Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2017-06-01:
Barns rett til helsekontroll er presisert i pasient- og brukerrettighetsloven. Samtidig har foreldrene en plikt til å medvirke til at barnet deltar i helsekontrollene. Likevel har jeg møtt mange barn og unge som forteller at de har levd et liv med omsorgssvikt, vold og overgrep gjennom mange år, uten at noen visste. Hovedgrunnen er ofte at disse barna ikke deltar på de samme tingene som andre barn, og de møter ikke til timene på helsestasjonen. Jeg har snakket med mange helsesøstre, og jeg har spurt dem alle om hva de gjør med de barna som aldri møter opp. Svaret er veldig forskjellig. Enkelte kommuner legger mye arbeid ned i å finne disse barna, men mange kommuner gjør ingenting. Derfor kaller jeg disse barna for de glemte barna. Dette representantforslaget handler om de glemte barna. Selv om alle partiene har den samme bekymringen som Fremskrittspartiet, er det ingen av partiene som er villig til å ta grep sammen med oss, selv om SV nå har gitt beskjed om at de vil støtte deler av dette. Det setter jeg stor pris på. Det vises til mange gode intensjoner og planer, men alle disse handler om de barna som faktisk møter. Ingenting handler om de glemte barna. I retningslinjer og lovverk står det «bør» og «kan» – ikke «skal». Derfor vil vi fortsatt støte på barn som kommer til å fortelle oss at ingen så dem, derfor levde de i elendighet og vold i så mange år, derfor fikk skadene lov til å bli så store. Dette gjør meg både trist og sint. Komiteen viser til at Helsedirektoratets retningslinjer for helsestasjons- og skolehelsetjenesten gir sterke anbefalinger om at helsestasjonen bør ha rutiner for å følge opp foreldre og barn som uteblir fra avtalte helsekonsultasjoner, og som avbestiller eller endrer avtalte timer gjentatte ganger. Igjen: Det anbefales. Komiteen viser til at helsestasjonene er i en unik situasjon ved at de møter de aller fleste barn i Norge – de aller fleste. Det er likevel slik at noen unndrar seg helsekontrollene, og komiteen understreker at dette i mange tilfeller er barn som er mer utsatt for omsorgssvikt enn andre barn, og at det offentlige da har et ekstra ansvar for å følge opp. Komiteen mener at kommunene må sikre gode systemer og rutiner, slik at alle barn følges opp, men det foreslås ingen endringer for at dette skal skje. Komiteen sier videre at det påhviler helsestasjonene et stort ansvar for å forebygge og avdekke kjønnslemlestelse, vold og overgrep hos barn. Komiteen mener derfor det er nødvendig å se på ytterligere tiltak for å sikre at alle barn får forsvarlig oppfølging og beskyttelse mot ulovlige handlinger, men foreslår ingen endring. I Nasjonal retningslinje for helsestasjoner og skolehelsetjenesten kan vi lese: «Helsesøster(…) og annet personell på helsestasjonen skal være oppmerksomme på forhold som kan tyde på at barnet er utsatt for vold, overgrep eller omsorgssvikt, og ved konsultasjonene i helsestasjonsprogrammet observere barnet og familien for å avverge og avdekke slike forhold. (…) Når det er grunn til å tro at barn blir mishandlet i hjemmet eller utsatt for andre former for alvorlig omsorgssvikt, eller når barnet viser vedvarende og alvorlige atferdsvansker, skal personellet på helsestasjonen melde til barnevernet.» Problemet med disse gode intensjonene er at dette blir umulig å følge opp når barnet aldri møter på helsestasjonen. Dagens praksis vil si at de fleste barn har vært på helsestasjonen opp til 14 ganger, slik som anbefalt fra null til fem år, mens andre igjen aldri har deltatt. Ny nasjonal faglig retningslinje presiserer videre: «For å avverge og avdekke vold, overgrep og omsorgssvikt bør helsestasjonen:(…) Kle helt av barna ved alle konsultasjoner og se etter blåmerker og andre tegn til skade.» (…) Igjen: «bør». Fremskrittspartiet er enig i at retningslinjene er tydelige på viktigheten av at barna kler av seg. Problemet igjen er at den enkelte helsesøster selv kan velge om han eller hun synes dette er viktig. Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre viser til at selv om både kommunen og barnets pårørende har plikter i forhold til helsetjenesten, viser praksis at noen barn er helt skjult for det offentlige helt frem til skolealder. Fremskrittspartiet konstaterer at de andre partiene erkjenner at ikke alle barn fanges opp, og de samme partiene er også usikre på om de nye faglige retningslinjene faktisk vil bidra til endret praksis. Derfor fremmer de et forslag hvor de ber regjeringen følge nøye med på om de nye nasjonale retningslinjene for helsestasjoner og skolehelsetjeneste endrer dagens praksis. Fremskrittspartiet deler denne bekymringen og vil subsidiært støtte dette forslaget. Og en kjapp replikk til SV til slutt: Jeg tror at SV trenger å ta en liten opptelling på antall nye helsesøstre de siste årene før de kommer med sine påstander. Jeg tar hermed opp Fremskrittspartiets forslag i saken.