Svein Flåtten (Høyre), 2016-06-17:
La meg dele de to foregående hovedtaleres deltakelse når det gjelder det som har skjedd i Storbritannia. Vi må være glade for at vi så langt har et helt annet politisk klima i vårt land. Men norsk økonomi er inne i en krevende periode. Oljeprisfallet har medført stagnasjon og tap av arbeidsplasser i oljenæringen, og dette har spesielt gått ut over Sør- og Vestlandet. Første bud for regjeringens økonomiske politikk har etter oljeprisfallet vært å sørge for å holde sysselsettingen oppe og ledigheten nede og begrense ulempene for dem som rammes. Det kan bare gjøres på lang sikt, gjennom å skape nye lønnsomme arbeidsplasser og sørge for at eksisterende arbeidsplasser får best mulige rammebetingelser. Det gjør regjeringen i budsjettet for 2016, og det følges opp i den budsjettrevisjonen som vi kommer til å vedta her i ettermiddag. Budsjettets sterke satsing på investeringer i infrastruktur, utdanning, forskning og vekstfremmende skattelettelser vil bidra til at det stadig blir skapt flere lønnsomme arbeidsplasser, som igjen kan bidra til å få flere i jobb, øke skatteinntektene og styrke velferdssamfunnets fundament. I tillegg vil tiltakspakken på 4 mrd. kr i budsjettet for 2016, supplert av det som etter forliket med Kristelig Folkeparti og Venstre nå er en økning på langt over 1 mrd. kr – nærmere halvannen – for 2016 bidra til å få folk raskere i jobb i de områdene som er særlig rammet. Så er det slik at nedgangskonjunkturene er ikke generelle for hele det norske næringslivet. De er meget delte. Noe går veldig bra, hjulpet av en svekket krone og ikke minst en lav rente, som gjør investeringer i lønnsom eksportindustri svært gunstig akkurat nå. Tilgangen på arbeidskraft vil også være bedre utenfor oljebeltet enn den har vært på mange år, hvor høykonjunkturen sugde til seg mye kompetent arbeidskraft gjennom høye lønnsnivåer. I går kom NHOs økonomibarometer, og det viste en behersket og gryende optimisme hos norsk næringsliv. Finanspolitikken virker, var utsagnet derfra. Særlig bygg- og anleggsnæringen i de mest rammede områdene ser ut til å få god fart som følge av tiltakspakken. Derfor synes jeg det må være tillatt med en betinget optimisme i den situasjonen vi er i. Det er for øvrig et godt virkemiddel i seg selv, og det anbefales derfor av og til, også her i Stortinget. Jeg ble spesielt minnet om det da jeg hørte foregående talers innlegg. Oljeprisen har i vår vært på vei opp fra bunnivåer på under 30 dollar. Lav rente har noen problematiske sider, men også den siden at det investeres. Eksporten fra Fastlands-Norge øker, og oljeindustrien er jo ikke død, den ser vi heldigvis ikke enden på. Det effektiviseres, kuttes kostnader og utvikles teknologi, man blir mer konkurransedyktig, og norske bedrifter vinner oppdrag. Forbruk og alminnelig etterspørsel holder seg etter situasjonen godt oppe, og ledighetsutviklingen er selvfølgelig ikke hyggelig, men den er noe mindre dramatisk enn det vi kunne frykte. Men den er selvfølgelig særskilt vanskelig for dem som rammes. Men som nevnt: Det er lyspunkter i det store bildet og forventninger om at jobbmarkedet kan bli bedre også i de rammede områder. Og det er først nå, utover i året, at budsjettet for 2016 etter hvert vil virke sterkere, og jeg mener at revidert nasjonalbudsjett er en sterk bekreftelse på at samarbeidspartiene vil holde oppmerksomheten på ledigheten og på tiltak som kan avhjelpe den. Både regjeringens forslag og forliket har, i stort og i smått, fokusert på ressursbruk som kan bidra til å dempe den akutte ledigheten og bygge videre på de langsiktige tiltak for arbeid, aktivitet og omstilling – kort og godt: vise ansvarlighet i en krevende situasjon gjennom utvidelser av tiltakspakken, som går til kommunalt vedlikehold, vedlikehold og investeringer i vei og bane og offentlige bygg. Og så er det slik at man vet ikke hvor mange jobber dette vil skape, men det er ingen tvil om at det vil virke raskt og kraftfullt inn i økonomien. Så må man ikke glemme at det er ikke revidert budsjett alene som skaper dette. Budsjettet for 2016 var svært ekspansivt og er svært ekspansivt, og jeg forundres ikke over at vi nå ser