André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2002-06-10:
Fri rettshjelp er for mange viktig for å kunne hevde fundamentale rettigheter. Det hjelper ikke å ha en rett dersom denne ikke kan hevdes eller gjennomføres. At juridiske rettigheter skal begrenses ut fra den enkeltes økonomi, er ikke bare uheldig, men også uakseptabelt for en rettsstat. Nå er det slik at fri rettshjelp slik den ligger i loven, har begrensninger når det gjelder økonomi, men den har også begrensninger når det gjelder saksområder. Det er altså på saksområder som Stortinget mener er svært viktige, at man skal kunne hevde å få hjelp ved fri rettshjelp. Det er ikke slik komitelederen prøver å få det til å høres ut som, at nabokrangler er saker hvor man kan få fri rettshjelp. Det er altså ikke grensetvister og trær og sol som er spørsmålet i denne saken, men f.eks. barnefordeling og slike ting. Det som har vært et av de store problemene med egenandelene er at de ofte har kommet som en stor overraskelse på dem som har trodd at de har hatt fri rettshjelp – rundt 25 pst. av kostnadene blir en egenandel. Det er kanskje like greit å innrømme at hvis man forsøker å reklamere med at et land har fri rettshjelp, så bør den vel også være fri. Det er altså slik at loven eller forskriftene nå opererer med beløpsfikserte inntektsgrenser. Det vil faktisk si at når Regjeringen nå ikke ønsker å justere disse inntektsgrensene, foretar man en inflasjonsmessig nedregulering av hvem tilbudet kan omfatte. Det var jo klart flere som i fjor kunne si at de hadde en inntekt på under 210 000 kr, enn det er i år, etter årets lønnsoppgjør. Og da er det kanskje slik at det mest hensiktsmessige hadde vært at Regjeringen kom med et forslag om at dette blir indeksregulert, f.eks. ved å kople det opp til folketrygdens grunnbeløp. Et annet viktig poeng i forhold til å regulere denne inntektsgrensen er at forrige gang denne ble regulert var advokatutgifter momsfrie. Nå innførte altså flertallet i forrige periode moms på advokattjenester. For et firma er ikke dette noe problem, der er det moms inn og moms ut, men for den enkelte person, med en ikke altfor god økonomi, vil dette på toppen faktisk være et stort problem. Og da tror jeg vi må innrømme at selv om Fremskrittspartiet ikke var med på denne momsreformen, så ønsker vi i hvert fall ikke å straffe flere enn strengt tatt nødvendig. Jeg tror også det er ganske viktig at fattigdomsbekjempelse vel så mye bør bestå i å gi mennesker muligheter til å hevde de rettigheter og muligheter de har, i stedet for å gi dem muligheter og rettigheter de ikke har råd til å benytte seg av, fordi de ikke har økonomi til å hevde dem. Når nå egenandelene fjernes, ser jeg også muligheten for at man får større bruk av fri rettshjelp, og det er ikke nødvendigvis i seg selv et problem. Det er kanskje også noe av det som er hensikten. Men i en slik situasjon, hvor disse egenandelene forsvinner, vil det nok være viktigere enn tidligere å være oppmerksom på mulig misbruk – og da tenker jeg ikke spesielt på at noen benytter en ekstra mulighet for å gå til sak mot det offentlige. Men vi har hatt enkelte henvendelser der enkelte ser ut til å bruke fri rettshjelp som et middel for å trakassere deler av sine nærområder. Dette er naturligvis et fåtall av særtilfeller, men likevel problematisk for dem som omfattes av det. Det burde kanskje være slik at fylkesmennene er litt mer opptatt av dette når de innvilger fri rettshjelp, og faktisk ser hvor mange saker vedkommende har hatt, og om det har vært ekstremt mange resultater av åpenbart grunnløse krav. Da bør man gå grundigere gjennom dette. Men i det store og hele – for den jevne bruker og for dem som har et behov for fri rettshjelp – vil dette være en stor fordel. Jeg tar derfor opp vårt forslag.