Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2007-11-20:
Det er en trend i hele Europa at bruk av kokain øker. Dette merkes også i Norge og er svært bekymringsfullt. Det er derfor viktig å sette søkelyset på denne store utfordringen, som jeg mener bør møtes med en rekke tiltak på mange områder. Til tross for at det vil kreves tiltak på ulike sektorer, mener jeg at det er helse- og omsorgsministeren som sitter med ansvaret for å se hele bildet. Vi har bl.a. gjennom mediene fått kjennskap til Operasjon Hvit Snø, som er et flott initiativ, og som nettopp rettes mot dette problemet som her tas opp, nemlig utestedene og bruk av kokain der. Oslo-politiet anser bruken som alarmerende, og salg og bruk skal slås hardt ned på. Politiet påpeker at mange kokainmisbrukere er profilerte personer, kjendiser, og de er forbilder. Dette gjør ikke kokain mindre farlig, men mange kan bli lurt til å tro at det er greit. Mye tyder på at dette er svært utbredt i utelivsnæringen, noe NHO Reiseliv bekrefter. Kokain er sannsynligvis mye mer utbredt og akseptert enn det folk flest er klar over. Alle undersøkelser tyder på at hasj er det mest brukte stoffet. Og det er viktig at vi ikke glemmer det. Ifølge Studentundersøkelsen i Oslo har bruken gått opp. I Føre Var-rapporten fra Bergen i år viser det seg nå at kokain er det tredje største rusmidlet i byen etter alkohol og cannabis. Den samme rapporten viser at misbruket av Subutex øker, og at det er registrert økt tilgang på cannabis. Det har vært en svak nedgang i tilgjengeligheten på heroin. Og unge voksne er den store gruppen. På grunn av den høye prisen er det særlig ressurssterke mennesker som bruker kokain. Disse er gjerne i 20–30-årsalderen. Når det gjelder unge voksne, er andelen som noen gang har brukt amfetamin, kokain og ecstasy, høyest i aldersgruppen 25–34 år. Disse utgjør heller ikke en gruppe som definerer seg selv som rusmiddelmisbrukere. Disse trendene er det viktig å ta på alvor, og det er viktig å iverksette tiltak. Antallet beslag av kokain øker, noe som bekrefter det økende misbruket. En tollsjef betegner det som skremmende å se hvor mye narkotika som smugles inn i landet – og har ikke sett slike tilstander før. Oslo-politiet gjorde i fjor 708 beslag, og Tollvesenet har beslaglagt dobbelt så mye kokain i første halvår i år sammenliknet med i første halvår i fjor. I 2006 utgjorde kokain 2,6 pst. av det totale beslaget av narkotika. Måling av brukerdoser i kloakken i Oslo tyder også på at det tas 8 000 brukerdoser daglig – og det er mye! Interesseorganisasjoner som Landsforbundet Mot Stoffmisbruk har opplevd økende pågang av henvendelser til støttetelefonen vedrørende nettopp bruk av kokain. Når det gjelder de helsemessige konsekvensene av bruken, er det knyttet til at kokain er et sentralstimulerende middel. Det er et sterkt avhengighetsskapende stoff. Kokablader dyrkes gjerne i Sør-Amerika. Kokain kan enten sniffes, injiseres eller røykes. Små doser gir en følelse av å være ovenpå og ha økt energi. Sult- og søvnbehov undertrykkes. Jo større dose, jo sterkere blir disse effektene. På den annen side kan ruspåvirkede personer oppføre seg merkelig og voldelig. Livstruende tilstander med høy puls, høyt blodtrykk, hjerterytmeforstyrrelser, hjerteinfarkt og hjerneblødning kan oppstå, samt kramper og økt kroppstemperatur. Man kan også få angstanfall og bli irritabel. Ved gjentatt bruk kan man oppleve psykiske bivirkninger som søvnløshet, angst og hyperaktivitet. Kokain er, som jeg nevnte, svært avhengighetsskapende, og det er mindre toleranseutvikling for kokain enn f.eks. for opioider som morfin og heroin, dvs. at dosen ikke må økes i så stor grad for å oppnå samme virkning. Derimot kan noen utvikle økt følsomhet, dvs. at de stadig tåler