trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
For det første mener jeg at det å ha et godt velferdssamfunn, sterke fellesskapsløsninger, gir mer valgfrihet. Det viktigste av alt er friheten til å velge – om man ønsker å ha en jobb eller ikke, være i arbeid eller ikke. Arbeidsløshet begrenser folks valgfrihet, fordi man ikke kan velge å leve det livet man ønsker, å gå til den jobben man ønsker å gå til. Når vi satser massivt på å trygge arbeidsplasser, er det, grunnleggende sett, å sikre en av de viktigste valgfrihetene, nemlig friheten til å gå på jobb, ta et arbeid, hvis man ønsker det. Tilsvarende: Det viktigste vi gjør for å styrke barnefamilienes valgfrihet, er muligheten til å få en barnehageplass, slik at man kan velge det, hvis man ønsker å ha det. Slik er det på veldig mange andre velferdsområder. I tillegg er det slik at vi gjerne også åpner for frihet til å velge mellom ulike offentlige tjenestetilbud. Det var Arbeiderpartiet i Oslo som innførte fritt sykehjemsvalg. Det var Arbeiderpartiet som i sin tid innførte fritt sykehusvalg, og det er mange andre eksempler på det. Det viktigste er at tjenestene er der. Det er det som sikrer valgfrihet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Jeg mener at det viktigste bidraget til menneskers frihet i dette landet og gjennom det forrige århundret har vært oppbyggingen av det norske velferdssamfunnet. Den norske modellen har gitt utrolig mange mennesker frihet, og det er en veldig grunnleggende forståelse at man har frihet til å unngå å oppleve arbeidsløshet, frihet til å få omsorg for barna sine og frihet til å gå på skole. Det er veldig viktige friheter som har blitt utviklet gjennom velferdssamfunnet. Så er det ikke riktig at det har blitt lengre helsekø fordi man har avviklet private sykehustilbud. Det er riktig at det har vært noe nedgang i bruk av private sykehus, men oppgangen når det gjelder offentlige sykehussenger og sykehusaktivitet, har vært større. Samlet sett får flere behandling nå enn i 2005. Det er flere mennesker som får behandling i sykehus. Summen av offentlig og privat har økt tilbudet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
La meg bare dementere det sitatet, for det har forfulgt meg i mange, mange år at jeg har sagt at man ikke skal premiere dem som har valgt feil.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
For det første mener jeg at jeg aldri har sagt det. Men hvis jeg har sagt det, mener jeg det ikke, da er det feil sagt. Det er slike sitater som bare lever sitt eget liv. Ikke vet jeg helt hvor det dukket opp, men jeg kan ta sterkt avstand fra noe jeg aldri har sagt, og har jeg sagt det, tar jeg fortsatt avstand fra det. Så det er helt feil. Men når det er sagt, vil jeg si at hele diskusjonen om kontantstøtte har vært en annen diskusjon, nemlig en diskusjon om hvordan man skal gi støtte til barnefamilier. Jeg er sterk tilhenger av støtte til barnefamilier, både i form av tjenester og barnehager og i form av kontanter. Men jeg har ment at det var feil innretning å gi støtten bare på det vilkår at man ikke har barn i barnehage. Vi har mange andre overføringsordninger for barnefamilier, som ikke stiller som vilkår at man ikke benytter seg av et offentlig tilbud. Det mener jeg fortsatt er en prinsipielt viktig side ved kontantstøtten.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Først: Det er et paradoks slik jeg opplever det at vi nå kritiseres for at vi ikke aksepterer ulike meninger, mens jeg normalt står her og blir kritisert for at vi har for mange ulike meninger. Begge deler kan umulig være sant samtidig. Men når det er sagt, vil jeg si at jeg er for debatt, og jeg er for diskusjon. Jeg er også opptatt av ideologiske spørsmål. Jeg er glad for alle de godordene opposisjonen gav meg på min 50-årsdag. Jeg synes ordene var mer velformulerte 16. mars enn det de er i dag, men det er sånn det er! Så vil jeg bare understreke at vi har gitt økt støtte til frivillige organisasjoner. Vi er åpne for å se på hvordan vi når det gjelder moms, også kan kompensere det på en eller annen måte. De frivillige organisasjoner sier selv at det er omtrent 1 milliard kr. Vi har sagt at vi er villige til å øke støtten med det beløpet. Det vi nå diskuterer, er hvordan vi skal gi økt støtte til frivillige organisasjoner.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Jeg er når som helst beredt til å se framover, som representanten Sandberg sier, når det gjelder behovet for å satse på å bekjempe kriminalitet. Vi er opptatt av både å bekjempe kriminalitetens vesen, kriminaliteten i seg selv, ved politi og fengselsvesen, og å bekjempe kriminalitetens årsaker. Kriminalitet er veldig alvorlig. Det er et veldig alvorlig samfunnsonde. Det rammer mange. Det rammer ofrene, men det rammer også alle dem som føler utrygghet. Og de som opplever å bli ranet, de som opplever et innbrudd, føler det som en veldig sterk krenkelse – langt utover det materielle tapet som ranet, innbruddet eller hva det måtte være, påfører dem. Så kriminalitet er et veldig alvorlig samfunnsonde. Derfor skal det mobiliseres. Derfor mobiliseres det også mot kriminaliteten. Når det gjelder politiet, er politiet betydelig styrket gjennom de siste årene, og vi ønsker å fortsette å styrke politiet. Bare i år øker vi innsatsen i politiet betydelig, med over 700 nye årsverk – dels ved at vi bevilger mer penger, og dels ved at vi får 450 nye sivilt ansatte i politiet, som gjør at polititjenestemenn kan drive med politifaglig arbeid. Det er en historisk satsing på politiet, som også følges opp ved at vi nå nesten har doblet inntaket til Politihøgskolen sammenlignet med det nivået som var da vi hadde den fremskrittspartistøttede Bondevik II-regjeringen. Da satset man vesentlig mindre på politiet enn det vi gjør nå. Vi er opptatt av å bedre etterforskningsmetodene. Derfor er vi nå midt inne i en vesentlig større satsing på DNA-registeret og tar DNA-prøver, som øker oppklaringsprosenten. Vi er også opptatt av at de som har gjort noe galt, får sin straff, og at straffen blir gjennomført. Da vi overtok etter den fremskrittspartistøttede Bondevik II-regjeringen, var soningskøen på rundt 3 000. Den er kraftig redusert, til rundt 400, og vi skal fortsette å satse også i framtiden på å redusere den.