Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-12:
Først må jeg si at jeg ble temmelig fortørnet over SVs representant Lena Jensen, som klarte å si noe slikt som at Fremskrittspartiets menneskesyn var et stort problem i forhold til tilpasset opplæring og spesialundervisning. Er det noe som er et stort problem, er det at barn i dag faktisk blir integrert til ensomhet. Det å stå alene i et friminutt samt være tydelig annerledes enn andre i klassen, er vanskelig, og det er stigmatiserende. Da kan man snakke om dårlig menneskesyn - om noen ønsker det. Tilbake til start og det jeg egentlig hadde forberedt meg på: Det er på tide å erkjenne at den norske skolen har betydelige problemer med uro og bråk i klasserommet. Det er flere problemfaktorer som spiller inn, og det er vårt ansvar som politikere å fokusere på disse samt vise handlekraft for å få dem løst. Barn trenger tydelige voksne, voksne som kan være ledere, og voksne som kan sette grenser. For det å sette grenser er faktisk et tegn på at vi bryr oss. Et barns skolehverdag vil være avhengig av flere faktorer for å kunne bli meningsfylt. Samarbeidet mellom skole og hjem må i langt større grad stå i fokus. Mange unge kommer i dag til første time uten frokost i magen, uten kanskje å ha hatt kontakt med foreldre eller andre voksenpersoner, og uten den nødvendige ballast for å kunne fungere i samspill med andre barn. Kampen om oppmerksomhet på skolen stjeler tid fra læring. Fremskrittspartiet viser derfor til det viktige arbeidet Foreldreutvalget for grunnskolen, FUG, gjør for å hjelpe foreldrene med bedre innsikt i hvordan de kan bidra til å påvirke sine barns skolehverdag. Uklare regler rammer lærerens rolle i klasserommet. For mye veksling mellom aktivitet og fag, nye elevgrupper og sammensetninger, for mye ansvar for egen læring, mangel på læringsmål og kanskje sist, men ikke minst, mangel på motiverte barn er bare noen av de områdene vi må se på. Alle disse faktorene - og sikkert mange flere - har ført til at vi nå står overfor en skolehverdag hvor mye av den kostbare tiden går med til å få ro i klassen istedenfor læring. Det er helt uakseptabelt at nærmest en tredjedel av tiden i norske klasserom går med til ikke-faglige aktiviteter. Det er viktig å kunne se den enkelte elev. Det er ofte komplekse årsaker til at elevene er urolige, og vi må skille mellom elever som kjeder seg eller er snakkesalige - litt småprat - og elever som har alvorlige atferdsproblemer. Derfor vil også løsningsmåten bli forskjellig for ulike elevtyper. Det må legges til rette for at elever som ikke mestrer en ordinær undervisningssituasjon, skal få muligheten til et alternativt opplegg. Dette bør medføre økt press for bedre individuell tilrettelegging i skolesituasjonen, framfor kun et rop om mer kollektiv innsats. Det er viktig nå å fokusere på tidlig innsats, for å se om dette er en av årsakene til at finsk skole lykkes så mye bedre enn den norske. Når vi i dag ser behov for mer ro i klasserommet, bygger dette på erkjennelsen av at noe må gjøres. I Fremskrittspartiets representantforslag har det vært viktig å være konkret i mange av de forslagene som vi har fremmet. Skal vi lykkes i å ta grep om dette, er det av stor betydning at det ikke bare er fagre ord, men også følges opp med handlekraft.