Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Etter å ha hørt forrige taler er det åpenbart at de politiske standpunkt går i arv fra generasjon til generasjon, uten evne til å tenke nytt. Det er trist. Det var statsråd Pedersen som gjorde at jeg tok ordet. Det gis et inntrykk av at statsbudsjetttet er så veldig godt tilpasset den situasjonen vi nå er i. Det er det kun regjeringsmedlemmene som i dag påstår. Samtlige økonomer, samtlige analytikere, til og med samtlige rød-grønne politiske kommentatorer sier at det er åpenbart at dagens budsjett ikke er laget ut fra den økonomiske situasjonen vi har nå. La meg bare se i budsjettet. Arbeidsledigheten skulle stige et kvart prosentpoeng i løpet av neste år. Der har en jo allerede truffet mål før året har begynt. Det skal være en litt svakere vekst. Jeg gleder meg til å se om vi faktisk når det målet, for det vil være en veldig god økonomisk vekstsituasjon, alt tatt i betraktning. Alle økonomiske indikatorer og alle analyser viser at dette budsjettet ikke er tilpasset den økonomiske situasjonen, og fasiten på det er jo at hvis budsjettet var så godt tilpasset, hadde en ikke trengt krisepakker, for da hadde det allerede blitt lagt inn i budsjettet. Å komme og påstå noe annet gir politikerforakt, for det er så åpenbart fjernt fra sannheten. Så snakker en om rentenivået. Jeg tror ikke det er noen i denne sal som er uenig i at rentenivået bør ned, og at det kommer både husholdninger som sliter med gjeld, industrien og næringslivet til gode. Men det er samtidig et faktum – og det har stort sett alle politikere i denne sal skrytt av når det gjelder det norske finansielle system og pengepolitikken – at rentenivået bestemmes på armlengdes avstand fra politikere. Vi kan ikke på noen måte gi noen detaljstyring med hensyn til hva renten skal bli. Det får en bare håpe at Norges Bank gjør, slik som vi her i denne debatten anslår er bra. Men en kan altså ikke bruke det som inntekt for Regjeringens politikk at nå gjør Regjeringen noe som reduserer renten, for Norges Bank responderer på det en ser; en blir ikke pålagt det. Så kom det en annen påstand fra statsråden, at Fremskrittspartiet ville ført en politikk som medfører høyere rente. Vårt alternative budsjett har i mange år på rad blitt innlevert til SSB for beregning, og fasiten har vært den samme hvert år: Renten i Fremskrittspartiets verden ville gått ned, hvis vi hadde fått gjennomført vår politikk. Det er de samme modellene som en bruker når en beregner Regjeringens politikk og konsekvensene av den. Til slutt – igjen – når det gjelder rammebetingelser: Hvis en kan gjøre noe med rammebetingelsene, styrker næringslivet sin sjanse til å konkurrere. En kan i energipolitikken gjøre det slik at Statkraft investerer i Norge framfor i Sverige. En kan i industripolitikken gjøre det slik at StatoilHydro investerer i vindmøller i Norge framfor i England. En kan gjøre det slik at petroleumsnæringen investerer på norsk sokkel framfor å flytte mer og mer kapital til Afrika og til Brasil, fordi regjeringsmedlemmene går og sier at nå skal en politisk styre ungdom vekk fra petroleumsrelatert utdannelse, og en sier at en skal begynne å stoppe letevirksomhet i Norge. Den form for debatt som jeg så på Politisk kvarter mandag i forrige uke, der de rød-grønne regjeringspartiene kranglet seg imellom, er den dårligste form for næringspolitikk en kan ha i Norge. Det skaper bare usikkerhet.