trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Det spørsmålet som først og fremst har vært oppe når det gjelder doping, er spørsmålet om kriminalisering av bruk. Jeg regner med at representanten André Oktay Dahl er kjent med den prosessen som var knyttet til straffelovgivningen. Når det gjelder både straffelovgivningen og også eventuelt kontrollregimet, må disse tiltakene ses i sammenheng med barne- og ungdomskriminalitet og med forebygging av barne- og ungdomskriminalitet. I denne sammenheng mener jeg faktisk at det er andre ting jeg ville ha valgt å prioritere innsatsen på hvis det f.eks. gjaldt kontrollregimet, enn det forslaget. Når det gjelder f.eks. politiets mulighet til å kontrollere både rom og mennesker, er det snakk om prioritering. Jeg mener, som jeg sa i forrige replikk, at det må vi kunne gjøre i en sammenheng. Jeg tror også interpellanten har vært en av dem som har kritisert at man svarer ja til alt. Jeg mener at da må man tåle at det noen ganger også sies nei.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Beklager!
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Nå gis det av representanten André Oktay Dahl en beskrivelse av mine utsagn for to år siden som jeg ikke er helt sikker på om jeg kan dele. Når det gjelder spørsmålet om samtykkebasert rustesting av skoleelever, er det, som jeg sa i mitt innlegg, allerede tillatt. Men det er viktig at det foreligger et frivillig og informert samtykke fra eleven, som omfatter alle sider av det testopplegget. Det er klart at her står vi overfor grensedragninger som man skal være veldig observant på for ikke å skli ut i et område og et testingsregime som faktisk på sikt ville ramme barn og unge. Det må vi prøve å unngå. Jeg mener den ordningen man har i dag, er fullt ut fyllestgjørende opp mot de rettssikkerhetsgarantier vi ønsker skal gjelde i dette samfunnet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Det er riktig at jeg ikke lar anledningen gå fra meg når det gjelder å kommentere datalagringsdirektivet, det å lagre trafikkdata og datalagringsdirektivets fortreffelighet i forhold til å bekjempe kriminalitet. Men jeg er fullstendig klar over at her er meningene delte, og at det finnes personvernmessige betraktninger opp mot datalagringsdirektivet – jeg bare understreker det. Det er imidlertid nyttig noen ganger i debatten når vi diskuterer tiltak opp mot organisert kriminalitet, overgrepsbilder, og nå også ID-tyverier, å se hva slags rolle det faktisk spiller, slik at man skal ha det med seg, og jeg oppfatter jo i høyeste grad Høyre å være på den banen at man faktisk går inn i saken, uten å konkludere for tidlig. Når det gjelder dette aspektet, er det jo helt åpenbart at det at politiet ved domstolskjennelse kan få adgang til f.eks. å sjekke IP-adresser, er avgjørende opp mot en del av denne kriminaliteten. Og det syns jeg er viktig. Så litt tilbake til spørsmålet. Vi har altså mottatt en rapport fra NSM om en strategi for cybersikkerhet. Det er ennå ikke bestemt tidspunkt for når denne skal gå gjennom regjeringsapparatet, og hva slags form dette arbeidet skal ha, så det kan jeg ikke si noe om nå. Men her er det flere departementer som må inn. Det er Justisdepartementet, det er Forsvarsdepartementet og kanskje også Samferdselsdepartementet, som har ansvar for telekommunikasjon. Det som er mitt anliggende her og en av grunnene til at jeg var aktiv i å bestille denne rapporten, er at jeg mener at dette er en av samfunnssektorene, og for så vidt den kritiske infrastrukturen, som nå trenger vern. Så jeg skal gjøre hva jeg kan for at vi skal komme tilbake – gjerne i egnet form også her i Stortinget – med tiltak knyttet til de framlagte forslagene så raskt som mulig. Det sier seg sjøl, både når det gjelder spørsmål om ID-tyveri og at uvedkommende tar seg inn i store IKT-systemer, at risikoen for store tap absolutt er til stede. Det gjelder ikke bare ID-tyveri, men også annen type kritisk infrastruktur som kan lammes. Det er derfor jeg har ivret for at man skulle få fram det arbeidet som er gjort. Dette er jo en offentlig rapport som også Stortinget, og representantene, kan gå inn i. Og i den grad noen av de forslagene som er der, er opplagte, vil jeg ikke utelukke at de også kan bli gjennomført før man kommer med en samlet plan.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Noen ord til slutt om det som har gått igjen i debatten – aller først om datalagringsdirektivet. Jeg mener jo at vi har en selvstendig nasjonal interesse uavhengig av direktiv opp mot det å kunne lagre trafikkdata – helt avgjørende. Jeg beskriver det ikke slik som representanten Pollestad gjør, som en offentlig innsamling av data. Høringsnotatet bærer jo preg av at det nettopp er de kommersielle aktørene som fortsatt skal lagre, men at man ikke lagrer med hensyn til faktura og klage. Men man har en plikt til å lagre fordi politiet kan få bruk for det i noen sammenhenger. Når representanten Pollestad litt retorisk sier at svært få telefonselskaper skal lagre store mengder data og spør om hva slags sikkerhet har vi rundt det, er jo situasjonen i dag at disse dataene lagres. Man framstiller det som om dette er noe nytt. Man lagrer altså for faktura- og klageformål. Det er jo slik at ut fra høringsnotatet fra regjeringas side og debatten rundt direktivet, om det å lagre trafikkdata og innføre en plikt, vil man nettopp ha muligheten for å få mekanismer som sikrer de personvernmessige betraktninger som man ikke har i samme grad i dag. Sånn sett vil jo ny lovgivning på dette området bidra til å styrke personvernet, bl.a. i spørsmålet om sletting, bl.a. i spørsmålet om hvordan politiet skal behandle det når politiet får lov til å få innsyn – for det er ikke politiet eller det offentlige som skal sitte på disse dataene – eller hva slags regler og terskler man skal ha for at politiet skal få innsyn i dette. Der nevner jo representanten Pollestad ett element, og det er spørsmålet om hva slags strafferamme som skal kvalifisere for innsyn i dette. Det tror jeg er nevnt i høringsnotatet, at man nettopp ser for seg at man skal ha en strafferamme som hever terskelen i forhold til i dag. Men der har vi altså muligheten for i spesielle