Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-04-25:
Stortingsmeldingen om mediepolitikken har en god tittel: «I ytringsfrihetens tjeneste». Det den skal tjene som middel til å nå, er ytringsfrihet, demokrati, meningsmangfold og en fri debatt. Mange elementer er viktige for å oppnå disse målene – muligheten til ytring, muligheten til å skaffe seg informasjon, muligheten til ulike informasjonskilder, redigert og systematisert informasjon og mangfold og kvalitet. I tillegg skal mediepolitikken vår bidra til kulturpolitikk, til identitetsbygging, og til det som til sammen utgjør samfunnet Norge. Dette er målsettingen som et marked alene ikke sørger for. Ytringsfrihet er ikke bare fravær av restriksjoner, det er også aktive tiltak og støtteordninger for å sørge for det meningsmangfoldet og for den informasjonsstrømmen som et levende demokrati er avhengig av. Derfor har vi en aktiv politikk for å sikre det: økonomiske virkemidler og regulatoriske virkemidler. De viktigste økonomiske virkemidlene er momsfritaket og pressestøtten. Det er viktig å understreke at det ikke er mangel på lesere som er problemet for de avisene som sliter økonomisk, det er annonsemarkedet som svikter. Markedet fungerer ikke i forhold til det leserne opplever som en verdifull kilde for informasjon og debatt. Her er det tyngre krefter som virker, sier saksordføreren, og viser da til markedets lover. Selvsagt er det ikke slik at vi er i markedets fold. Selvsagt er det slik at vi kan legge opp en politikk for å motvirke det, og nå andre mål enn dem markedet styrer mot. Det er ofte slik at det er marginale forskjeller mellom liv og død i avisverdenen. Høyres politikk kan være den marginale forskjellen som gjør at svaret blir død istedenfor liv. Det sies at andre media skal overta den jobben som mangfoldet i avisene har utgjort. Samtidig går man imot lokale og regionale eierskapsbegrensninger. Dermed gjenstår vi ofte med samme aktører i de ulike mediekanalene. Heldigvis sier et flertall i komiteen at produksjonsstøtten skal opprettholdes, selv om Arbeiderpartiet ikke får støtte for forslaget i meldingen om vi at burde brakt produksjonsstøtten opp på tidligere nivå. Det kan bety at lokalaviser, meningsbærende riksdekkende eller nr. 2-aviser kan være utsatt. Jeg må si at jeg skjønner ikke den distinksjonen som bl.a. Høyre gjør mellom de meningsbærende riksavisene og nr. 2-avisene. En del av nr. 2-avisene er på størrelse med eller sågar større enn de meningsbærende riksavisene. Er det sånn at meninger og ytringer utgitt i Bergen, i Skien eller på Hamar er mindre verdt enn de som er utgitt i Oslo? Saksordføreren og regjeringspartiene sier ingenting om forslaget i meldingen om etableringsstøtte, heller ingenting om unntak fra utbyttebegrensningen for dem som mottar pressestøtte. Arbeiderpartiet støtter meldingen på dette området. Jeg går ut fra at det er det som ligger til grunn også hos dem som ikke omtaler det overhodet. Jeg må si at jeg synes det er en underlig distinksjon som gjøres mellom momsfritak og produksjonsstøtte. Begge deler er offentlige subsidieordninger for å støtte opp om demokratiet, støtte opp om ytringsfrihet. Vi har sett at momsfritaket har fått en mye større plass i de senere årene. Vi mener at de to tingene må balansere. Så noen ord om mangfold i eierskap. Arbeiderpartiet ønsker å opprettholde et nasjonalt tak på eierskap på en tredjedel, og det er ikke riktig som saksordføreren sier, at meldingen sier at det skal opp til 49 pst. Det sies tvert imot fra et flertall i komiteen at en ytterligere eierskapskonsentrasjon i Norge kan få som effekt at norske medieselskap blir mer interessante som oppkjøpsobjekter for utenlandske investorer, og at det vil være negativt. Når vi vet at internasjonale mediekonsern har en omsetning omtrent så stor som et norsk nasjonalprodukt, forstår vi at det er store aktører som her er i sving. Jeg håper konklusjonen til høsten blir at vi opprettholder den nasjonale eierskapsbegrensningen, og at vi også kunne ha opprettholdt den regionale og den lokale, dog med det forbehold at Eierskapstilsynet konsentrerer seg om de vesentlige sakene. Jeg er glad for at en nesten samlet komite støtter de forslagene som Arbeiderpartiet har innenfor området for barn og unge, om hvordan vi kan begrense skadelige medieinntrykk for barn og unge, og om en ytterligere forskning på dette området, slik at vi også kan ha en aktiv mediepolitikk hvor barn og unge kan bruke media aktivt for sine ytringer, men også få tilgang på media som ikke medfører skade. Jeg tar opp forslag nr. 1 i innstillingen.