Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-02-03:
Jeg vil takke representantene Anne Tingelstad Wøien og Janne Sjelmo Nordås for representantforslaget om de nasjonale prøvene. De nasjonale prøvene er et sentralt verktøy for å sikre kvaliteten i norsk grunnopplæring, så selv om jeg setter pris på at debatten tas opp, er jeg uenig i forslaget. Jeg er opptatt av at vi skal bruke de nasjonale prøvene som det viktige verktøyet de er. Det betyr at vi hele tiden må jobbe med å forbedre dem og ha en åpen og kontinuerlig debatt om bruken av dem, ikke minst hvordan vi skal få resultatene til å legge grunnlaget for en bedre skole, hvor elevene lærer mer. Forslagsstillerne ønsker å endre systemet med nasjonale prøver til utvalgsprøver. Forslaget innebærer å ta fra lærerne et nyttig pedagogisk verktøy som er i bruk i klasserom rundt om i landet. Kvaliteten på prøvene er det grunn til å tro at nå er svært god, og de tilbakemeldingene vi får fra forskere, lærere, skoleledere og skoleeiere, tyder også på det. Fra 2014 er det også gjort grep som har ført til at kvaliteten er blitt enda bedre. Punkt 1: Resultatene presenteres på en ny skala som gir en mer presis og detaljert informasjon om prøveresultatene. Fra og med 2014 blir det også mulig å måle skolers og kommuners utvikling over tid og se trender. Og punkt 3: Lærerne har i tillegg fått et nytt digitalt verktøy som gjør det raskere og enklere for læreren å sette seg inn i og bruke resultatene. Dette gir læreren bedre muligheter til å bruke de nasjonale prøvene som grunnlag for videre læring for alle elever, både for den individuelle læreren og for lærerne i lag. I tillegg til å være et godt verktøy for lærerne i klasserommet gir de nasjonale prøvene skoleledere og nasjonale myndigheter et godt kunnskapsgrunnlag for videre kvalitetsarbeid i skole og kommune. Gjennom kunnskapsgrunnlaget fra prøvene får vi et godt utgangspunkt for å identifisere utfordringer og sette inn målrettede tiltak for å sikre forbedringer på skolen, ikke minst i de kommunene som trenger det mest. Det er en mulighet som jeg ikke synes vi skal gi fra oss, og jeg synes heller ikke vi skal ta den fra de lokale skolemyndighetene. På nasjonalt nivå gir nasjonale prøver nyttig informasjon. Informasjon fra prøvene brukes bl.a. som grunnlag for kvalitetsutvikling på nasjonalt nivå. Med den nye ordningen for nasjonale prøver vil man fremover kunne se utvikling også over tid. I tillegg gir de nasjonale prøvene forskere muligheten til å gjøre videre analyser, f.eks. for å se på sammenhengen mellom elevenes bakgrunn og skoleresultateter. Koblet med registerdata kan man se på om det foreligger systematiske skjevheter i læringsutbyttet, f.eks. etter elevenes kjønn, bosted eller sosiale bakgrunn. Det er kunnskap som vi alle har godt av å ha, og som man skulle tro ikke minst venstresiden var interessert i å få. Representantene Tingelstad Wøien og Sjelmo Nordås ber regjeringen fremme forslag om at det ikke kan stilles lokale krav til kartlegging og dokumentasjon utover det som kreves i forskriftene til opplæringsloven. Det forslaget innebærer i praksis å forby et aktivt skoleeierskap på lokalt nivå. Opplæringsloven med forskrifter stiller minimumskrav til skoler og skoleeiere. En begrensning på kommunene som forbyr aktivt skoleeierskap utover dette, er jeg kritisk til. Det vil være formelt sett i strid med prinsippene for rammestyring, men politisk må jeg også si at det er et brudd med ideen om lokaldemokrati – at lokale politikere som møter befolkningen i butikken, på skolen og på skolefritidsordningen, er i stand til å fatte fornuftige beslutninger, og at det skal ha konsekvenser hvem man stemmer på, også ved lokalvalg. Samtidig mener jeg at det er viktig å skille denne diskusjonen fra den overordnede diskusjonen om tidsbruk i skolen. Det er et mål for denne regjeringen å minske den samlede dokumentasjons- og rapporteringsbyrden i skolen. Det kan også innebære at vi må se kritisk på noen av prøvene. Gjennom hele 2014 har Kunnskapsdepartementet derfor samarbeidet med KS om et særskilt prosjekt som har gjennomgått det samlede omfanget av dokumentasjon og rapportering, og som også har kommet med anbefalinger om hva som kan prioriteres bort. Der er det mange gode forslag, og vi håper å få flere gode forslag også fra sektoren. Men konklusjonen fra det prosjektet er at nytten ved gjennomføringen av de nasjonale prøvene forsvarer kostnadene og bør beholdes, og det er en konklusjon jeg sier meg enig i.