Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Takk til saksordføreren for en grei redegjørelse for saken, som bygger på at Arbeiderpartiet mener at varslere trenger et sterkere vern. Det bygger vi både på forskning, på saker i media og på en rekke henvendelser fra fortvilte enkeltpersoner. Den direkte foranledninga til forslaget er Monika-saken i Hordaland politidistrikt og rapporten fra advokat Jan Fougner, bestilt av Justisdepartementet. Politietterforskeren har fått mest oppmerksomhet i media, men saken omfatter også tre andre varslere – to politiadvokater og en HMS-ansvarlig. Den ene politiadvokaten leverte ny varslersak om gjengjeldelse etter omplassering. Fougners rapport er knusende. Den gir etterforskeren medhold i at han varslet forsvarlig, og at arbeidsgiveren hans brøt arbeidsmiljøloven. Varslerklimaet på arbeidsplassen var dårlig. Han ble selv definert som problemet og endte opp med å bli syk. Fougner sa følgende om arbeidsgivers håndtering: «De har ikke forstått reglene. Det er helt klart at dette var et lojalt varsel, det var saklig og fornuftig. Det var et skoleeksempel på hvordan man skal varsle internt.» Den 20. mars i år ble leder av Politiforbundet intervjuet på Dagsrevyen, der han anbefalte sine medlemmer å la være å varsle, fordi konsekvensene for den enkelte er for store. Dette skjer altså, til og med i offentlig sektor, til tross for at Stortinget gang på gang har vært krystallklar på at varsling er ønskelig, nødvendig, skal tas på alvor og absolutt ikke møtes med represalier. Hadde saken fra Hordaland enda vært et unntak – dessverre er det mye som tyder på at det ikke er tilfellet. Stortinget har behandlet varslerbeskyttelse i hver eneste stortingsperiode siden 2001, kanskje også før. I 2004 ble det vedtatt ny og skjerpet grunnlovsbestemmelse om ytringsfrihet. I 2006 vedtok Stortinget ny bestemmelse om vern av varslere i arbeidsmiljøloven § 2-4. Vi tydeliggjorde at varsling er lovlig og ønsket, internt og eksternt. Vi styrket vernet mot gjengjeldelse i § 2-5. Arbeidsgiver må bevise at varslingen eventuelt er urettmessig, og at gjengjeldelse ikke har skjedd. I forrige periode behandlet vi to representantforslag fra henholdsvis Venstre og Fremskrittspartiet og i denne perioden en interpellasjon fra dagens saksordfører, som jeg for egen del fikk tillatelse til å hente poenger fra, til mitt innlegg da Europarådets parlamentarikerforsamling i juni i fjor behandlet sak om varslervern i et menneskerettighetsperspektiv. Da ble ønsket om en ny konvensjon til beskyttelse av varslere vedtatt, med støtte fra den norske delegasjonen. Ministerkomiteen i Europarådet, der også Norge deltar, oppfordret i 2004 alle medlemsland til å vedta et normativt, juridisk og institusjonelt rammeverk til beskyttelse av varslere. Likevel får vi altså stadig nye eksempler på kraftig uforstand fra uansvarlige arbeidsgivere som ikke kjenner, eller som overser, sine forpliktelser. Når vi ser hva som kan skje i offentlig sektor, kan en bare lure på hva som skjer privat. De nye bestemmelsene i arbeidsmiljøloven er evaluert, bl.a. av Fafo. Sammenlignet med andre land står det ikke så aller verst til i Norge. Våre bestemmelser er mer omfattende enn i de fleste andre land. Det varsles oftere her. Færre utsettes for represalier. Halvparten av dem som varsler, mener det har ført til forbedringer. På den annen side sier halvparten av norske arbeidstakere at de unnlater å varsle av frykt for represalier. Det er 50 pst. for mye. Vi har flere dårlige eksempler, også fra tida etter at de nye bestemmelsene trådte i kraft. Arbeiderpartiet hadde derfor håpet at våre forslag ville blitt vedtatt i dag; at virksomheter skal pålegges å innføre rutiner for varsling; at retten til anonym varsling skal fastslås, men at muligheten til fortrolig varsling også skal tydeliggjøres; at vernet mot gjengjeldelse skal styrkes; at det ikke er adgang til å begrense ytringsfriheten, verken for offentlig eller for privat ansatte; at alle – både faste, midlertidige og innleide – er omfattet, og at trepartssamarbeidet må styrkes fordi evalueringen viser at det er lettere å varsle når det er tillitsvalgte på arbeidsplassen som kan bistå. Det skjønner vi av innstillinga ikke kommer til å skje her i dag. Subsidiært vil vi derfor stemme for flertallsforslaget om en bredt sammensatt ekspertgruppe. Det er i hvert fall et skritt i riktig retning. Helt til slutt: Vi er enig med SV og Senterpartiet i at det kan være behov for å gjennomgå styringsmodeller i offentlig sektor, men vi mener at det er en annen debatt, og at det her gjelder å holde fokus på varslernes sak.