Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-06-20:
Det er med glede jeg registrerer at Regjeringen får støtte til hovedlinjene i den økonomiske politikken gjennom behandlingen av revidert budsjett i Stortinget. Det vedtas et budsjett med ansvarlige rammer. Jeg registrerer at Regjeringen med skiftende støtte får flertall på viktige punkter. Jeg registrerte at komiteens leder uttrykte at Arbeiderpartiet hadde lagt seg flat for Regjeringen. Jeg kan ikke registrere noe slikt i innstillingen. Det at man holder på hovedprinsipper for inndekning og ansvarlige rammer, kan ikke karakteriseres med slike uttrykk. Bakgrunnen for hvorfor det er viktig med de ansvarlige rammer, er at høy kostnadsvekst og sterk krone gjennom 2002 og ut i 2003 svekket lønnsomheten i norsk konkurranseutsatt næringsliv. Resultatet er svak vekst og økende ledighet. Hovedutfordringen for den økonomiske politikken har vært og er å snu denne utviklingen. Vi må føre en politikk for å sikre og skape arbeidsplasser, spesielt i de konkurranseutsatte næringene. I denne situasjonen er det viktig at stimulanser i den økonomiske politikken kommer i form av lettelser i pengepolitikken. Et stramt budsjett har lagt til rette for lavere rente og en svakere kronekurs. Siden statsbudsjettet ble vedtatt, har renten gått ned fire ganger, fra 7 pst. til 5 pst. Norge har imidlertid fortsatt et rentenivå som er klart høyere enn nivået i andre land. Den tre måneders pengemarkedsrenten i Norge er nå om lag 1,7 prosentpoeng høyere enn i euroområdet, og 2,8 prosentpoeng høyere enn i USA. Det er følgelig fortsatt betydelig handlefrihet i pengepolitikken. I et foredrag 3. juni uttalte sentralbanksjefen: «Det ser nå ut til at finanspolitikken vil virke mer nøytralt på den samlede etterspørselen, og offentlig forbruk og sysselsetting vokser ikke lenger. Finanspolitikken – slik den er lagt frem i Revidert Nasjonalbudsjett – bidrar derfor ikke til å låse inn den sterke kronen.» I det samme foredraget signaliserte sentralbanksjefen at perioden med lettelser i pengepolitikken vil vare ved, og at Norges Bank vil vurdere å ta større skritt i rentenedsettingen. Lavere renter betyr reduserte utgifter både for husholdninger, bedrifter og kommuner. Det legger grunnlaget for ny vekst. Forutsetningen er imidlertid at vi holder fast ved fortsatt stramme budsjetter. Kronekursen har gått ned, slik vi håpet. Siden årsskiftet har kronen svekket seg med 12,5 pst. mot euroen. Svekkelsen mot amerikanske dollar har vært vesentlig mindre. Samlet sett er dermed industriens effektive kronekurs nå nesten 10 pst. svakere enn ved årsskiftet. Til sammenlikning styrket kronen seg effektivt med om lag 16 pst. fra sommeren 2000 og ut 2002. Verdensøkonomien går dårlig for tiden, og Norge er ikke i ly av dette. Norsk økonomi har i det siste året utviklet seg svakere enn tidligere lagt til grunn. Den økonomiske veksten i Fastlands-Norge anslås nå i revidert til 0,7 pst. i inneværende år og 1,9 pst. neste år. For inneværende år innebærer dette en nedjustering av veksten på vel 1 prosentpoeng siden nasjonalbudsjettet i fjor høst. Ny informasjon siden revidert nasjonalbudsjett ble lagt frem, bekrefter bildet av svak aktivitetsvekst i norsk økonomi. BNP for Fastlands-Norge falt med 0,6 pst. i første kvartal i år, etter en tilsvarende nedgang i fjerde kvartal i fjor. Nedgang i elproduksjonen kan forklare noe av fallet i aktiviteten. Utviklingen har i tillegg vært spesielt svak for industrien. Resultatet er at arbeidsmarkedet svekkes. Sysselsettingen falt med om lag 15 000 personer gjennom fjoråret. Den registrerte ledigheten har steget mer enn ventet, og utviklingen i ledige stillinger har vært svak. Mer enn 100 000 personer er nå uten fast jobb. Det er en tragedie for hver enkelt av dem. Derfor er kampen mot arbeidsledigheten det viktigste for Regjeringen. Det er derfor positivt at vi nå ser resultatene av den økonomiske politikken som føres. Rentenedgangen og kronesvekkelsen bidrar til ny optimisme for norsk økonomi. Det bekrefter nye prognoser som i går ble lagt frem av Statistisk sentralbyrå. Under overskriften: «Lav rente får fart på norsk økonomi», presenterte sentralbyrået anslag som viser at den økonomiske veksten tar seg opp