Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-05-22:
Det er alltid tilfredsstillende at representanten Lønning kommer tilbake i debatten. Det er også en glede å få en tekstanalyse av en så lærd person. Jeg skal ikke gå inn i det annet enn å si at utenriksministeren er en del av diplomatiet, det kan jeg altså bekrefte. Ordet «krevende» synes jeg passer på veldig mange av livets utfordringer, både private, personlige og politiske. At man kan nyansere slike ord, er jeg også enig i. Jeg skal beskikke meg slik at jeg i kommende redegjørelser skal forsøke å lage et bredere spekter. Det er ganske riktig, som representanten Lønning sier, at dette med realpolitikk er et tilsvar på Fremskrittspartiets helt legitime utfordring om at de mener vi legger for lite vekt på det som er nærområdets interesser. I det ligger det for meg et underliggende budskap om at den - hva vi kan kalle - tradisjonelle realpolitikken handler om at vi måler våre interesser omtrent ved landegrensen og det som ligger veldig nært på oss. Hvis jeg bruker ordet «moderne», er det for å si at realpolitikk, som for meg handler om å ta tak i de reelle utfordringene, det som er reelt, i dag er et mye, mye bredere spekter. Geografisk avstand får mindre betydning, det som er langt borte eksisterer kanskje ikke lenger fordi det kan være veldig nært. Vi må ha evnen til å ta det inn over oss. Jeg brukte ikke ordet «realpolitikk» i forbindelse med dette med boikottdebatten. Der mener jeg at representanten Solberg, partifelle av Lønning, gav et godt svar. Hun sier at hvis ikke alle er med, virker det sjelden. Sør-Afrika er unntaket, der har det altså virket. FNs sikkerhetsråd gav et mandat, de aller, aller fleste var med. Når det gjelder Burma, beskriver jeg situasjonen. Der er nabolandene ikke med, handelen florerer, investeringene florerer, og den politiske støtten til regimet, sånn sett, opprettholdes. Jeg bare setter på dagsordenen at vi også må gå etter og etterprøve våre virkemidler - det har ikke noe å gjøre med våre holdninger - og til tider våre ytringer. Norge har gått inn for målrettede tiltak i forhold til Hviterussland, sammen med EU-landene. Vi har gjort det samme i forhold til Burma. Det kan heller ikke være slik at alle ting må virke over natten for at de skal være legitime. Det er jeg enig i. Jeg har ønsket å ta en debatt om den blinde troen på at sanksjoner og boikott virker. Så vil jeg si: Raymond Johansen er en erfaren person både i humanitært hjelpearbeid og politisk. Får han anledning under denne reisen, vil det ligge veldig langt framme i hans oppmerksomhet å ta opp alle disse spørsmålene. Skulle det by seg en mulighet, også for å møte dem på den andre siden i det politiske bildet, vil han selvfølgelig bruke de mulighetene. Det er ikke noe vi flagger med stor oppmerksomhet i forkant. Men jeg tror det er viktig i denne situasjonen å få fokus over på det begrepet som Høybråten selv har brukt: «det humanitære imperativ», i en situasjon hvor altså hundretusenvis av mennesker kan stå i fare for å dø. Da må vi altså sette en god del annet til side av det som står i overskriftene i forhold til hva vi forsøker å gjøre noe med under besøket. Men igjen: Holdningene våre på dette området er det ingen tvil om. Her er det bred enighet i Stortinget, og vi gjør det vi kan for å nå de målene.