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Det ville være en fordel for debatten om representanten Sandberg refererte meg presist. Jeg har ikke sagt at vi har gjort nok. Jeg har sagt at vi har gjort vesentlig mer enn den forrige regjeringen, som Fremskrittspartiet støttet. Jeg er litt lei av å høre at Fremskrittspartiet sier at vi gjør så lite. Vi gjør mer enn det de sørget for da de støttet den forrige regjeringen. Så viste jeg til hva vi har gjort, og jeg sa at vi skal gjøre mer av det. Vi skal fortsette å styrke politiet, for det er fortsatt mye ugjort. Vi skal fortsette å bedre etterforskningsmetodene, bl.a. gjennom innføring av mer DNA-registrering, og vi skal fortsette å bygge ned soningskøene, for det er viktig at de som har gjort noe galt, soner sin straff. Når det gjelder arbeids- og lønnsvilkår, har vi en veldig god tradisjon i dette landet for at vi ikke driver med lønnsforhandlinger verken i Stortinget eller i den alminnelige politiske debatt. Det hører hjemme i tarifforhandlinger, i lønnsforhandlinger, og politiets arbeidstid er en del av de sakene som tas opp i forhandlinger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Vi har ikke drevet med det representanten Aspaker sier, nemlig snakk. Vi har gjennomført ting. Jeg kan godt gjenta listen. Jeg har inntrykk av at – hva skal jeg si – tålmodigheten er satt litt på prøve med hensyn til å høre på nytt alt det fantastiske denne regjeringen har gjort. Men det er altså slik at vi har satset betydelig mer på politi, tilført mange flere stillinger, nesten doblet opptaket på Politihøgskolen og bare i år sørget for rundt 700 nye stillinger i politiet. Det er konkret handling for å styrke politiet, og det er veldig viktig. Når det gjelder lønns- og arbeidsvilkår, mener jeg det hører hjemme i forhandlinger. Når det gjelder forskriftene vi fastsetter, gjør vi det fordi politiet er i en spesiell stilling, og så sier vi at kompensasjon for det skal det forhandles om.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Regjeringen har gjort mye både på rusområdet og på helseområdet i den fireårsperioden vi har sittet. Vi har styrket innsatsen, vi har gjennomført opptrappingsplanen for psykiatri, vi har trappet opp innenfor rus, og vi har gjennomført store og krevende strukturendringer, f.eks. en sammenslåing av Helse Sør-Øst. Det har vi gjort. Det er lagt fram for Stortinget, det er debattert i Stortinget, og det har vært en del av det arbeidet som er gjennomført. Så nærmer vi oss slutten på en stortingsperiode. Da kan en regjering tenke at nei, nå går vi liksom inn for landing; nå er det ikke noe mer å legge fram og noe mer å gjøre. Men slik tenker ikke denne regjeringen. Denne regjeringen har mye ugjort, selv om vi har lagt bak oss den første fireårsperioden. Derfor har vi som ambisjon å legge fram ting som peker innover i neste periode, utover denne perioden. Det betyr at vi mener at det er meningsfylt å legge fram en stortingsmelding om hva vi mener om den nye store helsereformen, samhandlingsreformen, som vi har tenkt å gjennomføre utover i årene som kommer. Det kommer helt sikkert til å ta tid, det kommer til å være mange utfordringer, men vi mener at det er viktig at Regjeringen klargjør sin holdning. Så kan velgerne ta stilling til det, sammen med mange andre saker, i valg. Da har Regjeringen et klart standpunkt, en klar holdning, og så har vi vist at vi også har ambisjoner for neste stortingsperiode. Derfor legger vi fram den stortingsmeldingen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Regjeringen mener at Stortinget er en viktig del av det norske statsstyret. Regjeringen mener at Stortinget er en helt avgjørende del av vårt demokrati, og vi er opptatt av at Stortinget skal fylle de oppgaver og gjøre de ting som Stortinget er forutsatt å gjøre. Det betyr f.eks. å vedta lover, det betyr f.eks. å vedta bevilgninger. Derfor er det jo slik at på alle de ulike områdene – på rus, på sykehus, på psykiatri – er det lagt fram mange dokumenter, dels egne dokumenter og dels budsjettdokumenter, som har gitt Stortinget rikelig anledning til å debattere, diskutere og justere det som er lagt fram. Men så varsler vi at vi også ønsker å gjøre det i neste stortingsperiode, med nye tiltak, og så legger vi fram en stortingsmelding om samhandlingsreformen, for å klargjøre hva som er Regjeringens visjoner og ideer med den reformen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Først: Når det gjelder nye årsverk, har vi lovet 10 000 flere årsverk i pleie og omsorg. Det er det som står i dokumentene, det er det som står i Soria Moria-erklæringen, og det er det som står i alle dokumenter vi har utgitt om denne saken. Så kan det hende at jeg i noen debatter har brukt begrepet eldreomsorg. Men alle som ser hva vi har skrevet, og hva jeg har skrevet, vet at vi snakker om pleie og omsorg. Det er det ene. Det andre er rus. Det er heldigvis slik at helseministeren har gjort mye mer enn å nedsette et utvalg. Han har økt innsatsen betydelig i flere budsjetter når det gjelder rusomsorg. Senest da han nedsatte utvalget og offentliggjorde at vi skulle ha en egen gjennomgang – med utmerkede medlemmer, også fra Stortinget – sa han at vi skulle bevilge 60 mill. kr til Kirkens Bymisjon for å styrke lavterskeltilbudet til rusmisbrukere. Igjen er det en kombinasjon av å gjennomføre konkrete ting – styrke omsorgen og øke behandlingstilbudet – og å se at vi her trenger en mer grunnleggende debatt om hvorvidt innretningen er riktig.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2009-03-25:
Jeg er enig med statsministeren i at vi må se på forvaltningen av oljefondet i et langsiktig perspektiv. Høyre har stilt seg bak hovedlinjene for forvaltningen og bl.a. gått imot Fremskrittspartiets forslag om at man skulle investert mer i eiendom. Jeg tror ikke det ville vært særlig fornuftig i den situasjonen vi nå har vært inne i. Samtidig er det viktig at vi har en nyansert og åpen debatt om oljefondet. Jeg forstår at mange mennesker nå er bekymret, for dette dreier seg om våre pensjonspenger, og det er viktig at vi som politikere besvarer den bekymringen med åpenhet og viser kortene. Det har bl.a. vært avdekket at det har vært investert i boliglån i USA, at disse investeringene har vært belånt, at man har hatt en såkalt «gearing» av disse investeringene. Dette tror jeg nok vi kan si i ettertid ikke har vært i tråd med den forsiktighet som oljefondet skal utvise. Jeg vil derfor be statsministeren bekrefte at man nå vil ha mer åpenhet både om bonuser(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Jan Tore Sanner (Høyre), 2009-03-25:
Jeg er enig med representanten Sponheim i at vi trenger en ny regjering. Erna Solberg innledet denne runden med å invitere statsministeren til å løfte blikket, se fremover. Vi er i en krisesituasjon hvor mange mennesker mister jobben, hvor bedrifter går konkurs, og det er nødvendig å få en diskusjon om hvordan vi skal komme styrket ut av krisen, hvordan vi kan sørge for at bedriftene er sterkere, mer lønnsomme, og arbeidsplassene tryggere når vi kommer ut av krisen. Istedenfor å besvare den utfordringen får vi en diskusjon om hvem som har bevilget mest penger i fortid. Det er ikke det denne debatten dreier seg om. Men det faktum at vi frem mot 2020 vil kunne disponere omtrent 500 milliarder kr – det tilsvarer fem helsebudsjett – gir oss en unik mulighet til å investere i veier, jernbane, kunnskap og forskning og gi bedre rammebetingelser for bedriftene, slik at de blir mer lønnsomme. Er statsministeren enig i det utgangspunktet at disse pengene skal brukes til å investere for fremtiden?
