Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-11:
Tidsskriftet Plan og arbeid publiserte på 1990-tallet en artikkel som hadde tittelen «Med Plan skal Norge styres – av Staten». Jeg skal ikke røpe navnet på artikkelforfatteren, men det var en veldig godt skrevet artikkel. Ikke minst hadde den mange gode, kloke refleksjoner om at det kanskje kan bli for mye nasjonal planlegging i samfunnet med tilhørende byråkratisk aktivitet knyttet til å vurdere grad av måloppfylling osv. Og det kan ikke minst bli for mye «delhetsplanlegging»: at du tar opp bare en delproblemstilling og så lager et voldsomt nasjonalt planverk med utgangspunkt i det, et poeng som representanten Truls Wickholm var inne på i innlegget sitt som en kritisk refleksjon omkring det som her er foreslått. For den eneste uenigheten oss imellom i denne salen nå er jo om det trengs en nasjonal plan, eller om det ikke trengs en nasjonal plan. For en som har planlegging som profesjon, er det jo flott og vakkert at det ropes etter mer planlegging. Men, som sagt, ikke minst jeg synes at det kan bli for mange planer, det kan bli for mye planlegging, og det kan ikke minst bli for mye oppdelt fokus på noe som er en mer helhetlig interessant og viktig problemstilling. Det er litt pussig for meg at det i en tid der vi ellers problematiserer byråkratisering og vil prøve å gå i motsatt retning, er høyresiden som nå faktisk ber om en nasjonal plan. Men når det er sagt: Dette er et viktig temaområde, ingen er uenig i det. Det er veldig bra på alle mulige måter at vi nå har en regjering som har tatt offensivt tak i dette og vil arbeide enda mer offensivt med det. Vi har også noen skoleeiere, fylkeskommuner, der ute som har drevet med dette en stund – ære være – og de melder tilbake at dette er bra, dette er viktig. Det jeg har fått av inntrykk, er at det er ikke så vanskelig å få lærerne ut, kanskje med unntak av bygg- og anleggsfag, for der er det mange små bedrifter som ofte har kortvarige prosjekt, og slik sett er det vanskelig å ta imot lærerne på en god måte. Det har vært noe vanskeligere å få folk inn – for å ta med den dimensjonen også – vi vil altså ha lærerne ut, men vi vil også ha folk fra næringslivet inn i skolelokalet og møte elevene. Det kan ha flere årsaker, men noe går nok på at det kan være litt skremmende å møte denne ungdomsgjengen. Det kan bli sett på som en litt tøff utfordring. Men de fylkeskommunene som har meldt tilbake til meg, har sagt at særlig det siste er så positivt. Da får du ikke bare en person fra næringslivet inn for å møte elevene, du får på mange måter med deg hele bedriften samtidig. Og det å få den tette kontakten med den bedriften er så positivt. I neste omgang er det da lettere å få elevene ut igjen. Det kan være knyttet f.eks. til faget prosjekt til fordypning, men det kan også selvsagt være knyttet til det å få en lærlingplass. Jeg vet at i hvert fall en av fylkeskommunene – jeg skal ikke nevne navn på den – funderer nå på et opplegg som går ut på at du prøver å koble det at programfaglærere skal ut i en bedrift, med nettopp faget prosjekt til fordypning, slik at eleven og læreren sammen går ut i bedriften og sammen får en god opplevelse der ute. Vi vet jo at når eleven er ute, skal av og til læreren stikke innom og høre hvordan det går, og slik sett ikke helt slippe eleven sin i den perioden. Dette er viktig, men det vil i enda større grad kunne fungere når læreren er ute og får denne hospiteringen samtidig med at eleven er ute. Da vil dette fungere enda bedre. De får en felles opplevelse der ute, de får en felles opplevelse som de kan ta med seg inn igjen senere. En får i enda større grad en tett kobling mellom skolen og læringsmiljøet inne i klasserommet og den bedriften eller de bedriftene som får gleden av å få læreren og eleven på besøk, og som i neste omgang får muligheten til selv å stikke inn i klasserommet og ta med sine erfaringer og sin kompetanse inn i undervisningssituasjonen.