Nikolai Astrup (Høyre), 2015-06-18:
Den rød-grønne regjeringen foreslo for Stortinget i Meld. St. 37 for 2012–2013 at forvaltningsplanen for Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten skulle oppdateres i inneværende stortingsperiode. I stortingsmeldingen de rød-grønne fremmet, het det at regjeringen skal: «Oppdatere forvaltningsplanen for Barentshavet – Lofoten i løpet av neste stortingsperiode. Ut fra et samlet behov, vil det i god tid startes en prosess med sikte på å revidere den planen i 2020 for perioden fram mot 2040.» Derfor er det merkverdig at de samme partier som foreslo at forvaltningsplanen skulle oppdateres i denne stortingsperioden, og at en helhetlig revidering først skulle skje i 2020, kritiserer den nåværende regjeringen for at den følger en oppskrift de selv laget. Det var ingen partier som under behandlingen av Meld. St. 37 tok til orde for at denne oppdateringen ikke skulle finne sted. Forslaget fra de rød-grønne partiene fikk således full tilslutning fra Stortinget. Men det stopper ikke der. Under behandlingen av Innst. 502 S for 2012–2013 var det en samlet komité som i merknads form støttet og så verdien av at regjeringen fremstilte og sammenstilte kartbaserte data for oppdatering og formidling av forvaltningsplanene, slik den rød-grønne regjeringen hadde foreslått. Det er med andre ord ingen tvil om at Stortinget både har sluttet seg til at det skal fremmes en oppdatering av forvaltningsplanen, og eksplisitt uttrykt støtte til at oppdateringer skulle baseres på kartbaserte data, herunder nye isobservasjoner. Hva som har endret seg siden den gang, vites ikke. Man kan mistenke noen partier for å mene at politisk spill er viktigere enn fysiske realiteter. Det er i så fall oppsiktsvekkende og useriøst. Det som imidlertid er krystallklart, er at et flertall i Stortinget avviser ny kunnskap og foretrekker å basere seg på utdaterte havisobservasjoner av variabel kvalitet fra perioden 1967–1989 fremfor oppdaterte havisobservasjoner av langt bedre kvalitet fra perioden 1985–2014. Flertallet kan gjerne hevde at regjeringen har flyttet iskanten. Det er imidlertid ikke korrekt. Det er ikke regjeringen som har flyttet iskanten. Isen har trukket nordover. Det er et uomtvistelig faktum, noe Polarinstituttets havobservasjoner de siste 30 årene viser med all tydelighet. At flertallet ikke vil forholde seg til oppdaterte isdata, forandrer ikke det fysiske faktum at iskanten har endret seg. De siste ti årene har det ikke vært is overhodet i Barentshavet sørøst, verken sommer eller vinter. Motivasjonen for å avvise ny kunnskap om havisens utbredelse synes å være at flertallet på Stortinget mener det burde ha vært en annen faglig definisjon av den såkalte iskanten enn den definisjonen som ble utarbeidet av Faglig forum og lagt til grunn for forvaltningsplanen under den rød-grønne regjeringen. Det er for øvrig nøyaktig den samme definisjonen som denne regjeringen legger til grunn, og som det var forutsatt av Stortinget at vi skulle legge til grunn for denne oppdateringen. En ny definisjon må vurderes i forbindelse med en helhetlig revisjon, noe Stortinget mente først skulle skje i 2020. Dette velger flertallet åpenbart å se bort fra. Stortinget ga sin tilslutning til Meld. St. 37 for 2012–2013, der det helt klart fremgår at det kun var en oppdatering av forvaltningsplanen som skulle legges frem i denne stortingsperioden, ikke en helhetlig revidering der også Faglig forum skulle bidra. Den helhetlige revideringen med en full ny prosess i Faglig forum skulle vente til 2020. At de rød-grønne partiene, som selv la frem denne stortingsmeldingen, nå skriver i innstillingen at de «avviser forslaget om en ad hoc oppdatering av deler av Forvaltningsplanen», betyr i realiteten at de avviser sitt eget forslag. Det gis ingen begrunnelse for hvorfor det de mente var rett da de satt i regjering, er feil når de kommer i opposisjon. Flere partier synes også å mene at oppdateringen av forvaltningsplanen skulle baseres på én enkelt høringsuttalelse fra Polarinstituttet fremfor en helhetlig runde i Faglig forum. Også dette er i strid med det den rød-grønne regjeringen foreslo for Stortinget i forrige periode, og også i strid med etablert praksis for revisjoner av forvaltningsplaner. Det er lite tillitvekkende med en såvidt tendensiøs tilnærming til faglige prosesser. En slik tilnærming vil utvilsomt politisere forvaltningsplanene og dermed svekke planenes legitimitet og troverdighet som rammeverk for aktivitet i våre havområder. Det bør være tankevekkende for flere enn meg at så mange partier har en så lemfeldig holdning til forvaltningsplanene for våre havområder. Vi i regjeringspartiene er på vår side tydelige på at vi ønsker å slå ring om forvaltningsplanregimet. Det ønsker helt åpenbart ikke et flertall i denne salen. En annen årsak som trekkes frem av flere partier i deres begrunnelse for å sende den