trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-03-23:
Jeg har lyst til å takke for en god debatt om et viktig spørsmål som opptar svært mange. Tillat meg bare et par små kommentarer til noen av innleggene. Først må jeg si at Lundteigen og Micaelsen hadde en interessant tilnærming. Jeg syns at vi skal ta en ny debatt om vi virkelig ønsker at samferdselsinvesteringer skal være en del av finanspolitikken, eller om man kanskje i større grad skal gjøre den til en del av pengepolitikken. Men det får vi ta en annen gang. Så til Freddy de Ruiter. Jeg tror han må kikke litt på hvilke typer skatteletter Bondevik-regjeringen gjennomførte. Det var nemlig skattelette med ett formål, nemlig å stimulere verdiskaping og vekstkraft i økonomien – og jammen greide vi det også. Så til Irene Johansen, som sier at Høyre vil privatisere Jernbaneverket. Det har vi aldri sagt. Vi har sagt at vi ønsker en Avinor-modell eller en Posten-modell – eller hva man måtte ønske å sammenligne med. Vi har fortsatt mange ubesvarte spørsmål, og jeg og Høyre syns at Regjeringen må avklare hva de vil. Hvem er det som bestemmer samferdselspolitikken? Her får vi altså motstridende signaler fra samferdselsministeren og finansministeren. Hvem skal vi tro på? Det er jo tilsynelatende enighet i salen om at vi bygger for lite veg og bane. Vegene blir stadig dårligere. I dag kom det faktisk en undersøkelse fra Statistisk sentralbyrå som viser at andelen dårlig veg har økt fra 38 til 42 pst. fra 2007 til 2008. Dette øker fortsatt. Hvorfor skal vi fortsette å bygge veg og bane på samme gamle måte, noe som gjennom mange år har vist seg ikke å fungere godt nok? Det er en kjensgjerning at vi bygger mindre vei enn andre land det er naturlig å sammenligne seg med, og langt mindre jernbane. Vi ser i praksis at selve organiseringen har betydning: Ved fristilling av prosjekter i egen selskapsform – gjerne med private involvert – realiserer man prosjekter raskere, mer innovativt og smartere, fordi man må bære ansvaret videre i mange år. Det er veldig synd at finansministeren her avviser initiativet fra samferdselsministeren, slik jeg oppfatter ham. La meg legge til at jeg syns også det er synd at ikke finansministeren er villig til å bruke sin innflytelse til å påvirke politikken i en retning han selv står for, utenfor regjering.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Jeg er verken statisk eller reaksjonær, som representanten Halleraker påsto at en del av oss var. Dagens rød-grønne regjering har vist at ved å prioritere bort skattekutt har det vært mulig å øke innsatsen både på velferd og investeringer i bl.a. infrastruktur. Det er viktig å slå fast ettersom interpellanten antyder at velferdsutfordringene blir så omfattende i årene framover at det vil bli problematisk å få til nødvendige investeringer i infrastruktur. Jeg tror det er mulig å få til begge deler, men da handler det selvfølgelig om å prioritere. Vi velger derfor bort skattekutt som vil koste titalls milliarder kroner årlig. Det kunne derfor være interessant å utfordre interpellanten på om han og Høyre kunne tenke seg å prioritere infrastruktur og velferd framfor skattekutt. Sporene tilbake til Bondevik-regjeringen er i så måte skremmende ettersom det meste da handlet om skattekutt og lite om satsing på velferd og infrastruktur. Denne regjeringen satser stort på investeringer til infrastruktur. Vi erkjenner at behovene er store, og derfor har vi vedtatt en Nasjonal transportplan som er ambisiøs. Den står fast, og vi har til hensikt å følge opp de kraftige satsingene på vei og jernbane som ligger i dagens NTP. Selvsagt ønsker vi mest mulig vei og jernbane for pengene. Men vi er skeptiske til finansieringsordninger som OPS, som gjør at staten blir sittende med noe som kan ligne en husmannskontrakt. Det kan ikke være meningen at staten og bilistene skal betale unødig mye for investeringene i infrastruktur, eller synes opposisjonen det er greit å sløse med skattebetalernes penger på den måten? Som sagt er vi åpne for å vurdere finansieringsordninger som kan gi oss mest mulig igjen for pengene. Derfor gikk vi også inn for å teste OPS-modellen i sin tid, nettopp for å høste erfaringer. Det er også grunn til å nevne at vi også har plassert et par veistrekninger og jernbanestrekningen Oslo–Ski på egne poster på budsjettet. Problemet er at hvis omfanget av en eller annen form for prosjektfinansiering blir for stort, kan det være at en binder opp hele budsjettet. Bare på de tre ferdigstilte OPS-prosjektene betaler en årlig nesten en halv milliard kroner, og vi skal betale de neste 25 årene. Jeg registrerer at interpellantens parti ønsker så mange OPS-prosjekter at hele veibudsjettet vil bli bundet opp etter 2020. Det er forskjell på å barbere seg og å skjære av seg hele haken. Vi er selvsagt lydhøre når det handler om å få mest mulig ut av hver krone som brukes til investeringer i transportsektoren. Men enda viktigere er viljen til å prioritere dette området gjennom de årlige budsjettene. Her har dagens rød-grønne regjering vist en helt annen forståelse og vilje både gjennom Nasjonal transportplan og ved de årlige budsjettene enn den forrige regjering som interpellantens parti var en del av.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-03-23:
Jeg takker statsråden for innlegget. Det kom egentlig ikke veldig mye nytt fram. Tankene bak forskriften er selvfølgelig gode. Det som bransjen og også vi politikere er engstelige for, er at det blir for mye kontroll av små selskaper. Der synes jeg Senterpartiet kanskje burde gå i front og hegne om disse små selskapene som kommer til å få store problemer, for å skaffe personell til mange distriktsområder er vanskelig. Å få til en dublering av personellet, to for hvert ansvarsområde, er veldig vanskelig. Jeg tror at hvis forskriften blir introdusert og gjennomført på den måten som ligger i forslaget, vil man oppnå drastiske forandringer i strukturen for nettselskapene. Det blir færre nettselskap, noe som for så vidt Fremskrittspartiet tidligere har sagt vil være en fordel, men jeg tror ikke det er en fordel for kommunene. Det er stort sett det offentlige, kommuner og fylkeskommuner, som eier nettselskapene. Derfor er også motstanden fra bransjen mot å innføre den svært sterk, både fra de store aktørene, som har reorganisert og bygd opp store egne selskaper for å ta seg av feilsøking, for å ta seg av linjebygging, osv., og også fra de små aktørene som har inngått samarbeidsavtaler. Jeg nevnte at på Vestlandet var det ni små selskaper som hadde fått driftssentralstøtte fra et større selskap. Dette er viktig for at en skal beholde arbeidsplassene, og for at de små enhetene skal kunne virke etter hensikten. Derfor håper jeg at statsråden, når han nå skal legge siste hånd på forskriften, tar hensyn til at man har veldig mange små selskaper rundt om i landet som det er viktig å beholde. Til slutt vil jeg bare takke statsråden for at forskriften kommer nå. Det er greit å få den gjennomført hvis man først skal ha den.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-03-23:
