trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Tydelege motsetningar i debatten, seier representanten Hagesæter. Alltid semje, seier representanten Trellevik og viser til innlegget frå Jonas Gahr Støre. For å ta det siste først, til Trellevik: Det løner seg å følgja i alle fall lite grann med på det som vert sagt. Representanten Jonas Gahr Støre har slett ikkje – korkje i media eller her i dag – rost eller godteke nedsal i Telenor og Kongsberg Gruppa. Tvert imot – Arbeidarpartiet er tydeleg på at dette er vi imot. Dei merknadene som representanten Gahr Støre viste til – ja, der er ikkje Høgre og Framstegspartiet med. Det er all grunn til å dvela litt ved det faktum at argumenta mot sal av enkeltselskap ser ut til å ha kome heilt overraskande på regjeringspartia, og at ingen frå regjeringspartia vil kommentera akkurat det her i dag. Det at regjeringa ville selja Flytoget uavhengig av den varsla jernbanereforma, føyer seg inn i rekkja av endringar for endringar si skuld. Det same gjeld Kongsberg Gruppa, der regjeringspartia ikkje har føreteke utgreiingar i forkant av salsiveren, men skal framleis selja. Å selja seg ned i Kongsberg Gruppa utan å ha vurdert det tryggingspolitiske ville opna for nye eigarar i eit selskap som utviklar viktig forsvarsteknologi. Det verkar svært lite gjennomtenkt, som mange har peika på. Kvifor regjeringa ikkje stemmer for Arbeidarpartiet og Senterpartiet sitt forslag nr. 9, er også underleg og er gjerne eit hastverksarbeid, det òg. Dette hastverksarbeidet vitnar ikkje om handlekraft. Det er eksempel på dårleg politisk handverk. Næringsministeren argumenterte med at vi må ha ein grunn for å eiga. Nei, det er motsett. Ein bør ha ein grunn for å selja. Få inn ein stor industriell aktør som kan vera med og utvikla selskapet – ja, det kan vera ein slik grunn. Men det å selja seg konsekvent ned i store industriselskap til 34 pst. er difor ikkje noko godt handlingsrom industrielt sett. Saka om Vale og Hydro er eit godt eksempel på akkurat det. Hadde staten der hatt 34 pst., hadde ein kome langt under 34 pst. i samband med oppkjøpet. Men ein ønskjer ikkje å koma i ein slik posisjon, og difor er det eit mål å liggja over 34 pst. Det kunne vore veldig kjekt å høyra næringsministeren sine betraktningar rundt det.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Eg vil starta med å roa den gode kollegaen min representanten Farstad med at eg er rett glad, eg, for at Venstre og Kristeleg Folkeparti har drege eigarskapsmeldinga i riktig retning. Eg ønskte berre at dei ville røysta for det dei var for. Og så ber eg om at dei merkar seg det som næringsministeren sa, at regjeringa framleis vil selja seg ned. Etter replikkordskiftet og forskjellige innlegg må eg nesten spørja regjeringa om dei ser det som nødvendig å påleggja private som kjøper opp skogeigedomar frå Statskog, at folket skal ha fritt tilgjenge til jakt og fiske. Er det dette dei ser for seg kan koma ut av den utgreiinga? Så er det heilt unødvendig å prøva å skapa eit inntrykk av at Arbeidarpartiet er imot private eigarar, for det er vi ikkje. Så merka eg meg at Gundersen ikkje kom med eit einaste konkret innspel om kva som var Høgres skogpolitikk, men meinte at 250 000 nye arbeidsplassar, som kom under den raud-grøne regjeringa, var å bomma totalt.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
Følelsar er ein ting, men samanhengande resonnement er kanskje det aller viktigaste når ein skal framføre dette i salen. I samandraget i innstillinga står det noko veldig alvorleg. Det står at staten ikkje har industriell kompetanse nok til å eige så mykje som ein gjer. Det er ein veldig alvorleg beskjed å få frå regjeringa, at ein meiner ein har eit departement som ikkje har god nok industriell kompetanse. Det høyrest ut som eit ganske fundamentalt kompetanseproblem. Svaret til dei blå-blå er då å selje, ikkje å byggje opp kompetanse. Då blir det naturlege spørsmålet, i alle fall eit rasjonelt spørsmål: Med kva industriell kompetanse har ein kome fram til at det er desse selskapa ein skal selje seg ut av, når ein har sagt at ein ikkje har den industrielle kompetansen?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
Mi oppleving er at Kristeleg Folkeparti er eit parti som har tatt inn over seg at vi lever i ei tid med store menneskeskapte klimaendringar, som vi som samfunn har i oppgåve å gjere noko med. Det må også få betydning for eigarskapen, korleis vi forvaltar han og at dei same kreftene dreg i den same retninga. Vi veit at flytoget frå Heathrow og frå Arlanda, som er kommersielt drivne, har ein høgare pris enn då dei var eigde av det offentlege. Kommersielt fastsett pris ligg høgare enn det Flytoget i dag leverer. Antakeleg, viss ein ser på Heathrow og Arlanda, ville prisen gått over 200 kr, frå i dag 170 kr. Vil Kristeleg Folkeparti kunne vere med på ei løysing som aukar prisen på Flytoget i Noreg, og dermed reduserer talet på kollektivreisande til Gardermoen.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
Eg legg merke til i innstillinga at Arbeidarpartiet og Senterpartiet foreslår ein rekrutteringsstrategi for kvinner i dei statleg eigde selskapa, og Venstre og Kristeleg Folkeparti går imot det. Kvifor?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
Leiarløningane i statlege selskap har lege i front også i forhold til det private. Det har vore ein lønnsgalopp – no heldt eg på å seie noko som ikkje er særleg parlamentarisk – som ikkje liknar noko. Staten har eit heilt spesielt moralsk ansvar for å sørgje for at leiarløningar er på eit nivå som moralsk svarer til det som er folkets oppfatning av kva som er riktig. Det er så spennande å vere leiar i så spennande bedrifter som Telenor, Statoil, Flytoget osv. at eg trur ingenting på at det som avgjer, er 2-3 mill. kr meir eller mindre. Det er ikkje det som avgjer om kompetansen blir påverka eller ikkje. Det å ha eit statleg eigarskap forpliktar på langt større område enn berre å følgje kva som går føre seg i marknaden. Det er ikkje sånn at vi kan konkurrere med Google når det gjeld løn, men vi kan konkurrere når det gjeld interessante oppdrag for folk som har lyst til å ta artige jobbar.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
Vi har ein annan type tilnærming til eigarskapsmeldinga, som kanskje representanten har fått med seg. Og dersom representanten også les programmet vårt, vil ho sjå at vi har eit heilt anna forhold til eigarskap. Vi meiner jo at staten Noreg eig for lite. Tenk kva for rolle vi kunne hatt dersom vi verkeleg hadde satsa på Kongsberg Gruppen, satsa på Telenor, brukt det til å gjere Noreg verdsleiande innanfor rom- og mobilteknologi – det som verkeleg er dei store moglegheitene i framtida. Tenk, dersom vi hadde brukt Cermaq og Statskog som store industrielle aktørar til verkeleg å utvikle bioøkonomien i Noreg. Det blir skusla bort i ei sky av næringsnøytralitet og «hands off» frå statleg styring. Det fattar ikkje SV – det er vi sterkt imot.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