mindre før de får virkninger som angstanfall. Alkohol, opioider eller beroligende medikamenter brukes ofte for å dempe ubehagelige virkninger av kokain. Man kommer altså inn i en negativ utvikling. Det blir også stor fare for å utvikle blandingsmisbruk og avhengighet av flere rusmidler. Til forskjell fra heroin finnes det ingen motgift, medisiner, mot kokain, men ulike terapier kan lindre symptomer og hjelpe til med avvenning. Vi har kunnskapen vi trenger for å vite at noe må gjøres. Det må settes i gang ulike tiltak som gjør at man avslører bruk tidligere. Dette kan være nye tester for å avsløre bruk på steder der man mistenker at det brukes. AKAN, Arbeidslivets kompetansesenter for rus- og avhengighetsproblematikk, må inn i konsulentbransjen, meglermiljøer og andre sektorer preget av mange unge ansatte og høyinntektsgrupper. Det må bli større risiko for å bli tatt som bruker. Det må videre iverksettes forebyggingskampanjer, mener jeg. Mange kjenner ikke konsekvensen av å være i besittelse av slike stoffer. Vi har eksempler på at finansmeglere som er blitt tatt for bruk av kokain, får store problemer når de senere skal til USA. Studenter og konsulenter mister utdannelses- og jobbmuligheter fordi de blir tatt for besittelse av én brukerdose. Narkotika må også ut av skjenkebransjen. Derfor må det samarbeides med skjenkenæringen for å få bukt med kokainmisbruket. Andre tiltak er politispaning på steder hvor bruk påvises. Jeg mener at utesteder må stenges der narkotikamisbruk påvises gjentatte ganger. Foreldreoppfølging er også svært viktig. I mange miljøer etterlyses foreldrenes nærvær og innsikt i hva barna deres driver med. Det hevdes at mange foreldre er lettlurte. Politiet rykker ut hver helg til hjemme alene-fester. På fester er det ikke uvanlig å sniffe kokain eller å røyke hasj. Leder av ungdomstjenesten i Bærum etterlyser foreldrene og ber dem våge å sette tydeligere grenser for barna sine. Lav foreldrekontroll kombinert med liberale verdier og rikelig med penger er faktorer som nok forklarer at Oslo vest har et generelt høyt forbruk av rusmidler. Det kunne være interessant å vurdere om det skal rettes særlige tiltak mot denne delen av Oslo og andre områder som går inn under samme definisjon, gitt at det viser seg at bruk av kokain er mer utbredt i disse områdene sammenliknet med andre områder i landet. Kokainbruken ser ut til å følge samme mønster som ellers: Stoffet introduseres i sentrale og trendsettende grupper for så å nå sosialt utsatte grupper. Foreldre må lære mer om at liberale rusholdninger ikke er et gode for deres barn, for naboens barn eller, for den del, andre venner. Når det gjelder grensekontroll, vil et viktig tiltak være å ta i bruk flere mobile skannere enn – etter det jeg kjenner til – de to som eksisterer i dag. Disse tar større partier med beslag enn før, og de har hatt en god effekt så langt. Mobile skannere vil redusere behovet for manuell skanning, og det vil også kunne frigjøre personellmessige ressurser. Disse frigjorte ressursene kan settes inn på mer overvåking og etterretning, og kanskje også flere stikkprøver og kontroller. Et annet tiltak kan være å skaffe nøkkelinformanter i ulike miljøer for lettere å fange opp endringer i rustrender i landet vårt. Til sist til nye behandlingstilbud. Siden kokainmisbruk ikke kan behandles medikamentelt, vil det i årene framover være et økende behov for ikke-medikamentelle behandlingstilbud. Kompetanseoppbygging vil videre bli viktig, siden dette er nye grupper som ikke er de tradisjonelle rusmiddelmisbrukerne. Jeg er spent på statsrådens svar – også kommentarer til de forslagene jeg har prøvd å skissere opp – og også på om statsråden har andre og kanskje bedre tiltak som hun kan tenke seg å vurdere igangsatt.