trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Det var tre spørsmål, og jeg skal prøve å rekke å svare i hvert fall på noen av dem. La meg starte med rapportene om den uavhengige finansielle gjennomgangen. – Nei, jeg angrer sjølsagt ikke på det. La meg starte med UBS, som representanten kjenner godt til, også gjennom den høringa som var i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Det er en rapport som alle eiere var enige om at vi skulle bestille. Vi var enige om mandatet, og vi har, som kjent, også blitt enige om resultatet. Den store forskjellen på UBS og Pareto, er at UBS baserer seg på interninformasjon, mens Pareto ikke gjør det. Det har vært kjent fra dag én. Men på vegne av staten har vi vært opptatt av å få alle fakta på bordet. Det har vært vårt anliggende i denne saken. Nå har vi fått alle fakta på bordet, og vi har funnet en løsning i forhold til hvordan vi skal kunne gå videre. Når det gjelder møtet 13. mars – som i og for seg også var et spørsmål representanten Hagen hadde – var det vi ikke fikk greie på den dagen, at transaksjonene skulle skje i datterselskap, og vi fikk ikke informasjon om lån, pris og vilkår. Det er ganske vesentlige opplysninger. Men det kom til syne den 2. april, og det var på den bakgrunn vi bad om å få en ordentlig gjennomgang av denne saken. Det har vi nå fått, og jeg er glad for at vi har en løsning.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
La meg først si at det har vært spesielt tre ting vi har vært opptatt av, i likhet med Saab og Investor. Det ene var prosessen, det andre var å få generalforsamling og det tredje var en uavhengig gjennomgang. Alt det har vi fått. I tillegg er vi enige om at vi ikke skal komme opp i den type situasjoner for framtida, og derfor gjør vi også endringer i aksjeeieravtalen fordi det åpenbart har vært en diskusjon rundt allmennaksjeloven § 3-8. Når det så gjelder spørsmålet rundt generalforsamling i Aker Solutions, er jeg ganske forundret over den kritikken som har kommet der. Det må da være kjent at for at en skal få møte på generalforsamling, må en være direkte aksjonær. Vi er ikke direkte aksjonær i Aker Solutions. Derfor møtte vi der, slik det ryddig og skikkelig skal gjøres, gjennom en representant for Aker Holding. Jeg håper ikke representanten Lånke mener at vi skal møte på generalforsamlinger der vi ikke har noe å gjøre. Det hadde vi ikke på denne generalforsamlingen.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Det følger både av eierskapsmeldinga og av vanlig praksis at det er selskapet ved styrets leder og/eller administrerende eller daglig leder som har ansvaret for å informere og involvere store eiere i store og viktige saker som dette er et eksempel på. Det kommer i tillegg til, i dette tilfellet, en styrerepresentant som er valgt fra statens side. Det skjedde f.eks. ved emisjonen i forbindelse med SAS, og det skjedde i forbindelse med at Telenor ville gå inn i India. Jeg er helt sikker på at representanten Sponheim sjøl har lang erfaring i hvordan dette foregår. Jeg trur det har blitt åpenbart for alle i denne saken at det her har vært noe ulik forståelse rundt det spørsmålet. Det kommer vi til å rydde opp i for framtida i forhold til dette selskapet fordi det er helt klart – som det er nedfelt både i eierskapsmeldinga og i det som er vanlig praksis i alle de selskaper vi har eierandeler i – at det foregår på den måten at det er selskapet som har ansvaret. Det har også tidligere skjedd i Aker, f.eks. når det gjelder navnesaken, der man gikk over fra Aker Kværner til Aker Solutions, hvor vi fikk informasjon fra ledelsen i selskapet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
La meg først si at det er vanlig praksis at selskapene gjennom sine daglige ledere og administrerende direktører kommer til departementet og informerer om ulike sensitive saker – mange av dem blir ikke noe av, mange av dem blir noe av. Når det gjelder denne prosessen, mener jeg det var helt nødvendig og riktig av meg på vegne av staten, på lik linje med reaksjonen som kom fra Saab og Investor og flere styremedlemmer, å få en annen behandling av denne saken. Vi har nå funnet en løsning, og vi er enige om hvordan vi skal gjøre dette for framtida. Vi kommer som kjent også til å gjøre justeringer i aksjonæravtalen. Så trur jeg denne saken også viser at det er mange som trenger å ta lærdom av hvordan dette er håndtert. Det punktet som det bl.a. er grunn til å se på, og som vi er i gang med, er tydeliggjøring av kommunikasjon i forhold til statens representant. Vi mener at det har vært klart hele tida, men så lenge det er ulik forståelse, må vi sjølsagt gå gjennom det med det aktuelle selskapet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Statens engasjement i Aker Holding AS er med på å sikre norsk forankring av Aker Solutions ASA. Det er, som det ble sagt i debatten i forrige sak, et viktig teknologi- og industriselskap med stor betydning for norsk verdiskaping og norske arbeidsplasser. Det er denne regjeringas grunnholdning at det er positivt at det utvikles framtidsrettet virksomhet i Aker Solutions, og det var også en viktig grunn til at staten gikk inn på eiersida. Forslaget fra Høyre innebærer at staten tar initiativ til å avvikle eiermodellen som staten, Aker, Saab og Investor var enige om å etablere i 2007. Staten er som kjent gjennom en aksjonæravtale forpliktet til å eie 30 pst. av Aker Holding i ti år. De øvrige partnerne i Aker Holding investerte sammen med staten, og jeg er ikke kjent med at de har noe ønske om å avvikle denne avtalen. Det er således ikke uten videre gitt at avtalen bare kan oppheves dersom staten skulle ønske det. Vi må heller ikke glemme at staten gikk inn i Aker Holding som en langsiktig og stabil eier for å sikre norsk forankring og et viktig teknologimiljø for olje- og gassektoren. På den bakgrunn hadde det vært unaturlig av staten å kreve en salgsopsjon, slik de svenske eierne har. For det andre er modellen med indirekte eierskap i Aker Solutions god når det gjelder å ivareta statens målsetting med eierskapet. Gjennom aksjonæravtalen har staten med en relativt begrenset finansiell investering sikret seg kontroll over viktige spørsmål, som endringer av vedtekter, hovedkontor og transaksjoner mellom nærtstående. Slik kontroll ville vi ikke hatt dersom Høyre hadde fått gjennomslag for sitt forslag. Det at vi nå har hatt en diskusjon om fortolkinga av bestemmelsen i aksjelovgivinga, endrer ikke på statens innflytelse over interntransaksjoner gjennom dagens modell. Modellen med indirekte eierskap sikrer også et langsiktig og stabilt eierskap gjennom at en stor eierandel på over 40 pst. forblir samlet i en lengre periode. Det mener vi i seg sjøl er viktig. Dette bidrar etter min vurdering mer til å sikre en god industriell utvikling for Aker Solutions enn dersom staten hadde vært minoritetsaksjeeier i selskapet med 12 pst. av aksjene, slik Høyre foreslår. Vårens hendelser har avdekket et behov for og et gjensidig ønske om å gjennomgå aksjonæravtalen på nytt. Derfor skal vi som kjent nå gjøre presiseringer i den avtalen.