Først noen bemerkninger og kommentarer til representanten Serigstad Valens innlegg. Kritisk kompetanse fins både blant offentlige selskaper og blant private. Det er jo en kjensgjerning at oljeindustrien, alt som produseres i Nordsjøen, det er private selskaper, mens Oljedirektoratet har en kontroll, de har fingrene på rattet. Og det er det vi ønsker. Derfor ønsker vi ikke at forskriften skal bli innført med de byråkratiske føringer som ligger i at alle selskaper skal ha nok kompetanse til å utføre sine jobber. Vi vil ha det sånn som i oljesektoren, det er meget viktig. Kritisk kompetanse må skaffes. Om det er sine egne eller om man leier inn, det er ubetydelig, bare kvaliteten på det som nettselskapet leverer er tilstrekkelig, så er folk fornøyd. Konsumentene vil ikke spørre om det ene eller det andre. Dette er et rent påtrykk fra LOs EL & IT Forbundet, det er ingen tvil om det. Det skaffer mange arbeidsplasser, men det reduserer bunnlinjen, og jeg er helt uenig med representanten Serigstad Valen når han sier at det ikke er så viktig at bunnlinjetallene ikke blir så gode, bare forbrukerne er fornøyde. Det som representanten Serigstad Valen ser ut til å glemme, er at det i stor grad er det offentlige som eier nettselskapene. Utbyttet til kommunene kommer fra denne kraftbransjen – det er viktig for drift av kommunene i Norge – og at det er en gammeldags tanke å drive infrastruktur med outsourcing, deler vel ikke alle representanten Serigstad Valens syn på. Det bør ikke være nødvendig å drifte med egne folk, men med personer som har kompetanse. Det er det det legges opp til fra alle i bransjen. Det er ikke riktig som representanten Serigstad Valen sier, at det er bare de store firmaene i byene som er interesserte i outsourcing. Nei, hele bransjen er unisont enige om at denne forskriften må legges til side. Man må satse på det samarbeidet som er gjennomført og benyttes i dag. Det gir gode resultater. Til slutt så må jeg bare si at vi har hatt mange interessante innlegg, men det er en klar skilnad mellom regjeringspartienes syn på denne saken og de borgerlige partienes, og det er vel ikke noe annet å forvente.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Jeg ble litt usikker på hvor den reelle bekymringa til Fremskrittspartiet nå lå for at det skulle bli færre nettselskaper, hvilket jeg har oppfattet at partiet faktisk var og er for, men akkurat det budskapet skal partiet sjøl få formidle. Representanten Skumsvoll er opptatt av at det ikke var mye nytt i det jeg sa i mitt innlegg. Det er helt riktig. Det kan ha noe å gjøre med at vi hadde en tilsvarende diskusjon før valget i denne salen. Slik sett er vel saken, for å si det forsiktig, relativt godt debattert i salen. Mine vurderinger rundt dette er ikke veldig annerledes nå enn de var sist vi diskuterte det. Så kan jeg berolige representanten Skumsvoll når det gjelder bekymringa for at det skulle bli for mye kontroll. Hele poenget her er å sørge for at det blir tilstrekkelig kontroll. Jeg har ingen ambisjon om at vi skal ha en forskrift på dette området som gjør ting unødvendig vanskelig, bidrar til unødvendig og rigid organisering, uhensiktsmessig organisering og unødvendig ressursbruk. Det er her snakk om, som jeg sa i innlegget mitt, å finne en balanse mellom krav til at det finnes en juridisk enhet som har et ansvar, og som også har en organisasjon som har et tilstrekkelig omfang til at den er i stand til å håndtere de mest kritiske situasjoner, og samtidig tilstrekkelig fleksibilitet til at selskapene også kan foreta fornuftige disponeringer ut fra mer økonomiske motiver og en tenkning rundt drift. Den skal være effektiv i forhold til nettet, slik at kostnadene til forbrukeren blir lavest mulig. Jeg tror det var hovedsaken i det representanten Skumsvoll tok opp i sitt andre innlegg.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Debatten har vel gitt utrykk for at enkelte ser på dette som en forskrift som mer er resultatet av payback time til LO og fagbevegelsen for støtte i valgkamper osv. Jeg synes det er en noe enkel inngang til dette. Ja, det er ikke noen tvil om at et godt samarbeid med fagbevegelsen er en viktig del av grunnlaget for Regjeringens arbeid, men jeg vil nok mene at når vi nå diskuterer en forskrift som NVE har laget et høringsutkast på, så er koblingene relativt vage, for å si det veldig pent, mellom NVE som faginstans, og LO. Så den delen av debatten blir litt på siden. Det er en faglig jobb som NVE har gjort når det gjelder å komme med et forslag, og så skal vi gjøre en jobb for å vurdere forskriftens endelige utforming, men grunnlaget for hele prosessen er basert på fag, og ikke på eventuelle tilknytninger og bånd.