Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2014-06-17:
Psykisk helse har de seneste 20 årene fått stadig større oppmerksomhet i takt med store endringer i et moderne samfunn. Noen skylder på karrierejag og ønsket om vellykkethet på alle områder som årsak til utbrenthet og påfølgende psykiske lidelser. Andre rammes av sterke psykiske belastninger etter tunge personlige opplevelser, mobbing, samlivsbrudd eller tap av jobb eller nær familie og venner. Uansett årsak: Den nye regjeringen tar psykiske lidelser på det aller største alvor. Det er også grunnen til at regjeringen har utpekt psykisk helse som et av sine viktigste satsingsområder. Det er nødvendig når psykiske lidelser er en av våre store folkesykdommer og en lidelse som veldig mange en eller annen gang i livet vil stifte bekjentskap med, enten gjennom selv å bli rammet eller at noen man står nær, blir det. Psykiske lidelser er den mest kostbare av alle sykdomsgrupper i Norge. Det gjør behovet for å styrke det forebyggende arbeidet og lavterskeltilbudene i kommunene særdeles viktig. Derfor er det gledelig at regjeringen har varslet opptrapping for psykisk helse i kommunene, noe som vil synliggjøres i meldingene om folkehelse, fremtidens primærhelsetjeneste og den varslede nasjonale helse- og sykehusplanen. Det er også betryggende at regjeringen i kommuneproposisjonen for 2015 varslet 400 mill. kr ekstra til styrking av helsestasjoner og skolehelsetjeneste samt tiltak innen psykisk helse i kommunene. Regjeringen satser også 20 mill. kr på psykiatriambulanser i revidert budsjett. Det er et tiltak som Fremskrittspartiet har arbeidet for i lang tid. Mange opplever frustrasjon i møtet med helsevesenet når de rammes av psykiske lidelser. De blir kasteballer, sendt fra sted til sted. Det underbygger behovet for styrking av det psykiske helsetilbudet i kommunene gjennom at det etableres sømløse overganger mellom tjenestenivåene for å unngå unødvendig ventetid og forverring av plagene. Mange mennesker med behov for psykisk helsehjelp søker også vekk fra fritidsaktiviteter, samvær med venner og annen sosialisering. Man føler kanskje skam over ikke å være i jobb, men man har en diagnose som ikke er synlig for alle. Det er lettere å få aksept for å være hjemme fra jobb med brukket ben – det er rimelig synlig. Derfor er det viktig at vi alle er medmennesker når en kollega, en venn eller et familiemedlem rammes av psykisk sykdom. Trygghet og stabilitet er nøkkelord for at mange psykisk syke kan returnere raskere til skole eller arbeid. Dessverre har for mange, for lenge, ventet på tilbud om psykisk helsehjelp. Derfor er det positive signaler når regjeringen åpner for at kommuner som har kapasitet og kompetanse, kan få ansvar for distriktspsykiatriske sentre. I min hjemkommune, der velkjente og velrenommerte Modum Bad holder til, arbeider man for å få til dette. Allerede er det etablert et lavterskeltilbud i samarbeid mellom kommunen og Modum Bad, som sikrer lokalbefolkningen psykisk helsehjelp omtrent på dagen – når behovet oppstår. Det viser at det er mulig, og modellen kan gjerne kopieres av andre kommuner med tilgang til et psykiatrisk tjenestetilbud i sin nærhet. Når det gjelder forslaget om en femårig kommunal opptrappingsplan for psykisk helse, vil en slik slå veldig ulikt ut for kommunene, fordi mange av dem er på helt forskjellige nivåer i sin utbygging av det psykiske helsetilbudet. Med regjeringens allerede solide satsing på området mener Fremskrittspartiet – sammen med flertallet i komiteen – at det ikke er grunn til å vedta en egen plan for de kommende fem årene på det nåværende tidspunkt. Et område som for lett glemmes når vi snakker om psykisk helse, er både inkludering av – og omsorg for – pårørende. Når noen rammes av psykisk sykdom, påvirker det også ens nærmeste. Det bør i større grad gis tilbud om kurs og tilrettelagt arbeid hos arbeidsgivere som stimuleres til å se positivt på å finne løsninger for pårørende. Egne pårørendesentre kan også være noe å vurdere. Både syke og pårørende skal møtes med forståelse, ikke fordømmelse. Psykisk sykdom oppleves fortsatt av mange som skamfullt og tabubelagt. Slik bør det ikke være.