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Det kommer veldig klart fram – også i den debatten vi nå har – at Høyre er imot dette, og jeg går ut fra at det er derfor man foreslår å avvikle det. Vi mener at det i 2007 var riktig å gå inn på den måten som vi gjorde, fordi vi er svært opptatt av at vi greier å beholde det viktige teknologiselskapet, som Aker Solutions er, på norske hender. Når det gjelder spørsmålet om eventuelle nye oppkjøp eller endringer, vil jeg overhodet ikke spekulere i det. Det tar vi stilling til når det eventuelt måtte komme fra selskaper. Vi behandler det fortløpende, på helt vanlig måte.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Det er litt vanskelig for meg å svare veldig detaljert på alt i den forbindelse, i og med at jeg ikke hadde så detaljert ansvar for den saka da. Jeg ber om forståelse for det. Derfor kan jeg heller ikke svare på hvilke råd som eventuelt ble gitt fra andre selskaper. Det jeg kan si, er at da man foreslo dette oppkjøpet og gikk inn, og Stortinget sluttet seg til det, foregikk det på den måten som det skulle foregå på. Det var en juridisk gjennomgang, og det var et selskap som var analysert, som altså var kjent for markedet. Det som var Regjeringas begrunnelse for å gjøre det, var, som sagt, at vi var svært opptatt av å beholde dette på norske hender. Vi er fornøyde med at vi har fått en avtale om det, i alle fall i ti år, fordi vi mener at det er av vesentlig betydning – også for norske arbeidsplasser – at viktige beslutninger fattes her hos oss og ikke i andre land.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Nei, vi mener dette er en god modell fordi vi oppnår mer når det gjelder negativ kontroll her, altså viktige beslutninger for Norge og for norske arbeidsplasser, ved å organisere det på den måten som det er gjort i dette tilfellet. Så vil jeg ta avstand fra at det skal være gjort en helomvending av meg, Regjeringa eller fra statens side i denne saka. Vi har – på linje med Saab og Investor – sagt at det var tre ting som var særlig viktige her. Det ene var å få en uavhengig gjennomgang. Det har vi fått. Det andre var å få en generalforsamling. Det har vi fått. Og det tredje var å sørge for at vi gjør det vi kan – og det er i alles interesse – for ikke å komme opp i en slik situasjon i framtida. Derfor endrer vi også aksjonæravtalen. Så det å si at det er gjort en helomvending her, og at det ikke er oppnådd noe, er faktisk feil. Jeg er glad for at vi har fått en løsning. Og jeg er glad for – på vegne av hele aksjonærdemokratiet – at det ble en generalforsamling slik at også 60 pst. av de andre aksjonærene fikk mulighet til å mene noe om dette. Så er det ellers helt normalt at store eiere blir enige på forhånd, slik det er gjort også i denne saken. Det skjer i andre selskaper titt og ofte.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Jeg følte etter representanten Gundersens innlegg behov for å tilbakevise at vi på vegne av staten har bedt om særbehandling i denne saken. Jeg vil også minne om hva jeg faktisk sa på vegne av staten før påske. Det var: generalforsamling eller nullstilling. Noen har prøvd å gjøre «eller» til «og». Det er det ene. Det andre er at dette var noe vi stod sammen med Saab og Investor om også. Sjølsagt har det vært kjent for oss fra dag én at ikke vi skulle være til stede personlig – hadde jeg nær sagt – på denne generalforsamlingen i Aker Solutions. Det var ikke det som var poenget. Vi er jo ikke direkte aksjonærer der, så det er helt sjølsagt at vi ikke skulle være det. Jeg skjønner ikke dem som kritiserer oss for at vi ikke var der. Det ville ha vært meget uryddig om vi var der. Sjølsagt var det vår representant via Aker Holding som var der. Jeg registrerer at vi fra regjeringspartienes side sjølsagt er uenig med Høyre i denne saken. Vi mener at dette er en god modell for norske arbeidsplasser.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Det er helt åpenbart at denne replikken fra representanten Foss bekrefter det faktum at det er spørsmålet om statens eierskap i Aker som sådant som er det avgjørende for vesentlige deler av opposisjonen når de i dag reiser mistillit. Man kan nesten anta at hadde Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti i sin tid stemt for Aker-saken, hadde man kanskje ikke sett den samme grunn til å kritisere embetsførsel i tilknytning til transaksjonssaken, som er den saken kontrollkomiteen har hatt til behandling.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Mitt poeng med å trekke fram de ulike oppfatninger som partier på Stortinget har om statlig eierskap i tilknytning til at vi i dag drøfter et mistillitsforslag, er jo at statlig eierskap og ulikt syn på det aldri i seg selv har vært grunnlag for å reise mistillit. Det er en rent saklig, for så vidt redelig politisk uenighet som har eksistert mellom partiene på Stortinget i lang tid. Det er et kjent forhold. Den begrunnelsen som brukes knyttet til embetsførsel i forbindelse med spørsmålet om disse transaksjonene, er sterkt farget – slik jeg bedømmer det i dag – av opposisjonspartienes syn i den opprinnelige Aker-saken. Når det gjelder kommunikasjonen mellom staten som eier og øvrige eiere i Aker, viser jeg til at statsråden nylig i et replikkordskifte har gjort rede for hvordan denne kommunikasjonen har vært, og at man i ettertid har sett at det har vært behov for klargjøring, fordi man har litt ulikt syn på det. Det var det som kom fram i statsrådens svar.