus i 2020. Så får man heller, hvis det er ytterligere tiltak som man er på jakt etter, og vil ha gjennomført, foreslå dem istedenfor å føre en form for skyggedebatt der regjeringen blir beskyldt for ikke å følge opp de avtalene som vi har inngått.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2012-12-18:
Jeg vil først få takke Stortinget for rask behandling av den foreliggende lovproposisjonen. Endringene i energiloven er en oppfølging av nettmeldingen hvor det ble varslet endringer i konsesjonsbehandlingen for store kraftledningssaker. Jeg er glad for at en enstemmig komité støtter de nye reglene regjeringen har foreslått. Det er viktig med et sterkt og robust strømnett for å ivareta samfunnets økende behov for stabil og god kraftforsyning. Derfor er Statnett nå i gang med betydelige investeringer i nettet. Utbygging av store kraftledninger er beslutninger hvor mange blir berørt og motstridende hensyn må vektes og avveies. Jeg har stor respekt for det faktum at det alltid vil være berørte som ikke er fornøyd med den beslutningen som til slutt blir fattet. Derfor er det ekstra viktig med grundige og gode saksbehandlingsprosesser. Samtidig har det vist seg at saksbehandlingen av store kraftledningsprosjekter tar for lang tid. Det er derfor nødvendig å ta grep som gjør at saksbehandlingstiden kan bli mer effektiv, uten at dette går ut over kvaliteten i selve saksbehandlingen. Lovendringsforslaget gir rettsgrunnlaget som skal til for å pålegge ekstern kvalitetssikring av overordnede prinsipielle spørsmål, og det innføres en tidligere politisk involvering. Målet er å styrke energimyndighetenes styring med konseptvalget. Det gjør vi ved å sikre den faglige kvaliteten av beslutningsgrunnlaget. Regjeringen mener det er viktig å få satt rammene for kraftledningsprosjektet tidlig, slik at det blir klart hvilke alternativer som er aktuelle. Dermed kan den videre behandlingen av konsesjonssaken spisses og reduseres til mer detaljerte spørsmål om de gjenstående, gjenværende, alternativene. Endringene i konsesjonsbehandlingen av store kraftledningssaker innebærer også at vedtakskompetansen flyttes til Kongen i statsråd. Store kraftledningssaker er av stor politisk og samfunnsmessig betydning, og vedtak bør derfor fattes på det høyeste forvaltningsrettslige nivået, etter at det er gjennomført en omfattende og svært grundig konsesjonsbehandling både i NVE og i departementet. Regjeringen foreslår samtidig å samordne vedtakskompetansen for kraftledningssaker som behandles sammen med en sak etter vassdragslovgivningen hvor Kongen i statsråd fatter vedtak. Dette vil medføre en mer effektiv og mer oversiktlig prosess. For å få gjennomført endringene som ble signalisert i nettmeldingen, kreves det også forskriftsendringer, og det skal fastsettes en veileder for å klargjøre regelverket. Regjeringen tar sikte på å få gjennomført de nødvendige endringene i nær framtid. Vi er nå inne i en svært aktiv periode for utviklingen av kraftoverføringsnettet i Norge. Det er nødvendig for å sikre oss alle så god kraftforsyning som mulig. Vi må samtidig legge til rette for at all fornybar kraft – det være seg av vann eller vind – kan mates inn på nettet. Med det samlede regelverket vi nå får på plass, skulle vi være godt skodd for en effektiv og forvaltningsmessig meget god konsesjonsbehandling av kraftledningsanlegg i årene som kommer.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2012-12-18:
Jeg har gjort meg mange refleksjoner rundt det, ikke minst etter Sima–Samnanger, som med respekt å melde hadde noen andre dimensjoner over seg enn det vi nå snakker om. Jeg tror ikke det er et enkelt svar. Jeg tror at det Stortinget gjør her i dag, er ett av flere svar – en tidligere politisk avklaring, tidligere kvalitetssikring, som iallfall gjør at man får flyttet spørsmålet bort fra om det er bruk for linjen eller ikke, til at man diskuterer hvor denne linjen skal gå og ulike traseer. Så har vi brukt mye tid med Statnett og med regionale og lokale myndigheter for å få en så god involvering som overhodet mulig. Men så tror jeg at vi av og til når det kommer til stykket, er nødt til å innse at man må velge mellom to alternativer, eller tre alternativer, og at linjen havner i nærheten av noen, eller ikke i nærheten av noen – begge deler kan være et problem – og at det vil være parter som ikke er fornøyd med det vedtaket som blir endelig fattet.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Verda står overfor store utfordringar i energisektoren, både for å halde ved lag energiforsyninga og for å redusere klimagassutslepp. Sikker tilgang til energi er nødvendig for å sikre fortsatt økonomisk vekst og utvikling. Spesielt er dette viktig i ei tid då mange land slit økonomisk, også i Europa. Nyleg presenterte World Economic Forum rapporten som fortel at Noreg er best posisjonert til å tilpasse seg ny global energistruktur. Ifølgje organisasjonen treng verda ein ny energiarkitektur for å møte ein global energietterspørsel som kjem til å auke med 25 pst. dei neste 20 åra. Organisasjonen peiker på at verda treng investeringar på rundt 215 billionar kroner, altså over 215 000 mrd. kr for å byggje opp eit nytt energisystem. Men Noreg er altså det landet som er best tilpassa desse endringane. Energipolitikken må derfor få ein større plass i den politiske debatten i Noreg for åra framover mot 2050 enn han har i dag. Representanten