Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-04-08:
Også her må jeg si at jeg er glad for mange av synspunktene som en samlet komite har fremført, med, slik jeg tolker det, ganske sterk kritikk av forsvarsledelsen og Forsvarsdepartementet. Jeg synes også at innstillingen er en slags oppreisning for generalmajor Leif Sverre Rosén, som ble utsatt for ganske sterk kritikk i mange sammenhenger. Han sa selv i høringen at han følte seg presset ut av Forsvaret, fordi han hadde varslet, sagt fra, om mangelfull sanitet. Etter sin veldig sterke uttalelse om at han ikke ville sende sin sønn til Afghanistan, ble han innkalt og fikk omtrent refs og kom etter hvert i en situasjon hvor han følte at han ble presset til å undertegne en avtale, som han egentlig ikke hadde lyst til, idet han hadde hatt lyst til å fullføre sin tjeneste i Forsvaret. Der vil jeg bare vise til den skriftlige gjengivelse av høringen som er vedlagt komiteens innstilling. Svein Roald Hansen sa at dette også er en personalsak i Forsvaret som Stortinget i utgangspunktet ikke bør mene noe om. Jeg vil også der få lov til å melde min uenighet. Hvis, og i dette tilfellet når, det avdekkes en sterk kritikkverdig personalpolitisk håndtering på flere områder, ikke bare i Rosén-saken, men også i andre saker, som går ut over Forsvaret og forsvarsevnen og kanskje forsvarsvilligheten til mange offiserer - fordi man i stedet for å møte forståelse hos sin ledelse, møter kritikk - da er det selvsagt en oppgave for Stortinget å komme med sine synspunkter, det være seg personalpolitikken enten i Forsvaret eller andre steder. Og det er uro i enkelte deler av statsforvaltningen. I går var det et møte om uro i en bedrift. Det er klart at det også har å gjøre med Stortingets overvåking og kontroll av statsrådenes embetsutøvelse og hva statsrådene gjør overfor sjefer også i ytre etat som viser mangelfull forståelse og respekt for sine ansatte. Her er det også, etter min oppfatning, helt klart at det var budsjettmessige hensyn, som gjorde at etter en lang rekke henvendelser fra generalmajor Leif Sverre Rosén og fra andre som hadde ansvaret i Afghanistan, om mangelfull sanitet, så var det snakk om mangel på penger. Hadde da statsråden på et langt tidligere tidspunkt sagt at det å ha en forsvarlig sanitet er en prioritert oppgave, og at vi får finne frem til flere lokkemidler for å få folk til å stille opp, vet vi at i alle sammenhenger er det mulig. Da det så til slutt ble gjort, fikk man jo på plass avtaler - dyre avtaler - som det kanskje må ses på for fremtiden. Men det har vist seg, i det øyeblikket man tok initiativ, etter at det var blitt offentlig, og etter at Stortinget begynte å engasjere seg, at statsråden burde ha gjort dette tidligere. Jeg tillater meg å si at jeg synes også at dette burde Forsvarets ledelse ha tatt tak i, stått langt mer oppreist og sagt at dette nærmer seg å være uforsvarlig. Det er en plikt også for forsvarsledelsen. Hvis de mener det er uforsvarlig å opprettholde en tjeneste som følge av enten mangelfullt utstyr eller mangelfull sanitetstjeneste, og det går ut over sikkerheten til soldatene - når alle politikere har sagt at sikkerheten skal stå i høysetet - bør man stå oppreist og si at enten må vi trekke soldatene hjem eller så må man fremskaffe de pengene som skal til for å betale for det som alle politikere har sagt er viktig, nemlig sikkerhet, og ikke la dette skusles bort. Det går an å gjøre det langt, langt bedre enn det som er vist i denne saken. Slik vi vurderer det, og det har vi tillatt oss å si, fikk vi under høringen klare signaler på at generalmajor Leif Sverre Roséns svar synes å være meget solide og troverdige, og disse stod etter vår oppfatning i kontrast til forsvarssjefens beskrivelse av situasjonen. Vi finner videre at Forsvarsdepartementets behandling av generalmajor Leif Sverre Rosén i denne saken har vært meget kritikkverdig, og at sanitetssjefens versjon av prosessen i forbindelse med fratredelsesavtalen synes å virke troverdig. Det var helt på grensen til at dette også ble formulert i forslag til votering i form av et daddelvedtak, men akkurat på dette punktet lot vi altså tvilen falle tiltalte, statsråden, til gode.