Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-06-18:
I den proposisjonen vi nå skal behandle, fremmes det forslag om endring i havne- og farvannsloven § 23. Forslaget vil innebære en endring i dagens bestemmelser om at havnekassens midler ikke kan brukes til andre formål enn til havneformål. Lovforslaget var opprinnelig tenkt som en særlov for Oslo havn, men i løpet av prosessen viste det seg at en slik begrensning ble problematisk. Lovforslaget vil derfor få samme betydning for alle de 15 havnene som har et havnestyre oppnevnt av staten. Det er imidlertid fortsatt viktig å vektlegge forslagets betydning for den aktuelle situasjonen for Oslo havn. Oslo havn har som alle andre havner rundt om i verden, opplevd forandringer som har endret kravene til havnearealer. Det er denne utviklingen som gav grunnlag for at Oslo kommune og Oslo havnestyre i sin tid vedtok nye retningslinjer for Oslos havn. Disse vedtakene innebar en utflytting av containerhavnen fra deler av dagens havneområder. En slik utflytting ville frigjøre havnearealer som Oslo kommune ønsket konvertert til byutviklingsarealer i Bjørvika. Problemet på det tidspunktet disse vedtakene ble gjort, var lovteksten i någjeldende § 23 og hvilken juridisk partsrolle Oslo havn ville få i forhold til de arealer som ble avgitt, og som skulle kunne gå inn i et byutviklingsprosjekt. Med forslaget til endring i § 23 i havne- og farvannsloven vil Oslo kommune få de muligheter til byutvikling som frigjorte havnearealer har skapt på grunnlag av vedtakene som er fattet. Likeledes vil Oslo havn på en tilfredsstillende måte få ivaretatt sine interesser både økonomisk og juridisk. Det heter i lovforslaget at departementet kan «i særlige tilfelle og på nærmere vilkår gi tillatelse til at eiendommer og andre midler som inngår i havnekassen som nevnt i fjerde ledd, blir investert i prosjekter eller virksomhet med andre formål enn havneformål». I høringsuttalelsen fra Oslos havnedirektør foreslås det at det i lovforslaget blir presisert at havnekassens midler kan brukes til annet enn havneformål kun når det anses å være til havnens beste. Det er grunn til å understreke at forslaget til tillegg i lovens § 23 forutsetter et initiativ fra et havnestyre, dernest at det i departementets forslag forutsetter særskilt tillatelse dersom investeringer av havnekassens midler skal gå til annet enn havneformål. Med dette anses forslaget fra havnedirektøren i Oslo å være ivaretatt. Et flertall i samferdselskomiteen har tilsluttet seg Regjeringens forslag. Det er fra flertallet i komiteen understreket at lovendringen ikke skal bringe havnene inn i forhold hvor havnekassene kan utsettes for tapping eller bli involvert i spekulative eiendomsprosjekter med fare for havnekassens økonomi. Det er flertallets forutsetning at havnekassene fortsatt skal ha kontroll og sikre at verdiene i havnearealene blir brukt til havnerelevante formål i framtiden. Det er dette faktum som etter min oppfatning er grunnlaget for den konstruktive og pragmatiske rollen Oslo havnestyre har spilt i prosessen fram til denne dag. En viktig forutsetning for at vi har klart å forsere de hindringer vi har møtt på veien, har vært at staten skal ha en tydelig rolle som samordner. Det er min oppfatning at staten fortsatt må ha en slik rolle. Vi vil fortsatt risikere hindringer i den videre prosessen. Da vil det være avgjørende at staten gjennom sin autoritet sørger for at alle involverte parter fortsatt skal kunne spille en konstruktiv rolle og få muligheter til å ivareta sine interesser gjennom det eiendomsselskapet for Bjørvika som nå vil bli etablert. Det gjelder altså ikke minst Oslo havn. Med dette tar jeg opp forslaget fra komiteens flertall.