Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-05-11:
Først av alt vil jeg få takke forslagsstillerne bak disse to sakene. Takk også til saksordføreren, som har bidratt til at en enstemmig komité ber regjeringa snarest innføre en overgangsordning for fosterforeldre med trygdeytelser, slik at de ikke risikerer å tape økonomisk på den viktige oppgaven de har påtatt seg ved å være fosterforeldre. Det er vanskelig nok for barnevernet å rekruttere gode fosterhjem om ikke staten selv skal stikke kjepper i hjulene for disse familiene når de tar på seg den utfordrende oppgaven det kan være å åpne hjemmet sitt for barn og ungdommer som har vonde opplevelser bak seg, som ofte har dype traumer som skal bearbeides, og som, ikke minst, har et stort behov for kjærlighet, trygghet og stabilitet i livet sitt. Det biologiske prinsippet står sterkt i norsk barnevern. Det skal mye til før staten går inn og overtar omsorgen for et barn. De barna som til slutt kommer i fosterhjem, kan ha levd med omsorgssvikt og overgrep i mange år. For det første tar det ofte tid før noen i det hele tatt både oppdager og reagerer på at alt ikke er som det skal være. Barn er dessuten svært lojale overfor foreldrene sine, uansett. Mange som lider overlast hjemme, der de egentlig skulle være trygge, gjør sitt beste for å skjule det de blir utsatt for. For det andre skal hjelpetiltak i hjemmet som hovedregel forsøkes først, før barnevernet går til det skrittet å ta et barn ut av familien. I de tilfellene det skjer, er barna ofte skadet for livet, har kanskje mistet all tillit til voksne og er tilbakeholdne med å knytte nye bånd, fordi de er blitt sviktet så mange ganger før. Det tar tid å bygge ny tillit. Stabilitet er helt nødvendig for disse barna og for fosterforeldrene. I mange tilfeller klarer man ikke det. Noen barn opplever flytting på flytting mellom institusjoner og flere fosterhjem. Da bør det ikke være staten som er den utløsende årsaken til det. Fosterforeldre gjør en stor innsats for statens barn. Ja, for det er staten som har ansvaret for dem når foreldrene er fratatt omsorgen. Da blir det nesten absurd når staten selv i enkelte tilfeller avkorter trygdeytelser mot fosterhjemsgodtgjøring, slik at familieøkonomien tvinger fosterforeldre til å si fra seg oppdraget. Det er barna det går mest ut over, men også gode fosterforeldre som ser på disse barna som sine. Det er ikke en jobb, det er mye mer enn som så. Den direkte foranledningen for de to representantforslagene vi behandler i dag, er oppslaget i NRK Rogaland fra bitte lille julaften i fjor, om en fosterfar som hadde fått kreft. Han mistet retten til arbeidsavklaringspenger og risikerer et krav om tilbakebetaling av 200 000 kr. Når slike saker blir kjent, påvirker det ikke bare den enkelte familien – det påvirker også mulighetene for å rekruttere nye fosterforeldre. Den saken vi behandler nå, er en seier, både for fornuften og for rettferdigheten. Saken fra Rogaland er, så vidt jeg kjenner til, under klagebehandling. Verken stortingsrepresentanter eller statsråder kan gripe inn i slike saker. De må gå sin gang. Men jeg forutsetter faktisk at Nav følger med på det Stortinget gjør, og sørger for å frafalle dette kravet på eget initiativ, for det har de full adgang til. Denne saken er dessverre ikke enestående. Det finnes en rekke eksempler på tilsvarende situasjoner for fosterforeldre som blir syke, uføre, permitterte eller arbeidsledige. For eksempel kan fosterforeldre som blir arbeidsledige, risikere å måtte flytte eller pendle for ikke å miste retten til dagpenger, selv om det i rundskrivet om reelle arbeidssøkere er gjort unntak fra flyttekravet av tungtveiende hensyn knyttet til barn i nær familie. Fosterforeldre har skrevet under på en avtale med barnevernet om stabilitet og ofte også om geografisk nærhet til fosterbarnets opprinnelsessted. Men krysser de av i meldekortet at de ikke kan flytte, risikerer de å miste retten til dagpenger. Men ikke alle, for det er ulik praksis i slike saker fra Nav-kontor til Nav-kontor. Stortinget har behandlet denne saken før og bedt regjeringa gjennomgå regelverket for fosterforeldre. Det skjedde for ett år siden. Det var bare Høyre og Fremskrittspartiet som da stemte imot. Når statsråden i sitt svarbrev i dagens sak viser til at det skal utarbeides en NOU der regelverket skal tas opp, mener vi at det ikke er nødvendig å vente på det. Saken er godt nok utredet av Bufdir i forbindelse med fosterhjemsmeldinga i fjor. Mindretallet, Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, er utålmodig og foreslår at regjeringa skal komme med sak nå. Det ville også Venstre i sitt opprinnelige forslag. Men det er til å leve med, dersom vi umiddelbart får en overgangsordning som bringer dagens urettferdige praksis til opphør, slik en enstemmig komité innstiller på. Likevel vil jeg ta opp de forslagene som fremmes av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV.