trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-11-11:
Private høyskoler som mottar statstilskudd, kan ikke gi økonomisk utbytte eller på annen måte overføre et overskudd til eier eller dens nærstående. Statlige driftstilskudd og egenbetaling fra studentene skal komme studentene til gode. I tilfellet representanten Knag Fylkesnes refererer til, har en fusjon blitt gjennomført på en måte som har gitt eierselskapet Anthon B Nilsen Utdanning AS en regnskapsmessig gevinst ved salg av to høyskoler. Transaksjonen er gjort i flere ledd. Først kjøpte det som het Norges Informasjonsteknologiske Høgskole AS, NITH, de to høyskolene NISS høyskole AS og Westerdals høyskole AS. Så innfusjonerte NITH både NISS høyskole og Westerdals høyskole, og tok navnet Westerdals ACT. NITH kjøpte NISS høyskole og Westerdals høyskole av sin egen eier, Anthon B Nilsen Skoledrift AS, for 105 mill. kr. Departementet har fått presentert dette som en konsernintern salgstransaksjon. Anthon B Nilsen Utdanning AS og høyskolene har understreket at det ikke er utbetalt utbytte. Vi har foreløpig ikke grunnlag for å konkludere med at det har skjedd noe ulovlig. Departementet har stilt Westerdals ACT spørsmål om hvorfor fusjonen ble gjennomført på denne måten, og hvorfor eierselskapet Anthon B Nilsen ikke bare slo sammen NITH, NISS og Westerdals uten at den ene høyskolen først kjøpte de to andre. Vi har også stilt spørsmål om prisfastsettelsen på selskapene. På mandag ble det kjent at Anthon B Nilsen Utdanning AS vil tilbakeføre kjøpesummen i sin helhet og «nullstille» de økonomiske transaksjonene. Det synes jeg er bra, men departementet skal fortsatt få svar på de spørsmålene vi har stilt. Når vi har fått det, må vi se på hva vi har grunnlag for å gjøre videre med denne konkrete saken. Uavhengig av det illustrerer også saken at dagens regelverk ikke er klart nok. Det samme gjelder innholdet i og plasseringen av tilsynsansvaret. Det var også en erkjennelse som den rød-grønne regjeringen kom til da den satte ned det såkalte Andreassen-utvalget, en ekspertgruppe for å utrede hvordan dette kan forbedres. Da vi kom i regjering og tok stilling til utvalget som var satt ned, bestemte vi oss for at dette var et viktig arbeid, og ekspertgruppen fikk fullføre sitt arbeid og har levert sin rapport. Den har nå vært på høring, som var ferdig i sommer. Vi arbeider nå med oppfølging av ekspertgruppens forslag og vil sende forslag om regelverksendringer på høring våren 2016.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-11-11:
Til det første, hvorvidt regelverket er uklart eller ikke: Jeg vil anbefale representanten å lese Andreassen-utvalgets rapport, som påpeker at det er uklart. La meg bare ta ett eksempel. Andreassen-utvalget er helt enig i at det skal være et utbytteforbud, men altså ikke et forbud mot salg. Dette er da et salg ikke ut av et konsern, men en konsernintern transaksjon, som gjør at i teorien kan også disse pengene tas som utbytte. Det er grunnlaget for saken, i hvert fall det som undersøkes nå. Det i seg selv vitner om et regelverk som ikke er klart nok, men dette utbroderes godt og grundig i Andreassen-utvalgets rapport. Når det gjelder departementets oppfølging, kunne det vært stilt flere spørsmål tidligere, f.eks. om en film- og tv-studie som det var en runde på i 2011. Der kunne departementet stilt flere spørsmål. Departementet kunne også tidligere stilt flere spørsmål om transaksjonen, selv om departementet har fulgt alle vanlige rutiner og hatt oppfølging etter at årsregnskapet kom inn nå sommeren 2015.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-11-11:
Bare så vi har det klart for oss: Det Riksrevisjonen påpekte i 2013, som da gjaldt forhold som forelå før regjeringsskiftet, var at egenkapitalen i Anthon B Nilsen var høy. Det statsministeren svarte på i spørretimen, var om det allerede den høsten da departementet ble orientert om fusjonen, kunne blitt stilt flere spørsmål. Det er jeg helt enig i, og det har jeg også gjentatt fra første stund at det kunne blitt. Når det gjelder oppfølgingen til departementet, har vi oppfølging i etterkant, når årsrapporter kommer inn. Fusjonen ble gjennomført i 2014, og fullstendig årsregnskap for Anthon B Nilsen kom da til oss i sommer, og derfor blir disse spørsmålene stilt i høst. Det betyr at det har tatt lang tid. Det er korrespondanse og tilbakemeldinger til alle de private høyskolene, også Westerdals, men de konkrete spørsmålene om denne fusjonen har blitt stilt nå i høst etter at årsregnskapet for 2014 kom inn.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
