Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Før valget hadde høyrepartiene løsning på nærmest alt – for alle. Det meste her i landet var ute av vater og måtte rettes opp av noen med «gjennomføringskraft». Nå tar ting tid – lang tid, får vi høre. Noe er parkert, og det står visstnok heller ikke så dårlig til med Norge. For et tilbaketog! Den varslede og høyt profilerte reformeringen av helseforetaksmodellen, f.eks., ser nå ut til å ende med at regjeringa kaster politikere ut av foretaksstyrene. Er det dette som er den nye ideen? De store ords møte med virkeligheten var tydeligvis krevende. Er det for øvrig flere viktige samfunnsområder hvor regjeringa ser for seg at politikken, i alle fall på lokalt og regionalt nivå, skal abdisere? Jeg spør – og håper å få svar. På mine hjemtrakter skal bommen på ny og gammel rv. 4 ved Breiskallen fjernes 1. februar. Det lovte statssekretær Bård Hoksrud og stortingsrepresentant Morten Ørsal Johansen stolt sist uke. Det hører med til historien at bommen uansett skulle bort til påske. Men påsken kommer litt sent i år – det skal de to fra Fremskrittspartiet ha. At demonteringen skjer noen uker tidligere enn planlagt, er greit for meg, men jeg innbiller meg at de som stemte på Fremskrittspartiet, hadde forventet noe mer. Noen har til og med kanskje sett for seg at de nevnte herrer, med alle sine bomgarantier, ville sørge for at hele rv. 4, når den blir ferdig over Hadeland, blir bomfri – i det minste at de ville signalisere at de ville jobbe beinhardt for å få det til. Men det er ikke med velgere som det er med kunder i en elektrobutikk. Velgere har ikke 30 dagers angrefrist. Om ikke folk flest blir budsjettvinnere med en blå-blå regjering, får i alle fall det lille mindretallet, det med millioninntekter, skattekutt så det monner. Det er for dette formålet regjeringa øker oljepengebruken og derigjennom legger press på rente og kronekurs, med den faren dette utgjør for norske arbeidsplasser. Ingen i finanskomiteens budsjetthøring har vært mer tydelig enn LO på at vi ikke må bruke mer oljepenger. Det er fordi de frykter for arbeidsplassene til medlemmene sine. I dag skriver NHO at bedrifter sliter med et høyt kostnadsnivå. Da er ikke løsningen å bruke mer oljepenger, slik regjeringa gjør. I Høyre og Fremskrittspartiet går skattekutt foran absolutt alt. Her vet den blå-blå regjeringa veldig godt hva den vil. Det gjør den også når det gjelder å gå til drastiske kutt i de virkemidlene som er så viktige for Distrikts-Norge. Det er ikke bare distriktene som rammes, men også nasjonen, når en ikke vil tilrettelegge offensivt for verdiskaping og utvikling i hele landet, slik den rød-grønne regjeringa la opp til og gjorde. Det regjeringa virkelig vil, ser det ut til at den har rukket å få til. 430 mill. kr til å drive regionalt utviklingsarbeid i de deler av landet som virkelig trenger det, forsvinner. Jeg frykter at dette bare er begynnelsen, at hele ordningen vil bli avviklet. Kan noen berolige meg med hensyn til dette her i kveld, vil det være veldig fint. Mange vil være opptatt av å få svar på nettopp det. At deler av de regionale utviklingsmidlene som ble fjernet fra fylkeskommunen, blir omdisponert til fylkesveier, er dårlig trøst. Lokalsamfunn og regioner som mister utviklingsmidler, eller tappes for slike midler, taper uansett, for veimidler fordeles jo på en helt annen måte – geografisk og mellom fylker. Det gjør ikke situasjonen bedre at også landbruket rammes av kutt i virkemidler og programmer som bl.a. skal stimulere til rekruttering, innovasjon og trygg mat. Bøndenes inntektsmuligheter rammes også på grunn av skatteskjerpelser som følge av fjerningen av arveavgiften. Heldigvis blir det økonomiske opplegget for kommunene neste år på linje med det den rød-grønne regjeringa foreslo, med en nødvendig påplussing – som vi sjølsagt støtter – basert på nye anslag for lønns- og prisutvikling. Jeg er glad for at det denne gangen ligger et rød-grønt budsjettopplegg i bunnen med hensyn til kommunesektoren. Så gjenstår det å se hvordan det blir med de kommunale budsjettrammer når høyrepartiene skal innfri sine virkelig store skatteløfter. Uansett har de signalisert tydelig at skatteinntektene vil få større betydning i kommuneøkonomien. Følgelig vil rammeoverføringene bli tilsvarende mindre. Kommunene skal bli mer skatteavhengige, slik regjeringa, med Erna Solberg i spissen, skal bli mer oljeavhengig. Også på dette området blir det mindre omfordeling. Kommunene har jo svært ulike forutsetninger for å skaffe seg inntekter gjennom skatt. Helt til slutt: Det som gjøres på rusfeltet, imponerer meg lite. Det skapes et stort byråkrati og lite forutsigbarhet. Jeg spør: Er det også andre områder som regjeringa akter å øremerke, fordi den ikke har nok tiltro til kommunale prioriteringer? Når det gjelder å prioritere det som er viktig, går ikke regjeringa foran med et godt eksempel. Den er ikke et forbilde.