Lars Sponheim (Venstre), 2009-03-25:
Jeg tror det norske folk forstår like mye av betydningen av å investere denne norske formuen ute og eie bedrifter som statsminister Stoltenberg og jeg gjør. De forstår at det å eie aksjer vil svinge i verdi på papiret, men over tid gir det en høyere avkastning enn noen annen måte å ta vare på sparepengene på. Men skal det norske folk kunne forstå dette, må de vite, og vi må ha så mye tillit til vårt folk at alt legges på bordet. For folk kan fort bli mistenksomme til hva som skjer, hvis de ikke får vite. Derfor er det nødvendig at disse bonusene kommer på bordet. Kanskje enda verre er det som er kommet fram de siste dagene, nemlig at Norges Bank har valgt å offentliggjøre mye mindre gjennom kvartalsrapportene etter at finanskrisen slo inn. Når de hadde dårlige nyheter, hadde de mindre de ville fortelle til det norske folk om de dårlige nyhetene. Det gjør at alle bør bli skeptiske til denne politikken. Vil statsministeren nå sørge for at hans folk får vite det samme som han vet?
Lars Sponheim (Venstre), 2009-03-25:
Det viktigste vi kan gjøre i en lavkonjunktur som vi er inne i nå, er å satse på å investere i vekstevnen. Nå må vi så, slik at noe kan vokse når vekstsesongen kommer, og den kommer helt sikkert. Da statsminister Stoltenberg gikk av som statsminister forrige gang, i 2001, brukte sentralbanksjefen starten på sin tale rett etterpå til å si at norsk økonomi er i ulage. Arbeidsledigheten steg, og det var rekordlav oppstarting av nye bedrifter. Vekstevne handler om å ha mange nok store og små bedrifter som er lønnsomme. Det viktigste en kan gjøre nå, er å sette såkornet inn på nye bedrifter. Nå har vi rekordlav oppstart av nye bedrifter igjen. Jeg tror, ikke fordi det kan være noen andre som kan gjøre noe raskt med konjunkturene, at landet trenger et regjeringsskifte fordi vi trenger å investere i vekstevne, små bedrifter, og forstår at det handler om tillit til slike bedrifter og ikke om den mistenkeliggjøring som oser av rød-grønt styre i dag.
Lars Sponheim (Venstre), 2009-03-25:
Som statsministeren sier, er vi inne i landsmøtesesongen, og det er nok starten på en lang valgkamp. Jeg tror allerede vi merker et taktskifte i norsk politikk – naturlig nok. Det er det demokrati handler om. Statsministeren har ikke minst da han ble statsminister for dette rød-grønne flertallet, og mange ganger senere, lagt vekt på at et regjeringsskifte ikke gir revolt, men små skritt i en annen retning, som over tid kan gi betydelig avstand. Jeg er enig i det. Derfor mener jeg at vi trenger et annet flertall i Norge. På ett punkt går det i en retning som jeg må si, når man summerer opp – det har gått tre og et halvt år, man ser det i små skritt, kanskje av og til tilforlatelige – begynner å bli noe som vi i Venstre er skremt over. Regjeringen går i en retning som jeg vil karakterisere som ensretting, mistenkeliggjøring av andre mennesker og minoriteter, og intoleranse. Jeg mener vi må gå i en retning mot mangfold, tillit til at folk kan få til noe, uten at de må passes på i alle sammenhenger, og toleranse. Jeg skal komme med noen eksempler. Den siste tid har vi hørt et tiltagende angrep på kontantstøtte, som det kan sies mye om. Men poenget er at det er stadig færre mennesker som gjør bruk av den. Den store majoritet går det løpet som sikkert Jens Stoltenberg og jeg har gått, og ønsker at man skal gå, nemlig med barnehage og to familieinntekter. Men de fleste av oss er glad for at mennesker har en slik ventil til å leve andre liv. Det går Regjeringen løs på. Et annet eksempel er respekten, som vi har vært innom i denne spørretimen, respekten for de små slitere i næringslivet, som blir møtt med mistenkeliggjøring. Det er manglende respekt for og angrep på frivillige organisasjoners uavhengighet. Jeg skal ikke snakke om det ideologiske gufset fra SVs landsmøte, for de står i skammekroken i dag, har jeg forstått, og er ikke inne i parlamentets sal. Det er ikke minst den litt hjelpeløse, sleivete regjeringen i spørsmålet om grunnleggende rettigheter og prinsipper. Valgkampen har begynt. For meg er det maktpåliggende at dagens flertall forsvinner. Jeg vil ikke ha mer ensretting av dette landet.
