Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Med forslaget til forsvarsbudsjett for 2012 inviterer regjeringen Stortinget til en ferdigfinansiering av langtidsplanen for 2009–2012. Budsjettforslaget oppfyller 100 pst. av den bevilgningsmessige økningen som var lagt til grunn i langtidsplanen – ikke 96 pst., som i perioden 2002–2004, eller 98 pst., som i perioden 2005–2008, men altså 100 pst. Jeg er stolt av å være med i en regjering som legger fram et slikt forslag, men jeg er også veldig glad for å være med i en stortingsbehandling der det er så bred oppslutning om hovedtrekkene i forsvarspolitikken. Rammene støttes av flertallet i komiteen, men alle partier legger den vedtatte strukturen til grunn. Jeg er også veldig stolt over at Forsvaret leverer det som loves av modernisering, effektivisering og synlige operative leveranser. Dette budsjettet vil sikre økt operativ evne i Forsvaret: Forsvarsgrenene og HV vil få mer penger i 2012. Våre fartøyer vil seile mer. Våre soldater vil øve mer. Den spisse ende vil få flere folk. Vi vil få materiell for mer enn 8 mrd. kr. Vi satser mer enn noen gang på nordområdene. Forsvaret i Norge ligger helt i front internasjonalt, hva angår både omstilling og budsjettnivå. Hos mange av våre allierte går forsvarsbudsjettene ned samtidig som brutale omstillinger står for døren. Norge har på sin side lagt bak seg mye av den omstillingen andre nå blir tvunget til, og som ett av meget få land i Europa har vi økt bevilgningene til Forsvaret reelt hvert eneste år i hele langtidsperioden. Vi kan derfor bygge nytt, bygge opp og bygge ut. Vi har sikret oss et solid grunnlag som gjør at vi heretter kan tilpasse oss nye sikkerhetspolitiske utfordringer uten å kaste hele strukturen opp til revisjon hvert fjerde år. Dette skaper nettopp en langsiktighet og en forutsigbarhet som er god å ha, stilt overfor et kriserammet Europa og en verden i rask endring. Det at sentrale allierte nå kutter kraftig, gjør det ekstra viktig å holde orden i eget hus og bruke ressursene best mulig. Vi har gjennom perioden tatt klare og tydelige grep for å flytte ressurser fra base- og støttestruktur til operativ evne. Når man gjennomfører omfattende omstillinger som de vi nå har vært igjennom, kommer ikke gevinstene med én gang. Dette er et spørsmål som representanten Svein Roald Hansen var tydelig inne på. Det koster før det begynner å smake, og det er nettopp derfor mange land har vegret seg mot å ta disse nødvendige grepene, ettersom gevinstene først kommer etter hvert, kanskje bortenfor neste valg, mens kostnadene kommer nå. Jeg er derfor svært glad for å kunne si at de positive effektene av omstillingen nå materialiserer seg. Vi ser økt operativ evne i alle forsvarsgrener og HV. Hardt arbeid for å sikre langsiktige gevinster har blitt prioritert framfor populistisk kortsiktighet. I begynnelsen av perioden kostet dette, og det har vært påpekt flere ganger i dag, og fra Riksrevisjonen, at øvingsnivået i f.eks. 2010 var betydelig lavere enn det vi gjerne skulle ønsket. Men det var også varslet. Det var varslet både i selve langtidsplanen og i de årlige budsjettene. Vi valgte å ta den kostnaden. Målsettingene i langtidsplanen gjaldt det nivået vi skulle oppnå ved utgangen av 2012 – ikke noe vi skulle nå midt i perioden. Det er nettopp disse grepene, effektviseringen og en rekke langsiktige investeringer som gir oss et forsvar ved utgangen av 2012 som vil være i balanse mellom oppgaver, ressurser og struktur – for første gang på mange tiår. Dette er rett og slett modernisering av offentlig sektor i meget stor skala. Fullføringen av langtidsplanen innebærer: En betydelig aktivitetsøkning fra 2009 til 2012 i samtlige forsvarsgrener og HV. Flere øver, de øver mer, og de øver oftere. En massiv modernisering med investeringer i nytt materiell, eiendom, bygg og anlegg har funnet sted. Det operative tyngdepunktet er flyttet nordover. Flere, bl.a. representanten Eriksen Søreide, har vært inne på behovet for at Hæren øver på brigadenivå. Det er også helt riktig at den ikke gjorde det i 2010. Men det er en glede å kunne konstatere at det gjorde den i 2011, og det vil den også gjøre – den såkalte Øvelse Rein, med 4 000 deltakere – i 2012, nettopp fordi disse grepene har vært gjennomført. Det har også vært snakket om Sjøforsvarets seilingsdøgn, ikke minst i nordområdene. Det er derfor en glede å kunne si at mens seilingsdøgnene for Sjøforsvaret samlet var på rett under 1 000 døgn i 2010, vil de nå bli på 1 628 døgn, slik planene nå legges. Det er altså en betraktelig forbedring også i forhold til seilingsdøgn. Heimevernets budsjett styrkes betraktelig, med en faktisk økning på 54 mill. kr. Øving og trening økes, og HV vil med budsjettforslaget nå langtidsplanens målsettinger. 