Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-12-02:
Dette kunne vært en spennende debatt om hvordan vi forvalter en helt særegen formue som Norge har vært så heldig å få del i, hvordan vi omsetter den til andre, varige verdier. Så får andre vurdere om vi har fått den debatten som interpellanten i utgangspunktet hadde lagt opp til – jeg er litt tvilende. I debatten som har vært om handlingsregelen i årene etter den nevnte merknaden, kan man lett få inntrykk av at handlingsregelen dreide seg om å unngå å bruke oljepenger i budsjettene, men situasjonen er faktisk motsatt. Handlingsregelen ble innført for å øke oljepengebruken i budsjettene. I den sammenheng sa flertallet bak regelen at økningen burde innrettes mot tiltak som kunne øke produktiviteten og vekstevnen i økonomien. Hele komiteen pekte, som det er nevnt, på skatte- og avgiftspolitikken og på satsing på infrastruktur, kunnskap og forskning på områder som var viktige for en bærekraftig og langsiktig, stabil utvikling. For å ta skatte- og avgiftspolitikken først: Det spørs vel om vi hadde fått enighet om samme ordlyd i dag. Jeg må si at venstresiden i norsk politikk de siste fem årene har ment at det skattenivået som dagens regler medfører, er det eneste riktige. Enhver krone i netto skattelette har fått stemplet «skattelette til de rike». Vurderinger av om målrettede lettelser faktisk ville styrke næringslivet og dermed sikre arbeidsplasser, er blitt avvist. Det er ikke hensynet til norsk økonomi som har vært styrende – jeg tror heller hensynet til ro og fred i den rød-grønne leir. Selv nå, når det nærmest er åpenbart at det er behov for målrettede tiltak også innenfor skatte- og avgiftsområdet mot næringslivet, må vi altså vente langt lenger enn nødvendig før vi f.eks. kan komme tilbake til forslag om økte avskrivningssatser. Samtidig er det grunn til å påpeke at det å si at utformingen av skatte- og avgiftspolitikken er viktig for utviklingen av økonomien, ikke er det samme som å si at netto store skattelettelser er riktig, uansett om konjunkturutviklingen er god eller dårlig. Fra Kristelig Folkepartis side tror vi ikke at norsk vekstevne svekkes av å forsterke en grønn skattereform. Lavere skatt på arbeid, særlig for lavtlønte, lavere skatt på verdiskaping i næringslivet og sterkere vektlegging av skatt på miljøutslipp og forbruk tror vi fremmer både en sunn økonomisk og sunn økologisk utvikling. Begge deler må med når vi snakker om en langsiktig bærekraftig utvikling. Dersom den sittende regjering virkelig hadde ønsket å prioritere høyere utdanning og forskning, kunne den ha gjort det. I stedet har vi fått denne pingpongsituasjonen hvor man kutter i ordinært budsjett, kommer tilbake i revidert og putter på nye penger for å rette opp kuttet fra tidligere. Nå har vi måttet erfare at pensjonskostnader sørger for et reelt kutt for høyere utdanning til neste år, på tross av noen nye kroner i salderingsinnstillingen. Så at dette har vært et prioritert område, er det vel kun regjeringspartiene som har frimodighet til å si. Jeg vil også si at på infrastruktursiden er det greit å si at vi har brukt så og så mange kroner. Spørsmålet er, som det har vært nevnt før her, hvilken effekt de kronene har hatt. Vi må vel erkjenne at aktivitetsveksten har vært til stede, men ikke medført så mye i sum som kronene egentlig kunne tilsi nominelt sett. Realiteten er at det er bygd færre kilometer vei, f.eks. Derfor er det fortsatt grunn til å tenke igjennom hvordan vi bruker oljeformuen og transformerer den videre. Pensjonsreformen kan være et godt utgangspunkt for hvordan det er mulig, på tvers, å se på muligheter som skaper vekstevne på sikt. Jeg tror faktisk heller ikke vi kommer utenom å se på de regelstyrte ordningene innenfor folketrygden hvis vi etter hvert skal prioritere det som skaper vekst i norsk økonomi. Avslutningsvis må jeg si det var interessant å høre om synet på barnehager. Det var nesten så dette var blitt en produksjonsenhet i det norske næringsliv. Og stakkars de foreldrene som våger å være ute av arbeidslivet for lenge – da skal man få det fra denne regjeringen. Det har man faktisk greid ved å redusere foreldrepermisjonen for de foreldre som ikke har selvstendig opptjeningsrett til fedrepermisjon, med to uker. Det er hilsenen fra denne regjeringen.