Lars Sponheim (Venstre), 2009-03-25:
La meg først si at det er stor forskjell på å la en sovende paragraf få fortsette å sove og å lage en nyaktivert paragraf, der Regjeringen heldigvis har kommet på bedre tanker etter at veien dit ikke hadde sett helt pen ut i mediene. Jeg forstår at statsministeren gjør hva han kan for å dekke over alle disse sider som er de små skritt som jeg mener helt åpenbart kan dokumenteres. Listen min er lang, og statsministeren skal få den servert i valgkampen. Det skal jeg love. Jeg forstår godt at han prøver å dekke over det – på samme måte som en dyktig finansminister, som også er SV-leder, prøver å kaste skygge over alt det ideologiske slagget som hun leder. Jeg vil tørre å sette fram påstanden om at de tre regjeringspartiene som Stoltenberg leder, på en måte tar det verste ut av hverandre. Det er en sosialdemokratisk mal for hvordan vi alle skal leve våre liv, som han og hans parti ønsker å tre nedover oss. Vi har et umodent, prematurt SV som nok en gang er avslørt med sitt ideologiske slagg – det er det i og for seg et selvstendig mål for valgkampen å bli kvitt – og et ikke-ideologisk senterparti som synes å være med på det meste bare de får noen kroner til bøndene(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Jeg vil gjerne tilbake til dette med aktiv forvaltning. I dagens Vårt Land, som har et bilde som jeg regner med at statsministeren gjenkjenner seg i, hvor man redder regnskog, framkommer det at Norge har økt sine investeringer. Pensjonsfondet har økt sine investeringer i selskaper som raserer regnskog, slik at investeringene der er snart tre ganger større enn til det vi faktisk gjør for å motvirke rasering av regnskog. Så mitt spørsmål er: Når det er slik at Pensjonsfondet fører en investeringspolitikk som strider mot det Regjeringen sier at den står for, mener da statsministeren at den type investeringer er langtidsrettede og framtidsrettede investeringer på norsk side?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Jeg må si jeg stusser når jeg hører statsministeren snakke om satsing på høyere utdanning og forskning. Egenattesten fra en tidligere ansvarlig minister var jo at man var inne i et hvileskjær, et hvileskjær man faktisk ikke er ute av ennå, hvis man ser på realitetene bak tallene. Så er det selvfølgelig sikkert hyggelig for både små og mellomstore bedrifter at Regjeringen både er glad i dem og for dem. Men spørsmålet er: Hva gjør man faktisk når sentralbanksjefen nå kan si at kostnadsveksten i Bedrifts-Norge er så mye høyere enn i andre land, og at der vi tidligere har tatt igjen det ved økt produktivitet, er den nå fallende også i forhold til land vi kan sammenligne oss med? Så mitt spørsmål er rett og slett: Hva vil Regjeringen gjøre for å bedre rammebetingelsene for de små og mellomstore bedriftene man både er glad i og er for?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
«Samtidig som flere banker har nytt godt av å få fellesskapets midler stilt til disposisjon, blir det utbetalt bonuser til meglere som overgår det de fleste har fantasi til å forestille seg. Hva er statsrådens syn på dette, og hvilke virkemidler vil bli vurdert for å få bukt med dette uvesenet?»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Jeg deler mye av det generelle utgangspunktet som statsråden redegjorde for. Jeg velger å tro at når de konkrete avtalene skal gjøres med de bankene som velger å benytte seg av de muligheter som ligger i det finansfondet som er etablert, vil dette inngå også på meglernivå. Så er mitt spørsmål knyttet til åpenheten rundt meglernes lønninger og andre bonusutbetalinger. Statsråden har jo selv vært svært høyt på banen i forhold til private som utbetaler bonuser i en størrelsesorden vi er enige om er utenfor enhver rimelighet, og krevd åpenhet på en eller annen måte. Hvordan stiller statsråden seg til samme åpenhet når det gjelder bonuser knyttet til Statens pensjonsfond?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Det er jo ikke til å komme fra at Statens pensjonsfond gjennom sin aktive forvaltning led et smertelig tap for 2008. Mange spør seg selvfølgelig hvordan det i denne sammenheng kan være mulig at det utbetales bonuser for en forvaltning som samlet sett når den har vært aktiv, gir et dårligere resultat enn om man passivt hadde fulgt markedene. Det er jo også slik at Finansdepartementet har en avtale med Norges Bank som legges til grunn for den forvaltningen man har av pensjonsfondet. Vil statsråden se på noen endringer i den avtalen for å forsikre seg om at det er bedre samsvar mellom det samlede resultatet som fondet kan presentere, og de avlønninger og bonuser den enkelte får?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Jeg må si jeg blir noe i stuss over at statsministeren tar så lett på det verditapet som har vært i Statens pensjonsfond – Utland. Det tapet vi har hørt om på 633 milliarder kr, er jo det tapet man har for 2008, mens det ikke er veldig lenge til vi kommer til å få en kvartalsrapport for første kvartal 2009 der vi nok kommer til å se enda mer blodrøde tall. Så det bekymrer meg at ikke statsministeren er mer bekymret over det. Men til det med åpenhet: Jeg registrerer at det i årsrapporten fra Statens pensjonsfond – Utland på side 42 står bl.a. «Ved utgangen av oktober 2008 ble det målt en forventet relativ volatilitet på fondet som oversteg den rammen som er fastsatt av Finansdepartementet.» Det betyr at man helt åpent innrømmer at man faktisk har brutt instruksen fra Regjeringen om hvordan dette skal forvaltes. Er det derfor man velger å legge lokk på bonusutbetalinger i Norges Bank Investment Management, og at man kanskje har utbetalt bonuser til folk som faktisk har brutt de reglene som Regjeringen selv har fastsatt?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Den store forskjellen på dagens regjering og opposisjonen er jo troen på at enkeltmennesket skal kunne bestemme noe selv, over sitt eget liv, og i større grad enn det som gjøres i dag. Et stikkord er valgfrihet. På omtrent ingen områder har Regjeringen valgt å legge til rette for økt valgfrihet. Tvert imot. Tvert imot, man snakker om fellesskapet og presenterer standardløsninger som folk flest skal forholde seg til, fordi Regjeringen tror og vet at det er det beste for dem. På den andre siden har vi en viktig del av dette, som er frivilligheten. Mange mennesker i Norge engasjerer seg i frivilligheten. I går avgav finanskomiteen en innstilling om et forslag fra Kristelig Folkeparti, hvor samtlige borgerlige partier sluttet opp om forslag for å komme frivilligheten i møte, bl.a. når det gjaldt moms og en rekke andre ordninger, nettopp for å ivareta den delen av Frivillighets-Norge. Regjeringen har totalt avvist disse forslagene. Hvorfor er det slik at den regjeringen som sitter i dag, vet bedre enn folk flest og derfor ikke tilrettelegger for valgfrihet? Hvorfor kommer man ikke Frivillighets-Norge i møte?
