Leif Helge Kongshaug (Venstre), 1999-04-27:
Kommunal- og regionalministerens redegjørelse viser at Regjeringen har et samlende og offensivt grep i distriktspolitikken. Den er samtidig et oppgjør med en del mytedannelser. Fortsatt kan en se presumptivt intelligente personer argumentere som om distriktspolitikk dreier seg om å subsidiere ulønnsomme bedrifter og næringer, opprettholde samfunn som folk ikke vil bo i, eller tvinge folk til en livsstil som hører fortiden til. Slik er det selvsagt ikke. Regjeringen understreker tvert imot behovet for valgfrihet, omstilling og nyskaping. Vi går inn i en samfunnsutvikling der den enkeltes valgfrihet i enda større grad vil være en selvfølge, og ingen politikk kan unnlate å forholde seg til det. Distrikts- og regionalpolitikk handler om å utvikle Norge videre inn i en ny tid. Verdiskapingen er spredt. Bosettingen er basert på verdiskaping, og den kan ikke opprettholdes på tvers av fremtidig verdiskapning. I Aftenposten i går kunne vi lese at Oslo-skolene trenger investeringer på 10 milliarder kr bare i bygningsmasse de neste ti årene. Grunnlaget er det som kalles en «massiv økning i Oslos elevtall» – med 16 000 nye plasser i grunnskolen og videregående skole. Når en også tar i betraktning utviklingen i boligmarkedet og forurensningsproblemene i Oslo-området, ser en ulempene ved en skjev regional utvikling i landet. Virkemidlene i distriktspolitikken er de samme som i den ordinære politikken: kunnskapsutvikling, forskning, entreprenørskap, kulturpolitikk, velferdstilbud. Det er svært positivt at Regjeringen har et helhetlig grep på dette og legger vekt på at regionale hensyn skal tas innenfor alle sektorområder. Svært mye av landets verdiskaping skjer langs kysten, i mange ulike næringer. Den har basis i naturressurser, men også i skapervilje, kunnskap og teknologi. Møre og Romsdal er et av fylkene med den største verdiskaping, målt i eksport. Samtidig er det blant de fylkene som har færrest statlige arbeidsplasser. Det er ingen naturlov at det er slik. Det er f.eks. ikke selvsagt at en etat som Kystdirektoratet bør ligge i Oslo. Ålesund bør være en vel så naturlig lokalisering for en etat som skal betjene Kyst-Norge. Ålesund og regionen rundt har det nødvendige miljøet og alt som trengs for at et kystdirektorat skal fungere godt, og vi har mange slike eksempler rundt om i landet. Samfunnsendringene skjer raskt og gjør at det ikke er mulig å opprettholde alt som det har vært før. Bare de samfunn som har egen vekstkraft, og som kan tilby det moderne mennesker forlanger av det gode liv, vil klare seg. Jeg er enig med statsråden i at forutsetningene for det gode liv kan finnes mange steder, og at det er grunn til optimisme på distriktenes vegne. Det forutsettes at det føres en balansert regional politikk som understøtter de byggende krefter over hele landet. Det betyr bl.a. at en intensivert innsats for forskning også har for øye å øke kompetanse og nyskaping i ulike næringer, distrikter og regioner. Kontantstøttebegrepet kan med fordel utvides til å gjelde offentlig bistand til forskning og utvikling i bedrifter og næringer som hittil har vært for svake på dette området. Dette er et typisk eksempel på godt samsvar mellom bedriftenes og fellesskapets interesser og behov. Det er spesielt viktig i de mange internasjonalt orienterte bedrifter som ligger langs norskekysten. Nyskaping er også å bygge videre på det som er investert og skapt før. Skolen er et helt avgjørende virkemiddel i framtidens verdiskaping. Gründerkultur må framelskes. Elevene må i mye høyere grad få innsikt i lokalsamfunnets og regionens næringsliv og muligheter. Det er i dag mange steder et stort misforhold mellom skole og næringsliv lokalt. Rådgiverfunksjonen må oppgraderes i betydelig grad. En kan ikke vente at den vanlige lærer, uten egen erfaring fra annet arbeidsliv enn skolen, skal kunne gi elevene den nødvendige innsikt i nærings- og arbeidslivet utenfor skolen. På samme måte må det knyttes sterkere bånd mellom studenter og næringsliv, slik statsråden bl.a. viser til i omtalen av «SMB-student». Jeg har ellers merket meg statsrådens henvisning til kommende endringer i den geografiske inndeling av arbeidsgiveravgiften. Det er på høy tid at den blir revidert. I deler av landet er det i dag unaturlige og ulogiske inndelinger. Her må større arbeidsmarkedsregioner ses under ett. Venstre står bak Regjeringens politikk basert på et enklere og nyskapende Norge. Dette er en helhetlig politikk for utforming av morgendagens Norge, der de regionale hensyn ligger under som en fellesnevner for hele Regjeringens politikk.