forbrytelser der vi er helt avhengig av trafikkdata, f.eks. ID-tyveri, at den nye bestemmelsen i straffeloven av 1902, altså § 190, kan benevnes spesielt, slik at man i de sakene har mulighet til å få innsyn. Man må nettopp ha det hvis man skal kunne etterforske denne type saker. Jeg mener at det er personvernvennlig at man kan etterforske lovbrudd knyttet til ID, og at det vil styrke personvernet. Det viser jo etter mitt skjønn at det ikke er svart–hvitt i denne debatten. Så vil jeg avslutte med å si det mange har vært inne på: Vi trenger jo mobilisering av det personlige ansvar knyttet til vår identitet og de dataene vi omgir oss med. Det er bare å se på hva våre barn og hva vi sjøl gjør på Internett, hva slags sider vi besøker, hva slags aktiviteter som er, og hva vi legger ut – hvor viktig det er å ha bevissthet rundt det. Når det gjelder passene, er det riktig at det blir borte mange tusen pass. Men det er jo først og fremst fordi besitteren har mistet dem eller somlet dem bort etter at man har fått passet i besittelse. Jeg tror det er 25 000 som i løpet av de siste årene har blitt borte, mens det er 250 stykker som forsvinner i posten. Det viser jo at det i stor grad er et personlig ansvar å ta vare på nettopp så viktige dokumenter.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Jeg tror nok statsråden misforstår igjen bevisst dersom han prøver å fremstille det som om Fremskrittspartiet har fokus på straff og på straff alene. For er det et parti som over lang tid har kritisert en veldig naiv og snillistisk asylpolitikk, som ikke minst denne regjeringen har praktisert, og manglende initiativ til å få på plass returer – her har det skjedd en bedring de siste årene – så er det jo nettopp Fremskrittspartiet. Dette er en del av det store bildet, og det handler faktisk om det som står i Fremskrittspartiets forslag, nemlig respekt for asylinstituttet som sådant. Og da er det ikke så enkelt som representanten Chaudhry forsøker å gjøre dette til, når han sier at asylinstituttet skal ha høy legitimitet. Problemet er at det er ikke noe vi vedtar i Stortinget, det at asylinstituttet skal ha høy legitimitet. Det er en oppfatning som råder der ute, og gjennom flere år med en manglende styring på asylfeltet som denne regjeringen har stått for, så er det en dalende respekt for asylinstituttet. Det er et faktum. Når man ser at mennesker kommer til Norge, misbruker retten til å få asyl her i landet, og til og med begår straffbare handlinger, så er jo det selvfølgelig med på å undergrave asylinstituttet. Det bør ikke overraske noen som helst. Det er altså et resultat av en feilslått politikk. Man har gjort noen justeringer de siste årene, men fremdeles er utfordringen enorm. Vi opplever på nytt, som det også sies i denne debatten, en oppblomstring av narkotikakriminalitet langs Akerselva, som i stor grad begås av kriminelle asylsøkere. Det er ikke det samme som å si at alle asylsøkere er kriminelle. Nei, selvfølgelig ikke, men asylsøkere er ekstremt overrepresentert innenfor en del kriminalitetsområder. Det er igjen et faktum, som igjen bidrar til at respekten for asylinstituttet som sådant i full fart er på vei nedover. Det er altså holdningen til det norske folk. Det er derfor jeg sier at hadde Fremskrittspartiets politikk ligget til grunn, hadde det vært klart og tydelig at de som ikke har krav på beskyttelse, skal sendes tilbake til sine respektive hjemland, og at de som misbruker asylinstituttet, som begår kriminelle handlinger mens de er i Norge, skal straffes og sendes tilbake og skal ikke ha muligheten til å gå ute på gaten og begå kriminelle handlinger på nytt, ja, da hadde nettopp det samme asylinstituttet hatt en høyere status, for da hadde man visst at det bare var personer som er reelt forfulgt, som kom til Norge og søkte en nødhavn. Men jeg konstaterer at gjennom fem år med rød-grønt vanstyre på dette området har vi dessverre lav respekt for asylinstituttet i den norske befolkning.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Statsråden var i sitt innlegg inne på en del av de tiltakene som er foreslått, men han nevnte ikke noe om det som har med økonomi og ressurser å gjøre. Så spørsmålene mine til statsråden er egentlig veldig enkle: Ser statsråden en sammenheng mellom økende og bedre organisert kriminalitet og ressurser? Ser statsråden nødvendigheten av å øke politiets ressurser, slik at de har mulighet til å utføre sitt oppdrag, spesielt rettet mot organisert kriminalitet?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Jeg tror vi kan være enige om at det er en viss forskjell på soningen til utenlandske statsborgere og nordmenn med utenlandsk etnisk bakgrunn, når det gjelder hvordan disse skal følges opp og progresjonen i soningen. Det var ikke det jeg ville spørre om. Vi har sett at volden i norske fengsler har økt betraktelig, i hvert fall i visse fengsler, og at det må igangsettes tiltak for å beskytte både andre innsatte og ansatte ved norske fengsler. Jeg går ut fra at statsråden tar dette på alvor, og at han vil gjøre sitt til at hans ansatte, hans undersåtter, ikke blir utsatt for vold når de er på sin arbeidsplass. Hva har statsråden gjort i så måte? Hvilke tiltak vil statsråden igangsette, og hva har han igangsatt for å forhindre at ansatte i norske fengsler blir utsatt for vold av de innsatte?
Anders B. Werp (Høyre), 2010-11-16:
Jeg vil takke statsråden for et engasjert og – etter mitt syn – godt innlegg. Det viser genuint engasjement. Så gjenstår det selvfølgelig å se hva som kommer i stortingsmeldingen. Mitt spørsmål i denne replikken dreier seg om kanskje noe av det mest grunnleggende, nemlig forebygging, forebygging av en ganske utbredt – og det er min påstand – naivitet i det norske samfunn om hva den organiserte kriminaliteten dreier seg om, hvor kanskje ikke volden, truslene og frykten som driver dette miljøet framover, kommer godt nok fram. Mitt spørsmål er: Hvilken rolle ser statsråden for kommunene i det grunnleggende og forebyggende arbeidet her – forebygge naivitet, forebygge rekruttering inn i miljøet, i bevisstheten om rettsstaten som forutsetning for individuell frihet i samfunnet og at organisert kriminalitet er en trussel mot det?
