trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-06-04:
Stortinget skal nå behandle et forslag fra stortingsrepresentantene Ingebrigt S. Sørfonn og Hans Olav Syversen med tanke på økt verdiskaping og regelforenkling ved å samle ansvaret for næringslivsrelaterte lover i ett departement. Forslagsstillerne påpeker at det er mange regler og mange skjemaer å forholde seg til. Det påstås også at det er mange unødige rapporteringskrav, og spesielt småbedrifter og mindre bedrifter føler at det er en stor belastning. Forslaget går konkret ut på at regnskapsretten, som nå ligger i Finansdepartementet, og selskapsretten, som ligger i Justisdepartementet, skal samles i ett departement for å gjøre hverdagen enklere for dem som må gjøre henvendelser i forbindelse med de to regelsettene. Flertallet i komiteen, regjeringspartiene, viser til et brev fra statsråden der en ikke finner det formålstjenlig å endre den organiseringen som en har i dag. Flertallet støtter denne vurderingen fra statsråden: Normalt sett bør ikke Stortinget legge seg borti hvordan dette arbeidet blir organisert, dette er regjeringens ansvar. Prinsipielt sett må en jo være enig i det, men når det er sagt, er det viktig også å fokusere på å komme med forslag til regelforenkling for at ting skal skje. Det understrekes også at i andre land, som i Sverige, er dette samlet i ett departement, likeså i Danmark, mens det i Finland er fordelt over flere departementer. Høyre og Fremskrittspartiet mener på prinsipielt grunnlag at dette skal ikke Stortinget legge seg borti. Det er regjeringen som har rett til å organisere dette arbeidet. Likevel mener Venstre på linje med Kristelig Folkeparti at dette er en såpass viktig sak at det er viktig å gi et signal om at arbeidet med regelforenkling, spesielt overfor små bedrifter, må fortsette, og at dette kan være et tiltak. Vi ber Regjeringen å vurdere det. Dette medfører også store kostnader. Det er regnet på det i forbindelse med bedrifters tidsbruk og utlegg, og det opereres med tall som 57 milliarder kr. Det er jo et betydelig beløp. Ofte blir det enkelte skjema, den enkelte rapportering, sett på som nødvendig, og det kan være formålstjenlig når en ser på innholdet i den enkelte rapportering, men i sum blir det ofte en så stor belastning at en her er nødt til å foreta seg noe for å gjøre hverdagen enklere for bedrifter. Flertallet i komiteen går inn for at forslaget ikke bifalles, men det foreligger et mindretallsforslag fra Kristelig Folkeparti og Venstre som jeg regner med at Kristelig Folkeparti vil fremme, i og med at de er de aktive i denne saken. Med disse ordene vil jeg bare gi til kjenne at vi selvfølgelig er med på det forslaget.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-06-04:
Det meste er vel sagt i denne saken, fra ulike ståsted. Jeg skal love å være kort, selv om jeg ikke kan love å være så kort som representanten Ryan var. Men jeg skal heller ikke snakke så mye lenger. Han viste til et glimrende innlegg fra Steinar Gullvåg. Jeg vil vise til et glimrende innlegg og et godt arbeid fra saksordføreren, representanten Torbjørn Hansen. Jeg slutter meg fullt ut til det han sa. Jeg har noen få bemerkninger. Det er slik at Riksrevisjonen ved flere anledninger har spurt om strategien og utviklingen til selskapet er i tråd med og ligger innenfor de rammene som har blitt trukket opp. Jeg registrerer at flertallet, etter innspill fra statsråden, finner at dette er i sin skjønneste orden. Det er veldig få kritiske refleksjoner rundt det. Jeg deler ståsted med dem som mener at det er uhensiktsmessig at staten skal være eneeier i Entra Eiendom, så lenge selskapet skal konkurrere med private aktører og driften helt og holdent skal være basert på markedsmessige og kommersielle vilkår. Det er en vanskelig balansegang for det offentlige å operere i det private markedet. Som flere har vært inne på, kan det være uheldig, til dels svært uheldig, å ha en rik stat i bakhånd når det gjelder egenkapital. Det kan medføre konkurransevridning i forhold til andre som opererer i markedet. Det var de korte kommentarene jeg hadde. Ellers vil jeg vise til de forslagene vi står sammen om.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-06-04:
Som representanten Hansen kjenner til, har vi hatt en bred gjennomgang av både allmennaksjeselskapsloven og den alminnelige aksjeloven i løpet av de siste årene, og Stortinget har jo fått seg forelagt flere saker knyttet til det. Igjen står vi der også i en situasjon hvor jeg mener at vi faktisk har et system som i veldig stor grad ivaretar effektiviseringshensyn – det lett å kunne drive næring og få raskere etablering. Da er det jo igjen slik at selv om man skal lage nye klasser og klassifiseringer når det gjelder selskapsvirksomhet, så vil vi etter manges mening lage et mer komplisert regelverk. Men så har jeg lyst til å komme representanten Hansen noe i møte her, for selv om man har hatt en bred gjennomgang av disse selskapstypene og lovene i løpet av den siste tiden, er dette et område som er i dynamisk utvikling, og som vi fortsatt må ha øye for i årene som kommer, bl.a. med henblikk på mer effektive regler.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-06-04:
Jeg mener enhver regjering til enhver tid må vurdere hva som er hensiktsmessig fordeling av arbeidsoppgaver. Vi ser jo endringer på det feltet. Men samtidig mener jeg når det gjelder denne type spesifikk lovgivning, at konklusjonen fra komiteen og flertallet er riktig, fordi man har en hensiktsmessig arbeidsfordeling når det gjelder dette. Bare tenk på den betydning som denne type lovgivning som det her pekes på, har, om man bare skulle vurdere det ut fra strengt isolerte næringspolitiske hensyn. Da tror jeg mye ville gått tapt. Og jeg er ikke sikker på om det ville gjøre det mer effektivt – jeg viser til det resonnement jeg hadde i sted – fordi det bl.a. ville gå ut over de hensyn som Justisdepartementet er opptatt av, spørsmålet om kriminalitetsbekjempelse, kontroll, og spørsmålet om det mer fiskale, som Finansdepartementet er opptatt av. Så jeg tror at denne ordningen slik den nå fungerer, også gir mer effektfull prosess rundt det å lage lover og regler. Av den grunn mener jeg dagens arbeidsordning så langt syns å fungere best.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-06-04:
Når det gjelder Torbjørn Hansens argumentasjon rundt privatisering, oppfattet jeg ikke den som en begrunnelse, men som en beskrivelse av hvordan situasjonen er. Det representantene fra de rød-grønne partiene nettopp har gjort i tilknytning til at en vil holde på disse verdiene i offentlig eie, går nettopp på rasjonelle argumenter opp mot forvaltningen av den leiemassen man tross alt trenger i det offentlige, men ikke minst også behovet for noen ganger å kunne høste og trekke inn noe av gevinsten i det offentlige. Det er ingen ueffen tanke at vi som eiere har en mulighet til å høste denne gevinsten til fellesskapet. Det må være gode argumenter. Når det gjelder spørsmålet om lånefinansiering, mener jeg at det som framgår av dokumentene, er at dette skal behandles i tilknytning til revidert, og at dette nettopp gis etter markedsmessige prinsipper. Det er jo ikke noe fremmed ute i markedet at man henter lånekapital fra sine eiere.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-04:
Intensjonen bak forslaget fra Kristelig Folkeparti om å styrke hensynet til verdiskaping og regelforenkling ved å samle ansvaret for næringslivsrelatert lovgivning i ett departement er god, og har Høyres støtte. Når vi likevel ikke stemmer for dette forslaget i Stortinget i dag, skyldes det den rent prinsipielle vurdering at det er regjeringen som organiserer regjeringens arbeid, og som dermed har ansvaret for resultatet av det arbeidet. Etter mitt syn vil det være slik at dersom Stortinget legger for sterke føringer på hvordan arbeidet skal organiseres internt i regjeringsapparatet, vil det et stykke på vei kunne skape en uklarhet om hvem som har ansvaret for resultatet av arbeidet. Plassering av ansvar for lovregulering under ulike departementer, og for så vidt plassering av andre oppgaver under ulike departementer, er regjeringens ansvar. Når det er sagt, er det åpenbart en utfordring for Regjeringen å organisere arbeidet på dette området på en måte som gir en enklere hverdag for store og små bedrifter i Norge. En bedre koordinering av arbeidet med lover og forskrifter, slik Kristelig Folkeparti foreslår, vil kunne gjøre dette arbeidet bedre tilpasset bedriftenes behov og dermed spare mange for unødvendige utgifter og tidsbruk. Norsk næringsliv har ifølge Regjeringens egne beregninger utgifter knyttet til etterlevelse av informasjonskrav i offentlig regelverk på utrolige 57 milliarder kr hvert år, tilsvarende 2,6 pst. av bruttonasjonalproduktet. Det er altså enorme beløp som går med til å etterleve ulike krav i lover og forskrifter. Derfor er det med en viss skuffelse at vi registrerer at Regjeringen øvde seg med en handlingsplan på forenklingsområdet som inneholdt relativt marginale tiltak i forhold til å redusere disse utgiftene. Det var så skuffende at Regjeringen ikke ønsket å angi noen konkret målsetting for forenklingsarbeidet, hvilket er lett å tolke i retning av mangel på ambisjoner. Slik sett tar Kristelig Folkeparti opp et veldig viktig tema i dette forslaget. I denne sammenheng vil jeg også vise til behandlingen av representantforslag fra Høyre, Dokument nr. 8:7 for 2008–2009, hvor en samlet opposisjon stilte seg bak forslaget om å be Regjeringen fremme en egen stortingsmelding om hvordan næringslivets administrative kostnader knyttet til etterlevelse av informasjonskrav i offentlig regelverk kan reduseres.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-04:
Det er jo hyggelig å høre at Regjeringen har store ambisjoner når det gjelder regelverksforenkling, men det er jo dessverre også slik at det er en godt bevart hemmelighet hvor store disse ambisjonene er, og at Regjeringen har tatt bort de ambisjonene som lå der fra før av, og ikke har noen tall i forhold til hva slags mål man har. Men det var fristende å ta en replikk nå på justisministeren, for vi har jo veldig mange små og mellomstore bedrifter i Norge. Vi har en utvikling med snart 27 000 såkalte NUF-selskaper, og det er mange selskaper som er små, og som ikke finner den norske aksjeloven spesielt attraktivt. Det skjer en utvikling internasjonalt med et enklere aksje- og regnskapsregelverk for små bedrifter. Revisorforeningen har jo i den sammenhengen tatt et prisverdig initiativ og lagt fram et eget forslag til mikroaksjelov og mikroregnskapslov for små selskaper. Kan statsråden bekrefte at det å lage en egen aksjelov for små selskaper, et regelverk som er fleksibelt for små oppstartsbedrifter, er på Regjeringens dagsorden?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-04:
Først vil jeg gjøre representanten Ola Borten Moe oppmerksom på at det vi foreslår i innstillingen, er en fullmakt til helt eller delvis nedsalg i Entra Eiendom. Det står selvfølgelig ingenting om tidspunktet for det. Det er kun en fullmakt. Det har vi hatt i norsk næringspolitikk i mange år. Det legges ikke opp til noen tidsangivelse, slik Borten Moe påstår. Det jeg vil spørre om, gjelder dette med like konkurransevilkår. Jeg vet ikke hva representanten Borten Moe kan om eiendomsmarkedet. Men jeg tror at de fleste ser at eiendomsinvesteringer er svært kapitalintensivt, og at noe av det viktigste der er hva slags lånebetingelser man oppnår dersom man skal låne penger til å bygge nye kontoreiendommer. Ser ikke representanten Borten Moe at det at staten gir et lån til den ene aktøren på 1 milliard kr i dagens eiendomsmarked, er svært konkurransevridende?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-04:
Statsråd Storberget etterlyste en begrunnelse for å redusere det statlige eierskapet i Entra. Da er det bare å vise til de momenter jeg tok opp i mitt innlegg: Entra driver i full konkurranse med private eiendomsselskaper, og Entra har heller ingen særstilling i forhold til offentlige leietakere. Begrunnelsen for å redusere det statlige eierskapet er at statlig finansiering av én aktør er konkurransevridende. Da kan jeg bare vise til svaret fra Ola Borten Moe på min replikk i stad. Han sa at staten gir ansvarlige lån til Entra, slik at Entra skal få billigere finansiering. Entra trenger da ikke å øke leiekostnadene for offentlige leietakere, de må altså ikke betale høyere leie til Entra. Men som kjent leier Entra også ut til private leietakere. Ser ikke statsråden at det å låne ut 1 milliard kr til Entra midt under finanskrisen, og når Entra da henvender seg til det private eiendomsmarkedet, åpenbart er konkurransevridende i forhold til private eiendomsutviklere?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-04:
Representanten Gullvåg holdt et veldig godt innlegg. Jeg finner det ikke hensiktsmessig å gjenta alt det han sa. Jeg slutter meg bare hundre prosent til hans kloke betraktninger i denne saken. Det er alt jeg har å si.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-06-04:
Fra vårt ståsted dokumenterer denne stortingsmeldingen at Entra langt på vei har vært en suksess. Entra representerer i dag et svært kompetent eiendomsforvaltningsmiljø. Det har bidratt til å effektivisere kontorbruken i offentlig sektor betydelig. Videre har vi fått en betydelig verdiskaping og også en betydelig avkastning på statens hånd. Det er vanskelig å se at noen av disse elementene representerer et stort problem for det norske samfunnet. Kritikken kommer fra opposisjonen, og den kommer først og fremst i form av påstander om ulike konkurransevilkår. Til det er det å si at Entra opererer i et fritt marked. De har ikke noen fortrinnsrett til kontrakter med det offentlige. Det ligger ingen som helst bindinger. Når de vinner terreng, er det jo fordi de er best og tilbyr det beste produktet. Således bidrar Entra til å skjerpe konkurransen i markedet, og det bør jo etter alle parametre være positivt. Videre har det kommet kritikk knyttet til at man har en eiendomsportefølje som også inneholder andre typer eiendommer enn det som går til statlige leietakere. For vår del synes vi at Regjeringen argumenterer godt for hvorfor en diversifisert eiendomsportefølje er viktig for å oppfylle selskapets hovedformål. Det er viktig å ha arealer å spille på for å kunne tilby et godt produkt. Det er også viktig å være til stede i et privat marked for å kunne få tilgang til den kompetansen og de utfordringene som det byr på. Jeg er glad for at man gjennom denne meldingen og komitémerknadene nærmest fjerner en del av de begrensningene som har ligget på utviklingen av selskapet så langt. Vi presiserer bl.a. i flertallsmerknaden at utleie til annen offentlig virksomhet blir en del av et helt legitimt formål. Opposisjonen har et ønske om å selge Entra – helst med en gang. Det fremmes flere forslag om det her i dag. Til det har jeg lyst til å si: Alle som sitter i denne salen, har et ansvar for å ta vare på fellesskapets verdier. Hvis man nå engang skulle velge å selge disse eiendommene, er dette definitivt ikke tidspunktet. Det har vært en betydelig verdinedgang på eiendom. Jeg ville betrakte det som svært uklokt å avhende eiendom i dagens eiendomsmarked. Videre bør man stille seg selv spørsmålet: Hvorfor skal man privatisere eiendomsretten til offentlige bygg over hele landet og gi privat kapital avkastningen på de stødige leieinntektene som statlige eller offentlige leietakere til enhver tid vil representere? Jeg er ikke av dem som er overbevist om at 100 pst. statlig eierskap til dette selskapet bør slås inn i stein for all framtid. Det vil være en del av en debatt som vi bestandig bør møte og ta. Men det er ingen grunn til å konkludere på det viset som opposisjonen gjør her i dag. Jeg synes det er en uklok politikk å skulle gjøre hele staten til leilendinger og leietakere uten noe som helst eierskap eller styring over de eiendommene som man til enhver tid er avhengig av.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-06-04:
Stortinget og Regjeringen kunne selvsagt ha valgt å ikke tilføre Entra denne kapitalen. Det ville muligens og sannsynligvis ha medført at ratingen hadde gått ned, og at prisen på kapital hadde blitt til dels betydelig høyere. Det er kostnader som staten ville måtte ta igjen i form av høyere husleie, fordi det i all hovedsak er staten som eier disse byggene i neste omgang. Så dette er svært fornuftig politikk for å sikre reduksjon av utgiftene til husleie i offentlig sektor.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2009-06-10:
På vegne av representanten Carl I. Hagen og meg selv har jeg den glede å fremme et representantlovforslag om lov om endring i lov av 28. februar 1997 nr. 19 om folketrygd, folketrygdloven.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Våren 1993 vedtok Stortinget at det skulle opprettes et parlamentarisk kontrollutvalg for de hemmelige tjenester. Utvalget skulle kontrollere både den sivile overvåkingstjenesten, den militære etterretningstjenesten og sikkerhetstjenesten. Erfaringen har vist at dette var et klokt vedtak. EOS-utvalget har gjennom sin virksomhet bidratt til å øke forståelsen for tjenestenes viktige arbeid, og har utøvd sin oppgave på Stortingets vegne til allmenn tilfredshet. I løpet av de 14 årene som loven har virket, er det skjedd store endringer både i tjenestenes arbeidsvilkår og oppgaver. Dette har skapt behov for enkelte tilpasninger i loven, som vi har til behandling her i Odelstinget, og i instruksen for utvalget. Komiteen har i innstilingen stilt spørsmål ved behandlingsformen for de lovendringer vi i denne innstillingen tar stilling til. Etter komiteens mening vil en mer hensiktsmessig behandlingsform for eventuelle framtidige lovendringer være at man reiser spørsmål om endringer i den årlige meldingen om virksomheten til Stortinget, slik det var forutsatt i instruks for EOS-utvalget av 30. mai 1995 § 13 pkt. 3 bokstav h. Den foreliggende innstilling behandler flere forslag til endringer i loven. Den ene går ut på å lovfeste prinsippet for at utvalget innenfor rammen av lov og instruks skal utføre sitt verv selvstendig og uavhengig av Stortinget. Dette innebærer en stadfesting av gjeldende praksis og synliggjør utvalgets uavhengige stilling. Forslaget støttes av en samlet komité. Komiteen vil imidlertid ikke utelukke at Stortinget i helt spesielle situasjoner vil kunne ha behov for å instruere utvalget til å foreta en bestemt undersøkelse. Komiteen har derfor valgt å foreslå et tillegg, slik at Stortinget skal kunne «ved vanlig plenarvedtak(stortingsvedtak) pålegge utvalget å foreta nærmere definerte undersøkelser innenfor utvalgets kontrollmandat, og under iakttakelse av de regler og innen de rammer som for øvrig ligger til grunn for utvalgets virksomhet». (stortingsvedtak) En tilsvarende bestemmelse finnes i lov om