Dag-Inge Ulstein (Kristelig Folkeparti), 2021-04-22:
Pandemien har gjort det vanskeligere å nå målet om å utrydde all ekstrem fattigdom i løpet av dette tiåret, men den har også gjort det enda viktigere at vi nettopp når det målet. Derfor opprettholder vi prinsippet om å bruke 1 pst. av vår nasjonalinntekt på dette i en tid med vanskelige budsjettprioriteringer. Derfor opprettholder vi samarbeidet med våre 16 utvalgte partnerland i utviklingspolitikken, slik at vi bidrar til de selvforsterkende ringvirkningene som skal til for å skape den beste og mest varige formen for utvikling, nemlig den formen for utvikling som et land og et folk skaper selv. Derfor takker jeg representanten Navarsete for at hun reiser en debatt som belyser utviklingsmulighetene i et av våre viktigste samarbeidsland, Nepal, og som også forteller oss noe om de mest grunnleggende forutsetningene for å skape bærekraftig vekst. Fjellandet ved Himalaya gir oss på mange måter utsyn og oversikt når det gjelder både utfordringene og løsningene, som er felles for mange. Samarbeidet vårt med Nepal går, som interpellanten sier, langt tilbake i tid. Det er mange sterke historier helt fra slutten av 1950-tallet, som den om læreren Ingeborg og mannen hennes, Odd Hoftun, vannkraftingeniøren – om deres innsats som ble til et sykehus, en yrkesskole, et energiprogram og en energitilgang som vi ser fruktene av den dag i dag. Samarbeidet er tuftet på det som var sentrale byggesteiner da Norge selv tok steget fra fattigdom til velstand og velferd, nemlig demokrati og godt styresett, utdanning, vannkraft, matproduksjon, kvinners rettigheter og deltakelse i arbeidslivet og et aktivt sivilsamfunn som kan ta egne initiativ og skape utvikling nedenfra. Det er ikke tilfeldig at det er nettopp de byggesteinene som også gjennomsyrer bærekraftsmålene som vi alle er blitt enige om å nå innen 2030. La meg også legge til et annet avgjørende prinsipp – et prinsipp som også er selve grunnmuren i regjeringens utviklingspolitikk, nemlig at ingen skal utelates. De mest marginaliserte må inkluderes for at vi skal kunne nå bærekraftsmålene. Derfor har vi trappet opp innsatsen for å nå de mest sårbare gruppene. Regjeringens strategier tar også utgangspunkt i partnerlandenes egne utviklingsplaner. Det er jo landenes egen innsats for vekst og velferd vi skal fremme. I det bilaterale samarbeidet med Nepal er det et engasjement på flere områder: utdanning, styresett og fornybar energi. I tillegg går det støtte gjennom flere kanaler til matsikkerhet, likestilling, menneskerettigheter, helse og klima. Og dette er ikke separate siloer. Nei, de henger sammen: likestilling, matsikkerhet, helse og klima, og jeg skal vise til noen av prosjektene som beskriver nettopp det. Skal det godt utbygde sivilsamfunnet i Nepal bli en virkelig kraft for utvikling nedenfra, oppnår vi mest ved å la dem samarbeide med våre egne frivillige organisasjoner. Her som ellers er sivilsamfunnet våre øyne og ører ute i felten og blant de mest effektive iverksetterne av utviklingspolitikken som vedtas i denne salen. Nesten en tredjedel av støtten til Nepal går via sivilsamfunnet og er nettopp knyttet til sårbare grupper og prosjekter innenfor matsikkerhet, ernæring osv. Det blir ingen utvikling uten det som mest av alt setter jenter og gutter i stand til å ta en jobb og kanskje også skape jobber for andre, nemlig utdanning. I Nepal er målet å få alle barn, også barn fra marginaliserte grupper, til å starte på skolen og fullføre utdanningen. Vi er også med på å heve kvaliteten på undervisningen og gjøre den relevant, slik at foreldrene ser nytten av å sende barna til skolen. Etter jordskjelvene i 2015 har vi bidratt til gjenoppbygging av 58 skoler – i tett samarbeid med norsk og nepalsk sivilsamfunn. Under pandemien har betydelige deler av midlene som var bevilget til utdanning, blitt brukt til å sikre god hjemmeundervisning. Mye av vår støtte til Nepal ble omdisponert til slik pandemihåndtering. I tillegg gjorde vi en tilleggsbevilgning på 10 mill. kr, med støtte til et prosjekt for utsatte barn, til en psykisk helse-krisetelefon for barn og unge i regi av et sykehus som vi også er i tett samarbeid med. Behovene har dessverre også der økt dramatisk under pandemien, som en konsekvens av skolenedstengning og restriksjoner. Godt styresett er også viktig. Etter fredsavtalen i 2006 og med den nye grunnloven har det vært avgjørende med en vellykket overgang til en ny maktfordeling mellom