Anders B. Werp (Høyre), 2010-11-16:
I den beskrivende teksten til interpellasjonen henviser jeg til en undersøkelse utført av TNS Gallup som viser at så mange som 200 000 nordmenn er eller har vært rammet av ID-tyveri. Det er en indikasjon på at dette problemet er stort, og at mange er i en situasjon der de opplever usikkerhet som følge av dette. ID-tyveri har økt som følge av framveksten først og fremst av Internett. Handel og sosial samhandling skjer i økende grad digitalt i samfunnet i dag. Dette er positivt. Dette har mange fordeler. Men saken her om ID-tyveri viser jo også at den utviklingen i aller høyeste grad har skyggesider. Den har en økonomisk og teknologisk side ved at ID-tyveri og misbruk av de teknologiske mulighetene skaper usikkerhet for de økonomiske transaksjonene som skjer digitalt. Det viser at teknologien i seg selv kan misbrukes til ulempe for både næringsdrivende og for enkeltpersoner. Det som er bakgrunnen for denne interpellasjonen, er nok likevel først og fremst den personlige eller den menneskelige siden ved det å oppleve ID-tyveri. Det fører til en usikkerhet hos den som blir rammet, ved at hans eller hennes identitet kan misbrukes i virtuelle rom og i sosiale medier og gi en mildt sagt uriktig framstilling av vedkommende person, som kanskje kan følge denne mannen, kvinnen eller ungdommen i verste fall for resten av livet. Det har også en menneskelig side knyttet til det å kunne bli økonomisk utnyttet, utsatt for svindel, samtidig som det også kan ha formelle konsekvenser med hensyn til kredittvurdering og straffbare handlinger utført av den som har stjålet identiteten. Skal vi møte denne utfordringen, må vi iverksette tiltak på mange plan. Høyre registrerer med glede at regjeringen nylig har fremmet forslag om endringer i straffeloven 1902 § 190a, hvor ID-tyveri gjøres straffbart med en oppdatert ordlyd i forslaget til endringer i straffeloven. Det vil jeg fra Høyres side, og det er vel ikke veldig overraskende, si at vi stiller oss positive til. Men, som sagt, skal vi møte utfordringene knyttet til ID-tyveri, må vi også møte dem på andre områder enn de rent juridiske og formelle. Vi må møte dem med tiltak som synliggjør det personlige ansvar, vi må møte dem med tiltak som bevisstgjør næringslivets ansvar, og ikke minst må vi ha en klar formening om hvor myndighetenes ansvar ligger, slik at dette ikke bare blir et spørsmål fra Høyres side om strafferammen. Det dreier seg i aller høyeste grad også om en bevisstgjøring, bredt, om hvordan vi skal forhindre dette i tiden som kommer. Det går på bevisstgjøring hos hver enkelt av oss som bruker teknologien i det daglige. Det dreier seg om å få etablert aksepterte standarder for elektronisk identifikasjon – kort sagt gjøre det vanskeligst mulig å stjele andres identitet. Derfor oppsummeres min interpellasjon med følgende spørsmålsstilling: Hvordan vurderer statsråden situasjonen, og hvilke tiltak akter statsråden å iverksette for å begrense og hindre ID-tyveri?
Anders B. Werp (Høyre), 2010-11-16:
Tidligere i dag hadde vi en sak om organisert kriminalitet, som avstedkom en god debatt i denne salen. På mange måter er det stor grad av overføringsverdi fra den debatten til saken om ID-tyveri og IKT-sikkerhet, eller cybersikkerhet. Dette dreier seg om en type avansert og ofte også organisert kriminalitet, med det formål å tilegne seg verdifull informasjon eller å skaffe seg økonomiske fordeler med ulovlige virkemidler. Jeg takker statsråden for svaret. Statsråden skisserer en bred tilnærming til dette viktige spørsmålet, alt fra overordnede strukturelle tiltak helt ned til det personlige ansvaret. Det er den samme innfallsvinkel og det samme perspektiv som vi legger til grunn også fra Høyres side. Statsråden unnlot heller ikke denne gangen å komme inn på datalagringsdirektivets betydning, og da gjenstår det jo naturligvis å se hva som er regjeringens konklusjoner når vi kommer til det, slik at vi også kan debattere den siden i salen her når tiden er moden. Jeg registrerer også med tilfredshet at statsråden kom inn på perspektivet knyttet til en sikkerhetsdimensjon som er ganske ny, dette med cybersikkerhet og NSM, som jo har det overordnede ansvaret for det i Norge, og det arbeidet som ligger der. Der er det nå under utarbeidelse en tiltaksplan eller strategi, eller hva som blir betegnelsen på det, som Stortinget vel skal få seg forelagt. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva er tidsplanen for når Stortinget får en helhetlig plan eller helhetlig strategi på bordet som tar opp i seg grensedragningene knyttet til cybersikkerhet eller IKT-sikkerhet med et samfunnsperspektiv for øye?