«I Dagens Næringsliv lørdag 31. oktober 2015 kommer det frem at brødrene Løvenskiold og skolekonsernet Anthon B Nilsen har hentet ut 100 millioner kroner fra drift av privatskoler. Det er ulovlig å ta ut utbytte fra statlig støttede utdanningsinstitusjoner, samtidig påstår Løvenskiold at alt har skjedd i henhold til loven. Hva er statsrådens vurdering av dette, og hvilke tiltak vurderer statsråden å sette i verk når det gjelder krav til organisering, økt kontroll, straff, oppmykning osv.?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
Det er litt uklart for meg kva som er uklart med dagens regelverk for eigarar av desse institusjonane. Det er eit heilt klart utbyteforbod i denne sektoren. Det blei også påpeikt av Riksrevisjonen i 2013 at dette burde bli gitt ei særskilt oppfølging. Det varsla også departementet før regjeringsskiftet at ein ønskte å gjere, for her meinte Riksrevisjonen at det låg problematiske ting. I spørjetimen førre onsdag uttalte Erna Solberg at det nok kunne ha vore stilt fleire spørsmål frå regjeringa i denne saka tidlegare. Det har vore mykje møteaktivitet etter avsløringa i Dagens Næringsliv. Har det blitt stilt spørsmål direkte til Anthon B Nilsen før saka eksploderte i DN?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
Eg føler ikkje at eg fekk noko svar på spørsmålet om det i det heile har blitt stilt spørsmål før saka eksploderte i DN. Riksrevisjonen gav i 2013 beskjed om at departementet burde følgje dette opp, og departementet sa før regjeringsskiftet at det ville ein gjere – ein ville ha ei særskilt oppfølging av denne saka. Og Erna Solberg har sagt at det kunne ha vore stilt fleire spørsmål tidlegare. Spørsmålet mitt er enkelt: Har det i det heile vore stilt spørsmål til Anthon B Nilsen før saka eksploderte i DN?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-24:
Jeg har gleden av å legge fram representantforslag på vegne av meg selv og representantene Pål Farstad, Terje Breivik og Abid Q. Raja om mer helhetlig og langsiktig forvaltning av myr i Norge. Og jeg har gleden av å legge fram representantforslag fra meg selv og representanten Bård Vegar Solhjell om Stortingets involvering i saker om store gruveplanar og sjødeponi.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-24:
Jeg vil først takke for innlegget og at statsråden er så tydelig på at vi må sette i gang tiltak og forsterke tiltak nå for å nå mål i 2020. Jeg er også glad for at statsråden er så tydelig på at vi må ha internasjonale ambisjoner utenfor EU for å bidra til å få en internasjonal avtale i Paris, som er helt avgjørende. Men så blir mitt spørsmål: Nå har vi en prosess. Vi setter mål, men det er også en prosess – en prosess i EU og med EU fram til 2016, da det blir en tildeling av målsetting. Da er det viktig, etter Venstres mening, at vi ikke bare forholder oss til hva som tildeles, men at vi setter egne nasjonale mål for innenlands kutt fram mot 2030, som andre EU-land har gjort. Er statsråden enig i at vi trenger innenlands kutt når fordelingen er gjort?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-24:
Jeg kan ta et tilleggsspørsmål, som jeg ikke rakk. Én ting er målsetting, jeg har aldri sett at det er nasjonale mål, men det er jo andre målsettinger også som ligger innenfor EU, bl.a. når det gjelder energiøkonomisering eller fornybar energi. Men der er det jo felles mål og ikke brutt ned på det enkelte land. Da blir mitt spørsmål om andre mål enn det rent utslippsmessige: Er statsråden enig i at vi trenger å sette oss egne målsettinger nasjonalt, også for energiøkonomisering og også for fornybar energi?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-24:
