trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Det er spennande no når siste komite er ferdig med sine avgjevingar, å kunne følgje ein debatt det meste av ein dag, og det har vore spennande å følgje denne debatten. Leiaren i komiteen, Røsjorde, starta friskt opp med å skildre korleis sentrumspartia tenkte å finansiere, og Kristeleg Folkeparti ville da måtte ta opp kollekt. Det er ikkje noko negativt å ta opp kollekt – det har ein del gode prinsipp i seg. For det er nemleg slik at skal ein få pengar inn ved kollekt, må det finnast tillit hos dei som skal gje, til at pengane vert administrerte på ein god måte, og at ein har ei ryddig og skikkeleg rekneskapsføring. Det har vore kritikk av sentrums rekneskapsføring, men debatten har vist at andre òg har visse problem med tal. Eg må seie at eg, når ein gjennom ti år har følgt kalkylar som har vore i forhold til forsvarsanlegg, i forhold til omstruktureringar, og sett resultatet etterpå, synest det hadde vore behov for litt meir audmjukskap frå både Framstegspartiet og Arbeidarpartiet i forhold til det. Ut frå debatten synest eg det verkar som om alle har fått ein del gjennomslag, og det er ikkje tvil om i forhold til det grundige arbeidet sentrum gjorde, at det er mange ting det er vorte gjennomslag for. Men Regjeringa får òg støtte, vekselvis frå Høgre og Framstegspartiet, og nokre gonger også frå sentrum. Eg har to spørsmål til statsråden. Det er veldig interessant at det er eitt forslag som er kome frå Arbeidarpartiet i løpet av debatten, og det er i forhold til ei kulturpolitisk sak, nemleg korpsa. Det er gledeleg. Men både i Østfold og i Agder er det no selt inn på media, og det står på Tekst-TV som eit vedtak, at desse korpsa skal overførast. Slik eg les forslaget, står det «vurdere». Men i og med at representantane – som eg vil gje ros til – frå Arbeidarpartiet som har fremja forslaget, har presentert det som at no skal desse korpsa bestå, ber eg om at statsråden òg gjev ei stadfesting her om at det er meininga med det forslaget, sidan det er selt inn på den måten til dei lokale media. Det håpar eg at han har merka seg no og kjem tilbake til. Eg må elles beundre statsråden. Han har sete heile tida og følgt nøye med i dag, og han har òg fått høyre ein god del godt, sjølv om han har fått litt kritikk òg. Avslutningsvis: Evjemoen ser ut til å gå sin død i møte. Der er dei innstilte på å ta nederlaget og bite tennene saman og få til noko. Representanten Brørby var òg inne på det med omstillingsmidlar. Det er allereie bedrifter som er interesserte i å etablere seg i nokre av lokala. Vil statsråden gå raskt inn, akseptere ei rimeleg overføring av lokala og kome med omstillingsmidlar, slik at ikkje pessimismen får lov å ta overtaket og folk flyttar ut før ein eventuelt har kome i gang med nye ting? Eg bed òg om at statsråden kommenterer det punktet.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Det var jo ei viktig presisering at statsråden står på to bein. Eg vil heilt innleiingsvis vise til det vår hovudtalar sa, og det som står i merknaden i forhold til inntektsutviklinga. Det står eg òg sjølvsagt bak. Samstundes vil eg faktisk stå fram og gratulere statsråden med ein avtale. Dersom media har rett i at han reiste frå Halvorsbøle med eit minus på 800 mill. kr og klarte å kome opp i det plusset som faktisk ligg her no, så er det godt arbeid frå statsråden. Og det synest eg faktisk ein kan vere raus nok til å seie, sjølv om vi veit at inntektsutviklinga ikkje er som den skulle vere. Eg vil òg gratulere saksordførar Gunnar Breimo. Det er hyggeleg at han kan avslutte med ein framforhandla avtale. Og eg er einig i det han sa. Kan hende landbrukspolitikk må utformast for faktisk å få det nokolunde leveleg for bøndene. Det høyrde vi i innlegga frå Høgre og Framstegspartiet her i dag. Eg har to spørsmål til statsråden. I og med at inntektsmålsetjinga heller ikkje i år vert nådd, er statsråden samd i at å bruke skattefrådraget vidare kan vere ein veg å gå for å forbetra inntektssida? Vil han følgje opp det som representanten Kongshaug sa i forhold til det med einskapspris på grønsaker? Her føler eg på ein måte at Noreg er meir katolsk enn paven i tolkinga av denne forskrifta, og eg synest ikkje det kler statsråden å vere så katolsk. Vil han gjere sitt beste for å rydde opp i dette? Og det siste: Neste år er FN-året for fjellverksemd – eg hugsar ikkje akkurat det formelle namnet på engelsk. Det er viktig. Mellom anna har Hedmark og Oppland enno stor stølsverksemd. Det er òg mykje anna næringsverksemd som går føre seg på fjellet. Vil departementet på nokon måte følgje opp FN-året? Det vart tre spørsmål eg rakk, president – eg sa to innleiingsvis!