Anders B. Werp (Høyre), 2010-11-16:
Jeg takker for hyggelige tilbakemeldinger på temaet for interpellasjonen. Representantene Haugli og Pollestad var jo inne på noe av det samme begge to, at etterforskning og straff i seg selv selvfølgelig ikke løser utfordringene med ID-tyveri, men at det i stor grad også må bygges opp en bevissthet rundt det personlige ansvaret – også fra systemets side må man ivareta hensynet til personvern. Det er vi helt enige i. Så til representanten Kielland Asmyhr, som jo fortsatt er en ung mann, men som likevel kunne gi oss et historisk tilbakeblikk på de siste 20–25 årene – for så vidt et godt beskrivende tilbakeblikk som jeg også synes illustrerer saken. For hvis vi framskriver denne utviklingen 20–25 år, kan vi med stor grad av sikkerhet si at hastigheten på endringene bare vil øke i forhold til det tilbakeblikket Kielland Asmyhr ga til kjenne, noe som igjen understreker betydningen av at den bevisstgjøringen som flere representanter har vært inne på, bare blir viktigere. Samtidig må vi slett ikke heller glemme myndighetenes ansvar for å møte dette temaet. Vi kunne i forlengelsen av det som har vært sagt her på talerstolen i denne interpellasjonsdebatten, også brukt mye tid på, og brakt inn i debatten, offentliggjøringen av skattelistenes betydning i dette i en kriminalitetsmessig sammenheng. Hvor sikker er den kritiske infrastrukturen i Norge i forhold til målrettede angrep? Det er altså en spennvidde i diskusjonen, med utspring i ID-tyveri, som er ganske stor, og som viser at dette er en sak med mange dimensjoner. Min personlige oppfatning er vel at dette antageligvis bare er starten på en stor debatt som Stortinget vil møte i mange fasetter i tiden som kommer. I alle fall vil vi fra Høyres side jobbe videre med temaet og sette dette inn i en sammenheng som gjør at vi kan løfte dette opp på en slik måte at det skaper større sikkerhet i samfunnet.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-11-16:
Da Halden fengsel åpnet i april, representerte det en ny tidsalder i kriminalomsorgen, hvor hovedtanken er å rehabilitere den innsatte for å få et godt liv uten kriminalitet når han eller hun vender tilbake etter soning. Vi skal ha en kriminalomsorg som både verner samfunnet mot farlige personer, og som skal slippe ferdigsonede ut i samfunnet bedre rustet til å leve lovlydig enn det de var da de kom inn i fengsel. Dette er den største utfordringen vi har i kriminalomsorgen i dag, fordi vi vet at så langt har fengselet for mange vært et opplæringssted for videre kriminell virksomhet. For å få til en god straffegjennomføring må omgivelsene være tilrettelagt for rehabilitering gjennom skole, arbeids- og fritidstilbud. Halden fengsel er i tillegg helt nytt og vil i noens øyne framstå som luksuriøst. Det har representanten Michaelsen vært inne på. En tilsvarende debatt kom opp da statsråden åpnet det «nye» Åna fengsel. Jeg synes statsråden da ga et godt svar som er i tråd med vårt mål om en human og effektiv straffegjennomføring. Det er viktig å gi innsatte som vil endre sitt kriminelle livsmønster, et godt utgangspunkt når de blir løslatt, slik at færre faller tilbake til kriminalitet. Halden fengsel skal også være en god og trygg arbeidsplass for de ansatte, og jeg unner langt flere fengselsbetjenter slike fasiliteter som man har ved dette fengselet. Når det gjelder utenlandske kriminelle, har regjeringen gjort viktige grep for at de som skal tilbake til hjemlandet sitt, blir sendt tilbake så raskt som mulig, enten via utvisning eller soningsoverføring. Men jeg vil også advare mot den generaliseringen forslagsstillerne legger opp til, når de ønsker å flytte alle utenlandske innsatte, for plassene i Halden fengsel må også kunne benyttes til å avlaste varetektssituasjonen i Østfold. Det er særlig utfordringer ved grenseoverskridende kriminalitet og mobile vinningskriminelle som gjør at behovet for varetektsplasser i dette området er ekstra stort. Transport av innsatte er ressurskrevende og et betydelig sikkerhetsspørsmål. Varetektsinnsatte er det politiet som har ansvaret for, både når det gjelder sikkerhetsvurdering av transporten og gjennomføring av selve transporten. Både for politiet og kriminalomsorgen er Halden fengsel en svært viktig ressurs.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-11-16:
Å bekjempe kriminalitet er en kamp som må kjempes på nesten alle samfunnsområder. For å unngå at unge blir kriminelle, er det utvilsomt viktig med tidlig innsats. Den forebyggende innsatsen må gi alle muligheter for å utvikle seg og oppleve mestring i livet. Som innstillingen her viser, er det bred enighet om at en innsats for å hindre at unge blir kriminelle, er viktig. Det er et godt utgangspunkt for det videre arbeidet. For Senterpartiet er det særlig viktig å poengtere at en god forebyggende innsats må inkludere flere instanser. Skolen er et opplagt nav i dette arbeidet, men for å oppnå gode resultater må det samhandles mellom hjemmet, fritidstilbud, politiet, helsetjenesten og andre offentlige instanser. Nærhet til disse tjenestene er derfor viktig. Tverrfagligheten avhenger av at alle kjenner lokalsamfunnet, og at instansene kjenner hverandres arbeid før krisen oppstår. Slik sett er Senterpartiets satsing på de gode lokalsamfunnene det beste tiltaket når det gjelder kriminalitetsforebygging. Rusproblemer er ofte inngangen til en varig kriminell livssituasjon. Derfor må forebygging av rusmiddelmisbruk stå sentralt i folkehelsearbeidet. Regjeringen har gjennom Stoltenberg-utvalgets rapport om narkotika nye tiltak på rusfeltet til vurdering. Rapporten er nå sendt på høring, med frist 7. januar 2011. Jeg vil trekke fram det forslaget som utvalget kom med når det gjelder å bruke Internett aktivt: nettsider, blogger og nettsamfunn for et felles løft mot narkotika. Det handler om å treffe ungdom der de er, og om å tenke nytt om hvordan vi kan gi ungdom mot til å gjøre egne valg. Samtidig mener jeg at komiteen er svært rakrygget når de sier følgende: «Komiteen mener fortsatt kriminalisering av bruk og salg gir klare signaler fra samfunnet om at narkotika ikke godtas.» Jeg er glad for det. To områder som ligger utenfor justispolitikken, men som likevel er særlig viktige for å legge til rette for gode liv, er barnevernet og tiltak mot frafall i skolen. Det har vært stor oppmerksomhet