Jeg reagerte også på det representanten Aasland sa. Jeg kan ikke se at det er noe uklart ved denne saken. Det vi nå gjør, er at vi gir en tydelig innmelding til FN, der vi slutter oss til – hvis vi kommer fram til en enighet med EU – at vi får 40 pst. utslippsreduksjon, og en må ha systemer som garanterer at det blir 40 pst. utslippsreduksjon innenfor EUs utslippsboble. Samtidig har vi en helt tydelig forpliktelse – som jeg synes statsråden svarer godt på – til å strekke oss i det internasjonale arbeidet for å få til en avtale i Paris. Vi setter oss ikke bare en målsetting – vi setter også i gang en prosess. Og som representanten Astrup refererte til, kommer en tilbake til Stortinget – enten en har en enighet eller ikke – med spørsmålet om hvordan vi konkret skal sette de nasjonale målene, og hvordan de skal gjennomføres i årene framover. Venstre er i hvert fall innstilt på at vi skal inn i den prosessen. Vi mener vi må ha tydelige nasjonale mål, vi må ha nasjonale mål for innenlands kutt, som andre EU-land har. Men den prosessen vil pågå fram mot 2016, og den diskusjonen tar vi i 2016. Det som er viktig nå, er at vi forholder oss til de vedtakene vi allerede har gjort, som er klimaforliket med utslippsreduksjonene inn mot 2020. Det er vanskelig, men fortsatt mulig. Klimaforlikets enighet om klimanøytralitet i 2030 ligger også fast, med de forpliktelsene som det gir.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-24:
Jeg kan begynne med å si at jeg er glad for representanten Arnstads siste kommentar. Det begynner å bli sent på natt, men vi gjør viktige vedtak i løpet av denne natten, både i forrige sak med målsettingen mot 2030 og i denne saken om en klimalov. Venstre har lenge vært for en klimalov, og i forrige periode la man også fram forslag, uten å få flertall for det. Vi er veldig glad for at det nå er et bredt flertall i Stortinget, som jo viser den dynamikken som er i det stortinget vi har i denne perioden, på klimaområdet. Jeg vil også takke saksordføreren. Vi hadde en høring i komiteen som jeg synes var veldig klargjørende for temaet. Jeg tror den var nyttig for veldig mange. Det er klart at en klimalov i seg selv ikke er nok for å nå målene, men det er et veldig nyttig virkemiddel for å nå mål. Det gir helt klart det som mange uttrykker, en merverdi inn mot arbeidet for å redusere klimagassutslipp. Nå er det mye som skal gjøres i forhold til hvordan den konkret skal utformes, men målsettingen er at det skal gi en mye større forutsigbarhet i klimaarbeidet. Så må vi jo også tilpasse en klimalov til det systemet vi allerede har, og det er også påpekt i en merknad at vi må bruke Miljødirektoratet, som allerede rapporterer og skal rapportere årlig på hvordan vi ligger an i forhold til de målsettingene vi har satt. I Norge er det ikke sikkert det er nødvendig å ha et eget klimaråd, som man har i Storbritannia, men at vi bruker det vi har. Så til Fremskrittspartiet. Jeg er helt enig i at de konkrete tiltakene selvfølgelig er det viktigste for å redusere utslippene, men det er virkelig ingen motsetning mellom det å ha en klimalov og det å ha konkrete tiltak. Tvert imot henger dette veldig nøye sammen. Det er nettopp det som skal skje i årene framover, å sette sammen et system der vi har de allerede vedtatte målene mot 2020, der vi har målsettinger som vi har satt oss i dag fram mot 2030, sammen med EU – vi må også sette egne, nasjonale mål fram mot 2030 – og der vi har et rammeverk og virkemidler som sikrer at vi gjennomfører de konkrete tiltakene for å nå disse målene, og ikke igjen ender opp i en situasjon der vi bare setter høye målsettinger, men der virkemidlene ikke står i forhold til målsettingene. Fra Venstres side er vi veldig godt fornøyd med dette flertallet. Jeg vil også ta opp vårt forslag, som er på løst ark, som presiserer at en i forbindelse med en klimalov må rapportere i de årlige budsjettene hvordan Norge kan nå klimamålene for 2020, 2030 og fram mot 2050, og ikke minst hvordan budsjettet påvirker Norges klimagassutslipp. Dette er et mer presist forslag enn det som nå ligger som III, fordi III dreier seg mer om dagens budsjett. Jeg mener vårt forslag har den samme presisjonen, men peker fram mot en situasjon hvor man har en klimalov.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-24:
