trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-05-07:
Jeg tror det er en myte når man setter distriktspolitikk opp mot konkurranseutsetting og mener at om bedriftsøkonomi er viktig, vil det ødelegge for distriktene. Jeg tror ikke det stemmer i det hele tatt. Jeg tror hele forutsetningen for et vellykket samfunn og en vellykket utvikling for både distrikt, by og land er at vi har rammebetingelser som er så gode at vi kan konkurrere med andre. Da må vi faktisk ha en regjering som skaper en god økonomi, en økonomi som gjør at våre bedrifter, ikke minst i distriktene og langs kysten, med alle de utgiftene de har, blir så konkurransedyktige og får så gode forhold at de kan klare å få omsatt sine produkter. Nettopp derfor er det viktig at skatter og avgifter går ned. Det kommer næringslivet og bedriftene til gode. Jeg tror det er av helt avgjørende betydning framover at vi får dette til. Jeg mener også at om vi vil det beste for landet vårt, må vi gi næringslivet muligheter – og det har alle partier et ansvar for.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-05-07:
Representanten Holmberg sin tidlegare kollega i Ballangen i Nordland, Høgre-ordførar Einar Gabrielsen, sa følgjande i avisa Nationen den 30. april: «Det regjeringen har gjort i distriktspolitikken er skremmende.» Og han heldt fram: «Distriktspolitikken er preget av en kortsiktig økonomisk tankegang som kan få katastrofale følger for utkantene og for landet som helhet. Jeg er svært skuffet over hva mitt eget parti har gjort i regjering hittil». Han nemnde fjerning av tilskot til drivstoff, fjerning av dei kommunale næringsfonda, sentralisering av offentleg verksemd, manglande satsing på vegutbygging osv. Er dette ei svartmåling? I avisa Varden den 4. mai har representanten Holmberg i ein avisartikkel konkludert med: «Det bør så absolutt være grunn til optimisme». Ja, då kan ein spørje seg: Optimisme til kva da? Er svaret på vår distriktspolitiske utfordring å redusere tiltaksomfanget, så som kutt i SND, fjerning av fraktutjamning, kutt i jordbruksstøtta, fjerning av kommunale næringsfond, regional sentralisering og å fjerne seg frå busetjingsmåla? Er det dette Høgre skal bruke som medisin for ein framtidsretta distrikts- og regionalpolitikk? Er det slik at Holmbergs kollega ordførar Gabrielsen i Ballangen tek feil når han offentleg går ut og åtvarar sitt eige parti? Og trur representanten Holmberg at hennar partifellar i Distrikts-Telemark er glade for den distrikts- og regionalpolitiske utgreiinga og dei signala som ligg inne i den nye politikken?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-05-07:
I nyare tid har hovudmålet vore å halde oppe hovudtrekka i busetjingsmønsteret og ha likeverdige levekår i heile landet. Det bur folk i heile landet, og det gjer at både natur- og menneskeskapte ressursar kan utnyttast til beste for heile landet. Verdiskapinga blir styrt, presset på storbyane blir mindre, og vi får meir mangfaldige lokalsamfunn. Regjeringa ønskjer nå å fråvike denne politiske målsetjinga ved å vri satsinga frå dei næringsfattige områda til regionsenter og område der det allereie er god vekst i dag. Statsråden sa at me skal vere ærlege i forhold til busetjingsmålet. Ja, det er logisk at Høgre vil føre høgrepolitikk, der konsekvensen er endå meir fråflytting frå små lokalsamfunn. Eg erkjenner at det kan vere vanskeleg å stoppe ei sentraliseringsbølgje, men ser ikkje statsråden at denne endra målsetjinga kan ha ein forsterkande effekt, nemleg at ein får ei sterkare urbanisering og sentralisering enn det ein ville ha fått med den breie politiske målsetjinga ein til nå har hatt i distriktspolitikken? Fryktar ikkje statsråden at mange lokalsamfunn nå vil bli mørklagde, og at ein får svenske og finske tilstandar i dette landet? Statsråden har tidlegare varsla at Regjeringa vil vurdere å flytte fleire statlege arbeidsplassar ut av Oslo, og det er positivt. Mitt spørsmål til statsråden er om ho kan vere litt meir presis og nå seie kva for statlege arbeidsplassar dette skal gjelde. I samband med replikkordvekslinga omkring SND tidlegare oppfattar eg nå statsråden som at nedbygginga av SND skal fortsetje, at det er statsråden sin intensjon, og at SND skal vere ein salderingspost i framtidige budsjett.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-05-07:
Ja, president, ein kunne vel kanskje hatt ein diskusjon om det er nødvendig, men på mange måtar blei eg litt usikker da statsråden kom inn på SUT-ordninga. Det som er situasjonen, er at det vil bli eit samrøystes storting her i dag som slår fast at det skal vere ei obligatorisk ordning, og da ønskjer eg berre at statsråden bekreftar at det er målsetjinga hans, og det skal han jobbe etter. Det er klart at han må halde seg til eit regelverk og sjå på ordninga i forhold til det. Men prinsippet må liggje fast når eit samrøystes storting slår fast at SUT-ordninga skal vere obligatorisk. Eg vil berre ha ei stadfesting frå statsråden på at det er det han skal jobbe etter.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-07:
