Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Regjeringen har lagt fram et budsjett for Landbruksdepartementet for 2001 med vekt på å sikre forbrukerne trygge matvarer og tiltak for å sikre et mer forbrukerrettet landbruk. Viktige mål for landbrukspolitikken er ivaretatt gjennom samarbeidet mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene. Jeg er videre glad for samarbeidet i komiteen som har ført til at viktige reformer i forbindelse med forslaget om endring av Jordskifteverkets organisasjon samt forslaget knyttet til veterinær beredskap har fått tilslutning. Vi har gjennomført en prosess med sikte på å endre organiseringen av Jordskifteverket. Det legges opp til å legge ned seks kontorsteder samt å flytte fire kontor. Med denne omorganiseringen ønsker vi bl.a. å gi jordskiftedommerne mer tid til dommerarbeid, vi ønsker å få en mer kostnadseffektiv drift av jordskifterettene samt å forenkle organisasjonen ved å ta bort fylkesjordskiftesjefstillingene. Summen av tiltakene skal gi bedre service. Forslaget knyttet til veterinær beredskap legger til rette for at det blir etablert vaktordninger over hele landet. Dette skal bidra til å styrke dyrevernet og beredskapen overfor alvorlige smittsomme dyresykdommer, bl.a. BSE, eller kugalskap, for å bruke et mer kjent begrep. Den Norske Veterinærforening har i brev av 5. desember 2000 meddelt departementet at de ikke finner det forsvarlig å inngå en avtale om innføring av nye vaktordninger innenfor de gitte økonomiske rammer. Jeg vil peke på at det i bevilgningene til klinisk vakt er foreslått en klar økning. Jeg legger til grunn at Den Norske Veterinærforening går videre i forhandlinger på det grunnlag Stortinget fastsetter. Regjeringens budsjettforslag viser at vi i betydelig grad setter mat i fokus. Her er målsettingen klar: Landets innbyggere skal ha tilgang til nok mat, maten skal ha riktig kvalitet, og den skal være både trygg og god. Basert på nøktern statistikk vil jeg påstå at vi i Norge ligger svært godt an i forhold til målsettingen. Mange og stadig flere synes likevel å oppleve virkeligheten annerledes. Debatten om kugalskap i Europa de siste ukene er karakteristisk i så måte. Forbrukerne opplever situasjonen som truende. Jeg vil si litt om hvordan vi vil møte denne situasjonen. Det er naturlig å ta utgangspunkt i de siste ukers debatt om kugalskap. Nye tilfeller av denne sykdommen i Spania og Tyskland skaper frykt og uro hos forbrukerne og i næringene langt utover Sentral-Europa. Beslutningen om nye vedtak løftes helt til topps politisk. De såkalte matskandalene vi har hatt i Europa de siste årene, har noen fellestrekk. Det er ofte nye og hittil ukjente tilstander. Risikoen for at den enkelte rammes, er liten, men skaden hvis noe skjer, er svært alvorlig. Myndighetene står overfor to klare utfordringer. For det første: Det kreves et risikobasert tilsyn langs hele matkjeden som bygger på den siste og beste kunnskapen som kan skaffes. I ordet risikobasert legger jeg at fagfolk ut fra objektiv kunnskap skal kunne dokumentere beskyttelsesnivået ved ulike tiltak. Da er det viktig å være klar over at nullrisiko ikke eksisterer. Derfor er det opp til politiske myndigheter å bestemme hvilket nivå som anses som akseptabelt, og hva det koster å håndtere risikoen på gitt nivå. Resultatet skal være et tilsyn som objektivt sett er til å stole på. Og så det andre prinsippet: Det må legges opp til full åpenhet overfor forbrukerne, og forbrukerne må gis innflytelse både i faglige og i besluttende fora. Det handler om tillit. Innen matpolitikken vil jeg som landbruksminister forsøke å etterkomme to krav jeg vet forbrukerne har, nemlig retten til å vite og retten til å velge. Derfor har jeg påskyndet arbeidet med merking av storfekjøtt som ett av mange tiltak i en ny plan for forbrukerretting av matpolitikken. Når det gjelder BSE, har våre kontrolltiltak vært vurdert av vitenskapskomiteen i EU. Her ble vi plassert som best av alle EØS-land. Likevel, når EUs landbruksministermøte mandag besluttet midlertidig å forby bruk av kjøtt- og beinmjøl, foreløpig for en seksmånedersperiode, var Regjeringens avgjørelse klar. Det må skje en tilsvarende skjerping her. Det er snakk om å ta forbrukerne på alvor, og å håndtere den opplevde risikoen. Tiltakene skal vise at myndighetene ønsker å beholde trygghetsforspranget. Slike tiltak koster. Tiltakene kan ikke dekkes innenfor budsjettet for 2001. Vi har foreløpig ikke full oversikt over kostnadsøkningen. Det var opprinnelig planlagt å teste om lag 2 000 dyr pr. år. Som følge av vedtaket vil vi øke testingen til om lag 6 700 dyr. Avhengig av resultatet fra testingen første halvår må eventuelt dyr over 30 måneder testes ved slakting før kjøttet kan godkjennes. Det midlertidige forbudet mot bruk av kjøttbeinmjøl i kraftfôrproduksjonen vil innebære store ekstrakostnader i husdyrholdet som vil komme raskt og allerede fra 1. januar. Det er derfor et grunnlag for å kreve forhandlinger fra jordbrukets side i henhold til jordbruksavtalen. Det vil være behov for å kartlegge disse kostnadene nærmere. Disse kostnadene kan prinsipielt dekkes opp gjennom enten økte priser i markedet, bevilgninger over statsbudsjettet og egenandeler fra næringen eller en kombinasjon av disse tre mulighetene. Vi må også se på hvordan disse spørsmålene vil bli behandlet i våre naboland. Jeg tar sikte på at forhandlinger startes opp så snart som nødvendig. I tillegg kommer kostnader knyttet til etableringen av en storfehelsedatabase på individnivå. Så snart konsekvensene av de nye kravene er klare, vil jeg komme tilbake til Stortinget med forslag om nødvendige tilleggsbevilgninger i 2001. Landbrukspolitikken er et aktivt distriktspolitisk virkemiddel. Regjeringen vil for jordbruksoppgjøret i 2001 legge opp til å videreføre hovedprinsippene i årets jordbruksoppgjør. Bruk der jordbruket gir et viktig bidrag til sysselsetting og inntekt, vil derfor bli prioritert. Det samme gjelder tiltak som kan bidra til kostnadsreduksjoner og omstillinger i hele matvarekjeden. Landbruket må på lik linje med andre næringer innstille seg på omstillinger. For å stimulere til nytenking og markedsretting blir det etablert et verdiskapningsprogram for norsk matproduksjon. Dette programmet skal støtte gode modeller for utvikling og produksjon av nye produkter, gode ideer til produktutvikling, produksjon og markedsføring og andre tiltak for å produsere og selge varer som øker den lokale og regionale verdiskapning bygd på norske råvarer. Vi har et tilsvarende program på skogsiden. Jeg er glad for komiteens tilslutning til Regjeringens prioritering av verdiskapningstiltak i skogbruk og skogindustri. Jeg har videre merket meg at komiteen er opptatt av at investeringsnivået i skogbruket bør økes. Jeg deler komiteens bekymring for dagens investeringsnivå, og på den bakgrunn har jeg nylig invitert næringen til bred diskusjon om hvordan vi i fellesskap kan ta tak i disse utfordringene. Landbruksdepartementet vil med det første ha klar en utredning om skogkulturaktiviteten i skogbruket. Dette gir oss anledning til en bred gjennomgang av disse spørsmålene. Gjennom budsjettforliket er det kommet på plass en bevilgning til oppstart av et nordnorsk kompetansesenter. Det fører til at det vil bli etablert et nordnorsk kompetansesenter for landbruk og innlandsfiske i 2001. Kompetansesentret skal være en kunnskapsbase for utvikling, koordinering og formidling av kompetanse. Dette vil bidra til nyskapning og styrking av virksomhet innen landbruk, naturbruk, innlandsfiske og tilknyttede næringer i landsdelen. Det er en målsetting at prisdifferansen mellom en del norske landbruksprodukter og tilsvarende produkter i våre naboland skal reduseres. Fra statens side har vi lagt grunnlaget for å senke matprisene gjennom reduksjon i målprisene i årets jordbruksoppgjør. Halv merverdiavgift på matvarer vil være et viktig bidrag til å redusere grensehandelen, styrke norske produsenters inntektsgrunnlag og gi forbrukerne billigere matvarer. Jeg er glad for at komiteen støtter Regjeringens politikk for å få en mer økologisk bærekraftig reindrift. Situasjonen med store tap og dermed redusert produksjon er en stor utfordring i reindriftspolitikken. Det å redusere misforholdet mellom reintall og ressursgrunnlag har derfor høy prioritet.