Ivar Kristiansen (Høyre), 2004-12-16:
Jeg tror vi skal være glad for at vi har fått anledning til å behandle denne rapporten i Stortinget i dag, at vi får mulighet til å foreta en evaluering av et av de største prestisjeprosjekter innenfor næringsutvikling vi har hatt, i hvert fall de siste 10–20 år. At noen har vært imot å få denne rapporten behandlet, får vi bare ta til etterretning. Det skulle bare mangle at ikke Stortinget tok seg tid til og bryderiet med å gå igjennom en rapport som har fått så stor oppmerksomhet gjennom tidligere tiders behandling av IT Fornebu-prosjektet og dette av to grunner: for det første for å se på om det er ting vi burde ha gjort annerledes og kunne ha gjort annerledes, og, for det andre, for å se om dette prestisjeprosjektet burde ha fått anledning til å se dagens lys på den måten som det var lagt opp til. Når vi nå i desember 2004 kan se tilbake på hvordan dette løpet gikk, er det noen som kanskje kunne være fristet til å si: Hva var det vi sa? Men jeg skal prøve å unngå å falle for den fristelsen. Det ville sannsynligvis ikke bringe prosjektet mange skritt fremover, men jeg tror det er veldig viktig at Stortinget av og til ser seg tilbake og kanskje lærer av de feil man faktisk gjør. Det er ingen tvil om at i forhold til den opprinnelige visjonen – som man må tilbake til 1995 for å finne, sannsynligvis skapt på hovedkontoret til Fred. Olsen-rederiet – kan ingen komme med den påstanden at man er i nærheten av å ha oppnådd denne. I dag fremstår IT Fornebu som et kontorfellesskap, nokså langt utenfor det man politisk detaljert la opp til og fikk gjennomført og vedtatt i 1999. Det er i hovedsak, som saksordføreren på en utmerket måte redegjorde for i sitt innlegg, bare når det gjelder opprettelsen av Simula-senteret og IT Fornebu Inkubator AS, det kan sies å ha vært en viss måloppnåelse, som det også helt klart fremgår i rapporten fra Oxford Research AS. Rapporten viser videre til at det i realiteten nå siktes mot at IT Fornebu skal utvikle seg til å bli en velfungerende næringspark for Oslo-regionen. Da kan man virkelig si at i forhold til den visjonen som lå til grunn, er senteret på mange måter i ferd med å innta, om ikke en brutal landing, så i hvert fall en landing i forhold til å ha fjernet seg radikalt fra den opprinnelige visjon. Det er derfor tvilsomt om en slik utvikling som vi har sett, er i overensstemmelse med de intensjonene som Stortinget la til grunn, enten vi snakker om å oppnå de distriktspolitiske målsettingene eller om – noe som faktisk var en av hovedpilarene – målsettingen om at dette kunne nå opp på et internasjonalt høyt plan. På det distriktspolitiske plan var det nasjonale utviklingsnettverket, som er klart beskrevet i delmål 3, en viktig begrunnelse for den beslutning som Stortinget i sin tid fattet. Det er relativt skuffende og en klar svekkelse av visjonen at delmål 3 faktisk synes å være helt oppgitt. På samme måte var det i forhold til det internasjonale plan også klart at Arbeiderpartiets og Fremskrittspartiets ambisjonsnivå lå svært høyt. Dette ble også lagt inn som en av hovedpremissene i utviklingen av IT Fornebu. I dag kan vi i alle fall slå fast at promoteringsaktiviteten, som lå spesifisert under delmål 1, er forlatt. Senteret har i størst mulig grad måttet konsentrere seg om – fra vedtaket ble fattet – å leie ut kontorlokaler. Rapporten viser, noe jeg ganske sterkt vil påstå at de fleste var klar over på forhånd, at de fleste internasjonale parker av denne typen, definert i visjonsplanen, ikke har vært lokalisert i pressområder, men i områder som alltid har hatt god tilgang på arbeidskraft, billige tomter og rimelige boliger. Man har i debatten yndet å henvise til eksemplet Oulo i Finland. En annen sak er at slike internasjonale sentre etter hvert har utviklet seg til å bli det vi kaller for pressområder. Men i Norge valgte vi, ved at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet trumfet igjennom visjonsplanen, å gå den motsatte vei. Forretningsideen rundt IT Fornebu gikk altså den helt motsatte vei av det man har gjort i vellykkede internasjonale innovasjonsprosesser. Fornebu-området var og er fortsatt preget av å ha landets høyeste boligpriser og tomtepriser. Det er derfor ikke underlig at stortingsmeldingen stiller spørsmål ved om ikke visjonen allerede i dag kan anses for å ha blitt forlatt, selv om styret i IT Fornebu – ikke overraskende – sier det stikk motsatte, samtidig som meldingen nokså korrekt slår fast at man med økte offentlige bevilgninger ikke vil kunne oppnå hensikten, samtidig som visjonens mål bør bli mer realistisk. Både rapporten og Regjeringen slår fast at prosjektet og statens økonomiske medvirkning vanskelig kan karakteriseres som vellykket næringspolitikk, bl.a. fordi flertallspartiene galant så bort fra nødvendigheten av på forhånd å gjennomføre en behovsanalyse knyttet til lokalisering og knyttet til senterets innhold. Det slås klart fast at eksempelet med IT Fornebu er et dårlig eksempel på næringspolitikk. Det får meg til å tenke litt tilbake på den type næringspolitikk som enkelte gav seg i kast med på 1950-tallet, og som jeg tror vi i hvert fall ikke i dag kan drømme om å gå tilbake til som arena for innovasjon og nyskaping. Så får vi selvfølgelig være åpne for hva fremtiden vil bringe med hensyn til hva slags rolle IT Fornebu skal og kan spille, som representanten Fossli var inne på, når det gjelder Regjeringens plan for en helhetlig innovasjonspolitikk. Men jeg skulle svært gjerne ha ønsket at de partiene som trumfet denne saken igjennom, også visjonsmessig kunne ha tatt seg bryderiet med å gå inn for landing. Det var ikke mye som minte om det i representanten Fosslis innlegg. Jeg tror neppe at vi kan si at det er diskusjonene i Stortinget, mangel på statlig engasjement eller mangel på statlige bevilgninger, penger, til prosjektet som er hovedårsaken til at dette ikke gikk slik som enkelte ønsket og hadde håpet at det skulle gå. Det fins ikke prosjekt i Norge under vignetten «næringsutvikling» som har fått så stor oppmerksomhet, politisk og økonomisk sett, som prosjektet rundt IT Fornebu, og som sannsynligvis så dagens lys på grunn av at vi her fikk en miks mellom IT Fornebu, Norsk Investorforum og det mest profesjonelle vi hadde av lobby i Norge, sammen med noen store politiske, visjonære tanker. Når vi får anledning til å gå igjennom en slik rapport som den som foreligger her i dag, får vi se nødvendigheten av å være varsom med å ha denne miksen mellom politiske interesser og interessenter som kanskje har et annet både økonomisk og politisk mål enn det man bør og skal sette seg når det gjelder IT, forskning og utvikling i dette landet. Derfor mener jeg, som rapporten ganske korrekt slår fast, at det man i dag kan søke mot, er at prosjektet kan utvikle seg til å bli en velfungerende næringspark i og for Oslo-regionen, fremfor å bli et kompetansesenter av internasjonal betydning. Skulle det bli det, så skal vi være sjeleglad for det. Men jeg tror at det er veldig lurt av Stortinget nå å innta landing i denne saken.