Trine Skei Grande (Venstre), 2011-06-15:
Gjeldsproblematikk er veldig sammensatt. Grunnene til at man havner i gjeldsproblemer, er også veldig mange og forskjellige. La meg få drepe noen myter. De aller fleste, godt over 90 pst., av dem som havner i gjeldsproblemer på grunn av kredittkortbruk, ville ikke hatt noen problemer med å forvalte sin gjeld på det tidspunktet de tok opp gjelden. Det er når noe skjer etterpå, når den sjølstendig næringsdrivende plutselig blir sjuk, når den som er på ferie og kommer hjem og oppdager at jobben ikke er der lenger, når et ekteskap bryter sammen på det gale tidspunktet – det er alle disse tilfeldighetene som gjør at mange folk havner i gjeldsproblemer. Jeg har sjøl sittet sammen med folk som har kommet ut av lang tids narkotikamisbruk, der det å sitte og forhandle med banker eller å sitte og forhandle med private gjeldsinnkrevere ikke er noe problem. Men å forklare at en narkoman som har bodd på gata i fire år, ikke har hatt fire lisenser gående samtidig, er kjempevanskelig. Så det offentlige har mye å gjøre på dette området i forhold til private. Nettopp derfor har vi fremmet dette forslaget. Hele gjeldsproblematikken er delt mellom veldig mange departementer. Det tror jeg at det lider under. Forbrukerdelen ligger under Familiedepartementet. Veldig mye av det ligger under Justisdepartementet. Noe ligger under Arbeidsdepartementet, og noe ligger under Finansdepartementet. Derfor er det alltid litt spenning i Venstre når vi fremmer dette forslaget, om hvilken komité det kommer til, og hvilken statsråd som vil svare på forslaget denne gangen – for vi har fremmet det flere ganger før. Kristelig Folkeparti hadde en god skole i hvordan vi har bygd fellesskapet i dette landet. Fellesskap bygger vi ofte i møte mellom det private og det offentlige. Problemet med hele dette feltet er at vi ser at det er private som prøver å tjene penger på andres gjeld, som nå er i ferd med å løse problemene for mange med store gjeldsproblemer. Det ønsker ikke vi i Venstre. Vi ønsker at vi lager slike ordninger som dette, der private og offentlige kan gå sammen og lage gode ordninger som kan hjelpe folk. Dette er ikke en kommersiell ordning. Dette er snakk om en privat stiftelse, en stiftelse som man ikke kan ta penger ut av. Vi har sett at det har fungert mange andre steder. Statsråden skriver i sitt svar til komiteen: «Jeg mener derfor det vil være bedre bruk av ressurser, og tryggere for publikum om de offentlige tilbudene bygges ut.» Vi har fremmet dette forslaget før. Da fikk vi det samme svaret – at de offentlige tilbudene skulle bygges ut. Men vi ser at problemet er akkurat like stort. Da Forbrukerrådet gjennomførte en undersøkelse om hvilke kommuner som hadde gode gjeldsordninger, viste det seg at 12 – jeg gjentar: 12 – av 431 kommuner hadde gode ordninger for folk som kom i gjeldsproblemer. Svaret var å opprette en telefon som, veldig riktig, her ble definert som en henvisningstelefon. Det er slik det oppfattes av dem som bruker den. Det å havne i store gjeldsproblemer, det å være den personen som har flere poser med vinduskonvolutter liggende under kjøkkenbordet, er noe som det ikke kan gjøres noe med ved en henvisningstelefon. Det må gjøres i møte mellom mennesker, med gode fagfolk som kan snakke med andre. Nesten ingen norske kommuner har en egen jurist. Det å tro at vi skal ha gode gjeldsordningssystemer når man ikke engang kan ha den slags fagkompetanse i kommunen, har jeg ikke noe tro på. Dette var et forsøk på å finne en ordning som kan hjelpe mange. Den har hjulpet mange. Det norske samfunnet, der de som har jobbet med denne problematikken står klare til å sette i gang, trenger bare et puff i ryggen, f.eks. ved en oppstartsbevilgning. Det som gjør meg mest oppgitt over behandlingen her i dag, er at flertallet avfeier at ordningen i det hele tatt skal eksistere. Dette er jo en klar beskjed til alle dem som har jobbet for å lage dette i Norge: Dette er ikke noe man har troa på. Dette er ikke noe flertallet kommer til å satse på. Dette er noe man ønsker å parkere så fort som overhodet mulig. Alle de som sto klare til å gjøre dette, og som bare ventet på et klapp på skulderen, får beskjed om at det bare er å pakke sammen og reise hjem, for dette er ikke noe man tror på for å løse problemene her. Det er kanskje det jeg er mest lei meg for i dag.