Erna Solberg (Høyre), 2000-05-04:
Jeg er glad for at statsråden i sitt innlegg understreket at man i fremtiden skal sørge for at kommunene får igjen mer av sine egne skatteinntekter. Det forholder seg til ett av de tre tegnene på endringer som er gjort, som jeg mener har bidratt til en negativ utvikling i forhold til det at kommunene i større grad skal kunne leve av sine egne skatteinntekter. Jeg håper også det blir gjennomført i realiteten. Jeg minner om at dette har vært en målsetting helt siden man bl.a. fjernet selskapsskatten, men at flertallet hver høst har gått den andre veien og faktisk utjevnet og redusert skattøren i forhold til det. Målsettingen om 50 pst. i skatteinntekter, som var en målsetting for flertallet - vi hadde ønske om en høyere sats – har man altså gått feil vei i forhold til. Man har gått fra 47 pst. til 44 pst. etter at man fastsatte målsettingen. Når det gjelder inntektsutjevningen, er jeg enig i at det trengs en basis i alle kommuner for å kunne levere noenlunde likeverdige tjenester. Men man kan tenke seg å utforme inntektsutjevning på helt ulike måter. Man kan bl.a. tenke seg at en inntektsutjevning blir mer asymmetrisk oppover – altså at den ikke er symmetrisk i forhold til kuttet oppover og nedover. Man kan tenke seg at man trekker flere kommuner inn i inntektsutjevningen, men lar flere kommuner også sitte igjen med mer. Jeg synes man skal tenke litt kreativt, for slik som utviklingen er nå, er det ganske store tegn som tyder på at kommunene i større grad, selvfølgelig i en presset økonomi, også nedprioriterer næringsutvikling. Så er det et annet spørsmål som også er dukket opp i kjølvannet av endringen av selskapsskatten, som jeg så vidt berørte i interpellasjonen, nemlig det faktum at det at det er gjort endringer i selskapsstrukturen, også påvirker endringer når det gjelder hvilke kommuner som på en måte har tapt på reformen av selskapsskatten. Jeg har et oppfølgingsspørsmål til statsråden: Vil man nå gå gjennom og sikre en evaluering av både de kompensasjonsordningene som blir gjort, og effekten av å fjerne selskapsskatten ute i kommunene – altså hvilken betydning det har hatt for ulike kommuner? Som tidligere leder av kommunalkomiteen, har statsråden vært klar over, når vi har reist rundt til ulike fylker, at i alle fall halvparten av kommunene har ment at de har tapt mer enn de har fått igjen på reformen. I tillegg til den mer ideologiske motstanden som har vært, mener man altså at man har tapt, til tross for at da den forrige regjeringen la frem hvordan konsekvensene skulle være, var det Oslo, Bærum og Asker som skulle tape, pluss ti distriktskommuner som hadde en spesiell næringsvirksomhet. Når det gjelder forholdet knyttet til spørsmålet om hovedkontor, synes jeg at flertallet på Stortinget har overdrevet betydningen av det. Finansdepartementet hadde under arbeid, før selskapsskatten ble endret, endringer i konsernbeskatningen som ville gjort at man kanskje kunne fått til en omfordeling av inntektene mellom hovedkontoretableringen og kontorene ute. Dette er komplisert og vanskelig. Dette ble lagt på is. Men man må ikke overse at det går an å gjøre andre endringer og få fordelingen annerledes, og heller opprettholde de positive incentivene.