rundt begge disse områdene. Stadig flere unge får hjelp av barnevernet, men for å yte gode tjenester må barnevernet ha nok ressurser, god fagkompetanse og stimuleres til godt samarbeid. I framtidens arbeidsmarked vil det være krevende for dem som bare har grunnskoleutdanning. For å øke den enkeltes muligheter til arbeid, inntekt og mestring av eget liv vil det være avgjørende at flere får videregående opplæring. For samfunnet har dette vært en stor gevinst. Kunnskapsminister Kristin Halvorsen sa til bladet Utdanning 23. april i år: «Hvis vi får 10 prosent flere til å gjennomføre, sparer samfunnet fra fem til ni milliarder kroner hvert år. Tidlig innsats, bedre resultater i grunnleggende ferdigheter og en mer virkelighetsnær ungdomsskole kan gi resultater på sikt.» Jeg tror at dette arbeidet ikke er så himla avansert, men at det er viktig å ha god innsats og bredde i tiltakene. Jeg er glad for at en samlet komité ser ut til å dele den oppfatningen, selv om man er noe uenig om hvilke tiltak som er de mest effektive.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-11-16:
Trusselen frå organiserte kriminelle miljø har auka dei siste åra, spesielt på grunn av auka tilstrøyming av utanlandske kriminelle aktørar. Samtidig har ikkje myndigheitenes innsats vore tilstrekkeleg målretta og koordinert, slik Riksrevisjonen har peika på. Seinast i Aftenposten i dag kjem det fram litt om korleis prostitusjonsmiljøet i Oslos gater breier seg ut for tida, der stadig fleire kvinner frå romfolket prostituerer seg. Ein er bekymra for om mindreårige blir utnytta. Ein klar trend i prostitusjonsmiljøet viser at stadig fleire av dei som er prostituerte, er utanlandske. Stadig fleire av dei menneska som har hatt eit håp om å kome til Noreg, har blitt drege hit av kyniske bakmenn som utnyttar jenter og kvinner. Dei hadde eit mål med å kome til Noreg, men enda opp med å måtte prostituere seg i staden. Det same er tilfellet med tigging. Derfor er arbeidet for å få stoppa dei kriminelle bakmennene innan prostitusjon og menneskehandel utruleg viktig, og det må òg intensiverast. Også innsatsen mot den organiserte vinningskriminaliteten må intensiverast. Dei tjuveriraida me har opplevd dei siste åra, er øydeleggjande for folk sin tryggleik. Politiet peikar her på ei klar kopling mellom den organiserte tigginga og den organiserte vinningskriminaliteten. Me må gi politiet betre moglegheit til å bryte akkurat den linken. Derfor må me òg gi politiet betre moglegheiter til å gripe inn mot tigging. Tidlegare har ein representant vore inne på kriminaliteten på Sørlandet, der ein ser at stadig fleire yngre kriminelle har ei kopling til organiserte miljø. Det er ei utfordring i den saka, der ein ser at barnevernet står utan ein del verkemiddel. Men når koplinga er så omfattande som ho er mot organiserte kriminelle, er det ei ekstra utfordring for barnevernet å klare å bryte opp i miljøa. Å sjå at unge blir rekrutterte inn i eit så tøft miljø, er ei stor utfordring som eg veit at både statsråden og andre statsrådar har varsla at dei vil ta tak i. Eg vil berre minne om at det er ein ekstremt viktig jobb å ta tak i. Forslaget frå Høgre inneheld gode tiltak for ein meir heilskapleg og samordna kamp mot og førebygging av organisert kriminalitet. Kristeleg Folkeparti registrerer at regjeringa har meldt ei stortingsmelding om organisert kriminalitet. Det er bra. Men dessverre, eg er einig med forslagsstillarane og må seie at regjeringa sin innsats på feltet ikkje har vore god nok. Me treng eit lyft. Kristeleg Folkeparti vil stemme for forslaga i Dokument 8-forslaget, med unntak av forslag nr. 4, om eigne avdelingar for utanlandske statsborgarar.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-11-16:
Eg har ei utfordring til statsråden når det gjeld det aukande problemet innan prostitusjonsmiljøet, særleg i Oslo. PRO-senteret har kome med nye tal, som ikkje akkurat er positive i forhold til kor mange prostituerte det er i landet. Ein viser òg til at etter 2008 har det vore ein dupp i 2009, og fleire plassar er det ein auke i 2010 i talet på prostituerte. Det som òg særleg uroar meg, er at det er fleire og fleire av dei prostituerte som er av utanlandsk opphav, og det er klare linkar på at dei er henta til Noreg av kyniske bakmenn og organiserte kriminelle for å drive prostitusjon. Ein veit at sexkjøpsloven òg er eit viktig verkemiddel, særleg når det gjeld holdningar, men ein ser at nedgangen har ikkje vore så stor som ein ønskte. Eg har tidlegare utfordra ministeren på sosiale tiltak, men eg vil gjerne stille eit ope spørsmål til ministeren – om han har nokre forslag og nokre planar om korleis han skal gå inn, særleg for å stoppe den menneskehandelen som ein ser teiknar seg no?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-11-16:
Kristeleg Folkeparti har vore ein pådrivar for å få på plass Halden fengsel. Me er glade for at fengselet er leiande når det gjeld å gi dei innsette tett og god oppfølging under soning. Skulegang og arbeidstrening er viktig i arbeidet med å hindre tilbakefall til ein kriminell løpebane og for å lette dei innsettes veg tilbake til samfunnet. Det er viktig for alle dei som skal førast tilbake til det norske samfunnet, også for dei som er av utanlandsk opphav. Når det gjeld dei som ikkje skal førast tilbake til det norske samfunnet, er Kristeleg Folkeparti oppteke av at det kjem på plass fleire avtalar om soningsoverføring, slik at utanlandske kriminelle i større grad kan sone i sitt heimland. Elles bør det sjølvsagt vere slik at utanlandske kriminelle som skal ut av landet etter soning, ikkje får ei oppfølging i fengselet som er tilpassa dei som skal førast tilbake til det norske samfunnet. Samtidig kan det også vere praktiske grunnar til at utanlandske innsette i norske fengsel utan opphaldsløyve blir plasserte i Halden fengsel i periodar, t.d. for å sikre nærleik til etterforskinga eller på grunn av kapasitetsproblem. Kristeleg Folkeparti vil derfor ikkje stemme for nokon av forslaga, med unntak av forslag nr. 2, frå Høgre og Framstegspartiet, om tiltak for å sikre at vald mot tilsette i kriminalomsorga blir meld og følgd opp. Dette er viktig, og det må vere ei prioritert oppgåve å sørgje for at sikkerheita og tryggleiken til tilsette i kriminalomsorga er så god som mogleg.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-11-16:
Førebygging må vere ein grunntone i politikken, ikkje minst er det viktig for å skape tryggare samfunn, med mindre kriminalitet. Derfor vil eg rose forslagsstillarane for å ta opp fleire gode tiltak for å stanse rekrutteringa til kriminalitet på eit så tidleg tidspunkt som mogleg. Det er ei kjensgjerning at mange i dag kjenner utryggleik på grunn av aukande vald og kriminalitet. Mykje kunne ha vore unngått gjennom førebyggjande arbeid i nærmiljøet og tidleg innsats overfor unge i risikosona. Det er ei merkeleg prioritering når me rundt om i Kommune-Noreg er verdsmeistrar i å halde orden på vår alles kjære bilpark. Det blir sørgt for at ein har parkert riktig og for at ein ikkje skal stå eitt minutt for lenge, samtidig som ein lèt unge i risikosona gå ganske så lenge uforstyrra utan at ein grip inn. Politiet står sentralt i det førebyggjande arbeidet. Kristeleg Folkeparti ønskjer eit politi som prioriterer førebyggjande arbeid og tidleg innsats overfor unge i risikosona. I denne samanhengen er nær kontakt mellom skule og politi viktig. Forslaget om at kvar skule skal ha ein eigen kontakt i politiet, er derfor bra. I den samanhengen vil eg gjerne få seie at eit førebyggjande politi er eit politi som er synleg til stades i nærmiljøet. Politiets eigen driftsrapport for perioden 2002–2008 konkluderer dessverre med at det har blitt færre tenestemenn i synleg ordensteneste. Det er stikk i strid med Stortingets intensjon med politireforma om eit nærmare og meir synleg politi. Denne utviklinga må snuast. Politiet må få økonomisk rom til å auke bemanninga og styrkje det førebyggjande arbeidet. Dessverre finst ikkje dette rommet i regjeringa sitt budsjett for neste år. Når me snakkar om førebygging, vil eg òg uttrykkje skepsis til at stadig fleire lokale lensmannskontor i distrikta blir lagde ned utan at det blir etablert eit betre tilbod for befolkninga. Organisatoriske grep som tek politiet lenger bort frå folk, bør stansast. Kriminaliteten begynner i det lille, i nærmiljøet. Politiet må vere til stades der avsporingane startar og bli kjent med ungdom som er på veg inn i ein dårleg bane. Kristeleg Folkeparti støttar forslaget om at det blir utforma ei nasjonal førebyggjande dopinglovgiving. Doping medfører store psykiske og fysiske skadar for brukarane, og Kristeleg Folkeparti meiner at kriminalisering av dopingbruk kan vere eit nødvendig verkemiddel. Kristeleg Folkeparti støttar òg dei andre forslaga i representantforslaget og vil stemme for dei, unntatt forslag nr. 1, om SLT-samarbeid i alle kommunar, og forslag nr. 7, om rustesting i skulen. Kristeleg Folkeparti ser det ikkje som hensiktsmessig å gjere SLT-samarbeid obligatorisk i kommunane. Kommunane er ulike i storleik og oversiktlegheit. Mange kommunar har funne gode samarbeidsmodellar utan at SLT-prinsippa er følgde til punkt og prikke. Denne fleksibiliteten bør me framleis ha. Når det gjeld rustesting i skulen, støttar me dette, men ser ingen grunn til å støtte eit forslag om det, då det, slik eg har forstått det, allereie er tillate i dag.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Jeg skal komme med et konkret forslag, som jeg gjerne vil at ministeren svarer på: Trafficking er menneskesmugling over grensene, og på et eller annet vis må man komme inn i Norge – om det er med fly, om det er med bil, om det er med ferge, eller hva det måtte være for noe. Så ser vi at i mange andre land har flyselskapene gått i samarbeid med justissektoren om å opprette et telefonnummer som en kan ringe 24 timer i døgnet hvis en har mistanke om at det foregår trafficking, eller menneskesmugling. For eksempel er det tydelig i et fly hvis det sitter en person sammen med tre småjenter i ti–tolv-årsalderen og disse jentene ikke får lov til å gå på toalettet uten at denne personen er med: Da ringer det noen klokker et sted hos dem som jobber med mennesker hver dag. Da bør det også kunne være mulig i Norge, i samarbeid med flyselskapene, å opprette et slikt telefonnummer som en kan ringe til. Jeg har fått signalisert at flyselskapene er interessert. Er dette en interessant tanke?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Da tar jeg opp forslaget.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Jeg synes ikke det ministeren her sier om at Fremskrittspartiet har snudd, kan stå uimotsagt, for det er faktisk ikke tilfellet at vi har snudd i forhold til om medias søkelys er på sakene eller ikke. Det er vel sånn i Stortinget at når en behandler en utbygging eller bygging av et nytt fengsel, slik som Halden fengsel, forholder en seg til rammer, og det er rammebudsjettering. En går ikke inn i det og sier at det og det skal være til stede: Vi skal ha kunst for 6 mill. kr, vi skal ha flislagt her eller flatskjerm der, som er de ordene jeg skjønner har vært brukt i media. Men uansett: Stortinget går ikke inn og sier noe. Det er en totalentreprise som blir laget, og en lager rammer i budsjettet. En går ikke inn og legger føringer for hva innholdet skal være. Som jeg sa i mitt innlegg, var det viktig heller å se mulighetene for å kunne få flere plasser, med en god standard, absolutt god standard, men ikke sånn at en bruker penger på områder som man kanskje ikke burde når kassa er knapp.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Jeg vil først takke interpellanten for å ha tatt opp en veldig viktig problemstilling. ID-tyveri er kriminalitet – kriminalitet som kan ha store negative konsekvenser for den det rammer, og som må bekjempes som andre straffbare handlinger. Men ID-tyveri utfordrer oss også på andre måter, og jeg vil særlig trekke fram to ting. For det første er ID-tyveri en alvorlig krenkelse av personvernet. Det er vanskelig å tenke seg noe mer inngripende i privatlivet, noe mer urovekkende, enn at en annen utgir seg for å være deg. Ikke bare har vedkommende tilgang til personopplysninger, han eller hun misbruker dem aktivt. For det andre utnytter ID-tyven normale forventninger om tillit og troverdighet i samfunnet. Det er et kjennetegn ved velfungerende demokratiske samfunn at folk har tillit til hverandre og til samfunnets institusjoner. Vi verken kan, vil eller bør erstatte denne tilliten med kontroll. Det vil skape et utålelig samfunn. Jeg tegnet meg for å understreke at etterforskning og straff ikke kan være vårt eneste svar på denne utfordringen. Selv