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg er tilhenger av gode prosesser i alle selskaper – i alle selskaper enten staten er medeier eller ikke. Men det er ikke det som er hovedspørsmålet i denne saken. Jeg gjentar det jeg sa fra talerstolen, at Regjeringen har hatt behov for å dikte opp en forklaring som passer litt i det offentlige rom nå i etterkant for å bortforklare sine egne dumme handlinger underveis. Det er i bunn og grunn det saken dreier seg om, det er det mistillitsforslaget dreier seg om. Jeg synes kanskje at regjeringspartiene ville stått seg på å være litt mer åpne på at statsråden ikke har håndtert denne saken særlig bra, at hun har bidratt til å redusere selskapets verdi – og at man for fremtiden i hvert fall bør ha lært én ting av denne saken, nemlig at man må vite hva man gjør når man inngår avtaler.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Det høres ikke ut som om Øystein Djupedal har lyttet med begge ørene til det Fremskrittspartiet har sagt i denne debatten. Vi har sagt det samme hele tiden, og vi har hatt den samme holdningen til dette eierskapet nå, som vi hadde da saken ble avgjort for et par år siden. Poenget er – som jeg også sa i mitt innlegg – at når man skal forvalte og utøve et eierskap, må det være konsistent, enten det blåser nordavind eller ikke. Det er det som er hovedkritikken av statsråden, nemlig at hun hadde en helt annen måte å forholde seg til dette eierskapet på før det kom en offentlig storm. Da var det plutselig interessant å erverve seg informasjon som ikke hadde vært interessant å erverve seg i forkant. Den måten å utøve eierskap på er ikke vi særlig tilfreds med, og det er det som er vår hovedinnvending. Man må være konsistent og holde fast ved hva slags type eierskap man utøver enten man har valgt en passiv linje eller man har valgt en aktiv linje, og så må den være konsistent hele veien – uansett hvor mye det blåser.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg gjentar at jeg mener at Regjeringen har hatt behov for å konstruere en forklaring som er tilpasset dagens situasjon, basert på de feil man selv har gjort i prosessen. Det står jeg ved. Men så er det jo slik at det er ingen som underkjenner alvoret i denne saken. Den er veldig alvorlig. Men det litt humoristiske ved hele saken er jo at all den støyen statsråden og andre har forsøkt å lage i etterkant, egentlig ikke har ført til noen ting. Det er altså ikke gjort en eneste endring av betydning. Det eneste man har drevet med, er å lage mye støy. Så har man skaffet seg en generalforsamling, som munnet ut i ingenting. Det mener jeg viser med all mulig tydelighet at man har hatt behov for å konstruere en forklaring uten at man hadde noen ambisjoner om å endre på realitetene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg har med stor interesse fulgt denne debatten, som har endt i knallharde angrep på Fremskrittspartiet, feilaktige sitater fra Fremskrittspartiets gjøren og laden og veldig lite om hva de rød-grønne partiene egentlig mener om å øke lønnen i kvinnedominerte lavlønnsyrker. Det forteller meg at de rød-grønne partiene oser av dårlig samvittighet i dette spørsmålet. Dette er saker hvor man er uhyre flink til å delta i det offentlige ordskiftet og snakke varmt om betydningen av økt lønn i disse yrkene, men hvor man altså ikke gjør noen verdens ting med det. Statsråden sa nettopp at hun har sittet som statlig arbeidsgiver i snart fire år. Hun hevdet også at hun hadde prioritert likelønn. Jeg er ikke helt sikker på om det oppfattes slik av de ansatte som statsråden har ansvaret for, for under denne regjeringen har det ikke vært mulig å få øye på lønnsutjevningen. Så prøver man å skyve dette bort fra seg ved å si at dette er partenes ansvar. Det er jo ingen som er uenig i at lønnsforhandlingene skal skje mellom partene. Men når det gjelder de kvinnedominerte lavlønnsyrkene, er det i det alt vesentlige det offentlige som er arbeidsgiver. Med andre ord er det slik at det er vi politikere som har ansvaret for hva slags lønn vi tilbyr de ansatte i stat og kommune. Det er mulig at det er veldig vanskelig å forstå, men det er altså sannheten. Når man siterer fra Fremskrittspartiets program, hvor det helt riktig står at det ikke er en politisk oppgave «å utjevne lønnsforskjeller som naturlig oppstår i arbeidsmarkedet», innebærer det selvfølgelig at vi ikke har noen ambisjoner om å gå inn og regulere lønnsoppgjørene for verftsarbeidere eller for andre i privat sektor. Det dreier seg om å ta ansvar på de områdene hvor man faktisk er arbeidsgiver selv. Og staten har altså forsømt seg gjennom alle år når man ser at de som er de virkelige lavlønte i vårt samfunn i dag, har sin arbeidsplass i offentlig sektor. Da er det et politisk ansvar å gjøre noe med det, men den dårlige samvittigheten som oser fra de rød-grønne representantene i denne salen, forteller meg at man har ikke tenkt å gjøre noe med det. Da jeg hørte innlegget til statsråden, fikk jeg inntrykk av at denne regjeringen har gjort så mye når det gjelder dette spørsmålet. Da hun ble stilt til veggs i replikkordskiftet, erkjente hun jo at det var på grunn av uenigheten mellom de rød-grønne partiene at man ikke hadde gjort noe.
Erna Solberg (Høyre), 2009-06-18:
Vi har vurdert om det er grunnlag for å gå den prosessen. Vi mener altså at det ikke var grunnlag for å gå så langt i denne sammenheng. Vi har ment at når vi har en sittende statsråd, og vi kan stille mistillitsforslag i salen, er det det som er den riktige reaksjonen her. Men det er fortsatt et problem, også med innsynet, f.eks. i vurderingen av hvor stor er den økonomiske transaksjonen Regjeringen nå har bidradd med til Røkke gjennom dette. Det er jo en av grunnene til at vi også måtte vurdere om det var gått for langt i forhold til verdivurderingene. Så har vi vanskeligheter med å komme igjennom med verdivurderingene, for den siste verdivurderingen er jo ikke åpen på den måten at du kan gå inn i tallene. Det er bare en konstatering av at det er en fair handel.
