trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per-Kristian Foss (Høyre), 2007-01-18:
Jeg deler statsrådens oppfatning av at det er pinlig gang på gang å måtte få slike merknader fra Riksrevisjonen. Jeg er glad for at statsråden ikke brukte den vanlige teknikken med å si at dette har jo skjedd under flere regjeringer. For det har det gjort, men det er ingen unnskyldning for dem som sitter. De som sitter, må til enhver tid gjøre det som er mulig for å sørge for at vi ikke fortsatt har slike tilstander, som i ytterste fall kan føre til korrupsjon. Jeg vil ikke sentralisere innkjøp, men jeg vet jo så pass at det er ganske tett kontakt mellom eksempelvis Helse- og omsorgsdepartementet og helseforetakene om økonomi. Ja, vi kan lese om det daglig. Det går som oftest ut på å be om mer penger, men det er ganske viktig at den kontakten også inneholder en klar beskjed om at vi ikke vil ha det slik vi har sett det i avisene i det siste – at sykehusdirektører forteller at vi har bare kjøpt som før, for det er ikke andre leverandører. Vel, det vet man jo ikke før man har utlyst anbudet. Så jeg er fornøyd med statsrådens oppfølging. Det er bare én ting jeg vil påpeke, som jeg håper er en «slip of the tongue»: Hun snakker om at vi har nulltoleranse for bevisste brudd. Nei, vi må ha nulltoleranse for alle brudd! Det typiske er nemlig at man påberoper seg at dette visste vi ikke, vi kunne ikke, var det slik det var, osv. Mangel på kunnskap om regelverket er ingen unnskyldning for å bryte reglene. Jeg er også fornøyd med at det nå gjøres oppfølging. Jeg sa ikke at brukerne var misfornøyd med KOFA. Jeg sa tvert imot at jeg kjenner til brukerundersøkelsen som viser at et stort flertall er veldig fornøyd eller fornøyd, men man påpeker at saksbehandlingstiden fortsatt er et problem. Derfor vil jeg avslutningsvis gjerne utfordre statsråden til å sette seg et mål for hvor lang saksbehandlingstid man kan tolerere, for det å ha et mål er rett og slett ganske viktig for KOFA også for å få ned saksbehandlingstiden. Og saksbehandlingstid er viktig, for effektive sanksjoner må ikke bare være trussel om bøter, men faktisk også at man kan få det på et tidspunkt som virker.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2007-01-18:
Jeg er enig med representanten Karin Andersen i at det også trengs en bevissthetskampanje når det gjelder tilgjengelighet, i forbindelse med anskaffelser. Det er spørsmål om hva man skriver i anbudet. Jeg er fortsatt sjokkert over at man i Norge anskaffer, for å si det litt enkelt, kommunikasjonsmidler der man må gjøre oppmerksom på at det er problemer med å komme inn – og det er helt nye ting. Det er et eksempel på en ukultur som ikke kan fortsette. Men det er nok et eksempel på at innenfor visse etater, særlig på den tekniske siden, er man mer opptatt av teknikk enn av brukervennlighet, fordi man blir så opptatt og besnæret av den nye teknikkens muligheter. At det rett og slett skal være samme høyde på kommunikasjonsmidlet som på perrongen, burde være løsbart. Staten skal gå foran som et godt eksempel. Jeg er enig i at kommunene dessverre er overrepresentert i brudd på anskaffelsesreglementet, men staten er mer profesjonell, fordi staten er større og på godt og vondt mer sentralisert. Så staten må gå foran med et godt eksempel. Og skal vi som politikere kunne tukte kommuner og fylkeskommuner, må vi kunne si at i staten er vi bedre. Fornyingsdepartementet skal ha en koordinerende rolle i slike saker. Jeg er klar over at det ikke finnes noen overstatsråd blant statsrådene, men hvis jeg skulle få gi et godt råd – for å ta sitatet fra representanten Andersen: «money talks» – så må det være å minne statsråden om at snart kommer både første og andre budsjettkonferanse. Kan man spare penger i eget departement ved å få mer ut av midlene – det er altså det det dreier seg om – slik at de kan brukes på andre gode områder, eller på eget området, hvor det alltid vil mangle noe, ja, så er muligheten der nå til å gjøre noe med det. Den er der ikke på tre ukers varsel, men den er der nå, tidlig på året. Så vil jeg til slutt utfordre statsråden til å sette seg et mål og nå si fra til Stortinget hva som bør være akseptabel saksbehandlingstid, og hvor langt ned man kan klare å kutte antallet restanser i KOFA.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-18:
Ja, president, det er ikkje sikkert eg treng å bruke 3 minutt. Eg er i all hovudsak einig i alt representanten Foss sa. Eg er, som representanten Foss, oppteken av at ein i ein dialog med underliggjande etatar òg må ta opp desse problema, og det er sjølvsagt eit viktig krav at ein frå leiinga i departementet si side signaliserer nulltoleranse og faktisk påpeiker at dette er eit leiaransvar. Ein kan ikkje seie at dette er det innkjøpsavdelingane sjølve som skal styre med, det er eit leiaransvar. Dette handlar om etikk, om moral, og det handlar om bruk av det som representanten Foss seier, skattebetalarane sine pengar. Det er viktig. Og det er viktig at vi har tillit i befolkninga til at vi bruker pengane på rette plass, og ikkje for mykje til feil innkjøp eller for dyre innkjøp fordi ein har kutta nokre svingar. Difor har eg når eg har vore rundt no på diverse konferansar i hovudsamanslutningane i staten, snakka om etikk, eg har snakka om verdiar, og eg har snakka om kva som skal liggje til grunn for offentleg verksemd. Og eg snakkar med toppleiarane i staten om det same. I brevet mitt til departementa er det framheva det same: Det er eit leiaransvar å sørgje for at regelverk vert følgde, òg regelverket om offentlege innkjøp. Her ligg det store verdiar, som representanten var inne på, kanskje vel 250 milliardar kr etter kvart. Det er store summar det er snakk om. Det som er ein av fordelane ved å følgje lova og å gjere innkjøp riktig, er at ein faktisk, som Foss er inne på, får billegare anbod. Og kva gjer det? Jo, det frigjer pengar til andre investeringar og/eller til drift i ein kommune, i ein fylkeskommune, i eit sjukehusføretak eller i staten sjølv. Så det er heilt opplagt at vi treng å ha ei bevisst holdning og eit leiarfokus òg på denne delen. No vil eg seie at vi skal aldri ynskje å få slike negative oppslag og negative saker som vi har fått med desse grove overtredingane som vi har hatt. Men det det iallfall gjer, er å gjere oss bevisste som følgje av det. Eg håpar og trur at det har ført til at ein ved dei ulike verksemdene no faktisk set seg ned og går igjennom dette. No har vi fått nytt regelverk i tillegg. Det må ein kunne. Vi har gjort ein ganske god jobb med å prøve å forenkle regelverket, ikkje for å gjere det mindre aktuelt, men for rett og slett å gjere det lettare å etterleve. For det gamle regelverket var tungvint skrive, det var vanskeleg tilgjengeleg, og det kunne i seg sjølv vere ei årsak til regelbrot. Det må vi som lovgivarar og forskriftsgivarar prøve å unngå ved at vi passar på språket vårt, og ved at regelverket framstår som eintydig og lett å etterleve. Men så er det no òg, som sagt, følgt opp med sanksjonar og overtredingsgebyr for dei som likevel ikkje klarer å halde seg innanfor regelverket.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-18:
Eg har brukt mi tid i debatten på å gå igjennom dei endringane Regjeringa foreslo for Stortinget i samband med ny lov om offentlege innkjøp, og som vi fekk brei tilslutning til i Stortinget. Eg meiner at vi med det har gitt innkjøparane i kommunane, fylkeskommunane, helseføretaka og staten eit godt verktøy – eg er ikkje sikker på om vi kan bruke ordet «verktøy» lenger – til å halde seg innafor lova. Og det er det viktigaste. Det er det vi skal bidra med. Vi skal bidra med lover og reglar som er lette å følgje, og som minskar rommet for skjøn og tvil om kva som er rett, og kva som er gale. I tillegg har vi innført, som eg seier, sanksjonar dersom det blir gjort grove brot på kunngjeringsreglane. I tillegg offentleggjer vi no mykje meir, som eg var inne på. Det er plikt om at protokollar skal leggjast ut, som t.d. postlister. Kven som helst – media, innbyggjarar og andre leverandørar – vil dermed få mykje større innsikt i kva som faktisk går føre seg ved innkjøp. Og heretter kan altså kven som helst klage dette inn for KOFA. Når det gjeld KOFA, har KOFA sjølv sett seg eit mål om både kva tid dei skal ha fått ned restansane, og kor lang saksbehandlingstid som etter det skal vere normalen. Eg skal vurdere å følgje opp representanten Foss si utfordring og presentere Stortinget for det målet. Eg har ikkje funne det rett å gjere det pr. no, i og med at ein nettopp har kome i gang med å få ned restansane. Skal vi først kunngjere eit mål, må vi vere i stand til å nå det målet. Det viktigaste for meg er at eg etter gjennomgangen med KOFA i Bergen fekk veldig klare lovnader, og eg har veldig stor tru på at ein er på rett veg og vil få ned restansane, slik at det å klage blir opplevd som ein reell prosess, og at svaret ikkje kjem etter både vinter og vår. Elles var representanten Starheim inne på ei konkret hending frå Nordfjord, som gjaldt interkommunale selskap. Representanten Ib Thomsen og fleire var inne på det same, at det skjer ein del i kommunesektoren. No har ikkje eg noko ansvar for det, men det eg bruker å seie, er at kommunestyra er altfor lite villige til å diskutere det kommunerevisoren faktisk leverer av rapportar. I desse rapportane ligg det mykje interessant. Det kan godt hende at nokre av oss er nerdar når vi i kommunestyra har synst det har vore interessant å diskutere revisjonsrapportar, men eg har alltid halde innlegg, for eg synest det er interessant: Kva bruker vi skattebetalaranes og fellesskapets pengar til, og skjer det på rett måte? Eg vil i alle fall seie at ein slik diskusjon som Stortinget i dag har hatt, og som vi skal ha fleire gonger, burde òg kommunestyrerepresentantar rundt omkring i landet ta initiativ til.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2007-01-18:
For Arbeidarpartiet er det viktig at det offentlege opptrer som profesjonell og ryddig innkjøpar som følgjer alle relevante lover og reglar. Difor er eg veldig glad for at representanten Per-Kristian Foss gjennom denne interpellasjonen gir oss høve til å setja fokus på dette igjen og debattera dei utfordringane me har på området. Riksrevisjonen sin rapport peiker på ei rekkje brot på regelverket som faktisk kan ha medført eit betydeleg misbruk av skattepengar. Seinast her om dagen var det oppslag på nyheitene knytt til brot på innkjøpsreglane, denne gongen i sjukehussektoren. Og som statsråden framheva i innlegget sitt: Dette skal ikkje tolererast. Folk flest må ha tillit til at offentlege innkjøp skjer på ein samfunnstenleg måte. Det er utruleg viktig at departementa går føre som gode eksempel. Eg er difor glad for dei grepa statsråden har teke for å fremja etterleving av regelverket. Offentleg sektor gjer no innkjøp for over 270 milliardar kr i året. Det er difor svært viktig at me har eit godt regelverk som stimulerer til gode og effektive innkjøp. Regelverket må ikkje vera så komplisert at det vert for vanskeleg å følgja opp, og det bør heller ikkje vera for ressurskrevjande eller byråkratisk. Som statsråden sa, er det no sett i verk nye reglar om sanksjonar mot offentlege etatar som gjer grove brot på innkjøpsreglane. Då vert det ekstra viktig for det offentlege at dei ikkje gjer seg skuldige i alvorlege brot på regelverket, for det kan faktisk kosta dei dyrt. Den innkjøpsfaglege kompetansen varierer nok i stor grad i offentleg sektor, og mange stader må det satsast meir på kompetansetiltak internt. Det er då viktig at dei som sit på denne kompetansen, vert kopla inn i innkjøpssakene. Eg trur at i mange offentlege etatar, t.d. i kommunane, må det samarbeidast meir på tvers av sektorar eller fagområde for å sikra betre etterleving av innkjøpsreglane. Evalueringsrapporten om KOFA syner at kommunal sektor er overrepresentert i forhold til talet på klagar dei handsamar, og talet på brot på regelverket. Dei tiltaka som statsråden gjorde greie for at ho har gjennomført i departementet sitt som ei direkte oppfølging av Riksrevisjonen sin rapport, kan nok med fordel også følgjast opp av andre. Eg trur ein bør vurdera å styrkja rådgjevingstilbodet til offentlege innkjøparar. Både departementa og KS gjer ein stor innsats på dette området m.a. med å utarbeida rettleiarar i regelverket. Men det kan henda at det også er andre rådgjevingstilbod som skal vurderast. Profesjonelle innkjøparar vil vera bra både for den enkelte offentlege verksemd, for næringslivet og for samfunnet elles.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2007-01-18:
Det spørsmålet representanten Foss tar opp, er ikke noe nytt, men en gjenganger som i årevis har figurert i Dokument nr. 1, uten at det tilsynelatende har skjedd registrerbare forbedringer. Statsråd etter statsråd har sagt at man tar kritikken på alvor, og har lovet å gjøre noe med det. Og så skjer det ingen ting. Spekuleres det i en grenseløs tålmodighet fra Stortingets side, eller er man ganske enkelt blitt vant til at ingen aktiv parlamentarisk oppfølging skjer, og at det heller ikke får konsekvenser for noen at Stortingets og Riksrevisjonens kritikk ikke blir etterfulgt? Mitt poeng er at den manglende oppfølgingen fra departementets side må få følger for noen, og at man ikke lenger skal kunne løpe fra sitt ansvar. Det må innarbeides rutiner i departementet hvor den enkelte virksomhetsleder i mye større grad blir ansvarliggjort. Dette var jo noe statsråden redegjorde for i dag, og vi er spente på oppfølgingen av det. Dette burde være et tema som egner seg for drøftelser og seminarer i regjeringskontorene. Det er mitt og Fremskrittspartiets sterke ønske at vi om et år, når vi behandler Dokument nr. 1, skal slippe på nytt å måtte påpeke åpenbare brudd på anbudsreglementet, prinsippet om konkurranse, likebehandling og etterprøvbarhet. Jeg vil også da imøtese informasjon om hva departementet har gjort for å følge opp de klare signaler som er kommet i dag. Når reglene ikke følges, kan det klart føre til misbruk av offentlige midler. Det at det offentlige må betale mer enn nødvendig for varer og tjenester fordi man ikke har fulgt opp alle anbudsregler, er meget beklagelig. Det er en klar sløsing med offentlige midler, og det er skattebetalerne som må betale regningen – som også flere representanter har nevnt i dag. Det kan faktisk også være konkurransevridende når det ikke er like spilleregler for alle aktuelle anbydere og selskaper. Det er også en fare for mislighet, som f.eks. at partene som driver med dette, kan se seg tjent med å dele på fortjenesten som ligger i dette. Og da snakker vi om korrupsjon. Korrupsjonsskandalene som vi ser i dag i flere kommuner rundt omkring i landet, tror jeg bare er toppen av isfjellet. Folk i Norge er mistenksomme, og skal etter min mening være mistenksomme, og varsle – som også er blitt nevnt. I Akershus, Romerike, der jeg kommer fra, har vi sett noen grelle eksempler på at man ikke har fulgt regelverket på alle områder, og hvilke konsekvenser det har fått.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-10-09:
Det er en ære for meg å framsette et representantforslag på vegne av representanten May-Helen Molvær Grimstad og meg selv om bedre rammevilkår for studenter som får barn i studietiden.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2007-10-09:
Jeg har den ære å foreslå Lars Peder Brekk.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2007-10-09:
Vi vet at det er en stor underrapportering av vinningskriminalitet som f.eks. mindre tyverier. Dette kan det være flere grunner til. En av grunnene er at sakene blir henlagt, eller at de ikke blir etterforsket. En annen grunn kan være at folk rett og slett ikke gidder å ta seg bryderiet med å melde et mindre tyveri, på grunn av at de når de reiser ned til politistasjonen eller lensmannskontoret, oppdager at politistasjonen eller lensmannskontoret faktisk er stengt og ikke har åpningstider som er tilpasset folk i arbeid. Danmark tok konsekvensen av dette og opprettet en nettportal der en kunne foreta anmeldelser av mindre forbrytelser, altså småtyverier og vinningsforbrytelser, på Internett. Dette har vært en suksess, en suksess som Norge bør følge opp. Det er satt i gang et arbeid i Politidirektoratet, som har laget en framdriftsplan i tre faser, der siste fase går ut i 2009. Riksrevisjonen har stilt en del spørsmål omkring prosjektet «Politiet på nett», bl.a. spørsmål som går på kostnader, og som går på framdrift i prosjektet. Fremskrittspartiet mener at politiet skal være i forkant når det gjelder å ta i bruk ny teknologi, og ikke være blant de siste som benytter seg av dette. Det er viktig å få på plass en kostnadsoversikt over prosjektet, og ikke minst å få fortgang i det, noe som ikke skulle være spesielt vanskelig, da det allerede finnes løsninger tilgjengelig på markedet i dag, løsninger som det danske politiet har tatt i bruk og benytter med, som sagt, stor suksess. Jeg tror ikke at danskene vil være veldig uvillige til å dele kompetansen på det området med Norge. Fremskrittspartiet og Høyre mener at det skal være mulig å ha et fullgodt system for elektronisk anmeldelse av mindre forbrytelser oppe og gå i løpet av 2008, for dette er noe som faktisk haster, slik at vi kan få slike forbrytelser anmeldt og ikke minst etterforsket. På bakgrunn av dette vil representanten ta opp de forslag som mindretallet i komiteen har fremmet.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2007-10-09:
Statsråden hadde en god forklaring på og en god innledning om prosjektet anmeldelser på nett. Vi har kommet langt når det gjelder alvorlige forbrytelser, og det å kunne gå inn og anmelde og gi tips, bl.a. om barnepornografi. Der er vi i forkant, og det er kjempebra. Det er et utrolig viktig område. Det vi prater om her, og som forslaget gjelder, er små forbrytelser og vinningsforbrytelser som folk flest ikke gidder å gå og anmelde, for de vet at det ikke blir gjort noe. De vet at å bruke en masse tid, bl.a. arbeidstid, på å gjøre dette, ikke har noe for seg. Prosjektet er, som det ble sagt, delt i opp tre faser, med en sluttføring i 2009. Som jeg sa i min innledning: Riksrevisjonen har stilt store spørsmål rundt både kostnader og framdrift. Mitt spørsmål er da egentlig til statsråden nå: Kan statsråden garantere at dette prosjektet er ferdigstilt i 2009? Vil det være slik at dette er oppe og går i 2009, eller vil det bli i 2010, 2011 osv.? I forslaget ligger det også forslag til hvilke forbrytelser som kan anmeldes. Dette er forbrytelser som det danske politiet har inne på sine nettsider, og det fungerer meget godt. Jeg vet ikke om statsråden og Politidirektoratet har vært i kontakt med det danske politiet om dette, og spurt om det er mulig å få informasjon og tips fra det danske politiet om hvordan de gjør det. Det danske politiet har klart å gjennomføre det på en god måte, og det har fungert i noen år i Danmark. Hvorfor skal da vi ikke klare å få det til ganske kjapt i Norge? Vi må bruke utrolig mange år på å klare å få det til, noe som danskene klarte meget enkelt, meget greit – og det viser seg å fungere. Mitt spørsmål til statsråden vil altså til slutt være: Kan han garantere at dette vil komme opp og gå i 2009, eller er Riksrevisjonens bekymringer berettiget?
André Oktay Dahl (Høyre), 2007-10-09:
Kriminalitet AS i Norge er en vekstnæring, og for så vidt er årets politibudsjett i den sammenheng antakeligvis det mest målrettede og aktive næringspolitiske virkemidlet denne regjeringen har utviklet – for å si det slik – når man ser på mangelen på tiltak for å gjøre noe med den akutte rekrutteringskrisen norsk politi er i, og hvor det mer langsiktige grepet med å øke klassetallet ved Politihøgskolen først kan håpes å ha effekt om tre år. Men jeg skal la det ligge. I denne saken registrerer vi en noe motstrebende – hvis jeg tolker komitelederen litt positivt – men en slags åpen holdning til å få brukt ny teknologi, til å gjøre politiet mer tilgjengelig for publikum og hindre underrapportering. Det er positivt, men som saksordføreren, fra Fremskrittspartiet, var inne på, kunne man med fordel ha stått litt mer på og fått realisert dette raskere og mer kontant. I pakt med Høyres tidligere forslag – jeg tror vi for snart to år siden kom med forslag om politistasjon på nett for å forebygge overgrep mot barn – er vi veldig positive til at man nå får dette på plass, og det skal bli spennende å se hva effekten av dette arbeidet blir. Når det gjelder å ta i bruk ny teknologi, som heller ikke er så ny lenger, bør vi ligge i front, og det bør ikke være en vesensforskjell mellom Norge og Danmark på det punktet. Det hadde det vært lov å håpe at regjeringspartiene kunne stemme for i dag, siden man slår inn disse åpne dørene – men Regjeringen har altså ikke gjennomført det som forslagene dreier seg om. Så registrerer jeg jo at slik fungerer ikke verden, med et flertallsstyre. Et flertall vil gjerne gjenta andres forslag, slik at det virker som om de kommer med de gode ideene selv. Men det er lov å håpe at det dukker opp, kanskje, i en eller annen form, hvor justisministeren fremmer det som sine egne tanker, på samme måte som man gledelig nok etablerer flere regionale Barnas Hus, etter at våre forslag om det også ble nedstemt tidligere i Stortinget. Men uansett om forslagene her i dag nedstemmes, tar jeg det for gitt at den til dels velvillige og åpne tonen fra regjeringspartiene signaliserer en vilje til å åpne for at disse forslagene tas opp igjen når Regjeringen en gang finner det for godt. Det at vi ikke går langt nok: Komitelederen kan for så vidt komme langt med å støtte forslagene og velvillig også tolke dem litt utvidende, med de grensene hun redegjorde for. Uansett hvor enstemmig man er om politistasjon på nett, må jeg si at med vektlegging av politistasjon på nett for å forebygge overgrep mot barn, og balansen i forhold til hva dette forslaget handler om, var det kanskje en fordel å bruke mer tid på vinningskriminalitet og den kriminaliteten vi ønsker å forebygge her, i tillegg til politistasjon på nett for å forebygge overgrep mot barn – det er ikke det dette forslaget handler om i det hele tatt. Så litt mer balanse i tolkningene av hva opposisjonen mener og ikke mener, kunne vært på sin plass.
André Oktay Dahl (Høyre), 2007-10-09:
Det er viktig at vi ikke lager store politiske debatter og skaper uenighet om noe vi egentlig er enige om, nemlig at det er viktig å bekjempe overgrep mot barn, og at det er viktig å få groomingparagraf på plass og barnehus på plass flest mulig steder. Derfor synes jeg det er nyttig for historieskrivingen at tidligere statsråd Dørum redegjorde for hvilke ting de tidligere regjeringspartiene gjorde i mindretallsposisjon. Samtidig er det også grunn til, i likhet med statsråden, å gi honnør til Redd Barna. For Redd Barna har vært enormt sterke pådrivere for alt vi egentlig diskuterer i dag som ikke har noe med spørsmål vi egentlig skal behandle i dag, å gjøre, men det er greit å nevne likevel, når først statsråden korrigerer virkelighetsbeskrivelsen, at Redd Barna har vært pådrivere. Det er altså Redd Barna, som var pådrivere, som gjorde at vi fant det nødvendig å fremme forslag i 2006 for å øke presset mot Regjeringen, slik at vi var sikre på at man fikk regionale Barnas Hus, som nå heldigvis kommer på plass. Redd Barna var altså de samme som var frustrert da det tok for lang tid. Men nå er det på plass. Både den ene og den andre kan slåss om æren av å være far eller mor, eller hva det dreier seg om, men det viktigste er at det er barnet og barna det handler om, at barnehusene er levedyktige, og blir det, takket være de tiltakene som kom på plass. Så skal jeg selvfølgelig også rose statsråden for å ha satt ballen i mål når det gjelder regionale Barnas Hus, etter at man stemte imot. Men det har noe med styringssystemet vårt å gjøre, at man gjerne vil komme med de gode forslagene selv i budsjetter osv. Og det har jeg forståelse for. Det kan godt tenkes at vi hadde gjort det samme, hadde vi vært i regjering selv, men i alle fall er det en gledens dag for alle de barna som ikke har hatt et tilbud til nå. Det har jeg lyst til å gi ros for. Og så håper jeg fortsatt at statsråden kan være hakket mer åpen enn jeg oppfatter ham å være i forhold til komitelederen, når det gjelder Fremskrittspartiet og saksordførerens påpekning her i debatten.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-10-09:
Jeg lover full åpenhet. Jeg mener at innleggene både fra komitelederen og fra meg i stad var så åpne som de bare kunne være. Vi fortalte hva vi har tenkt å gjøre, og vi fortalte også hva slags ambisjoner vi har knyttet til tid. Jeg merker meg representanten Ørsal Johansens ønske om å få fortgang i dette. Jeg skal ikke avgi garanti om når, men bare vise til det jeg sa om at man har en ambisjon om å få på plass dette i 2008, og tredje fase inn mot slutten av 2008/starten av 2009. Hvis jeg skal avgi garanti om noe, må det være at vi skal følge opp dette arbeidet og ligge tett på, slik at vi får raske resultater av det. Når det gjelder spørsmålet om det nordiske aspektet i dette, er det selvfølgelig slik at vi henter veldig mye lærdom av hva våre nordiske naboland bidrar med. Det vil vi også gjøre i denne saken, for på mye av justisfeltet kan vi spare mye utredning ved å samarbeide mer på nordisk nivå. Vi hadde et nordisk justisministermøte i vår hvor noe av dette var tema, slik at også på ministernivå diskuterer man dette. Jeg har overfor mine kollegaer i Norden invitert til et møte i Oslo den 4. desember hvor bl.a. spørsmålet om internettrelaterte overgrep skal være i fokus, også spørsmålet om muligheten for å respondere via en rød knapp, som jeg har vært inne på, som tangerer dette forslaget. Men jeg vil gjerne signalisere at vi imøtekommer Ørsal Johansens ønske om at vi skal høste av de erfaringene man har gjort i Danmark, på en skikkelig måte. Vi vil også kunne ta opp dette som et eget tema når vi møtes i Oslo allerede nå i desember.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-10-09:
Vi har hatt en liten kollokviegruppe i sentrumskameratene, Venstre og Kristelig Folkeparti. La oss bare si at vi opplever det slik at det ikke er noen store spenninger i denne debatten mellom flertall og mindretall, og vi vil heller ikke legge det i det. Vi kommer til å stemme for mindretallets forslag, men vi legger ikke noe i det i negativ forstand med hensyn til flertallets vilje til å finne en løsning. Men det er lov som opposisjon å være pådyttere. Det tror jeg er en rollefordeling. Jeg tok primært ordet av hensyn til arkivene, for å si det slik. Siden historie er en del av min fagkrets, får vi si det slik at det er helt riktig som statsråd Storberget sier, at det er mange som var med på å bære fram tanken om Barnas Hus. Både representanten Syversen, Kristelig Folkeparti, og representanten Dørum, Venstre, tidligere justisminister, har vært på Island og sett Barnas Hus i god tid, og arbeidet ble satt i gang. Så jeg tror man bare skal beskrive det slik at dette er et av de forholdene i norsk politikk hvor folk faktisk har en ganske all right felles oppfatning av å få til noe. Så har det vært en debatt senere om hvor raskt det går. Det er helt greit. Når det gjelder grooming, er det helt riktig, det, at arbeidet startet tidligere. For min del, i en tidligere fase av mitt liv, var jeg opptatt av f.eks. erfaringer politiet i Trondheim hadde gjort i samarbeid med kommunen og Kirkens Bymisjon, og vi hadde også erfaringer fra Storbritannia. Så det er helt riktig at det også er et punkt hvor flere har vært med på å løfte noe. Og så er begge disse områdene noen områder i norsk politikk hvor partiene har ganske mange felles tilknytningspunkter, og det synes jeg det er riktig å si. Ingen skal da være gjort mindre av dette, ingen skal være gjort større. Alle skal få lov til å være delaktige i et byggverk som man i fellesskap reiser, når områder handler om noe så sårbart som unger. Det gjør det jo i begge tilfeller, både i groomingparagrafen og når det gjelder å få til Barnas Hus.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-11-21:
På vegne av representantene Trine Skei Grande, Gunvald Ludvigsen og meg selv har jeg gleden av å framsette et forslag om å oppnevne en kommisjon for å gjennomgå drapssaker med bakgrunn i vold i nære relasjoner.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-11-21:
Jeg har dette spørsmålet til kunnskapsministeren: «Når kan Stortinget forvente at statsråden kommer til Stortinget med sak om tilskuddsordningen for godkjente privatskoler, og på hvilken måte vil statsråden sikre at familieøkonomi og andre eksterne faktorer ikke skal være avgjørende for at elever skal ha anledning til å gå på godkjente privatskoler?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-11-21:
Jeg er kjent med det som står i budsjettproposisjonen, og jeg har også merket meg at man skal ha en dialog med privatskolenes organisasjoner, og ser det som svært positivt. Så forstår jeg statsråden slik at man ikke har tenkt å komme tilbake med hovedsaken før i budsjettet for 2009. Jeg tillater meg å si at jeg synes det er sent. I komiteen var man selvfølgelig kjent med det som statsråden tok opp. Vi var også kjent med det som f.eks. var situasjonen for Helsepedagogisk Steinerskole, som ikke fikk lov etter spillereglene å dekke sine kapitalkostnader ved å ta skolepenger, og som da kommer i en helt umulig skvis: På denne måten får man ikke et tilskudd som dekker kostnadene, 85 pst., og på den andre siden får man ikke lov til å ta skolepenger. Det var en serie slike situasjoner for de skolene som det var bred enighet om at man skulle vurdere, som gjorde at komiteen bad om det som statsråden viste til. Mitt spørsmål er: Vil statsråden se på disse praktiske situasjonene? For en del av disse skolene er nå satt i en praktisk umulig situasjon, ja nesten en Catch 22-situasjon, som gjør at uansett hva du gjør, blir det galt. Da kan man vel ikke vente til neste budsjett.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-11-21:
Da komiteen drøftet saken, var man enig om at man var fanget opp i former for – for å bruke et uhøytidelig ord – systemgalskap. Det var grunnen til at vi ville ha saken tilbake. Selvfølgelig er jeg kjent med hvordan man håndterer budsjetter. Men vi har mange budsjettrunder i Stortinget: Vi har revidert nasjonalbudsjett – det har vi tidlig på året. Så har vi salderingen av budsjettet. Og i disse dager får vi en serie tilleggsbevilgninger for inneværende budsjettår. Så hvis en sak er presserende, har en statsråd veldig mange praktiske anledninger til å komme tilbake, hvis man først får tilslutning i Regjeringen. Det var mitt inntrykk at selv om det var uenighet om privatskoleloven, og det var det f.eks. mellom statsrådens parti og Venstre, var det enighet om at de skolene man skulle ha, skulle man sørge for fikk gode, levelige vilkår. Så jeg kan ikke gjøre noe annet enn å oppfordre statsråden til å komme tilbake med en sak før vi kommer til budsjettet for 2009. Jeg er enig i at det er bra at man har sett på kommunekorreksjonsfaktoren, men de andre forholdene, f.eks. Helsepedagogisk Steinerskole som et kontant og konkret eksempel, oppfordrer jeg statsråden til å se på, slik at man ikke sliter enda et år til. Det synes jeg ingen er tjent med etter den saksbehandling vi har hatt tidligere.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2007-11-21:
På vegne av representantene Bård Hoksrud, Arne Sortevik og meg selv er det en glede og med store forventninger jeg fremmer forslag om omorganisering av etaten Jernbaneverket til statlig selskap for å sikre forutsigbar og langsiktig finansiering til nødvendig opprusting og utbygging av eksisterende jernbanenett i Norge.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-11-21:
Jeg vil få lov til å stille et spørsmål til helse- og omsorgsministeren. Vi har i den senere tid sett mange eksempler på at eldreomsorgen i norske kommuner ikke fungerer tilfredsstillende. Vi har en rekke eksempler som her kan nevnes, og som tidligere har vært oppe. Hver eneste gang man tar opp disse sakene, får man til svar at dette er kommunenes ansvar, og at man fra Regjeringens side har sørget for at kommunesektoren har fått tilført svært mange milliarder kroner. Man må jo si at man har satt ny rekord i Sula kommune. Der åpnet man et eldresenter på fredag, og på tirsdag sier rådmannen i sitt budsjettforslag at dette senteret skal legges ned, eventuelt at andre tiltak innenfor omsorgssektoren må reduseres for finansiering av kommunebudsjettet. Dette er svært alvorlig, og det er et stort problem for kommunene. Jeg har følgende spørsmål til statsråden: Hvorfor er det slik at virkelighetsforståelsen av hva man har tilgjengelig til eldreomsorg i kommunene, er så vidt forskjellig fra det som regjeringsmedlemmer gir uttrykk for? Når det gjelder de mange nye milliarder man viser til, ser det ikke ut til at kommunene har tilgang til de samme milliardene som Regjeringen hevder at den tilfører. Kan statsråden gi en begrunnelse for dette? Videre har jeg følgende spørsmål: Hvorfor kan det ikke være slik at man også innenfor eldreomsorgen kan være villig til å se på finansieringssystemet? Hvorfor er det slik at man til enhver tid sier at finansieringssystemet skal ligge fast – vi vil prøve å flikke på et allerede eksisterende system?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-11-21:
Nå hørte vi den samme svarfrasen som man hører veldig ofte. Da stiller jeg meg spørsmålet: Hvorfor skal det være annerledes når det bl.a. gjelder finansiering av barnehagesektoren, enn det skal være når det gjelder finansiering av omsorgssektoren, for at syke mennesker skal kunne ha rett til en plass når de faktisk har behov for det? Nå er det jo slik – i hvert fall så vidt man har kunnet se i media – at man sender på høring et forslag om at man skal ha en juridisk rett til barnehageplass. Jeg har ikke sett et eneste sted at helse- og omsorgsministeren har tatt initiativ til øremerkede tilskudd innenfor eldreomsorgen til en juridisk bindende rettighet, slik at dersom man har behov for en sykehjemsplass, skal man få det. For her slår faktisk kommuneøkonomien inn, og man har ikke de gode rettighetene som gjør at man får det når man har behov for det. Jeg vil stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: Vil helse- og omsorgsministeren nå i hvert fall ta et initiativ til å sørge for at samtlige kommuner i dette land har en skikkelig liste som viser hvor mange det er i den enkelte kommune som har behov for en sykehjemsplass?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-11-21:
Hvis presidenten tillater det, vil jeg gjerne stille oppfølgingsspørsmålet til finansministeren i denne saken. Vi har nå sett at det ikke bare er de private ideelle sykehusene som sliter med økte pensjonskostnader, men også de offentlige sykehusene, helseforetakene, får en ekstraregning neste år på 2,2 milliarder kr. Jeg håper at finansministeren ikke ble overrasket da disse tallene kom, for de kommer som en konsekvens av både lovverk og det som skjer i helseforetakene. Spørsmålet mitt til finansministeren er følgende: Hvorfor har man ikke tatt dette med pengebruken med i statsbudsjettet for neste år, både når det gjelder de private og de offentlige? Og: Når man har fått denne regningen, hvorfor har man ikke kommet til Stortinget med en egen proposisjon om saken, slik at man kan se den reelle pengebruken for neste år, og at man ikke fordekker disse utgiftene?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-11-21:
Det er riktig at fram til 2006 gikk køene ned, men problemet til statsråden er selvfølgelig det som har skjedd fra 2006 til 2007. Da har den positive trenden en var inne i, snudd, og køene øker alvorlig i Helse-Norge. Videre henvises det stadig nettopp til perioden 2005–2007. Man kan med fordel nå begynne å bruke 2006–2007. Da ser man at køene har økt, og ventetiden har økt. Så sier statsråden noe som det er lystelig å høre på, og så får vi se hvorvidt det er riktig. Statsråden sa følgende: Man skal først se hvilken kapasitet man har i det offentlige, og hvis man ikke har kapasitet der, skal man kunne bruke også kommersielle, private sykehus. Da stiller jeg følgende spørsmål til statsråden: Hva er akseptabel ventetid for en pasient? Hvis en pasient står nærmere tre måneder i kø, må det være fordi det ikke er kapasitet i det offentlige helsevesenet. Vil helseministeren sørge for at man da kan bruke private?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-11-21:
Jeg vil få lov å stille følgende spørsmål til den ærede helse- og omsorgsministeren: «En kvinne på 40 år har ligget 2 år i samme stilling i senga hjemme i egen bolig, ifølge VG den 13. d.m. Hun har diagnosen lammelsessyndrom og kroniske smerter. Ingen lege eller sykehus har kunnet fastslå hva som er problemet, og hvordan det skal behandles. Fra enkelte hold får hun høre at «det sitter i hodet». Psykiater har slått fast at hun ikke har noen psykisk lidelse. Kvinnen er i en umenneskelig situasjon med store lidelser. Vil statsråden se nærmere på saken og eventuelt vurdere tilbud i utlandet dersom de finnes?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-11-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg kan bare si innledningsvis at undertegnede er velkjent med hvilke regelverk vi har i helsevesenet, måten man kan gjøre ting på, og hvem som kan fatte beslutninger om de enkelte tingene. Det som er det spesielle i denne saken, er nettopp at vedkommende på mange måter føler seg oppgitt av helsevesenet. Hvis man føler seg oppgitt av helsevesenet, og føler at man på mange måter ikke har noe alternativ å gå til, nytter det ikke om man har all verdens muligheter på papiret. Det er nettopp denne følelsen man får når man nærmest får en tilbakemelding om det ikke kan gjøres mer for en – som i denne saken hvor vedkommende har ligget i to år i samme stilling i senga i sitt eget hjem, uten å føle at hun får den hjelpen hun skal ha – som gjør at jeg bringer dette spørsmålet opp. Spørsmålet mitt er: Er statsråden overhodet ikke villig til å ta kontakt med Helse Sør-Øst – «Helse Størst» nå – for å spørre hva planene er for oppfølging av denne kvinnen?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-11-21:
Vedkommende det er snakk om her, har fått diagnosen lammelsessyndrom og kroniske smerter. At vi skal ha forventninger om at den enkelte pasient skal kunne finne fram i den jungelen av lover, regler, forskrifter og muligheter som finnes, kan i enkelte tilfeller være å gå vel langt. Det er derfor jeg bringer denne saken til torgs her. Dessverre er det slik at dette ikke nødvendigvis er et enestående tilfelle, for vi har et regelverk og måter å jobbe på som kan være vanskelig å få innsyn i for den enkelte pasient. Det var derfor jeg hadde et visst håp om at man fra departementshold i hvert fall kunne sette seg inn i saken og se på den, uten å blande seg inn i behandlingsopplegget til Helse Sør-Øst – det har jeg ingen intensjon om å gjøre i det hele tatt – men rett og slett si: Ja, vi vil i hvert fall se på saken, for å se om vi kan hjelpe vedkommende. Kanskje vedkommende ikke har krefter til å gjøre undersøkelser og bruke den klageadgangen som man har. Jeg håper – nok en gang – at statsråden i hvert fall vil be noen om å se på saken.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-21:
La meg først få si at noe av det som er blitt avdekket gjennom media den siste uka om at eldre er plassert på lager, i trimrom osv., er uverdig, og det er sjølsagt uakseptabelt. Jeg syns det blir enda verre når det faktisk er slik at det står ledige rom på samme institusjon. Dette skjønner jeg nå blir rettet opp, og det skulle bare mangle! Når det så gjelder spørsmålet om hva Regjeringa gjør generelt i forhold til eldreomsorgen, er det slik at denne regjeringa sa én ting veldig klart da vi overtok regjeringsmakta, og det var at vi ville slutte å gi skattelettelse til de rikeste menneskene i landet, fordi vi heller ville styrke fellesskapsløsningene. Noen av de fellesskapsløsningene er ikke minst i kommunene, ikke minst med hensyn til eldre, og derfor har vi så langt i den tida vi har hatt ansvaret, styrket kommuneøkonomien. Det er faktisk beviselig at svært mye av de pengene – heldigvis – er kommet de eldre til gode. Men vi skal videre, for sjøl om mye er bra, er ikke alt bra. Det betyr at vi må gjøre mye mer med innhold, kvalitet og kompetanse, men vi må også bygge flere plasser. Det er grunnen til at Regjeringa fra neste år – som representanten kjenner til – foreslår et nytt øremerket tilskudd for å bygge flere sjukehjem og omsorgsboliger som det er svært stort behov for. Når eldre mennesker trenger heldøgns pleie og omsorg, har de rett til det, og da er det kommunenes plikt å sikre det, enten i sjukehjem, hjemme hos dem sjøl eller i omsorgsbolig. Jeg vil heller ikke utelukke at det er behov for å tydeliggjøre det lovverket vi har, i enda større grad, og derfor arbeider også Regjeringa nå med en ny, felles helse- og sosiallov.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-21:
Fylkesmennene i hvert fylke har etter sitt beste skjønn foretatt en gjennomgang i forkant av den omsorgsmeldinga som Regjeringa la fram, av hvilke behov det er når det gjelder sjukehjemsplasser og omsorgsboliger. Det er bakgrunnen for at Regjeringa har foreslått at det fram til 2015 må bygges om lag 12 000 flere slike plasser, og vi kommer til å følge den utviklinga nøye. Så er det jo ikke slik som representanten Nesvik sier, at vi bare svarer med fraser. Nei, vi gjør noe. Vi gjør veldig mye på denne sektoren. Jeg har sagt veldig tydelig fra om at eldre som trenger heldøgns pleie og omsorg, har rett til å få det etter dagens lovverk. Jeg har også på vegne av Regjeringa sagt veldig klart: Vi vil gjøre det lovverket enda tydeligere. Men vi gjør enda mer, for vi gir penger. I motsetning til den regjeringa som representanten Nesvik og hans parti støttet, har vi angitt en helt annen retning når det gjelder penger til kommunene, og det er faktisk de som må gi tilbudet til hver enkelt i kommunene. Derfor er kommuneøkonomien så veldig viktig. Så er det heller ikke riktig som representanten Nesvik sier, at vi ikke øremerker tilskudd. Jo, vi foreslår nettopp et eget øremerket tilskudd for å få bygd flere plasser fra neste år.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-21:
Jeg er helt enig med representanten Lønning i at det er en stor utfordring å skaffe nok leger til våre sjukehjem. Det er ingen tvil om at når situasjonen er slik at om lag 80 pst. av våre brukere som i dag bor på sjukehjem, er demente og i gjennomsnitt har mellom seks og sju ulike diagnoser, så trengs det mer utdannet personell, ikke minst leger. Det er også bakgrunnen for at Regjeringa har foreslått at vi må høyne innsatsen når det gjelder leger, med over 50 pst. i løpet av kort tid. Så er det flere måter å gjøre det på. Vi har nær dialog med KS og Legeforeningen om det, og vi skal ha flere møter, men jeg mener at det forslaget, som jeg skjønner representanten Lønning er uenig i, nemlig det at vi pålegger leger som er i turnus, også å ha praksis ved sjukehjem, er et av flere virkemidler for å få flere leger til å søke jobb ved sjukehjem etterpå. Når det gjelder spørsmålet om lønnsvilkår, vet jo representanten Lønning veldig godt at det er det ikke vi som står her og bestemmer. I hvert fall ønsker ikke Regjeringa å mene sterke ting om det. Det er en sak mellom partene i arbeidslivet. Men det vi er opptatt av, er sjølsagt rammebetingelser for øvrig, som dreier seg om arbeidsvilkår, veiledning mv.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-21:
Denne Regjeringa lovet at vi skulle få 10 000 nye årsverk inn i denne sektoren i løpet av 2009. De tallene vi har så langt, viser at vi – hvis det ikke skjer noe helt spesielt – sannsynligvis kommer til å overoppfylle det målet. Vi har sagt en ting som også er veldig viktig, og det er at det i hovedsak skal være med utdanning. Det er nettopp ut fra de ting som representanten Dåvøy her beskriver. Vi har jo sagt veldig klart at vi vil utdanne enda flere. Vi vil helt konkret kvalifisere 12 000 av dem som allerede er i sektoren, til f.eks. å bli fagarbeidere, for vi trenger mange flere fagarbeidere, sjukepleiere og leger i denne sektoren. Representanten Dåvøy, som representerer Kristelig Folkeparti, og regjeringspartiene er nå også i en dialog om hvordan vi kan konkretisere dette enda mer, og hvor også alle de andre partiene er invitert. Jeg har forventninger til at vi også gjennom det samarbeidet skal komme til enda mer konkrete ting også når det gjelder kompetanse, til beste for de sjukeste eldre i vårt land.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-21:
Regjeringa har på flere områder varslet at vi vil styrke innsatsen, og vi har allerede vært inne på en del av det. Det dreier seg om innholdet, altså kvaliteten, det å ha nok mennesker som har tid til å ta seg av dem som trenger pleie og omsorg, enten det er i sjukehjem, i omsorgsboliger eller hjemme hos seg sjøl. Det dreier seg om å styrke dagtilbudet, det som også er med på å gjøre livet verdt å leve, som i mange kommuner gjennom en del år dessverre er blitt kuttet kraftig. Det dreier seg om å øke kompetansen, slik at vi greier å ta høyde for at flere faktisk er sjukere og sjukere, bl.a. fordi vi lever lenger – og det siste er jo veldig bra. Og det dreier seg om plasser, og der har Regjeringa, som sagt, fremmet forslag om et nytt tilskudd. Så mener jeg at representanten Ludvigsen peker på en veldig viktig utfordring, og det er samhandlinga mellom sjukehus og sjukehjem. Der jobber vi veldig tett med Kommunenes Sentralforbund. Bare ett konkret eksempel: Akershus universitetssykehus har opprettet en telefon som alle sjukehjem i Akershus kan ringe til når de er usikre på om en pasient bør inn på sjukehus eller ikke. Det viser seg at mange av dem vil få hjelp ved å være på sjukehjemmet, og dermed slipper å bli lagt inn på sjukehus. Det betyr at det også er ganske enkle grep som skal til for å forbedre samhandlinga.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-21:
Det er ingen tvil om at mange av de nye årsverkene som har kommet i kommunene siden vi overtok, vil komme eldre mennesker til gode. Det samme gjelder antallet plasser. Men jeg er noe overrasket over at Fremskrittspartiet ikke i det hele tatt ser ut til å være opptatt av at det også finnes mennesker i vårt land med psykiske lidelser, kreft og annet som gjør at de også trenger et sted å bo, og som også gjør at de trenger pleie og omsorg. Men det får vi bare ta til etterretning. Så har jeg når det gjelder Fremskrittspartiets ordning, som skal være så mye bedre, lyst til å si: Vi har ikke tru på en ny byråkratisk ordning som gjør at vi må ha vedtak på vedtak. Slik jeg forstår at Fremskrittspartiet ønsker å ha det, betyr det f.eks. at har du vært inne på kontoret og fått et vedtak om hva slags hjelp du trenger, og er så uheldig å falle på veien ut, så må du inn igjen for å få et nytt vedtak om mer hjelp. Dette er et utrulig byråkratisk system, og det vil overhodet ikke, slik vi ser det, bli noe bedre for dem som faktisk trenger hjelp, enten det er eldre eller yngre brukere. Vi har tru på et system der det beste tilbudet blir til i samarbeid med brukeren og de ansatte i hver enkelt kommune.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-21:
Det er ingen tvil om at det er en alvorlig og – jeg vil også si – bekymringsfull situasjon ved en del av de private ideelle sjukehusene. Det er også en grunn til at vi allerede har hatt møter med representanter for dem, for å se på hvordan situasjonen egentlig er. Det er møter vi skal videreføre – la meg uttrykke meg på den måten. Så er det slik at vi med den tida vi har til disposisjon nå før jul, har lagt inn det som representanten Dåvøy viser til, at vi gir dem adgang fra neste år til å ta opp likviditetslån for å håndtere situasjonen neste år. Det er også viktig å si at vi er klar over situasjonen, og at vi også har varslet i den samme proposisjonen at vi fra Regjeringas side vil komme tilbake til dette, senest i revidert nasjonalbudsjett. Det gjelder situasjonen både i de regionale helseforetakene og sjølsagt også i de private ideelle sjukehusene. Vi er, som sagt, oppmerksom på dette, jeg er klar over det, og vi jobber veldig raskt med denne saken. Det er det svaret vi har å gi pr. i dag.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-21:
Jeg registrerer at det som Regjeringa har foreslått i vår proposisjon i dag, ikke er egnet, ifølge representanten Dåvøy, men var egnet da Dåvøy selv satt i regjering. Men det er nå så – la nå det ligge. Jeg vil bare gjenta: Jeg tar denne situasjonen, Regjeringa tar denne situasjonen, på det største alvor. Det er klart at vi er avhengig av de private ideelle sykehusene i vårt totale helsevesen for å gi pasientene et best mulig tilbud og for at de skal vente kortest mulig tid, men det har ikke vært mulig å gi helt klare svar på hva vi kan gjøre, i løpet av den korte tida vi har hatt til disposisjon. Derfor har vi allerede innledet møter, og jeg vil understreke at Regjeringa sier at vi kommer tilbake senest i revidert nasjonalbudsjett. Jeg kan ikke si når vi kommer tilbake, men jeg vil forsikre at vi jobber veldig raskt og nøye med denne saken.