neste år. Ifølge byråets analyser vil vi neste år se at ledigheten begynner å gå ned igjen. Forutsetningen for at dette skal skje, er at Regjeringen får tilslutning til hovedlinjene i vår økonomiske politikk. Det er ingen grunn til å endre en kurs vi nå ser gir resultater. Den finanspolitikk Regjeringen fører, har gitt rom for rentereduksjoner og reversering av kronekursen. Skulle vi fulgt oppskriften om å pøse på med mer penger, ville rommet for lettelser i pengepolitikken blitt borte. Det ville ødelagt konkurranseevnen for norske bedrifter. Grunnlaget for vårt velferdssamfunn ville dermed også vært truet. Det er også grunn til å rette søkelyset mot langsiktigheten i den økonomiske politikken. Det er viktig å føre en budsjettpolitikk fra år til år som ser mange år frem i tid. Statens forpliktelser knyttet til fremtidige pensjonsutbetalinger er jo ikke reflektert i de løpende statsbudsjetter. Forpliktelsene knyttet til folketrygdens alders- og uførepensjoner ved inngangen til dette året beløper seg til om lag 3 400 milliarder kr. Vi anslår nå at Petroleumsfondet vil utgjøre om lag i underkant av 800 milliarder kr ved utgangen av dette året, dvs. knapt en firedel av pensjonsforpliktelsene. Skulle vi legge sammen netto kontantstrøm av fremtidig petroleumsvirksomhet, kan vi på usikkert grunnlag anslå det til om lag 1 900 milliarder kr, altså noe over halvparten av de anslåtte forpliktelsene. Denne virkeligheten tilsier at det er viktig å holde fast på de retningslinjene som er etablert for bruken av oljeinntektene. Vi må føre en politikk som sikrer grunnlaget for de generasjoner som kommer etter oss. Beregninger av generasjonsregnskapet presentert i revidert nasjonalbudsjett viser et betydelig innstrammingsbehov, mellom 50 og 75 milliarder kr dersom innstrammingene skulle vært foretatt over ett år, tilsvarende altså 4–6 pst. av hele bruttonasjonalproduktet for Fastlands-Norge. Også andre vestlige land vil få en økende andel eldre i befolkningen utover århundret. I tråd med dette ventes offentlige utgifter til alderspensjoner å øke i hele OECD-området sett under ett frem mot 2050. Mens utgiftene til fremtidige alderspensjoner var relativt lave i Norge sammenliknet med andre land i 2000, vil det i 2050 være slik at Norge ligger klart over det europeiske gjennomsnittet for alderspensjoner. Forskjellen skyldes ikke at alderssammensetningen av befolkningen, altså den demografiske utviklingen, er mer krevende i Norge enn i andre OECD-land, men det skyldes at flere av de andre landene har kommet lenger i arbeidet med å reformere pensjonssystemet enn det vi har. Regjeringen vil komme tilbake til en trygghetsreform av det norske pensjonssystemet etter at Pensjonskommisjonen har lagt frem sin endelige rapport, ventet i oktober i år. Jeg viser også til at vi i revidert nasjonalbudsjett la frem beregninger som viser at pensjonsutgiftene vil vokse raskere enn verdiskapingen i økonomien. Folketrygdens utgifter til alders- og uførepensjoner utgjør nå vel 9 pst. av hele Fastlands-Norges BNP og anslås med et uendret pensjonssystem og med lønnsregulering av G å komme opp i nærmere 20 pst., altså over det dobbelte, i 2050. Selv om vi tar hensyn til at også fremtidens pensjonister vil betale skatt, innebærer dette at fremtidens yrkesaktive må bruke en vesentlig større del av sine samlede inntekter til å betale skatt, enn det som i dag er tilfellet. La meg avslutningsvis få respondere på en utfordring, et spørsmål fra representanten Hill-Marta Solberg som gjaldt helsereformen. Representanten Solberg sa at helsereformen ikke er tjent med at enkeltbeslutninger bringes inn i Stortinget fra foretakene. Det er jeg helt enig i. Jeg kan bekrefte at Regjeringen i budsjettproposisjonen for neste år vil legge frem en bred informasjon om helseforetakenes resultater og strategiske planer for kommende år. Her vil det også bli orientert om gjennomføringen av vedtatte strukturomlegginger og konsekvensene av disse. Jeg viser til den omtale som er gitt i St.prp. nr. 65 og til helseministerens brev inntatt i Innst. S. nr. 208. Dette vil gi Stortinget anledning til i tilknytning til budsjettet å drøfte hovedlinjene i utviklingen av spesialisthelsetjenestens struktur i årene fremover.