Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-01-06:
Jeg vil først benytte anledningen til å takke interpellanten for å ta opp et veldig viktig og også alvorlig tema. Den siste tida har det vært en tydelig økning i russiske flyvninger langs NATOs grenser. Denne typen tokt gjennomføres også i internasjonalt luftrom langs norskekysten og mot Nordpolen. Norske jagerfly går rutinemessig på vingene for å identifisere denne flyaktiviteten. Forsvaret overvåker også aktiviteten i luftrommet langs norskekysten ved hjelp av luftvarslingsradarkjeden. Det har ikke vært registrert russisk krenking av norsk luftrom etter oppløsningen av Sovjetunionen. De russiske flyvningene har et flysikkerhetsaspekt, men også et sikkerhetspolitisk aspekt. Jeg vil først adressere flysikkerhetsaspektet. Økt aktivitet i luftrommet øker sannsynligheten for uønskede episoder og hendelser. Rapporten «Dangerous Brinkmanship» spesifiserer 40 hendelser over en periode på åtte måneder der Russland og vestlige land har vært involvert. Rapporten omhandler ikke bare luftfartshendelser, men også hendelser på land og til sjøs. Det er registrert to maritime hendelser i nordområdet, begge knyttet til hendelser i Barentshavet som ikke involverer norske fartøy. Slik vi kjenner de rapporterte hendelsene i luftrommet mellom Norge og Storbritannia, utfordret de ikke flysikkerheten. De mest alvorlige luftfartshendelsene har ifølge denne rapporten funnet sted i luftrommet over Østersjøen. Utviklingen har fortsatt etter at rapporten ble publisert. Det er uakseptabelt at russiske fly skaper farlige situasjoner i europeisk luftrom og truer sikkerheten for sivil luftfart. Det er legitimt for det russiske forsvaret, som for alle andre lands forsvar, å trene og øve sine styrker, herunder å fly i internasjonalt luftrom, men Russland må, i likhet med alle andre, forholde seg til lover og regler for internasjonal luftfart. Russiske militære fly er ikke underlagt norske lufttrafikkregler når de flyr i internasjonalt luftrom. Det betyr at de heller ikke har en juridisk plikt til å være i kontakt med norsk lufttrafikktjeneste ved slike flyvninger. Russiske militære fly benytter ikke det elektroniske identifikasjonssystemet IFF og vil derfor ikke være synlige på de fleste sivile overvåkingssystemer. Militære radarer er ikke avhengig av IFF og vil derfor kunne kunne oppdage disse flyvningene dersom de er innenfor radarrekkevidde. Norge og Russland inngikk i 1990 en bilateral avtale for å ivareta navigasjonssikkerhet for skip og luftfarttøy fra de væpnede styrkene utenfor terriotorialfarvannet. Avtalen spesifiserer bl.a. at aktiviteter utenfor territorialfarvannet som representerer en fare for skipsfarten, eller for flyvninger, skal varsles. I tillegg til at Norge ivaretar NATO-beredskap ved å ha to F-16-fly på QRA-beredskap, har vi god situasjonsforståelse i våre nærområder. Et viktig bidrag til flysikkerheten er å se til at samarbeidet mellom Forsvaret og sivile luftfartsmyndigheter er godt, herunder at nødvendig informasjonsutveksling til sivile luftfartsmyndigheter fungerer. Tilbakemeldingene fra sivile luftfartsmyndigheter er at samarbeidet fungerer godt. Men jeg er hele tiden åpen for å se på om vi kan utdype dette samarbeidet bedre for at flysikkerheten skal bli styrket. Jeg vil nå også adressere det sikkerhetspolitiske aspektet knyttet til den russiske aktiviteten vi er vitne til. Året 2014 kan bli stående som et tidsskille i europeisk sikkerhetspolitikk. Året har gitt omfattende geopolitiske endringer. Russiske folkerettsbrudd i Ukraina og spenningene som har oppstått mellom Russland og vestlige land i kjølvannet av krisen, har vist at fundamentale interessemotsetninger preger Europa. Russland har vist vilje og evne til å bruke militærmakt overfor et naboland for å fremme sine nasjonale interesser. Det er skapt betydelig usikkerhet om Russlands intensjoner som internasjonal