Erling Sande seier at kravet om energimelding kjem fordi opposisjonen meiner vi ikkje diskuterer energipolitikk i det heile her på Stortinget. Jau, vi diskuterer det, vi diskuterer det stykkevis og delt – fragmentert – og ser ikkje heilskapen i det. Når også representanten Lars Egeland frå SV er ueinig i kravet om ei energimelding, er han altså ueinig med alle sine venner i miljøorganisasjonane – kvar einaste ein – i tillegg til NHO og LO. Økonomisk vekst og utvikling i energiforbruket heng nøye saman, og i åra framover vil energipolitikken bli stilt overfor viktige val, for vi ser ei blanda utvikling for dei forskjellige energikjeldene, som vasskraft, vindkraft, bioenergi, solenergi, geometrisk energi, havenergi, for å nemne nokre av dei. Spørsmåla er mange, og utfordringa framover er å få til ein heilskapleg bruk av dei ulike energiteknologiane, slik at ein møter energibehovet i nasjonen på ein miljøvennleg og kostnadseffektiv måte. Framstegspartiet meiner at regjeringa ikkje tek energipolitkken på tilstrekkeleg alvor når ein meiner at det ikkje er behov for ei overordna energimelding i Noreg. Ei energimelding om rikets energitilstand vil vere eit viktig strategidokument for å seie noko om kvar vi er og kvar vi skal. Derfor fremjer vi sak om dette i dag. Som nemnt tidlegare, er vi slett ikkje åleine om dette kravet – det er mange. Heilt til slutt nokre ord om påstandane om eit såkalla sal av arvesølvet. Dette er ein oppkonstruert debatt, ein kunnskapslaus debatt, spesielt når vi veit at dette berre handlar om 12 pst. av produksjonen frå selskap, for alt anna er under offentleg kontroll.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Spørsmålet om målet for energieffektivisering av bygg er svært viktig når vi veit at 37 pst. av energien blir brukt nettopp innanfor denne sektoren, og målsettinga om et lavt avtrykk på framtidige bygg er jo for så vidt også ei bra målsetting. Så var den målemetodikken som er lagt til grunn for å oppnå dette målet, som representanten Ropstad var inne på, noko søkt, men lat no det vere. Vi har som ein stor eigedomseigar stat, fylkeskommune og kommune, og desse eig jo ei rekke eksisterande bygg som skal vere med på å ta ned energiforbruket. Dei same – fylkeskommune og kommune – har jo ein økonomi som ikkje akkurat er med og gjer at ein vil gå i gong med slike tiltak. Har statsråden nokre ambisjonar, tiltak, verkemiddel for å redusere energibruken i offentlege bygg?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Dette representantforslaget er reist for å få ein debatt om statlege, og for den del fylkeskommunale, organ sine moglegheiter til å reise motsegner i plansaker i den enkelte kommune. Bakgrunnen er ei rekke meldingar frå kommunar som føler seg overkjørte, og at lokaldemokratiet ikkje får aksept for lokalt skjønn og lokalkunnskap i nødvendig grad. Det blir hevda at når ein legg inn motsegn, er det for å skape ein dialog. Det er ein underleg start på ein dialog – lat oss understreke det. Retten til statlege organ til å reise motsegner over kommunane sine vedtak i plansaker, er den største grunnen til at kommunal sjølvråderett blir avgrensa. Spørsmålet er korfor kommunepolitikarane si skjønnsvurdering så sjeldan blir tatt til følgje. Fleirtalet i komiteen skriv at dei merkar seg at i over 2 000 plansaker som blir behandla kvart år, er det i underkant av 1 pst. av desse sakene at Miljøverndepartementet avgjer. I 99 pst. av tilfella kjem kommunen og staten til einigheit. Dette er jo rett, og då er spørsmålet: Korfor er det slik? Jo, fordi sakene og ein vidare anke tar så lang tid at ein rett og slett ser seg tvungen til å akseptere. Har ein ei reguleringssak der næringslivet er inne, har ikkje dei anledning til å vente i tre til fem år før ei sak er ferdig. Vi har sett mange eksempel på ein slik tidsbruk. Det ligg ei erkjenning blant dei raud-grøne om nettopp dette, når ein skriv at ein er oppmerksam på at ein i dei siste åra har sett ein auke i talet på motsegner, sjølv om denne erkjenninga ikkje kjem fram i debatten. Ein samla komité er einig med miljøvernministeren i at det er grunn til å sjå nærare på korleis motsegnsordninga blir praktisert og dei konsekvensane bruken av motsegnsinstituttet har. Framstegspartiet er opptatt av å utvikle det kommunale sjølvstyret, og meiner at lokaldemokratiet skal bestå av meir enn å administrere budsjett. Kommunane må derfor sleppe til stadigheit å la lokale, demokratiske vedtak bli overprøvde av Fylkesmannen eller kulturavdelinga i forbindelse med fornminner. Underteikna blei nyleg kontakta av representantar frå Sande kommune i Møre og Romsdal i ei sak som gjeld fornminner i bygdesentrumet, der ein etter loven skal ha ein minsteavstand på fem meter til fornminnet. I planarbeidet valde ein tidleg å doble denne avstanden for å sikre seg mot motsegn. Men kva skjedde? Nettopp same instans kravde betydeleg større avstand, og ein opplevde endåtil at fornminner skulle ha utsikt til havet. Går det an å vise mindre respekt for lokaldemokratiet enn dette, då ein i nemnde sak hadde svært avgrensa areal tilgjengeleg? Det er slike eksempel det finst altfor mange av, og som fører til avmaktsfølelse blant lokalpolitikarar. Slik kan det ikkje fortsette.