Jeg synes i det hele det var et godt innlegg som ble holdt av representanten Holmberg fra Høyre. Det var mye der som jeg kunne slutte meg til når det gjelder varige, lønnsomme arbeidsplasser og generelt bedre rammevilkår for næringslivet i Distrikts-Norge – mye som jeg synes var meget fornuftig. Det som jeg imidlertid vil ta opp med Høyre-representanten i en replikk, er noe som jeg ser som en viktig distriktsnæring, nemlig turisme – som det for så vidt er sagt lite om. Tidligere har Fremskrittspartiet prøvd å fremme forslag om å liberalisere f.eks. bruk av motorisert ferdsel i utmark. Jeg tenker på snøscootersafari, som både i Sverige og i Finland er store turistnæringer. Det betyr veldig mye også for næringslivet. Det har altså Høyre, av alle partier, satt en brutal stopper for. Selv om dette for så vidt er en marginal bit i den store distriktspolitiske sammenhengen og i virkemiddelsammenheng, tror jeg disse næringene absolutt har en betydning for en del mindre distriktskommuner. Det å drive f.eks. snøscootersafari vil bety mye for å tiltrekke turister til Norge fra utlandet. Jeg har snakket med mange som bor i utkantkommuner, og de har sagt: La oss få bedre vilkår på dette området, dette betyr noe for turismen, det vil bety mye for spesielt vår kommune dersom vi kunne få liberalisert reglene når det gjelder motorisert ferdsel i utmark.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-07:
Det var en svært lite optimistisk Karin Andersen fra SV som nærmest raljerte over hele redegjørelsen, at budskapet i redegjørelsen var: Flytt til byen! Jeg forstår at representanten fra SV er skuffet. Men SV har jo sagt at det er inntektssystemet, landbruket og mer overføringer som skal være redningen for Distrikts-Norge. Nå vet vi at i mange distriktskommuner, spesielt i de minste, har de pengene som overføres ekstra gjennom inntektssystemet, blitt brukt til å skape veldig mange arbeidsplasser i den kommunale sektor. Isteden skulle vi hatt arbeidsplasser i den private, produktive og verdiskapende sektor. Men der er det altså en svakhet i systemet. Får en kommune mye penger, brukes de pengene til å lage veldig mange kommunale og – la oss si – uproduktive arbeidsplasser. Det bør SV ta innover seg. SV er tradisjonelt et parti som står for høye skatter og avgifter. Og ett av problemene for etablering i distriktene er nettopp nivået på skatter og avgifter. Det er slik at de lokale bedriftene får beholde lite av det de selv tjener, til reinvesteringer. SVs modell går ut på at det skal føres tilbake penger via subsidier, via statlige ordninger, istedenfor at bedrifter lokalisert i distriktene burde kunne beholde mer av de verdiene de skaper selv, for å reinvestere i egen næring. Vil det ikke – også etter SVs syn – kunne være en fordel at vi hadde et noe sterkere næringsmiljø, som selv kunne reinvestere i distriktene og dermed skape knoppskyting, øke antall arbeidsplasser, istedenfor – som i dag – at alt slikt skal skje ved statlige overføringer og bevilgninger?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-07:
Jeg må få si meg enig med forrige replikant, som sa at Odd Roger Enoksen fra Senterpartiet nærmest virket fortørnet over denne redegjørelsen. Det er visst Senterpartiets mening at det bare er på landet vi har det gode liv her i Norge. Representanten Enoksen nevnte at han jo selv var kommunalminister i sin tid, og det var nettopp i den tiden det faktisk var størst flytting fra landet og inn til bynære strøk. Da kan man jo spørre seg: Virket ikke politikken som sentrumsregjeringen stod for den gangen? De måtte tross alt klare å gjøre noe på den stunden de regjerte. I dag vet vi at én av fire nordmenn bor på landet, i mer perifere strøk, og det ble vist til at næringslivet er en viktig pilar i distriktspolitikken. Flere partier har selvsagt vært inne på det i dag. Så er det slik at Senterpartiet tidligere har gått inn for å si opp EØS-avtalen. Vi vet at ute i norske distrikter ligger det en del bedrifter som er avhengige av eksport og fri adgang til EU-markedet. Da kan man jo spørre seg, hvis man skulle fulgt Senterpartiet her: Hvordan hadde det da stått til med næringslivet, spesielt i Distrikts-Norge? Jeg tror ikke det ville være noe særlig godt virkemiddel for å snu flyttestrømmen – slik Senterpartiet vil – fra byene tilbake til distriktene.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-07:
Fristilling og konkurranseutsetting av offentlige virksomheter har vært ledetråden i denne regjeringens politikk. På samferdselsområdet ble det tydeligst markert i forbindelse med statsbudsjettet – bl.a. Luftfartsverket og Vegvesenet skal omgjøres til aksjeselskap. Vi ser den samme retningen, den samme tendensen, i helsesektoren, i skolesektoren og i kommunesektoren som sådan. Bedriftsøkonomi blir viktigere og viktigere, samfunnsøkonomi blir mindre viktig i den statlige politikken. Hva slags konsekvenser får dette for distriktene? I andre land hvor dette er gjort, har det ført til økt sentralisering. Distriktene har blitt tapere i denne liberaliseringspolitikken, i den kursen som Regjeringen her har lagt opp til. Så mitt første spørsmål til Holmberg blir: Hvor har man i Europa, i den vestlige verden, de gode eksemplene på at denne fristillingen har ført til gode resultater for distriktene, for småstedene? Det andre spørsmålet blir: Vil Høyre være med på forslaget fra SV og Senterpartiet, hvor vi foreslår at man skal utrede konsekvensene for distriktene før beslutninger blir tatt om hvordan avgjørende politikk på viktige samfunnsområder skal legges opp?
