Torbjørn Hansen (Høyre), 2003-05-08:
I forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 2003, som ble vedtatt i desember 2002, ble det vedtatt å innføre miljøavgift på hydrofluor- og perfluorkarboner, også kalt HFK/PFK-avgiften. Hensikten med avgiften er å redusere det totale norske utslippsnivået på skadelige klimagasser som bidrar til global oppvarming. Innføring av avgifter er sjelden en populær øvelse i forhold til dem som rammes, og som må endre sin atferd eller får rammevilkårene for sin virksomhet forverret. Skatte- og avgiftspolitikken må imidlertid ha et helhetlig perspektiv. Samarbeidsregjeringen har redusert skatter og avgifter med nærmere 20 milliarder kr i løpet av 2002 og 2003, og det meste av dette har kommet næringslivet til gode. Hvis man har mulighet til å vri enkelte avgifter til også å ha en positiv miljøeffekt i tillegg til en provenyeffekt, samtidig som man får redusert det totale skatte- og avgiftsnivået, tror jeg dette står seg meget godt i forhold til rammevilkår for næringslivet. Vedtaket om å innføre HFK/PFK-avgiften er kun noen få måneder gammelt. Avgiften hadde virket i knapt to måneder da Dokument nr. 8:74 med forslag om å gjennomgå erfaringene med avgiften ble fremmet. Forslaget er således åpenbart et forsøk på omkamp i forhold til et vedtak i et helhetlig statsbudsjett, vedtatt kun noen få måneder tilbake. Samtidig som avgiften ble vedtatt, ble det også vedtatt å etablere en refusjonsordning for HFK/PFK-gassene. Denne ordningen blir iverksatt i løpet av inneværende år og har altså ikke vært i bruk i den perioden forslagsstillerne ønsker avgiften evaluert. I brev fra Finansdepartementet med uttalelse til dette forslaget blir det understreket at avgiftsmyndighetene og miljømyndighetene er opptatt av at avgiften skal gjennomføres på en smidig måte i forhold til berørte bedrifter. Ulike justeringer og presiseringer av regelverket vurderes altså underveis, bl.a. etter innspill fra de berørte næringene. Avgiften er altså åpenbart i en gjennomføringsfase. I Dokument nr. 8:74 foreslås det i tillegg til en generell gjennomgang også at man skal undersøke hvor mange bedrifter som ikke har anledning til å benytte seg av refusjonsordningen, som følge av at gassen blir sluppet direkte ut i atmosfæren i produksjonsprosessen. For slike bedrifter foreslås det at det inngås avtaler om å fase ut bruken av HFK-gassen. I brevet fra Finansdepartementet vises det til at dette spørsmålet ble vurdert forut for innføring av avgiften, i tilknytning til at det ble identifisert én enkelt bedrift, Jackon AS, hvor en stor del av gassen blir sluppet ut i forbindelse med produksjonsprosessen. I forhold til denne bedriften ble spørsmålet om en utfasingsavtale vurdert, men avvist, grunnet at en slik avtale åpenbart ville påvirke utslippet fra denne bedriften, at en særordning i dette tilfellet ville ha ført til økt press for flere særordninger, at en slik ordning ville vært mer kostbar og administrativt krevende, og at en slik ordning antakelig måtte forelegges ESA for godkjennelse i forhold til konkurranseregelverket. Så både miljøhensyn og hensyn til likebehandling taler mot denne type avgiftsfritak. For øvrig kommenterer brevet fra Finansdepartementet en del påstander om HFK/PFK-avgiften som er fremmet i Dokument nr. 8:74, og som komiteen i forbindelse med behandlingen av dette forslaget i liten grad har lagt vekt på. Flertallet i komiteen viser derimot til at avgiften åpenbart er i en gjennomføringsfase, og at den bør få virke i lengre tid før den evalueres på generell basis. Flertallet viser også til at vedtaket om skatter og avgifter i hovedsak gjøres i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet, og at det vil bli full anledning til å vurdere HFK/PFK-avgiften i de kommende års statsbudsjett. På denne bakgrunn foreslår flertallet i komiteen at forslaget i Dokument nr. 8:74 vedlegges protokollen.