Erna Solberg (Høyre), 2009-06-18:
Representanten Skjælaaen understreket merknaden fra flertallet – og fra komiteen generelt – om at det kanskje burde ha kommet klarere frem hvordan man forventet å bli informert. Jeg har lyst til å stille et spørsmål til Skjælaaen: Er det ikke også å oppfatte som kritikk at når man for første gang går inn og samarbeider med et selskap der det er en stor eier, som altså kan gjennomføre helt andre transaksjoner innenfor selskapet enn det man kan mange andre eiersteder, burde det vært en proaktiv holdning, både fra forrige næringsminister, som inngikk avtalen, og fra dagens næringsminister, for å sikre disse informasjonsrutinene?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Jeg har litt dårlig stemme, så jeg må forsyne meg med litt vann før jeg begynner.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Jeg syns statsråden svarte godt på hvorfor hun i den situasjonen som oppstod da, var ganske krass i uttalelsene. Hun følte at informasjonen var mangelfull, og at hun hadde behov for å si fra hvordan hun opplevde situasjonen. Jeg syns statsråden har håndtert denne saken på en god måte. Det Lånke tar opp i starten, om vi ser om det er noe kritikkverdig som har skjedd, ja, vi mener også at det er behov for at man går gjennom rutinene, slik at det statlige eierskapet blir enda bedre, og at en unngår denne typen situasjoner i framtida.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Saken er jo svært godt opplyst nå helt på tampen av debatten. Øystein Djupedal gav som saksordfører en svært grundig gjennomgang av hele saken og, for Senterpartiets del, Ola Borten Moe i det innlegget han holdt. Der understreket han hvordan Senterpartiet tenker i forhold til statlig eierskap. Det var ikke minst artig å høre hans beskrivelse av mistillitsforslag som har vært fremmet tidligere. Komiteen konkluderer med noe som for Senterpartiet faktisk er viktig, som står i innstillingen, som handler om statlig eierskap, og som alle partiene faktisk slutter seg til. Der står det: «Komiteen mener saken illustrerer behovet for en tydeliggjøring av statens klare forventninger som eier med hensyn til omfanget av selskapsinformasjon av strategisk eller industriell karakter, hvordan staten skal informeres, hvem som plikter å informere, og tidspunktet for slik informering.» Og: «Komiteen vil videre understreke nødvendigheten av at staten som eier, på linje med andre industrielle eiere, deltar aktivt og tydelig med klare, velbegrunnede og selvstendige standpunkter knyttet til større strategiske industrielle disposisjoner i selskapet.» For Senterpartiet er det viktig å stadfeste dette i en innstilling. Jeg har bare en kommentar, og det er til Ola T. Lånkes innlegg. Han sier at regjeringspartiene latterliggjør mistillitsforslaget. Han brukte ordet «latterliggjøre». Jeg har bare lyst til å understreke og være veldig tydelig på at regjeringspartiene – eller Senterpartiet for den saks skyld – overhodet ikke latterliggjør et mistillitsforslag. Vi mener at det er svært alvorlig, slik også Dagfinn Høybråten understreket i sitt innlegg, at det blir fremmet et mistillitsforslag mot en av Regjeringens statsråder. Jeg mener at debatten har vist at Regjeringen tar det på det største alvor når fire opposisjonspartier velger å fremme et mistillitsforslag mot Regjeringen. Det mener vi faktisk at både Regjeringen og regjeringspartiene her i salen har vist at vi tar på det største alvor.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Senterpartiet understreker at statsråden og Regjeringen har den fulle tillit. Den merknaden som står her, er det faktisk en samlet komité som står bak. Den sier noe om hva en ønsker, og hvordan en vil at statlig eierskap skal utøves. Jeg er faktisk veldig glad for at også Høyre stiller seg bak en slik klar og tydelig stadfesting av hvordan staten skal opptre som eier.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Bakgrunnen for den merknaden er bl.a. at disse fire opposisjonspartiene, og Kristelig Folkeparti som ett av dem, har svært ulike begrunnelser for forslaget. Det er det som står i denne merknaden. Og det er langt fra det å si fra regjeringspartienes og Senterpartiets side at en har ulik begrunnelse, og at en undrer seg litt over forslaget, til å si at det er et latterlig forslag, slik vår merknad er blitt karakterisert. Det er et hav av forskjell mellom de to tingene.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Da er vi tilbake til den normale tilstanden. Det vi skal behandle nå, er representantforslag fra stortingsrepresentantene Torbjørn Hansen, Jan Tore Sanner og Gunnar Gundersen om avvikling av Aker Holding slik at staten blir direkte aksjonær i Aker Solutions ASA. I november 2007 ble statens eierskap i Aker Holding opprettet og vedtatt her i Stortinget. Jeg skal bare knytte noen korte kommentarer til saken. Jeg føler vel at en stor del av dette har vært debattert tidligere i dag, at man har vært inne på de ulike sidene av denne saken. Det som et flertall i komiteen er opptatt av, er at Aker Solutions er en viktig kompetansearbeidsplass med over 20 000 fast ansatte og med virksomhet i mange land. Det er også slik at Aker Solutions er svært viktig for store deler av Norge. Selskapet er lokalisert langs hele kysten, og er også en av Norges største private arbeidsgivere. Det tror jeg er viktig å få med. Det er også et selskap som har verdensledende kompetanse som er helt avgjørende. Nå vil helt sikkert mindretallet redegjøre for sitt syn, som de også har gjort i innstillingen, og fremme det forslaget som foreligger der, så det skal ikke jeg gå inn på. Det som har vært viktig for flertallet å ta hensyn til, er at man fører en politikk som ivaretar det som er et stort norsk selskap, og ivaretar de norske arbeidsplassene, og at man også sørger for at hovedkontorfunksjonene kan ligge i Norge, og at selskapet også driftes fra Norge i framtiden. Vi i Fremskrittspartiet har vært opptatt av behovet for profesjonalisering av det statlige eierskapet ved i størst mulig grad å ha indirekte eierskap som på en god måte kan skille politikk og profesjonell eierskapsforvaltning. Men det – som også den forrige debatten dreide seg om – betyr at man har aktive styrerepresentanter, som kan føre den politikken på en god måte, og som i så måte er våkne. Da vil jeg anbefale komiteens innstilling, og så regner jeg med at mindretallet redegjør for sitt syn. Sigvald Oppebøen Hansen hadde her teke over presidentplassen.