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2002-05-07:
I år har vi hatt noe sjeldent i Nord-Norge. Vi har hatt vår. Det er så sjelden at jeg ikke kan huske sist vi hadde det. Men jeg husker veldig godt for fem år siden, for da ble det satt snørekord 30. april – med nesten to og en halv meter snø på flat mark. Det er andre klimatiske forhold i Nord-Norge. Det er avstander – som Fremskrittspartiet har vært opptatt av. Og det er en lang kyst, hvor vi har enorme ressurser i form av fiskerier og havbruk. Distriktene står for verdiskaping i dette landet. Når det gjelder rammene for næringsutvikling, er dette vanskeligere i Nord-Norge. For til tross for at vi ikke har nådd målene, er det fortsatt spredt bosetting i Nord-Norge. Det er lange avstander. Derfor er jeg glad for at Regjeringen så klart og tydelig sier at den vil satse på Nord-Norge. Det skal fortsatt gis ekstra ressurser. Regjeringen satser på en styrking av tiltakssonen for Nord-Troms og Finnmark. Siden representanten Sandberg ikke nevnte denne landsdelen i sitt innlegg, ønsker jeg å gi ham en mulighet til å kommentere det Regjeringen har lagt fram. Er det fortsatt slik at Fremskrittspartiet vil stå på sine gamle forslag om å avvikle disse ordningene? Sist skulle man gjøre det over tid. Tidligere har man hatt forslag om å gjøre det med én gang. Regjeringens distriktspolitiske redegjørelse der man satser på Nord-Norge, er viktig for Distrikts-Norge.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-07:
Representanten Per Sandberg hadde etter mitt syn eit interessant innlegg. Han er oppteken av moglegheitene som distrikta gir. Det same er Senterpartiet. Men vårt utgangspunkt er at vi må gi dei anledning til å utnytta desse moglegheitene endå betre, altså forsterka innsatsen. Det trur vi er til det beste for dei som bur i distrikta, og ikkje minst til beste for dei som i dag opplever pressproblem i dei største byane. Eg synest det er spennande at Per Sandberg no studerer rapportar som fortel at folk er opptekne av jobb og kommunal service for å busetja seg i distrikta. Eg vil utfordra han på to område. Det eine området er entreprenørskap og gründerverksemd. Trur Per Sandberg at løysinga er skattelette, eller kan han sjå føre seg at kommunale næringsfond og SND kan stimulera gründerar og entreprenørskap? Kva trur Per Sandberg er best? Det andre området er breiband. Ifølgje ein NHO-rapport kan marknaden sørgja for breiband til 75 pst. av landet. Ein ber om statleg medverknad til dei resterande 25 pst. Kan Framstegspartiet vera med på forslag nr. 2 om ein eigen post på statsbudsjettet for utbygging av breibandsnett, for dermed å gje dei bedriftene som Per Sandberg har omsorg for, moglegheiter til vidare drift og vekst?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-07:
Sidan statsråden ikkje vart ferdig med sine svar på førre replikk, skal eg gi henne ei moglegheit til. Er ho villig til å koma NHO i møte, som no påpeiker at marknaden kan syta for utbygging av breiband til 75 pst. av landet, men til dei resterande 25 pst. må staten bidra for at ikkje den delen av landet skal falla utanfor? Vi i Senterpartiet er meir opptekne av dei moglegheitene som ligg i distrikta. På same måten som Høgre ynskjer vi å fokusera på alle dei positive verdiane som finst, men i motsetnad til Høgre meiner vi at innsatsen må forsterkast i staden for å verta redusert. Det mest påfallande med debatten i dag er jo det tilbaketoget som Kristeleg Folkeparti og Venstre har føreteke i høve til debatten om regional- og distriktspolitikk i fjor. Det trengst framleis ei oppklaring frå desse to partia på eitt område, og det er det som gjeld målet om å bevara hovudtrekka i busetjingsmønsteret. For i sin kommentar til den utgreiinga vi behandlar i dag, seier Anita Apelthun Sæle at Kristeleg Folkeparti vil bidra til å vidareutvikle vekstkraftige regionar i alle delar av landet og bevare hovudtrekka i busetjingsmønsteret, slik at ein framleis er i stand til å ta ut det verdiskapingspotensialet som finst. – Er det slik at Regjeringa vil vareta hovudtrekka i busetjingsmønsteret, eller er det, som statsråden tidlegare har sagt, forlate?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-07:
Senterpartiet sitt utgangspunkt er at jorda, skogen, havet, vannkrafta og olje- og gassressursane framleis skal danna grunnlaget for utvikling av arbeidsplassar og busetjing i heile landet. Reiseliv, skipsfart og kommunikasjonsteknologi er døme på næringar som kan utnyttast endå meir, til beste for ei betre fordeling av arbeid mellom by og land. Betre balanse mellom distrikta og sentrale strøk vil òg redusera pressproblema i storbyane og gi distrikta ny vekst. Til dei som oppfattar distrikta som ein einaste stor utgiftspost, vil eg anbefala ein reprise av NRK-programmet «Sogn og Fjordane – Norges amme»». Ein forsterka innsats inneber faktisk ei tilbakeføring av midlar i større grad enn i dag i forhold til dei svære ressursane som distrikta avgir til storsamfunnet. Det å ha som ambisjon å oppretthalda hovudtrekka i busetjingsmønsteret er for oss eit langt meir offensivt utgangspunkt enn det statsråd Solberg hadde då ho presenterte utgreiinga si. Ho sa i Politisk kvarter: «Det betyr at vi ser at for de neste 20 årene så bør bosettingsmålet være at vi skal skape balansert vekst mellom landsdelene i Norge og det er en kjempeoppgave i seg selv.» … «Men vi kommer altså til å redefinere det som har vært det gamle bosettingsmålet, nemlig at vi skal ha spredt bosetting over hele landet, eller opprettholde bosettingsmønsteret i hovedtrekk sånn som det er i dag. Det mener vi er urealistisk i fremtiden å kunne oppnå.» Ut frå det er det eit overraskande tilbaketog i dag frå Kristeleg Folkeparti og Venstre. Vi ynskjer å utfordra Regjeringa på tre område: For det fyrste infrastruktur – både standardheving og utbetring av riks- og fylkesvegnettet, oppfølging av rassikringsplanar som allereie ligg føre, reduserte ferjetakstar og statleg medverknad til utbygging av breiband der marknaden ikkje er sterk nok til å sikra dette. For det andre betre vilkår for næringslivet, under dette redusert arveavgift og dokumentavgift, eit skattesystem som prefererer kapital som blir verande i bedriftane, og ei styrking av SND, SIVA og kommunale næringsfond. For det tredje moglegheit til ein større offentleg innsats når det gjeld skule, barnehage og eldreomsorg i alle kommunane i dette landet. Kommunane skal vera effektive og serviceorienterte. Etter revidert budsjett i dag må meir enn den tredelen som har varsla kutt i kommunebudsjettet, faktisk gjera det i inneverande år.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-07:
Eg registrerer den milde oppmodinga i presidentens annonsering. Eg har registrert at representanten Inge Lønning òg til tider har teke ordet på slutten av ein debatt som han syntest var viktig, og der andre har hatt meir taletid. Det er nokre interessante trekk ved denne debatten i dag som på tampen òg skulle gi moglegheit for ei styrking av distrikta. Noko av dette kjem faktisk frå representanten Per Sandberg. Han tek til orde for sterkare satsing på vegar. Eg bur i eit distrikt der eg ser at einskilde gir opp. Det er ein riksveg som går gjennom fleire fylke, Rv 13, som dessverre ikkje har fått tilført høgst nødvendige midlar, trass i at det er ledig anleggsutstyr og ledige folk innan denne sektoren. Eg håpar at det kan etablerast eit fleirtal på Stortinget, der Senterpartiet inngår, i forhold til å styrkja vegbygginga som eit grunnlag for større busetjing i distrikta. Så registrerer eg at Framstegspartiet tek til orde for eit fond som skal vera til hjelp for gründerar og entreprenørskap. Lat meg då minna om at SND var meint å vera eit statens nærings- og distriktsutviklingsfond. Lat oss no i fellesskap pressa på Regjeringa slik at dei følgjer opp med midlar, men på ein måte som gjer at midlane blir brukte i distrikta. Det er omdelt eit forslag i salen i dag, som Framstegspartiet kan slutta seg til, for å få dette til. Og om Kristeleg Folkeparti står for det dei har stått for før, skulle det vera visse moglegheiter på det området. Så seier Per Sandberg at me må lytta til produsentane innan landbruket. Eg er svært overraska over at Framstegspartiet ikkje har registrert den store tilslutninga av produsentar som organisasjonane i landbruket har. Dei ber om eit landbruk som gir moglegheiter utover dei tettast busette områda, òg for å kunna halda fram med å produsera rein og trygg mat. Når det gjeld breiband, har eg ei utfordring til Regjeringa til slutt, for eg synest det er høgst uklart kva statsråd Solberg der eigentleg seier. Vil Regjeringa styrkja innsatsen for breiband og delta utanom dei 75 pst. av landet som marknaden kan ta?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-05-07:
Representanten Inge Ryan inviterte for kort tid sidan til ein interpellasjonsdebatt her i Stortinget om distriktspolitikken. Eg forstod han slik at han uttrykte eit sterkt ønske om at det blir sett ned ein distriktskommisjon der det vil vere viktig å få til ein grunnleggjande analyse av årsakene til den sentraliseringa vi har sett i samfunnet vårt over lang tid. Eg oppfatta òg representanten Ryan slik at han ønskte nye offensive tiltak for å fremje ein distriktspolitikk som skal gi optimisme i dei områda av landet som opplever fråflytting og stagnasjon. Han nemnde i den forbindelse eksempel på område som har hatt ei svært negativ utvikling. Statsministeren gav SV og Ryan ros for initiativet om å setje ned ein kommisjon, og mange av oss oppfatta statsministeren slik at han nok ville ta eit initiativ i retning av å få sett ned ein politisk samansett kommisjon. Statsministeren gav faktisk uttrykk for at han ville sjå fordomsfritt på saka. I førre veke la ein annan medlem av Regjeringa fram sine tankar på vegner av den same regjeringa, Bondevik II-regjeringa, om korleis distrikts- og regionalpolitikken skal sjå ut i tida som kjem. Der er det mange ord, lite handling og ingen pengar til tiltak. Eg vil gjerne utfordre representanten Andersen til å kommentere samanhengane i Regjeringa sin distrikts- og regionalpolitikk med bakgrunn i dei forholda som eg har nemnt, og òg med bakgrunn i den sveltefôringa av distrikts- og regionalpolitikken som Regjeringa la opp til i sitt budsjettforslag for 2002.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-05-07:
Kristeleg Folkeparti skrytte uhemma for nokre år sidan av at regjeringa som dei var med i, var «i ferd med å gjennomføre den største distriktspolitiske satsingen på 90-tallet». Kristeleg Folkeparti var på rett kurs på fleire område. Den førre Bondevik-regjeringa foreslo nemleg å styrkje kommunale næringsfond, auke satsinga på regional samordning, gi meir støtte til arbeidet med vasskvaliteten i bedriftene og satse på fraktutjamning på bensin og grønsaker. På alle desse områda fører Bondevik II-regjeringa no ein annan politikk. Ein fjernar kommunale næringsfond, ein kuttar i all støtte til regional samordning, støtta til arbeidet med vasskvaliteten i bedriftene er borte, og dette med fraktutjamning blei stroke frå budsjettet. Og som om ikkje dette var nok: Det blei kutta 350 mill. kr i distriktspolitiske verkemiddel, og verkemidla i næringspolitikken blei reduserte med 1,7 milliardar kr. Lista kunne ha vore lengre. Reaksjonane frå mange kommune- og fylkespolitikarar i Kristeleg Folkeparti har vore veldig sterke. Spørsmålet mitt til representanten Apelthun Sæle blir derfor: Er Kristeleg Folkeparti tilfreds med det linjeskiftet som vitterleg har skjedd i partiets distriktspolitikk det siste halve året?
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2002-05-07:
Et påfallende trekk ved innlegget fra SVs Karin Andersen er frykten for vekstkraftige regioner, frykten for regioner med regionsentre som fungerer som motor for utvikling i hele regionen. SV virker helt opphengt i å opprettholde til dels kunstige regiongrenser, eller det som de i et forslag kaller «bosettingsmønsteret» og «likeverdige levekår i hele landet». Landet skal etter SVs mening bare bygges med nye, store statlige bevilgninger og en politikk hvor man er livredd for forskjeller. Regjeringen tar jo innover seg at tiden er overmoden for å legge til rette for en ny politikk. SVs svar er bare et forslag. De tør ikke! De sender jo selv de sterkeste signalene om fortsatt sentralisering og fraflytting. I alle landsdeler finner vi vekstkraftige regioner med tro på seg selv, med sterke kompetanse- og næringsmiljøer, og ved å dyrke egne fortrinn og videreutvikle det man lokalt allerede er god på, vil mange regioner ha svært gode fremtidsutsikter. Og når Regjeringen nå spisser SND til å prioritere nyskaping, kan dette bli riktig bra politikk. Vekstkraftige regionsentre har også mange av de kvaliteter som en stadig mer urban befolkning søker. Men nærheten til den livskvaliteten man lettere finner under mer landlige forhold, er jo nettopp styrken i en politikk der vi satser mer på motorene. Mine spørsmål er enkle: Hvorfor er SV så livredd for å si at vi må satse mer på egen vekstkraft? Hvorfor er SV så redd for de konkurransefortrinn man faktisk selv har i Distrikts-Norge? Og hvorfor er svaret alltid bare nye utredninger og nye statlige bevilgninger – en politikk som svekker det som er bra, og som tildekker mangel på egen vekstkraft? SV står for en politikk som er et status quo-tyranni, hvor man er livredd for å endre kurs i tilfelle det har en virkning.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2002-05-07:
Det mest fremtredende ved innlegget til Senterpartiets Odd Roger Enoksen er den nesten øredøvende pessimismen og den defensive holdningen til hvilken vekstkraft, som han selv så glitrende beskriver, som ligger i distriktene. Norske kommuner, om de ligger nær eller fjernt fra såkalte sentrale strøk, har ikke bare et ansvar for tjenesteproduksjon og andre primæroppgaver, men også for egen utvikling. Grunnlaget for vekst og utvikling ligger jo lokalt. Kommuner med vekstkraftig næringsliv – og dem er det mange av – kjennetegnes nettopp av en gründerkultur, samarbeid og evne til nyskaping, samtidig som de er integrert og fungerer som motorer i større regionale næringsmiljøer. Kommuner som er opptatt av egen fremtid, må selv gripe tak i disse utfordringene og så sammen med lokalt næringsliv finne frem til hva som kan gjøre kommunen og regionen mer næringsvennlig, hvilke regionale allianser og strukturer som bør bygges, og hvordan nyskaping og entreprenørskap kan stimuleres, og det kan bety utbygging av bredbånd eller annen infrastruktur. Utallige næringsplanprosesser rundt i landet de siste årene gir jo solid dokumentasjon for at dette virker. Mitt spørsmål til Senterpartiet er helt enkelt: Hvorfor da den totale avvisningen av dette positive samspillet? Hvorfor er det bare økte statlige bevilgninger som er løsningen, når vi begynner å få flere års erfaring med at dette alene ikke virker, men bare tildekker problemet?