sentrale og lokale myndigheter. Norge bidrar derfor med kompetanseutvikling på provins- og kommunenivå. Gjennom FN støtter vi kompetansebygging for de nye politikerne som er kommet til for å bygge landet, og dette har vært et avgjørende prosjekt for å sikre representasjon og faktisk involvering av kvinner og marginaliserte grupper. Under et møte i 2019 var det inspirerende å høre hvor viktig nettopp dette kunnskapsarbeidet var for at de skulle kunne bruke grunnloven til å utvikle det lokale selvstyret. Vi vet hvilken kraft Grunnloven har gitt den økonomiske utviklingen i Norge, og vi vet hvilken rolle vannkraften har spilt også her. Å bringe strøm ut til folket er kanskje det enkelttiltaket vi har i Nepal som kan gi raskest økonomisk utvikling. Som nevnt: Det norske sivilsamfunnets vannkraftengasjement på 1960-tallet la grunnlaget for utbygging av vannkraftverk, overføring av kompetanse og utbygging av strømnett. Under mitt besøk i Nepal i 2019 undertegnet vi en flerårig avtale med Asiabanken om utbygging av et nett som skal bringe strøm ut til en av de fattigste og mest folkerike provinsene. Vannkraft bidrar også til renere luft og bedre helse i et land hvor det fortsatt fyres på gamlemåten med bål på gulvet og uten avtrekk og pipe. Et annet bidrag til kampen mot ikke-smittsomme sykdommer i Nepal er at vi har vært med på å bygge landets første barnepsykiatriske klinikk. Den ble åpnet i vår. Vi ser at også i Nepal har pandemien ført til økt vold i hjemmet. Rapporter viser at selvmord blant unge jenter har økt med 40 pst. under nedstengningen. Derfor har Norge det siste året doblet sin støtte til FNs befolkningsfonds innsats for å bekjempe kjønnsbasert vold i Nepal – fra 4 mill. til 8 mill. kr årlig. Vår bistand via sivilsamfunnet i Nepal går til flere formål og sektorer: utvikling av lokalsamfunn, menneskerettigheter, miljø og klima, matsikkerhet, tiltak for mennesker med funksjonsnedsettelser og tiltak for bl.a. daliter. Nepal har et mangfoldig sivilsamfunn med stor evne til å bekjempe fattigdom og fremme ytringsfrihet og andre menneskerettigheter. Det skaper store ringvirkninger, noe jeg selv fikk se og høre da jeg var på et såkalt virtuelt besøk i Nepal nå i mars. Noe av det som kan skape aller flest ringvirkninger, og som gir størst evne til å skape sin egen vekst, er økt matsikkerhet. Gjennom handlingsplanen for bærekraftige matsystemer, som vi la fram i 2019, og som ble referert til av interpellanten, støtter vi over 50 tiltak med om lag 1,2 mrd. kr. I Nepal, som ellers i verden, gjelder det å utnytte den nære koblingen mellom matsikkerhet og klimainnsats og mellom matsatsingen og den nye strategien for klimatilpasning, forebygging av klimarelaterte katastrofer og sultbekjempelse som vi la fram 12. april. Norsk støtte har bidratt til å utvikle det som er blitt en forskningsinstitusjon i verdensklasse, særlig når det gjelder klimaendringene i Himalaya og Hindu Kush: ICIMOD. ICIMODs forskning har gitt økt forståelse av hvordan klimaendringene påvirker økosystemer og landbruk, og støtter bønder med praktiske tiltak, slik at de kan ta i bruk ny teknologi, dele kunnskap om mer naturbaserte løsninger og få fram avlinger som er tilpasset klimaendringene. Det gir økte og mer forutsigbare avlinger, økte inntekter og mulighet til å investere tilbake igjen i sine egne lokalsamfunn. Siden jordbruket i Nepal i stor grad drives av kvinner, styrker det også likestillingen, og likestilling styrker som kjent både velferd og velstand. Takket være ICIMODs digitaliseringsinnsats har bøndene nådd markedene med sine varer også under pandemien. I november 2019 besøkte jeg en klimautsatt landsby som en del av ICIMODs prosjekter. Ut med helseskadelige kjemikalier, inn med mer naturbaserte løsninger: oppsamling av regnvann, solkraft til vannpumper, biogjødsel, biogass, nye typer avlinger og digitale løsninger. En av bøndene fortalte meg at hun hadde tjuedoblet omsetningen takket være en app på telefonen som ga henne tilgang til både værmelding og marked. Som interpellanten på en engasjerende måte framhevet, er arbeid knyttet til landbruk og matsikkerhet utrolig avgjørende for å utrydde fattigdom, oppnå bærekraft og at ingen må utelates. Nå – for å motvirke mange av de forsterkede utfordringene pandemien har ført til: 70–80 pst. av dem vi må nå for å utrydde fattigdom og bekjempe sult, lever nettopp av småskalajordbruk. Derfor vil jeg takke både for engasjementet og for muligheten for denne viktige debatten.