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg har ikke tenkt å dra debatten i langdrag, men jeg fikk lov av saksordføreren til å si at han beklaget litt at det ikke var plass til skipsfartspolitikk i behandlingen av Goliat – det var myntet på forrige taler. Det har vært interessant å følge debatten, spesielt siden undertegnede har en fortid i energi- og miljøkomiteen i åtte år før denne perioden. Jeg husker tilbake til da vi behandlet Snøhvit-utbyggingen i forrige periode. Det som var litt interessant da, var å se hvilke partier som var imot Snøhvit-utbyggingen. Det var SV – de var faktisk så mye imot at enkelte av representantene lenket seg fast der oppe – det var Senterpartiet, og det var halve Arbeiderpartiet. Venstre og Kristelig Folkeparti, som den gang satt i regjering, var for. Så skjer det tydeligvis et eller annet fra man forlater Stortinget og til man kommer inn i regjeringskontorene – og motsatt vei. Det hadde egentlig vært ganske interessant å finne ut hva som skjer på den ferden. Jeg håper at Fremskrittspartiet får muligheten til å høste de erfaringene etter neste valg. Jeg håper i alle fall at vi ikke vingler like mye som de andre partiene jeg nå har nevnt. Jeg er ikke så bekymret for at dette skal gå ut over norsk fiskerinæring. Ser man på fiskerinæringen rundt omkring i Norge der man har hatt oljeaktivitet, har den stått seg meget bra. Jeg er for så vidt heller ikke så bekymret for framtiden når det gjelder videre utbygging av norsk oljevirksomhet i Lofoten og Vesterålen. Jeg tror at det å ha SV i regjering er en god garanti for at man nå også får fart på disse områdene. Skulle det være slik at SV av ulike årsaker ramler ut av Regjeringen, er jeg sikker på at de opposisjonspartiene som i dag er imot olje- og gassaktivitet i Lofoten og Vesterålen, kommer til å endre mening dersom de kommer inn i regjeringskontorene. Det var jo helt riktig, som saksordføreren sa, at det er sjelden man har en sak av denne typen som er så bredt politisk forankret i Stortinget. Det er betryggende. Så dette er en god dag for Norge, det er en god dag for Nord-Norge, og det er en god dag for Finnmark, for dette er verdiskaping. Det som kanskje kan bekymre meg, er at det er noen som farer med dobbeltmoral. Men hva som er verst, det ikke å ha moral eller det å ha dobbeltmoral, vet jeg ikke.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
I 2007 erverva staten 30 pst. av aksjane i Aker Holding AS. Det er vel kjent stoff, ikkje minst etter den debatten som me har hatt her i formiddag. Eit slikt erverv er heilt i tråd med Regjeringa sin aktive næringspolitikk. Gjennom dette kjøpet bidrog staten til ein langsiktig og strategisk eigarskap i eit av Noregs viktigaste industriselskap, noko denne regjeringa òg slo fast i Soria Moria-erklæringa. Det er tverrpolitisk einigheit om nasjonal eigarskap og å sikra hovudkontorfunksjonar i Noreg, når staten er ein gigant i så måte og har økonomiske musklar til dette. I tillegg til nasjonal eigarskap og hovudkontorfunksjonen er det òg grunn til å nemna den gode forskingsaktiviteten som er knytt til industriell utvikling i selskapet. Det er ikkje overraskande at Høgre og Venstre ikkje er så opptekne av ein god og aktiv statleg eigarskap. Det viste dei klart både i Bondevik I- og i Bondevik II-regjeringa, der næringsnøytralitet var overskrifta for den næringspolitikken som dei førte. Dei vanlege svara frå dei borgarlege partia er kutt i skattar og avgifter. Det er ikkje aktiv næringspolitikk. Når så forslagsstillarane gjennom dette representantforslaget ønskjer å avvikla Aker Holding AS, slik at staten skal bli direkte aksjonær i Aker Solutions ASA, er dette etter vår meining ikkje fornuftig dersom ein framleis skal ha det målet og den intensjonen som låg til grunn for ervervet, bl.a. den tiårige langsiktige avtalen som er spesielt viktig. På denne bakgrunn vil Arbeidarpartiet tilrå at forslaget vert avvist.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-06-18:
Det representantforslaget som vi behandler i dag, har vært debattert grundig tidligere. Det gjelder både statens eierskap og eierskapspolitikken. Jeg skal derfor ikke gå inn og gjenta de argumentene som har vært ført tidligere. Venstre stemte mot statens oppkjøp i Aker Solutions ASA med den begrunnelse at avtalen som ble forelagt Stortinget, ikke var noen god avtale. Jeg vil også påstå at begrunnelsen for oppkjøpet fra Regjeringen var uklar. Regjeringen betalte nesten 5 milliarder kr for at en av Norges rikeste menn kan sitte på alle sider av bordet i ti år, hvor staten som minoritetseier har nesten ingen råderett over viktige beslutninger i selskapet. Røkke kunne ifølge avtalen fortsatt selge deler av virksomheten til det Regjeringen var så redd for, «noen ukjente norske eller utenlandske investorer». Så kommer alle de sakene som regjeringspartienes representanter har vært så opptatt av de siste fire årene: den aktive næringspolitikken ved å blande seg opp i styresammensetning, utbyttestørrelse og lederlønninger i selskaper der staten er en betydelig eier. Ingen av disse forholdene har staten i realiteten noen som helst innvirkning på gjennom eierskapet i Aker Holding. Venstre mener derfor at Regjeringen må ta initiativ overfor de andre eierne i Aker Holding til å avvikle selskapet. Selvfølgelig må det gjøres på en ryddig og forutsigbar måte, og det må gjøres på et tidspunkt der det blir tatt vare på statens midler i en slik situasjon. Derfor vil ikke Venstre fremme noe konkret forslag om det nå, men i vår merknad anmoder vi om at Regjeringen tar initiativ for å arbeide fram mot det. Venstre vil ikke støtte forslaget fra Høyre og Kristelig Folkeparti i denne saken. Det er et godt forsøk på å gjøre en vanskelig situasjon bedre, men jeg tror det fortsatt blir uklarheter og problemer fordi staten blir sittende med eierandeler i selskap som i ettertid kommer til å konkurrere med hverandre. StatoilHydro er en bedrift som er på banen. Jeg tror det er uheldig at staten sitter med eierskap i flere selskap som skal konkurrere med hverandre på ulike måter. Derfor vil Venstre støtte flertallets innstilling denne saken.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-06-18:
Det er gitt et inntrykk av at denne saken under forberedelsene gikk rimelig fort, men det var selvfølgelig tatt kontakt – og ble gitt råd – internt i departementet. Nå er det jo slik at staten også er eier i andre selskap som har kompetanse på dette, som f.eks. Statoil og Hydro. Den gang var det to selskaper. Det kunne være interessant å vite om det var gitt noe signal fra de selskapene, om det var gitt noen gode råd om hvordan man burde opptre i forhold til et slikt oppkjøp som ble gjort. Så har det også vært mye snakk om at det her var fare for at det kom utenlandske investorer og truet norske arbeidsplasser. Mitt spørsmål er: Kan statsråden antyde hvilke utenlandske investorer som eventuelt hadde vist sin interesse, slik at det hastet så veldig med å gå inn på det som her ble gjort?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-06-18:
Unnskyld!