Erna Solberg (Høyre), 2009-03-25:
Jeg vil få lov til å utfordre statsministeren til å løfte blikket, til å se litt inn i fremtiden. Vi står overfor et stortingsvalg til høsten som ikke bare skal gi svar på dag-til-dag-politikk i Norge, men som også skal gi svar på hvordan vi bygger vårt land for å løse fremtidsutfordringene våre. Vi vet at om ti–femten år begynner eldrebølgen å ta virkelig grep om offentlige utgifter i Norge. Vi har ti år på å bygge evnen vår til å bære et velferdssamfunn hvor vi både skal ha mer og bedre kvalitet på det vi gir til eldre, og på det sykehussystemet vi har. I 2001 var vi ganske bredt enige i Norge, fra Arbeiderpartiet til Høyre, om at det var en god begrunnelse for at vi skulle bruke mer oljepenger inn i norsk økonomi. Vi skulle altså bruke 4 pst. hvert år fremover på å investere i vekstevnen. Vi skulle investere i vekstfremmende skattelettelser, vi skulle investere i infrastruktur, og vi skulle investere i forskning og utvikling. Denne regjeringen har sporet av i forhold til de målsettingene. Det er dokumentert at bare 20 pst. av midlene i denne perioden er brukt til disse formålene. Når vi nå ser fremover, vet vi at en avkastning på 4 pst. gir oss nesten 500 milliarder kr aggregert de neste ti årene til å satse på nettopp disse forholdene. Min utfordring til statsministeren er om han er villig til å gå inn i denne valgkampen og si at ja, de ekstra oljemilliardene som kommer i årene fremover, skal brukes til det vi var enige om i 2001, vi skal binde oss til masten, nå skal vi løfte den norske vekstevnen, slik at vi bærer fremtidens velferd.
Erna Solberg (Høyre), 2009-03-25:
Jeg kan ikke annet enn å konstatere at statsministeren ikke vil forplikte seg på det han i 2001 la til grunn for hvorfor vi skulle fase inn mer oljepenger i norsk økonomi. Han vil ikke forplikte seg på at vi skal bruke det ekstra handlingsrommet til å øke vekstevnen gjennom skattelettelser for næringslivet, gjennom å sørge for mer forskning og utvikling og mer infrastruktur. Det er altså sånn at de 100 milliardene mer på infrastruktur som ligger i planen, bare er 20 pst. av det handlingsrommet som Regjeringen selv i samme tidsrom anslår at norsk økonomi får på grunn av ekstra oljepenger, og da må jeg si at det skuffer. Det skuffer at man så kortsiktig ikke er villig til å ta de store debattene og love ting fremover. Under denne regjeringen har altså konkurranseevnen vår blitt verre, og vekstevnen vår har blitt dårligere. Vi kommer ikke styrket ut av denne krisen hvis vi ikke løfter blikket og gir noen klare forpliktelser, bl.a. å løfte forskning og utvikling og gi bedre rammebetingelser for næringslivet. Jeg håper at statsministeren kan gi et klarere signal om ja til bruk av oljepenger på denne måten.
Erna Solberg (Høyre), 2009-03-25:
I all den velmentheten om å løse problemer for folk, som norsk venstreside har, velger de systematisk å angripe det at folk kan velge andre ting enn det venstresiden ønsker at folk skal velge. Det er symptomatisk for mange av de ideologiske debattene vi har, at norsk venstreside har en dyp mistillit til at folk kan gjøre valg på egne vegne. Det gjelder kontantstøtten. Det gjelder skole. Ja, det kommer også til å gjelde barnehager etter hvert, fordi Regjeringen har fremmet et forslag som kommer til å skvise private barnehager i fremtiden. Men på noen områder viser det seg også at denne prosessen bidrar til at velferden blir dårligere i Norge. Den bidrar for øyeblikket til at det er flere som står i helsekø. Innen rammen av å si at man skal ha et bedre offentlig system, får man altså flere mennesker i helsekø og et mer klassedelt helsesystem, hvor de som har råd, kan kjøpe seg ut av køen.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
En av de store debattene ved mange valg har vært hvordan annerledesskoler skal behandles her i vårt land. En ny regjering har ofte ført til en ny krig – stadig nye regler og endrede forutsetninger for dette skoleslaget. I mai 2007 inngikk Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene et forlik med litt forskjellige premisser – vi for å redde skolene og Regjeringen for å stoppe de kommersielle. Vi kom i havn, og vi ble enige. Statsministeren uttalte f.eks. at vi nå har fått et bredt flertall bak loven, slik at disse skolene får mer stabile og forutsigbare rammebetingelser. Det samme uttalte SVs statsråd. Alle de avisene som forlikspartnerne pleier å lese mest, som Nationen, Klassekampen, Vårt Land og Dagsavisen, roste jobben og understrekte at dette nå ville skape ro, og at det var bra at dette ville stå seg over tid. Men nå har en av forhandlingspartnerne brutt med premissene. SV, som også har statsråden, vil nå plutselig sette hele avtalen i spill og stoppe disse skolene. I disse dagene mottar foreldrene svar på om deres barn får plass på en skole som har valgt en annerledes måte å drive på. Kan vi nå stole på at disse har en skole å gå på? Kan Regjeringen nå si at de vil holde den avtalen? Garanterer statsministeren at dette skal stå seg over tid, og at Regjeringen ikke vil innskrenke skoler som drives på religiøst eller pedagogisk grunnlag?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Jeg tolker det svaret som en garanti for at man står ved avtalen, og at hensikten, at den skal stå over tid, står ved lag. Jeg er glad for beroligelsen. Jeg stoler på statsministeren, men jeg tror nok han må forstå at dette har skapt en betydelig uro ute hos elever og foreldre og ikke minst hos skoleslagene selv. Fordi statsråden er fra SV, var det et særs viktig premiss da vi godtok innstramminger i hvem som skulle få lov til å starte, at de som ble godkjent, skulle få en raus og romslig behandling. Vi har opplevd at saker har vært kronglete, at de har vært vanskelige å få igjennom ved disse skoletypene som vi skulle tillate. Kan statsministeren nå garantere at disse alternative, ikke-kommersielle skolene ikke skal bli behandlet med mistenksomhet, som om de var kommersielle, og at de nå skal gis mulighet til å være det alternativet som de gjennom lov har fått lov til å være?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren: «Studenter på yrkesrettet attføring som tar deler av sin praksis i utlandet, mister støtten fra Nav. Navs regelverk krever at utenlandsopphold skal være en obligatorisk del av studiet for å gi støtte. Det gjør det umulig for disse studentene å ha et utenlandsopphold i løpet av studietiden, stikk i strid med Kvalitetsreformens intensjon om at alle studenter skal få mulighet til dette. Hva vil statsråden gjøre for at også denne studentgruppen skal kunne ta deler av studiet i utlandet?»