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Først til det at vi ikke har kommet lenger når det gjelder infrastruktur og nett. Jeg har sagt det før, og jeg gjentar det gjerne, at når det gjelder de sakene som jeg nødvendigvis har satt meg mer inn i etter at jeg ble statsråd, enn det jeg hadde gjort før jeg ble det, så er nok overraskelsen størst over tilstanden til sentralnettet i Norge. Jeg tror vi skal skille mellom lokalnett, distribusjonsnett og sentralnett. Der har det vært ulike utviklingstrekk, men når vi, i tillegg til å se på det rent fysiske ute, også ser på investeringstakten som har vært, med et dramatisk fall i investeringene rundt 1990 og fram til i dag, ser vi også her en sammenheng. Det har rett og slett ikke vært brukt tilstrekkelig med ressurser på vedlikehold og på nybygging, og derfor står vi jo nå med et Hammerfest-område som ikke er godt nok, et Midt-Norge som definitivt ikke er godt nok, et Bergensområde hvor situasjonen er kritisk, og et Oslo-område som også har et mangelfullt utbygd sentralnett. Vi burde ikke være der i 2010. Så er det jo bare å understreke det som representanten sa, at når situasjonen er som den er, kommer man ikke fra a til b på veldig kort tid, for det er prosesser som skal gjennomgås, det er nett som skal bygges. Men det er all grunn til å understreke at her burde ting vært gjort tidligere, og vi burde hatt en jamnere investeringstakt fra 1990 og fram til i dag – og så handler det faktisk om å gjøre noe med det. Det mener jeg at vi nå har planer for å gjøre. Så er det helt riktig som representanten sier, at jeg ikke kommenterte fornybardirektivet. Det var rett og slett fordi det var slutt på taletida, og det sto langt nede på lista her. Men fornybardirektivet står definitivt ikke langt nede på lista i forhold til jobbing for min og Regjeringas del. Det er også riktig at jeg har signalisert en ambisjon om å forsøke å ta igjen EU i forhold til det etterslepet som vi har som følge av at EU-landene først ble enige sjøl. Jeg ser det, når vi jobber med dette, at materien er omfattende. Det er mye faglig arbeid som skal gjøres for å se på potensialet i Norge og for å se på hva som er mulig å få fram av fornybar energiproduksjon i Norge over denne tidsperioden. Vi har samtaler med EU. Vi har gode prosesser for å ha en felles forståelse av rammeverket for dette og hvordan vi skal jobbe videre med det. Vi har sagt fra Regjeringas side at fornybardirektivet er EØS-relevant, så vi er, mener jeg, i en god prosess, både i forhold til EU og internt når det gjelder kartlegging av ressurser framover. Men det er en stor jobb, og min utålmodighet er der, samtidig som jeg konstaterer at det tar noe tid. Men vi skal gjøre vårt for at vi tar igjen så mye som mulig av det etterslepet som vi har i forhold til EU.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Noen kommentarer til temaer som er tatt opp i debatten. Representanten Solvik-Olsen hadde i og for seg to deler i innlegget sitt. Den ene delen var standpunkter formulert som spørsmål rundt temaer vi har diskutert i denne salen relativt mange ganger før, og representanten er vel kjent med mine svar, så jeg tror ikke jeg skal ta dem nå. Men de spørsmålene som ble tatt opp som ikke har vært tatt opp før, går for det første på linjeføringa til Bergen og beslutningstidspunkt på det. Jeg er opptatt av at vi skal få en så rask beslutning som mulig på det. Jeg deler representanten Solvik-Olsens bekymring og utålmodighet i forhold til situasjonen i Bergen, og det nevnte jeg også i mitt første innlegg. Den krever en løsning. Og så må det balanseres mot en forsvarlig prosess og en forsvarlig behandling av de innvendingene som er kommet til foreslåtte løsninger. Men innenfor den rammen skal jeg garantere representanten at jeg skal bruke så lite tid som mulig på den saken, og at vi skal få en beslutning på det så raskt som mulig – men som sagt med ivaretakelse av nødvendige behov for å vurdere innvendinger og innspill underveis. Så sier også representanten Solvik-Olsen at prosessen rundt dispensasjonssøknaden fra Statnett angående reservekraftverkene i Midt-Norge er et eksempel på en altfor lang prosess i Regjeringa. Der må jeg bare si at jeg er helt uenig. Jeg synes de andre innvendingene som representanten Solvik-Olsen kommer med, blir stilt i et litt spesielt lys når den samme retorikken brukes på en sak hvor det kom en dispensasjonssøknad fra Statnett i vinterferien. Den har vært til behandling i NVE først, er sendt ut på høring – både fra mitt departement og fra Miljøverndepartementet – og høringsfristen gikk ut for noen få dager siden. Det er et minstekrav til en ansvarlig saksbehandling. Så hvis representanten Solvik-Olsen mener at det er eksempel på en for lang prosess, tror jeg nok rett og slett vi er uenige om hva som skal til for å ha seriøse og gode prosesser på viktige og store spørsmål. Når det gjelder Solvik-Olsens spørsmål om NVEs arbeid og ønske om at det ikke blir lagt i en skuff, kan jeg derimot berolige representanten. Det skal ikke bli lagt i en skuff. Jeg ønsker at også Stortinget skal være med i en diskusjon rundt det, og at vi skal ha mulighet til sammen å diskutere og oppsummere vinteren 2010, og også kunne bidra til at vinteren 2011 blir bedre enn den forrige. Representanten Lødemel var opptatt av grunneiere. Det er jeg også – og nå ser jeg at tida er ute. Så da får vi ta den debatten, og noen flere, ved neste korsvei, som jeg er rimelig sikker på også kommer.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Som representanten Solvik-Olsen er vel kjent med, er det nye forslaget til TEK-en på høring. Det er attpåtil sendt på høring fra et annet departement enn det jeg bestyrer. Så å gå inn i en diskusjon om Regjeringens konklusjon på det høringsutkastet som foreligger, tror jeg egentlig representanten Solvik-Olsen har litt forståelse for at jeg ikke kommer til å gjøre nå. Jeg tror rent generelt at noe av utfordringen i den type arbeid er å finne en balanse som ivaretar behovet for å finne de gode enkeltløsningene i enkelte konkrete hus, ved at det må være en ramme som er god nok. Når det gjelder vannmålere og varme ser vi det veldig godt, for man kan ikke bygge en infrastruktur for bare noe få hus. Det må være en plan og et prosjekt som omfatter mange hus, som gjør at kostnaden blir lav nok pr. tilknyttet enhet. Så vi kommer nok ikke dit som jeg oppfatter at representanten Solvik-Olsen er, at her skal vi ikke legge noen føringer fra myndighetenes side. Hvis man ønsker å bruke flis og avfall med mer til noe annet enn å fyre for kråkene eller la det råtne i skogen, trenger vi nasjonale rammer, og vi må ha en plan for å benytte det til varme. Så skal vi bruke noe tid på å diskutere innholdet i den nye TEK-en og hvordan det blir.