Det er fleire ting her som eg reagerer på. Det eine er at eg trur ikkje eg har opplevd eit einaste innlegg frå representanten Gundersen der åtte år i regjering ikkje har vore nemnt. No er vi komne eitt og eit halvt år – kanskje enda litt meir – inn i eit blå-blått styre, så eg ser jo for meg at representanten Gundersen snart begynner å snakke om noko anna – begynner å sjå framover. Når det gjeld prinsippa – det er løn vi snakkar om, det er den styringsretten som styreromma har, det er den som vi ønskjer å påverke. Resten – korleis det andre går føre seg – får vi komme tilbake til. Men det er denne eine tingen vi meiner. Det er folk som tener uendeleg mykje meir enn statsministeren, som det sikkert er einighet om her i salen må ha den mest interessante jobben i dette landet. Dersom representanten meiner at vi slit med å få kompetente folk til den typen stillingar fordi dei ikkje tener vesentleg meir, då lurer eg på kva representanten tenkjer på. Men eg trur at dersom staten Noreg set klare grenser for kor mykje ein kan tene, og det orienterer seg mot løna i regjering, kjem vi ikkje til å tape kompetanse på det.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
I samandraget av denne meldinga står det noko som eg har vore inne på tidlegare, og som eg er veldig overraska over, at den industrielle kompetansen i staten, nærmare bestemt i ministerens eige departement, er for dårleg. Det er eitt av fleire argument for at ein skal selje seg ned, men det blir sett fram som eit viktig argument for at ein skal selje seg ned i desse selskapa og bli ein meir passiv eigar, med passivt fleirtal og nedsal. Då blir det openberre spørsmålet ein må stille seg: Kvifor har ein ikkje bygd opp den kompetansen, sikra seg betre kompetanse på den eine sida? Og sjølvsagt: Med kva kompetanse har ein då vurdert desse selskapa inn i kategori 1, når ein ikkje har den kompetansen i eigne rekkjer?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
Det har vore interessant å følgje denne debatten. Det er ein heil del ting som har kome på bordet, og så er det framleis ein heil del spørsmål som er veldig uklare. Kva type vurderingar som har lege bak kva som er eit tilfredsstillande statleg eigarskapsnivå i Noreg, er for meg veldig uklart. Kva er det rette nivået? Når er det nok lite stat, og når er det for mykje stat? Det er veldig uklart kva type vurderingar som har lege bak for å kome fram til det. Som fleire har vore inne på: Kva er den industrielle strategien i dette, kva er dei langsiktige perspektiva ein her snakkar om? På den eine sida snakkar ein om Statoil, på den andre sida sel ein seg heilt ut av f.eks. oppdrett, som heilt openbert er eit av dei mest interessante, nye industrielle eventyra for Noreg. Spørsmålet omkring statleg kompetanse for industriell utvikling er det også veldig uklart kva regjeringa har lagt i. Og så kjem dette argumentet opp om statskapitalisme. Da vil eg berre seie til representanten Gundersen at grunngjevinga for at staten eig Flytoget AS, er ikkje at staten skal tene pengar. Grunngjevinga for at staten eig Flytoget AS, er at ein skal auke kollektivdelen rundt hovudstadsregionen. Det er altså ikkje kapitalistiske grunnar til at ein har eigarskap i Flytoget AS, det er rett og slett større samfunnsomsyn som er grunngjevinga. På same måten som dette er ei sterk grunngjeving for SV, meiner SV at vi på fleire område bør vurdere å kjøpe oss opp, deriblant innanfor oppdrettsnæringa. Salet av EWOS var ein tabbe. Fôr kjem ikkje til å bli mindre viktig, fôr kjem til å bli meir viktig. Å ha eit lokomotiv som er statleg, med eit sterkt statleg eigarskap, i denne sektoren, kan vere heilt avgjerande for om vi får ei industriell utvikling i Noreg på dette området. Det bør ein kunne klare å sjå. Kva som skal vere måla for Noreg i denne saka, har ikkje kome godt nok fram i denne debatten. Ein har nesten utelukkande snakka isolert ideologisk om å eige eller ikkje eige, utan å sjå på kva type visjonar ein har for næringa. Så til slutt nokre ord om klima: Det bør vere openbert, og det ser eg heldigvis at det er fleire parti i komiteen som meiner, at eigarskap spelar ei viktig rolle dersom ein skal gå laus på Noregs utfordringar på miljøfeltet. Eigarskap er ei kjempemoglegheit vi har for å styre utviklinga i retning av meir berekraftige næringar, nye industrielle prosjekt som kan skape nye eksportinntekter for eit land som er veldig avhengig av olje.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
SV kjem til å kome tilbake med forslag som handlar om norsk eigarskap, også utanom denne saka. Det er ikkje berre éin gong i året vi kan diskutere dette – det er det ikkje. Større initiativ vil kome frå SV, og som representanten er inne på, er SV av ei annan oppfatning enn ganske mange i denne salen. Kjapt om stemmegjevinga, for det er jo det som avgjer kva vi er for og imot: Vi er for forslaga nr. 1–9, vi er imot forslag nr. 10, vi er for I og XI, og vi er imot resten. Så da er det uttalt. Og berre kjapt til slutt: No er vel ikkje eg den einaste som har lagt merke til at representanten Gundersen nok ein gong gjekk på talarstolen og sa «åtte år i regjering». Eg kom til å tenkje på at hadde vi hatt plingfest og drukke for kvar gong, så hadde vi vore dritings heile gjengen!(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
Først vil eg berre seie at eg er overraska over innlegget til statsråden, for ho sa at dette vil føre til kutt for leiarar i dag, men i forslaget står det eksplisitt at dette ikkje skal ha nokon tilbakeførande effekt. Dette er da for nye forhandlingar framover, så her har ikkje ministeren gjort jobben sin med å lese forslaget skikkeleg. Så kritiserer ministeren forslaget fordi ein vil etablere eit tak for dei samla inntektene til leiarar, og dette vil da fråta styret moglegheita. Men dette er jo eit tak, ein kan jo bevege seg innanfor dette taket, under taket inne i huset, sånn som ein vil. Med ei slik utsegn at ein ikkje skal ha tak i det heile, lurer eg på: Meiner ministeren at det ikkje skal vere noka som helst form for tak på inntektene til leiarane av offentleg og statleg eigde selskap? Er det sånn at ein kan tene kva som helst?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-05:
Eg tolkar ministeren slik at det er aktuelt med tak, og at det er ikkje i seg sjølv noko gale med tak, taket kan vere greit å etablere, men spørsmålet er berre: Kor? Men det slår meg kor stor forskjell det er på desse to innlegga, der eg i mitt innlegg tok utgangspunkt i dei økonomiske forskjellane i samfunnet generelt, og at dette bidreg til å auke forskjellane, og statsråden i sitt innlegg berre var teknisk ut frå styrets rett til å kunne gjere sine vurderingar. Ser ministeren at dette faktisk er ei form for forvaltning av skattebetalaranes pengar – dette er offentlege selskap som er eigde av det norske folk – og at kvar lønsfest i statlege føretak faktisk også er misbruk av skattebetalaranes interesser?