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Det skal sjølvsagt ikkje vere slik at alle kommunar skal kunne pulverisere nasjonale retningslinjer og norsk lov ved å vise til det lokale skjønnet. Men kommunane må i større grad enn vi ser i dag kunne bruke skjønn i lokale saker der ein har god oversikt. Det har også gått ut eit rundskriv, som har vore nemnt her, der ein seier: «Organer med innsigelsesrett forutsettes å vise stor varsomhet med å overprøve kommunestyrets politiske skjønn i lokale forhold.» Spørsmålet er: Når skal dette klare signalet få eit reelt innhald, når meir enn ni av ti saker blir møtte med motsegn? Representanten Aksel Hagen kallar det misnøyesurfing. Jo, det er stor misnøye. Det er stor misnøye også blant SVs lokalpolitikarar, fordi dei føler at dei blir motarbeidde, dei blir ikkje respekterte, og det lokale skjønnet blir ofte fullstendig sett vekk frå. Så svaret frå SVs representantar her er at her på huset ser ein det så mykje betre enn lokalt. Så er det også måten «innsigelsene» blir brukte på – eller det som vi kallar motsegner. Dette blir brukt for å komme i dialog. Det er vel andre måtar å komme i dialog på enn å bruke motsegn. Det er omtrent som å melde naboen til politiet for at han ikkje har klipt hekken og basisen er at ein ønskjer å komme i dialog. Når eg høyrer debatten i dag, er det tydeleg at det er dårleg – om nokon – dialog mellom dei raud-grøne representantane og kommunenivået deira. Det er stor aktivitet frå SV spesielt. Men er det dårleg samvit for bruk av motsegn som gjer det?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Det er underleg å høyre representanten Hagen og hans beskriving av realitetane. Eg skulle gjerne ynskt at vi klarte å få dette til, at vi allereie var ved målet til Framstegspartiet og hadde klart å leggje ned fylkeskommunen. Men så langt har vi ikkje klart det. Representanten Eirik Sivertsen fortel at dei fleste sakene blir løyste. Då må eg spørje om denne representanten er i denne verda. Ein kan dokumentere at ni av ti saker møter motsegn. Har han ikkje fått med seg at også KS – kommunane sin organisasjon – problematiserer dette forholdet og seier at dette ikkje er godt nok? Det lokale sjølvstyret blir overprøvd i altfor stor grad.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Komiteen var, som fleire har nemnt, på reise i området og fekk sjå dei omfattande skadane som desse utsleppa representerer. Det var forferdeleg å sjå den nedsvidde naturen som vi opplevde å sjå i området rundt der. Desse utsleppa kjenner jo ingen grenser, så dei kjem også over på norsk side og påverkar miljøet der. Om det var svak eller dårleg økonomi i bedrifta som var bakgrunnen for manglande vilje eller evne til opprydding, kunne eg kanskje i større grad ha forstått realitetane i saka, men det som er saka, er at selskapet går med milliardoverskot – store overskot årleg – og det manglar berre vilje. Eg må seie at eg syntest det var ei underleg forestilling da vi møtte lokalpolitikarar der oppe og prøvde å ta opp denne problemstillinga på politisk nivå i Murmansk, for det blir gitt dispensasjon etter dispensasjon, og problemet får lov til å eskalere. Framstegspartiet sitt ønske er at ein held fram med å trykkje på i denne saka for å få ei meir miljøvennleg løysing på denne svært forureinande aktiviteten, og at dette arbeidet blir prioritert framover.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Som interpellanten viser til, er det all grunn til å spørje seg om regimet knytt til forvaltinga av rovviltforliket blir følgt opp i tråd med teksten og intensjonen i forliket. Så er det litt ulikt, som det blei sagt, frå region til region. Men det som nærast ser ut til å vere regelen, er at ein vel å liggje over bestandsnivået. Vi ser ei gjentakande overprøving av rovviltnemndene, ei overprøving som minner om ei manglande forståing av dei faglege anbefalingane ein får lokalt og regionalt. For det er ikkje slik at desse nemndene konkluderer på manglande gode, faglege anbefalingar – eller meiner statsråden at miljøvernorganisasjonane har betre fagleg hjelp enn rovviltnemndene? Det er eit spørsmål som det må vere lov å stille seg, når ein ser dei overprøvingane som blir gjorde. Det er mange som stiller spørsmål ved overprøvinga. Som eksempel kan ein nemne Rovviltnemnda i Troms og Finnmark si anbefaling av lisensjakt på fire ulvar, som blir lagd fullstendig til sides, og fellingstalet blir null. Ulven får altså leve på Finnmarksvidda. Er dette i tråd med forliket? Så veit vi at det ikkje har vore registrert ulv der sidan 2011. Men dette er eit prioritert beiteområde, og spørsmålet er om dette er i tråd med forliket. Når det gjeld gaupekvoten, er han sett, og no kjem anking av vedtak frå miljøvernorganisasjonane. Det må vere lov å gi uttrykk for at no må anbefalingane frå dei regionale nemndene få større vekt enn organisasjonane, som i utgangspunktet ønskjer jaktforbod på alle rovdyr. Det er anbefalt at det kan fellast 134 gauper i kvotejakta, som startar 1. februar – og det blir spennande å sjå om dette målet no blir overprøvt av Miljøverndepartementet. Også når det gjeld jerv, har ein store problem i enkelte regionar med å kome ned på avtalt bestandsnivå. Når det gjeld denne problemstillinga, bør ein i større grad kunne håpe på at lisensjakta lykkast betre, framfor hiuttak, som mange reagerer negativt på. Det er svært forståeleg. Lat meg no til slutt berre gi eit klart signal når det gjeld bestandsmåla. Det er like feil å liggje langt over som det er å liggje langt under. Bestandsmålet er ikkje eit minimumsnivå, slik ein opplever forvaltinga i dag. Det er òg eit uttrykt, klart mål, som fleire har nemnt her, at det ikkje skal finnast rovdyr i det som representerer eit skadepotensial i prioriterte beiteområde for husdyr og kalvingsområde for tamrein. Spesielt med omsyn til sørsamisk overlevingsevne og kultur, for at sørsamane skal kunne klare å overleve med det rovdyrtrykket dei har i dag, må dette punktet respekterast. Førebyggjande jakt må også kunne brukast i den samanhengen, spesielt i det området som vi snakkar om her.