Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-12-05:
Innstillingen viser at det er et bredt flertall i Stortinget som ønsker stabilitet og langsiktighet i petroleumsvirksomheten. Det samme gjelder Oljedirektoratets rolle som ressursforvalter og Petoros rolle som aktiv partner i lisensene på norsk sokkel. Det brede flertallet, den brede enigheten på dette området, er viktig for oljeindustrien, men kanskje like viktig for landets største fastlandsindustri, leverandørindustrien. Det kan også være viktig i den tida vi står foran, som kan være mer urolig enn tidligere. Innstillingen viser også at det er et bredt flertall for høye ambisjoner for utbygging av fornybar energi og store forventninger til at en slik energi skal spille en rolle, både for det norske klimaregnskapet, for eksport av kraft, for elektrifisering og for industriutvikling. Så kan vi nok være uenige både om virkemidler og om dosering, men ambisjonene om å bygge ut mye fornybar kraft har vi felles. Klima- og miljøpolitikken berører nesten alle sektorer og er avhengig av innsats på en rekke områder. Skal vi oppnå noe, må den ses sammen med andre politiske satsinger enn bare dem som angår fagdepartementet. Det betyr ikke at det budsjettet vi i dag behandler, er uvesentlig, det betyr bare at budsjettene er en del av den helheten som skal balansere hensynet til vekst og langsiktig forvaltning. Senterpartiet har i sitt alternative budsjett valgt å prioritere viktige felt innenfor klima og miljø. Det gjelder ikke minst Enova. Det gjelder også behovet for å satse på skogens rolle i klimapolitikken, gjennom både skogvern, skjøtsel og skogplanting. Det var overraskende at regjeringen valgte å redusere disse satsingene på den måten den gjorde. Energiministeren vil sikkert si at Enova fikk økte bevilgninger, men skinnet bedrar – slik det også ble grundig dokumentert i komiteens høringer. Når Transnova skal inkluderes i Enovas arbeid uten at pengene følger med, og når Enova skal administrere en støtteordning for husholdningene, sier det seg sjøl at bevilgningene til Enova ikke kommer til å være tilstrekkelige. Det vil bli krevd mer for at Enova skal kunne gjennomføre sin oppgave med en miljøvennlig omlegging av energiforbruk og utvikling av energiteknologi. Uten økte midler kommer arbeidet overfor næringsbygg og industri og Transnovas viktige arbeid med ladeinfrastruktur antakelig til å bli skadelidende. En av de viktigste bitene i klimaforliket omhandler skogens rolle for å redusere klimautslipp. Skog binder karbon. Norge har i mange år brukt midler til bevaring av regnskog, men like viktig er det å drive karbonfangst gjennom aktiv skogforvaltning i Norge. Derfor var overraskelsen stor da regjeringen foreslo store kutt i skogvern, skogskjøtsel og en puslete bevilgning til skogplanting. Også på dette området ble imidlertid høyrepartiene bremset av Venstre og Kristelig Folkeparti. Men det gjenstår å se om flertallet i salen egentlig har tatt inn over seg sammenhengen i skogforvaltningen. Med de merknadene et flertall har lagt inn når det gjelder skogplanting, kommer det ikke til å bli noen skogplanting. Her er det det smale naturvernet som har vunnet over klimabehovene. Senterpartiet velger i sitt budsjett også å satse på vannmiljøtiltak, villaks og kalking. Vi foreslår å øke bevilgningene til frivillige organisasjoner, til miljøtiltak i kommunene og til friluftsliv. Når det gjelder kulturminnevernet, foreslår Senterpartiet et solid løft. Kulturarven spiller en viktig rolle både for enkeltmennesker og for fellesskapet. Det er positivt at regjeringen vil satse mer på brannsikring av kulturminner, men det er sørgelig at det skal skje på bekostning av andre kulturminnetiltak. Senterpartiet foreslår derfor en økning av midlene til kulturminner på over 80 mill. kr og en ordning med momskompensasjon til private eiere av fredete kulturminner som tilsvarer 50 mill. kr. To andre viktige satsinger i Senterpartiets budsjettalternativ er et bedre flomvern og å øke tilskuddene til utjevning av strømpriser. Den siste ordningen er dessverre under avvikling. Annet kan en ikke si etter at regjeringen over to år har foreslått å redusere tilskuddene fra 120 mill. kr til 40 mill. kr. Det vil bety dyrere nettleie for dem som bor i områder der det på grunn av naturgitte forhold er større kostnader, bl.a. til vedlikehold og utbedringer. Det er også grunn til å nevne avskrivningen for vindkraft, som skal bidra til bedret konkurranseevne for norsk kraft til sertifikatmarkedet. Hva blir det egentlig til med denne ordningen? En rekke spørsmål vil stå ubesvart etter dagens behandling. Vil ESA behandle dette raskt? Kan en forvente at det åpnes formelle undersøkelser, eller ikke? Hva skal være omfanget av ordningen? Disse usikkerhetsmomentene bør raskt ryddes av veien. Hvis ikke kommer denne ordningen ikke til å bidra til raskere beslutninger hos aktørene, men den kommer til å bidra til fortsatt stor usikkerhet når det gjelder utbyggingsbeslutninger knyttet til sertifikatmarkedet. På vegne av Senterpartiet tar jeg opp forslagene nr. 16–20 i innstillingen.