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Så seint burde ein eigentleg ikkje ta ordet to gonger, men sjølv om eg kan verte misforstått, må eg seie at statsråden freista meg over evne: Det var nemleg to spørsmål han ikkje svarte på – men han svarte då på spørsmålet om inntektsutviklinga. Det er heilt rett, som statsråden seier, at dei fem forskjellige områda skal verke saman i forhold til inntektsutviklinga. Men det er jo ikkje slik at dei alle kan takast ut med ein gong. Det er jo noko som kjem til å ta tid, og dermed risikerer ein å sakke endå meir akterut dersom ein ikkje får gjort ein del andre grep. Når det gjeld verdiskapingsprogrammet, som statsråden skal ha all ros for, er det slik at det er ein lang veg å gå før ein kan hauste av det ein sår. Ein skal gjere det likevel, eg er heilt på linje med statsråden der. Men eg synest han er altfor sterk i måten å argumentere på når han seier at dette vil føre til at inntektsutviklinga – med desse fem punkta – vil vere på linje med andre grupper, og kanskje kan ein ta igjen nokre gap òg. Det går ikkje. Så vil eg gjerne få eit svar frå statsråden på det som representanten Kongshaug tok opp – to av dei tinga han tok opp. Det eine gjeld utrekninga av inntektsutviklinga. Ein bør ha eit fast regelverk, ei fast forståing av korleis dette skal gjerast, for det er ein tendens til at ein vel det som passar – er det best inntektsutvikling eitt år, vel ein det, er det eit anna år, så vel ein det. Det har sikkert forskjellige regjeringar gjort, så eg står ikkje her og berre kritiserer statsråden. Men eg vil spørje om han er samd i at det vil vere fornuftig å kome fram til ein avtale om dette. Det andre spørsmålet som han ikkje har svart på, har med jamførprisane på grønsaker å gjere, for dette er opplagt eit stort problem – det ser ut som ein har overfortolka ei EU-forskrift. Vil statsråden ta eit kraftig initiativ til å syte for å kome til møtes grønthandlarane og faglaga her? Så prøver eg ein gong til å seie noko om det FN-året som eg synest er spanande, for det ligg mykje i forhold til næringsutvikling her – det ligg mykje livskvalitet i å bruke naturen og bruke fjellet. Og så vidt eg har forstått, har det ikkje vore av særleg interesse for Regjeringa å promotere dette FN-året. Det synest eg at ein burde. Dersom det er slik at statsråden ikkje har vore borti den saka, aksepterer eg det, men då håpar eg han kjem opp her og seier at dette skal han gå inn i, og så skal han sjå til å få gjort noko med det. Ein ting til – eg har 5 sekund igjen – nemleg mjølkekvotar. Vi aksepterer sjølvsagt at det er oppretta eit utval, men Kristeleg Folkeparti har vore imot kannibalismen blant bøndene når det gjeld mjølkekvotar, og det skal mykje til at det utvalet klarer å overtyde oss om noko anna. Så i utgangspunktet er vi svært skeptiske til sal av mjølkekvotar.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Også Kristeleg Folkeparti.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Debatten har dreid seg om mange påstander omkring forskjellige avveininger. Hvem skal en lytte til, hvilke forskjellige tallberegninger og betydninger for Forsvaret skal en legge vekt på, osv. Jeg er i hvert fall glad for at Fremskrittspartiet uten andre hensyn enn til et nasjonalt forsvar enstemmig har gått inn for brigade 12, og ikke minst for etablering av HV-utdanningen på Værnes. Det er på dette området jeg blir litt forundret. Jeg har lyttet til representanten Bent Høye fra Høyre tidligere i dag, som la stor vekt på forsvarssjefens sterkt uttrykte prioriteringer vedrørende Jåttå og Reitan. Når det gjelder Værnes i denne forbindelsen, har forsvarssjefen etter en totalvurdering av det fremtidige forsvar funnet det mest kostnadseffektivt å samle HV-utdanningen på Værnes. Han har også vurdert det dit hen at en samling av HV-utdanningen på Værnes er den beste løsningen for totalforsvaret av Norge. Generalinspektøren for Heimevernet har som øverste faginstans konkludert med at Værnes er det rette stedet for lokalisering ut fra faglig og driftsbesparende kriterier og Landsrådet for Heimevernet, et bredt samfunnsmessig sammensatt råd, har etter grundige analyser fattet følgende vedtak, nemlig at HV-utdanningen må samles, og at det best egnede stedet er på Værnes. Disse fire overordnede instansene som har hovedansvaret for å optimalisere Forsvaret innenfor gitte rammer, går altså alle inn for samling på Værnes. Da stiller jeg meg spørsmålet: Hvorfor lytter ikke Høyre, som det eneste partiet, til disse instansene? Det eneste området hvor de gjør det, er i forhold til Jåttå og Reitan. Det kan kanskje si litt om Høyre. Værnes er videre vår viktigste mottaksstasjon for allierte forsterkninger. Her og i området rundt ligger betydelige amerikanske lagre av materiell og utstyr for bruk i krigssituasjoner. Værnes skal motta, utruste og sende ut den amerikanske troppestyrken NALMEB. Flystyrken i denne krisestyrken utgjør én til fem ganger vår egen fremtidige norske flystyrke, landstridskreftene utgjør halvparten av vår fremtidige hær, det er 10 000 mann som skal komme til Værnes, og det krever et profesjonelt mottaksapparat. Det finner altså ikke Høyre det viktig å prioritere.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Jeg skal bryte inn i de store, overordnede innleggene. Men det er klart at vi dreier mer og mer inn på økonomi og det som forsvarskomiteens leder nå var inne på, at uten et stort fremskrittsparti hadde nok Forsvaret både i tidligere tider måttet slite og må ikke minst også i framtiden sannsynligvis måtte slite voldsomt under det økonomiske presset. Sånn ser det også ut når en ser på innstillingen i dag, der i hvert fall sentrumspartiene legger opp til en framtidig struktur som kan betegnes som at en handler for 50 kr og betaler 30 kr. Kun Fremskrittspartiet ser ut til å møte de økonomiske utfordringene i framtiden, og derfor er det artig for meg å si noen ord om sak nr. 6 på dagsordenen. Jeg registrerer med glede at alle parti støtter forslaget fra representanten Røsjorde, representanten Width og meg selv, der vi ber om opprettelse av et fond for bevaring av festninger og andre militærhistoriske bygninger i framtiden. Det vil i hvert fall i framtiden sørge for at ansvaret for utgiftene til drift og vedlikehold av disse bygningene vil holdes utenfor Forsvarets ordinære driftsutgifter, sånn at det i hvert fall ikke skal være tyngende i framtiden. Jeg er veldig glad for at hele komiteen står bak dette forslaget – og særlig i den grad at vi får opprettet et nasjonalt fond, slik det er etablert i andre land også.