om en viktig del av arbeidet må gjøres i justissektoren, ligger mye av ansvaret andre steder. Datatilsynet har en viktig rolle, det samme har alle som håndterer personopplysninger. Hver enkelt av oss må imidlertid også ta ansvar. Det handler bl.a. om at vi ikke oppgir personlig informasjon på telefon, at vi sørger for å holde passord for oss selv, og at vi er våkne for signaler om at noe ikke er som det bør være. Alle som forvalter personopplysninger i det offentlige, i private bedrifter og i frivillig sektor, må håndtere disse på en måte som sikrer at personopplysningsloven etterleves. Dessverre viser Datatilsynets kontroller omfattende brudd på regelverket på områder som informasjonssikkerhet og sletting. Det ser ut til at dette er et generelt problem, men at mindre bedrifter og små kommuner har noen spesielle utfordringer. I tillegg til å føre kontroll har Datatilsynet et annet viktig formål: å sikre økt bevissthet om personvern. Siden 2005 er Datatilsynets budsjett økt med 45 pst., og tilsynet har aktivt gått inn i arbeidet med å forebygge ID-tyveri. Et eksempel på dette er arbeidet med en selvtest for ID-tyveri som ligger på Datatilsynets hjemmesider. Jeg har fulgt justisministerens oppfordring og tatt testen. Min score var 58 pst., og jeg har iverksatt tiltak.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-02-03:
På vegne av representantene Per Sandberg, Christian Tybring-Gjedde, Per Roar Bredvold, Torgeir Trældal og meg selv har jeg den glede å fremme forslag om at det skal utarbeides en stortingsmelding om rammevilkår for små og mellomstore bedrifter.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-02-03:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. Men la meg først – før jeg går til spørsmålet – få lov til å takke justisministeren for opptredenen på TV 2-nyhetene i går, der justisministeren en gang for alle anerkjente Fremskrittspartiets asyl- og integreringspolitikk, og der justisministeren satte en strek over all kritikk mot Fremskrittspartiet, både i fortid og i framtid, når det gjelder asylpolitikk og integreringspolitikk. I min glede – eller forbauselse, hadde jeg nær sagt – over det innslaget tillot jeg meg å fylle ut en innmeldingsblankett til Fremskrittspartiet, hvis justisministeren skulle være interessert i det. Men det gjenstår å se hvorvidt det er realiteter i det som ble sagt. Så til spørsmålet. Skah-saken dominerer pressen og media for tiden. Denne saken løfter flere problemstillinger som også tidligere har vært oppe i både storting og regjering. Det gjelder rettssikkerheten til barn. Vi opplever flere og flere kidnappinger, flere og flere barnebortføringer. Vi har fortsatt en problemstilling med dobbelt statsborgerskap, der barn har rettigheter i flere stater, og vi registrerer at flere og flere barn forsvinner fra den norske skolen. Dette er sannsynligvis bare starten på en utfordring som vil bli kjempestor i framtiden. Vi registrerer allerede at private selskaper, sikkerhetsselskaper, er etablert, bl.a. ABP World Group, som i løpet av de siste seks årene faktisk har hatt 15 barnebortføringssaker. Og dette utvikler seg i rasende tempo. Mange barn får ikke bistand, i likhet med de barna som er omtalt i pressen og media de siste dagene. Mange barn blir nærmest ignorert av norske myndigheter. Sakene blir ikke etterforsket, de blir henlagt. Her er det en problemstilling der ansvaret er fordelt mellom Utenriksdepartementet, Justisdepartementet og forvaltningen. Mitt spørsmål til justisministeren er: Hva gjøres nå fra Regjeringens og Justisdepartementets side for å koordinere, slik at alle barn får den rettssikkerheten som trengs?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-02-03:
La meg først få lov til å si at det er helt naturlig at det blir kutt i Fremskrittspartiets budsjett når det gjelder asyl- og integreringspolitikk, for tilstrømmingen av asylsøkere og flyktninger ville ikke vært i nærheten av det som Regjeringen fikk til i 2009. Derfor blir det også naturlig med mindre ressursbruk. Hvis disse tiltakene som Regjeringen nå påstår å ville gjennomføre, som Fremskrittspartiet har foreslått i 15 år, hadde vært gjennomført på et tidligere tidspunkt, hadde selvfølgelig også ressursbruken vært betydelig mindre. Men jeg registrerer hva ministeren svarer på spørsmålet om utfordringene med hensyn til barnebortføring og kidnapping. Mitt andre spørsmål blir da til det som ble sagt i brev fra Regjeringen til justiskomiteen på Stortinget den 12. mars 2009. Der ble det lagt fram, rett nok av settestatsråd Giske, at Regjeringen hadde en rekke tiltak som skulle innføres i løpet av 2009. Mitt spørsmål er: Er disse tiltakene på plass, er de gjennomført, og er de utredet i tråd med det brevet som kom til justiskomiteen på Stortinget i mars 2009?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-03:
Jeg takker aller først for anerkjennelsen for den politikken som Regjeringa har, når det gjelder å skape en effektiv asylpolitikk. Den ville for øvrig ikke vært mulig hvis vi skulle ha lagt Fremskrittspartiets budsjettforslag til grunn, med dramatiske kutt til UDI, men også kutt i andre deler av integreringsarbeidet. Det å kunne effektuere asylvedtak nå har bare vært mulig ved at vi nettopp har gitt de bevilgningene som bl.a. Fremskrittspartiet stemte imot da vi behandlet budsjettet. Så jeg vil heller invitere Sandberg med inn i Arbeiderpartiet, i den grad noen skal skifte medlemskap i politiske partier. Når det gjelder spørsmålet om barnebortføring, er det jo kjent at Regjeringa over lang tid har jobbet intenst for å styrke barns sikkerhet i disse sakene. Det er kompliserte saker. Det viktigste vi kan gjøre, er å få flere land til å slutte seg til Haagkonvensjonen. Men vi trenger instrumenter her hjemme for at man skal kunne få til gjennomføring både i og utenfor de områdene hvor Haagkonvensjonen gjelder. Det som Regjeringa har valgt å gjøre, er bl.a. å opprette nettsiden barnebortforing.no – jeg gjør reklame for den, for der står det veldig mye nyttig som foreldre kan bruke. Der står det bl.a. at man kan få et utvidet rettshjelpstilbud på dette området, at man kan søke hjelp opp mot de kontaktpersoner som er etablert i påtalemyndigheten – vi har et eget kontaktnummer til dem som skal håndtere denne typen saker – og det er kjent også for spørreren at man har etablert et forum mellom både Utenriksdepartementet, Justisdepartementet og aktørene for å kunne ha bedre hånd om disse sakene. Det vi har sett siden 2006, er at antallet barnebortføringer fra Norge som vi har registrert, faktisk har sunket fra 57 til 28. Her mener jeg at vi også ser at vi kan redusere antallet, samtidig som vi har betydelige utfordringer med å stå parat i så alvorlige saker som dette. Det dreier seg i stor grad om å gjennomføre vedtak på fremmed lands jord, og det er ikke av det enkle.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-03:
Jeg må bare vise til mitt hovedsvar når det gjelder spørsmål om barnebortføring. Jeg vil anbefale representanten Sandberg å gå inn på barnebortforing.no. Der vil han se at det er en rekke tiltak som er gjennomført, og som faktisk hjelper veldig godt, men noen ganger står vi altså i situasjoner hvor barn er bortført til land som bl.a. ikke har sluttet seg til Haagkonvensjonen. Vi kan ikke sende norske politifolk for å hente barn enten fra Palau eller andre land hvor vi har barnebortføringssaker. Men det vi har sett, er at bl.a. Utenriksdepartementets gode diplomatiske kontakter, f.eks. inn mot Palau, jo bidro til at vi fikk løst en svært vanskelig sak. Det er altså slik at her står vi overfor et område som krever mer enn bare nasjonale vedtak her i Norge. Når det gjelder alle de tiltakene som er gjennomført, mener jeg at det er nyttig, men man blir ikke ferdig på dette området. Vi ser at det er økende utfordringer i den forstand at mange saker blir komplekse samtidig som antallet registrerte saker faktisk har gått ned.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-03:
Når det gjelder disse landene, har strategien både fra denne regjeringa og fra tidligere regjeringer vært at man i internasjonale fora, og også bilateralt overfor disse landene, gjør hva man kan for at de skal slutte seg til Haagkonvensjonen. Vi sitter ikke med mulighet til å instruere andre land om å slutte seg til konvensjoner, men det er et ganske nitid arbeid som gjøres, enten det er jeg eller andre i Regjeringa som møter representanter fra disse landene for å løfte fram behovet for tilslutning til Haagkonvensjonen. Jeg mener jo at de tiltakene som jeg nettopp har vist til, er så konkrete som de kan få blitt – det at folk får rettshjelp, det at folk får mulighet til å ha en kontaktdommer, det at man legger ut lister over advokater som er spesialisert på disse sakene, og det at politiet settes i stand til å reagere raskere når man står overfor denne type saker, slik at man bl.a. får stoppet barnebortføring i tide. Dette er jo viktige konkrete tiltak, og jeg ser faktisk ikke så mange andre muligheter enn å styrke nettopp denne type innsats på dette området. Jeg har heller ikke hørt noe fra spørreren om alternative tiltak.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-03:
Det er flere departementer som er involvert i denne type sakskomplekser. Uten å gå inn i denne spesielle saken må jeg si at både det som forsvarsministeren har redegjort for med tanke på de problemstillingene som har meldt seg når det gjelder Forsvarets ansatte, det utenriksministeren har redegjort for, og det Justisdepartementet også i de siste dagene har erklært, viser med all tydelighet at man ønsker å være så åpen som man bare kan om disse forholdene. Det er, som forsvarsministeren også har pekt på, utfordringer i forhold til mer prinsipielle spørsmål om bl.a. Forsvarets ansatte. For vår egen del ble det fra Justisdepartementet på mandag tatt et nytt initiativ overfor Politidirektoratet – det er kjent ute i offentligheten – for å forsikre oss om at politifolk ikke deltar i denne type aksjoner. Men vi har også bedt politidirektøren komme tilbake til departementet når det gjelder spørsmålet om tidligere ansatte i politiet og deres rolle og oppførsel i denne type saker. Jeg har ingen motforestilling mot å bibringe de opplysningene inn i Stortinget.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-03:
Regjeringa er fornøyd med de tiltakene som er satt i verk når det gjelder å styrke barns rettssikkerhet, særlig barn som utsettes for straffbare handlinger. Det er det ingen tvil om. Opposisjonen har også gitt uttrykk for at dette er bra tiltak. Man har jo støttet tiltakene her i Stortinget. Men hvis man trodde, da vi startet for fire år siden med å løfte dette feltet – for det mener jeg helt avgjort var nødvendig – at vi skulle bli ferdige i løpet av fire år, mener jeg at man tok feil. Derfor er det viktig, som også spørreren sier her, at vi er avhengig av å ha stort trykk på dette fortsatt. Noen konkrete tiltak skal jeg få lov til å nevne, for det er mange tiltak som er på gang. Vi tar sikte på å utvide antallet barnehus i Norge. Vi har etablert seks. Det er flere hundre barn som nå tør å si fra. Det er ett av de viktigste tiltakene. Vi tar i nær framtid sikte på å mobilisere kommunene til å lage sine egne planer for å fange opp disse barna på en bedre måte. Og vi tar sikte på i løpet av dette halvåret, som jeg tidligere har varslet, å komme med en proposisjon til Stortinget, hvor vi høyner straffenivået for disse overgrepene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-03:
Jeg deler spørrerens bekymring for kriminaliteten. Men vi skal være varsomme med å si at den eksploderer, og særlig i Hedmark. Innbyggerundersøkelsene viser jo at det er færre som er utsatt for kriminalitet. Ser vi på antall drap, som er den groveste forbrytelsen, er de halvert i løpet av de siste 20 årene. Ser vi på verditransport-, post- og bankran, har vi nærmest nullet ut dem. På mange områder har man oppnådd veldig gode resultater. Så har vi områder hvor vi har muligheter til å kunne forbygge bedre og forhindre at kriminalitet oppstår, og der vil jeg invitere Fremskrittspartiet til å være med i større grad. De byene som nå har strammet inn på sine skjenketider, har fått en nedgang på 30 pst. i voldskriminaliteten. For meg er det en gåte at ikke spørreren og Fremskrittspartiet i større grad kunne støttet denne typen tiltak, i stedet for å gå i motsatt retning, hvor man sier at man skal åpne alle kraner, som ville gitt mer kriminalitet, også i Hedmark. Der Fremskrittspartiet har mulighet til å forhindre at kriminalitet oppstår, er Fremskrittspartiet på en helt annen banehalvdel. Dette er et brokete bilde. Vi kan ikke bare telle antall politifolk.