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Aller først vil jeg gi en honnør til Kristelig Folkeparti for å ha bidratt til å bremse og moderere en del av det som lå i regjeringens melding. Representanten Hjemdal var innom samfunnsansvar, og gjennom å ha et sterkt statlig eierskap kan Stortinget og regjeringen bidra til at de selskaper vi har eierskap i, går foran og viser vei i samfunnsutviklingen. Et område der de statlig eide selskapene kan gå foran, er jobben med bedre kjønnsbalanse i ledende stillinger. Et flertall i komiteen har også uttrykt ønske om at statlig eide selskaper skal ha en rekrutteringsstrategi for å øke antallet kvinner, med mål om minst 40 pst. av begge kjønn i ledelsen. Det er imidlertid sånn at Arbeiderpartiet og Senterpartiet står alene om å fremme et sånt forslag i dag. Da er det nærliggende å lure på om Kristelig Folkeparti er trygge på at regjeringen vil få fortgang i dette arbeidet selv om et slikt forslag skulle bli nedstemt i dag.
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Som representanten Farstad var inne på, er det statlige eierskapet et virkemiddel som kan bidra til å løse mange utfordringer, og det er bred enighet om at norsk statlig eierskap skal bidra til utvikling av et konkurransedyktig næringsliv, innovasjon og framtidas arbeidsplasser, og ikke minst gjelder det eierskapet i Innovasjon Norge og Siva, og ikke helt uten relevans for denne eierskapsmeldingen er det at regjeringen har initiert flere prosesser knyttet til både eierskap og struktur i Innovasjon Norge. I den sammenheng er det bekymringsfullt at regjeringen, og flertallspartiene i sine merknader til denne meldingen, toner ned Innovasjon Norges og Sivas rolle i å bidra til næringsutvikling og innovasjon over hele landet. Da er spørsmålet: Ville det ikke vært naturlig i en melding om statlig eierskap, og ikke minst i forbindelse med innovasjonsselskapene våre, nettopp å slå fast, som Stortinget gjorde i forrige eierskapsmelding, at vårt eierskap skal bidra positivt til utvikling av både små, mellomstore og større bedrifter over hele landet?
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Om ikke annet så skal regjeringspartiene har ros for én ting i denne saken: For oss som er slik anlagt at vi gjerne kunne ha diskutert statlig eierskapspolitikk både i tide og utide året igjennom, er denne meldingen en gavepakke. Det har de siste ukene ikke akkurat vært mangel på anledninger til å prate om eierskap, og temaet har kommet opp i de mest utenkelige sammenhenger, for engasjementet er stort. Engasjementet er stort mot nedsalg og utsalg av vår felles eiendom, våre felles ressurser. I mitt hjemfylke, Hedmark, er det det arvesølvet vi har i Statskogs eie som har vært den store bekymringen, men det har vært hoderystende oppgitthet over det som må være et ideologisk begrunnet forslag om salg av f.eks. Flytoget. Dette engasjementet er etter hvert velkjent. Det store flertallet vil ikke ha noe salg eller privatisering av Statskog, de vil ikke ha salg av Flytoget. At vurderingen av Flytoget utsettes, hjelper lite. Dette er ikke føleri. I likhet med i debatten om arbeidsmiljøloven, om statsbudsjettet, reservasjonsretten osv. har vi i denne saken hørt at folket ikke forstår, at de som har advart mot salg, ikke har lest meldingen godt nok, og at vi som er imot å selge Statskog, Flytoget og Telenor, er det av romantiske og irrasjonelle grunner. Men sånn er det ikke. Om det er noe her som er føleri, må det være regjeringspartienes urokkelig tro på at privat eierskap nesten per definisjon og i alle sammenhenger er bedre enn offentlig eierskap. Både i meldingen og i det vi hører fra flertallspartiene, prates det mye om maktspredning og mangfold. Og staten kan ikke bidra med sånt. Eller? Hva er egentlig staten? Det er litt banalt, kanskje, men staten er oss alle. Og statlig eierskap i f.eks. Telenor er den eneste muligheten både jeg og de aller fleste andre i dette landet her har til å være med og eie og påvirke Telenor eller Kongsberg Gruppen eller store skogeiendommer. Det er det som er maktspredning. Det at Ola og Kari Nordmann har et eierskap i Telenor, representert ved en profesjonell og langsiktig stat, gir et langt større mangfold enn om et fåtall søkkrike investorer skal overta alle eierposter. Ved salg av så store selskaper er det, som flere har vært inne på i debatten i dag, ikke snakk om små lokale private eiere. Vi prater sannsynligvis om store utenlandske investorer eller i beste fall store norske. Da er det også et spørsmål: Hva skjer i så fall da med deres evne til å investere i nye selskaper som trenger investorer og industriell kompetanse? Det er et av flere ubesvarte spørsmål som meldingen lar henge i lufta, og som verken meldingen eller debatten så langt i dag har klart å gi gode svar på.