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Gjennom en lang forsvarsdags ferd mot kveldens avstemning har det blitt presisert at det viktigste er å spørre hva slags forsvar vi trenger i framtiden, og ikke hvor mye forsvar vi kan få for de pengene vi har valgt å legge i pengeboka. Når så mange har vært prinsipielle, tillater jeg meg å være provinsiell – i samsvar med mange forutgående talere som har holdt treminuttersinnlegg. Det skjer store endringer som følge av de vedtakene som vi fatter i kveld, som kommer til å berøre mange mennesker og lokalsamfunn. I all forandringen som blir vedtatt med konsekvenser for Buskerud, er det Kongsberg-området som blir en slags vinner. Heistadmoen får virksomhet i en viss utstrekning til erstatning for det som fratas den i dag. Til tross for den spesialtilpasning og den oppbygging som har skjedd med tanke på Telemark-bataljonen, blir altså mye tatt bort, ikke minst ved at Telemark-bataljonen flyttes, slik det ser ut til nå. Bygging av MTB-er er også viktig. Det er viktig for vårt ansvar for store kyststrekninger og for havområdene, men det er også viktig med tanke på teknologi og kompetanseutvikling i Kongsberg-industrien, ettersom dette er viktige komponenter i utrustning og navigering. Men vedtakene i dag er dramatiske for Ål og Torpo, og for Ringeriks-regionen. Nedleggelsene vil bety store behov for omstillingsmidler, og jeg forutsetter at dette vil bli imøtekommet når man konkret skal gå løs på de enkelte områdene som får problemer fordi store arbeidsplasser blir lagt ned. Til slutt vil også jeg uttrykke at jeg syns det er ubegripelig at de kulturvirkningene av positiv karakter som militærkorpsene bidrar til i Halden og Kristiansand, skal strykes for å spare vekslepenger. Her sparer vi ikke mange kronene, men vi utarmer kulturen. Forslaget fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet burde derfor få bred tilslutning, slik at man sikrer deres innarbeidede plass i samfunnet.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Jeg rakk ikke å besvare et spørsmål fra representanten Synnøve Konglevoll i mitt forrige treminuttersinnlegg. Hun spurte om Regjeringens syn på Olavsvern. Det står i proposisjonen: «Deler av Olavsvern orlogsstasjon videreføres på mobiliseringsstatus for å kunne understøtte undervannsbåter ved behov.» Det følger av de forslag som Arbeiderpartiet medvirker til i dag, at vi i tillegg til det selvsagt får en bemanning og en aktivitet ved Olavsvern i tilknytning til MTB-strukturen. Så her blir det altså virksomhet, men i hvilken form, får vi forholde oss til når vi ser vedtakenes form i sluttfasen. Så var det representanten Enoksens spørsmål om vi så å si garanterer rammen i fireårsperioden. Ja, jeg sa at vi er selvsagt innstilt på å medvirke til et opplegg som gjennomfører flertallsvedtakene i fireårsperioden. Men jeg må minne om at det første som skjedde etter at forsvarsminister Fjærvoll hadde lagt fram forrige langtidsprogram, med bravur, og sagt nullvekst i to år og så en viss vekst, var at han få måneder etter reduserte forsvarsbudsjettet med 400–500 mill. kr – ikke fordi han glemte hva han hadde sagt eller lovet, men sannsynligvis fordi hans statsrådskollegaer, Restad og Enoksen og andre, stod så hardt på helhetlig krav til budsjettpolitikken at Fjærvoll ikke fikk det som han ville. Det er jo det som var ulykken, at vi stod overfor prioriteringer som gjorde at Høyre, Fremskrittspartiet og faktisk også Arbeiderpartiet måtte hjelpe til og rette litt opp på miseren den høsten, kort tid etter at sentrumsregjeringen hadde lagt fram sitt forslag til langtidsprogram. Det sier jo litt om hvilke mekanismer som gjør seg gjeldende i sentrumspartiene på disse områdene, og jeg tipper at det er grunnen til at tilliten fra Høyres og Fremskrittspartiets side kanskje er litt frynsete når det gjelder evnen til å følge opp på disse sentrale områdene. Vi er henvist til å takle disse tingene gjennom de ordinære budsjettbehandlingene, akkurat som regjeringen Bondevik gjorde – ikke med særlig stort hell. Jeg håper vi blir flinkere.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Jeg skal gjøre et nytt forsøk. Jeg sa i mitt hovedinnlegg følgende: «Regjeringen vil som en selvfølge legge vedtakene etter dagens debatt til grunn for den videre forsvarsreformen.» Det sier seg selv. Samtidig har jeg gitt uttrykk for en del betraktninger for øvrig fordi det ikke er helt glassklart for meg hva som er innholdet i flertallskonstellasjoner rent økonomisk. Jeg har lagt fram noen foreløpige beregninger, presentert ganske kort, som går ut på at man kan få denne strukturen til en prislapp som varierer med over 1 milliard kr, avhengig av hvilke forutsetninger man legger til grunn. Så legger jeg merke til at sentrumspartiene har formulert en egen komitemerknad hvor det står: «Komiteens medlemmer fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet mener at dersom det viser seg at den struktur som nå vedtas ikke kan videreføres som forutsatt, må Regjeringen fremme forslag om nødvendige tiltak for Stortinget.» Det er jo det som er det helt normale, og det må vi eventuelt gjøre hvis dette på en eller annen måte ikke skulle gå i hop. Det er ikke verre enn det. Slik må det være. Jeg tror jeg kan bekrefte at jeg er minst like opptatt av å leve opp til Stortingets intensjoner som mine forgjengere Fjærvoll og Løwer.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Jeg skal være meget kort. Saksordføreren og komiteens leder har sagt det vesentlige i forbindelse med selve reformen, den er en parallell til det vi ser i sivil statlig eiendomsforvaltning: modernisering ved å samle samtlige oppgaver knyttet til Forsvarets eiendomsforvaltning i en forvaltningsbedrift underlagt departementet. Det medfører i praksis at de virksomheter som til nå har vært delt mellom Forsvarets bygningstjeneste og de lokale forvaltningsmyndigheter innen Forsvarets militære organisasjon, fra neste år blir samlet i en ny forvaltningsbedrift. Jeg synes det vil være passende å kalle den nye forvaltningsbedriften «Forsvarsbygg». Det er et navn som også rimer godt med det komiteens leder nettopp sa. Dette er en bedrift som primært skal tjene Forsvarets formål og ikke alle mulige andre eventualiteter som noen i en fjern framtid eventuelt skulle komme på. Det er Forsvaret som er tjent med at denne enheten opprettes for å ivareta de formål som er beskrevet i proposisjonen. Vi må legge opp til en mer rasjonell drift og forvaltning av Forsvarets eiendommer. Vi sitter på svært mye, etter mønsteret «kjekt å ha». Det er en bruk av ressurser som ikke er forsvarlig i forhold til den situasjonen som