Riksrevisjonen § 9 sjuende ledd første punktum. En enstemmig komité støtter videre EOS-utvalget i at det er uheldig at en av de tjenester utvalget er satt til å kontrollere, også skal avgjøre om medlemmer av utvalget skal få sikkerhetsklarering. Det gis derfor tilslutning til forslaget om at Stortingets presidentskap skal være klareringsmyndighet, men slik at personkontrollen fortsatt skal skje via nasjonal sikkerhetsmyndighet. Behovet for en lovfesting av tjenestenes ansvar for å etterleve menneskerettighetene og at kontrollen også skal omfatte dette, kan diskuteres. Komiteen er kommet til at en slik bestemmelse kan være en nyttig presisering av tjenestenes ansvar og foreslår at § 2 første ledd punkt 1 skal lyde: «Formålet med kontrollen er: 1. å klarlegge om og forebygge at det øves urett mot noen, herunder påse at det ikke nyttes mer inngripende midler enn det som er nødvendig etter forholdene, og at tjenestene respekterer menneskerettighetene,» Innstillingen fra kontroll- og konstitusjonskomiteen er enstemmig på alle punkter, og jeg anbefaler at Odelstinget slutter seg til denne.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-06-10:
Tomtefesteloven har vært behandlet flere ganger i denne perioden. Det er vel ingen sak vi har fått flere telefoner og mailer om enn akkurat denne saken. Bakgrunnen for den saken vi behandler i dag, er dommen i Høyesterett i den såkalte Sørheimsaken, der 40 pst.-regelen i tomtefesteloven var i strid med Grunnloven § 105 når festeavtaler er i bruk. Som jeg sa, har dette vært behandlet flere ganger. Selv om jeg er saksordfører for saken, har jeg lyst til å minne om mindretallsforslaget under den siste behandlingen, der vi ville innhente Høyesteretts betenkninger. Det hadde kanskje være lurt om vi hadde gjort det. Høyesterett sa også i sin dom at de kunne ikke se verken at konsekvensene av regelen eller de problemene som kunne dukke opp i forhold til Grunnloven, var blitt tilstrekkelig vurdert eller kommentert. Kanskje kunne mye tid og frustrasjon vært unngått hvis vi hadde tatt oss tid til dette i 2006. I dag har vi denne endringen til behandling. Det har vært sendt ut fem alternativer ut på høring. Det overrasker vel ingen at ingen av partene har vært fornøyd med noen av alternativene. «Til lags åt alle kan ingen gjera,» kan en godt si i denne saken. Jeg vil også si at for Fremskrittspartiet har ikke denne saken vært så enkel, selv om det kan se slik ut. Det har vært gode og brede debatter hos oss også, men vi har likevel endt opp med et litt annet forslag enn det Regjeringen har lagt fram. For Fremskrittspartiet er den private eiendomsretten og prinsippet om avtalefrihet satt veldig høyt. Det er prinsipper som er grunnleggende i et demokratisk samfunn. Å eie og styre sin egen eiendom er en forutsetning for alle. Under den siste behandlingen av denne saken fikk fester innløsningsrett, og det er en fordel i forhold til grunneierne. Det er ingen som stiller spørsmål ved det heller i dag. Fremskrittspartiet har ikke fulgt Regjeringens forslag om 25-gangen. Vi har kommet til at vi vil gå inn for et forslag om å ha en 30-gang, som er det vi har i dag, men likevel i tillegg ha den 40 pst.-regelen for grunneier. Til slutt vil jeg få si at å innløse er frivillig. Hvis du innløser en eiendom, blir du grunneier selv. Da blir du grunneeier med de rettighetene som det innebærer. Jeg har da lagt fram saken, og tar opp mindretallsforslaget fra Fremskrittspartiet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-06-10:
Representanten Breen konkluderte i sitt innlegg med at med den argumentasjonen jeg hadde i mitt innlegg, burde Fremskrittspartiet gitt festerne medhold. Selv om vi har en diskusjon, er ikke det et godt nok argument, og jeg registrerer bare at Breen heller ikke har nådd fram i sine diskusjoner internt i sitt parti. Som jeg sa i mitt innlegg, setter altså Fremskrittspartiet den private eiendomsretten og prinspippet om avtalefrihet veldig høyt. Når Akhtar Chaudhry begynner å etterlyse en bedre balanse, må jeg bare minne om at ved forrige behandling av denne saken fikk festerne en innløsningsrett, som er et veldig stort gode for festerne. Ved at vi går på den 30-gangen i dag, mener vi at vi har gitt litt tilbake igjen til grunneierne, slik at det er en bedre balanse mellom fester og grunneier. Likevel var det ikke det jeg tok ordet for. Det var i grunnen til en liten stemmeforklaring. Når det gjelder romertall II, vil Fremskrittspartiet stemme imot det.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-06-10:
Kvinnekonvensjonen skal sikre at kvinner har de samme rettigheter som menn. Kvinnekonvensjonen peker på vesentlige selvfølgeligheter, som retten til utdanning, retten til å eie eiendom og retten til ikke å bli utsatt for vold. Norge er folkerettslig forpliktet til å følge konvensjonen, og Fremskrittspartiet mener at det som står i konvensjonen, er ivaretatt av norsk lov. Det er faktisk veldig få kvinner i Norge som føler seg undertrykte. Der dette skjer, har vi et lovverk som ivaretar dette i forhold til straffeloven. Komitélederen viser til at Fremskrittspartiet har stemt imot likestillingsloven. Når det gjelder vold mot kvinner, blir det ivaretatt i straffeloven. Når det gjelder arbeidsplasser, blir det ivaretatt i arbeidsmiljøloven. Så vil jeg minne representanten Bjørnflaten om at hun bør lese Innst. S. nr. 56 for 2004–2005, der en samlet familie-, kultur- og administrasjonskomité gir «samtykke til godkjenning av avgjerd i EØS-komiteen(…) om gjennomføring av prinsippet om lik handsaming av menn og kvinner når det gjeld tilgang til arbeid». (…) Dette sier en samlet komité – som også Fremskrittspartiet står bak. Fremskrittspartiet aksepterer ikke at kvinner blir undertrykte i noen som helst form. I et demokratisk samfunn skal man aldri godta av kvinner betraktes som mindreverdige og har færre rettigheter enn menn. Som samfunn kan vi aldri akseptere at religion eller kultur legitimerer at kvinner ikke gis de samme muligheter, friheter og rettigheter som menn til å foreta individuelle valg og leve det livet den enkelte selv ønsker seg. I loven som vi skal vedta i dag, er det spørsmål om kvinnekonvensjonen som allerede er ivaretatt i norsk lov i dag, skal inkorporeres i menneskerettsloven. Det mener Fremskrittspartiet er en