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-06-18:
Ting har endret seg veldig raskt – fordi finanskrisen har slått inn på områder som har med landbruk å gjøre. Jeg tenker f.eks. på det prognoserte underskuddet på kjøtt i året som kommer. Mitt tips – også etter samtaler med Nortura – er at det er grunn til å tro at en kanskje kommer i balanse i løpet av året. Vi har også registrert at store aktører innen foredlingsindustrien – som f.eks. Nortura – sliter kraftig med å få endene til å møtes. Det skyldes at de ikke får ut av markedet det de forventer. Det er fortsatt den samme prisen ut til produsentene, og da blir marginene for små. I årets jordbruksavtale ligger det inne en forventning om 290 mill. kr i uttak i markedet. Mener statsråden at det er reelt, i den situasjonen vi nå er oppe i?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-06-18:
Dette har vært en veldig interessant dag for dem som er opptatt av norsk næringsliv og eierskap. Det er mange viktige selskaper i norsk næringsliv, og Regjeringen kunne kanskje ha i fokus å bygge et bredt – både privat og offentlig – eierskap i Norge, slik at man trygger det på den måten. Saken rundt Aker Solutions og Aker Holding bør gi en lærdom slik at man unngår noen tabber. Jeg noterte meg at representanten Eldegard sa at dette er et langsiktig eierskap i ett av de viktigste industriselskapene i Norge. Det er jo et indirekte eierskap i mange av de viktigste eierskapene i Norge, fordi man her – gjennom Aker Holding – sitter med en struktur på eierskapet som kanskje ikke er hensiktsmessig. Her satte man seg i baksetet i stor tillit til at det var en annen eier som ville gjøre jobben for staten. Det var kanskje nesegrus beundring som var starten, og så ble man særdeles skuffet da det viste seg at den aksjonæren kanskje ikke helt hadde de samme interessene som staten hadde i alle sammenhenger. Lærdommen bør være at alle kapitalister og alle aksjonærer bør behandles likt, og at staten har et ansvar for ikke å sette noen i en særstilling. Det føler jeg at man har gjort her. Mange av reaksjonene etter at katastrofen kom ut i offentligheten, var et tegn på at man drev eierskap via en panikkreaksjon. For det statsråden sa i replikkordskiftet tidligere i dag, var ganske presist: For å møte i generalforsamling, må man faktisk være aksjonær. Hadde hun skjønt det fra starten av, hadde hun kanskje ikke kommet med de uttalelsene som hun kom med, for da bad jo staten egentlig om en særbehandling av staten som aksjonær. Man ønsket å reversere avtaler som allerede var underskrevet, og som var blitt kjent for alle. Hvordan skulle man da ha forholdt seg til andre aksjonærer, som kanskje allerede hadde vært ute og reagert på transaksjonene ved enten å selge eller å kjøpe på børsen, hvor dette var notert? Hvordan skulle man ha kunnet reversert alt overfor dem? Her er det mye som tyder på at man førte en eierskapspolitikk via en panikkreaksjon da omfanget av saken ble kjent. Staten satte seg som sagt i baksetet og stolte på at andre ville gjøre jobben som de var tjent med. Det tror jeg er en erfaring som man skal trekke lærdom av – at staten er tjent med å ta direkte eierskap når man skal ta et eierskap. Da skal man ta et eierskap som er stort nok til at man når de målsettingene man har. Ellers skal man holde seg unna å blande sammen sine interesser med andres.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Jeg vil minne om at det ikke er et krav at det skal være en rettskraftig dom for å ha et ikke-normalisert forhold. Det forstår jeg at Carl I. Hagen mener også. Det er nok at det er 50 pst. sannsynlighet for at det har foregått handlinger som må karakteriseres som alvorlige, forsømmelse mot bransjeetikk og mot kravene til lojalitet i kontraktsforhold. Jeg synes det ville være noe underlig at man først skulle anmelde et selskap til politiet, og så bare kjøre videre som om ingenting hadde hendt, uten å inngå i et ikke-normalisert forhold til det selskapet. Jeg mener at det ville være en helt uforsvarlig håndtering fra vår side, og – som jeg har sagt – vi ønsker å få en normalisering av forholdet, men da må enkelte krav oppfylles, også fra Uniteams side.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
De som er lidende i denne saken, er jo dem som jobber i selskapet. Jeg er helt enig i at det er en veldig uheldig situasjon for dem. Det ansvaret mener jeg faktisk at eierne må ta i denne saken. Det kan ikke være slik at Forsvaret for enhver pris skal opprettholde et forretningsforhold hvis man føler at det har vært direkte grove brudd, ikke bare når det gjelder den etiske standarden og det forholdet som vi mener det er viktig å ha til en leverandør, men som også er en leverandør som vi anmelder for direkte bedrageri.