Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2010-10-28:
Det er en viktig og en interessant spørsmålsstilling som blir reist i denne interpellasjonen. Det er en spørsmålsstilling som vi må ha et våkent øye med, og som vi faktisk må diskutere, fordi man kanskje skal oppfylle litt motstridende mål. Det kan være motstrid mellom diskusjonen om å senke aldersgrensen for bussjåfører og det å oppnå større trafikksikkerhet f.eks. Utgangspunktet må uansett være at vi har et politisk mål om å øke kollektivandelen. For å få til å øke kollektivandelen må vi også ha bussjåfører. Vi må forhåpentligvis ha flere bussjåfører, for vi skal ha enda flere busser etter hvert. Det er jo en kjempeutfordring. Utfordringen gjelder jo ikke bare bussnæringen, for det er generelt en kamp om arbeidskraften nå. Den kampen skjer innenfor alle sektorer, og man skal kjempe om den samme arbeidskraften, for vi skal ha flere helsearbeidere, vi skal ha flere bussjåfører, vi skal ha flere lærere og førskolelærere, og det er altså ikke nok folk. Skal man da til syvende og sist klare å vinne denne kampen, er en først og fremst avhengig av å drive et aktivt rekrutteringsarbeid og ha en næring og et yrke som har et godt omdømme. Det omdømmet er det altså bare næringen og selskapene selv som klarer å bygge. Det er ikke så ofte slik lenger at ungene på bussen synger «En bussjåfør, en bussjåfør, det er en mann med godt humør». Det trenger ikke engang å være en mann nå til dags. Jeg har sjekket med mine egne unger, og det er ikke ofte de har sunget den sangen på bussen. Det betyr kanskje at man har et annet inntrykk av bussjåfører i dag enn det man hadde tidligere. Det må næringen gripe fatt i, for de må gjøre noe med det inntrykket hvis man skal klare å rekruttere. Arbeidsforholdene er selvfølgelig en annen viktig del av renommeet og omdømmet til næringen. Vi har hørt historier om bussjåfører som ikke har hatt spesielt gode arbeidsforhold. Det må det tas tak i, og det må næringen selv gjøre. Men diskusjonen om alderskrav og aldersgrense er en interessant diskusjon. Punkt én: Innfallsvinkelen må jo være at uansett hva vi bestemmer oss for, skal det ikke gå på bekostning av trafikksikkerheten. Det vi kan registrere, er jo at det er motstridende faglige råd om det er fornuftig å senke aldersgrensen fra 21 til 18 år eller ikke. Det finnes en SINTEF-rapport fra 2006 som viser at det er sammenheng mellom alder og erfaring, mens det finnes andre dokumenter som sier at det ikke er det. Så hvem skal man da tro på? Det vi vet uansett, er at en 18-åring som har et helt nytt, ordinært førerkort, har 40 ganger større ulykkesrisiko enn resten av oss. Det er ikke ulogisk å overføre denne kunnskapen og mene at det samme godt kan være tilfellet når det gjelder buss. Jeg må innrømme at jeg er skeptisk til forslaget om å redusere aldersgrensen, men jeg har ikke konkludert. Jeg synes likevel at man skal vurdere det, og jeg er glad for at Vegdirektoratet skal sende dette ut på høring, slik at vi får inn et bredere faglig grunnlag for hva som er rett. Men uansett må summen til slutt være at dette ikke skal være negativt for trafikksikkerheten, hvis vi skal vurdere å senke aldersgrensen. Så er vi selvfølgelig enig i at vi må se på et regelverk knyttet til studiefinansiering. Jeg synes det er positivt at Nav arrangerer arbeidsmarkedskurs, slik at man kan få utdannet flere bussjåfører. Men til syvende og sist er det renommeet, omdømmet, til bussjåføryrket som er det aller viktigste for at man skal kunne rekruttere mennesker – og spesielt unge mennesker – til dette yrket, og det omdømmet er det bare næringen selv som kan bygge.