symbolhandling fra Regjeringen. Ved en slik inkorporering vil det ikke få noen følger eller endringer, unntatt at enkelte kan sole seg i glansen når de reiser rundt i Europa og sier at denne nå er inkorporert i menneskerettsloven. Da vil jeg stille et spørsmål: Hvis dette er så viktig, og dette er en så vanvittig stor dag, hvorfor har verken Danmark, Sverige, Finland eller Island sett denne viktigheten? Jeg har lyst til å vise til en kronikk som stod i Dagbladet for en tid tilbake, fra Hans Petter Graver: «Den internasjonale rettsutviklingen løper løpsk. Nasjonale reaksjoner er det eneste som kan korrigere utviklingen.» Fremskrittspartiet mener at vi skal være varsomme med å gi konvensjonen forrang framfor norsk lov, spesielt når det ikke kommer til å få noen konsekvenser med den loven som blir vedtatt i dag. Det vil ikke bidra til å beskytte likestillingspolitikken om man inkorporerer kvinnekonvensjonen i menneskerettsloven. Derfor vil Fremskrittspartiet stemme imot.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-06-10:
Enten er det jeg som formulerer meg feil, eller så er det noen som ikke hører helt etter her i dag. Det forslaget vi nå behandler, gjelder om denne konvensjonen, som allerede er i samsvar med norsk lovgivning, skal få forrang framfor norsk lov. Fremskrittspartiet er i mot at vi skal la denne konvensjonen få forrang framfor norsk lov. Både statsråden og representanten Akhtar Chaudhry sier helt klart at dette er viktige signaler å sende internasjonalt og at det ikke vil få noen konsekvenser for norske kvinner å gi denne konvensjonen forrang. Hvis det er noen som kan komme med noen konsekvenser, mottar jeg dem gjerne med takk! Så var representanten fra SV veldig opptatt av likelønn og hva som stod og ikke stod, i Fremskrittspartiets program, og hva som ble sagt på vårt landsmøte. I går var jeg med på en debatt i Sykepleierforbundet der akkurat dette med likelønn ble diskutert. Nå viser det seg at Regjeringen heller ikke har gjort noe når det gjelder denne saken. Det er ikke alltid at alt som er viktig, står i partiprogrammet. Det viktige er om det er noen som gjør noe. Fra Siv Jensen fra Fremskrittspartiet ligger det nå til behandling i Stortinget et Dokument nr. 8-forslag om å gi akkurat sykepleierne, eller de lavtlønte kvinneyrkene, et lønnsløft nå etter lønnsoppgjøret. Men slik forslaget ligger der nå, ser det ikke ut som det blir noe flertall for det. Og hvis Akhtar Chaudhry er så opptatt av de lavlønte kvinneyrkene, bør han kanskje spørre om ikke han i hvert fall kan få lov til å stemme for det forslaget.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Tomtefestelovgivningen har gjennom flere år vært aktivt diskutert både i det offentlige rom og her i denne sal. Det er tydelige politiske uenigheter mellom partiene på Stortinget om hva som er ønsketenkningen for den endelige tomtefestelovgivningen. Den aktuelle lovsaken vi behandler i dag, kommer som en konsekvens av at Høyesterett mente at 40-prosentregelen var i strid med Grunnloven § 105, når festeren krevde at denne regelen ble gjort gjeldende. Regjeringen har fulgt opp med lovarbeid for å få tomtefestelovgivningen i tråd med Grunnloven. Regjeringen har valgt å kompensere bortfallet av 40-prosentregelen for festerne ved å senke multiplikatoren fra 30 ganger til 25 ganger for bedre å balansere fester- og bortfestersiden. Samtidig har Regjeringen kommet med en tomtefesteinstruks for statlig eiendom som bedrer situasjonen for festerne som har festekontrakter på statlig grunn. Sammen med angrerett for festerne og at man har endret innløsningsmulighetene fra hvert tiende år til annethvert år, har dette i sum bidratt til at vi i denne stortingsperioden har fått bedre vilkår for festerne. Det er ingen hemmelighet at de tre regjeringspartiene har litt ulike syn på tomtefestepolitikken. Det er heller ingen hemmelighet at jeg og mitt parti gjerne skulle sett at vi hadde kommet lenger. Men slik er nå engang virkeligheten. Vi trenger et flertall i denne sal for å få endret loven. Jeg er godt fornøyd med det kompromisset som legges fram, og som vi skal stemme over i dag. Jeg registrerer at saksordfører Horne i sitt innlegg sa at man i Fremskrittspartiet har hatt store debatter. Da synes jeg for så vidt det er rart at de velger å forverre situasjonen for festerne med sitt forslag om å opprettholde 30-gangerregelen, men de har sikkert hatt gode grunner for det, uten at saksordføreren klarte å synliggjøre det spesielt i sitt innlegg.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
For meg er antall stillinger helt uvesentlig. Det som er vesentlig, er at samtlige som jobber i vaktbransjen – også eiere – skal vandelsjekkes hvert år. Det som også er vesentlig, er at vi har et sentralt register som fungerer i den praktiske hverdagen. Så er det et moment for at man ikke sentraliserer denne kontrollen, nemlig at det er politimestrene rundt omkring i Norges land som også vurderer om ordensvakter på f.eks. utesteder skal inn under ordningen eller ikke, at opplæring av ordensvakter pålegges politimestre lokalt osv., som gjør lokal forankring hensiktsmessig når det gjelder sjekk av registre. I og med at alle er enig i at det er viktig at vi kontrollerer vandelen, at vi har kontroll på bransjen, skulle jeg tro at det burde være relativt enkelt også å være enige om at det viktigste er at dette foregår på en mest mulig effektiv måte. At man har den gode samhandlingen lokalt, er jo ikke negativt for noen. Dette er en litt underlig debatt – som tok av. Det gjelder fem stillinger, som jeg tror først ble foreslått av Stoltenberg I. Slik sett hadde Bondevik II relativt god tid til å få dette på plass. Men jeg tror for så vidt at den tiden da vi mente det var riktig at denne kontrollen bare skulle foregå sentralt, er forbi, i og med at andre deler av loven legger opp til en god lokal samhandling når det gjelder vaktselskapene.