aktør. Russlands globale militære aktivitet har økt de siste åtte til ti åra først og fremst som et resultat av økt ressurstilgang i form av penger og materiell. Russiske ubåter og overflatefartøy seiler mer og lenger. Russiske strategiske bombefly er observert fra Portugal til Nordpolen. I våre nærområder ser vi den kanskje mest markante økningen i russisk militæraktivitet i østersjøområdet. NATOs QRA – Quick Reaction Alert – i Baltikum har gjennomført mer enn 100 oppdrag mot russiske fly i 2014. Dette er tre ganger mer enn i 2013. Vi ser flere og mer aggressive flyvninger samt luftromskrenkelser over både Finland, Sverige og Estland. Vi ser dessuten mer seiling, flere øvelser og økt testaktivitet. Den siste tidas tokt med tunge strategiske bombefly over Østersjøen kan ikke leses som noe annet enn en maktdemonstrasjon fra russisk side. Situasjonen i våre nærområder i nord er noe annerledes. Vi har så langt ikke sett en signifikant kvantitativ økning i russisk militæraktivitet. QRA i Bodø har i 2014 gjennomført 49 oppdrag med 74 identifiseringer. Tilsvarende tall for 2013 og 2012 var henholdsvis 41 oppdrag og 58 identifiseringer og 41 oppdrag og 71 identifiseringer. Samtidig er både flyvninger, seilaser, øvelser og testaktivitet i nord preget av stadig større kvalitet og kompleksitet. Økt russisk militæraktivitet kommer etter en periode med nedprioritering av Forsvaret på 1990-tallet og tidlig 2000-tallet. Fram mot 2020 planlegger Russland å tidoble bevilgningene til militært materiell i forhold til hva som ble brukt i foregående tiårsperiode. De samlede bevilgningene til nasjonalt forsvar forventes å utgjøre 4,2 pst. av BNP i 2015. Nordområdene har fortsatt stor militær strategisk betydning for Russland. Det skyldes områdets funksjon som base og operasjonsområde for ubåter som bærer interkontinentale ballistiske atomstridshoder. De russiske styrkene i nordområdene er i ferd med å tilføres nytt og oppgradert materiell, som luftvern, kampfly og helikoptre. Dette i kombinasjon med opprettelsen av en arktisk kommando og arktiske brigader vil kunne medføre økt russisk aktivitet i nordområdene i åra som kommer. Russisk reaksjonsevne og strategisk mobilitet er vesentlig forbedret. Det medfører at varslingstida for militær oppbygging er sterkt redusert. Det har store konsekvenser for forutsigbarheten og sikkerheten i våre nærområder. At Russland velger å projisere makt, slik vi særlig har vært vitne til i østersjøområdet i høst, har en destabiliserende effekt og er derfor svært uheldig. Vår vurdering er at Russland per i dag ikke utgjør noen militær trussel mot Norge. Norge og Russland har en rekke sammenfallende interesser i nord. Vi er begge avhengig av stabilitet og forutsigbarhet i våre nærområder. Norge har, i likhet med våre allierte, suspendert det bilaterale militære samarbeidet med Russland, men vi viderefører samarbeidet med Russland om søk og redning, om grensevakt, om kystvakt i nord. Kontakten mellom Forsvarets operative hovedkvarter og nordflåten opprettholdes også. Noe av den viktigste årsaken til det er nettopp å unngå misforståelser og kunne ha en kontakt som kan bidra til at situasjoner deeskalerer snarere enn eskalerer. De største flysikkerhetsutfordringene finner sted over Østersjøen. Det er begrenset hva Forsvaret kan bidra med i dette området for å styrke flysikkerheten. I nordområdene og langs norskekysten vil Forsvaret fortsette å utveksle informasjon om militære flybevegelser med sivile luftfartsmyndigheter og opprettholde vår beredskap på et høyt nivå. Utviklingen i Russland har stor betydning for norsk sikkerhets- og forsvarspolitikk. Betydningen av å opprettholde evnen til å følge med på utviklingen av russisk militærmakt er vesentlig. Den er vesentlig for å sikre god situasjonsforståelse. Vår militære tilstedeværelse i nord, både nasjonalt og sammen med allierte, vil vedvare som en viktig prioritet fra norsk side.