både samfunnet – for den saks skyld – og Forsvaret befinner seg i. Denne omleggingen av eiendomsforvaltningen skjer samtidig med den øvrige omstillingen av Forsvaret, og det er derfor et vesentlig moment at vi får disse endringene på plass så fort som mulig. Jeg har merket meg komiteens oppfordring om å bruke en nøktern standard ved rehabilitering og nybygging, men et visst minimum følger som regel av plan- og bygningsloven: kravene til helse, miljø og sikkerhet osv. Jeg går ut fra at komiteen mener at vi ikke skal kompromisse når det gjelder så viktige ting. Sammenføyning av de lokale forvaltningsenhetene og Forsvarets bygningstjeneste vil gi stordriftsfordeler og grunnlag for effektivisering av driften. Like viktig er det å sikre at den nye virksomheten blir en god arbeidsplass for alle de involverte, med en felles og god bedriftskultur. Jeg har merket meg at komiteen på et vis jamstiller det nye Forsvarsbygg med Statsbygg og forutsetter at Forsvarsbygg bør gis de samme fullmakter som Statsbygg har med hensyn til likviditetstilførsel og fullmakt til å iverksette byggeprosjekter der finansieringen forutsettes dekket gjennom husleie, og innenfor de budsjettrammer som er stilt til disposisjon for Forsvaret som bruker. I de store oppgavene Forsvarets eiendomsforvaltning står overfor i forbindelse med omstillingen, vil disse fullmaktene etter mitt skjønn være av stor betydning for å få til enklere prosesser i selve omstillingsarbeidet.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-13:
For sentrumspartiene har økt tilstedeværelse i og økt fokusering på nordområdene vært viktig. Jeg mener at det viktigste bidrag vi som nasjon kan bidra med, også i internasjonal sammenheng, er å forvalte og ivareta våre interesser i nordområdene på en betryggende måte. Vi har store og til dels omstridte havområder med store fiskeressurser, hvor vi også har felles forvaltning med andre land. Vi har rike olje- og gassressurser. Vi har uavklarte grenseforhold med bl.a. Russland, og vi har problemstillinger når det gjelder vernesonene rundt Svalbard, i tillegg til at vi også har store områder som er sårbare for forurensning. Disse utfordringene stiller store krav både til tilstedeværelse og til å kunne avverge kritiske situasjoner. Det vil være for seint, og det vil komme til å oppfattes både som en provokasjon og som dramatisk, dersom en krisesituasjon skulle bli møtt med økt tilstedeværelse i nord. Derfor er permanent tilstedeværelse nødvendig, og det er nødvendig å ha et aktivt forhold til forvaltningen av nordområdene. Det er derfor på denne bakgrunn uforståelig at Regjeringen legger opp til en så omfattende reduksjon i Sjøforsvaret som vi har sett. Sentrums overordnede prioritering i forhold til tilstedeværelse i nord gjør det helt naturlig og selvfølgelig for oss å velge Reitan som hovedkvarter. Jeg kan forstå Arbeiderpartiets valg av Jåttå på bakgrunn av den nedprioriteringen av nordområdene som Arbeiderpartiet og Regjeringen har vist, og den fokuseringen de har hatt på internasjonale operasjoner. Men jeg har desto vanskeligere for å forstå Høyres prioriteringer. Høyre har nemlig lagt nøyaktig den samme tilstedeværelsen i nord og nøyaktig den samme prioriteringen av nordområdene til grunn som sentrumspartiene har gjort. Når man da velger å lokalisere hovedkvarteret til Jåttå, blir det en sterk inkonsekvens i forhold til de prioriteringene som Høyre gjør, også i forhold til Sjøforsvaret og tilstedeværelse i nord. Så litt til de vedtak som nå ser ut til å bli fattet her i dag. Statsrådens svar i replikkordskiftet tidligere i dag, spesielt til forsvarskomiteens leder, synes jeg bidrog til å skape uklarhet om hva som vil bli Regjeringens politikk framover. Det fattes helt klare strukturvedtak her i dag, som innebærer at den økonomiske rammen må heves utover det som både Arbeiderpartiet nå legger til grunn, og som også Regjeringen har lagt til grunn. Jeg synes ikke forsvarsministeren gav et tilfredsstillende svar på om strukturen vil bli fulgt opp med tilstrekkelige økonomiske rammer. Derfor blir mitt enkle spørsmål til forsvarsministeren: Har forsvarsministeren gjennom de årlige budsjett tenkt å sende Forsvaret ut i ny usikkerhet og en ny ubalanse mellom den struktur som Stortinget vedtar i dag, og de økonomiske rammer som Regjeringen har tenkt å foreslå?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-13:
Jeg vet for så vidt ikke om det blir spesielt fruktbart å bruke tid på å diskutere hva som har skjedd i tidligere tider. Jeg minnes også tidligere ledere av forsvarskomiteen som så for seg at det skulle være mulig å få plass til langt flere investeringer innenfor de økonomiske rammer som Forsvaret hadde til disposisjon, enn det man fra det samme hold så etter at man var kommet inn i regjering. Men mitt spørsmål til forsvarsministeren i stad var begrunnet i det svar som ble gitt til forsvarskomiteens leder, hvor det ble sagt fra forsvarsministerens side at dersom man hadde «lagt til rette for et opplegg som vi følte var økonomisk bærekraftig og politisk verdifullt, hadde det vært lettere» – altså lettere å inngå et forlik. Jeg har stor forståelse for at de årlige budsjett og de overordnede økonomiske problemstillinger som enhver regjering og ethvert storting må forholde seg til, selvsagt kan gi grunnlag for justeringer i budsjettene fra år til annet. Men det mitt spørsmål mer går på, er om utgangspunktet vil være den struktur som blir vedtatt i dag. Og det har jeg all grunn til å spørre om med den tilnærming som forsvarsministeren selv valgte i sitt svar til forsvarskomiteens leder, for dersom ikke de økonomiske rammene holder fra år til år, er det ikke nok bare å justere dem ned. Da ville vi fortsette å være i en situasjon hvor det vil være stor ubalanse mellom økonomi og drift. Da vil det f.eks. være nødvendig å se på investeringer, slik Senterpartiet tok konsekvensen av for et års tid siden, da vi så at de økonomiske rammene ikke holdt til å investere i fregatter. Da tok vi konsekvensen av det og sa at vi må utsette fregattinvesteringen. Det er for så vidt et reelt politisk valg som man kan ta underveis, å si at en del investeringer må tilsidesettes i en periode for at ikke Forsvaret skal komme i en varig ubalanse. Men i dag fatter altså Stortinget krystallklare vedtak om den framtidige struktur, og da blir mitt spørsmål på nytt: Vil de vedtak som blir gjort her i dag, bli fulgt opp, eller mener forsvarsministeren fortsatt at det opplegget som blir vedtatt i dag, ikke er «økonomisk bærekraftig og politisk verdifullt», som han formulerte seg i et svar til forsvarskomiteens leder?