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Jeg takker for svaret, men jeg håper at statsråden også har vært i dialog med forsknings- og høyere utdanningsministeren i forkant. Et av kjerneproblemene for nettopp denne studentgruppen innenfor yrkesrettet attføring er at det har vært mangel på kommunikasjon. Navs regelhåndtering på den ene siden sammenfaller ikke med Kunnskapsdepartementets pålegg til institusjonene om å tilby «studenter som ønsker det, et studieopphold i utlandet som en del av et gradsstudium». Saken berører også funksjonshemmede studenter. Stjernø-utvalget tok dette opp i sin innstilling og gav klar melding til departementet om at det måtte ryddes opp i dette, slik at de fikk fullført den ønskede utdannelsen. Mitt oppfølgingsspørsmål er: Vil statsråden i samarbeid med forsknings- og høyere utdanningsministeren ta et initiativ til en helhetlig gjennomgang og opprydding i lovverket for studentgruppen innenfor dette området?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg tror nok det er riktig som det sies, at det i regelverket er åpning for at dette kan gjennomføres. Spørsmålet som jeg har stilt, har sin bakgrunn i en konkret sak, en henvendelse som Studentenes Landsforbund har fått fra en student ved Høgskolen i Harstad. Nå viser det seg at andre studenter ved den samme skolen, i samme situasjon og på samme studium, ikke har mistet støtten når de har tatt deler av sin praksis i utlandet. Så det eksisterer altså ikke bare en ulik tilnærming mellom departementene hva gjelder ønske om å få dette til som automatiske ordninger, men det er også forskjellig praksis mellom ulike Nav-kontor fordi det skal brukes skjønn. Da er det ganske vanskelig å vite hvordan en skal forholde seg til dette. Et estimat går ut på at dette gjelder kun rundt 4 000 studenter, så jeg tror ikke det er fare for at man uthuler studiefinansieringen som sådan. Jeg skulle ønske at statsråden kunne ta initiativ til at man fikk en mer lik behandling mellom de ulike Nav-kontorene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Dette er kanskje en konfliktfylt sak internt i Regjeringen, for så vidt jeg kan se, er det ingen representanter fra SV i salen i dag. De har kanskje ant at dette kunne komme til å bli et tema. Det SV-landsmøtet egentlig gjør, er jo å kritisere sin egen statsråd for å ha en for snill privatskolepolitikk. I dag går ca. 2,3 pst. av elevene i private skoler – og Stoltenberg selv er jo et eksempel på at det kan gi ganske ålreite resultater. Fremskrittspartiet er opptatt av at det skal være mangfold også innenfor skolesektoren. Så hører vi at statsministeren er uenig, og at Arbeiderpartiet er uenig i SV-landsmøtets vedtak. Men likevel har kunnskapsstatsråden slipt knivene, og det er han som fronter saken i media, og det fremstår til tider på en måte som om han uttaler seg på vegne av Regjeringen. Synes statsministeren det er et problem at vi har en kunnskapsminister som kritiserer Regjeringens kunnskapspolitikk?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2009-03-25:
Det meste av det som ble vedtatt på SVs landsmøte, strider jo mot Regjeringas politikk. Jeg registrer at Arbeiderpartiet allerede har vært ute og avlyst vedtak både i forhold til friskoler og i forhold til å trekke norske soldater ut av Afghanistan, og for noen minutter siden avlyste statsministeren også løftet om å trekke statsstøtten tilbake fra trossamfunn som ikke gjør som SV sier. Vi vet jo at den regjeringa Stoltenberg er en del av – i over tre og et halvt år – har ført en politikk som likevel har gjort det nærmest umulig å starte og drive friskoler i dette landet. Spørsmålet er: Er det andre ting i SVs program som statsministeren vil avlyse her og nå, eller betyr det at alt annet i SVs program er forhandlingsbart i en høyst eventuell ny Soria Moria-diskusjon?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-03-25:
Jeg vil anbefale statsministeren, som også er stortingsrepresentant for Oslo, å ta et besøk i Oslo-skolen. Der vil statsministeren møte et skolesystem med 40 pst. språklige minoriteter – og som takler det meste bra. Så før man begynner å generalisere om at det eventuelt er en fare for integrering, bør man heller være opptatt av det som er bra. Hvis statsministeren skal passe på noe, er det sine nærmeste medarbeidere som snakker upresist og uryddig om religiøse begrep og andre begrep. Det er bare nødvendig å si at stortingsrepresentant Stoltenberg, som er statsminister, og som sammen med meg representerer denne byen, må ha innsikt i byen og være glad i den. Så til spørsmålet. Hvordan føler statsministeren det er å ha en regjeringsalliert – og statsministeren har nå kommentert og avlyst landsmøtevedtak – som, ifølge Aftenposten etter landsmøtet deres, har vist fram intoleransens stygge ansikt?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Denne våren har vi opplevd at Regjeringen har snublet inn i debatten om ytringsfriheten. De vil i utgangspunktet straffe religionskritikk. Om religionsfriheten: De ville i utgangspunktet straffe meninger de ikke liker, økonomisk. Om organisasjonsfriheten: De vil ta skattefradraget fra organisasjoner med meninger de ikke liker – og nå foreldreretten. Jeg minner statsministeren om at dette spørsmålet dreier seg om menneskerettighetene. Det dreier seg ikke om at statsministeren liker Steinerskolen og Dagfinn Høybråten liker KG. Det dreier seg heller ikke om det er hensiktsmessig ut fra norsk integreringspolitikk å følge disse menneskerettighetene. Statsministeren bør bekrefte her i Stortinget at han forstår at Norge har forpliktelser i forhold til foreldrerett og friskoler som vi ikke uten videre kan skalte og valte med, verken i landsmøtevedtak eller i litt løsaktige kommentarer om at man kanskje skal følge dette prinsippet i noen saker man har til behandling.