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2002-05-07:
Jeg kan bekrefte saksordførers opplysning om at det hersker en bred og tverrpolitisk enighet i kommunalkomiteen om innholdet i St.meld. nr. 7, Om helse, miljø og sikkerhet i petroleumssektoren. Dette er, som allerede nevnt, den første meldingen av et slikt omfang siden 1993, og den tar for seg utviklingstrekk, regelverk og tilsyn, særskilte problemstillinger på HMS-området, samarbeid mellom myndighetene og partene, satsingsområder og administrative og økonomiske konsekvenser. Meldingen er kort og godt en gjennomgang av helse-, miljø- og sikkerhetssituasjonen i petroleumsnæringen. Dette området blir stadig viktigere. Utstyr eldes, teknologien forbedres, og kravene om mer effektiv drift medfører stadig større krav til både aktører, ansatte og tilsynsmyndigheter. Næringen har selv ansvaret for HMS-tiltak, og departementet uttrykker da også i meldingen tilfredshet med gjennomføringsviljen. Det er altså en samlet komite som i all hovedsak støtter de anbefalingene som ligger i meldingen. Det er imidlertid et par punkter som splitter. Det ene er synet på spørsmålet om arbeidstakerrepresentasjon i lisenskomiteene. Fra Høyres side finner jeg det viktig å understreke at dette er et spørsmål som må ses i sammenheng med andre former for arbeidstakermedvirkning. Det er mange både prinsipielle og mer pragmatiske problemer ved arbeidstakerrepresentasjon i lisenskomiteer. Derfor står Høyre sammen med Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti om en merknad om at vi ikke vil konkludere i dette spørsmålet før det er nedsatt en egen arbeidsgruppe som har gjennomgått hele problemkomplekset og drøftet arbeidstakermedvirkning på bred basis. Da er det spesielt viktig at en slik arbeidsgruppe får mandat til å foreta de tiltak den ser som nødvendige. Fra Høyres side er det heller ikke aktuelt å støtte mindretallsforslaget fra Arbeiderpartiet og SV om endring i arbeidstakerrepresentasjonen i rederistyrer. Vi forutsetter at arbeidstakerne har den representasjon og innflytelse som lov og regelverk tilsier. For øvrig vil Høyre stemme for de tre punktene som utgjør komiteens innstilling til vedtak her i Stortinget, herunder punkt II om SUT-ordningen.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2002-05-07:
Det er ein debatt vi har hatt før som no kjem opp igjen, nemleg den budsjettdebatten vi hadde i haust. No kan det vera diskusjon om kva som var lurt, kva som verkar, og kva som ikkje verkar bra av dei kutta som vart gjorde. Då vil eg minna representanten Sandal om at også den førre regjeringa gjorde kutt som var betydelege. Då Stoltenberg-regjeringas budsjett vart lagt fram, var det der forslag om eit kutt på 300 mill. kr til SND. Eg hugsar såpass langt tilbake som til revidert budsjett i 2000 – i desse tider når revidert budsjett vert lagt fram, kan vi vel minna om det – og då kutta også den same Stoltenberg-regjeringa 300 mill. kr til SND. Dette er gjort av fleire regjeringar for å få ein totalitet i budsjettet. Men vi har altså no ei regional- og distriktspolitisk utgreiing til debatt. Eg er faktisk fornøgd med svært mykje av det som vert gjort både av gamalt og nytt innanfor distriktspolitikken. Eg har lyst til å gjenta, for eg synest at det kjem for lite fram, det som faktisk står i utgreiinga. Eg kan ikkje nemna alt, for det er veldig mykje som står i denne utgreiinga, men det står at vi skal ha gode rammevilkår for næringslivet, det står at vi skal etablera kunnskaps- og forskingsparkar, næringshagar og rugekassar, inkubatorar – altså at desse Petter Smart-ane skal få hjelp. Det står at vi skal spissa dei bedriftsretta verkemidla og apparatet rundt inn mot dei områda der den private marknaden ikkje fungerer tilfredsstillande. Det er Kristeleg Folkeparti-politikk. Vi vil gjera dette. Vi skal satsa på entreprenørskap i utdaningssamfunnet, og vi skal vidareutvikla ressursbaserte næringar som fiskeri, havbruk, jordbruk, skogbruk og reindrift. Desse tinga som Kristeleg Folkeparti har vore opptekne av, skal vi satsa vidare på. Og så vil eg leggja til ein siste ting, nemleg gode samferdselsløysingar. Og dei som har følgt med og sett revidert budsjett i dag, ser at ein no også skal kunna bruka ferjesubsidiane for å løysa vegprosjekt, og det har eg, og eg trur fleire av oss, slåst for i ei årrekkje.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2002-05-07:
Ein vert forvirra her. Det kan jo også ha noko med retorikken frå denne talarstolen å gjera. Det som ligg fast, er at ein tek i bruk og fører vidare dei aller fleste av dei distriktspolitiske verkemidla som har vore i bruk i dette landet. I tillegg forsøkjer ein å finna nye, generelle verkemiddel for å nå dei målsetjingane som har vore felles for alle i denne salen, nemleg at heile landet skal takast i bruk. Og så er det jo slik at nye dagar gjev nye moglegheiter. Når det gjeld det som står i utgreiinga om den distriktsmessige satsinga i Nasjonal transportplan, er eg og Kristeleg Folkeparti, sjølvsagt, svært fornøgde med det som står der. Det går på at dei uttransporteringsordningane som vi har i Noreg, ikkje er gode nok. Fyrst og fremst vil eg leggja vekt på den vanskelege situasjonen som næringslivet i distrikta er i – eg kjenner Kyst-Noreg best – med omsyn til å få varene fram til hovudfartsårene. Hovudfartsåra, som delvis er bygd, men som burde ha vore bygd vidare ut på Vestlandet, heiter Kyststamvegen. Den vil nemleg kunna avlasta Austlandet og transporten over fjellet, og ein vil nå marknadene med f.eks. fisk, som er ein vesentleg del av den nye og aukande vekstnæringa på Vestlandet, eit heilt døgn før ein gjer det i dag. Det vil vera gunstig for næringane, det vil vera gunstig for distrikta, og eg trur at det vil bety at vi kan auka produksjonen og den næringsutviklinga som er på Vestlandet, og då vil også folk bu der.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2002-05-07:
Eg er veldig glad for at vi kan få den påskrifta frå SV at vi er eit sindig parti, og vi tek gjerne mål av oss til å halda fram med å vera det òg. Når mange vert fortørna, sjølv sindige menneske vert fortørna, så er det viktig – og det har vore min bodskap – at ein les denne utgreiinga, for den gjev eit veldig breitt spekter av verkemiddel, som skal brukast målretta dersom ein treng hjelp, og generelt der ein kan klara seg sjølv med litt betre rammevilkår. Eg synest at denne utgreiinga er god, og eg håpar at vi kan få formidla det på ein skikkeleg og verdig måte til alle våre sindige representantar ute i distrikta. Ja, kven vert vi omfamna av? Eg håpar det kan vera litt varierande. Dessutan vil eg påstå at dei fleste partia har gode element også i sin distriktspolitikk, og dersom nokon er glade for at vi vil byggja vegar, så er det greitt nok, sjølv om det er Framstegspartiet – det er faktisk veldig greitt. Dersom nokon er glade for at vi vil spissa bedriftsretta verkemiddel og apparatet rundt inn mot dei områda der den private marknaden ikkje fungerer tilfredsstillande, så er eg glad for støtte her òg. Det eg vil seia med dette, er at denne utgreiinga har eit veldig breitt spekter som fleire parti kan kjenna seg igjen i, og dersom SV les den riktig nøye, vil dei også kjenna seg igjen når det gjeld mange område.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2002-05-07:
Saksordføraren har sagt det viktigaste i denne saka, og komiteen stiller seg i all hovudsak bak. Men eg vil koma med nokre få kommentarar, og då vil eg understreka at oljeeventyret for oss som bur på kysten, også har stått fram som eit eventyr for satsing på helse, miljø og sikkerheit, jamvel om det har vore ein del store ulykker. Sikkerheita i Nordsjøen har stått fram som mønsterverdig også for næringslivet elles, og det skulle eigentleg berre mangla, for fortenesta er eventyrleg, for å verta i biletet, når vi taler om havets svarte gull, og kvart eit lite uhell på sokkelen kan lett utvikla seg til ein katastrofe. Innføring av ein nullfilosofi er derfor viktig. Den går ut på at ulykker ikkje skjer, men vert valda, og dei kan derfor førebyggjast. Målet er altså null skadar og null ulykker. Dette føreset naturlegvis ei kontinuerleg fokusering på risikostyring, på førebygging og læring. Det er viktig at næringa i framtida, som i fortida, skal vera i forkant når det gjeld omsynet til sikkerheit og arbeidsmiljø, og at vi ikkje godtek at ein opplever tilbakeslag på HMS-området, slik ein for så vidt har gjort. Vi krev faktisk litt meir av petroleumsverksemda. Verksemda i Nordsjøen skal vera eit førebilete for landbasert verksemd, og det skal vera trygt å jobba på sokkelen. Derfor ynskjer Stortinget også å vera tett på utviklinga, og det er ein samla komite som ber Regjeringa om å fremma ei stortingsmelding om HMS-tilstanden i petroleumssektoren kvart fjerde år. Som det har gått fram av saksordførarens innlegg, er det stor semje i denne innstillinga. Det er berre på nokre få område det er ein viss divergens, og den eine divergensen går for så vidt rett gjennom dei partia som dannar regjering. I energi- og miljøkomiteens høyringsutsegn til innstillinga ber også regjeringspartia om at SUT-ordninga vert obligatorisk. No er ikkje dette ein reell meiningsforskjell; også i kommunalkomiteens merknader viser regjeringspartia til at SUT-ordninga ser ut til å fungera godt. Men Høgre og Kristeleg Folkeparti meiner at vi har tid til å venta på den evalueringa som var varsla for ordninga, og som skulle vera ferdig allereie på slutten av dette året. Men når fleirtalet ikkje vil venta, men vil ta standpunkt no, så ser eg ingen grunn til å stemma imot eit fleirtalsvedtak av ein slik karakter. Eg anbefaler derfor Kristeleg Folkeparti sine medlemer å stemme for forslaget om obligatorisk SUT-ordning i dag.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-07:
Jeg har gleden av å kjenne mange KrF-politikere som driver med lokalpolitikk. Det er både dyktige og trivelige folk, og ikke minst så opptrer de veldig sindig. Kristelig Folkeparti syns jeg kjennetegnes ved at de har meget sindige politikere. Men når det gjelder distriktspolitikken, har jeg faktisk opplevd at de fra å være sindig i enkelte sammenhenger, har opptrådt noe mindre sindig, for de er noe fortørnet over den politikken som føres. Samtidig får vi høre fra representanten Sandberg i dag at den redegjørelsen som ligger framfor oss, er et steg i retning av Fremskrittspartiets politikk. Så mitt spørsmål til Apelthun Sæle blir følgende: Er man bekvem med at man på den ene siden blir omfavnet av Fremskrittspartiet i distriktspolitikken, samtidig som de dyktige, sindige lokalpolitikerne rundt omkring i landet er noe fortørnet over Kristelig Folkeparti?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-05-07:
På veien fram hit prøvde jeg fortvilet å finnet et sitat fra den mest leste bok for å kunne beskrive den følelsen jeg har i forhold til det som har skjedd. Det var ikke så helt enkelt på de få meterne fra plassen min og fram hit. Men jeg skal i hvert fall gi Jan Petersen rett i én ting: Den største forskjellen på denne regjeringen og den forrige er at Senterpartiet er byttet ut med Høyre. Det denne regjeringen i dag står for på alle de områdene jeg var innom, er ren Høyre-politikk. Og det er oppsiktsvekkende at Kristelig Folkeparti – selv om de ikke er det største partiet i Regjeringen – har akseptert et slikt distriktspolitisk linjeskifte som man har vært med på. Nå innebærer ikke det jeg sier, noen form for skryt av Arbeiderpartiets distriktspolitikk. Når Arbeiderpartiet nå kritiserer kuttene i distriktspolitiske virkemidler, er det viktig å være klar over at vi nå faktisk er tilbake til det nivået disse virkemidlene lå på før sentrumsregjeringen overtok i 1997. Vi er altså tilbake til det nivået Arbeiderpartiet mente var akseptabelt. På den andre siden har jeg selvfølgelig heller aldri lagt skjul på at Arbeiderpartiet og Senterpartiet står hverandre langt nærmere i distriktspolitiske spørsmål enn det Senterpartiet og Høyre gjør. Det har vi tydelig fått demonstrert gjennom denne redegjørelsen og det taktskiftet i politikken som har skjedd etter regjeringsskiftet. Det oppsiktsvekkende er ikke det Høyre gjør – dette er ren Høyre-politikk. I alle de årene jeg har vært på Stortinget, har vi sett at Høyre ønsker en slik utvikling som denne. Det oppsiktsvekkende er at man altså har klart å få Kristelig Folkeparti og Venstre med på lasset. Det synes jeg er synd. Det er befolkningen i Distrikts-Norge som over tid får betale prisen for dette – dessverre.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-05-07:
Jeg sa i mitt innlegg at man ikke trengte å reise veldig mye rundt i dette landet for å se den optimisme og tiltakslyst som råder rundt omkring. Men for dem som ikke har tid til – eller ikke gidder – å reise rundt, eller ikke synes det har noen hensikt, skal det faktisk heller ikke mer til enn å lese statistikk for å se at det er distriktsfylkene som topper eksportstatistikken, og at det er Oslo og Akershus som ligger på bunnen av denne statistikken. Det skyldes ikke bare den statlige virkemiddelordningen, men også en genuin gründerånd rundt omkring i Distrikts-Norge. Reis rundt i Møre og Romsdal og se det fantastiske næringslivet man har i det fylket, som er basert på lokalt eierskap, lokal forankring og vilje til å stå på for sitt lokalsamfunn! Jeg er definitivt ikke pessimist på Distrikts-Norges vegne. Men når Regjeringen i klartekst sier at man akter å styrke vekstkraften der den allerede finnes, styrke storbyene, når kommunalministeren sier at hun ønsker seg 100 færre kommuner, når kommunalministeren til NHOs Horisont sier at hun ikke tror fylkeskommunen blir avviklet i denne stortingsperioden – det er altså ikke spørsmål om den skal avvikles, men spørsmål om tidspunktet for når den skal avvikles – når landbruksministeren i årets jordbruksforhandlinger legger opp til de mest dramatiske strukturendringer vi har sett i norsk landbruk noensinne, og når fiskeriministeren ønsker færre og større fartøy, sier det seg selv at dette gjør noe dramatisk og voldsomt med det bosettingsmønsteret og den næringsstruktur vi har. Når man da på toppen av det hele, kutter i kommunale næringsfond, som vi vet har betydning for de minste bedriftene, når man kutter i SND, og man kaller det for å «spisse» SNDs virkemiddelordninger, men i realiteten er det jo å kutte, slik at det blir færre som skal få – man kan gjerne kalle det å spisse, men det betyr altså å redusere omfanget – og erstatter det med å gi skattelettelser ved at utbytteskatten forsvinner, og 80 pst. av disse skattelettelsene tilfaller Oslo og Akershus, ja, da er ikke dette noe annet enn en gedigen sentralisering, som det dessverre er vanskelig å se det positive i. Når det så gjelder bredbånd, er det nok å lese Nationen for i dag for å få en forståelse av at et kommunalt engasjement i dette ikke er godt nok. Når man i Båtsfjord må betale 20 000 kr i måneden for å få bredbåndtilknytning, er det ikke likhet for alle.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-05-07:
For å ta to ord om fraflytting i min periode som statsråd. Selv om jeg sa i mitt hovedinnlegg at det var å gjøre billige poeng av ting, kan jeg gjerne gjenta at det faktisk var i den korte perioden at det var en oppbremsing i fraflytting fra de mest perifere strøk. Det er riktig at sentraliseringen fortsatte, men tilflyttingen til Oslo ble bremset sterkt. Fraflyttingen fra de mest perifere områdene i alle landsdeler ble bremset opp i den perioden. Dessverre var det på langt nær nok. Min ambisjon var å klare å snu flyttestrømmen, men det ville jeg nok ha trengt mer enn et år for å klare å gjennomføre. Jeg skal konsentrere meg om EØS-avtalen, for det er også et interessant tema. EØS-avtalen innebar i svært liten grad endringer i rammebetingelsene for konkurranseutsatt næringsliv og for industrien i dette landet. Fiskerinæringen og landbruket er ikke omfattet av EØS-avtalen. Industrien for øvrig hadde fri markedsadgang også før EØS-avtalen ble inngått. Den typen næringsliv som fikk økt markedsadgang etter at EØS-avtalen ble vedtatt, var tjenesteytende næringer, og i hovedsak finner vi disse bedriftene lokalisert i de store byene og spesielt i Oslo. Det er de som har fått bedrede rammevilkår. Det er bank/finans – det er tjenesteytende sektor. Det er ikke distriktsnæringer. Distriktsnæringene har måttet betale prisen ved at EØS-avtalen har påført oss endringer i arbeidsgiveravgiften, hvor vi dessverre ikke en gang har gått siste runde. Den har påført oss strenge reguleringer for fiskerinæringen og påført fiskerinæringen investeringer for ca. 2 milliarder kr for å tilpasse seg rigide EØS-krav som til dels er helt meningsløse. Vi ser at EØS-avtalen griper inn på stadig flere områder og kaller det å unngå konkurransevridning, som går på bekostning av distriktene, og som er med på å forsterke den sentraliseringen som jeg ikke ønsker. Så dessverre er mitt svar til Torbjørn Andersen at EØS-avtalen overhodet ikke har vært til noen velsignelse for næringslivet i Distrikts-Norge. Den har vært en større velsignelse for næringslivet i de store byene og i sentrale strøk.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-05-07:
Det er mye positivt i det bosettingsmønsteret vi har, og vi har gode lokalmiljøer, sa representanten Enoksen. Det er Arbeiderpartiet enig i. Men det har ikke bestandig vært slik at Arbeiderpartiet har fått ros for sin distriktspolitikk av Senterpartiet. Det er nå to år siden vi sist hadde en egen redegjørelse om distrikts- og regionalpolitikken her i Stortinget. I fjor hadde vi, som kjent, en stortingsmelding om det samme. Men den gang som nå gikk senterpartileder Enoksen veldig høyt på banen og kritiserte Arbeiderpartiet. Og representanten Kleppa sa bl.a. i debatten den gang at forskjellen på dagens arbeiderpartiredegjørelse og sentrumsregjeringens redegjørelse var først og fremst ambisjonsnivået. Arbeiderpartiet hadde senket ambisjonsnivået for Distrikts-Norge i forhold til sentrumsregjeringen. I år er uttalelsene enda sterkere fra Senterpartiet. Nå snakkes det om ren Høyre-politikk, en politikk for enda mer fraflytting, en politikk som vil gi en historisk sentralisering. Det må da bety at ambisjonsnivået nå er på et historisk lavmål ifølge Senterpartiet. I innstillingen til stortingsmeldingen i fjor stod Senterpartiet og Kristelig Folkeparti sammen i stort sett hele innstillingen, mens Høyre og Fremskrittspartiet stod sammen om en helt annen distriktspolitikk. Derfor er mitt spørsmål til representanten Enoksen: Hva er det egentlig som har skjedd med representantens tidligere samarbeidspartier i sentrumsregjeringen? Og jeg vil også spørre: Hvordan opplever den tidligere kommunal- og regionalministeren nå Kristelig Folkeparti og Venstres snuoperasjon her i denne redegjørelsen og i Stortinget?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-05-07:
Venstre satt også i sentrumsregjeringen for et par år siden, og representanten Vihovde uttalte den gang i en debatt: «Sentrumsregjeringa satsa offensivt på ein meir balansert utvikling i landet, etter fleire år med ein sterk ubalanse og sterkt press, særleg i Oslo-området.» Og videre: «Nye verkemiddel blei lanserte på eit breitt felt, og det er skapt ein ny optimisme i Distrikts-Noreg.» Dette sa altså representanten Vihovde fra denne talerstolen for to år siden. Nå vet vi at flesteparten av disse nye virkemidlene som ble innført under sentrumsregjeringen, er sterkt kuttet eller avviklet. Mitt spørsmål til representanten Vihovde er da: Har Venstre mistet troen på de tidligere virkemidlene, i og med at man nå skryter uhemmet av at en ny politikk er den beste veien framover for Distrikts-Norge? Videre sier representanten i innlegget sitt at vekst og optimisme kommer nedenfra. Mitt andre spørsmål er da: Har Bondevik II-regjeringen skapt noen ny optimisme i Distrikts-Norge?
May Britt Vihovde (Venstre), 2002-05-07:
I Venstre føler vi faktisk at den politikken som vi var med på i Bondevik I-regjeringa, er vi òg med på å vidareføra i denne regjeringa. Bondevik I-regjeringa laga t.d. ein eigen rassikringsplan, som skulle gjera det trygt å bu i ein del rasutsette strøk av landet. Den rassikringsplanen fører denne regjeringa vidare, og han vil faktisk bli gjennomført på eit tidlegare tidspunkt enn planlagt. Vi vil halda fram med å sikra gode tenestetilbod ute i kommunane. Den viktigaste jobben og faktisk den største utfordringa som Distrikts-Noreg står overfor, er å sikra tilgangen på arbeidskraft. Når eg reiser langs kysten og er i møte med skipsindustrien, får eg beskjed om at dei ikkje tør å satsa på ekspansjon fordi dei verken har eller ser ut til å få tilgang på den arbeidskrafta dei treng. Då er det eit viktig signal om at skal ein satsa og få ein positiv utvikling langs kysten og ute i Distrikts-Noreg, må ein òg vera sikra den arbeidskrafta ein treng. Det er ei vidareføring. Det som går på reiseliv, er òg veldig viktig for oss. Reiselivet er viktig for næringsutvikling rundt om i ein del av distrikta. Det er viktig å marknadsføra Noreg, slik at vi får fleire til å reisa her. Så eg føler at vi vidarefører ein del av dei distriktspolitiske verkemidla som vi stod for. Nokre har vi kanskje skjerpa litt inn på og retta litt meir mot dei som verkeleg treng dei. Det er kanskje ei av hovudutfordringane vi har, nemleg å leggja til rette dei virkemidla som vi brukar, slik at dei treffer og verkar der det er mest behov for dei.
May Britt Vihovde (Venstre), 2002-05-07:
Eg opplever nok at det er ein viss forskjell når det gjeld det synet som Framstegspartiet og Venstre har på overføringar. Går vi inn og ser kor vi overfører mest, er eg ikkje så sikker på vi får sjå at det er Distrikts-Noreg som får dei fleste overføringane frå statskassa. Når eg seier målretta overføringar er det «målretta» ut frå kva som er målet med dei og kva vi får igjen for dei dersom vi skal ha eit busetnadsmønster og aktive næringar rundt om, særleg innanfor landbruket. Landbruk er jo å sikra både trygg mat og eit ønskt busetnadsmønster, men det er òg å sikra fine kulturlandskap og fine opplevingar for dei som vil reisa og bruka Noreg. Eg trur at ein del av dei overføringane som vi brukar i dag, kan målrettast meir og gjerast meir finmaska for å sikra at vi treffer. Venstre står for ein politikk der vi ønskjer å bruka statens midlar målretta for å oppnå dei måla vi har, òg målet om at det skal vera mogleg for folk å bu rundt omkring i heile landet. Men eg trur faktisk at det synet som rår, er at alt som går til noko som hender nord for Sinsenkrysset og vest for Aker Brygge, er distriktspolitikk. Det er feil. Det er å spreia pessimisme. Det er å spreia ei haldning om at alt som skjer utanfor Oslogryta, er distriktspolitikk og subsidiar. Ute i distrikta opplever eg – eg kjem sjølv frå eit distrikt – ein gryande og stor optimisme. Vi vil klara oss sjølve. Vi vil bruka og hausta av dei ressursane som finst der, og eksportera av dei. Men det må leggjast til rette for det. Eg føler at denne regjeringa er med på å leggja til rette for moglegheitene til å eksportera av dei ressursane som finst, som blir hausta nord for Sinsenkrysset og vest for Aker Brygge.