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Når det gjelder det siste spørsmålet, kan jeg forsikre representanten Solvik-Olsen om at jeg ikke kommer til å legge noen bransjes synspunkter til grunn for energimerkeordningen. Det er et behov for å bruke noe mer tid på å få en ordning som totalt sett er god nok, men det skal være en løsning som i innhold nettopp er så god og så tydelig at merket får en verdi. Representanten Solvik-Olsen sier at det handler om total ressursutnyttelse, jamfør diskusjonen om el/bio og det som debatten etter hvert har gått over i. Den formuleringen, altså total ressursutnyttelse, stiller jeg meg helt bak. Jeg mener det egentlig er det denne debatten handler om. Det betyr ikke at vi, for å sitere, at bioenergi «for enhver pris skal erstatte strøm», som representanten sa, men det betyr at der hvor det er hensiktsmessig, er det et mål å kunne bruke avfall – ressurser som ellers ikke blir brukt – til å varme opp bygninger for å kunne frigjøre el til annen oppvarming eller til annen energibruk i praksis. Sånn sett mener jeg at det handler om den totale ressursutnyttelsen. Innenfor der vil det være mange nyanser, mange enkelttilfeller, men som det overordnede mener jeg at «total ressursutnyttelse» godt kan stå som en oppsummering av denne debatten, og egentlig være en beskrivelse av hva saken til syvende og sist handler om.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-23:
Det å konkurranseutsette drifts- og vedlikeholdsoppgaver av samfunnskritisk infrastruktur er ikke på noen måte en ny debatt. Det er heller ikke noe vi bør ta lett på. Selv om argumentasjonen fra enkelte er pakket inn i begreper som «variasjon» og «fleksibilitet» – jeg hører til og med at distriktsargumenter bringes på banen her – er det lite som skiller prinsippene i denne saken fra andre saker der høyresiden ønsker frislipp, konkurranse og mindre offentlig styring. Vi bor i et langstrakt land. Derfor koster transport av materiell og mannskaper mye når kritiske oppgaver skal utføres. Vi har mange eksempler fra ulike land og sektorer på hva som kan skje om man mangler den nødvendige egenbemanningen der den trengs, når den trengs. I distriktene i Norge er det en høyst reell problemstilling. Som statsråden var inne på, er ikke reguleringer av infrastrukturen til for å plage nettselskapene. En kunne nesten få inntrykk av det når en lytter til enkelte på høyresiden. Reguleringene er til for å sikre at driften av nettet er trygg og at ressursene er der de trengs. Det som er bra for bunnlinjen i et selskap, er ikke nødvendigvis bra for fellesskapet. Om ikke også distriktene har god bemanning innen drift og vedlikehold av nett, kan det ramme befolkning, viktige offentlige funksjoner og næringsliv. Det sier seg selv at med ansvar følger plikter, og omvendt. Det er ingenting som tilsier at det å gjøre drift og vedlikehold av nettet til en vare på et åpent marked, er bra for nettet. Tvert imot vil det by på en ny mulighet til å tjene penger og å spekulere i at det sannsynligvis ikke vil bli behov for stor bemanning flere steder på én gang. Representanten Solvik-Olsen kaller Arbeiderpartiet for gammeldagse, dogmatiske sosialister. Da Solvik-Olsen sa det, begynte jeg å lure på hva representanten ville ha omtalt meg som, men det kan jeg bare undre på. Det som er gammeldags, er ideen om at outsourcing og konkurranseutsetting av samfunnets infrastruktur, er en bra ting. Det lukter 1980-tall, og ideen har svært få meritter å vise til, historisk. Representanten Rudihagen redegjorde godt for eksempel på dette. Den enkle og logiske idé, at de som har ansvaret for nettet, faktisk også skal drifte det, faller også sammen med det som vil være best for lønns- og arbeidsvilkår, tror jeg. Det går gjerne an å hevde at Regjeringen har en skjult agenda om rasjonalisering, og det er ikke noe nytt med konspirasjonsteorier fra Fremskrittspartiets side, men da er jeg interessert i eventuelt å få høre Fremskrittspartiets svar på hvorfor det da først og fremst er de største nettselskapene i byene som har ledet an for å nedbemanne og konkurranseutsette i sin motstand mot konkurranseforskrift. Nei, jeg føler meg trygg på at Regjeringen her vil handle klokt og handle i tråd med fellesskapets interesser, og ikke høyresidens behov for mer kortsiktig tankegang.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-23:
Det er ikke første gang vi diskuterer vinterens kraftsituasjon i Stortinget, og det er med rette. Det har vært mye debatt og bekymring knyttet til de tidvis helt ville prissvingningene vi har opplevd i landets vakreste region, nemlig Midt-Norge. Nå sist har det vært frykt for et nytt prissjokk i forbindelse med utbedring og vedlikehold av nettet til Sverige. Det viser seg heldigvis trolig ikke å bli tilfellet, og det er selvfølgelig veldig bra. Men debatten har så langt, synes jeg, båret preg av en del vikarierende agendaer og en noe selektiv hukommelse blant en del av aktørene som debatterer. Jeg kunne nok en gang ha minnet om at SV advarte mot at dette ville skje i forbindelse med utbyggingen av Ormen Lange, men stortingsflertallet kastet seg ivrig over muligheten for utbygging uten å ta ansvar for forsyningssikkerheten i regionen. Og jeg kunne nok en gang minnet om at Høyres klokkertro på markedet står seg dårlig mot partiets plutselige erkjennelse nå i vinter av at politisk styring av kraftsektoren er viktig og ønskelig. Og det trengs å påpekes. Noe er galt når det til tider i vinter har vært billigere å varme oppkjørselen eller boblebadet på Frogner enn å koke vann i Nord-Trøndelag. Jeg skal kort innom representanten Melings bruk av eksempler. Det er egentlig en annen diskusjon, men jeg kan ikke unngå å nevne det, siden jeg er fra Trondheim, og det er representanten Melings visitt til Trondheim. Det er noe spesielt av Høyre å bruke salget av Trondheim e-verk som eksempel. Det var det Høyre som ledet an i i Trondheim, og det viste seg å være svært dårlig butikk for kommunen. Nettopp her ser vi et eksempel på de ideologiske skylappene Høyre demonstrerte i den forrige interpellasjonsdebatten vi hadde i Stortinget. Jeg tenkte det var verdt å nevne. Men denne debatten mener jeg koker ned til følgende: Det er ikke bare mer kraftproduksjon som skal til for å unngå forsyningsproblemer og sterke prissvingninger, det er også styring med kraften vår. Bare sånn kan vi få forutsigbare priser for folk. Mangel på norsk kraft kan ikke forklare at Midt-Norge var nettoeksportør av kraft i mange av de timene prisene var høyest nå i vinter. Krav til minimumsfylling av magasiner og mer intelligente prissystem for strøm som muliggjøres av ny teknologi, mer penger gjennom Enova til energieffektivisering, et sterkere nett og ny fornybar kraftproduksjon er alle tiltak vi snakker om, tiltak som de fleste av oss er for, og tiltak som vi må gjennomføre for å unngå at denne situasjonen blir en uheldig gjenganger. Men at det også synes å være et tverrpolitisk ønske å gå på systemnivå og snakke om styring av kraftsektoren, synes jeg er veldig gledelig, og det er et nytt og godt ideologisk signal fra høyresiden.