Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2007-12-17:
Det forslaget vi nå behandler, går ut på å innføre ytterligere et virkemiddel for å få hevet basiskompetansen hos arbeidstakere i norske bedrifter. Vi vet at det er over 400 000 i Norge som har så svake leseferdigheter eller så dårlig tallforståelse at de har problemer med å fungere i arbeidslivet. Disse menneskene er spesielt sårbare i en hverdag preget av omstillinger og endringskrav. På 1960-, 1970- og delvis 1980-tallet var det en holdning i en rekke norske industrisamfunn at det ikke var så veldig farlig om en ikke gjorde det så godt på skolen, for det ville alltids være arbeid å få i hjørnesteinsbedriften i kommunen. Noe av den samme tendensen ser vi i dag er avdekket gjennom komparative undersøkelser som PISA og PIRLS. Norske barn og unge har et høyt selvbilde, men de scorer dårlig sammenlignet med andre land. Det mest skremmende er at mange norske ungdommer heller ikke har ambisjoner om å tilegne seg kunnskap. De ser ikke viktigheten av det og regner med at de skal klare seg godt. Hver femte elev har problemer med å forstå informasjon og tilegne seg kunnskap gjennom lesing. Det er selvsagt flere årsaker til denne situasjonen. Norsk skole har i en årrekke hatt for lite fokusering på læringsutbytte. En mangelfull lærerutdanning og lav status har ført til at vi ikke har rekruttert de dyktigste fagpersonene til læreryrket. En vesentlig grad av arbeidsinnvandring og mottak av flyktninger og asylsøkere med lavt utdanningsnivå er også en viktig faktor. Videre har vi et velferdssamfunn med mange tilbud og muligheter og et meget stramt arbeidsmarked, som også er medvirkende til at en god del ungdom ikke er sultne nok i forhold til det å tilegne seg ytterligere formalkompetanse. Vi ser også en utfordring i at sosiale forskjeller i stor grad reproduseres. Resultatet er, som nevnt, at vi har en rekke norske arbeidstakere med manglende grunnleggende ferdigheter. En del har blitt gjort for å bøte på dette. I 2002 fikk voksne rett til grunnskoleopplæring knyttet til den enkelte voksnes behov. Men vi ser dessverre at deltakelsen på opplæring på grunnskolenivå ikke har økt noe særlig etter at retten ble innført. Hele 70 pst. av kommunene melder om at de ikke har hatt en eneste majoritetsspråklig deltaker på grunnskoleopplæring for voksne. Dette er skremmende fordi vi vet at det er et stort antall personer som mangler ferdigheter på dette nivået. Her mener vi at det må langt bedre virkemidler til, nettopp for å stimulere denne gruppen til å styrke sine grunnleggende ferdigheter. Det holder ikke med å sende ut informasjonsbrosjyrer til en som ikke behersker lesing. Vi er overbevist om at hvis forholdene legges til rette for den enkelte og arbeidsgiveren stimule-res til å gi den nødvendige oppbakkingen, kan det bety at vi kan få løftet flere opp på et nivå hvor de kan fungere langt bedre i hverdagen. Ut fra innstillingen i saken, brevet fra finansministeren og kommentarene fra flertallet skulle en tro at det kun var bedriften som ville nyte godt av et slikt kunnskapsløft. Men tenk bare på hvordan det å kunne beherske både lesing og matematikk ville løfte det enkelte menneske i hverdagslivet! Tenk hvordan hverdagen forandres når en plutselig kan lese og forstå en husleiekontrakt eller et lånebrev hos banken! Tenk hvordan det vil løfte vedkommende som kan få orden på sitt husholdningsbudsjett fordi han nå er i stand til å summere de faste utgiftene! Det kan vel ikke være tvil om at dette vil gagne den enkelte og samfunnet like mye eller mer enn det vil gagne bedriften hvor vedkommende er ansatt. Vi har også etter hvert en økende gruppe voksne som ikke har videregående opplæring, og som står uten rett til å få dette. Og andelen øker for hvert eneste år. Regjeringen gjorde riktignok et grep i vår, hvor 1978-regelen ble fjernet, men den ble erstattet av en 25-årsregel. En enstemmig opposisjon gikk inn for å fjerne aldersbegrensningen når det gjelder rett til videregående opplæring. Hvis vi mener noe med livslang læring, kan vi etter vår oppfatning ikke ha en slik aldersbegrensning. Ansvaret for realkompetansevurdering ligger hos fylkeskommunen i dag, og det er derfor særdeles viktig med et godt samarbeid mellom fylkeskommunen og arbeidslivet for å legge til rette og tilpasse opplæringstilbudet til denne gruppen. Det kan virke som om det er en viss sammenblanding av begreper når en leser brevet fra finansministeren og komiteinnstillingen. Forslaget går på å stimulere til styrking av den ansattes formalkompetanse, altså noe som fører fram til en bestemt utdanning, og kanskje en gitt autorisasjon. Det er ikke snakk om realkompetanse, som er den kompetansen vi ofte finner hos yrkeslærde eller selvlærde. Fremskrittspartiet ser for seg en enda bedre samhandling mellom utdanningsinstitusjoner og næringslivet ved innføring av en slik skattestimulans. Både videregående skoler, fagskoler, høyskoler og universitet bør være naturlige samarbeidspartnere for næringslivet i arbeidet med å høyne humankapitalen og på den måten styrke landets konkurranseevne. Mange voksne med grunnleggende ferdigheter foretrekker å heve sin egen kompetanse i forbindelse med jobb heller enn skolebasert opplæring, framholder Regjeringen i St.meld. nr. 16 for 2006-2007 om tidlig innsats for livslang læring. Videre sier Stoltenberg-regjeringen i sin regjeringserklæring at de vil arbeide for etter- og videreutdanning, med finansiering både fra arbeidsgivere, arbeidstakere og myndigheter. Vi tar disse signalene på alvor, og vi tar de personene dette gjelder, på alvor. Derfor tar vi opp forslaget om å innføre skattestimulans for bedrifter som bidrar til tiltak som styrker den ansattes formalkompetanse.