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Det lovforslaget vi skal behandle nå, er en oppfølging av Regjeringens handlingsplan mot kjønnslemlestelse fra 2008. Det er en enstemmig komité som støtter opp om lovforslaget som legges fram. Kjønnslemlestelse er en svært grov og alvorlig forbrytelse, som oftest begått mot unge jenter. Og jeg tror ikke det er noen i denne sal som ikke brenner for at vi skal få et system som bedre ivaretar vernet for disse unge jentene. Dagens lov har foreldelsesfrister som er på tre, fem og åtte år – avhengig av hvilken strafferamme lovbruddet settes inn i. Det har nok ført til at når mange av disse jentene skjønner at de har vært utsatt for et overgrep, så er foreldelsesfristen utgått, og man kan da ikke straffeforfølge. Det at vi nå får en foreldelsesfrist som begynner å løpe fra disse barna fyller 18 år, gjør at man på et voksent og fritt grunnlag bedre kan vurdere om man vil gå til sak, og man får også bedre tid til å reflektere over hva man har vært utsatt for. For mange av disse unge menneskene er det de nærmeste som bistår i å begå dette overgrepet. De får også høre at dette er helt vanlig og en naturlig del av det å bli større, noe som gjør at man ikke skjønner hva man har vært utsatt for, før man fyller 18 år. Av allmennpreventive hensyn mener jeg også at det er viktig og riktig at vi nå gjør denne lovendringen, at vi får foreldelsesfrister som begynner å løpe fra fylte 18 år. Det viktigste er uansett at vi nå snart får en sak som fører til en fellende dom. Dessverre har vi hatt ganske mange år på oss uten at vi har klart det. Noe av årsaken kan være korte foreldelsesfrister, men samtidig er det grunn til å tro at vi ikke har jobbet godt nok, helhetlig, for å få det til. Nå skjønner jeg, bl.a. på bakgrunn av et Aftenposten-oppslag denne uken, at det er ganske mange saker under etterforskning – jeg tror det var tolv her i Oslo. Så får vi håpe at vi får noen dommer som vil vise at det vi faktisk nå gjør, har en effekt – også av allmennpreventive hensyn. Til slutt vil jeg bare si at det er en enstemmig komité som tilrår Odelstinget å støtte forslaget.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-06-10:
Jeg skal være veldig kort. Denne loven har vært behandlet veldig mange ganger, senest høsten 2006. Det er få saker som har vekket så mye og så sterkt engasjement som en del mailutveksling og annonser i avisene osv. kan tyde på. At man fant en balanse i dette forholdet, var det som førte frem til et forlik i forrige periode. Da gjorde man så godt man kunne, men den balansen var tydeligvis ikke god nok, og vi justerer den da noe på grunn av Høyesteretts avgjørelse. Nesten uansett modell er det noen som ikke vil bli fornøyd. Det er etter min mening kanskje ikke mulig å finne den perfekte løsningen så lenge man har lov om tomtefeste. Det vil hele tiden være noen som er misfornøyde på en eller annen måte. Jeg synes for så vidt at representanten Thomas Breen på en god måte fikk frem hva dette i bunn og grunn dreier seg om. Etter dagens vedtak vil noen være misfornøyd. For de fleste tror jeg imidlertid at flertallets forslag er det nærmeste man kan komme. Jeg tror dessverre at vi ikke kommer noe særlig nærmere før vi har avviklet hele tomtefesteloven, men det er en annen debatt, som får komme på et annet tidspunkt. 25 ganger oppregulert festeavgift og forslag om tidsavgrensede kontrakter, som innebærer en styrking av bortfesters stilling, er i pakt med det Høyre var opptatt av ved forrige justering av tomtefesteloven. Man sikrer grunneier i noe større grad enn det man gjorde i det opprinnelige forliket. Noen vil si at dette er kosmetisk, men jeg skal ikke bruke mer tid på å skape unødvendig debatt. Høyre er en del av komiteens flertall, og jeg anbefaler at man vedtar innstillingens forslag til vedtak.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-06-10:
Vi er opptatt av at vi skal ta i bruk mer moderne teknologi i rettssystemet vårt. Da synes jeg det er et paradoks at man ikke er like villig til å ta i bruk moderne teknologi når det kommer til små aksjeselskaper, som kanskje har svært få ansatte og svært små styrer. Ellers er jeg enig i at man skal ta hensyn til ansatte, men jeg synes det er veldig rart å høre at man er så bekymret for at de ansatte ikke greier å kreve et styremøte hvis de mener det er nødvendig. Da vil jeg si at man har liten tiltro til at ansatterepresentanter i styret evner å gjøre det i mindre bedrifter, hvor det er nær kontakt med ledelsen. Ikke minst er dette et viktig forslag for selskaper med styremedlemmer bosatt i andre land, slik at mindre selskaper skal slippe dyre reisekostnader for disse. Det handler ikke om manglende interesse for å ha styreverv, men rett og slett om at det er en måte å tenke næringslivets og små bedrifters behov på, og ikke bare tenke på hva som er praktisk for oss her på Stortinget. Så en liten korreksjon av Arbeiderpartiets taler. I flertallsmerknaden bruker man altså NHO som et argument for at Regjeringen har rett. Nå er det faktisk sånn – vi har fått kopi av mailen – at NHO mener seg misforstått. De mener at representanten Heggø feiltolker hva NHO faktisk har ment når det gjelder grunngiving av forslag. Det er jo et paradoks at mens man er veldig redd for de ansattes styrerepresentanters mulighet til å kunne kreve et styremøte, så er man overhodet ikke redd for mindre aksjeeieres rettigheter i aksjeselskap i forhold til at de gjerne møter mange kreative begrunnelser for at saker ikke skal opp på dagsordenen, men sier at det er styrebehandling osv. og ikke en sak for generalforsamlingen. Hvis man er opptatt av den lille mann, hadde det vært greit om man var opptatt av den lille mann som også var den lille eier i et aksjeselskap.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-06-10:
Jeg vil si at statsråden kanskje har litt tungt for det, når man ennå ikke har fått med seg hva de fem stillingene dreier seg om. Jeg vil anbefale ham å lese hva vi har sagt tidligere, og begrunnelsen for stillingene, og ikke bruke det til noe helt annet enn det det er. Men det er ikke det spørsmålet mitt dreier seg om. Spørsmålet mitt dreier seg om å skaffe informasjon om sensitive forhold, og det er en viktig handelsvare for organiserte kriminelle miljøer. Vektere har store muligheter til å skaffe seg slik informasjon, og kriminelle vil ha som strategi f.eks. å innynde seg hos vektere som kommer i kontakt med den slags informasjon. Når denne loven er vedtatt, hva vil det neste skrittet for Regjeringen være for å få bedre kontroll med at slik informasjonsflyt, hvis man kan kalle det det, fra vaktbransjen til kriminelle miljøer ikke skjer, i den grad det eventuelt skjer i dag?