Jeg skal ikke snakke i 30 minutter. Jeg skal bare be om én ting, nemlig at det gjøres en rettelse i vedtakspunktet og innstillingen fra komiteen, nemlig at det der må refereres til riktig beslutning i EØS-komiteen, dvs. EØS-komiteens beslutning nr. 208/2014, og ikke til nr. 2008/2014, som det står i innstillingen.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Jeg har den glede å framsette et representantforslag fra stortingsrepresentantene Anniken Huitfeldt, Stine Renate Håheim, Helga Pedersen, Eirik Sivertsen og meg selv om at Norge må bidra mer for å avhjelpe flyktningsituasjonen i Middelhavet.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Det internasjonale analyseselskapet A.T. Kearney anslo at Norge taper 420 mrd. kr i inntekter per år på at kyniske bakmenn organiserer seg og tyner enkeltmennesker. Det er et stort beløp, og det er mye lidelse. Det er mange færre helsesøstre, lærere og kilometer vei i det. Regjeringa har levert tiltakspakke mot arbeidslivskriminalitet, og det er bra. Mye er bra der, men er det nok? Endringene i dag vil trekke regjeringas visjoner og mål i motsatt retning, noe Arbeidstilsynets rapport bekrefter. Regjeringas iver etter å realisere sin egen ideologi er nemlig større enn viljen til ikke å redusere fagorganisasjoners makt, jf. Truls’ sitat fra rapporten fra Arbeidstilsynet. Dette er nytt, må vite. Jeg har det også sånn av og til. Noen ganger hender det at jeg tar ut en gammel kjole fra skapet, så ser jeg på den og sier til meg selv: Kari, den er ny. Kari, den er ny, sier jeg gjerne en gang til. Det kunne være – ja, det er slett ikke utenkelig – at jeg hadde trodd på det selv. Det er ikke bare det at standpunktet kalles nytt, det er det de ansatte vil ha, sier regjeringa, selv om de samme ansatte har gått i tog og sagt nei takk. Det er som i gamle dager da mine barn var små og jeg i en sammenheng kunne komme til å si: Ja, men det liker du jo, og fikk til svar: Nei det gjør jeg ikke. – Jo, det gjør du da. – Nei, det gjør jeg ikke. Da snudde jeg meg bort og smilte og visste bedre – akkurat sånn som regjeringa gjør. De har nemlig noen ideologiske mål å gjennomføre. Det vi ser, har en klar politisk skillelinje. Dette svekker arbeidstakerne på en måte som gjør at det arbeidet som må til for å imøtegå arbeidslivskriminaliteten, som holder på å spise opp næringslivet innenfra, reduseres når arbeidstakerorganisasjonene fratas makt. Arbeiderpartiet mener denne saken viser at regjeringa skaper ulikevekt i forholdet mellom arbeidsgiverorganisasjonene og ledere – arbeidsgivere – når det gjelder makt. Det er bekymringsfullt, og det bidrar til å svekke evnen og mulighetene til i fellesskap å ta tak i den største utfordringa: et stadig mer velorganisert svart arbeidsliv, som begge parter, både høyre- og venstresida, er enige om må tas på alvor. Og vi må ha kraftfulle virkemidler. Regjeringa har valgt å ikke bruke så kraftfulle virkemidler som Arbeiderpartiet vil bruke.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Høyre er veldig fornøyd med å legge fram endringer i arbeidsmiljøloven – som er på høy tid. Etter åtte rød-grønne år var det overmodent å gjøre noe med fleksibiliteten i arbeidslivet, som Arbeiderpartiet hadde ignorert fullstendig. Dette, sammen med at så mange hundrevis av tusener hadde stått lenge utenfor arbeidslivet – uten at den rød-grønne regjeringen klarte å finne en måte – gjorde at vi måtte finne nye løsninger for å få disse inn i arbeidslivet. Derfor innfører vi en generell adgang til midlertidige ansettelser, som ikke er så generell at den fullt ut er generell. Den har en rekke begrensninger ved seg. Det ene er bl.a. at ingen bedrifter kan ha flere enn 15 pst. midlertidig ansatte. Ingen bedrifter som velger ikke å ansette vedkommende som har vært midlertidig ansatt i tolv måneder, fast, får lov til å bruke generell adgang de neste tolv månedene. Vi har også strammet inn når det gjelder gjennomsnittsberegning – som øvrige bedrifter får adgang til. Jeg mener at dette i sum er en glimrende forenkling for norsk arbeidsliv.