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Det som denne runden viser, er at statsministeren henfaller til festtaler og besvergelser når han blir utfordret på grunnleggende spørsmål om folks valgfrihet i dette landet. Jeg tror jeg vil minne statsministeren om at han i valgkampen før denne stortingsperioden gikk til frontalangrep på folks frihet til å velge omsorgsform for egne barn, under følgende punch line: Vi kan ikke premiere dem vi mener har valgt feil. Jeg synes det svarer på hele det spørsmålet som ble stilt av representanten Sponheim. Vi kjenner lusa på gangen, uansett festtaler. Det som skinner igjennom i denne regjeringens politikk, er at man vil innsnevre valgfriheten, fordi man vet bedre enn folk flest hvordan folk skal innrette sine liv. Vi ser det også når det gjelder de frivillige organisasjonene, som Regjeringen har lovt momsfritak. Men man følger det ikke opp i praksis, og stemmer det ned i Stortinget i disse dager.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-03-25:
Det har statsministeren sagt.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-03-25:
På 50-årsdagen fikk statsministeren mange velfortjente godord. Men han fikk også kommentaren om at han kanskje ikke var den store ideologen. Det er dette spørsmålet som kommer opp i dag, når man kommer til alle detaljene, for det ligger faktisk ideologi også i detaljene. Statsministeren sier at støtten til frivillige organisasjoner er økt. Ja, den er økt. Men det gjøres på den måten at man hindrer de frie inntektene, at man hindrer de objektive støtteordningene, og man går heller inn og støtter akkurat det man liker. Man får en dom mot seg for brudd på menneskerettighetene, for brudd på ytringsfriheten, og man går inn og møter det med innskjerping av ytringsfriheten når det gjelder redaktørplakaten. Og når man gjør en stor rokade av museer i denne byen, gjør man det ved ikke å ønske debatt, og man gjør det ved ikke å ønske å høre nasjonalforsamlingen. Hvorfor er ulikhet og ulike meninger så utrolig plagsomt for denne regjeringa?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Politikrisen eskalerer. Det vil vi senere i dag få se toppen av når vi får en demonstrasjon utenfor Stortinget. Polititjenestemenn fra alle landsdeler har reist til Oslo for å dokumentere og fortelle hvor problematisk det er innenfor norsk politi. Det står i sterk kontrast til det som statsministeren uttalte 22. mars, da statsministeren nærmest sa at det er full kontroll innenfor politiet, men da gjennom å vise til hva Regjeringen faktisk har gjort. Jeg hadde håpet at statsministeren i dag kunne se litt framover i stedet for å vise til det som Regjeringen har gjort. Situasjonen er i hvert fall sånn at i 2008 henla politiet 2 500 saker med kjent gjerningsmann, som skulle ha resultert i fengsel. Det ble henlagt nesten 2 000 forseelser der gjerningsmannen var kjent, som skulle ha resultert i bøtelegging eller andre sanksjoner. Statistikken fra politiet viser også nå at man har store utfordringer i forhold til folk at nærmest har gitt opp å anmelde saker. Avisene er i dag også fulle av saker om raid, ran, osv. i Norge. Mitt spørsmål til statsministeren er: Når politiet i dag viser sin oppgitthet i form av en demonstrasjon foran Stortinget, er det kanskje på tide nå at Regjeringen tar tak i dette og får en dialog med politiet i stedet for å øke konfliktnivået?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Jeg registrerer at selv om statsministeren har blitt 50 år, er han fortsatt på et nivå der han skylder på alle andre uten å ta eget ansvar. Jeg registrerer at statsministeren svarer akkurat det samme i dag som har gjort gjennom seks måneder, at man har gjort nok. Nå er situasjonen den at saksbehandlingstiden går opp, oppklaringsprosenten går ned. Politiet har faktisk tilbudt seg å øke arbeidsuken sin med to og en halv time, noe som tilsvarer 500 årsverk. Dette koster kun 300 mill. kr. Det avviser Regjeringen, forstår jeg. Det er ikke aktuelt, fordi man mener at man har gjort nok. Det synes jeg er litt merkelig, for hvis man virkelig hadde gjort nok og de tiltakene som statsministeren viser til, hadde vært tilfredsstillende, forstår ikke jeg hvorfor hundrevis av polititjenestemenn og -kvinner reiser til Oslo for å fortelle Stortinget og Regjeringen at det er en krise innenfor politiet. Mener virkelig statsministeren at disse polititjenestemenn og -kvinner tar feil?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2009-03-25:
Når tusenvis av politifolk i dag samles i Oslo, er det ikke for å hylle Regjeringen. Man kan jo bare spekulere i hva slags baluba Arbeiderpartiet ville laget hvis det var Høyre som i regjering hadde overkjørt politiets fagforeninger, brutt spillereglene i arbeidslivet og fastsatt ny arbeidstidsavtale gjennom diktat. Skjønner statsministeren at politiet er opprørt over den rød-grønne regjeringens angrep på faglige rettigheter? Og skjønner statsministeren at politiet føler seg sviktet av en justisminister som har holdt politiet med snakk, og ikke fulgt opp det lovte budsjettløftet i 2008 – det året som skulle bli politiets år?