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Det er selvsagt slik at Forsvarsdepartementet har en dialog med sine leverandører når det oppstår konflikter, også i dette tilfellet. Imidlertid er det slik at vi mener at den dokumentasjonen som foreligger, og som vi også har forelagt kontroll- og konstitusjonskomiteen, er så klar at vi valgte å gå til anmeldelse av Uniteam. Det ville vært underlig – jeg vil si det nok en gang – om vi skulle opprettholdt et normalt forretningsforhold. Vi ønsker å ha et normalt forretningsforhold til Uniteam, men det må være en viss erkjennelse av de faktiske forhold i saken. Jeg har nå hørt at man sier at man er usikker på når Uniteam fikk greie på at de var eneleverandør. Vel, fra september 2003 står de som den eneste i headingen på kontrakten. I oktober samme år ble det gjennomført en kontraktsrevisjon. Det gjennomfører man ikke hvis det er en bred anbudskonkurranse(presidenten klubber)(presidenten klubber) er det et brev til daværende statsråd som helt konkret viser til en leverandørsituasjon. (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Tidsløpet er selvfølgelig et moment i dette, men igjen vil jeg minne om at dette faktisk er opp til Uniteam selv. Hvis Uniteam viser en samarbeidsvilje til å gå inn i saken og erkjenne de faktiske forhold og gjøre opp – vi mener tross alt at vi er overfakturert for ca. 40 mill. kr og kanskje mer enn det – og det er klart at det er vanskelig bare å se bort fra den saken og gå videre som om ingenting har skjedd, ville det selvfølgelig være medvirkende til at vi kunne få et normalisert forhold på sikt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
La meg først si at jeg er glad for at det er en enstemmig forsvarskomité som slutter seg til forslagene i proposisjonen, for dette er alle prosjekter som er viktige for å oppfylle de prioriteringene og den forsvarsstrukturen som ble vedtatt av Stortinget for et år siden. Bare noen kommentarer. Først til representanten Samuelsen: Når det gjelder logistikk og støttefartøy, skal det oppfylle de ønsker og krav som var nevnt av representanten. Det er ikke tvil om at dette fartøyet vil styrke Forsvarets evne til deltakelse i langvarige operasjoner til havs i nord. Det skaper større fleksibilitet, men fartøyet vil også kunne støtte viktige sivile myndigheter, f.eks. i forbindelse med naturkatastrofer og brukes i beredskapssituasjoner. Jeg registrerer også at medlemmene fra Høyre og Fremskrittspartiet forutsetter at det gjøres kost–nytte-vurderinger av flere av vedtakene i langtidsplanen i forbindelse med statsbudsjettet for 2010. Til dette ønsker jeg å bemerke at det lå grundige kost–nytte-vurderinger til grunn for den vedtatte langtidsplanen. Dernest er disse tiltakene nå under implementering som tett integrerte elementer i den vedtatte planen. Stortinget vil selvfølgelig på normalt vis bli holdt orientert om status i implementeringen og om eventuelle avvik dersom det skulle være behov for korrigerende tiltak. Jeg kan derfor ikke se behov for noen særskilte kost–nytte-vurderinger i forbindelse med statsbudsjettet for 2010. Så registrerer jeg også en bekymring fra Høyre knyttet til den økonomiske balansen i langtidsplanen. Dette forholdet var jo også grundig behandlet og debattert da planen ble vedtatt, og har også vært det siden. Men jeg deler komitélederens bekymring for Forsvaret; vi skal ha et forsvar i balanse. Det skal være balanse mellom ressurser og de oppgavene som skal gjøres. Men igjen: Det var det som ble gjort i forbindelse med langtidsplanen, og det vil fremdeles kreve at vi klarer omstillingen – holder tritt med den – og klarer å bygge ut Forsvaret på den måten som vi har besluttet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Jeg prøvde å ikke være avvisende i mitt innlegg. Jeg prøvde nettopp å si at vi baserte hele økonomien i langtidsplanen på de beregningene som var gjort. Og de beregningene er ikke bare å tilføre Forsvaret mer midler, de 800 mill. kr som skal opp på 2008-nivå, er også basert på at Forsvaret internt skal klare omstillingen, bl.a. ved hjelp av en del investeringer. Til grunn for dette lå forsvarssjefens plan, og det er helt riktig at i den var ikke underlaget for alle beregningene lagt frem. Men dette var jo et grundig arbeid som var gjort i departementet. Selv om de ikke lå i proposisjonen, som i forsvarssjefens studie, ble jo alle disse dokumentene gjort kjent. Vel, jeg ønsker egentlig at man skal ha åpenhet om dette. Jeg tror egentlig vi har de samme målene for Forsvaret, og det er i hvert fall bra.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Litt i forlengelsen av mitt forrige svar: Da vi hadde behandlet langtidsplanen for ett år siden, uttalte forsvarssjefen at han for første gang så at det var samsvar mellom økonomien i planen og de tiltakene som lå i planen. Og alle nye tiltak som vi tok inn, med bakgrunn i forsvarssjefens studie, var finansiert med hans beregninger. Så er det jo også slik at hvis man i en prosjekteringsfase gjør andre ting, eller nye ting, kommer det ofte i tillegg. Men vi følger de kostnadene og de beregningene som er gjort, med de påslag av økte kostnader eller endringer som eventuelt måtte være. Men jeg vil igjen understreke at dersom vi skal lykkes med å holde denne balansen i Forsvaret, krever det at økonomien er på plass, og det krever at Forsvaret klarer sin omstilling.
