Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2009-02-19:
La meg først bare starte med å si meg helt enig med forrige taler når det gjelder kritikken mot Bondevik-regjeringen – der Kristelig Folkeparti var med – for hadde det som Bondevik-regjeringen foreslo for fem år siden, blitt vedtatt, hadde vi ikke hatt noen hurtigrute i dag. Så jeg synes interpellanten har mot når han reiser denne debatten, og særlig når han klarer å glemme den historikken Kristelig Folkeparti har i denne saken. Det er mange temaer som har vært oppe når det gjelder hurtigruta. Jeg skal kommentere noen av dem, bl.a. dette med endret seilingsmønster. Jeg tror det viktigste man kan slå fast, dersom man skal gå inn på sånne typer tanker, er at den avtalen man har i dag, må reforhandles. Og så tror jeg man må bestemme seg for hva hurtigruta skal være. Skal det være det som hurtigruta er i dag: en viktig transportør langs kysten både i form av lokal- og regionaltrafikk og varer, eller skal det være turistbåt? Det går selvfølgelig an å kombinere disse to tingene, men skal man gjøre det, må hensynet til lokalbefolkningen og næringslivet gå først, og så kan turistene komme. Man kan ikke gjøre det motsatt, fordi da blir det en ufullstendig tjeneste for næringslivet. Dersom man eventuelt skal gjøre sånne endringer, skal man også konsekvensutrede hva dette vil ha å si for lokalsamfunnene langs kysten. Sånn som jeg vurderer situasjonen i dag, er det viktig at man har et seilingsmønster som i dag, med daglige anløp langs kysten. Hurtigruten har jo en lang historikk – og mye god og stolt historikk. Selskapet har gjennom mange, mange tiår vært drevet veldig godt, og så kom det dessverre en periode for en del år siden da selskapet ikke ble drevet så godt. Man har også hatt eiere som etter mitt syn har vært dårlige eiere, som ikke har satt krav til ledelsen, som har blitt med på den ferden som den tidligere ledelsen av Hurtigruten har lagt opp til. Det synes jeg man kan se konsekvensene av i dag, og denne nye ledelsen, som jeg har større tiltro til, har jo overtatt et selskap i full storm ute på sjøen. Det tror jeg er en krevende øvelse. Den situasjonen Hurtigruten har kommet opp i, er sammensatt. Det vi kan gjøre her på Stortinget, og som tidligere regjeringer kunne ha gjort, er å gjøre noe med rammevilkårene for Hurtigruten. Jeg kan nevne noe: Man kan gjøre noe med drivstoffkostnadene. Det har ikke vært vilje til å gjøre noe fra denne regjeringens side, heller ikke hos tidligere regjeringer. Vi i Fremskrittspartiet har i denne salen fremmet forslag på forslag om å kutte i drivstoffavgiften, men det har blitt nedstemt hver eneste gang. Denne regjeringen klarte også å innføre også NOx-avgift, som rammet selskapet hardt. Man har innført nettolønnsordning, riktignok halv nettolønnsordning. Dersom man hadde ønsket det, kunne man hatt full nettolønnsordning. Der har også tidligere regjeringer vært fraværende. Hurtigruten bruker store midler på markedsføring i utlandet. Vi i Fremskrittspartiet har fremmet en rekke forslag i denne salen om at staten skal bruke betydelig mer midler på å markedsføre Norge som turistmål i utlandet. I forbindelse med siste budsjett foreslo vi 1 milliard kr mer. Dersom de forslagene hadde blitt vedtatt, kunne situasjonen for Hurtigruten vært mye bedre enn den er i dag, for da hadde ikke behovet for å bruke så mye midler på markedsføring vært til stede. Så når man reiser en interpellasjon og deltar i debatten om hurtigruta og er bekymret for dette, må man også tenke på de tiltakene man kunne ha satt inn for å bedre rammevilkårene for Hurtigruten. Så har jeg også merket meg at enkelte i SV mener at staten skal kjøpe seg inn i Hurtigruten. Det er vel et forslag som bare er ute i det offentlige rom, og som ikke blir framsatt i denne salen. Det er altså en argumentasjon for å lure det norske folk; man har tilsynelatende en annen politikk enn det som er realiteten. Men jeg merker meg også at man fra denne regjeringens side behandler selskaper ulikt. Når SAS kommer i økonomisk trøbbel, slenger staten 800 mill. kr etter selskapet. Så man behandler selskapene som man er medeier i, ulikt, men samtidig lager man ikke gode rammevilkår for private selskap, og det synes jeg er uheldig.