Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-11-05:
La meg først få si at det faktisk har vært veldig spennende for en gang skyld å jobbe i et fellesutvalg mellom to komiteer. Jeg vil takke deltakerne for konstruktivt samarbeid – og mange diskusjoner, det hadde vi vel forventet, også fordi det, som saksordføreren sa, var to veldig ulike kulturer som møttes. Jeg vil også takke saksordføreren for vel utført arbeid. Vi har gått veldig grundig til verks, hatt scenariospill ved Forsvarets forskningsinstitutt, besøkt Sverige, Danmark, NATO og EU og bedt departementet om nærmere utredninger av spesifikke temaer. Det var også bakgrunnen for at avgivelsen ble utsatt fra juni til oktober. Vi brukte denne tiden til å sette oss grundig inn i ulike problemstillinger. En effektiv beredskap mot de nye sikkerhetsutfordringene i et åpent, demokratisk og teknologisk samfunn kan ikke løses av militær styrke alene. Et totalkonsept for beredskap og sikkerhet er nødvendig, og vi må i større grad utvikle et sivilt/militært samarbeid der tradisjonelle kulturelle forskjeller ikke må være til hinder for konstruktive løsninger. Dette er ikke nødvendigvis lett. Her er det mye revirtenkning og mangel på innsikt i og forståelse for den nødvendige helhetstenkningen. Da komiteene stilte en del spørsmål for å kvalitetssikre og konkretisere en del av det som står i stortingsmeldingen, bad vi bl.a. om en helhetlig analyse av et totalkonsept nettopp for samfunnssikkerhet, sårbarhet og antiterrorberedskap. Svaret var bl.a.: «St.meld. nr. 17(2001-2002) bygger på prinsippene om ansvar, nærhet og likhet. Dette innebærer at ekstraordinære utfordringer må møtes av de ordinære strukturer i samfunnet.» (2001-2002) Jeg er faktisk i tvil om hvorvidt Justisdepartementet forstod hva vi spurte om. Et bredt flertall i komiteene har bl.a. på denne bakgrunn bedt Regjeringen komme tilbake til Stortinget og presentere et totalkonsept som omfatter forebygging, beredskap og krisehåndtering. Flertallet mener også at det bør opprettes et kompetansesenter for totalforsvaret, som ble understreket her også av saksordføreren og tatt opp i forrige replikkrunde, og ber Regjeringen komme tilbake til Stortinget med det på en egnet måte. Her har det også vært folk på banen når det gjelder lokalisering, uten at jeg skal ta det opp her og nå. De samlede ressurser innenfor sivilt beredskap, politiet og Forsvaret skal sikre at samfunnet er rustet til å møte de utfordringene som bl.a. moderne terrorisme representerer. Et totalkonsept må styrke samarbeidet mellom sivilt og militært beredskap og ikke minst definere vanskelige gråsoner i akutte situasjoner. Derfor går også komiteenes flertall inn for at beredskapslovgivningen gjennomgås på nytt, bl.a. med tanke på klargjøring av kommandolinjer. I det hele tatt er det på mange områder vi har måttet be Regjeringen komme tilbake med konkrete løsninger, eller vi har selv konkretisert. Meldingen mangler på enkelte områder viktige strukturelle grep, bl.a. de grepene som ble foreslått av Willoch-utvalget. I tillegg har det etter at meldingen ble lagt fram, vært betydelig internasjonal dynamikk knyttet til trusler mot samfunnets sårbarhet, både gjennom utilsiktede hendelser som flomkatastrofen i sentrale deler av Europa, gjennom de nye informasjonene som er kommet fram i kjølvannet av etterforskningen av terrorangrepene mot USA, og de grusomme terroranslagene vi har hatt i høst. Framtidig beredskap for å forebygge sårbarhet og for å sikre at vi kan takle en krisesituasjon når den oppstår, vil kreve at vi også tenker organisasjon. Selv om det er Sivilforsvaret, Heimevernet, frivillige organisasjoner og de lokale nødetatene som må trå til i en akuttsituasjon, krever framtidens tiltak også sterkere sentral styring, klarere kommandolinjer og bedre retningslinjer for bruk av Forsvarets operative ressurser. Vi støtter forslaget om å styrke fylkesmennenes beredskapsinstruks og lovfestet beredskapsplikt i kommunene. Under flommen i Tyskland og Tsjekkia var det imidlertid den sentrale krisehåndteringen som sviktet. Og på bakgrunn av evalueringen av redningsarbeidet i tiden etter 11. september i fjor oppretter USA nå et eget departement for «homeland security». Det kan tenkes at man skal tenke sentral styring på en ny måte fordi utviklingen skjer på den måten den skjer. Komiteflertallet mener det er nødvendig å gi det videre samfunnssikkerhetsarbeidet en enda klarere prioritering innenfor en spesifikk og strukturert ramme og ber Regjeringen legge fram forslag om en sentral krisehåndteringsenhet som i akutte situasjoner skal ha koordineringsansvar av departement og etater som må være operative i beredskapsarbeidet. Terroristene som plasserte bombene på Bali, visste nøyaktig hva de gjorde. Koordineringen, planleggingen og den enorme sprengkraften forteller om høy kompetanse og veltrente eksperter. Målet for terrorangrepet var ensidig sivilt, og man skapte frykt, kaos, usikkerhet. Turistene rømte landet. Det var selvfølgelig hensikten. Men samtidig med terrorbombene på Bali smalt det i et kjøpesenter i et av våre naboland. Åtte drept, inkludert en selvmordsbomber, 80 mennesker skadet. En forvirret person? Ja, men hvordan kan vi garantere oss mot at ustabile, men teknisk dyktige