Inge Lønning (Høyre), 2009-03-25:
Statsministeren har sikkert registrert at helseministeren har trukket i gang en ganske omfattende debatt om norsk rusomsorg. Under det forløpet uttalte lederen for Statens helsetilsyn i nyhetene at hver dag skjer det et ukjent antall lovbrudd på dette området ved at pasienter som har lovfestet rett til å motta behandling for å bli rusfrie, blir nektet slik behandling. Jeg skrev på vegne av Høyres stortingsgruppe et brev til helseministeren i midten av februar og bad om at helseministeren ville gi Stortinget en redegjørelse som gjør at Stortinget kan få mulighet til å delta i debatten. Statsministeren sa jo at han er tilhenger av debatt. Jeg går ut fra at det betyr at han også er tilhenger av debatt i Stortinget. Helseministeren svarte etter tre uker at han ikke ønsker å gi Stortinget noen redegjørelse, bl.a. med henvisning til at han har nedsatt et utvalg – det kjenner sikkert også statsministeren til. Helseministeren har samtidig besvart alle spørsmål det siste året med å henvise til at svaret på de økende helsekøene, de økende ventetidene, det dramatiske antallet korridorpasienter – kort sagt alle problemer – skal Stortinget få presentert i form av en reform i april. Nå kom det for to uker siden en melding om at Stortinget ikke kommer til å motta noe som helst i april. Derimot skal Stortinget få tilsendt en stortingsmelding – av alle ting – i juni, dvs. akkurat i det øyeblikk Stortinget går fra hverandre etter at fireårsperioden er slutt. Det er det underligste tidspunkt jeg tror noen regjering har avlevert en stortingsmelding på til Stortinget. Betyr dette at Regjeringen anser(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Inge Lønning (Høyre), 2009-03-25:
Jeg oppfatter at statsministeren nå slapp katten ut av sekken, nemlig at denne stortingsmeldingen er ment til bruk i valgkampen, og man har omhyggelig valgt å time det slik at Stortinget skal være avskåret fra muligheten til i det hele tatt å komme i inngrep med den. Slik tolker jeg også helseministerens avslag på anmodningen om å gi Stortinget en mulighet til å komme i inngrep med det Regjeringen holder på med når det gjelder rusomsorgen i dette land. Det spørsmålet jeg egentlig stiller statsministeren, er: Hvordan skal man tolke linjene i dette, nemlig at man omhyggelig forsøker å unngå at Stortinget skal komme i inngrep med det Regjeringen holder på med? Skal man tolke det slik at dette bare er et uttrykk for at denne regjering, fordi den har flertall bak seg i Stortinget, anser Stortinget som en overflødig del av det norske statsstyret? Eller er dette en aktiv linje for å hindre Stortinget i å komme i inngrep med det Regjeringen holder på med?
Inge Lønning (Høyre), 2009-03-25:
Jeg har følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Bioteknologinemnda har i brev til Helse- og omsorgsdepartementet av 14. mars 2009 pekt på svakheter i de utredninger som ligger til grunn for å innføre HPV-vaksinen i barnevaksinasjonsprogrammet fra skoleåret 2009/2010. Det vises bl.a. til usikkerhet om bivirkninger. Stortinget forutsatte i Budsjett-innst. S. nr. 11 for 2008–2009 at det skal gjøres fortløpende vurderinger av virkninger og bivirkninger av vaksinen. Hva er statsrådens vurdering av Bioteknologinemndas råd om å utsette innføringen av vaksinen?»
Inge Lønning (Høyre), 2009-03-25:
Jeg vet ikke helt om det er korrekt å følge ritualet og takke for svaret, fordi jeg hørte ikke noe svar. Det jeg spurte statsråden om, var hvorledes han vurderer det faktum at det uavhengige fagorgan, som staten selv har opprettet, og som er nærmest til å vurdere spørsmålene her, har rettet en enstemmig henstilling til statsråden. Jeg hørte ikke ett ord om hvorledes statsråden vurderer Bioteknologinemndas henstilling. Så vidt jeg kan forstå, har Bioteknologinemnda forsterket de reservasjonene som en enstemmig komité, inklusiv regjeringspartienes medlemmer, skrev inn, og som er helt usedvanlig sterke, fordi de viser at også komiteen føler seg på meget usikker grunn både når det gjelder spørsmålet om det er noen dokumenterbar helsegevinst, og når det gjelder spørsmålet om der er bivirkninger.
Inge Lønning (Høyre), 2009-03-25:
Unnskyld, jeg sa uavhengig….
Inge Lønning (Høyre), 2009-03-25:
Jeg siterer hva en enstemmig komité skrev i budsjettinnstillingen: «Vaksinering baseres på samtykke fra foreldre eller foresatte, og det må gis grundig og objektiv informasjon om vaksinens potensielle helsegevinst samt usikkerhet knyttet til effekt og bivirkninger.» Kan statsråden garantere at alle foreldre også vil få informasjon om at det er svært mange fagfolk som advarer mot dette, og at også Bioteknologinemnda – det uavhengige organ som er opprettet for på eget initiativ å kunne avgi uttalelser – enstemmig har bedt om utsettelse? Kan statsråden garantere at dette vil alle foreldre få vite?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Jeg er helt enig i det statsministeren sa i sitt første svar til representanten Lønning, at Regjeringen har svært mye ugjort, og da særlig innenfor helseområdet. Den store problemstillingen er at det også på dette feltet rår en beslutningsvegring som mangler sidestykke. Hver eneste gang man i Stortinget tar opp problemstillinger knyttet til at det nærmer seg 290 000 i helsekø, og at man faktisk ikke leverer innenfor rehabiliteringsfeltet, kommer helseministeren på banen og sier at nå har vi nedsatt et utvalg og skal komme med en samhandlingsmelding i juni, og da skal vi få svaret på det. Når det nå står 4 000 mennesker i kø og venter på plass innenfor rusomsorgen for å prøve å bli rusfri, svarer helseministeren med å nedsette et utvalg. Det vil si at det kommer til å gå enda et år før vi får noe svar på hvordan disse personene skal få hjelp. I tillegg har statsministeren selv sagt at det skal komme 10 000 nye hender i eldreomsorgen, og Kommunenes Sentralforbund sier det foreløpig er under 5 000.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-03-25:
Mitt spørsmål til finansministeren er slik: «Kostnader til juridisk bistand for å sikre skattepliktig inntekt er fradragsberettiget i tillegg til minstefradrag bare når kostnadene ikke anses pådratt i tilknytning til å sikre lønnsinntekter som gir grunnlag for minstefradrag. Det betyr at juridiske kostnader for å sikre omtvistede lønnskrav ikke er fradragsberettiget, noe som betyr at arbeidstakers krav stort sett medgår til skatt og advokathonorarer. Vil statsråden vurdere endringer i reglene for arbeidstakerne i lønnstvistsaker?»