Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-12-05:
Jeg er selvfølgelig som forslagsstiller glad for at man kan slå fast at det er et bredt ønske om å få til billige boliger. Jeg skulle gjerne ønsket at man var kommet lenger nå, men jeg tar til etterretning at man avventer Boligutvalgets arbeid. Jeg skal derfor nøye meg med å knytte to merknader til den innstillingen som foreligger. Den ene merknaden er at jeg tror man skal ta veldig alvorlig og veldig grundig det som er de spesielle administrative og forvaltningsmessige grep for at Husbanken skal fungere effektivt i en kommune som Oslo. Når forslaget er formulert slik som det er gjort fra min og May Britt Vihovdes side, er det bygd på ganske lang erfaring. Og det er ikke alltid slik at de blikk som man har, sett fra statens side, og gjerne fra en statsrådsposisjons side, alltid er lik det som er det riktige når man skal prøve å få løsningene nedenfra, slik bl.a. statsråden har oppfordret til. Så den markering som ligger i forslaget om å finne ordninger for Husbanken i storbyområdet Oslo som i praksis fanger opp livssituasjonen her, er vårt hovedanliggende, og jeg håper at det hovedanliggendet kan bære lenger enn den positive støtten vi har fått fra Senterpartiet og Kristelig Folkeparti, som på vegne av sentrum står for disse synspunktene i komiteens innstilling, for jeg synes det er vel verdt å ha det vurdert. Det hjelper ikke å ha gode intensjoner hvis man ikke oppfatter det som er den helt spesielle og i noen sammenhenger for mange mennesker dramatiske utfordring på boligmarkedet i hovedstaden. Den andre merknaden min er rett og slett fra denne talerstol å gi den saksopplysning at i den byrådsavtale som nå er framforhandlet mellom Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre i Oslo, inngår det en forpliktelse om at fjerdedelen av nyproduksjonen av boliger i Oslo skal være utleieboliger. Det betyr at det i hovedstaden er knyttet en forpliktelse til å sørge for at mennesker som har behov for utleieboliger, kan få det. Og det sier seg selv at for å få dette til, kreves det et samarbeid mellom kommunen, staten, finansieringsinstitusjoner som Husbanken, utbyggere og mange, mange andre. Derfor legger jeg til grunn at den opplysningen som jeg nå gir, vil bli tatt med i Boligutvalgets avsluttende arbeid. For det er viktig at det som nå skjer i hovedstaden, og som det er lagt kommunalpolitisk grunnlag for, også får et motsvar når Husbankens ordninger skal legges til rette for å få dette til. Selv oppfatter jeg det som politisk viktig og som et ganske sterkt signal at konstellasjonen mellom Høyre og de to sentrumspartiene tar denne forpliktelsen. Dette er ikke den tradisjonelle sosiale boligbyggingen, men det er billigboliger for at mennesker som enten er i en etableringsfase, i en spesielt vanskelig livssituasjon hvor inntekten er lav, eller rett og slett er nyskilt eller separert, som mange i Norge er, skal ha en sjanse. Så det er rett og slett å utnytte mulighetene i markedet, utnytte den situasjonen som er til stede når mange entreprenører vil bidra. Men det krever at Husbanken stiller opp. Med disse synspunktene, som jeg tror vil være viktige for Boligutvalgets avsluttende arbeid, vil jeg gjerne legge dette fram i salen. Jeg mener også at det bør statsråden oppfatte som en tilbakekvittering fra mennesker som bærer politisk ansvar i hovedstaden, om at man er villig til å ta et tak og stille opp. Det bør også være et positivt eksempel for andre deler av landet, hvor jeg vet at det skjer mye. Men her er det altså en konkret forpliktelse knyttet til et måltall. Jeg er glad for at det har kommet en slik utvikling, og ser det i sammenheng med det som saksordføreren for øvrig har gitt uttrykk for fra talerstolen.