Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-06-20:
Miljøpartiet De Grønne slutter seg åpenbart til alle andre som konstaterer at vi er i en usedvanlig god og heldig økonomisk situasjon i dette landet, sammenlignet med praktisk talt absolutt alle andre land. Det er selvfølgelig bra og rosverdig at både forrige og nåværende regjering åpenbart har god styring og en ansvarlig oppfølging av den norske økonomien. Det har alle glede av. Så er det tre store ting som rammer inn den debatten som vi har om revidert nasjonalbudsjett i dag. Det ene er det faktum at Norges økonomi er helt spesiell i en internasjonal sammenheng og kanskje ikke kan forventes å være så spesiell på lang sikt. Vi har arbeid til alle, vi har stabil økonomi, vi har overskudd på handelsbalansen, og vi har veldig mange penger i den banken som heter Statens pensjonsfond utland. Dette er en økonomi som i den fasen av Norges historie som vi er i nå, gir oss et eksepsjonelt handlingsrom, og handlingsrom er det politikkens oppgave å bruke fornuftig og ansvarlig. Det andre punktet er selvfølgelig at i år og i fjor er det kommet nye rapporter fra FNs klimapanel, som i enda sterkere grad, om enn i et fortsatt nøkternt språk, dokumenterer at jorda og menneskeheten er på en kurs som, hvis den fortsetter uendret, kommer til å føre til gigantiske kostnader for menneskelig velferd og for økonomi, inklusiv den norske økonomien. Det tredje punktet er at vi har en regjering med støttepartier, og for så vidt et helt storting, som igjen og igjen understreker akkurat dette alvoret som FNs klimapanel forteller oss, og som understreker at vi skal gjøre de store endringene. Vi har en miljøvernminister som stadig vekk her i Stortinget har understreket at overgangen til det bærekraftige nullutslippssamfunnet må begynne nå, og at vi må være der om få tiår. Med andre ord, det er nå denne handlingen må komme, det er nå vi har handlingsrommet, det er nå vi har oppgavene, og det er altså nå dette må reflekteres i politikk. Det er få andre steder hvor man ser dette konkret, og må se dette konkret reflektert, på en tydeligere måte enn i et statsbudsjett. Så er det åpenbart slik at det første reviderte budsjettet til en ny regjering ikke er stedet for de aller største økonomiske hallingkastene. Det er likevel et sted hvor det er relevant å lete etter de riktige signalene på oppfølging av den politikken som regjeringen selv gang på gang understreker er veldig viktig. I dette budsjettet finner vi bra ting. Vi finner en økning over tre år til klima- og energifondet, men effekten av dette kommer ikke før tidligst i 2017, når det er usikkert om denne regjeringen kommer til å videreføre sitt mandat. Vi vet ikke hva man eventuelt skal bruke den ekstra avkastningen som vil komme i det fondet, til, for planene finnes foreløpig ikke. Vi har et godt signal om en grønn skatte- og avgiftskommisjon. Det er noe Norge trenger, og har trengt lenge, og det blir spennende å se hva som eventuelt kommer ut av den, men det er ikke slik at det ikke foreligger gode tiltak som kunne ha vært gjennomført allerede nå. Vi får et signal om 65 mill. kr til ekstra kollektivsatsing i byer. Det er et godt signal, men det er ingen gigantisk sum, og det er verdt å merke seg at samtidig får vi noen andre signaler, og det er at regjeringen bruker bortimot 100 mill. kr til å gjøre påhengsmotorer billigere, og 100 mill. kr til på å øke spritsalget på flyplassene. Jeg har i Dagsavisen i dag sagt at dette er en dum politikk, og det er dumt sagt, for man behøver ikke å kalle andre folks politikk for dum før det er helt nødvendig. Men jeg har også sagt at det er tivolipolitikk, og det står jeg for. Og hva er tivolipolitikk? Jo, det er politikk som alltids kan være hyggelig, men som altså er offentlig pengebruk som ikke fyller noe som helst behov og ikke har noen som helst reell nytteeffekt. Derfor nøyer Miljøpartiet De Grønne seg i dag med å foreslå to helt konkrete tiltak som kan erstatte disse tiltakene innenfor tilsvarende summer, men som vil ha betydelig og voksende effekt, og som vil reflektere regjeringens klimaløfter på en langt bedre måte enn det regjeringens egne løfter gjør. Det ene forslaget er å fjerne momsen på elsykler, et foreløpig bitte lite tiltak, som kan gi og bør gi elsykler det løftet som den teknologien trenger, fordi dette er i byer og tettsteder en teknologi som i stor skala kan erstatte biler, og som vil være veldig bra for folkehelsa, som vil gjøre veiutgifter og parkeringsutgifter mye lavere osv., osv. – altså typisk den lille kick-starten som kan gjøre stor endring og ha stor effekt, og dessuten gi folk en bedre hverdag. Det andre er investeringsstøtte til solceller gjennom Enova. Norge er Europas aller dårligste på solcellesatsing, det er aller dyrest å komme i gang med solcelleinstallasjoner på eget hus i Norge, fordi det ikke eksisterer noe marked i det hele tatt. I Danmark har man etablert et sånt marked med små incentiver, og markedet har blitt kjempestort. Det fins tilbydere av alle tjenester, og du kan få installert solcellepaneler for en brøkdel av den prisen og det trælet som det vil koste å gjøre det i Norge. Det er altså to enkle, billige tiltak som kan erstatte tivolitiltak, og som regjeringen kan få gratis av Miljøpartiet De Grønne, med den konsekvens at de leverer en bedre miljøpolitikk og klimapolitikk i revidert. Til slutt vil jeg benytte anledningen til å takke Senterpartiet for deres veldig gode forslag om å imøtekomme anmodningen fra FNs høykommissær for flyktninger om å øke andelen av overføringsflyktninger fra Syria. Vi kommer til å stemme for det forslaget. Jeg kommer rett fra et møte med representanter for de syriske kurderne, sammenklemt i et lite område på grensa mot Tyrkia – 2,5 millioner innbyggere, kurdere og mange andre etniske grupper. De har tatt imot en halv million flyktninger fra den forferdelige situasjonen som de er omgitt av, og i den svært vanskelige situasjonen som de selv er i. Det er sammenligningsgrunnlaget for norsk flyktningpolitikk. Med dette tar jeg opp Miljøpartiet De Grønnes forslag.