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Noe av hovedmotivasjonen for at denne regjeringen fremmer forslagene er den virkelighetsforståelsen vi var fullstendig uenig med den forrige regjeringen i. Det sto hundretusener av mennesker utenfor arbeidslivet, og som på tross av gode Nav-tiltak, på tross av velmenende arbeidsgivere, ikke fikk mulighet til å ta del i arbeidslivet. De sto og banket på døren – særlig ungdom, særlig innvandrere og særlig mennesker med nedsatt arbeidsevne. Vi senker terskelen for å gi dem en ny sjanse i arbeidslivet. Vi er sikre på at dette vil gi økt sysselsetting. All statistikk i Norge viser at halvparten av dem som er ansatt i midlertidige stillinger, er i full, fast jobb etter ett år og to tredjedeler etter to år. Det har gjort at vi bl.a. også har lagt inn å redusere fireårsregelen til en generell treårsregel, bortsett fra for prosjekter, som jeg håpte at Arbeiderpartiet også skulle være enig med oss i.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Når det gjelder søn- og helligdagsarbeid, opprettholder samarbeidspartiene dagens formulering om det, nettopp at det skal være forbudt. Når det gjelder søndagsarbeid, øker samarbeidspartiene adgangen til dette. I dag kan man jobbe to av tre helger på rad. Nå øker vi det til tre av fire, og det i tillegg innenfor en gjennomsnittsberegning, altså ikke flere søndager, men flere søndager på rad innenfor de samme reglene. Fleksibiliteten i det gjelder selvfølgelig studenter, som gjerne vil jobbe mye i juli, august og kanskje september, når de har tid, og det gjelder turistnæringen, som har topper, enten det er vintersesong, påskesesong eller sommersesong for reiselivet. Så er det jo logisk at hvis flere ønsker å jobbe søndager, men ikke får lov, må arbeidsgiver finne noen andre som skal jobbe de søndagene. Det kan være folk som ikke kunne tenke seg å jobbe nettopp den dagen.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Når det gjelder søndagsarbeid, har Høyre i alle forslagene i denne saken, enten primærforslagene eller det som er blitt forhandlet fram i Stortinget, sagt at antall søndager det skal jobbes per arbeidstaker, skal være likt. Det vi har sagt, er at samfunnet har endret seg, og det med at man bare kan jobbe to på rad istedenfor tre eller fire på rad, eller fem på rad for den saks skyld, er overmodent for en endring, rett og slett fordi vi mener at søndagsarbeid er det behov for. Det er mange som har behov for å ha søndagsåpent – ikke nødvendigvis butikker, men det gjelder sykehjem, aldershjem, heldøgnsinstitusjoner, beredskap, kultur, servering og turistdestinasjoner. Vi mener at den oppmykingen vi gjør, er en nødvendig del av å leve i et moderne samfunn, og balanserer hensynet mellom arbeidslivets interesser, arbeidstakernes interesser og arbeidsgivernes interesser på en svært god måte.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
For Høyre er det viktig å sikre at ansatte får muligheten til større stillingsbrøker, at flere får muligheten til å få hele stillinger, og at brukerne av tjenestene eller kundene – på de plassene som har det – får et bedre tjenestetilbud enn de mottar i dag. Så er det helt korrekt at mange av de turnusordningene som finnes i dag, vil nesten uansett bli godkjent. Problemet er at de godkjennes for ett år om gangen. Det gir lite stabilitet. Mange av fagforeningene sentralt har kalt dette monsterturnuser, og flere kommuner rapporterer nå om at de får nei, og at det varsles om nei. På en rekke arbeidsplasser melder folk seg ut av fagforeningene, sånn at den lokale arbeidsplassen og de lokalt ansatte kan ta turnusordningen som de sentrale fagforeningene har sagt nei til. Siden det ikke lenger er en fagforening på jobben, er det Arbeidstilsynet som tar seg av dette og ofte godkjenner det fordi Arbeidstilsynet – tydeligvis – har en mer helhetlig tilnærming til dette enn noen av de sentrale fagforeningene.