Henrik Asheim (Høyre), 2015-11-10:
Tidlig innsats er viktig, og jeg vil takke forslagsstillerne for å fremme forslag som løfter en viktig debatt. Jeg tror at vi også i komiteen er ganske enige om viktigheten av dette spørsmålet. I tillegg vil jeg si at det er avdekket en noe forskjellig tilnærming til diskusjonen mellom de forskjellige partiene. La meg bare begynne med å si at komiteen enstemmig har påpekt en del ting. Vi er enige om at det er for mange som faller fra. Det er et tall som har vært høyt altfor lenge, og ingen av oss kan lene oss tilbake og si at vi har alle løsningene. Men mye av dette henger sammen med tidlig innsats. Så vil jeg også minne om de resultatene vi gjennom Kunnskapsløftet har hatt når det gjelder lese- og skrivestrategien – det at leseopplæringen faktisk ser ut til å fungere veldig godt ettersom vi har fått en tidligere innsats der. Dette er erfaringer vi bør ta med oss videre når vi nå også skal løfte f.eks. realfag. Det er verdt å minne om at det allerede er satt i gang en rekke tiltak og prosjekter for nettopp å løfte tidlig innsats: en egen lese- og skrivestrategi, en egen realfagsstrategi, og det settes inn flere ressurser i 1.–4. trinn i et forlik mellom de fire samarbeidspartiene, som også har med seg midler til følgeforskning for å se hvordan dette faktisk fungerer, og hvordan det løfter elevenes kunnskaper tidligere. Jeg vil også løfte frem den etter- og videreutdanningssatsingen som de fire samarbeidspartiene har satt i gang, og som gjør at man løfter kompetansen for den enkelte lærer i klasserommet, som igjen gjør dem i stand til – som frontlinjen i kunnskapssamfunnet – å løfte hver enkelt elev som har behov for det. Av tiltak som på lengre sikt vil gi effekt, vil jeg trekke frem at lærerutdanningen nå utvides til en femårig masterutdanning, og at man innfører et kompetansekrav med tilbakevirkende kraft som i løpet av ti år vil gi alle lærere det løftet de lenge har etterspurt. Så vil jeg også bare trekke frem den flyktningsituasjonen vi nå har. I en tid da man diskuterer innstramming og alle dem som man skal snu ved grensen, er det også en hel del som kommer til å få opphold. Det kommer til å sette norsk skole og skolepolitikk i et litt annet lys. Vi er nødt til å se på ressursene for å tilpasse undervisningen bedre, kanskje for to barn med veldig forskjellig bakgrunn, veldig forskjellig utgangspunkt, men begge med krav på et godt skoletilbud. Den norske opplæringsloven er ganske tydelig på at tilpasset opplæring skal gis. Det som er det store spørsmålet, er hvordan vi nå fremover ruster Norge og skolen for å ta imot enda flere av de elevene som har krav på tilpasset opplæring, og løfte dem med tidlig innsats. Det er her jeg vil advare mot for mye detaljstyring. I tillegg til de tiltakene som jeg nå har ramset opp, med både kompetanseløft innenfor skolen og flere ressurser på 1.–4. trinn, lese- og skriveopplæring og realfagsstrategi, er det et annet mantra som har blitt veldig populært, og det er å si at man ikke skal detaljstyre læreren for mye, si at læreren skal få være lærer. Det er skrevet hele bøker om hvor viktig det er at læreren skal få være lærer. Da blir jeg litt bekymret når de samme partiene – eller i denne sammenheng: det samme partiet – som har vært veldig opptatt av å løfte frem at læreren skal få være lærer, gang på gang nå i denne saken fremmer flere forslag til sentralt styrte tiltak. Jeg tror, for å være helt ærlig, at det er en debatt som er nødt til å komme i større grad enn tidligere. Jeg tror at vi i større grad også må se på hvordan vi skal sette inn ressursene bedre målrettet mot dem som virkelig trenger det. Men da å begynne med, som er Arbeiderpartiets forslag i denne sak – 1) nasjonale standarder for oppfølging av dem som sliter, og 2) sikre automatisk tilrettelegging, altså at vi fra Stortingets og statens side automatisk skal gå inn og lage en slags standard, det kan i verste fall bli en tidstyv. Derfor må vi passe på når vi skal lage den nye skolepolitikken, tilpasse undervisningen til de elevene som trenger det, at dette ikke bare blir mer byråkrati, mer overstyring av læreren i klasserommet – en lærer som vi er opptatt av å styrke statusen til. Så er det sånn at noe av det som jeg er glad for at komiteen også er tydelig på, er at kartleggingen av elevenes ferdigheter er viktig. Det at vi har kartleggingsprøver som gjør at vi kan avdekke hvilke elever som sliter, gjør at vi er bedre i stand til å sette inn ressursene. Her har også kommunene som skoleeiere et ansvar for i større grad å kunne sette inn ressursene. Igjen blir det av og til litt slik at når man skal diskutere det på Stortinget, begynner man å snakke om hvordan man kan overstyre dette, lage nasjonale standarder, gå inn i kommunestyret, overstyre rektor, overstyre læreren og lage egne regler. Det tror ikke jeg gir en bedre skole, og derfor er oppskriften i stedet å sørge for et skikkelig kompetanseløft, sørge for å undersøke hvordan de ressursene som settes inn på 1.–4. trinn, slår ut, og ikke minst sørge for at alle elevene får den opplæringen de har krav på.