Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-11-21:
Det er bra, for ellers hadde jeg tatt opp de forslagene vi står sammen om. Kvalitet i skolen er noe Høyre har hatt som fanesak lenge. Skoledebatten i Norge fikk et helt nytt innhold etter at regjeringen Bondevik II la fram St.meld. nr. 30 for 2003–2004, Kultur for læring, og Kunnskapsløftet ble vedtatt. Det ble avdekket mange utfordringer, og man tok fatt på å finne løsninger. Det er nå bred aksept for hvilket brudd dette var med en skolepolitikk som var ført siden 1970-tallet. Det er ingen som lenger tør si at ikke krav til kunnskap og kompetanse er helt sentralt, og at det må måles i hvilken grad skolen lykkes i sitt oppdrag. Dagens stortingsmelding, Kvalitet i skolen, gir oss lite nytt med tanke på de utfordringer vi vet vi har i skolen. Tidlig innsats og bort med vente-og-se-holdningen i skolen er det bred enighet om. Saksordføreren har vel sånn sett hatt en ganske grei jobb. Det er også noen åpenbare mangler i meldingen. Meldingen går ikke inn i utfordringene i den videregående skolen, og den omtaler ikke så sentrale utfordringer som det faktum at gutter og jenter har signifikant forskjellig læringsutbytte i skolen. De grep som tas, er snarere en helt naturlig konsekvens og oppfølging av de utfordringer som Kultur for læring avslørte. I Høyre og i opposisjonen synes vi det er synd at mange av våre forslag for å forbedre skolen i denne perioden først har måttet blitt nedstemt i Stortinget før de dukker opp i denne stortingsmeldingen. Det har forsinket oppfølgingen og trykket i gjennomføringen av Kunnskapsløftet og viser at det er kritisk at vi har SV i Kunnskapsdepartementet. Mye tyder imidlertid på at Regjeringen med SV i Kunnskapsdepartementet fortsatt ikke helt forstår hva som skal til for at norsk skole skal løfte seg. Det er kommunene og fylkeskommunene som er skoleeiere i Norge. Det fokuserer jeg, i likhet med saksordføreren, på. Jeg tør påstå at enhver skolestatsråd står maktesløs overfor utfordringene i skolen hvis en ikke klarer å stimulere dem til å bli aktive eiere av skolen. Statsråden har til dels det jeg vil kalle en kontrollinnfallsvinkel til dette spørsmålet. I tillegg skal det opprettes noen minimumsstandarder, bl.a. med hensyn til rapportering, som vi er enig i. Det er viktig med kontroll med og systematiske analyser av resultater på skoleeiers side. Der er det mange skoleeiere som har en lang vei å gå. Men det må skje ut fra at man har en forståelse for hvordan analysene skal brukes til å forbedre skolen; statlig kontroll har som regel vist seg å være et mangelfullt verktøy. Statlig kontroll vil alltid ligge på etterskudd av problemene. Kommunene må selv bli opptatt av at de har ansvar for resultatene i skolen, og meldingen burde ha berørt spørsmål som «best practice» i skolen og hvordan gode erfaringer skal tilflyte resten av Skole-Norge. En god lokal skoledebatt starter med gode, innsiktsfulle og brede analyser av utfordringene i skolen. Uten kunnskap om skolen vil en ikke vite hva en skal gjøre med skolen. Der framstår Regjeringen fortsatt som om det er greit at elevene går på en skole som er dårlig, så lenge ingen har kjennskap til det, og at problemet inntreffer når offentligheten får kjennskap til at skolen burde vært bedre. Regjeringen frykter åpenhet mer enn den frykter en lokal skoledebatt basert på rykter og løse oppfatninger. Det er uforståelig at man ikke ser hvor viktig det er med åpenhet om resultatene. Åpenhet er den første forutsetning for god informasjon om skolen, og åpenhet vil sikre at hver enkelt velger blir opptatt av skolen lokalt. Da sikrer man også at skolen får en sentral plass i lokaldemokratiet, og man stimulerer det lokale eierskap til skolen. Læreren er den viktigste enkeltfaktor i skolen. Det er mellom lærer og elev kunnskapsoverføringen skjer, men det må også skapes et miljø rundt læreren som gir inspirasjon. Det er en skoleleders ansvar. I Høyre er vi glad for å registrere at mange av våre forslag om skoleledelse i Dokument nr. 8:100 for 2006–2007 er fulgt opp, men vi mener at det skal stilles krav om obligatorisk skolelederutdanning. Alt dette viser bare at det er mange ledd som skal fungere godt for at det skal skapes resultater i skolen. Kjeden fra departementet og ned til eleven er lang. Det må stilles krav, og ansvarsdelingen mellom de forskjellige nivåene må være klar. Der avslører Regjeringen og SV at de fortsatt har en lang vei å gå i sin modningsprosess. Jeg tar hermed opp det forslag som Høyre er sammen med Venstre om i innstillingen.