Ove Trellevik (Høyre), 2015-02-05:
Me har fått ei regjering som er oppteken av samfunnsansvar. Det vert spegla av i ti flotte prinsipp for statleg eigarskapsstyring, som òg Senterpartiet slutta seg til. Likevel meiner Senterpartiet at statleg eigarskap og verkemiddel skal brukast i særskilde delar av politikkområdet. Ein tek til orde for at ein i klima- og miljøpolitikken må bruka desse statlege selskapa. Ein nemner ikkje barnearbeid, korrupsjon, sosial dumping og svart arbeid og andre utfordringar i samfunnet. Er det ikkje styret som skal gjera eit slikt strategiarbeid, basert på gjeldande lovar og reglar i samfunnet, og ikkje Stortinget?
Ove Trellevik (Høyre), 2015-02-05:
Denne debatten om eigarskap og statleg eigarskap er viktig. I staden for å drøfta viktige prinsipp om eigarskap har debatten – i alle fall fram til no – vore avgrensa til billeg retorikk. I pressa har Arbeidarpartiet eigentleg skapt full forvirring om sin eigen politikk. Dei har kritisert regjeringa sin eigarskapspolitikk samtidig som at Jonas Gahr Støre i media, og for så vidt òg her i dag, har gjeve si tilslutning til reduksjon i både Telenor og Kongsberg Gruppen ved ein eventuell fusjon – nøyaktig slik det vert lagt opp til i eigarskapsmeldinga. Og når eg høyrer Ingrid Heggø her i dag, sår det eigentleg tvil om både det som har kome fram i media, og det dei seier sjølve i samband med eigarskapsmeldinga. Eg trur nesten me må sjå på kva Arbeidarpartiet gjorde i dei åtte åra dei sat i regjering. Det må jo spegla Arbeidarpartiet sin faktiske politikk. Kva gjorde dei? Jo, dei selde Bane Tele og Secora AS, dei reduserte eigardelen i Veterinærmedisinsk Oppdragssenter, dei fekk fullmakt til å selja Cermaq, SAS og Entra, og dei godkjende salet av EWOS. Arbeidarpartiet driv med rein tåkelegging av kva dei gjorde då dei sat i regjering. Det vert framstilt som om denne eigarskapsmeldinga, som me diskuterer i dag, handlar om å selja landet, slik som Ingrid Heggø snakkar om. Hadde Arbeidarpartiet hatt rett i sin retorikk, hadde landet vore selt for lenge sidan. Det er slik som Jonas Gahr Støre seier: Det er god og brei einigheit om mykje av det som står i eigarskapsmeldinga. Det er viktig at staten gjennom sin eigarskap sikrar interessene som er viktige for samfunnet. Det kan vera av omsyn til marknadssvikt, nasjonal forankring av ressursar, selskap, kompetanse og andre samfunnsnyttige interesser. Det er brei einigheit her på Stortinget om at staten ikkje alltid skal vera eigar i selskapa. Det er altså ein merknad der alle er einige – heile komiteen stiller seg bak – om at privat eigarskap skal og bør vera hovudregelen i norsk næringsliv. Og når Odd Omland i dag ber om argument for nedsal i statleg eigarskap, skal han få det: Statens rolle i næringslivet bør verta avgrensa til å leggja til rette for konkurranse med lovar og reglar – ikkje sjølv delta i konkurransen med private aktørar, så sant formålet med eigarskapen berre er forretningsmessig. Det er ikkje berre Arbeidarpartiet som har monopol på å definera kva som er forretningsmessige interesser og ikkje. Eigarskapen i eit selskap har stor betyding for selskapet si konkurransekraft og verdiskaping. Og når staten opptrer som dominerande eigar i eit selskap som opererer i ein open konkurranse, kjem ein fort i målkonflikt, både med staten si rolle elles og med staten si rolle som myndigheitsutøvar. Dette kan gjelda i mange samanhengar. Eg tenkjer t.d. på SAS, der dei har tilgjenge på veldig mykje meir eigenkapital enn mange andre selskap har.
Ove Trellevik (Høyre), 2015-02-05:
Eg tok ordet fordi det var fleire som snakka om Kongsberg, og i same andedraget lurte dei på kvifor staten ikkje skulle eiga lenger. På Kongsberg var det frå 1937 ei forvaltingsbedrift som dreiv med både forsvarsindustri, bilindustri og annan industri. I 1987 fekk dette selskapet store problem. Det gjekk nesten konkurs, og det var akkord. I den runden vart det eit allmennaksjeselskap og delprivatisert, og det vart gjort svært store grep i forbindelse med dette. Etter den gongen har dette selskapet utvikla seg heilt fenomenalt. FMC Kongsberg Subsea er eit amerikansk selskap i dag, men det er stort her i Noreg, med fleire tusen tilsette, og har subsea-verksemda si ut her frå Noreg og er tunge på dette. I tillegg til det har dei utvikla Kongsberg Maritime, Kongsberg Oil & Gas og Kongsberg Automotive – det er mange Kongsberg-selskap som har utvikla seg svært positivt etter denne delprivatiseringa. Så gjeld konflikten, slik eg har oppfatta han uttrykt her, Kongsberg Defence & Aerospace. Dei har utvikla fantastisk mykje bra, bl.a. dei nye sjømålsmissila til fregattane våre. Dette sjømålsmissilet er blant verdas beste missil, med verdas beste teknologi. Det er ikkje heilt uinteressant for Noreg som nasjon, for NATO og for amerikanarane at kunnskapen om dette kjem på avvegar. Det er ingen som ønskjer det, og dei fekk reglar for slikt òg i NATO-samanheng. Poenget mitt er at dette selskapet har eit enormt potensial. Det vert utvikla nye F-35-fly, og dette missilet kan få tilpassingar til det. Det vert utvikla missil som kan passa til helikopter, det vert utvikla missil som kan passa til andre, nye typar fartøy. Skal Kongsberg kunna vera med på denne utviklinga, er dei heilt nøydde til å ha moglegheiter til å orientera seg ut i den store verda, blant dei aller største aktørane. Då treng Kongsberg rammer som gjer at dei kan utvikla seg og finna ein partnar for å nå den veksten og dei industrielle moglegheitene som dette selskapet har.