50 pst. av områdestrukturen skal øves, og budsjettet legger til rette for at praktisk talt hele områdestrukturen vil være trent i løpet av toårsperioden 2011–2012. Heimevernet vil ha mottatt materiell for til sammen 700 mill. kr i planperioden. Dette er viktig og gledelig, fordi – som flere har vært inne på – Heimevernets helt sentrale betydning i beredskaps- og samfunnssikkerhet har blitt ytterligere aktualisert etter hendelsene den 22. juli. Videreutviklingen av et sterkt, vel trent og tilgjengelig heimevern, ikke minst gjennom innsatsstyrkene, vil være en særlig prioritet for meg som forsvarsminister. Kystvaktens budsjetter har også økt gjennom planperioden, og bevilgningsnivået er hevet med 49 mill. kr. Kystvakten får også en økning i år. Som nevnt innledningsvis, merker jeg meg at opposisjonen i innstillingen reelt sett slutter seg til de hovedprioriteringene regjeringen har lagt til grunn. Det er ingen forslag til større omprioriteringer, men vi finner en del påplussinger. Slik sett blir denne budsjettdebatten tilsynelatende en ren kronekamp. Jeg vil derfor minne om at langtidsplanens sentrale mål var å sikre en bærekraftig utvikling gjennom en systematisk og planmessig satsing på helheten. Forsvarssektoren krever en fast styring, en klar visjon og en fast kurs. Opposisjonens tidligere motstand mot nødvendige strukturkutt ville raskt spist opp de påplussinger de nå foreslår, og mer enn det. Regjeringen leverer et historisk budsjett i den forstand at det vi lovet bevilgningsmessig, også er gjennomført. Samtidig er det reelle utfordringer vi har med oss. Vi har utfordringer, som beskrevet i forslaget, i forhold til leverandørforsinkelser, som gjør at vi ikke får materiell på det tidspunkt vi ønsker. Det gjelder bl.a. Skjold-klasse fartøy. Og selv om NH-90-helikoptrene har begynt å komme, er de fortsatt kraftig forsinket. Det er heller ingen tvil om at vi i 2012 må arbeide hardt med å løse de forvaltningsmessige utfordringene sektoren fortsatt har. Dette er viktig for at Stortinget skal ha trygghet for at pengene brukes mest mulig effektivt, ut fra de vedtak som fattes. Jeg ønsker å gi dette arbeidet svært høy prioritet, da det fortsatt er langt igjen til situasjonen er som den burde være på dette feltet. Så vil jeg si noen ord om det som har vært et stort tema i dag, kostnadsberegninger knyttet til kampflyanskaffelsen. Jeg vil begynne med å si at jeg er enig med representantene Eriksen Søreide, Høglund, Høybråten, Trine Skei Grande og flere andre i at det selvsagt ikke skal være slik at man kommer med nye opplysninger i Canadas eller noe annet lands parlament før man kommer med det i Stortinget. Jeg ønsker et nært og godt samarbeid med Stortinget i denne store og viktige anskaffelsen, som i alle andre saker. Men jeg vil også få lov å presisere at det som har vært sagt, ikke har dreid seg om nye beregninger. Det tallet som tidligere ekspedisjonssjef Røksund ga uttrykk for, er ut fra nøyaktig den samme kostnadsberegningen – nøyaktig den samme – som Stortinget ble kjent med i 2008. Det som gjør at han har brukt et annet tall, er at han har valgt å bruke reelle kroner fra 2011-utgangspunkt, i stedet for nåverdiberegning i 2008. Det er altså ikke uttrykk for en justert vurdering av hva kostnaden er, men en annen måte å uttrykke det samme tallet på. Det tallet som har versert, har ikke Stortinget hørt før. Men denne måten å beregne på, er Stortinget vel kjent med. Man vil huske at da min forgjenger inviterte Stortinget – og fikk tilslutning – til anskaffelse av treningsfly, ble det gjort en oppdatering av investeringskostnaden for nye kampfly. Det som i sin tid var kjent som 42 mrd. kr, som altså var nåverdi 2008, var i 2011 i reelle kroner 61 mrd. kr, eller nærmere bestemt 60,2 pluss en liten økning i den reelle kostnaden. Det er altså nøyaktig – og jeg sier nøyaktig – den samme beregningen som Røksund valgte å gi uttrykk for da han svarte på et spørsmål om hvordan våre beregninger finner sted. Jeg understreker igjen at det skal ikke være noen tvil om at nye tall skal komme hit først, og det gjør de da også. For jeg planlegger å komme hit med et oppdatert grunnlag tidlig på våren. Det vi har hørt så langt, er rett og slett en annen måte å uttrykke det samme tall på ut fra en regnemåte som i prinsippet tør være kjent. Men jeg gjentar igjen behovet for en nær og god dialog om disse spørsmålene. Jeg er stolt av et forsvar som ikke bare leverer omstilling og operativ evne på hjemmebane, men som også høster internasjonal anerkjennelse for sine utenlandsbidrag. Det er all grunn til å fortsette den linjen som regjeringen har lagt til grunn i denne perioden, og det kommer vi tilbake til også etter 2012, med den nye langtidsplanen for Forsvaret.