Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-10-18:
Den rød-grønne regjeringen feiret toårsdag i går. Vi i den nærmeste familie er godt fornøyd med barnets utvikling. Jeg ser også at nøkterne kommentatorer i pressen gir uttrykk for at vi så langt har lyktes bra, men mye gjenstår. Mange peker på at det fortsatt må leveres offensive fattigdomsdempende tiltak for at målsettingene fra Soria Moria om å avskaffe fattigdom skal stå til troende. I Soria Moria-erklæringen er den etter hvert berømte målsettingen uttrykt slik: «Regjeringen vil føre en politikk for å redusere forskjellene i samfunnet. Vi vil avskaffe fattigdom ved å styrke de offentlige sikkerhetsnettene og ved å gi ledige mulighet til å komme tilbake til aktivt arbeid.» I dag behandler vi en sentral sak som viser at heller ikke vi i regjeringspartiene mener vi har levert ferdig i vår fattigdomssatsing ved halvgått løp. Vi har fortsatt to år igjen, og vi har ikke slått oss til ro med den innsatsen som er gjort så langt. Mye gjenstår! Endringene i sosialtjenesteloven om innføringen av et nytt kvalifiseringsprogram med tilhørende kvalifiseringsstøtte for personer med nedsatt arbeids- og inntektsevne er en svært viktig milepel i et målrettet arbeid for å avskaffe fattigdom. Det vil koste å gjennomføre dette programmet, mye penger! Bevilgningene for i år er på 53 mill. kr, og den ytterligere økningen neste år er på 183 mill. kr – dersom budsjettet går igjennom etter forutsetningene. Men dette er bare første ledd i satsingen som skal fullføres innen 2010, og dette er penger som kommer i tillegg til det som allerede ligger i den kommunale sosialstøtten. Dette er en tung økonomisk satsing, og det vil virkelig bety en forskjell. Kvalifiseringsprogrammet med tilhørende kvalifiseringsstønad er ikke sjekkheftevelferd. Vi må gjøre mer enn å bevilge penger. Dette er en reform hvor stat og kommune virkelig setter sin store satsing gjennom en ny arbeids- og velferdsforvaltning på prøve. Dette er en satsing som vil gi NAV-kontorene store utfordringer. Gjennom kvalifiseringsprogrammet skal de ansatte i den kommunale sosialtjenesten sammen med de statlig ansatte i arbeidsmarkedsetaten og trygdeetaten samle sin kompetanse i innsats for de vanskeligst stilte i samfunnet: de som har vesentlig nedsatt arbeids- og inntektsevne og ingen eller svært begrensede ytelser til livsopphold, som det heter i beskrivelsen. Disse personene skal ut av køen på sosialkontoret og inn i et motiverings-, mestrings- og opplæringsprogram hvor det kan inngå tid til både helsehjelp, opptrening og kvalifisering for arbeidslivet. Det er bred enighet i dag om etableringen av kvalifiseringsprogram med rett til kvalifiseringsstøtte, men Fremskrittspartiet skiller seg altså ut. De mener at den målrettede innsatsen for å løfte flest mulig ut av et liv som sosialhjelpsmottaker og inn i en livssituasjon hvor flere skal komme i arbeid, ikke trenger å inneholde kvalifiseringsstøtte, og de er redd for at vi utvikler et A- og et B-lag. Jeg er veldig redd for at dersom Fremskrittspartiet hadde fått medhold i at vi skulle fjerne kvalifiseringsstøtten fra kvalifiseringsprogrammet, hadde vi ikke nådd våre målsettinger. Da hadde vi ikke hatt den motivasjonen og den sikringen for inntekt over tid som ville gjort dette interessant å gå inn i, og som vil være en viktig motivering for at vi skal få flere ut av sosialhjelp og over i andre ytelser, først og fremst over i arbeid. Men dette er ikke det eneste vi skal gjøre for dem som står i sosialhjelpskøene. Det er ikke slik at vi med kvalifiseringsprogrammet har slått oss til ro med at alt som heter tiltak for å avhjelpe fattigdom og for å ha målrettet aktivitet knyttet til dem som i dag mottar sosialhjelp, nå er over. Dette er et viktig virkemiddel i denne sammenhengen. Men det er klart at vi framover også må se på andre tiltak for hvordan vi kan nå fram for å skaffe en mer varig inntektssikring for dem i denne gruppen som har behov for det. Mange av sosialhjelpsmottakerne er korttidsmottakere som vil komme ut av sosialhjelp ved egen hjelp etter noen måneder, andre er mottakere som får sosialhjelp i tillegg til trygd, og som har dette som en del av sin inntektssikring, men en vil også finne langtidsmottakere som ikke har forutsetninger for å nyttiggjøre seg kvalifiseringsprogrammet. Da blir utfordringen for NAV at en får en mer målrettet innsats fra de kommunale sosialhjelpskonsulentene og trygdekontoret for å få en raskere og mer effektiv vurdering av om disse skal over på trygd. Så kvalifiseringsprogrammet er ett viktig tiltak for å komme videre, men det er så visst ikke det siste denne regjeringen skal gjøre for å fremme sin innsats for å avskaffe fattigdom.