Pål Farstad (Venstre), 2015-02-05:
Takk for spørsmålet. Venstre er særs opptatt av Innovasjon Norge og Innovasjon Norges arbeid, spesielt ute i distriktene. Vi har med interesse fulgt den prosessen som skjer nå i Innovasjon Norge, og venter i spenning på hva som kommer ut av den gjennomgangen av Innovasjon Norge som nå er på gang. Venstre har klare oppfatninger av hva vi vil med Innovasjon Norge, og synes ikke det er hovedsaken i den meldingen som vi nå diskuterer, men vi vil komme tilbake til Innovasjon Norge på egnet måte når saken foreligger her i Stortinget. Men jeg kan love representanten Juliussen og alle andre at Innovasjon Norge er en aktør som Venstre er særdeles opptatt av skal fungere godt i hele landet.
Pål Farstad (Venstre), 2015-02-05:
Jeg forventer at flertallsmerknader blir fulgt opp av statsråden. Vi har jo elementer i merknaden fra komiteen om klima og miljø som Venstre definitivt er med på, og hvor vi kanskje også har vært førende. I klima- og miljøspørsmål håper jeg at man vil ta de grep som er nødvendig for å komme et steg videre.
Pål Farstad (Venstre), 2015-02-05:
Det er riktig, som representanten Knag Fylkesnes observerer her, at vi legger til grunn at det er en del av det som skal gjøres av regjeringen i det videre arbeidet med eierskapsmeldingen, uavhengig av om vi er med på merknaden eller ikke.
Pål Farstad (Venstre), 2015-02-05:
Som jeg var inne på i hovedinnlegget, savner Venstre en ambisjon fra regjeringen om å gjøre eierskapspolitikken grønnere. For Venstre har det vært viktig å fastslå at 2-gradersmålet skal ligge til grunn for statens utøvelse av det statlige eierskapet og strategiene til selskap der staten er en betydelig eier. Mitt spørsmål til næringsministeren er: Hvordan vil næringsministeren jobbe for at 2-gradersmålet blir nådd gjennom eierskapspolitikken?
Pål Farstad (Venstre), 2015-02-05:
Ingrid Heggø appellerer til Venstre og undertegnede om å snu i et bestemt punkt i denne saken. Som jeg var inne på i et tidligere innlegg, har Venstre fått gjennomslag i stort sett alle viktige punkt i eierskapssaken, som vi i dag debatter. Jeg drister meg til å si det. Derfor vil vi stå fast på de formuleringene og de merknadene som vi har vært med på i komitébehandlingen. Stort sett er flertallet i komiteen med på å skape en eierskapspolitikk som er betydelig endret i forhold til det regjeringen presenterte, altså en dreining mot sentrum. Det er naturligvis vi meget godt fornøyd med. Og stort mer enn det bør ikke forventes av verken Arbeiderpartiet eller andre. Det er nesten så man kan få inntrykk av at representanten Heggø er skuffet over at vi i sentrum har fått til så mye som vi har fått til, i denne saken. Så må jeg inn på et punkt som Heggø var inne på, dette med at fiskeressursene er på full fart over på utenlandske hender. Det er i så fall en sak som jeg ikke kjenner til, og det kunne være interessant å vite om det er noen prosesser her fra regjeringens side som skulle tilsi at så er tilfellet.
Pål Farstad (Venstre), 2015-02-05:
Jeg vil takke saksordføreren for redegjørelsen av saken og komiteen for dens arbeid. Jeg vil også benytte anledningen til å takke SV, som tar opp denne saken, denne debatten, om lederlønninger, bl.a. i statlige selskap. Det er jo mer omfattende, det som tas opp fra SV, enn bare det. La det være klart: Venstre ønsker ikke noe tak på lederlønninger, slik forslagsstillerne ønsker, men vi vil holde fast på dagens hovedprinsipper i statens holdning til lederlønninger i selskaper der staten er eier, altså at lederlønningene skal være konkurransedyktige, men ikke lønnsledende, og det skal legges vekt på moderasjon. Fordi vi tar nettopp disse momentene på alvor, har vi en fellesmerknad sammen med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti. Der sier vi at «et aktivt statlig eierskap også kan bidra til å begrense en unormalt høy vekst i lederlønninger». Det vises til at det det siste året har blitt stadig mer oppmerksomhet knyttet til lønningene i statlig eide selskaper, og at reaksjonene går særlig på at ledere av statlige selskap har hatt lønnsledende lønninger. Det må tas på alvor, og vi forventer at regjeringen viser dette den nødvendige oppmerksomhet når regjeringen nå skal gå igjennom dette.
Ingunn Foss (Høyre), 2015-02-05:
Flertallet i næringskomiteen vil holde fast på hovedprinsippene i statens holdning til lederlønn i selskaper der staten er eier. Fastsettelse av godtgjørelse for ledende ansatte skal være styrets ansvar, og lederlønninger skal være konkurransedyktige, men ikke lønnsledende. Lederlønningene er en balansegang mellom å være konkurransedyktig og å finne et nivå der rett kompetanse og erfaring kan rekrutteres til selskapene. Forslagene fra SV vil gripe langt inn i styrenes ansvarsområde, og spørsmålet til SV er om de vil fravike de statlige styringsprinsippene i eierskapspolitikken.
Ingunn Foss (Høyre), 2015-02-05:
Betyr det at SV vil fravike styringsprinsippene i eierskapspolitikken?
