Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-06-02:
Stortingsproposisjonen omhandler en rekke saker. Fremskrittspartiet har derfor en rekke forslag, og jeg vil med dette ta opp disse. Jeg peker spesielt på at vårt forslag nr. 2, som gjelder Haugalandspakken, er et alternativ til innstillingens forslag til vedtak i to punkter om bl.a. samme pakke. Jeg skal omtale noen av sakene. Først noen ord om Haukelitunnelene på E134. Som saksordføreren riktig påpekte, er dette en sak som begynner å bli rimelig gammel i stortingssammenheng. Det er faktisk mer enn tre år siden Stortinget behandlet Innst. S. nr. 150 for 2004-2005. Det er stilt spørsmål til departementet i denne saken, og jeg vil spesielt peke på noen av de svarene som er kommet. Jeg siterer: «Selv om Samferdselsdepartementet har forståelse for ønsket om å gjennomføre en mer omfattende rehabilitering av tunnelene, mente departementet at Statens vegvesen gikk for langt i forhold til Stortingets vedtak av 4. april 2005. Samferdselsdepartementet kunne derfor ikke godkjenne en så stor kostnadsøkning i forhold til den anslåtte økonomiske rammen for arbeidene, og anbudskonkurransen ble avlyst.» Det er altså ikke vei- og føreforhold på Haukeli-forbindelsen som gjør at dette har tatt mer enn tre år. Det er faktisk Statens vegvesens egen behandling av prosjektet - som har vært særdeles spesiell, for å si det i forsiktige ordelag - som gjør at vi har brukt svært lang tid og mange penger. Jeg siterer videre: «Som hovedregel skal planlegging og prosjektering av et prosjekt være ført så langt at det foreligger et kostnadsoverslag der usikkerheten er innenfor en nøyaktighet på +/- 10 prosent når prosjektet legges fram for Stortinget. Dette var ikke tilfelle da anslaget på om lag 200 mill. kr for utbedring av Haukelitunnelene ble lagt fram for Stortinget gjennom St.prp. nr. 1(2005-2006) (2005-2006) Og videre: «I ettertid er det derfor lett å se at grunnlaget for å ta prosjektet opp til bevilgning ikke var tilfredsstillende. Både Statens vegvesen og Samferdselsdepartementet ser på denne saken som et spesielt tilfelle.» Vi håper jo det. Vi håper at det blir med dette spesielle tilfellet, og at vi ikke igjen på noen måte skal oppleve at veikontorene, når de prosjekterer eller utlyser anbud på et prosjekt som Stortinget har godkjent, tiltar seg den retten at de føyer helt andre ting inn i prosjektet enn det som var meningen. Litt om Haugalandspakken: Vi har merket oss at utvidelsen koster nesten 1 milliard kr, 920 mill. kr, og av dette skal altså 750 mill. kr betales via bompenger. Av samlede kostnader og finansiering i 2008-kroner er bompengeandelen nå blitt 70 pst. I tillegg til samlet netto bompengebidrag på 1 940 mill. kr kommer 80 mill. kr i kostnader til bygging av bomstasjoner og kjøp av autopassbrikker og 400 mill. kr til drift av bompengeselskapet i 15 år. Totalt skal altså bilistene betale 2 420 mill. kr, nesten 2,5 milliarder kr, for å dekke inn et nettobidrag på knapt 2 milliarder kr. Finansieringskostnadene utgjør altså nesten 25 pst. av netto bompengebidrag. I andre tilfeller ville man antakelig kalt dette åger. Jeg skal også summarisk omtale øvrige forslag. Der hvor man går inn i bompengeordninger og forsyner seg på forskudd eller forlenger bompengeordninger, mener Fremskrittspartiet at staten enten skal forskuttere eller finansiere direkte. Jeg vil også peke på vårt forslag nr. 8, om en organisering av Jernbaneverket som statlig selskap, og vårt forslag nr. 7, om organisering av et statlig veiselskap. Begge forslag er en del av Fremskrittspartiets forsøk på å få til en modernisert og fremtidsrettet samferdselspolitikk, et forhold som vi for øvrig kommer tilbake til i en senere sak.