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Først til representanten Grethe Fossli, som har vært så elskverdig å lese Kristelig Folkepartis program, hvor hun har funnet bl.a. følgende formulering: «… verneplikten justeres etter behovet i forsvaret.» Nå synes jeg kanskje at representanten Fossli først og fremst burde være opptatt av eget program, men jeg har lyst til å si at akkurat det som står i programmet for kommende periode, gjør vi. Det er bare det at ut fra sentrumspartienes opplegg er det behov for langt flere soldater enn det Arbeiderpartiet og Regjeringen hadde behov for. Så dette at verneplikten justeres etter behov i Forsvaret, skal nok følges opp. Det vi har sett gjennom behandlingen av denne proposisjonen, er at det har avtegnet seg en viktig allianse mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Det mest oppsiktsvekkende er at de to partiene nå går sammen om en kraftig uthuling av verneplikten. Vi har ikke fått noe skikkelig svar, verken fra Arbeiderpartiet eller Fremskrittspartiet, på hvorfor de nå vil forlate prinsippet om den allmenne verneplikt. Det er en historisk beslutning Arbeiderpartiet vil ta sammen med Fremskrittspartiet her i kveld. Jeg har lyst til å sitere et vedtak i sentralstyret i Fremskrittspartiet i sin helhet. Det ble fattet 16. februar. Overskriften er «Ap har glemt slagordet "Aldri mer 9nde april"!» «Fremskrittspartiets Sentralstyre konstaterer med stor bekymring at Stoltenberg-regjeringen fremmer forslag som i virkeligheten medfører en avvikling av et forsvarlig og troverdig invasjonsforsvar samt en uthuling av prinsippet om et vernepliktsforsvar. Regjeringens planer for forsvaret medfører også at forsvaret av Norge prioriteres lavere enn mulige operasjoner i andre land. Fremskrittspartiets sentralstyre vil slå fast at partiet må stå fast på løftet fra 1945 om "Aldri mer 9nde april" og ber stortingsgruppen utarbeide et helhetlig alternativt opplegg for forsvarspolitikken basert på man tar utgangspunkt i å sikre Norge et forsvarlig og troverdig invasjonsforsvar basert på almen verneplikt.» Jeg er klar over de spesielle maktforholdene i Fremskrittspartiet, men jeg må likevel få lov til å spørre representanten Røsjorde om hvordan han ser samsvar mellom dette vedtaket i sentralstyret og det vedtak som Fremskrittspartiet skal gjøre her senere i kveld. Så vil jeg henlede oppmerksomheten på forslagene knyttet til Forsvarets musikkorps, og be om at man vurderer en gang til forslaget fra sentrum, hvor man har formulert seg slik at man ber Regjeringen vurdere «å overføre deler av det økonomiske ansvaret til Kulturdepartementet og/eller fylkeskommunen». Det er veldig likt det forslaget som er levert inn fra Tore Nordseth, men forslaget fra Nordseth gjelder jo bare to av korpsene. Det må da være naturlig å få en slik vurdering for alle de syv korpsene. Vi vil gjerne bevare alle syv korpsene. Men jeg vil henstille til at man ser nærmere på teksten i forslag nr. 21 før man bestemmer seg endelig for hva man skal stemme for.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Jeg stilte representanten Røsjorde et presist spørsmål om hvordan han kombinerer det vedtaket han i dag skal gjøre sammen med Arbeiderpartiet om å avvikle den allmenne verneplikten, med det krystallklare vedtak som jeg leste opp her fra Fremskrittspartiets sentralstyre. Jeg hadde lyst til å høre hans vurdering av akkurat det spørsmålet. Istedenfor å svare på det, begir representanten Røsjorde seg inn på en mer generell utskjelling av Kristelig Folkeparti for forskjellige ting han har irritert seg over opp gjennom årene i forbindelse med vår forsvarspolitikk. Det kan jeg godt forstå. Røsjorde har vært mange år i dette huset og drevet med forsvarspolitikk. Jeg traff Røsjorde første gang helt på begynnelsen av 1980-tallet. Da var jeg selv vernepliktig, og Røsjorde var allerede da i forsvarskomiteen. Jeg synes kanskje, på tampen av debatten, at vi godt kan runde av med å gi anerkjennelse også til representanten Røsjorde for en stor innsats og for alt det han har gjort for Forsvaret gjennom de nesten 20 år han har vært her på Stortinget.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Det er en samlet komite som vil gi Forsvarsdepartementet fullmakt til å samle samtlige oppgaver knyttet til Forsvarets eiendomsforvaltning i en egen forvaltningsbedrift direkte underlagt departementet. Dette fremstår som et fornuftig grep i en situasjon hvor det er behov for å synliggjøre totaløkonomien knyttet til Forsvarets eiendomsmasse. For å oppnå en reell effektivisering og rasjonalisering er det viktig å ha en full oversikt over den totale ressursbruk knyttet til eiendomsforvaltning. Etablering av en egen forvaltningsbedrift vil innebære en «win-win»-situasjon for utleier og leietaker. Lokalavdelingene vil utvides mer til aktive forretnings- og serviceorganer overfor leietakere, som forhåpentligvis vil få bedre service. Man kan også håpe på en bedre forvaltning av eiendomsmassen. Effektivitet er altså et stikkord, men det må være grenser for effektivitet også. Når Regjeringen er så effektiv at den forskutterer beslutninger som skal fattes i denne sal, går det for langt, etter min mening. I Dagens Næringsliv for 5. juni kan vi glede oss over en hel side hvor det annonseres etter direktører til et helt lederteam som ifølge annonsen skal forestå utviklingen av Norges største eiendomsvirksomhet med hele 6 millioner kvadratmeter. Det var for så vidt mye interessant informasjon i annonsen som ikke finnes i proposisjonen, men det fremstår likevel som en sterkt kritikkverdig forskuttering av vedtak. Under avsnittet «Ledelsesfilosofi» heter det bl.a.: «Den nye virksomheten er en kunnskapsbedrift hvor verdiskapning gjennom kompetanse og motivasjon hos ansatte står sentralt. Driften skal baseres på moderne mål- og kvalitetsstyringsmodeller, med et sterkt kundefokus og vekt på lagarbeid og samhandling i de interne prosesser.» Vi får … President, jeg må for så vidt nå protestere på tiden, nå hoppet det to minutter på klokken her.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Det står 2,41 her. Jeg vil gjerne fullføre innlegget.