Ingunn Foss (Høyre), 2015-02-05:
Det er gledelig å registrere at det er stor enighet om de overordnede prinsippene for det statlige eierskapet, og at regjeringen har fått flertall for sitt syn i de fleste vurderingene. Det skulle en ikke tro når en ser på debatten som går i media. Av de statlige selskapene som omtales i eierskapsmeldingen, er det særlig tre selskaper som har vært diskutert: Flytoget, Kongsberg Gruppen og Statskog. De to første gjøres det utredninger på, og når det gjelder Statskog, er det i eierskapsmeldingen ikke bedt om fullmakt til nedsalg. Da Statskog kjøpte Borregaard Skoger i 2010, ba den rød-grønne regjeringen om en fullmakt til å selge 600 000 mål av de arealene Statskog allerede hadde. «Nytt historisk skogsalg» var måten Stoltenberg II-regjeringen presenterte dette på. Prosessen som de selv igangsatte, er nå blitt til «salg av Norge» og framstilles som om det ikke blir muligheter for verken friluftsliv, jakt eller fiske lenger. Da prosessen ble satt i gang av Stoltenberg-regjeringen, var det ingen forbehold om å sikre verken friluftsinteresser, jakt eller fiske. I pressemeldingen fra regjeringen i 2011, med Senterpartiets Lars Peder Brekk som landbruksminister, står det at salget representerer en unik mulighet for å styrke næringsgrunnlaget for landets skogeiere. Og i ekstraordinært foretaksmøte i Statskog SF 27. mai 2011 fastsettes bl.a. følgende kriterium: «Eiendommene selges til markedspris gjennom budgiving. Statskog skal søke å oppnå høyest mulig pris for eiendommene.» Et profesjonelt og godt eierskap, både privat og offentlig, er viktig for Norge. Vår konkurransekraft og verdiskaping er avhengig av at det etableres, videreutvikles og drives lønnsomme virksomheter, og at ulønnsomme omstilles eller avvikles. Det er flere gode grunner til at staten bør være eier i ulike selskaper. Statlig eierskap skal bidra til at samfunnsøkonomiske og samfunnsmessige hensyn ivaretas, og Norge vil på bakgrunn av dette i overskuelig framtid ha et betydelig statlig eierskap. Men det er det private eierskapet som er hovedregelen i norsk næringsliv. Økt privat eierskap, økt eiermangfold og sterkere eiermiljø i Norge er med på å løfte konkurransekraften, og jeg er glad for at en samlet næringskomité er enig om betydningen av dette. Utenlandske eiere og deres kapital har også spilt en stor rolle i utviklingen av næringslivet og arbeidsplasser i Norge, helt fra starten av 1900-tallet og fram til i dag. Det investeres i store og kapitalintensive foretak, ofte knyttet til eksportindustrien. Og utenlandsk kapital har vært med på å legge det økonomiske grunnlaget for en rekke virksomheter i Norge. Eksempler fra mitt eget fylke er Elkem, med kinesiske eiere, og Berryalloc med belgiske eiere. Uten utenlandsk kapital er det ikke sikkert at disse bedriftene hadde eksistert i dag. Eierskapsmeldingen er ingen salgsmelding, men det er en melding om hva staten bør eie, hvordan staten bør eie, og prinsipper for god eierstyring. Og det er gledelig at regjeringen har stor støtte i Stortinget for sine vurderinger.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
Jeg tør vel tippe, uten at det kanskje er lov i Stortinget, at det sitatet er tatt ut av sin sammenheng. Jeg har aldri ment og regjeringen har aldri ment at alt skal selges, det er derfor vi har framlagt en eierskapsmelding, som definerer hva vi skal eie. Så er det slik at en fullmakt til å gjøre en vurdering er en fullmakt til å avklare alle sider av en sak. Dette er en velkjent arbeidsmåte. Derfor brukte vi fra vi fikk fullmakt til å selge Entra, faktisk trekvart år på å gjøre en vurdering av hvordan det skulle gjøres. Vi brukte ett år på å vurdere Mesta før vi konkluderte med at vi ikke skulle selge. Nå er det slik at sikkerhet og beredskap er noe regjeringen har på sin toppliste over prioriterte saker. Det er ikke slik – det var ikke slik under de rød-grønne, det er ikke slik nå – at vi utøver denne type politikk gjennom vårt eierskap. Det gjør vi gjennom vår myndighetsutøvelse, altså andre lover og regler. Men alt dette ville vært vurdert – og blir vurdert – i forbindelse med det forslaget som nå får et flertall i Stortinget.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
Det er litt pussig at dette spørsmålet kommer opp, i og med at Arbeiderpartiets leder i Dagens Næringsliv 25. januar argumenterte for at industrielle eiere kunne være aktuelt i nettopp Telenor og Kongsberg Gruppen, selv om Arbeiderpartiet altså ikke i dag går inn for å gi en fullmakt. Så det antar jeg er noe Arbeiderpartiet også har vurdert kan være hensiktsmessig. Det vi har redegjort for, er at staten skal være en langsiktig eier i Telenor. Vi skal eie med 34 pst., fordi det er det vi trenger for å opprettholde hovedkontorfunksjonen og det viktige teknologimiljøet. Dette har vi redegjort for i denne eierskapsmeldingen. Det handler om at Telenor i en gitt situasjon skulle kunne redusere det statlige eierskapet for å få på plass andre eiere, som kan være viktig for Telenor i et marked som er i ganske stor endring. Hvilke situasjoner som skulle oppstå, skal ikke jeg spekulere på, men dette er altså en mulighet vi kan se komme, og hvor det kunne være en aktuell problemstilling.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
For det første må jeg nok skuffe representanten: Regjeringen har ikke snudd. Vi står fast ved at det for Kongsberg Gruppen er viktig med statlig eierskap, men at 34 pst. er tilstrekkelig. For det andre: Det har verken under den forrige regjeringen eller denne vært slik at vi utøver beredskaps- og sikkerhetspolitikk gjennom vår eierskapsutøvelse. Det gjør vi gjennom myndighetslovgivning, og det er det vi har sagt til Stortinget at vi skal avklare. For det tredje: Dette bør være en kjent arbeidsmåte. En fullmakt betyr fullmakt til å gå i gang med å gjøre et arbeid og vurdere alle sider av en sak, på samme måte som vi vil måtte vurdere Senterpartiets forslag om å kjøpe seg opp i DNB. Det utfordrer eksisterende lovgivning, men dette er noe som vil bli avklart i det arbeidet.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
:Jeg må bare oppklare: Det vi står fast ved, er at vi ønsket å få en fullmakt, en fullmakt til å gjøre et arbeid med å utrede alle sider av en sak, slik vi har gjort med Mesta, hvor vi brukte ett år, Entra, hvor vi brukte tre kvart år. Dette arbeidet gjøres ikke i forkant av en fullmakt, men i etterkant. Dette er en kjent arbeidsmåte, og det er det jeg står fast på at regjeringen gjør, og det arbeidet er allerede igangsatt.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
På klima- og miljøområdet har denne regjeringen styrket sine forventninger til selskapene sammenliknet med det den forrige eierskapsmeldingen gjorde. Det er nettopp fordi vi ser at også gjennom vårt eierskap må vi følge opp selskapene, slik at vi greier å nå de målene og de behovene vi har for det grønne skiftet. Så har regjeringen vært tydelig på at vi står fast ved ansvarsfordelingen for dette arbeidet. Arbeidet må gjøres av selskapene som er veldig forskjellige, av styrene i selskapene som må legge en strategi, både på dette området og på likestillingsområdet. Det er bakgrunnen for at vi har henvist til at det er styrene som må gjøre dette arbeidet, og så skal vi i vår eierdialog følge opp dette arbeidet og selvsagt forholde oss til de vedtak som Stortinget treffer.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
