Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-04-28:
Jeg mener at det finnes veldig sterke incentiver allerede nå, og det vil det også være i framtiden, for arbeidsgivere for å ha en aktiv seniorpolitikk, rett og slett fordi at den største utfordringen i framtiden som hovedregel vil være mangel på arbeidskraft. Når vi ser på den demografiske utviklingen i Norge og i resten av Europa, vil vi se at det normale vil være at vi mangler arbeidskraft. Så vil selvfølgelig trykket i den utfordringen variere noe etter konjunkturene, men hovedbildet vil være slik, slik at de som tenker A4-rekruttering i framtiden, vil være taperne i norsk arbeidsliv. Det er min påstand. Derfor vil det være svært viktig for både offentlige og private arbeidsgivere i framtiden å ha fokus på å kunne rekruttere seniorer, rekruttere folk med innvandrerbakgrunn, rekruttere blant funksjonshemmede - altså i det hele tatt å ha sterkt fokus på det som i dag kalles marginale grupper på arbeidsmarkedet. Det ligger sterke incentiver på arbeidsgiversiden når det gjelder å ha en aktiv og god seniorpolitikk. Så mener jeg, og det har Stortinget vært enig i, at det har vært en utfordring at incentivene på arbeidstakersiden, med tanke på å jobbe lenge på slutten av yrkeskarrieren, har vært svake. Altså: Hele pensjonssystemet, inkludert AFP, har nesten ikke hatt noen incentiver for å få arbeidstakere til å velge å jobbe. Derfor har vi de siste årene konsentrert oss veldig mye om å få på plass et nytt pensjonssystem, med en fleksibel alderspensjon for alle som har tjent opp rettigheter fra 62 år, og å få på plass en løsning for avtalefestet pensjon, AFP, som innebar at den fleksibiliteten kunne ivaretas selv om man valgte å ta ut AFP. Det har vi lyktes med. Det har vi greid å få på plass. Så nå har vi sterke incentiver på arbeidstakersiden for å jobbe selv om man har fylt 62 år, og selv om man har rett til å ta ut pensjon. Helheten i det pensjonssystemet er også utformet slik at de som ikke har det valget, altså de som ikke greier å jobbe, skal kunne gå av med en verdig pensjon fra 62 år. Det vi nå holder på med - og der må jeg få si meg 100 pst. enig med representanten Woie Duesund - er å se på lovverket for øvrig, for å se om det logisk harmonerer med både de utfordringene vi har når det gjelder arbeidskraft, og de endringene vi gjør som følge av pensjonsreformen. Da vil jeg si at det er to områder der jeg synes det logisk sett er rett å gjøre endringer i arbeidsmiljøloven. Det ene er å sikre lovmessig den fleksibiliteten vi nå får innført i pensjonssystemet, også i arbeidsmiljøloven. Jeg er enig med Woie Duesund i at jeg tror at det har gitt de utfordringene arbeidsgiverne har med å skaffe seg nok arbeidskraft, mer symbolsk betydning enn en reell betydning. Men når vi nå gjennom pensjonssystemet stimulerer til fleksibilitet, er det riktig å sikre den rettigheten også som et klart signal gjennom endring av arbeidsmiljøloven og rett til å arbeide deltid fra 62 år. Jeg vil i løpet av tiden som kommer, også sende på høring et forslag om å gjøre noe med en annen aldersgrense som er viktig i arbeidsmiljøloven, nemlig 70-årsgrensen, der det etter dagens arbeidsmiljølov er slik at det er saklig greit å si opp ansatte bare de har nådd 70 år. Det blir også et veldig feil signal i det pensjonssystemet vi nå får på plass. Da må det være en annen begrunnelse for å si opp folk enn at man har nådd en viss alder. Altså: De betraktningene som går på oppsigelse for øvrig, må i sterkere grad også komme inn i arbeidsmiljøloven. Da har vi tilpasset arbeidsmiljøloven til pensjonsreformen langt på vei, og det er jeg glad for at Odelstinget slutter seg til i dag.