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-03-23:
Jeg vil gjerne takke statsråden for hans innlegg. Det synliggjør en erkjennelse av at situasjonen vi har hatt i vinter, er uholdbar for de enkeltmennesker og bedrifter som må betale en uforholdsmessig høy strømregning. Det jeg synes er positivt, er at statsråden er åpen på det og på sårbarheten i kraftforsyningssystemet og overføringsnettet vårt. Dette er ikke nye problemstillinger. Dette er som sagt en priskrise som har vært tidligere, og det betyr at vi har hatt noen år mellom 2003 og frem til i dag hvor vi har hatt anledning til å gjøre en del nettopp for å unngå at vi kom i den situasjonen som vi nå kom i igjen i vinter. Fra Høyres ståsted må jeg igjen beklage at vi ikke er kommet lenger, først og fremst på vegne av dem som nå må gå i banken og betale store regninger, og på vegne av bedrifter som rett og slett risikerer å måtte legge inn årene og avvikle aktivitet fordi de ikke klarer å betale disse høye strømregningene. Men som sagt, jeg setter pris på at statsråden erkjenner situasjonen og utfordringene. Jeg har også hørt med interesse på de planer og tiltak som er tenkt nå fremover, og jeg håper på vegne av alle strømkunder, spesielt i Midt-Norge, at man nå får realisert utbedringer på nettet som gjør at de vil komme mer på det prisnivået som er i resten av landet. Jeg la for øvrig merke til at statsråden ikke kommenterte EU og fornybardirektivet og Norges holdning til det. Som sagt: Regjeringen og statsråden var høyt på banen i høst for å komme på tidslinje med EU. For å få en økt produksjon av energi i Norge og for å få økt fokus på energieffektivisering vil sannsynligvis en implementering av disse direktivene fra EU hjelpe til å sette et ambisjonsnivå og til å legge en handlingsplan. Det ville være fint om statsråden nå kan kommentere det i sitt sluttinnlegg. Til slutt har jeg bare lyst til å gjenta at for å få opp produksjonen av energi i Norge er en av de viktigste tingene vi fra politisk hold kan gjøre, å sørge for stabile, forutsigbare rammebetingelser for dem som vil investere i energiproduksjon. Dette er kostnadskrevende investeringer som krever at man kan ha en forutsigbarhet i mange år fremover, og det er viktig at vi skaper ro og tillit til at rammene vil være forutsigbare, og ikke, som vi har opplevd i en del tilfeller denne høsten, det motsatte.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-03-23:
Jeg har først av alt lyst til å takke for interessante bidrag i debatten, selv om jeg kanskje må være litt gledesdreper i forhold til representanten Serigstad Valens siste innlegg og glede over at Høyre skulle ha blitt tilhenger av en større grad av politisk styring i energimarkedene. Jeg vet ikke om det er det at vi ønsker at priselementet også skulle være en del av kriteriegrunnlaget for å starte opp disse mobile gasskraftverkene i forbindelse med situasjonen i vinter, som gjør at representanten Serigstad Valen tror at Høyre har skiftet mening om hvor mye offentlig styring vi skal ha inn her. Det at Høyre ønsker å ha pris som en del av kriteriegrunnlaget for oppstart, det at vi faktisk ønsket en oppstart, var jo nettopp for å synliggjøre at vi kortsiktig gjør det vi kan for å bedre situasjonen for strømkunder – enkeltindivider og bedrifter – i Midt-Norge. Det er viktig å synliggjøre at myndighetene gjør absolutt det de kan for å lette på det trykket som har vært prismessig. Så synes jeg også at representanten Strøm forherliger veldig situasjonen etter 2005. Det er mulig at det er representantens jobb å gjøre det, men jeg kan dessverre ikke la meg imponere verken over bevilgninger som er gjort, eller saksbehandlingskapasitet i NVE som er økt, når vi kjenner til den situasjonen som er med at saker trekker ut i langdrag både på nettsiden og på produksjonssiden, og at vi ikke har fått tilført mye ny energi inn som er vedtatt av de rød-grønne, som ikke lå der ferdig servert fra Bondevik II-regjeringen, og som er blitt realisert i denne perioden. Representanten Lødemel tok opp spørsmålet om forutsigbarhet for småkraftsatsingen. Det å utnytte energipotensialet den enkelte grunneier og gårdbruker har rundt omkring i landet til å styrke gårdsdriften, er blant den beste distriktspolitikken vi kan få, og det er også god energipolitikk. Igjen håper jeg at vi fremover vil se en helt annen stabilitet rundt rammebetingelser, en helt annen forutsigbarhet, som gjør at aktørene har lyst til å investere, har lyst til å satse og har lyst til å bidra inn i energinasjonen Norge. Men igjen: Takk for interessante innspill i en viktig debatt. Så håper jeg at fremtiden også vil vise en helt annen handling og helt andre resultater av arbeidet fra Regjeringens side i disse spørsmålene.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-23:
Jeg ønsker å omgjøre Fremskrittspartiets forslag til et oversendelsesforslag og ikke realitetsbehandle det i dag. Det gjør vi etter de gode signaler vi fikk, og de meninger og gode intensjoner som det ble gitt uttrykk for fra statsrådens side da denne saken ble behandlet.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-03-22:
På vegne av stortingsrepresentantene Ketil Solvik-Olsen, Oskar Jarle Grimstad og meg selv vil jeg sette fram et representantforslag om en nasjonal plan for vindkraftsatsing i Norge.