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Ikke en eneste liten møll skal fly i luften fra Rygge hovedflystasjon dersom forsvarsministerens forslag får gjennomslag i Stortinget. Selvfølgelig trenger Forsvaret en omstrukturering og modernisering. Det må være klinkende klart. Men hvem er mest kompetent til å foreta luftstrategiske vurderinger – Forsvaret selv eller Regjeringen? Jeg bare spør. Nedleggelse av en militær flyvirksomhet ved en av landets mest sentrale flystasjoner opprører alle forsvarsvenner. Et luftforsvar trenger trening, noe som er påvist å være svært vanskelig å få til på Oslo sivile lufthavn Gardermoen. Forståelig nok vil all sivil lufttrafikk ha prioritet. Luftforsvarets primære oppgave i fredstid er trening. Skal vi også i en fremtidig krisesituasjon akseptere at bare en brøkdel av våre ekstremt verdifulle jagerfly og helikoptre kommer i luften i Sør-Norge? Sjefen for Luftforsvaret har i sitt bidrag til omstrukturering foreslått flytting av Orion-fly fra Andøya til Bodø og flytting av militær flyvirksomhet fra Gardermoen til Rygge. Det er sikkert basert på gode og gjennomarbeidede utredninger under de rådende forhold. Tvilsomme økonomiske analyser, som bl.a. viser at salg av det militære anlegget på Gardermoen ikke skal ha større salgsverdi enn 259 mill. kr, når det kostet 1,3 milliarder kr å bygge det for bare noen år siden, er ikke troverdige. Lignende økonomiske analyser er heller ikke kvalitetssikret i Regjeringens forslag. Det blir derfor feil å gjøre vedtak på tvilsomme økonomiske analyser. Vi bør lære av våre feil. Det er i ettertid påvist feil og tilbakehold av opplysninger i rapporten om utbyggingen av Gardermoen sivile lufthavn. Skal Stortinget igjen gjøre viktige vedtak basert på feil og mangler? Nå gjelder det mer enn en hovedflyplass på Østlandet. Det gjelder Norges fremtidige forsvar og den luftmilitære beredskapen i landets viktigste område. Jeg vil innstendig oppfordre alle representanter om å forsikre seg om at de riktige avgjørelsene blir tatt når det gjelder landets fremtidige forsvar. Jeg vil også be om at det ikke brukes nordnorske distriktspolitiske hensyn når vårt forsvar skal utformes. Fremskrittspartiet har et eget forslag om å videreføre 717- og 720-skvadronene på Rygge. Det er viktig at hovedflystasjonen opprettholdes med tilnærmelsesvis dagens struktur.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Statsråden var i sitt innlegg inne på at 1. juli, når vi får halvering av matmomsen, vil prisforskjellene mellom Norge og Sverige bli redusert. Det gjenstår å se. Det er noe vi alle håper og tror på. Men nå er det kommet et nytt moment i tillegg. Den norske kronen har styrket seg betraktelig, og det blir stadig mer attraktivt – foreløpig i hvert fall – å handle i Sverige. Det er det ingen tvil om. Men så til disse marginundersøkelsene. Vi har hatt to dette året, SIFOs undersøkelse i februar og den ved NILF og ECON som kom nå i mai. De skulle finne banditten i dramaet, eller røyke ut reven, sa statsråden, og har profilert seg veldig på det og på sisteleddet, altså matvarekjedene. Men nå sier disse undersøkelsene klinkende klart at det er den landbruksbaserte matvareindustrien, foredlingsindustrien, som er banditten i dramaet. Det er jo ikke noen vits i å koste på dyre undersøkelser når man har røyket ut denne reven. Disse reguleringene ligger også innenfor Landbruksdepartementets ansvarsområde. Her har departementet virkelig mulighet til å komme med forslag til konstruktive løsninger for å gjøre denne biten mer effektiv, slik at dette kommer forbrukeren til gode. Så jeg vil komme med et helt konkret spørsmål: Hva har statsråden tenkt å foreta seg nå, når man har avdekket banditten i dramaet?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-06-13:
Jeg skal ikke gå inn i fortiden, men Arbeiderpartiet hadde vel et forhold til MTB-er før de kom i regjering, så vidt jeg husker. La oss da, som skrøpelige jordiske mennesker i en debatt som har et dypt engasjement på forsvar, kanskje ta innover oss at det er en meget bred mobilisering i denne salen for å gjøre noe med Forsvaret. Og la oss nå ikke da ta all fortids kynisme innover oss, når vi ser på det. Det er faktisk mitt utgangspunkt. Jeg tok ordet rett og slett for å mane statsråden til en smule ydmykhet, for de av oss som har slitt med å forstå hva som faktisk ligger i Regjeringens egen proposisjon – vi kunne ikke der lese at det var 37 pst. som skulle gjennomgå verneplikten, vi kunne ikke der lese uten videre hvilken styrkeproduksjon det var – vi måtte jobbe oss fram til tallene, men vi tok det i beste mening. Og etter å ha tatt det i beste mening – og faktisk da hatt en fornuftig dialog om tall – kom vi fram til flertallsposisjoner som Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre har stemt for, som produserer en krigs- og en fredsstruktur. Vi har da sagt at vi har justert oss underveis fordi vi ikke nådde helt fram. Og derfor var jo representanten Enoksens spørsmål til statsråden følgende: Når man ikke når ideelt fram, er man da med på å levere? Og det minste man må vente av Arbeiderpartiet, er at man i hvert fall er med på å levere og justere seg i møte med virkeligheten, som også andre har vært nødt til å gjøre. For når du justerer deg i en behandling fordi du får virkeligheten i ansiktet i den forstand at du ikke når fram med dine primære standpunkter, du må gjøre noe subsidiært, så må jo Arbeiderpartiet for en gangs skyld også gjøre noe subsidiært. Jeg er klar over at partiet har en tradisjon hvor man ikke har vært nødt til å gjøre det, men utfordringen fra flere representanter er om man er beredt til å gjøre det. Det er da man skaper grunnlaget for å løfte et forsvar som vi kan være bekjent av. Og jeg tror statsråden skal høre undertonen hos mange representanter – meg inkludert. De har en vilje her. Jeg har også statsrådserfaring. Og jeg skal ikke betro statsråden hva jeg gjorde da jeg satt i den regjeringen – jeg skal ikke gjøre det, men jeg kan hviske det til deg bak i rotunden, du har sikkert en mistanke – men utfordringen – og jeg var litt uhøytidelig i formen nå, så jeg tar sjølkritikken før jeg får korreks på en annen måte – er i grunnen: Ta nå på alvor at noen har justert seg, og – gjennom presidenten til statsråden – følg nå opp da, at Arbeiderpartiet også må kunne gjøre det, slik at man faktisk produserer det som ligger der. Det er jo et bidrag til å få til løsninger. Ja, forresten, jeg har også min «mo» – Oscarsborg. Jeg sier ikke mer. Det stedet er gull verdt i norsk historie.
