Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-02:
Det ble sagt at statsråden må ha det siste ordet hvis vi skal få til dette, for hvis ikke, så lar en markedet få styre. Ja, ønsker vi et samfunn der statsråden skal sitte og bestemme om Schenker skal sende en container med skip, tog eller lastebil fra Oslo til Drammen, fra Oslo til Tønsberg, fra Oslo til Kristiansand? Det kan vi selvsagt ikke ha! Derfor er det markedet – ved at det er logistikkselskapene, eierne av transporten – som tar valgene om hvilke virkemidler, hvilke transportformer man velger. Vi kan ikke ha et samfunn der politikerne skal sitte og ta slike beslutninger. Men det samfunnet skal ha, er en regjering som faktisk legger til rette for at det blir mer attraktivt å sende varer med skip og jernbane, for en skal ta inn over seg helheten i at det koster mye penger i vedlikehold på vei å sende mer gods på lastebil. Det sliter mer på veiene, det øker transportvolumene, det reduserer trafikksikkerheten, og det reduserer framkommelighet. Der vi kan få mer gods over på jernbane og skip, frigjør en kapasitet på veiområdet til andre ting, og en reduserer vedlikeholdskostnadene. Derfor er det viktig, som jeg nevnte, at vi ser kysttransporten som en del av transportmønsteret på land, og derfor er det viktig at dette ansvaret nå ligger i Samferdselsdepartementet i stedet for å ligge som en del av fiskeripolitikken, slik det var før. Dette mener jeg i seg selv viser en annen måte å tenke på med dagens regjering enn med forrige regjering. Så er det viktig at vi ser på hvilke kostnader som tillegges de ulike transportformene. I dag dekker skipsfarten stort sett alle sine kostnader selv. Jernbanen er sterkt subsidiert, og veitransporten betaler veldig mye av sine – og andres – kostnader. Da må vi også se på hvordan vi kan gjøre endringer her. Men det er altså jernbanen som kommer best ut, og lastebilnæringen som betaler mest. Så det er ikke slik at lastebilnæringen i utgangspunktet har en fordel, men lastebilnæringen har en fordel ved at også bilistene er med og betaler for den infrastrukturen som ligger i bunnen. Så her kan det være ulike ting som gjør at lastebilnæringen kommer bedre ut enn det de burde, og at skipsfarten kommer dårligere ut. Vi må sørge for at vi får et jevnere konkurransegrunnlag her, som gjør at når Bring, Schenker og andre – eller Bama, Toro etc. – velger sine transportløsninger, så får de et incentiv til å velge skipsfart der det er mest hensiktsmessig, men det er ikke hensiktsmessig i alle områder. Så må vi også se på de mulighetene som finnes, og representanten fra Høyre tok opp dette med Fjordline – beklager at jeg ikke nevnte det i forrige omgang. Det er en del områder der det går tjenester i dag, der vi med letthet kunne ha fått lastebilene over på skip i stedet for at de må kjøre mellom Bergen og Stavanger. Dette er noe det jobbes med. Men det vi har sett, er jo at det ikke bare er taxfree som er en utfordring; det er også sterke krefter i fagbevegelsen som ser på dette som et problem, fordi skipet de skal gå med, er dansk og ikke norsk – og bare der kommer altså miljømålene i konflikt med litt gammeldags tenkning i enkelte fagorganisasjoner. Dette er også ting som viser hvorfor dette ikke ble løst de siste åtte årene, men vi har til hensikt å få løst det, og vi har god dialog om problemstillingen. Det er for meg viktig at mer av det godset som kommer til Norge, kommer med skip eller med jernbane, for når det gjør det, så går det sannsynligvis lenger oppover kysten eller lenger inn i landet på kjøl eller på jernbane. Hvis det først kommer til Norge på lastebil, blir det sannsynligvis levert helt fram til døren med lastebil. Når vi ser på transportmønstrene i Norge, ser vi altså at jernbane har en rimelig god konkurranseevne fra Oslo til Trondheim, fra Oslo til Bergen, fra Oslo til Stavanger. Skipsfart har en rimelig god konkurranseevne på de samme strekningene, men fra Gøteborg til Oslo er det i all hovedsak lastebil det kommer med. Det er der vi må gjøre en jobb, og det er der denne statistikken ikke fanger det opp. Hvis vi hadde klart å få mer av godstransporten som kommer innenlands, over på kjøl, så hadde vi vunnet fram veldig mye her. Men mye av dette kommer på kjøl på bulk, det som kommer til Vestlandet, kommer på kjøl. Vi må få en statistikk som tar mer hensyn til all form for transport på sjø, så vi får mer reelle sammenligningstall, og da er det altså uheldig når en kun tar med seg NOR-skip i innenlandstrafikk, og ikke tar med seg utenlandske eller NIS-registrerte skip. Dermed blir statistikken en viser til, litt for dårlig. Den underslår den transporten som skjer til sjøs, som i dag ligger i skyggen. Men igjen: Vi jobber iherdig for å få mer gods over på sjø. Men det på en måte å få et eget mål, ja, målsettingen – det er jo virkemiddelbruken som er den viktigste. Vi har sett at det har blitt satt klimamål i mange, mange år i mange klimameldinger uten at en har innfridd dem, fordi virkemidlene ikke følges opp. Da er det bare å vise til at Kystverket er en av budsjettvinnerne, og en annen av budsjettvinnerne er altså jernbane. Sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre har denne regjeringen sørget for at for første gang på lang, lang tid vil vedlikeholdsetterslepet på jernbanen bli redusert neste år. Vedlikeholdsetterslepet på jernbanen vokste med nesten 1 mrd. kr årlig under den forrige regjeringen. Til tross for at alle sa at vi skulle ha mer gods over på jernbane, så valgte en ikke å prioritere vedlikehold av jernbane. Og det gjorde at når en kom til 2009–2010, så begynte jernbanen å bli så nedslitt og hadde så mye kanselleringer at folk sluttet å bruke jernbanen – uavhengig av hva politikerne hadde som overordnet festtaler – rett og slett fordi logistikkbransjen trenger å vite at varene kommer fram når det er avtalt. Det er det samme en må få til på skipsfart: Det er for mye forsinkelser en del steder på rutene fordi det tar for lang tid i havnene, og det har også vært mange konflikter i havnene som illustrerer utfordringene som finnes. Derfor må også nærskipsfarten kunne vise mer pålitelighet på tid og lavere kostnader med «handling» i havnene for at en skal få opp konkurranseevnen. Da nytter det ikke bare å peke på Kystverket eller på en statsråd. Det er viktig å peke på markedet, for det er så utrolig mange aktører som har innflytelse på de valgene som blir tatt, og de kostnadene som påføres. Det er derfor en statsråd alene verken kan eller bør ha ansvaret, men en statsråd skal ha ansvaret for de offentlige delene av denne sektoren, og jobbe i tråd med de politiske målene en har. Og dette har vi sørget for ved at Kystverket er innlemmet i transportsektoren, altså i Samferdselsdepartementet og ikke i fiskerisektoren, slik det var før.