meldinger om at resultatene kan være underveis. Dette ble gjort, selvsagt, for å trekke opp veksten i norsk økonomi. Situasjonen er slik at det er nødvendig og riktig å ha en slik innretning av finanspolitikken nå. Vi står ikke i en akutt situasjon à la finanskrisen, som mange har sammenlignet dette med. Vi står mye mer i en permanent, organisk situasjon som rammer vår klart mest lønnsomme næring. Sammenligninger med finanskrisen er derfor ikke særlig relevante. Da ble finans og bank rammet plutselig. Den lavere veksten i norsk petroleumsindustri er en varig, strukturell endring. Den erkjennelsen må følges av en finanspolitikk som understøtter varig omstilling. Det langsiktige svaret er ikke kortsiktige tiltak eller en utvidelse av en allerede stor offentlig sektor. Så noterer jeg meg selvsagt at opposisjonen – jeg hørte det nettopp – kritiserer ekspansiviteten i budsjettet og oljepengebruken. Jeg ser at de bl.a. henviser i sine merknader til det de kaller «normalåret 2014» i norsk økonomi. La meg da minne om at det såkalte normalåret var det året da oljeprisen falt med 50 pst. – så normalt var det, sammenlignet med de gylne årene vi har bak oss. Derfor har den bruken av oljepenger som har vært benyttet inn i økonomien, vært nødvendig. Og de fleste synes omforent om at den nå er godt tilpasset i de fleste økonomiske miljøer. Det er få, om noen, kritikere av ekspansiviteten i budsjettet i de fagøkonomiske kretser. Jeg hører – og leser – at Arbeiderpartiet påkaller utvalgsleder Thøgersen i sine utgytelser om uansvarlig oljepengebruk. Thøgersen selv sier f.eks. om oljepengebruken i revidert budsjett at i kriseår er det tradisjon for å øke pengebruken betydelig fra det opprinnelige budsjettet til revidert, men i år er den faktiske økningen ikke særlig mer enn de 900 millionene som går målrettet inn til det kriserammede Vestlandet, og resten av økningene er stort sett endringer i anslag og forutsetninger. Hans utvalg understreket også kraftig at den årlige innfasingen av oljeinntekter må tilpasses situasjonen i norsk økonomi. Det er antakelig derfor utvalgslederen uttaler seg som han gjør når han blir spurt om den aktuelle situasjonen. Det ville faktisk være helt uansvarlig å gjøre noe annet. Og jeg må si: Hvilke andre situasjoner enn mer enn en halvering av prisnivået på olje, vår mest lønnsomme næring, skulle vi vente på for å bruke dette virkemidlet? Allikevel er vi langt innenfor handlingsregelen. Og jeg må si at jeg venter med spenning på de budsjettene som kommer, hvor Arbeiderpartiet da skal søke inndekning for de 70–80 mrd. kr som de mener vi har knust sparegrisen for og tatt inn i økonomien. Det går jeg ut fra at de vil rette opp i det budsjettet som kommer til høsten. I mellomtiden har de stort sett ikke gjort noe særlig annet enn å tredoble bruken og uttaket fra ymseposten. Det blir relativt puslete i forhold til den sterke kritikken vi har hørt her i dag. Så jeg tror at det beste vi kan overlate til de kommende generasjoner, er ikke en manisk talldiskusjon om hva man bruker inn i budsjettet, men det er hvordan vi bruker inntektene inn, slik at vi kan legge grunnlaget for å skape nye arbeidsplasser som den kommende generasjonen kan være en del av. Det er det de skal leve av i årene fremover – av sitt arbeid og sine jobber, ikke av avkastningen av et fond. Derfor er det en stor ansvarlighet å bruke oljepengene og innfasingen av oljeinntektene inn i økonomien på en riktig måte. Det må brukes slik at det kommer i tiltak som får bedre vekst i produktiviteten, og på den måten på lang sikt påvirker hele vekstevnen i økonomien. Det er et helt grunnleggende premiss for at vi kan opprettholde det velferdssamfunnet som vi har. La meg benytte tiden mens den røde lampen lyser, til å takke spesielt Kristelig Folkeparti og Venstre for et samarbeid om budsjettene som etter mitt syn blir stadig bedre, med komitéleder Syversen og Terje Breivik fra Venstre. Jeg synes vi skaper et klima for å lage stadig bedre avtaler, vi finner stadig bedre ut av det med hverandre. Det har vært en meget hyggelig utvikling hele veien, som jeg håper fortsetter. Jeg tar helt på slutten opp det forslaget vi står sammen med andre om.