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Jeg vet at det ikke er måten å bli populær på å forlenge møtet, men jeg har lyst til å kommentere det at ministeren ble så indignert over kritikk når det gjelder satsing på økologisk landbruk. Da vil jeg si at det ikke bare er å pøse på med penger på det økologiske, for det er problemstillinger som dukker opp når man satser på økologisk landbruk som en nisjeproduksjon. Økologibegrepet er også diskutabelt i forhold til hva som er en bærekraftig utvikling. Blant annet får vi en kjempeproblemstilling i forhold til å lage to distribusjonslinjer i norsk landbruk. Det er viktig i den videre utforming av landbrukspolitikken å diskutere forholdet mellom distriktspolitikken og økologisering, eller om man skal velge økologisk landbruk som en nisje. Hvis en f.eks. ser på satsing på økologisk landbruk i Nord-Norge, får vi fort et kjempeproblem med distribusjon og transport. Allerede nå er det innenfor det konvensjonelle jordbruket ikke økonomisk grunnlag for å ha det desentraliserte fordelingssystemet som vi har. Jeg vil også si at et av de store økologiske spørsmålene innen norsk matproduksjon er hvordan beiteressursene i Norge blir brukt, der faktisk kanskje den viktigste landbrukspolitiske problemstillingen er hva vi gjør med vår rovdyrpolitikk, og den behandlingen som den saken vil få i neste periode, i 2003. Så man må ikke forenkle det økologiske begrepet til kun nisjeproduksjon. Den økologiske utfordringen går på hele matproduksjonen, og ambisjonen er jo at den skal bli mer bærekraftig.
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Reiselivsnæringen finner vi overalt i vårt land, og reiselivsnæringen betyr faktisk ganske mye for distriktene. Reiselivsmeldingen tok opp hovedproblemet til alle de bransjene og alle de aktivitetene som er tilknyttet denne næringen, nemlig lønnsomheten. Og et av de viktigste virkemidlene for å øke lønnsomheten i denne næringen er å gjøre den mer profesjonell og mer planmessig på markedsføring. I meldingen sa man veldig klart at vi må ha mer penger som skaper mer nytte, og vi må gjøre markedsføringen av Norge mer planmessig – kort sagt: Vi må ville noe med reiselivet i Norge, og vi må satse. Om vi sammenligner oss internasjonalt, bruker Norge lite penger på markedsføring, så for å skaffe oss en profil ute i det internasjonale markedet og for å lage et positivt image, må vi satse. Vi må gjøre det planmessig, og vi må skape nytte i de bedriftene som skal øke sin lønnsomhet. Derfor er jeg veldig glad for at en enstemmig komite går inn for at vi nå skal få en femårig plan i forbindelse med budsjettet for 2002.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2001-06-13:
Jeg registrerer i hvert fall at en del av dem som er opptatt av landbrukspolitikk i denne salen, fysisk sett både står og sitter godt, og kanskje sågar er vanskelig å flytte. Det er snakk om dette skjæringspunktet. Vi går mot slutten av en fireårsperiode, og undertegnede og landbruksministeren har fra forskjellige posisjoner tidvis vært i dette skjæringspunktet når det gjelder en del viktige ting. Jeg har for så vidt satt pris på både Arbeiderpartiets holdning og ikke minst statsrådens holdning til konkurranse i matvarebransjen, for å si det sånn, ikke minst innenfor de deler av varespekteret som har med landbruk å gjøre. Statsrådens engasjement for konkurranse – ikke minst på melkeområdet, for å få opp en konkurrent til Tine og få en slagkraftig enhet der – tror jeg har vært veldig viktig. Det er et arbeid som jeg håper statsråden vil fortsette. Statsråden nevnte disse fem punktene som var viktige i forhold til utviklingen av norsk landbruk. Det siste og femte punktet som han nevnte, har med struktur å gjøre. Og det er ikke mange grep i dette landbruksoppgjøret som kan sies å ha det i seg at det i hvert fall vil forsterke en strukturutvikling. Nå skjer det en utvikling åkkesom, og St.meld. nr. 19 for 1999-2000, fra Bondevik-regjeringen, hadde jo også i seg det grepet at en på en måte skulle fortsette den strukturutviklingen som foregår, åkkesom. Men i statens forhandlingsutspill var det et meget godt forslag som går på punkt 5, om omsettelige melkekvoter. Arbeiderpartiregjeringen gikk inn for at vi skulle ha omsettelige melkekvoter innenfor hvert fylke. Det punktet måtte Regjeringen gi seg på i forhandlingene. Det betyr at det er et stort flertall i Stortinget for det standpunktet. Jeg kunne tenke meg å høre statsrådens argumentasjon for hvorfor det strukturgrepet er særs fornuftig, og så fornuftig at Regjeringen faktisk fremmet det i forhandlingene.