mennesker i våre egne samfunn påvirkes av selvmordsbombere i andre deler av verden? Jeg tror det gikk bare noen få timer etter at de to komiteene avgav dagens innstilling, så invaderte tsjetsjenske selvmordsbombere et teater med 800 mennesker i Moskva. Hvem hadde ant at det var neste terroraksjon? Det som kjennetegner moderne terrorister, er at de alltid ligger i forkant. Vi kan ikke forutsi eller forutse deres neste trekk. Det har vokst fram ulike aktører og utfordringer som kan true både den kollektive og den individuelle friheten. De konkrete tiltakene som omtales i meldingen, slutter vi oss stort sett til. Det foreslåtte direktoratet for samfunnssikkerhet må, etter komiteens oppfatning, reelt sett bli en ny organisasjon. Vi tar nå ikke endelig stilling til organisering, fordi vi sier at man eventuelt må vurdere å legge inn oppgaver også fra tilsyn når vi får tilsynsmeldingen. Vi tar heller ikke stilling til lokalisering. Det må Regjeringen komme tilbake til Stortinget med. Som det ble antydet i en replikkrunde, opprettes Nasjonal sikkerhetsmyndighet fra 1. januar 2003. NSM ble vedtatt av Stortinget som en del av lov om forebyggende sikkerhetstjeneste allerede i februar 1998. La oss da også slå det fast. I lovens §§ 8 og 9 er det detaljerte beskrivelser av Nasjonal sikkerhetsmyndighets arbeidsoppgaver, og dessuten – Kongen kan gi nærmere bestemmelser om NSMs utøvelse av oppgavene, i henhold til § 9 under Kapittel 3. NSM er for øvrig en oppgradering og en utvidelse av Sikkerhetsstaben. For øvrig var det slik at da forsvarskomiteen og justiskomiteen den 21. juni i år gav klarsignal til å fortsette arbeidet med en del saker selv om komiteene utsatte avgivelsen, var Nasjonal sikkerhetsmyndighet et av de punktene som vi klarerte ut at Regjeringen kunne jobbe videre med. For øvrig fikk forsvarskomiteen – jeg snakker nå for forsvarskomiteen, jeg tror også justiskomiteen har vært i Sikkerhetsstaben – en grundig redegjørelse om Regjeringens forberedelser av Nasjonal sikkerhetsmyndighet som direktorat, altså planleggingen av direktoratet, under vårt besøk der den 2. mars i år. Jeg har registrert for øvrig at SV fremmer et forslag om at det ved «opprettelsen av NSM fastsettes som prinsipp at personer som blir fratatt sikkerhetserklæring» – det skal vel være «sikkerhetsklarering» – «skal sikres innsyn i sin sak». I den før nevnte loven om forebyggende sikkerhetstjeneste vedtatt av Stortinget i 1998, står det i § 25 at: «Den som har vært vurdert sikkerhetsklarert, har rett til å bli gjort kjent med resultatet. Ved negative avgjørelser skal resultatet uoppfordret gjøres kjent for vedkommende. Ved underretning om negativ avgjørelse skal det opplyses om retten til å anmode om begrunnelse og om klageadgangen.» – Det står videre noe om dette. Det betyr vel at man slår inn åpne dører med det forslaget som er lagt fram. Jeg har allerede sagt at meldingen på en rekke områder mangler de konkrete forslagene som Willoch-utvalget hadde. Vi har i innstillingen fra komiteene nevnt IT-sektoren, oljesektoren, næringsberedskap, drikkevannsikkerhet og beredskap mot masseødeleggelsesvåpen. Dette er etter komiteenes oppfatning områder som må vurderes og legges fram for Stortinget til behandling på en egnet måte og ved en egnet anledning. På ett område har vi vært veldig konkrete, nemlig kystberedskap. Stortinget vedtar i dag å opprette en krisestyringskommando for nordområdene på Reitan, en sak det har vært jobbet med i ett og et halvt år. Det er jeg svært fornøyd med. I tillegg mener komiteene at Regjeringen må legge fram forslag om organisering av en trafikksentral i Finnmark, eventuelt i tilknytning til kystradiostasjonen i Vardø. Sivilforsvaret ble nevnt i en replikkrunde. La meg legge til at også fra Arbeiderpartiets side har vi valgt å slutte oss til meldingens hovedprinsipp om at sivilforsvarskretsene skal følge fylkesgrensene, men med to unntak. Det ene er Finnmark, det andre er Nordland. Det kan imidlertid være slik at det kan være hensiktsmessig å trekke den grensen i Nordland et annet sted – det får vi gå i dialog med departementet om. Jeg vil understreke at innstillingen ligger der, men at vi får 20 sivilforsvarskretser og ikke 18. Sivilt beredskap dreier seg også om å være veldig konkret og tenke konkret i akutte situasjoner. Har vi nok plasser for tredjegrads forbrenning på Haukeland Sykehus? Hvordan er transportsituasjonen når denne krisen oppstår? Hvilke samarbeidsrutiner og avtaler har vi med naboland i tilfelle en krise hvor vi trenger helseberedskap? Hvilke etiske vurderinger må gjøres i akutte kriser, av f.eks. helsepersonell? Dette krever opplæring, det krever øvelser, og jeg tror det er viktig at vi understreker akkurat dette. Til slutt: Arbeiderpartiet har valgt å legge til rette for det samme brede flertallet som inngikk det historiske forsvarspolitiske forliket i juni. Vi tror at en slik bredde i sikkerhetspolitikken, både militært og sivilt, skaper stabilitet og trygghet i et stadig mer sårbart samfunn. Det er klart at vi da kompromisser, det skulle bare mangle, for det er slik man kommer fram til løsninger også i Stortinget. Men jeg forutsetter nå at Regjeringen følger opp de anmodninger som ligger i merknadene, om konkret oppfølging av innstillingen.