Ivar Skulstad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Situasjonen i eldreomsorgen er viktig for Arbeiderpartiet. De fleste har eldre familiemedlemmer som trenger omsorgstjenester for å klare hverdagens utfordringer. Regjeringen har tatt dette på alvor i hele perioden. Statsråden og departementet har satt i gang en rekke tiltak gjennom Omsorgsplan 2015. Det gjelder bl.a. innføring av et investeringstilskudd til etablering av plasser tilrettelagt for heldøgnspleie og -omsorg og tiltak for økt bemanningskapasitet og styrket fagkompetanse. Norsk eldreomsorg er svært godt utbygget, sammenliknet med andre land. Ingen land i Europa bruker så mye penger pr. innbygger på tjenester til eldre som Norge. Norge har det største, samlede tilbud av omsorgsboliger og sykehjem i Norden. Det er bare danskene som overgår oss når det gjelder tilbud av hjemmetjenester, men det er betydelige variasjoner mellom tjenestetilbud og utgifter i kommunene. Kommuner med ekstra god økonomi, som har svært mange gamle, bruker betraktelig mer på eldreomsorg enn det kommuner med dårlig økonomi gjør. Men 90 pst. av kommunene har over 90 pst. dekningsgrad når det gjelder enerom på sykehjem. Forskjellen i utgifter, årsverk og dekningsgrad er systematisk knyttet til hverandre, og innebærer at noen kommuner har et betydelig bedre tjenestetilbud innen eldreomsorgen enn andre kommuner har. Saksordføreren har på en utmerket måte gått gjennom komiteens innstilling. Regjeringens mål om 10 000 nye årsverk i pleie- og omsorgssektoren innen 2010 er nådd, ifølge en utredning KS har foretatt. En betydelig del av de nye årsverkene er fagutdannet personell. Det er grunn til å understreke at kompleksiteten i både kvalitetsarbeidet og kvalitetsbegrepet gjør det vanskelig å måle kvalitet i pleie- og omsorgstjenestene i kommunene. Mange nordmenn ser på det å bli gammel og avhengig av andre med bekymring. Å bli gammel kan bety å bli mindre selvstendig, og det kan innebære å si farvel til aktiviteter som er viktige for oss. Vi betrakter gode omsorgstjenester som en viktig forutsetning for at den siste fasen i livet skal bli så god som mulig. Ethvert individuelt livsløp har en avslutning, men vi må sørge for at mennesker får lov til å leve slik de ønsker, til livet er slutt. Siste delen av livet må ikke defineres som noe meningsløst som det gjelder å forkorte, eller kvitte seg med ved hjelp av en tablett eller en sprøyte – man kan vel vanskelig tolke Fremskrittspartiets landsmøtevedtak særlig annerledes. Under den åpne høringen kom statsråd Bjarne Håkon Hanssen inn på samhandlingsreformen og at den vil få noe å si for de mangler som Riksrevisjonen påpeker vedrørende innskriving og utskriving av pasienter fra sykehus til kommunene. Dessuten skal brukerinnflytelsen og pasientrollen styrkes – et viktig og riktig grep fra den rød-grønne regjeringen.
Inge Lønning (Høyre), 2009-06-18:
Jeg skal ikke ta imot statsrådens invitt til å begynne å slenge om seg med tall hentet ut ved å velge et kalenderutsnitt som passer til formålene, for det er ikke den beste måten å bruke statistikk på. La meg derfor ta den aktuelle situasjonen med de 14 100 nye årsverkene som siste tall fra SSB viser. Det viser samtidig at med det tallet er dekningsgraden i forhold til behovet i pleie- og omsorgssektoren nøyaktig på samme nivå som før. Det er altså ikke antydning til høyere dekningsgrad. Man er på stedet hvil. Når det gjelder dekningsgraden for sykehjemsplasser, sier rapporten at det har vært en nedgang på 7 pst. Allikevel sier statsråden, og tar Riksrevisjonen til inntekt for det, at alt går den riktige veien. Nei, det går ikke den riktige veien! Noe står på stedet hvil, og noe går den gale veien. Men vil statsråden i det minste sørge for at vi i fremtiden kan få eksakte tall for hvor stor del av årsverkene som går til eldreomsorgen, og hvor stor del som går til andre formål? Det må i hvert fall være overkommelig.
Inge Lønning (Høyre), 2009-06-18:
Jeg vet ikke om statsråden er mottakelig for gode råd, men jeg vil i hvert fall tilby et, og det er at han slutter med å videreføre den tallsjongleringen som han har holdt på med fra valgkampen for fire år siden og til nå. Det er ikke mer enn et par uker siden statsråden stod i stortingssalen og sa i spontanspørretimen at Regjeringen aldri har lovet 10 000 nye årsverk til eldreomsorgen. Uken etter stod statsministeren på den samme talerstol og sa at det hadde man gjort. Han gjentok tre ganger at det var nettopp det Regjeringen hadde lovet – altså 10 000 nye årsverk til eldreomsorgen. Jeg tror Regjeringen står seg på å utvise litt større edruelighet når det gjelder omgang med statistikk. Det interessante er jo ikke hvor mange årsverk som til enhver tid er bokført – det interessant er dekningsgraden. Det må vi vel kanskje kunne bli enige om – og så kan vi kanskje bli enige om at alle parter er best tjent med at man fortsetter med å føre debatten på det grunnlag.
Inge Lønning (Høyre), 2009-06-18:
Jeg gir det fordi jeg er tilhenger av redelighet, president.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2009-06-18:
Eg skal ikkje forlengje debatten. Eg skal berre gje til kjenne at Venstre vil støtte forslaga nr. 1, 2 og 3, som er sette fram av Framstegspartiet og Høgre.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Til det siste mener jeg at dette er en spesiell situasjon hvor staten gir et særlig øremerket tilskudd fra staten til kommunene, som kommunene skal bruke til å bygge ut denne type plasser. Da tror jeg det er viktig at vi forsikrer oss om at den utbyggingen som da subsidierer markedet med en egen tilskuddsordning, skjer via offentlige utbyggere. Det som er merkelig, er at jeg hører representanten Carl I. Hagen si at dette er så vanskelig i Oslo og i Bærum – Oslo som styres av Fremskrittspartiet på dette området. Det merkelige er at det er så lett i resten av landet! Det er tusenvis av søknader inne. 4 500 søknader er det inne, 150 fra Oslo. Hvorfor er det på dette området så problematisk for Oslo kommune, som ledes av Fremskrittspartiet, å gjøre det de åpenbart får til i senterpartistyrte kommuner, arbeiderpartistyrte kommuner, Høyrestyrte kommuner osv.? Hva er det som er så vanskelig med å få dette til der Fremskrittspartiet sitter med makten?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Til det siste: Vi jobber med det. Jeg har akkurat samme interesse av det som representanten Lønning. Jeg skjønner veldig godt at representanten Lønning ikke er særlig interessert i at vi skal drive å telle årsverk. Det hadde heller ikke jeg vært hvis jeg kom fra Høyre. Til det første poenget, om kapasiteten innenfor sektoren. Det er slik at ut fra de siste tallene fra Statistisk sentralbyrå, der vi teller sykehjem og omsorgsboliger med heldøgnsbemanning samlet, har dekningsgraden økt for innbyggere over 80 år i perioden 2005–2008 – ikke mye, men den har økt. Så jeg mener at jeg har fullt belegg for å si at utviklingen går i riktig retning.