Jeg kjenner meg ikke igjen i beskrivelsen «for dårleg». Det uttrykket tror jeg ikke vi har brukt. Men det er ikke utenkelig at private eiere som har en helt annen aktivitet i markedet og i styrene, har en annen kompetanse. De sitter i styrene. De kjenner markedene. De tar del i beslutningene. Det gjør ikke staten. Det har vi faktisk ikke gjort siden Kings Bay, og vi har utviklet prinsipper for hvordan staten skal opptre. Vi sitter ikke i styrene. Vi tar ikke del i beslutningene; det er det styrene som gjør. Men vi peker ut styremedlemmer som har kompetanse, og det arbeidet er vi gode på, og vi skal hele tiden forbedre det. Så er ikke det begrunnelsen for at staten skal eie eller ikke. Begrunnelsen for dette har jeg redegjort for veldig mange ganger nå. Det handler om maktspredning. Det handler om mangfold. Det handler om at vi har et veldig stort statlig eierskap i Norge, og jeg mener at det er riktig å få inn flere eiere i næringslivet.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
Representanten Aasland savnet en argumentasjon for det statlige eierskapet, og det skjedde i grunnen i det sekundet jeg lurte på om han hadde stjålet mitt manus, da jeg i mitt innlegg argumenterte for hvorfor staten i mange tilfeller faktisk skal eie og er en god eier. Representanten Heggø etterlyste en spekulasjon fra min side knyttet til Hydro. Det tror jeg verken jeg trenger å gjøre eller skal gjøre, rett og slett fordi vi i den eierskapsmeldingen som vi nå diskuterer, har redegjort for at staten skal eie Norsk Hydro, at vi skal eie 34 pst. i Norsk Hydro, og at vi derfor ikke ber om noen fullmakt til å selge oss ned i Norsk Hydro. Skulle det oppstå en situasjon, må vi ta stilling til det, men da er utgangspunktet at vi fortsatt skal eie 34 pst. i Norsk Hydro – bare så det er klinkende klart. Så er det slik at Arbeiderpartiet har vært opptatt av at de er imot den fullmakten som regjeringen har bedt om til å vurdere å redusere det statlige eierskapet i Kongsberg Gruppen og i Telenor. Man er veldig tydelig her på at man aldri kunne tenke seg å redusere det statlige eierskapet i Telenor og Kongsberg Gruppen, hvis jeg forstår representantene Botten og Heggø rett. Men det var ikke det partileder Gahr Støre sa, verken her i salen i dag eller i DN 25. januar, hvor overskriften var: «Kan bruke aksjer som byttemiddel». Jeg har rett og slett problemer med å forstå hvordan man kan stå fast på at staten skal eie minst 50 pst. i de selskapene, samtidig som man ser for seg en mulig industriell løsning hvor man bruker fra statens side aksjer som byttemiddel. Man kan liksom ikke være både for og mot på en og samme tid, og det er det som forvirrer denne debatten litt i en sak hvor vi er veldig tydelige på hva vi mener staten skal eie i disse selskapene. Så til slutt: Det er gjort et poeng av at man ønsker å styrke likestillingsarbeidet og rekrutteringen i forbindelse med eierskapsmeldingen. Det er jeg i utgangspunktet enig i, og derfor har regjeringen i denne meldingen tydeliggjort ansvaret styret har for dette arbeidet. Men det som er uenigheten, er hvem som skal gjøre dette arbeidet – hvem skal lage strategiene for å fremme likestilling og få større mangfold i ledelse og i styre? I denne eierskapsmeldingen er vi tydelige på at dette er styrenes ansvar. Styrene skal lage strategier, og vi skal følge opp det i vår eierdialog med styrene. Ifølge forslaget som ligger her i salen, er det regjeringen som skal gjøre dette arbeidet. Det er vel og bra, men arbeidet må gjøres i styrene – de kjenner sine selskaper, sine utfordringer, sine arbeidsmarkeder og sine muligheter for å påvirke dem. Det er de som skal gjøre jobben i henhold til den rollefordelingen vi alltid har hatt mellom styre, regjering og storting.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
Vi skal i løpet av veldig kort tid – dager, en uke, vi jobber nå med å ferdigstille dette – framlegge dette. Så er det ikke slik at Stortinget skal behandle dette. Vi behandler dette på samme måte som den forrige regjeringen gjorde, nemlig at dette framlegges for Stortinget til informasjon. Vi har valgt en veldig grundig tilnærming. Derfor har vi brukt litt lengre tid enn det jeg kanskje trodde i fjor vår. Vi har hatt en bred høring i selskapene, i næringsorganisasjonene og i arbeidstakerorganisasjonene, og vi har også gjennomgått erfaringer fra andre land. Vi ser på bonus på langtidsintensivordninger. Vi har i meldingen varslet en innstramming når det gjelder pensjon. Vi varsler også en innstramming overfor hvem retningslinjene skal gjelde. Det er altså ikke lenger et følg-eller-forklar-prinsipp knyttet til disse retningslinjene, men et skal-prinsipp. Vi tar for oss alle disse tingene og mener, samlet sett, at vi har funnet en strammere og bedre løsning. Men samtidig er det slik at grepene når det gjelder lederlønn, er overlatt til styrene å håndtere.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
Jeg synes det er greit å ta debatten om hva retningslinjene inneholder, når vi offentliggjør dem. Da skal vi ta en bred og grei debatt om dette. Vi har forsøkt å vurdere alle sider av retningslinjene for å påse at vi oppnår det vi ønsker, nemlig konkurransedyktighet knyttet opp mot moderasjonslinjen, som vi jo er enige om. Vi er også underlagt arbeidsmiljølovens regler om å frasi seg f.eks. en oppsigelse som gjør at man kan inngå spesielle avtaler. Men alt dette skal vi komme tilbake til.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
Det kan være grunner for det. Ethvert ansettelsesforhold er forskjellig, og enhver avslutning er forskjellig, så det kan være ulike grunner. De ulike styrene må gjøre ulike vurderinger, men dette skal vi altså komme tilbake til når vi offentliggjør retningslinjene som vi ikke er helt klare med, dessverre.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
Jeg har gjennomgått de selskaper som vi omtaler i meldingen, de 55. Av de 55 har 46 av dem lønninger som ligger over statsministerens samlede godtgjørelse. Dette gjelder veldig mange statlige selskaper, og har gjort det gjennom flere år uten at jeg skal nevne det eksakte antallet, slik representanten Gundersen pleier å gjøre. Så da er det slik at gitt at noen skulle velge å slutte i disse selskapene på bakgrunn av at man får kraftig redusert lønn, vil man måtte gå ut og rekruttere på helt andre lønnsbetingelser enn det vi har i dag, og det var mitt poeng. Når det gjelder taket, er taket at det skal være konkurransedyktig, men ikke lønnsledende. Det er forskjellig fra selskap til selskap, fra bransje til bransje innenlands og utenlands. Det er hele poenget med at ett tak ikke er riktig for alle selskaper i den statlige porteføljen.