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-06-10:
Det er mulig det er forkjølelsen som gjør at det er litt tungt i hodet i dag, at jeg er litt tungnem, men jeg skal begrunne hvorfor jeg stilte et spørsmål i sted som jeg ikke fikk noe svar på – utover ca. 17 sekunder polemikk mot de fem stillingene. Det de fem stillingene – eller flere – dreier seg om, er å følge opp en enstemmig komitémerknad fra da man vedtok den forrige loven. At en tidligere mindretallsregjering utredet spørsmålet og ikke fant det fornuftig, har vi sagt ikke nødvendigvis var fornuftig. Det har vi innrømmet. Vi mener fra Høyres side at det bør være en mer sentralisert kontroll med denne bransjen. Men det skal ikke komme som erstatning for den kontrollen som skal skje i politidistriktene – den skal skje i tillegg til. Det er det disse stillingene dreier seg om. Grunnen til at denne loven kommer på overtid, er at man ikke har hatt et trykk på dette i Politidirektoratet, fordi man har hatt så mange andre oppgaver å konsentrere seg om. Det er derfor det tok nærmere tre år – to og et halvt år – før man fikk en arbeidsgruppe som begynte å jobbe med dette, etter at bransjen ikke hadde fått kontakt. Dette er å snakke om snøen som falt i fjor, men dét er historikken. Slik er det. Nå er loven her. Det er bra. Men da synes jeg ærlig talt man skal innse at det er et problem at man før man fikk utarbeidet denne loven, ikke har hatt et godt nok apparat for å ha oversikt over og kontroll med denne bransjen, noe man tar sikte på nå. Det er det dette handler om. Så til politidistriktene. Vi ser at det vil være en mengde sommerstengte kontorer rundt omkring. Er det ikke disse som skal gjøre den jobben som vedtak av denne loven bl.a. forutsetter? Denne loven må jo håndheves av noen – i tillegg til det apparatet man allerede har etablert i POD. Da er spørsmålet: Er dette en lov som politiet vil være i stand til å håndheve, i tillegg til alt det andre de skal håndheve – som de faktisk ikke håndhever i dag? Jeg vil her nevne redusert oppklaringsprosent, flere henleggelser og færre saker til tingretten. Det er dét store bildet vi er nødt til å se dette i. Jeg synes det er betimelig med spørsmål til statsråden, når han ikke synes dette er et problem for politidistriktene, slik man får inntrykk av etter å ha hørt innlegget hans. Så jeg vil enda en gang utfordre statsråden til å si noe om – og bruke litt mer enn 13 sekunder – både strategien for dette med organiserte kriminelle miljøer og hvordan politidistriktene skal settes i stand til å håndheve denne loven, som et samlet odelsting nå slutter seg til.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-06-10:
Det tror jeg er bra, for nå blir det nesten slike «pappaen min er større og sterkere enn pappaen din»-innlegg. Kortversjonen er: Da budsjettet ble lagt frem, hadde man ingen tiltak for å få flere sivilt ansatte. Så kom det en finanskrise, og da var det plutselig politikrise også. Vi hadde i hvert fall midler til flere sivilt ansatte da vi la frem vårt alternative budsjett. Heldigvis la Regjeringen frem en pakke etter at budsjettet var vedtatt, hvor man innså at det var manko på politifolk. Det er situasjonen. Men nå skal vi snakke om fremtiden og det vaktvirksomhet handler om. Hvis en vil at det skal være flere til å håndtere dette lokalt, må vi se i øynene at det er ikke politiet i stand til å gjøre tilfredsstillende i dag – når vi ser hvordan situasjonen er i flere av politidistriktene våre. Jeg håper at statsråden og Stortinget sammen fremover kan diskutere hvordan vi skal få utløst mer politikraft. Det er vi alle enige om. Men jeg registrerer at man ikke har noen løsning nå på den situasjonen norsk politi er i, som er en viktig forutsetning for å få realisert det som er intensjonen med denne loven.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-10:
Vi behandler mange kompliserte saker i justiskomiteen og ikke minst i Stortinget. Problemstillinger i tilknytning til tomtefeste faller klart inn under denne kategorien. Det er tydelige politiske forskjeller mellom partiene i lovgivningsspørsmål som gjelder tomtefeste. Tomtefesteregelverket dreier seg bl.a. om folks viktigste økonomiske velferdsgode, nemlig egen bolig. Når det gjelder forslaget om tidsubegrensede kontrakter, støtter SV Regjeringens forslag om å senke multiplikatoren fra 30 ganger til 25 ganger. Jeg viser til begrunnelsen for dette i proposisjonen. Som min kollega, representanten fra Arbeiderpartiet, Thomas Breen, var inne på, er det ingen hemmelighet at regjeringspartiene har ulike syn i denne saken. Når det gjelder spørsmålet om tidsbegrensede kontrakter, hadde SV sammen med Arbeiderpartiet helst villet valgt en løsning der 25-gangerregelen var det eneste alternativet også her. Den løsningen ble ikke valgt, og det har heller ikke vært flertall i Stortinget for dette synet ved tidligere behandlinger av tomtefesteregelen. Vi fremmer derfor ikke noe forslag om det. Til slutt noen ord om forslaget fra Fremskrittspartiet: I sine merknader skriver representantene fra Fremskrittspartiet at deres forslag innebærer en bedre balanse mellom bortfesters og festers interesser. Dette har jeg vanskelig for å se. Forslaget fra Regjeringen innebærer en styrking av festers rettsstilling ved at han kan kreve innløsning til 25 ganger oppregulert festeavgift, mens forslaget for tidsavgrensende kontrakter innebærer en styrking av bortfesters stilling. Når Fremskrittspartiet velger å heve innløsningen til 30 ganger oppregulert festeavgift, altså en svekking av festers stilling sammenlignet med lovforslaget, er det kun bortfesters rettigheter som blir styrket. Dette kan vanskelig kalles balanse. Helt til slutt: SV vil fortsette arbeidet for å styrke festers rettigheter. Dette handler om sosial rettferdighet.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-10:
Det er borgerne i dette samfunnet og deres frihet, rettssikkerhet og trygghet som står i sentrum for SV og Regjeringen. Mye er til for å sikre dette, også vaktvirksomhet – og nå loven som skal regulere denne virksomheten på en ryddig og god måte. Jeg er tilfreds med at komiteen står samlet bak hovedlinjene i lovforslaget, og jeg kan slutte meg til den rosen som både representanten fra Høyre og representanten fra Fremskrittspartiet har gitt. Det står en samlet komité bak hovedlinjene i lovforslaget. Med de eksemplene vi har sett de senere årene, om hvordan enkelte vektere bruker og misbruker makt overfor andre mennesker, har vi behov for denne enigheten og en opprydding i loven. Lovforslaget legger opp til at vektere skal få nødvendig og tilstrekkelig utdanning før de får lov til å jobbe som vektere. Komiteen er enig i at det faglige nivået på vektertjenestene må heves for å sikre rettssikkerheten til publikum, og det må legges til rette for en bedre og mer effektiv kontroll av vekterbransjen. Vektere kommer i situasjoner hvor det er lett – og av og til fristende – å anvende makt. Da er det særs viktig at vi har folk som kjenner sine grenser og borgernes rettigheter. Komiteen mener derfor at alle som ønsker å jobbe som vekter i Norge, må ha en basisutdanning. Dette vil styrke folks rettssikkerhet, vekternes egen sikkerhet og heve det generelle nivået på virksomheten. Vekterne har i mange tilfeller tilgang til sensitiv informasjon om mennesker, som lett kan misbrukes dersom samfunnet ikke har kontroll på hvem vekterne er. En enstemmig komité framhever viktigheten av formålsbestemmelsen. Jeg er tilfreds med at komiteen bruker sin enighet om formålsbestemmelsen til å markere at det må settes klare grenser for hva som faller innunder egenvakthold, og hva som faller utenfor. Jeg er sikker på at den utdypningen komiteen her ber om, ytterligere vil tydeliggjøre vekternes mandat og virkeområde. I en globalisert verden som er rammet av mange konflikter og kriger, er det viktig at krigens regler og internasjonale menneskerettigheter blir respektert. Det er viktig at norske bedrifter respekterer krigens regler og menneskerettighetene når de opererer i utlandet. Derfor er vi i SV særs fornøyd med at en enstemmig komité i sine merknader framhever at loven også skal gjelde for norske selskaper når de utøver ervervsmessig vaktvirksomhet eller egenvakthold i utlandet. Loven legger opp til opprettelse av et sentralt vaktvirksomhetsregister. Dette vil være særs viktig for å sikre at de som ikke egner seg som vektere eller eiere, blir hindret i å komme inn i bransjen.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-10:
Kjønnslemlestelse er et svært alvorlig overgrep og et grovt lovbrudd. Handlingen utøves av voksne mot mindreårige, gjerne små barn. Det er personer som barnet har et tillits- og avhengighetsforhold til. De er barnets omsorgspersoner. Derfor blir alvoret i overgrepet ytterligere forsterket. De fleste foreldre er svært glad i sine barn. Vi vil dem ikke vondt. De er det kjæreste vi har. Derfor er det totalt uforståelig at en far eller en mor kan utsette sitt eget barn for denne type horrible påkjenninger. Men vi vet at det skjer. Vi vet også at det sosiale presset i miljøene denne handlingen begås i, er meget stort. Derfor er det viktig at samfunnet fokuserer sterkt på dette, og sier klart fra at dette ikke tolereres. For en ukes tid siden behandlet Stortinget straffeloven. Stortinget hevet strafferammen for denne kriminaliteten vesentlig, til 6 år og til 15 år. I tillegg vedtok Stortinget at foreldelsesfristen for disse sakene først skal begynne å løpe fra den dagen den voldsutsatte har fylt 18 år. Siden det ikke er bestemt når ny straffelov trer i kraft, har Regjeringen foreslått en endring i gjeldende straffelov, slik at disse foreldelsesreglene kan tre i kraft nå. Dette overgrepet begås mens barna er små. Det kan gå mange år før barnet skjønner hva det har blitt utsatt for, og melder fra om det. Barna blir gjerne også fortalt at handlingen er nødvendig og viktig for dem. De trenger derfor god tid til å forstå alvoret i overgrepet. Etter dagens lov kan den som har vært utsatt for kjønnslemlestelse, oppleve at handlingen blir straffri på grunn av foreldelsesreglene. Ved lovendringen i dag gis disse barna bedre tid ved at foreldelsesfristen først begynner å løpe etter at han eller hun – det er stort sett kvinner – har fylt 18 år. Dette er en viktig endring. Vi må gjøre alt vi kan for å forebygge, etterforske og straffe overgrepet. Ikke minst må vi gjøre det vi kan for at jentene får hjelp til å bearbeide de fysiske og psykiske belastningene. I forgårs kunne vi lese i Aftenposten at minst 14 politianmeldelser knyttet til kjønnslemlestelse nå er til behandling i forskjellige politidistrikter her i landet. Det er viktig at vi får fram disse sakene. I tillegg vil jeg understreke betydningen av å skape debatt i angjeldende miljøer, skape press og gode holdninger, engasjere mødre og fedre i dette arbeidet for å forebygge at barn blir utsatt for denne handlingen. Jeg vet – og jeg er meget glad for – at det drives et meget aktivt arbeid mot kjønnslemlestelse i angjeldende miljøer. Vi vet f.eks. at Primærmedisinsk verksted i Oslo gjør en meget god jobb. Vi vet at Røde Kors gjør en god jobb, og at mange andre organisasjoner innad i minoritetsmiljøene gjør en god jobb. Jeg mener at alle ildsjeler som driver dette gode arbeidet, fortjener anerkjennelse fra denne talerstolen.