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Nei – rett og slett fordi forutsetningen for godkjenning av alternative turnusordninger er at det skal være forsvarlig, at det skal være nok hvile mellom øktene. Det ligger fast, det endrer seg ikke. Poenget for oss er at når en utfordring eller et behov melder seg på en arbeidsplass, så mener regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre at det løses best ved at de ansatte snakker sammen, og at den tillitsvalgte lokalt snakker med sin arbeidsgiver, som er en seriøs arbeidsgiver, for å få vite hvordan man kan ivareta dette for å bedre vilkårene for de ansatte og for brukerne av tjenestene. I tillegg øker vi trivselen, øker stillingene og øker stillingsbrøken. Det er et så bra prosjekt: Jeg tror at den dialogen man har lokalt på arbeidsplassene, er viktig, og jeg håper at denne prosessen bidrar til å styrke de lokale fagforeningenes innflytelse, at flere faktisk blir værende medlem i fagforeningen sin og ikke melder seg ut for å hindre at fagforeningen skal legge ned veto mot arbeidstiden deres.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Flere av talerne har vist til generalstreiken i januar. Etter å ha hørt debatten, i denne saken særlig om Prop. 48 L om arbeidstid, aldersgrenser og strafferammer, vil jeg si at det har vært stor ståhei for ingenting. Representanten Anette Trettebergstuen, som var Arbeiderpartiets hovedtaler, fortalte rimelig klart at det Stortinget i kveld vedtar i denne saken, ikke automatisk kommer til å bli forandret. Der tror jeg man er inne på noe, for det blir ikke mer overtid av denne saken, og det blir ikke mer søndagsarbeid av denne saken. Men det blir en annen gjennomsnittsberegning innenfor de samme rammene som gjelder for dagens arbeidsmiljølov. Den sosialdemokratiske tenketanken Agenda anbefalte Arbeiderpartiet å se nytt på politikken, f.eks. når det gjelder langtidsturnus. Raymond Johansen, som er partisekretær, gjorde det samme på kartellkonferansen etter valgnederlaget i 2009, hvor man utfordret LO til å se på mindre rigid arbeidstid i framtiden. Fem–seks år etter kopierer altså Arbeiderpartiet det samme som man foreslo da, og som Arbeiderpartiet egentlig håpet at LO skulle være med på. Når det gjelder aldersgrenser, er jeg rimelig sikker på at de står seg over tid. Vi har et bredt borgerlig flertall for alle forslagene til vedtak i salen i dag, men når det gjelder aldersgrenser, har Senterpartiet brutt ut av det rød-grønne samarbeidet og støtter regjeringen på alle punkter. Det setter jeg stor pris på, og det skal Senterpartiet ha honnør for. Men jeg blir litt overrasket hvis Arbeiderpartiet – av alle – er det partiet som skal drive valgkamp i 2017 for at det skal bli lettere å sparke 71-åringer, 70-åringer eller 72-åringer. Følger det arbeidslinjen? Følger det det behovet som samfunnet har for arbeidskraft? Nei, det kan ikke gjøre det. Oppsummert blir denne proposisjonen stående uavhengig av hva som måtte skje av valg, for det er på høy tid med de aller fleste endringene. De er med på å modernisere arbeidslivet, og de svarer på en rekke av de utfordringen vi har. Og for 2017, uavhengig av hva som måtte skje når det gjelder valg eller med regjering, er dette punkter som står seg så godt at jeg som saksordfører er villig til å komme tilbake til denne salen og se på status – hvis jeg fortsatt er innvalgt. Det er en god lov som blir vedtatt i kveld.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Varig tilrettelagte arbeidsplasser, VTA, er et fantastisk tilbud som jeg er svært glad for at har stor oppslutning fra alle partier i Stortinget. For oss handler dette om å gi folk en meningsfull arbeidshverdag, samtidig som man produserer noe som andre ønsker å kjøpe. Det er viktig for oss. Dette er i dag stort sett kommunale bedrifter fra før av. De er stort sett interkommunale, hvis de ikke er rent kommunale, og kanskje har av og til fylkeskommunene noen innslag. For oss er det viktig at i forbindelse med det forslaget til ny kommunestruktur som nå er fremmet av regjeringen, blir det vurdert mange forslag til hva som skal inn i større kommuner sammenliknet med i dag. Om VTA er ett av dem, er en beslutning og en vurdering som må komme via Stortinget, men dersom Arbeiderpartiet allerede har konkludert med at man ikke ønsker at større kommuner skal ha VTA, tar vi det med oss i den vurderingen.