Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2015-04-14:
Først av alt en stor takk til både Venstre og Kristelig Folkeparti som helt åpenbart ser verdien i denne saken, og at dette faktisk er en sak for å styrke noen av de svakeste pasientgruppene vi har, og deres rett til å kunne få hjelp. Etter å ha hørt en del innlegg, og særlig replikkordskiftet med statsråden, blir jeg litt forundret, for man kan jo nesten få et inntrykk av at man er litt usikker på hvilke pasienter dette faktisk skal gjelde. For det første: Dette gjelder pasienter som allerede har fått en rett til behandling. Det er ikke pasienter som etter eget forgodtbefinnende bare føler for å oppsøke en hvilken som helst privat aktør og få behandling ut fra det. Nei, dette er pasienter som går til sin fastlege, og som får fastsatt det man har krav på, altså en rett til behandling. Det er disse personene dette gjelder. Det vil si at man allerede har tatt en beslutning om at dette er pasienter som har behov for hjelp i spesialisthelsetjenesten. Det er denne pasientgruppen det gjelder, ikke at enhver kan få det etter eget forgodtbefinnende. For det andre: Dette gjelder der man kan få behandling av autorisert helsepersonell, det er godkjente helseinstitusjoner, og det er helseinstitusjoner som er utsatt for den samme kontroll som også det offentlige skal utsettes for, dvs. at det ikke er hvem som helst som kan etablere en praksis for å behandle disse pasientene, det skal være godkjent, autorisert personell etc. Med andre ord dreier denne saken seg om at vi skal sette pasientene i fokus og gi dem denne retten til behandling. Under den rød-grønne regjeringen vokste køene stadig. Innenfor ordinær sykehusdrift hadde vi altså køer i de norske sykehusene på ca. 270 000 personer som ventet på behandling. Innenfor rus var det over 4 000 personer som ønsket å komme seg ut av rushelvetet, som faktisk ble stående i kø, og som aldri fikk det tilbudet de så sårt hadde behov for. Det er disse personene man mener fortsatt skal stå i kø, fordi ens ideologiske oppfatning er at man ikke ønsker å ta i bruk andre enn det offentlige. Man uttrykker også at man er redd for investeringene i norske sykehus. Denne regjeringen har jo faktisk på de to budsjettene man har lagt fram, hatt en større vekst innenfor somatikken og innenfor pasientbehandlingen enn den rød-grønne regjeringen hadde i sin regjeringsperiode. Så regjeringen viser at man har behov for å satse på begge deler. Jeg vil oppfordre de rød-grønne politikerne som her nærmest framstår som samlet om at dette ønsker man å gå imot – Arbeiderpartiet har til og med sagt at dette er noe man vil reversere: Fortell det til rusmisbrukeren som har stått i kø i årevis, som endelig har funnet den motivasjonen som skal til for å kunne ta imot behandlingen for å komme seg ut av dette. Fortell til den rusmisbrukeren at nei, beklager, men vi må be om at du går og stiller deg i kø, og mens du står der, får vi bare ta sjansen på at den motivasjonen du nå har, ikke er forsvunnet når den tid kommer at du kommer gjennom. Det er ikke snakk om å rive ned det offentlige helsevesenet. Det er snakk om å gi en pasientgruppe – nå i første omgang innenfor rus og psykiatri – en mulighet til å kunne få en absolutt nødvendig og tiltrengt behandling ved å gjøre bruk av den totale muligheten vi har i helsevesenet. På tvers av ideologiske skillelinjer burde jo denne sal sagt at hvis vi skal kunne få ned køene, og hvis vi skal kunne tilby anstendige frister, bør vi ta i bruk alle muligheter som er der ute, og sørge for at disse pasientene som har ventet og ventet og ventet, nå endelig ser en mulighet for å kunne bli tatt på alvor. Nei, sier de rød-grønne – hvis vi kommer til makta, skal dere igjen settes på gata og vente og vente og vente.