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Forslaget her handler om prinsippet om en skal ha en energimelding eller ikke, og da er det naturlig at en diskuterer det prinsippet. Men jeg tar invitasjonen, og vi kan love at det blir en interpellasjonsdebatt etter nyttår om innholdet i energipolitikken, så skal vi få diskutere det også. Hver sak har sin agenda. Jeg synes også representanten Rudihagen illustrerte behovet for energimelding, for han snakket om alt vi kan, alt det er muligheter for, alt han tror på, men ingenting om nøyaktig hvor det er regjeringen vil med dette. Vi ser også alle potensialene, men det er jo derfor energibransjen står på gjerdet, for de vet ikke helt hvilke beslutninger som til slutt blir tatt av denne regjeringen, rett og slett fordi de har sju og et halvt års erfaring med vingling. Nettopp derfor burde en få ting slått fast. La meg ta et eksempel: Kraftlinjen Ørskog–Fardal. Statnett var i Ålesund i mai 2006 og sa at den kan stå ferdig i 2011. Samtidig gikk daværende energiminister Odd Roger Enoksen ut og sa at det ikke er sikkert vi trenger det, for vi kan bygge gasskraftverk. Dermed ble ting utsatt og påbegynnes kanskje nå. Det er altså fem–seks års utsettelse fordi en ikke har strategien på plass.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Statsbudsjettet gjøres opp i balanse før lånetransaksjoner, sånn som en ansvarlig må gjøre det. Brutto finansieringsbehov bestemmes derfor av differansen mellom utlån og tilbakebetaling av bevilgning over Kap. 5999, Statslånemidler, post 90, lån. Bruttofinansieringsbehovet anslås til ca. 124,7 mrd. kr i 2013. Ved behandlingen av Innst. 5 S for 2012–2013 vedtok Stortinget en økning i forhold til regjeringens forslag under Kap. 2410, Statens lånekasse for utdanning, post 90, økt lån og rentegjeld. Dette har konsekvenser for Kap. 5999 post 90. Ved en inkurie ble dette ikke tatt hensyn til da Stortinget vedtok bevilgninger for Kap. 5999 post 90. Finanskomiteen tilrår derfor at vedtaket av 14. desember 2012 under Kap. 5999 post 90, annulleres, og at Kap. 5999, post 90, bevilges 124 722 009 000 kr for 2013.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2012-12-18:
Som det er sagt: Angrep er det beste forsvar. Eg registrerer at opposisjonen ikkje i det heile svarar på den utfordringa representanten Sande gav om å presentere sin eigen, alternative energipolitikk. Når ein har ambisjonar og tek mål av seg å danne ei ny regjering frå hausten av, burde kanskje både Stortinget og det norske folket få høyre kva alternativet er på dette området. I staden ropar ein på nye utgreiingar, nye meldingar og kva regjeringa sin politikk er, slik at det er det som kjem i fokus. Representanten Ropstad utfordra statsråden på kva ein vil gjere med overskotet av den nye energien ein ser for seg framover mot 2020–2030. Samtidig seier representanten Ketil Solvik-Olsen at dei grøne sertifikata ikkje har utløyst eller vil utløyse ei ny utbygging i Noreg. Tvert imot vil det bli investert i Sverige. Til det siste: Det er jo aldeles for tidleg å dømme det. Det er ein enorm auke i behandlingskapasitet for NVE, slik at eg er bombesikker på at dei grøne sertifikata vil utløyse ein god del ny fornybar energi – kanskje halvparten av dei 27 TWh som ein har felles ambisjon om i Noreg og Sverige. Eg trur òg det vil vere med å gjere samfunnet vårt mykje meir klima- og miljøvennleg. Det er mogleg å erstatte mykje fossil energi med ny fornybar, rein energi. Det er mogleg å få ein enda meir elektrifisert bilpark, sjølv om vi er ambisiøse og offensive på det området. Det er mogleg å fokusere meir på elektrifisering av sokkelen, og ikkje minst er det mogleg å eksportere straumen og vere med og bidra til ei god kraftutveksling mot Europa, som da også satsar mykje på vind og solenergi, slik at det er behov for å balansere det opp mot magasineringa som vasskrafta kan stå for. Til slutt: Det er mogleg at vi i staden for å eksportere elektronisk kan eksportere f.eks. aluminium. Kraftkrevjande industri i Noreg har til dei grader bruk for den nye, fornybare energien, så det bekymrar meg ikkje i det heile at vi vil få eit stort overskot av ny fornybar energi i tida framover.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2012-12-18:
Representanten Gjermund Hagesæter sa at denne debatten hadde avklara skiljelinene, og at posisjonen ønskjer sentral planstyring, mens opposisjonen ønskjer lokal folkevald sjølvråderett. Ja, det er i beste fall ei veldig forenkling av situasjonen. Det er til og med uriktig. For det første: Vi ønskjer ein lokal folkevald sjølvråderett. Det er jo derfor kommunane har ei eiga myndigheit til å vedta kommunale arealplanar. Det må vere utgangspunktet. Men så er det òg slik at ein kommune kan så klart ikkje gjere ting som går for mye ut over ein nabokommune, og som går ut over regionale eller nasjonale interesser, utan at interessene utanfor skal få lov å seie frå, ha moglegheit til å gripe inn og vere med og påverke det endelege resultatet. Det er derfor vi må ha dette instituttet, slik at ein i enkelte tilfelle har moglegheit til å kunne gripe inn viss det som ein kommune gjer, blir veldig urimeleg i forhold til andre omsyn. Men når ein ser talet på motsegner, ser ein at dette har utvikla seg negativt. Eg trur nemleg at utgangspunktet for kommunane er ikkje berre å ta omsyn til sine eigne interesser, dei tek omsyn til naboane så langt som råd er. Derfor trur eg at det er aldeles riktig at vi går igjennom om dette systemet kan fungere i praksis. Her er det eit forbetringspotensial. Eg er veldig glad for det som statsråden peiker på her, nemleg det å samordne dei statlege interessene. Ein opplever gong etter gong at ulike statlege instansar har ulike meiningar og har motsegner, baserte på ulikt grunnlag. Staten opptrer som eit troll med mange hovud, er det mange som hevdar. Så dette å prøve å samordne statens interesser når det gjeld dette, er kjempeviktig. Det andre er – som òg statsråden peikte på – å dra inn dei som sit med motsegnsretten, så tidleg som mogleg i ein planprosess. Eit konkret eksempel vi har i Hedmark og Oppland no, gjeld ein forvaltingsplan for villreinstamma i Rondane-Sølnkletten. Her hevdar i alle fall kommunane og fylkeskommunane, som no har hatt ein lang prosess på dette, at dei har invitert fylkesmennene til å vere med på eit tidleg stadium, utan at dei opplever at fylkesmennene har vist interesse og engasjement for å vere med, men kjem i ettertid med ei motsegn. Her kunne ting sikkert vore løyste undervegs. Apropos klargjorde skiljeliner. Eg er veldig usikker på kva det er Framstegspartiet meiner. Framstegspartirepresentantar føreslo å fjerne instituttet, no vil dei redusere det. Kva meiner dei med ein forvaltingsdomstol? Skal han ikkje ta omsyn til nasjonale interesser? Kva er det som skal liggje til grunn for ein slik domstol?
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2012-12-18:
I dag behandler vi innstillingen om endringer i energiloven, og det er en viktig sak. Vi er inne i en periode med store investeringer i energibransjen. Gjennom elsertifikatsamarbeidet med Sverige legger vi til rette for store investeringer i kraftproduksjon, og Statnetts investeringsplan legger opp til en storstilt satsing på opprusting og nybygging av nett. I denne situasjonen er det avgjørende at vi har en god og effektiv saksbehandling som ser utvikling av produksjon og nett i sammenheng. De endringene som presenteres i Prop. 41 L for 2012–2013, kommer som en oppfølging av Stortingets vedtak under behandlingen av nettmeldingen tidligere i år. Å sikre energiforsyningen og gjennom tilgang til energi legge til rette for velstandsutvikling og næringsutvikling er blant våre viktigste oppgaver som politikere. Framføring av elektrisk kraft gjennom overføringslinjer er ofte kontroversielle saker med stor lokal og nasjonal interesse. Det er viktig at vi sikrer en konsesjonsprosess som er faglig sterk, gjennomsiktig og tillitsvekkende. Jeg mener de endringene som nå gjøres i energiloven, legger til rette for en smidigere og bedre saksbehandling. Under det nye regimet vil departementet involveres tidligere i prosessen, noe som tydeliggjør det politiske ansvaret. Vedtakskompetansen for store nettprosjekter flyttes til Kongen i statsråd, og det gis åpning for ekstern kvalitetssikring av konseptvalg. Dette er viktige og riktige tiltak som vil bidra til å effektivisere prosessene og redusere konfliktnivået. Sikker og forutsigbar levering av elektrisk kraft er avgjørende for samfunnet. I dag er tilgang til elektrisitet en forutsetning for de fleste prosessene i husholdninger, i det offentlige og i næringslivet. Komiteen mener også at utviklingen av kraftnettet er en prioritert oppgave, og at konsesjonsbehandlingstiden og effektiviteten i konsesjonsbehandlingsprosessen for nettprosjekter bør styrkes. Jeg vil takke kollegene i energi- og miljøkomiteen for at vi har fått til en så rask behandling av denne saken. Det er en enstemmig komité som står bak dette forslaget. Med dette anbefaler jeg innstillingen.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-12-18:
Eg skal ikkje dra ut denne debatten lenger enn høgst nødvendig, men eg må seie at eg reagerer på at representanten Sivertsen kan gå opp på talarstolen her og påstå ut frå innlegget eg hadde, at Høgre gjekk inn for ei generell fjerning av motsegner frå Fylkesmannen og Direktoratet for naturforvaltning. Då kan representanten Sivertsen umogleg ha fått med seg det vi her snakkar om. Elles ga representanten Michael Tetzschner ei grundig innføring i kva som er Høgre sitt syn knytt til motsegn, og kanskje representanten Sivertsen skal lese litt grundigare igjennom det, slik at han slepp å kome med den typen påstandar ein gong til. Eg har teke opp ei lokal sak frå Flora kommune, i mitt heimfylke, som eg meiner er eit stygt eksempel på statleg overtramp med tanke på overprøving av ein kommune sine vedtak i form av ein reguleringsplan, men også eit grovt maktmisbruk mot grunneigarar som ønskjer å lage ein reguleringsplan bygd på kommunale planar for å få byggje ut eit lite hyttefelt, som faktisk kan vere med på å rydde opp i deira tilhøve vidare framover. Eg stilte spørsmål til statsråden i denne saka, for eg reagerer veldig sterkt på den måten både kommunen og dei private grunneigarane blir handterte på. Eg registrerer at Sivilombodsmannen også er svært kritisk til den handsaminga denne saka har fått av Miljøverndepartementet kva angår ankesaka, der Miljøverndepartementet avslo den reguleringsplanen som det her var snakk om. Når det er snakk om følelsar: I slike saker reagerer Høgre, når det blir snakk om urett. Det kjem vi til å fortsetje å reagere på både når det gjeld staten si overprøving av lokale folkevalde i kommunane og når det gjeld enkeltpersonar, når deira meiningar, intensjonar og ønske blir overprøvde.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-12-18:
Med bakgrunn i at vi har stilt litt av dei same spørsmåla tidlegare, i ein annan spørjetime, hadde eg kanskje forventa litt meir klare svar frå statsråden med omsyn til effektive verkemiddel for å betre rovviltsituasjonen, som statsråden sjølv seier. Så eg håper jo vi kan få utdjupa dette litt utover i debatten. For Høgre er dette viktige spørsmål. Statsråden snakkar om rovviltbestanden i region 6. Eg har valt å halde denne debatten til kva som skjer når det gjeld sørsamisk tamreindrift. Då er det situasjonen i Nord-Trøndelag som er avgjerande, og eg ønskjer i neste runde å få klarare svar frå statsråden med tanke på kva han konkret gjer med omsyn til at rovviltbestanden i dei sørsamiske tamreinområda i Nord-Trøndelag ligg omtrent dobbelt så høgt som han skal vere. Eg er glad for at det er representantar frå mange parti i denne salen i dag, så eg ønskjer òg å utfordre andre parti på korleis dei ser på oppfølginga av rovviltforliket når det gjeld sørsamisk tamreindrift. Eg ønskjer også å få ein kommentar til to av dei komitémerknadene som Høgre og dei andre ikkje-sosialistiske partia hadde til budsjettet, som går ut på at ein skal leggje til rette for at kommunane skal kunne bruke private/profesjonelle skadefellingslag for å ta ut skadedyr som det er gjeve løyve til å ta ut. Eg meiner det er ein måte ein kan bruke for å få meir effektive uttak, og eg trur det vil vere med på å dempe konfliktnivået og også redusere tapa. Ein annan merknad som var i det same dokumentet, handla om førebyggjande uttak. Vi veit at når ein reineigar eller ein bonde skal sleppe ut dyra sine i eit område der ein veit det er rovdyr, er det ei veldig belasting. Når vi har område kor det ikkje skal vere rovdyr, som altså representerer ein potensiell fare i prioriterte beiteområde og kalvingsområde for tamrein, må det kunne leggjast til rette for større bruk av førebyggjande uttak. Eg ønskjer gjerne også å få eit syn frå andre parti på kvifor dei ikkje sluttar seg til den merknaden, om dei har ei grunngjeving for det.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-12-18:
Det er alltid ein viss fare med å ta opp ein rovdyrdebatt når ein heiter Bjørn, men heldigvis er ein senior og ikkje ein ung hannbjørn lenger. Eg takkar for ein veldig fin debatt. Det har vore mange gode synspunkt. Eg får gå igjennom litt av dette. Til det som statsråden seier: Høgre ønskjer ikkje å overprøve dei regionale rovviltnemndene. Det må vere rimeleg klart. Vi har stor tillit til dei – kanskje større tillit enn visse andre. Når det gjeld Rudihagen, var det interessant at han nemnde ulv på Lesja, for på Lesja skal det ikkje vere ulv. Det er klart at når dei som driv i sauenæringa på Lesja, veit at det tuslar ein ulv i det området, er det langt på veg ein slags psykisk terror for dei, som skal sleppe ut dyra sine. Så førebyggjande uttak bør skje automatisk. Når det gjeld Egeland, snakka han om at tapet av sau går ned, og at det er positivt. Det er sjølvsagt positivt, men då må ein spørje kva utgangspunktet er. Er utgangspunktet at folk har gjeve opp sauehald – at det rett og slett er mykje mindre sau som går på beite? Det er i alle fall noko ein bør undersøke vidare. Vi ser det som skjer i ulvesonen, at folk gjev opp å drive med beitedyr, og det er klart det blir mindre tap til rovvilt da. Representanten Sande er einig i ein del av mine synspunkt, men det er synd dei ikkje får større gjennomslag i regjering. Når det gjeld Bratli, har ho observert det same som eg har observert. Det er litt spesielt at ein Høgre-politikar frå Sogn og Fjordane reiser fleire turar til Nord-Trøndelag og til Elgå og andre plassar for å lære om denne situasjonen. Og det er ei veldig korrekt betraktning med omsyn til situasjonen. Derfor er eg også veldig bekymra. Når det gjeld det som representanten Andersen seier om dei rovdyra som det blir gjort vedtak om uttak for, at det må skje raskt og effektivt, er eg heilt einig i det. Per i dag er det faktisk under 10 pst. av det som Fylkesmannen har gitt uttaksløyve for, som blir gjennomført. Og det er komplisert; det kan til og med vere farleg. Derfor er det visstnok slik at dersom kommunane ønskjer private/profesjonelle skadefellingslag, må det vere ein måte å kome vidare på her. Det meiner i alle fall eg. Elles har eg reist en del i desse rovviltbelasta områda, bl.a. til sørsamiske Elgå og Ristin Mortensson, som no sit og høyrer på. Eg var og besøkte Femunden og reineigarane der, og ein reineigar, Jon Anders Mortensen, seier at dette ikkje lenger er eit spørsmål til miljøvernministeren og Miljøverndepartementet, det kan bli eit spørsmål til helseministeren. Med omsyn til det dei føler når det gjeld rovvilt og beitedyr, fortel det kor alvorleg situasjonen er.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-18:
Eg ber om forståing for at eg ikkje kan kommentere denne enkeltsaka, som eg heller ikkje her og no kjenner, må eg innrømme. Men generelt kan eg seie at saker som gjeld byggeforbod i strandsona, er blant dei viktigaste grunnane til at det er nødvendig å ha eit motsegnsinstitutt. Sjølv om vi har stramma til og etter kvart har eit ganske strengt regelverk, ser vi at det i pressområde, i Indre Oslofjord, på Sørlandet, rundt storbyane og oppover langs kysten vår, føregår ei betydeleg nedbygging av strandsoneareala våre. I mitt fylke, Akershus, er to tredelar av 100-metersbeltet bygde ut i dag. Det er ein betydeleg vekst i nedbygginga rundt mange av dei store byane. Så eg meiner at det er svært viktig med ein streng praktisering her, for det dreier seg om fridomen til å bruke strender, svaberg og areal for det store fleirtalet av befolkninga, noko som er ein veldig viktig fridom.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-18:
Det er ganske riktig at det i plan- og bygningslova er lagt ein ganske høg terskel knytt til om det er statlege eller andre vesentlege interesser inne i biletet. Det er òg klare krav til deltaking i prosessen for dei myndigheitene som skal fremje motsegner. Det er ein av grunnane til at eg synest det er litt vanskeleg å forstå at Høgre og Framstegspartiet vil sterkt redusere den moglegheita som allereie i dag har ein høg terskel. Då synest eg tvert imot at det sporet som representanten Tetzschner no er inne på, nemleg om vi har behov for å konkretisere praksisen, er konstruktivt. Det er definitivt aktuelt at vi skal sjå på det rundskrivet. Vi skal tydeleggjere grunnlaget som må vere til stades for å fremje eit motsegn, og korleis ein skal delta i prosessen. Det er blant dei tema eg synest det er naturleg å ta opp i denne gjennomgangen. Eg vil leggje vekt på at før vi konkluderer, har vi behov for å gå endå tyngre inn i stoffet og skaffe oss meir kunnskap.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-18:
Ja, vi kjem til å ha tett kontakt med KS i den prosessen. Vi vil invitere dem inn til å kome med forslag og synspunkt. Eg hadde eit møte med KS’ leiing i haust der dette var hovudtemaet. Det var før vi hadde avgjort gjennomgangen. Vi vil fortsetje å ha ny kontakt med dei på politisk nivå, men òg på meir administrativt nivå om konkrete spørsmål. Eg er òg godt kjent med det Fylkesmannen i Aust-Agder har gjort, både gjennom kontakt med Fylkesmannen og etter å ha høyrt synspunkta til fleire av ordførarane i Aust-Agder kommunar, som skryt veldig av utviklinga i samarbeidet der. I både Aust-Agder og ein del andre fylke skjer det ganske interessante ting, der fellesnemnaren kanskje er: forsøk på tidlegare rydding i kva som er saker der ein seier at dette ikkje er aktuelt, og kva som er saker der ein seier at dette kan ein få fullmakt til – og tettare dialog og betre samhandling mellom kommunane og fylkesmennene. Det synest eg er interessant å sjå nærmare på i dette arbeidet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-18:
Eg kan glede både representantane Christoffersen og Tetzschner og andre med at det framleis finst dei som har glede av innlegga deira, fordi ein ikkje har høyrt dei så mange gonger. Eg er ein av dei – eg synest det har vore mange gode innlegg i debatten. Først må eg kommentere ein ting, for representantane Skumsvoll og – ikkje minst – Grimstad sa at dette Dokument 8-forslaget er reist for å fremje debatt. Så gjekk representanten Grimstad vidare og sa at han var sterkt kritisk til at motsegnsinstituttet vert brukt for å kome i dialog med kommunane. Eg kan forstå at ein er kritisk til ein slik bruk for å kome i dialog, men då må det vere mogleg å seie at det kanskje kan vere grunn til å stille spørsmål ved Framstegspartiets praksis med å bruke lovforslag i nasjonalforsamlinga for å kome i dialog eller få reist ein debatt. Eg håpar ikkje det er slik at dette er standard, at ein må bruke lovforslag for å kome i dialog med andre, men at dei vert brukte for å endre lova, og at det då er så gjennomtenkt at ein ikkje treng endre innstillinga i tolvte time, som dei sjølve sa. Det som fekk meg til å teikne meg, var to element som eg hadde lyst til å ta opp. Det første er at det vert brukt karakteristikkar som at problemet med motsegnsinstituttet ikkje alltid er sjølve motsegnene, men truslane om det, moglegheita for at det kan verte brukt. Vel, då vil eg samtidig seie at så lenge det skjer innafor lova sine rammer, er noko av poenget med det at det skal vere ei sanksjonsmoglegheit som gjer at kommunar held seg til nasjonal lovgjeving, overordna regelverk, i si utøving av arealpolitikken, og som oftast i dei fleste sakene ikkje får motsegn, men som gjer det i ein del saker. Det er noko av reiskapen ein har for ein lokal arealpolitikk som er i tråd med det partia i denne sal her i Stortinget har vedteke. Eg vil òg nemne at ein skal ta på alvor det Høgre og Framstegspartiet seier om tema dei har lyst til å stramme inn kraftig på – strandsonen, vindmølleparker, nasjonalparker osv., om vi skal ha lokal forvalting av nasjonalparker, skal vi ikkje ha nasjonal forvalting av strandsonen, av utbygging av fornybar energi. Eg trur det er grunn til å stille alvorlege spørsmål ved om vi verkeleg meiner at vi ikkje skal ha nokon sterk nasjonal politikk på dei områda. Heilt til slutt: Det var kanskje ei god samanlikning å seie at planane er gassen og motsegna er bremsane. Spørsmålet er: Er det då ein god idé å svekkje bremsane for å få bilen til å gå framover? Vel, eg trur ikkje det. Eg trur snarare ein god motor, ein dyktig førar, og bremsar som faktisk verkar når ein treng dei, og som vert brukte når dei skal brukast, er svaret.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-18:
Til det må eg svare at eg faktisk ikkje eksakt kjenner til kva som er teke med i berekninga i det anslaget som er gjort mot 2015. Det byggjer jo på vurderingar frå bedrifta sjølv, og eg må seie at eg her og no ikkje kjenner det godt nok. Men det vil eg gjerne kome tilbake til representanten Fredriksen og svare på i ei anna form når eg får sjekka fakta, slik at han kan få opplyst om det i ettertid.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-18:
Det første eg vil seie, er at det kanskje viktigaste og mest effektive verkemidlet er å halde bestandsmålet for særleg gaupe og jerv. Der har vi tidlegare lege langt over, både nasjonalt og i regionen, men der har vi no både nasjonalt og regionalt for gaupe kome ned mot bestandsmålet, og òg jerv ligg no to over regionalt. Så er eg klar over at om ein ser på fylkesfordelinga, ser ho litt annleis ut. Men eg vil iallfall seie at eg vil vere tilbakehalden med å overstyre det, og eg er for så vidt òg spørjande til om det betyr at Høgre no inviterer til ein debatt rundt om vi skal gå inn og overstyre dei regionale rovviltnemndene i større grad. Eg trur eg vil seie at det klart viktigaste eg kan gjere når det gjeld rovviltforliket på det området, er å sørgje for at vi ligg så tett opp mot bestandsmåla både regionalt og nasjonalt som vi kan. Der har vi hatt ei klar forbetring dei siste åra. Førebyggjande tiltak er viktige. Eg gjekk gjennom litt av det. Men det er ingen tvil om at det òg er ei utfordring med omsyn til sørsamisk reindrift og den måten ho blir gjord på. Det er noko eg oppfattar at representanten Lødemel òg erkjende i sitt innlegg. Det gjer det krevjande. I Nord-Trøndelag er reindrifta arealkrevjande, rovdyr krev areal, og det er ingen tvil om at det er eitt av fylka der det skapar dei største utfordringane og potensielle konfliktane. Så vil eg avslutningsvis seie at eg synest det i innlegget mitt var viktig å peike på at det i næringa òg er andre årsaker til tap av beitedyr og variasjonar i slaktevekt, enn rovvilt. Det å faktisk få endå betre kunnskap om kva faktorar som påverkar det, og kva slag tiltak som i sum kan sikre den sørsamiske reindrifta best, synest eg er viktig. Då har eg forhåpningar til den forskinga vi har sett i gang, som nettopp har hatt som siktemål at ein skal betre vilkåra for den sørsamiske reindrifta.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-18:
Lat meg berre først svare på eit par–tre spørsmål som dukka opp. Lisensfelling av ulv: Med unntak av Troms og Finnmark vart vedtaka i dei regionale rovviltnemndene ståande i alle regionar – det var godt dokumentert med eit lite unntak av ei grenseendring i Hedmark. Men talet var godt dokumentert med omsyn til skadar på og observasjon av ulv. Når det gjeld Troms og Finnmark, er det slik at det ikkje er dokumentert skadar, det er ikkje gjort observasjonar av ulv i det heile, men det er gjort eit vedtak om felling av fire ulvar. Det vart overprøvd, og ein fekk avslag på den fellinga fordi det rett og slett ikkje var gjort observasjon av eller dokumentert skade i det heile. Då vil det etter mitt syn vere feil å tillate lisensfelling. Det andre gjeld bjørn. Vi følgjer opp det som er i rovviltforliket. Det var lisensfelling av bjørn i fjor haust, som mange vil hugse. Det var ekstraordinær felling no i vår fordi ganske få vart tekne i fjor haust, og vi vil løpande vurdere om det er behov for fleire der – trass i at eg nok vil reservere meg noko mot den beskrivinga som vart gjeve her frå talarstolen om at hannar ikkje har nokon reproduktiv funksjon. Det er likevel riktig å følgje opp det som ligg i rovviltforliket der, noko som eg òg trur kan ha betydning. Så vil eg berre kort seie at når det gjeld rovviltforliket, er det mykje bra i det, men det er to ting det nok ikkje kan sørgje for. Det eine er at rovviltforliket ikkje kan fjerne dei reelle konfliktane og utfordringane som er med den delte målsettinga om at vi skal ha både beitenæring og rovvilt i Noreg. Det faktumet at det faktisk eksisterer konfliktar og utfordringar knytte til det, vil bestå, men vi kan redusere dei, handtere dei betre og førebyggje dei. Det andre er at det nok heller ikkje kan fjerne ei reell ueinigheit og ulike syn på det, som vi har sett i denne salen. Fleire av dei representantane som har vore oppe, har hatt synspunkt som ligg langt utanfor rovviltforliket. Det er lov, det er legitimt, og det er reelt. Mi oppgåve er å følgje opp det rovviltforliket som er vedteke her i Stortinget, så eksakt som mogleg – sørgje for at det vert følgt opp og ta dei utfordringane vi skulle ha med dette, vidare. Til slutt vil eg takke for ein god debatt. Eg synest det har vore ein konstruktiv tone i debatten. Det er eit viktig tema som har vorte teke opp. Eg synest òg vi har fått demonstrert av fleire representantar at debatten har gått forbi det temaet som det begynte med, nemleg forholdet mellom rovviltpolitikken og reindrifta, til å verte eit spørsmål om korleis vi skal bere vidare ein viktig kultur som ein del av historia til landet vårt og en del av framtida til landet vårt.