Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Representanten Molvær Grimstad tar opp en meget viktig problemstilling, som jeg er svært opptatt av. Mitt utgangspunkt er todelt. Barn bør i minst mulig grad bli skadelidende i en konflikt mellom foreldrene. Da må vi hjelpe par til å løse sine konflikter best mulig uten at barna dras inn. Jeg mener at barn bør ha god kontakt med begge foreldrene også etter samlivsbrudd. Da må vi se på alle de utenforstående forhold som hindrer en slik utvikling, og vi må se på hva som kan støtte opp under en slik utvikling. Jeg får daglig svært mange henvendelser fra enkeltpersoner som forteller meg om sin livssituasjon og hvordan regelverket virker i deres tilfelle. Mange har forslag til regelendringer eller synspunkter på gjeldende regelverk. Jeg synes det er mange vanskelige avveininger i disse sakene. Det er ikke lett å regulere familiekonflikter ved hjelp av lovgivning. Ingen familier er like, og det som passer fint i én familie, kan passe dårlig i en annen. Barnas og foreldrenes interesser trenger ikke være sammenfallende, og ofte kan det være vanskelig for foreldrene nettopp å skille sine egne interesser fra barnas. Jeg synes særlig det er to prinsipper i barneloven det er verdt å framheve. Det er prinsippet om barnets beste og prinsippet om at foreldrene har en avtalefrihet. Jeg mener det er viktig å understreke at det er foreldrene som er eksperter på sine egne barn, og at det er de – eventuelt med veiledning fra det offentlige – som selv skal ta beslutningen om hvordan de skal organisere sitt familieliv etter et samlivsbrudd. Ved et samlivsbrudd må alle gifte foreldre med barn under 16 år møte til mekling, mens samboende får tilbud om mekling. Her får de hjelp av familiemeklere til å komme fram til avtaler om foreldreansvar, hvor barna skal bo fast og samværsrett. Ifølge Møreforsking fører 81 pst. av meklingene til en avtale om foreldreansvar, daglig omsorg og samvær. 92 pst. av obligatorisk mekling etter ekteskapsloven fører fram til en avtale. Mange er også enige før de kommer til mekling. Foreldrene får tilbud om inntil fire timer med mekler, og det er uten kostnader for dem. Jeg synes det er viktig å understreke at de aller fleste foreldrene håndterer sine samlivsbrudd på en skikkelig og ordentlig måte, uten å la sin voksenkonflikt ramme barna. Det er de svært triste skjebnene vi ofte leser om i mediene. De er nok ikke representative for de fleste som opplever samlivsbrudd. Men det vil ikke si at vi ikke skal ta lærdom av disse skjebnene og vurdere hvordan vi kan forbedre systemet slik at også disse kan komme bedre ut. Dagens barnelov er i prinsippet kjønnsnøytral. Vi vet imidlertid at et tusen år gammelt kjønnsrollemønster kobler mor til omsorg og far til forsørgerrollen, så vel i samliv som etter et samlivsbrudd. Heldigvis ser vi en begynnende endring i dette mønsteret. En ny generasjon fedre tar mer omsorg for barna sine enn før. Disse fedrene ønsker også å ha mer omsorg for sine barn etter et eventuelt samlivsbrudd. Det er en utvikling vi er nødt til å støtte opp om. Dersom fedre tar et større ansvar for sine barn etter et samlivsbrudd, vil også det økonomiske – og ikke minst det sosiale – presset mot enslige mødre bli redusert. Jeg er i tillegg opptatt av at en del foreldre føler seg rettsløse i dag når den personen som har omsorgen for barnet, tar barnet med seg og reiser langt vekk uten at den andre parten har noen muligheter til å påvirke dette. Jeg vil av den grunn foreslå endringer i barneloven som i større grad enn i dag støtter opp under far som omsorgsperson, og som ser på problemstillingen rundt flytting og samvær med nye øyne. Det er vel heller ingen hemmelighet at jeg synes tanken om delt bosted som utgangspunkt etter et samlivsbrudd har mye for seg. Det kan imidlertid være ulike måter å løse dette på, og jeg vil som sagt komme tilbake til Stortinget med dette i egnet form. Jeg er oppmerksom på at de økonomiske støtteordningene som er ment å hjelpe enslige forsørgere etter et samlivsbrudd, ikke alltid er tilpasset delte omsorgsløsninger. Målet bør være at foreldrenes rett til økonomisk støtte virker rimelig sett i forhold til foreldrenes valg av omsorgsløsning. Jeg har på denne bakgrunn tatt et initiativ overfor Finansdepartementet og Sosial- og helsedepartementet, og har nedsatt en arbeidsgruppe som skal vurdere ytelsene ved delt bosted sett i forhold til ytelsene til enslige forsørgere og ytelsene til foreldre med flere barn som velger å dele søskenflokken. Jeg vil om kort tid legge fram forslag til nye regler for barnebidrag, som jeg mener vil være langt mer tidsriktige, og vil oppfordre til størst mulig foreldrekontakt for barn som ikke bor sammen med begge foreldrene sine. Blant annet vil omfanget av samvær mellom barna og den bidragspliktige få betydning ved bidragsfastsettelsen.