Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Det å ta imot det store antallet flyktninger og asylsøkere som kommer til Europa på en verdig og rettssikker måte, er en stor oppgave. Men det er knapt noe land som burde ha bedre forutsetninger for å klare den oppgaven enn Norge. Det er imponerende å se hvordan frivillige, både enkeltmennesker og organisasjoner, har stilt opp med praktisk innsats og ikke minst ved å ta et moralsk lederskap i situasjonen. Solidaritet med flyktningene betyr at alle deler av det norske samfunnet må mobilisere og strekke seg lenger. Det gjelder de statlige etatene, det gjelder kommunene, det gjelder frivillige og naboer. Også Arbeiderpartiet vil bidra konstruktivt på Stortinget for å finne gode løsninger. Vi har også en grunnleggende forventning og krav til at regjeringen nå gjør det den kan for å sikre verdige forhold for dem som kommer til landet, med rettssikkerhet, god beredskap og bistand til dem som står i førstelinjen. Vi forventer at man har lært av Tøyen, der regjeringen var sent på ballen og fraværende i situasjonen, og vi forventer at en samlet regjering gjør sitt ytterste for å håndtere situasjonen på en tilfredsstillende måte. Kommunalkomiteen har på flere viktige punkt forbedret regjeringens forslag til tilleggsbevilgning på årets budsjett, og det var helt nødvendig. La meg særlig peke på økt saksbehandlingskapasitet i UDI og 48 mill. kr til styrking av mottak for enslige mindreårige mellom 15 og 18 år. Men det er verdt å merke seg at mens Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet mener at disse pengene burde gå til å styrke bemanningstetthet og barnefaglig kompetanse, vil regjeringen og støttepartiene bruke pengene til å utvide kapasiteten, og det er en fullmakt som regjeringen allerede har. Vi er også skuffet over at stortingsflertallet ikke vil være med på forslag om å øke bevilgningene til kommuner med asylmottak. Vi registrerer at flere kommuner nå vegrer seg mot etablering av asylmottak fordi de er usikre på hvordan det vil belaste kommunale helsetjenester og budsjetter eller annen beredskap og kapasitet i kommunen. Vi må forvente at alle kommunene stiller opp i denne ekstraordinære situasjonen, men for å få til det må regjeringen sikre god samordning og logistikk, sørge for at UDI har tett kontakt med kommunene, at de avklarer usikkerhetsmomenter, ikke minst knyttet til helse og øvrig beredskap, og ikke minst at man dekker merkostnadene sånn at ikke kommunenes øvrige tjenester svekkes. Det å støtte kommunene nå er helt avgjørende for å kunne håndtere situasjonen på en god måte, både på kort og på lang sikt. Sør-Varanger kommune er i en presset situasjon på grunn av den økte tilstrømmingen av asylsøkere over den norsk-russiske grensen. Her har kommunen gjort en stor jobb, bl.a. med å etablere et transittmottak som huser 150 flyktninger, og det har skjedd i tillegg til flere andre mottak som er kommet i kommunen. Likevel er Kirkenes nå blitt en flaskehals fordi det tar for lang tid før folk blir sendt videre til ordinært mottak. Når over 1 000 flyktninger kommer over grensen, er det en stor utfordring for et lite lokalsamfunn. Men det er ikke veldig mange i den store sammenhengen, og derfor må regjeringen sørge for at det nå tas et nasjonalt ansvar, og at man stiller opp med det som trengs for at ting skal fungere i Kirkenes, både verdige ankomstforhold og rask retur av dem som ikke har krav på opphold. Men skal 48-timersregelen kunne praktiseres, krever det både tilstedeværelse av UDI og ressurser. Vi må nå forberede oss på det som kommer rundt neste sving, at mange av dem som er flyktninger i dag, skal bli innbyggere og skattebetalere i Norge i morgen. For å lykkes med det må integreringen starte fra dag én i mottak, med tydelige forventninger, språkopplæring, aktivitet og arbeidstrening. Asylsøkernes kompetanse må kartlegges, og vi er glad for at en enstemmig komité vil gjøre det enklere å få midlertidig arbeidstillatelse for asylsøkere. Vi forventer at regjeringen raskt kommer tilbake med en sak til Stortinget om det. Det er store kostnader knyttet til mottak og integrering, det skal vi ikke bagatellisere, men disse menneskene representerer også en stor ressurs og store muligheter for Norge og norske lokalsamfunn. Vi har en stor oppgave foran oss, men det norske samfunnet har løst store oppgaver før, derfor må vi møte også denne situasjonen med en grunnleggende tro på at dette, det klarer vi.