Monica Mæland (Høyre), 2015-02-05:
For meg handler dette om politikk, ikke om teknikk. Derfor er et kronebeløp, et tak, helt feil. Det taket må bestå i prinsipper for utforming av de riktige lønningene, og det er det jeg har prøvd å redegjøre for. Det fins ikke et kronebeløp som er likt for alle, men det fins noen prinsipper vi skal legge til grunn, og som vi forventer at styrene følger opp. Så er jeg opptatt av at styrene skal gjøre denne jobben. Det er styrene som kjenner selskapet, som kjenner rekrutteringsmiljøet, som kjenner til hvilke utfordringer de står overfor, og som kan fastsette lønnsnivået på bakgrunn av det.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-02-05:
I motsetning til forrige gang da det ble solgt skog, da det verken ble laget noen utredning eller forelagt Stortinget hvilket omfang man skulle selge ut i, ønsker denne regjeringen å gjøre en grundig jobb ved både å utrede hvordan en eventuelt kan gjøre dette, og så komme til Stortinget for å be om en fullmakt i tråd med det vi måtte bestemme oss for. Vi mener det er viktig å få mer ut av norske skoger – at vi greier å utnytte det potensialet som er i skogen – og det er forunderlig at Arbeiderpartiet, som tydeligvis skal satse på skogpolitikk, helt ser vekk ifra at så å si alle framtredende personer i skognæringen ser behovet for at vi er nødt til å gjøre noe for å greie å utnytte skogen på en bedre måte enn i dag. Så langt har det ikke kommet ett alternativt forslag fra Arbeiderpartiet om hvordan dette kan gjøres. Jeg ser fram til at en kommer med forslag og ikke bare kritikk av det regjeringen nå har satt i gang, som er en utredning og ingenting annet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-02-05:
Så langt har ikke denne regjeringen foreslått noe som helst for Stortinget, vi har bare pekt på at vi har satt i gang en utredning som Statskog nå er i ferd med å gjennomføre. Ser vi på det som ble sagt i forbindelse med utsalget som den rød-grønne regjeringen tok initiativet til, sa daværende landbruks- og matminister Lars Peder Brekk at i tillegg til å effektivisere skogdriften i Statskog kan salget «styrke næringsgrunnlaget for private skogeiere, kommuner og allmenninger». Det vi sier i vår melding, er at regjeringen vil styrke det private skogbruket. Det er altså med andre ord i tråd med det som var formålet for den forrige regjeringen – å styrke det private skogbruket. Så skal vi komme tilbake med et forslag til hvordan det konkret kan gjøres, når vi har en utredning å ta tak i. Da skal vi begynne å diskutere det som er realitetene i denne saken.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-02-05:
Det vi vet, er at det er stor interesse for skog i Norge. Vi har jo utrolig mange små skogeiere, og en god del av dem kunne tenke seg å eie mer enn de gjør i dag. Det er litt for tidlig å si så mye om hvordan dette skal gjøres, nettopp fordi vi har satt i gang en utredning om hvordan man kan organisere det. Jeg vil avvente å komme med noen konklusjoner før utredningen foreligger, og jeg vil gå grundig inn i den. Jeg tror det kan komme mange spennende modeller der som det er all grunn til å se nærmere på hvis man har som formål å styrke skogbruket i Norge. Det oppfatter jeg at også Kristelig Folkeparti ønsker.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-02-05:
Jeg mener vi sier ganske tydelig i eierskapsmeldingen at hensynet er å styrke det private skogbruket. Men så mener jeg selvfølgelig også at vi har et ansvar for å ta vare på våre fellesskapsverdier. Det er slik at de verdiene som Statskog forvalter, tilhører oss alle sammen, og hvis vi på et tidspunkt velger å selge ut deler av det, er det klart at vi må få ut så mye verdi av det som mulig. Jeg vil anta at også det arronderingssalget som den forrige regjeringen satte i gang, handlet om at Statskog skulle få så godt betalt for disse eiendommene som mulig. I tillegg er det vel slik at et profesjonelt selskap skal ha det for øye at en skal drive på en profesjonell måte, og at man ønsker å få så mye verdi ut av det som mulig. Det må gjelde for private selskap, og det må også gjelde for statlige selskap som et utgangspunkt.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-02-05:
Jeg mener helt åpenbart at det er viktig at vi får ut de verdiene som vi sitter på, på en best mulig måte. Og så ser jeg veldig fram til å få denne utredningen som skal peke på hvordan et eventuelt videre nedsalg – privatisering, omorganisering, det har et ganske vidt mandat – kan gjøres. Det som er målet, er at vi skal få mer ut av skogen. Vi har enorme ressurser som står der ute, og som vi ikke greier å utnytte godt nok i dag. Det tror jeg både representanten Pollestad og jeg er enige om. Når denne utredningen foreligger, og vi trekker våre konklusjoner, ser jeg veldig fram til at vi skal diskutere denne saken videre, for jeg tror at de fleste i Stortinget er enige om at målet er å få til en bedre forvaltning av norske skogressurser.