oppdaterte forvaltningsplanen tilbake til regjeringen – en oppdatering de, som sagt, selv har bedt om i regjering og sluttet seg til i Stortinget – er at «i tråd med etablerte forvaltningsprinsipper må det faglige grunnlaget på plass før det åpnes for petroleumsvirksomhet i de omstridte områdene». Det er verdt å minne flertallet i salen om at Stortinget i forrige stortingsperiode vedtok en forvaltningsplan for Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten, og at Stortinget i kjølvannet av dette vedtok med stort flertall å åpne hele Barentshavet sørøst for petroleumsvirksomhet. Så den merknaden er altså allerede fulgt opp. Også i behandlingen av åpningsmeldingen her i Stortinget var havis et viktig tema. Jeg merker meg at enkelte partier nå er uenig i åpningsmeldingen de selv la frem og fikk Stortingets tilslutning til. Havis er også et viktig tema for regjeringen og samarbeidspartiene. Det skal ikke drives petroleumsvirksomhet ved iskanten i denne stortingsperioden. Det ligger fast. I perioden 15. desember til 15. juni kan det ikke bores nærmere den faktiske observerbare iskant enn 50 km. Imidlertid er det få aktører som overhodet vil vurdere å bore i denne perioden, da forholdene for leteboring er bedre om sommeren. I de mest aktuelle månedene – juli/august/september – har det ikke vært noen form for is i det åpne området siden sikre observasjoner startet i 1967, selv om man legger såkalt maksimal isutbredelse til grunn. Med de rammene som Stortinget har sluttet seg til for 23. konsesjonsrunde, ivaretas miljøverdiene ved iskanten, og det blir ingen petroleumsvirksomhet ved iskanten i denne stortingsperioden. De som hevder noe annet, har åpenbart en annen agenda enn å ivareta miljøverdiene ved iskanten. Det er en ærlig sak at enkelte partier ikke ønsker at det skal letes etter olje i Barentshavet. Et av partiene i salen ønsker sågar å forsterke nedgangen i aktivitet på norsk sokkel gjennom en styrt avvikling av petroleumssektoren i sin helhet i løpet av en 20-årsperiode. Med de tiltakene det partiet foreslår, vil det gå langt raskere enn dette – med de enorme konsekvensene det vil ha for norsk økonomi og arbeidsplassene i Norge. Mitt poeng er imidlertid dette: Det finnes argumenter for ikke å drive med petroleumsvirksomhet i Barentshavet, noe vi for øvrig har gjort i 35 år. De fleste av dem er ikke spesielt gode, men argumentet om frykten for at vi skal drive letevirksomhet ved en iskant som har trukket seg nord for området som er åpnet for petroleumsvirksomhet, er blant de dårligste. Arbeiderpartiets posisjon i denne saken er kanskje den mest kuriøse. At det finnes oljemotstandere i enkelte partier som bruker ethvert argument for å stanse letevirksomhet i Barentshavet, er så sin sak. Men Arbeiderpartiet bruker ikke dette argumentet. De må simpelthen mene at utdatert kunnskap om havis er bedre enn oppdatert kunnskap om havis. Alternativt mener Arbeiderpartiet at politisk spill i opposisjon gir mer glede enn å følge opp et forslag de selv har fremmet i posisjon, et forslag som jeg må få legge til bidrar til å styrke forvaltningsplanens legitimitet som ramme for aktivitet i dette havområdet. Her slås det ettertrykkelig fast basert på objektive observasjoner at det området Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti foreslo å åpne for petroleumsvirksomhet, ikke er i konflikt med havis. Man skulle tro at i hvert fall Arbeiderpartiet burde se seg tjent med at forvaltningsplanen ble oppdatert på dette området. Dette er imidlertid bare en av flere saker der Arbeiderpartiet dessverre bidrar til å skape usikkerhet om petroleumspolitikken for tiden, noe vi var inne på i forrige debatt. Det hjelper jo heller ikke at to av tre av deres naturlige samarbeidspartier sier nei til et kjempeprosjekt som Sverdrup. At Arbeiderpartiet i denne saken ser ut til å være mest opptatt av å lage politisk spill, er synd. Det har vært bred enighet om de lange linjene i petroleumspolitikken i Norge. Det bør vedvare også, og kanskje ikke minst særlig i en tid der Norge går fra særstilling til omstilling, og der norsk petroleumsindustri skal rustes til å konkurrere på grønne vilkår. Jeg vil imidlertid gi Arbeiderpartiet honnør for at partiet slår fast at rammene for 23. runde ligger fast, og at de derfor stemmer ned et forslag fra de øvrige partiene om å ta ut en rekke blokker fra et område Stortinget har vedtatt at skal være åpent for petroleumsvirksomhet. Jeg ser frem til debatten. Det blir en oppvisning i snuoperasjoner og vikarierende argumentasjon. Det er for meg helt uforståelig at et flertall på Stortinget ønsker å basere seg på utdaterte havisobservasjoner, når de har anledning til å basere seg på oppdatert kunnskap som de selv har bedt om. Åpningsmeldingen for Barentshavet sørøst er uansett vedtatt og ligger til grunn for 23. konsesjonsrunde. Det toget har forlatt stasjonen, og vi var alle om bord da det gikk.