Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-12-13:
Det er noe merkelig med kulturdebatter i Norge. Også i dag har vi hatt en debatt omkring profilen til de enkelte partiene i kulturpolitikken og også prioriteringene, men så viser det seg at de fleste prioriteringene og profilene nok blir lagt etter press og lobbyvirksomhet fra personer og organisasjoner utenfor huset. Det siste eksemplet er jo norsk film. Først hadde en foretatt et såkalt kutt, men etter å ha opplevd massiv kritikk fra filmmiljøet, snur politikerne 180 grader, og ikke bare snur de i forhold til de 20 millionene, de øker også tilsagnet. Folk innenfor dette miljøet starter en demonstrasjon utenfor huset her, en massiv demonstrasjon som sikkert koster en hel masse ressurser, og de får gjennomslag. Dette er for meg et bevis på at de som har de beste kontaktene, og som allerede kanskje har de største overføringene og ressursene, får kulturmidlene, og at vi også i framtida vil få oppleve den organiseringen, at det er de samme og de sterkeste grupperingene og organisasjonene som får størstedelen av disse midlene, som min kollega Bredvold var inne på i sitt innlegg tidligere i dag. Det som er problemet, er at det politiske flertall på en måte ikke tør å ta kontroversielle vedtak i frykt for å få uvenner i det kulturelle miljø. Det fins ingen profil og ingen prioritering i forhold til kulturpolitikk, er min påstand. Så har det blitt fremsatt en hel masse påstander om Fremskrittspartiet og Fremskrittspartiets kulturpolitikk, usanne og upresise fremlegg av vårt budsjett, fra andre representanter. Ja, Fremskrittspartiet har lagt fram et subsidiært forslag innenfor de nye rammene, rett og slett for å vise flertallet i Stortinget at det går an å gjøre dette annerledes. I utgangspunktet kutter vi 900 mill. kr på vårt alternative budsjett, men når vi blir tvunget til å bruke de 900 millionene, forteller vi Stortinget hvorledes vi vil bruke disse midlene, og da går de til grasrota og nærmest brukeren: halvparten til frivillige lag og organisasjoner og den andre halvparten øremerket til kommunene, som representanten Helleland hengte seg så opp i. Ja, vi øremerker midlene til kommunene, og vi legger føringer på det at kommunene skal bruke dem til uorganisert kulturarbeid i kommunene for barn og ungdom. Det ønsker vi å gjøre med midlene. Vi er også inne på dette med valgfrihet. Hvem er det som skaper størst valgfrihet for den enkelte gjennom sine alternative budsjett? – Jo, det må være Fremskrittspartiet, som har om lag 28 milliarder kr i skatte- og avgiftslettelser. Det betyr valgfrihet for folk flest. Det åpner for valgfriheten, og her har Høyre misforstått. Høyre har ingen profil, for Høyre vil gi til alle sammen, uansett. Fremskrittspartiet har i hvert fall en profil: Vi tør å ta de kontroversielle kuttene overfor de sterke grupperingene innenfor kulturmiljøet, det være seg innenfor opera, teater eller hva som helst, vi tør å ta dem. Vi vil ikke være med lenger på den dansen, at godt voksne, oppegående Høyre-folk, senterpartifolk, fremskrittspartifolk skal bli subsidiert med tusenvis av kroner fordi de går på en teaterforestilling. Vi ønsker at godt voksne, oppegående menneskene skal ta de kostnadene selv, og så får vi heller bringe kulturmidlene dit hvor det ikke er store ressurser fra før, bruke dem til barn og unge og eldre og folk som har lite fra før. Det er Fremskrittspartiets profil i kulturpolitikken. Derfor syns jeg det er litt latterlig når flere representanter på en måte har fremsatt påstander om at vi i Fremskrittspartiet er frekke når vi tillater oss å bruke midler som vi i utgangspunktet ikke hadde. Vi har rett og slett gjort det for å vise Stortinget at det går an å gjøre det på en rettferdig måte.