Wenche Olsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Saken vi behandler i dag, er to saker med felles innstilling. Det er et representantforslag fra Kristelig Folkeparti om humanitære og helserelaterte tiltak for papirløse migranter og et representantforslag fra Fremskrittspartiet om helsetilbud til illegale innvandrere. Komiteen valgte å behandle begge sakene under ett, da de vedrører samme tema, men har hver sin vinkling av saken. Det er derfor framlagt felles innstilling til forslag i de to sakene. Jeg er glad for at komiteens medlemmer er enige om at retten til akutt helsehjelp skal gis til alle som har behov for det. Noe annet ville være utenkelig for et velferdssamfunn som vårt. Flertallet i komiteen har merket seg at det er uklart hvor langt retten til helsehjelp for personer som oppholder seg ulovlig i landet, strekker seg. Det er ulik oppfatning i komiteen av hvordan nødvendig helsehjelp utover akutt hjelp skal gis, og om helseinstitusjoner skal ha meldeplikt når de behandler personer som oppholder seg ulovlig i landet. Derfor er jeg glad for at Regjeringen har vedtatt igangsetting av arbeidet med endring av prioriteringsforskriften, slik at antatt praksis og forståelse av regelverket om rett til helsehjelp for personer som oppholder seg ulovlig i landet, kommer klarere fram i lovgivningen. Klargjøringen av regelverket vil medføre at helsepersonell vil få tydeligere retningslinjer for hvordan de skal forholde seg til disse pasientene og hvilken behandling som skal gis. Samtidig vil vi få en mer rettferdig behandling av denne gruppen og en større forutsigbarhet. I Arbeiderpartiet er vi opptatt av at de personer som oppholder seg ulovlig i Norge, skal forlate landet snarest mulig. Men det kan ikke forhindre at de har rett til helt nødvendig helsehjelp. Det er en selvfølge at vi skal følge opp vår forpliktelse i henhold til Barnekonvensjonen når det gjelder helsehjelp til barn og gravide. Vi vil også med tanke på hele befolkningen at personer med allmennfarlig smittsom sykdom skal få behandling med fokus på smittevernlovens krav til beskyttelse av befolkningen. Viktig er det også at psykisk ustabile personer som kan være til fare for samfunnet, får nødvendig helsehjelp. Det skaper et tryggere samfunn for oss alle. Det er delt innstilling til forslag i komiteen, men jeg regner med at mindretallet vil fremme og forsvare sine forslag selv. Da Regjeringen er godt i gang med å klargjøre bestemmelsen om rett til helsehjelp for personer uten lovlig opphold i landet, foreslår flertallet i komiteen at representantforslagene vedlegges protokollen.
Wenche Olsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Jeg synes det er ganske spesielt å høre representanten Dåvøy og representanten Bekkevold påstå at flertallet ikke får lov til å stemme for Kristelig Folkepartis forslag. Det er ganske frekt, synes jeg. For oss blir det merkelig og helt unaturlig å skulle be Regjeringen sette i gang med et arbeid som den allerede er i gang med. Det har vi ikke noe behov for. Vi har tillit til at Regjeringen vil gjøre det den selv har vedtatt.
Wenche Olsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Saken som forslagsstillerne her tar opp, er en alvorlig sak. Det er et vanskelig tema, som i aller høyeste grad fortjener at vi har fokus på det. Dette er en sak som ikke har noen enkle løsninger. Bruken av tvang skal selvsagt begrenses til det ytterst nødvendige. Ingen skal behøve å bli utsatt for tvang uten at alt er prøvd på forhånd. Å bli utsatt for tvang kan oppleves krenkende, og mange sliter med det i ettertid. Det er dokumentasjon på at de pasientene som i forkant har vært involvert, har det bedre i ettertid. At vi i Norge ligger høyt på statistikken over bruk av tvang, er bekymringsfullt, og det må tas på alvor. Når vi i tillegg til det ser at det i det enkelte foretak varierer mye, må det være mulig å begrense bruken av tvang. Derfor er det bra at det nedsettes et lovutvalg. Det ligger et stort ansvar på lovutvalget, som skal vurdere etiske, faglige og rettslige sider av dagens regelverk og praksis innen psykisk helsevern, herunder spørsmål om justering/fjerning av behandlingskriteriet og vilkårene for behandling under tvang. Det er viktig at vi får et klarere regelverk på dette området som sikrer pasientrettighetene. Tvang er ingen behandlingsmetode i seg selv og skal kun brukes for å forhindre at pasienten skader seg selv eller andre. Det er positivt at det utarbeides en ny nasjonal strategi for redusert og riktig bruk av tvang i den psykiatriske helsetjenesten. At det forankres i Helsedirektoratet og i de regionale helseforetakene, samt at de forplikter de lokale foretakene, vil bidra til en bred gjennomgang og fokus på å redusere bruken av tvang. Til slutt vil jeg få si at jeg er takknemlig for alle dem som brenner for denne saken, og som holder meg og andre representanter godt oppdatert både via e-post og andre kontakter. Vi må fortsatt ha et stort fokus på bruken av tvang og hva vi kan gjøre for å redusere den. Det betyr mye for den enkelte.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-03-22:
Fremskrittspartiet fremmer i denne saken et forslag om at helsepersonell skal ha meldeplikt til politiet hvis de kommer i befatning med en utlending som antas å oppholde seg ulovlig i riket. Statsråden peker da på taushetsplikten som en beskrankning for at helsepersonell ikke kan melde fra. Så mitt spørsmål er: Hva er grunnen til at helsepersonell melder fra til politiet når det er mistanke om at et barn er seksuelt misbrukt, men ikke når ei jente ulovlig oppholder seg i landet fordi hun seksuelt utnyttes gjennom trafficking? Hvilke lovparagrafer mener statsråden forsvarer en slik ulik behandling av det som jeg opplever som analoge tilfeller? I det første tilfellet har man altså en opplysningsplikt – hvorfor ikke i det andre tilfellet?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-03-22:
Jeg blir litt lei meg når vi får beskyldninger mot oss om at vi driver en inhuman politikk, og at Fremskrittspartiet har det syn at mennesket ikke har verdi. Det er så langt fra sannheten som det kan få blitt. Vi vil verne om asylinstituttet, og vi vil ikke at det skal undergraves. Vi ønsker oss også et klart regelverk på dette området, om hva vi skal gi av helsehjelp. Alle er vi skjønt enige om at det skal ytes øyeblikkelig hjelp, det er det ingen tvil om, men her er det snakk om en grenseoppgang mot det ytterligere helsetilbudet og den medisinske behandlingen man skal yte fra samfunnet, og hvilke plikter man skal legge opp til her. Jeg konstaterer at vi trolig ikke hadde hatt noen illegale innvandrere med Venstres politikk, men det synes jeg er lite interessant i denne sammenhengen. Jeg synes det er mer interessant når det blir hevdet at legene sverger en høyere ed som nærmest er hevet over norsk lov, hvis vi skal forstå Abid Q. Raja rett. Så sies det at det vil bli veldig mye byråkrati, og at det er brudd på taushetsplikten. Helsepersonell har faktisk også en opplysningsplikt. De har en lojalitetsplikt overfor sine arbeidsgivere, og de har en opplysningsplikt overfor myndighetene som de er nødt til å overholde. Jeg brukte som eksempel dette med seksuelt misbrukte barn i mitt spørsmål til statsråden. Da sier statsråden at det er det greit at man melder fra om, for det er ulovlig. Det ble satt opp mot trafficking, som jeg fikk inntrykk av ikke er ulovlig i denne sammenhengen, og det skremmer meg litt. Vi sliter i dag med en rekke personer som bruker asylinstituttet litt tvilsomt – kanskje er det økonomiske motiver, med ønske om et bedre liv, som ligger bak, og kanskje er det ikke akkurat det at man er forfulgt, osv. Risikerer vi nå at vi får en rekke helseflyktninger hvis vi åpner opp på dette området? Jeg merket meg at statsråden sa at prostituerte skulle kunne få abort. Kan vi da få en strøm av mennesker til Norge som ønsker abort, ved bare å påberope seg at man er prostituert? Jeg ser at det er en søkt framstilling, men det er jo faktisk det som kan bli konsekvensen hvis man ikke er ryddig og trekker opp et godt regelverk. Det er det Fremskrittspartiet er på jakt etter. Vi ønsker som sagt å ivareta øyeblikkelig hjelp, men vi ønsker at de menneskene som oppholder seg ulovlig her i landet, skal komme seg hjem så fort som mulig, og at de ikke skal utnytte systemet vårt, som faktisk er bygd opp for å ta vare på de innbyggerne som har rett til å være her.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-03-22:
Jeg er godt kjent med at det er etablert godkjenningsordninger for blodbankvirksomhet, og nå foreslår Fremskrittspartiet at det skal settes i gang et arbeid for å få etablert en sertifiseringsordning for helseforetakene. Som statsråden sier, har direktoratet vurdert det og landet på at det ikke bør innføres et slikt krav. Statsråden peker imidlertid i sitt svar til komiteen på at en tydeliggjøring av internkontrollkravene kan gi den samme effekten. Da er mitt spørsmål: Hva er det konkret statsråden vil tydeliggjøre i internkontrollen for å sikre den nødvendige kvalitet?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-03-22:
Det var saksordførerens siste innlegg som fikk meg til å ta ordet en gang til. Jeg lot det passere da Senterpartiets representant hadde ordet i stad. Jeg er sjeleglad, som tidligere fylkespolitiker, fordi vi fikk den reformen vi fikk i 2002. Jeg er sjeleglad for at vi hadde en statsråd som Tore Tønne som tok det Fremskrittspartiet hadde ivret for flere år tidligere, på alvor, og sørget for at sykehusene ble gjort om til statens ansvar. Så er vi litt uenige om bestiller–utfører-biten. Vi ville ha organisert det på en litt annen måte. Men jeg tror at en medvirkende årsak til at vi kan si at vi nå nærmest for første gang i historien kan få helseforetak som er tilnærmet i balanse, er at det er et statlig ansvar. Nå slipper vi svarteperspillet mellom fylkespolitikere og stortingspolitikere, slik vi kommer til å få se på veisektoren i tiden framover. Så gjøres det et poeng av at når basisbevilgningen økte og den innsatsstyrte finansieringen ble redusert, fikk man mer kontroll, som det ble sagt fra saksordførerens side. Jeg vil påstå at det som også skjedde da, var at helsekøene vokste. Det vi så ved at vi fikk 60 pst. ISF, var at helsekøene som da var på rundt 250 000 personer, ble redusert dramatisk. Fordi man mente at kostnadene kom ut av kontroll, har man gjort om den 60–40-nøkkelen til det omvendte, slik at det nå er 40 pst. ISF-andel og 60 pst. basisbevilgninger, og nå øker helsekøene igjen. Da er spørsmålet: Hvem er det vi er her for? Er det for pasientenes skyld eller er det for at politikerne skal ha kontroll? Det er dét det koker ned til. For Fremskrittspartiets del er det pasientene vi er mest opptatt av. Da synes vi at en høyere ISF-andel er en medvirkende årsak til at vi får behandlet de pasientene som har behov for behandling.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-03-22:
Både statsråden og undertegnede har utdannelse og erfaring innen EDB. Vi vet at i norsk helsevesen har vi en rekke proprietære løsninger, med masse ulike grensesnitt og et utall av det vi kan kalle for hjemmesnekrede kommunikasjonsløsninger. Hvordan mener statsråden at mannen i gata kan være trygg på å ha herredømme over sine personlige helseopplysninger slik at vedkommendes integritet og selvbestemmelse blir opprettholdt – ut fra dette bakteppet og ut fra det foreliggende forslag til struktur rundt et nytt hjerte- og karregister?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-22:
Det er en viktig sak som tas opp. Det gjelder helsehjelp til personer uten lovlig oppholdstillatelse, papirløse migranter. Saken er viktig fordi det trengs en avklaring på dette området. Alle har krav på øyeblikkelig hjelp. Alle har krav på smittevernhjelp. Gravide har krav på hjelp. Barn opptil 18 år, selv om de ikke har lovlig opphold, har i medhold av Barnekonvensjonen rett til helsetjenester i større grad enn voksne. Det vises til at Statistisk sentralbyrå anslår at det befinner seg mellom 10 000 og 20 000 mennesker uten papir for lovlig opphold i landet. Mange av disse representerer en sårbar gruppe som utsettes for vold, utnyttes av arbeidsgivere, trafficking osv. Papirløse migranter har dårligere fysisk helse enn andre. Mange har alvorlige sykdommer, tuberkulose, krigstraumer og generell svekket allmenntilstand. For denne gruppen vil det både av humanitære og samfunnsøkonomiske grunner være riktig å gi utvidet rett, altså ikke bare akutt rett til helsehjelp. Tidlig innsats vil forebygge et forverret sykdomsforløp og dyrere sykehusbehandling. Denne gruppen representerer også en utfordring ved at de kan være bærere av smittsomme sykdommer, som det er svært viktig å få under behandling så snart som mulig. Jeg viser til Helsedirektoratet, som kom med en rapport i fjor vår om migrasjon og helse der retten til helsetjenester for personer uten lovlig opphold var et sentralt tema. De kom bl.a. med følgende anbefalinger: Papirløse skal gis eksplisitt rett til forebyggende og kurativ tjeneste i primærhelsetjenesten. For sårbare grupper som barn, personer med funksjonshemninger, gravide kvinner og eldre bør tilbudet være på linje med tilbudet til befolkningen for øvrig. Det bør etableres nødvendige informasjonssystemer som bidrar til at denne gruppen blir kjent med sine rettigheter. Det bør settes ned et utvalg med representanter for helsemyndighetene, innvandrerorganisasjonene og inkluderingsmyndighetene for å tydeliggjøre ansvarsforhold, rettigheter og plikter for de papirløse. Jeg er fornøyd med at statsråden og justisministeren i fellesskap har startet opp et arbeid med å klargjøre rettighetene til de papirløse migrantene her i landet. Jeg forutsetter også at Helsedirektoratets rapport blir tatt med i det videre arbeidet. SV, som tidligere har markert en dissens i forhold til Regjeringens innstramming i innvandringspolitikken, ser det som skjer i denne saken, som veldig positivt og i tråd med de tradisjoner vi mener norsk innvandringspolitikk bør bygge på.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-22:
I denne saken deler komiteen forslagsstillernes bekymring når det gjelder bruk av tvang i det psykiske helsevesenet. Det er enighet om at tvang må begrenses til et nødvendig minimum. Tvang strider mot grunnleggende menneskerettigheter og selvbestemmelse av personlig frihet. Av dem som blir utsatt for tvang, oppleves det som svært krenkende. Vi i SV er derfor glad for at flertallet mener at behandling skal være mest mulig frivillig, og at tvang bare skal brukes i helt spesielle situasjoner. Norge har mer enn 1 000 tvangsinnleggelser i psykiatrien i løpet av et år. En SINTEF-rapport fra juni 2007 dokumenterer at tvang øker overfor pasientgrupper som psykisk utviklingshemmede, psykisk syke og demente. Norge har en høy andel tvangsinnlagte pasienter, sammenlignet med andre land. Forskjellene ved bruk av tvang ved de forskjellige behandlingsinstitusjonene viser at potensialet for å redusere tvangsbruken er stor. En ny nasjonal strategi for redusert og riktig bruk av tvang i det psykiske helsevernet skal etableres inneværende år. Det skal i tillegg nedsettes et lovutvalg for å vurdere etiske, faglige og rettslige sider ved dagens lovverk knyttet til det psykiske helsevernet. Dette bekrefter at det blir gjort et viktig og riktig arbeid i Regjeringen for å redusere tvang i det psykiske helsevernet. Jeg ser fram til at Stortinget får anledning til å komme tilbake til denne saken når vi ser om de tiltak som skal iverksettes, får effekt.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-22:
Jeg skal bare dvele litt ved dette forslaget om en sykehusproposisjon. Representanten Bent Høie var inne på litt av problemet med å ha en egen sykehusproposisjon samtidig med at man behandler kommuneproposisjonen, nemlig at man da grovt anslått vil behandle oppimot halve statsbudsjettets ramme i juni. Kommuneproposisjonen er på over 300 milliarder kr, og spesialisthelsetjenestens ramme utgjør vel oppimot 100 milliarder kr. Det må jo være et problem for flere enn regjeringspartiene at man skal dele opp statsbudsjettet i to behandlinger, og bare behandle to av sektorene på våren. Flere enn regjeringspartiene må jo ha behov for å kunne se statsbudsjettet i sin helhet og vurdere rammene opp mot hverandre i en helhetlig behandling, slik som et statsbudsjett skal behandles tidlig i desember hvert år. Så jeg har behov for å spørre opposisjonspartiene nærmere om akkurat den problemstillingen som vil oppstå hvis man skal behandle de to tyngste budsjettene separat og legge rammer for det. Den andre utfordringen som har vært omtalt, er dette med forutsigbare rammer og DRG-systemet. Erfaringen har vist at når man har økt basisfinansieringen, basisrammen, til spesialisthelsetjenesten, har man også fått større kontroll med budsjettrammene. Det er stikk i strid med det som Høyre og Fremskrittspartiet foreslår her, nemlig å øke DRG-andelen til 60 pst. Det var jo i de årene vi hadde den høye ISF-andelen, vi hadde størst problemer med å holde rammen innenfor spesialisthelsetjenesten. Mens derimot når vi har redusert ISF-andelen til 40 pst. og økt basisrammen til 60, så har man mer og mer fått kontroll med budsjettrammene, og nå har man budsjettene nesten i balanse i 2009. Så har jeg også lyst til å si at når det gjelder en vurdering av DRG-systemet generelt, legger jeg ikke skjul på at SV er kritisk til hele systemet. Incitamentet er økt volum, og det er avdekket en rekke problemstillinger knyttet til at det er de svakeste pasientgruppene som kommer dårligst ut. Komiteen har vært i USA for ikke lenge siden og besøkt Kaiser Permanente, hvor man viste til at det er andre incitamenter som kan legges til grunn i forbindelse med finansieringen av spesialisthelsetjenesten og helsetjenesten, bl.a. kvalitet, tilgjengelighet, samhandling og forebygging. Det er incitamentordninger som det for SV er mye mer interessant å studere nærmere når vi skal behandle hele finansieringsordningen i Regjeringen – altså andre typer incitamenter som fremmer målsettingen i Samhandlingsreformen. Vi har også eksempler på at et land som Skottland har avviklet hele ISF-ordningen og finansierer det hele med rammefinansiering. De har fått kontroll med økonomien, og leverer gode resultater når det gjelder helsetjenester til befolkningen.