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-06-13:
Til det siste temaet: Vi var i innstillingen litt inne på at når resultatet ble som det ble, var det kanskje noen av dem som ikke økte marginene sine så mye nå, som kanskje gjorde det for to-tre år siden, slik at de hadde veldig mye å gå på. Det bør en også kikke litt på. Tilbake til vår behandling av landbruksmeldingen for et år tilbake. Der var vi alle sammen opptatt av og fokuserte på den begrensede handlefriheten vi kan ha, f.eks. i forhold til landene rundt oss og de handelsreglene vi er bundet av. Vi så på prisutviklingen innenfor EU. Det ble sagt at der kom prisene til å gå ned. De skulle gå ned 10–20 pst. på kjøtt f.eks., ifølge Agenda 2010. Så viser det seg at det gjør de ikke. Svenskeprisene går opp tre ganger mer enn våre priser går opp. Det ble også sagt at ifølge det WTO har bestemt, må overføringene våre ned. Så har OECD funnet ut at overføringene i landene rundt oss går opp. Norge er faktisk det eneste landet i Europa der overføringene går nedover – i tillegg har vi Australia. Vi må legge om politikken, sier de i Europa nå, vi må få mer av den norske strukturen – på grunn av de erfaringene de har gjort med dyresykdommene. For et år tilbake var vi veldig opptatt av grensehandelen, den var så enorm. Så har det vært gjort en undersøkelse som viser at den er ikke så enorm, den er bare en tredjepart av det vi trodde og noen sa at den var i fjor. Så er det gjort undersøkelser som viser at forbrukerne er ikke så opptatt av billig mat som det vi trodde i fjor – det er på 13. plass av 25 forhold, sier undersøkelsen, som er gjort ved NTNU. Representanten Kongshaug var inne på at vi antakelig burde ha en ny melding om norsk landbruk, fordi det har skjedd så store forandringer. Jeg synes ikke vi fikk så mye ut av den forrige omgangen at vi bør ha det. Men kunne vi ikke i forbindelse med det enkelte jordbruksoppgjøret og meldingen til Stortinget få en oppdatering av de forholdene vi la mye vekt på, slik at vi hele tiden kunne fokusere på de samme forholdene, men ikke overanstrenge oss på de temaene vi ikke trenger å overanstrenge oss på?
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-06-13:
Senterpartiet støtter forslaget.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
La meg først få uttrykke glede – det er hyggelig – over at Lilletun synes det er positivt at statsråden står trygt. La oss håpe han fortsetter med det, også etter noen begivenheter i høst. Det som er viktig å understreke, er at jeg helt klart mener, som jeg også sa i mitt hovedinnlegg, at denne avtalen så absolutt gir jordbruket mulighet for en inntektsutvikling på linje med andre grupper. Så jeg er klart uenig med dem som hevder at dette ikke er å følge opp St.meld. nr. 19 for 1999-2000. Men det som er viktig å understreke, er at tilskuddsvirkemidlene over avtalen alene ikke vil føre til en tilfredsstillende inntektsutvikling. Flertallet i Stortingets næringskomite har vært helt enig i at slik vil det heller ikke være i fremtiden. I mitt hovedinnlegg siterte jeg derfor faktisk fra innstillingen til næringskomiteen i forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 19 i fjor, der bl.a. Lilletuns parti og de øvrige sentrumspartiene sammen med Arbeiderpartiet utgjorde flertallet, som sa at det er viktig å understreke at fremtidig inntektsutvikling vil handle om: «God utnytting av markedsmulighetene, økt mangfold, et balansert marked, strukturelle endringer og fornuftige kostnadstilpasninger». Og gjør landbruket det som står i de fem punktene, sammen med de endringene som nå skjer i målpriser og i tilskuddsordninger, mener jeg absolutt at landbruket i tilknytning til denne avtalen har en mulighet til en inntektsutvikling på linje med andre grupper. Men det er altså ikke bare statens oppgave å sørge for at det skal skje. Det er også klare oppgaver for landbruket i så måte.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Jeg tror jeg avslutter polemikken om hvordan jeg står og sitter, og går rett på å svare på spørsmålene. Når det gjelder spørsmålet om omsettelige melkekvoter, vil jeg gjerne henvise til mitt hovedinnlegg, der jeg sa at vi fra statens side har ment at det kunne være et virkemiddel for å få til fornuftige strukturtilpasninger, ikke minst innenfor melkeproduksjon. Det er også helt i tråd med både St.meld. nr. 19 for 1999-2000 og standpunktet til et stort flertall i denne sal, som påpeker behovet ikke minst for strukturendringer, knyttet særlig til melk. Det som preger enhver forhandlingssituasjon, er selvfølgelig spørsmålet om å ta og gi. På noen områder må man jenke seg for å greie å komme fram til en avtale. Utgangspunktet her var at staten la inn i sitt tilbud at omsettelige melkekvoter skulle etableres som en ordning. Landbrukets organisasjoner var sterkt imot det. Landbrukets organisasjoner fremmet også en del synspunkter på praktiske problemer knyttet til å gjennomføre det. Det førte til et kompromiss i protokollen som går på at vi tar oss et års mulighet til å tenke igjennom dette, altså i den forstand at vi da skal utrede det grundig og ha denne utredningen avsluttet i god tid innen neste års forhandlinger. Det som har vært en veldig sterk drivkraft for at jeg har tenkt positivt rundt denne ordningen, er at når vi da sier at vi må ha noen strukturtilpasninger, særlig på melk, ser vi at den eneste muligheten for å få til det i dag, er gjennom samdrifter. Det er den eneste måten å endre strukturen på. Jeg tror det er et for snevert sett av virkemidler for å kunne gjøre noen tilpasninger, og i så måte vil kjøp og salg av melkekvoter være egnet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
For det første er det viktig å være klar over at denne marginundersøkelsen som NILF og ECON gjennomførte, var en marginundersøkelse som studerte prisutviklingen på to kjøttslag for en viss periode – det var storfekjøtt og det var svinekjøtt. Grunnen til at de to produktene var plukket ut, er som Hedstrøm flere ganger har påpekt, at det er typiske grensehandelsprodukter. Det er ingen tvil om at resultatet fra den marginundersøkelsen viser at for den tidsperioden og for de to kjøttslagene er det kjøttindustrien som har økt sine marginer. Bonden har fått mindre betalt, kjøttindustrien har økt sine marginer, forbrukerprisene har vært omtrent stabile. Og som Hedstrøm selv sier, poenget med undersøkelsen var nettopp å få fram hvem det er som har økt sine marginer, for så å kunne gjøre noe med det. Det blir imidlertid noe for enkelt å si at løsningen umiddelbart er å gjøre noe med f.eks. markedsreguleringssystemet og samvirketenkningen. Det er ikke sånn at denne marginundersøkelsen bare studerer samvirkedelen av kjøttindustrien. På sluttleddet innenfor kjøttindustrien er 50 pst. av bedriftene private bedrifter, og den andre halvparten er da Norsk Kjøtt og kjøttsamvirket. Og det er særlig på denne siste biten, foredlingsbiten, at marginene virkelig har økt. Å si at årsaken ligger i omsetningsloven og dens system, blir en for enkel forklaring. Men at det er behov for å gå grundig inn i dette og ikke la kjøttindustrien som helhet få lov til å slippe unna med en så klar marginøkning, vil jeg si meg enig med Hedstrøm i.