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Gjennom åtte rød-grønne år tviholdt Arbeiderpartiet hundrevis av tusener mennesker utenfor arbeidslivet, og man klarte ikke å gjøre en opprydding i NAV-systemet. Det gjør denne regjeringen i denne saken og i forbindelse med det NAV-utvalget som snart kommer. Vi legger en helt annen tiltakspakke til grunn for at folk skal få muligheter til å komme seg inn i arbeidslivet. Det ignorerer Arbeiderpartiet fullstendig. Så er det interessant å se at det er et gedigent mageplask, etter mitt syn, når det gjelder Arbeiderpartiets arbeidsmarkedspolitikk. Ikke på ett eneste område i saken har Arbeiderpartiet ett eneste selvstendig forslag. Man viser til at man kan være kritisk til det regjeringen foreslår, men man stemmer ikke imot det regjeringen foreslår, og slik som jeg opplever det, er det vel heller ingen konkrete forslag som går i en annen retning enn det regjeringen foreslår. Så når det gjelder innledningen på spørsmålet, sier jeg tusen takk til Arbeiderpartiet for støtten. Vi har en god arbeidsmarkedspolitikk som kommer til å bidra til å få flere inn i arbeidslivet.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Det er kjekt å registrere at representanten Lundteigen deler vår oppfatning om at vi har klare, ambisiøse målsettinger om å få flere mennesker inn i arbeidslivet. Det kommer regjeringen til å levere på, det har vi lovet velgerne, og det er derfor vi er i gang med det. Når det gjelder midlertidighet, er det et faktum at for oss er ikke midlertidige ansettelser et mål i seg selv, det er et virkemiddel, og jeg mener at hadde Senterpartiet i åtte rød-grønne år vært med på å prøve noe mer av det, hadde vi faktisk ikke hatt så elendige resultater når det gjelder folk utenfor arbeidslivet – som Per Olaf Lundteigen har vært en representant for de åtte årene. Derfor prøver vi nye tiltak. Vi prøver en rekke tiltak for å slå sammen Nav-tiltakene, så kom vi opp med aktivitetsplikt, og så kom vi opp med økt adgang til midlertidige ansettelser. Men det aller viktigste tiltaket er å ha konkurransedyktige bedrifter som har muligheten til å skape nye arbeidsplasser, og det gir denne regjeringen hver eneste dag fra Stortinget.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Den rapporten – eller statistikken – som representanten Lundteigen viste til, fra NHO, viser jo nettopp at for veldig mange mennesker er midlertidig ansettelse til å begynne med i yrkeslivet – eller gjerne underveis, etter en pause fra yrkeslivet – et springbrett til å få den jobben man etter hvert satser på. Statistikk i Norge viser at halvparten av dem som er midlertidig ansatte, bare ett år etterpå er i full jobb – i den samme jobben de var midlertidig ansatt i. Det betyr at et godt samspill mellom bedrifter, ansatte og fagforeninger bidrar til at man ønsker det beste. Uavhengig av om det gjelder fast stilling eller midlertidig stilling, bunner det i grunnen i en bedrift som ser et behov, som ser et marked, og som trenger å øke bemanningen, og går det bra, får vedkommende fortsette. Der har vi alle sammen en felles interesse. Jeg tror ikke det er en brøk som avgjør dette. Det viktigste for oss er at flere går ut av arbeidsledighet, at flere går ut av Nav-tiltak, og at flere kommer over i ordinær jobb.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Jeg tror at et samlet storting mener at det å diskriminere folk basert på kjønn eller seksualitet – eller ved at de bidrar til å få flere innbyggere i Norge gjennom graviditet – ikke er lov. Dette er det ikke lov til å spørre om på jobbintervju, og det vil heller ikke være lov å la være å ansette eller sparke folk basert på de vilkårene. Det tror jeg alle sammen i Stortinget er enige i. Når det gjelder om det har betydning for midlertidige ansettelser versus faste ansettelser, har det etter min mening en nøytral betydning, for det samme regelverket vil gjelde for det. Jeg vil gjerne lytte til gode tiltak for å begrense det som noen er bekymret for når det gjelder midlertidige ansettelser. Jeg tror først og fremst det er viktig å få folk i jobb, og så får vi ta det etter hvert. Jeg hører gjerne videre fra SV – om de har noen gode forslag.
Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Den rød-grønne regjeringen la ikke opp til noen endringer der. SV har heller ikke noe forslag i forbindelse med arbeidsmiljøloven til en paragraf der eller en merknad, slik jeg har oppfattet det, og heller ingen forslag om det i dag. Jeg tror vi må erkjenne at dette finnes i dagens arbeidsliv. Det må løses med de lovene vi allerede har i dag. Når det gjelder midlertidighet eller ikke for dem som er ansatt i midlertidig stilling i tolv måneder, uavhengig av om de er gravide eller ei, er det opp til arbeidsgiver etter den perioden enten å forlenge den eller gi en fast ansettelse. For oss er det viktig at alle skal ha like muligheter i arbeidslivet. Og når det da nettopp gjelder den problemstillingen som SV skisserer, undrer det meg at SV ikke har noen forslag eller merknader om dette under eget kapittel i innstillingen om arbeidsmiljøloven.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Representanten Kambe sa at Stortinget i dag vedtar forsiktige oppmykninger i arbeidsmiljøloven. Det er da underlig at tusener på tusener av mennesker gikk til generalstreik 28. januar – hvis dette er forsiktige oppmykninger. Velgerne får ikke det de stemte på, og det Høyre gikk til valg på. I sitt program sier Høyre bl.a. at de vil «myke opp reglene for midlertidige ansettelser ved midlertidige behov». Da landsmøtet vedtok dette i 2013, sa Torbjørn Røe Isaksen: «Vi går ikke så langt som Bondevik-regjeringen, som» – den gang – «foreslo en generell adgang til midlertidige ansettelser.» Da vi advarte mot at dette kom til å skje, fikk vi høre at vi svartmalte. Men regjeringen – og Høyre – går nå lenger enn det de lovte i valgkampen. Er representanten Kambe fornøyd med den nye generelle adgangen til midlertidige ansettelser, eller hadde representanten Kambe helst sett at Høyre gjorde som de lovte i valgkampen – forbeholdt midlertidighet til arbeid av midlertidig art, og slik sett ikke brøt valgløftet?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Også det vi vedtar i dag, er et veldig godt eksempel på at selv om Høyre vant valget, vant dere ikke mandatet i folket til å gjøre det dere nå gjør. Representanten Kambe forsøker også nå å skape forvirring rundt hva dere egentlig vedtar. Det er ikke slik at dere gjør det dere lovte i valgkampen. Dere åpner for en generell adgang til å ansette midlertidig uten vilkår. Dere lovte at midlertidighet skulle holdes til arbeid av midlertidig karakter. Kambes egen statsråd, statsråd Eriksson, er litt mer ærlig når han i svar på et skriftlig spørsmål sier nettopp at det er ingenting i lovforslaget som stiller krav om at oppgaver må være av midlertidig art for å bruke adgangen. Jeg gir representanten Kambe sjansen en gang til: Dere lovte velgerne å bevare midlertidighet knyttet til arbeid av midlertidig art og ikke en generell adgang uten vilkår. Kan representanten i hvert fall i anstendighetens navn i dag innrømme at statsråden har rett, og at dere i Høyre lovte velgerne noe helt annet enn det dere nå vedtar i dag?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Beklager, president.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Jeg vil ta opp forslagene som Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti står sammen om.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Det bygger på en grunnleggende misforståelse at fagforeninger sentralt har en vetorett og en rett til å si nei til noe man lokalt er enig om. Det vi har sagt, i loven, og som det har vært tverrpolitisk enighet om fram til dagens regjering tok over, er at fordi partene i arbeidslivet og fagforeningene sentralt er tariffpartnere og allerede forhandler om lønns- og arbeidstidsspørsmål – itariffavtalene kan man jo redusere arbeidstiden mindre enn det som lovens rammer setter grenser for – kan altså fagforeningene sentralt sette hele loven til side dersom man ønsker det. Det er slik at ni av ti søknader godkjennes, som representanten her sa. Det er et fleksibelt system som fungerer godt. Når vi ønsker å beholde ordningen slik den er i dag, med at fagforeningene sentralt er med på å ta beslutningen, er det fordi de tillitsvalgte lokalt ønsker det. De sier at i de tilfellene der det ikke er reell enighet lokalt, er det greit å ha de sentrale foreningene å støtte seg på.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Vi i Arbeiderpartiet har som programformulering, og vi sier det også i merknadene, at det vil være nødvendig å tilpasse aldersgrensene til den nye pensjonsreformen og i tråd med at folk lever lenger. Det som er poenget her, er at i motsetning til regjeringspartiene, ville Arbeiderpartiet gjort den jobben med å heve aldersgrensen i arbeidslivet på en skikkelig måte. Trepartssamarbeidet er til for å brukes. Vi hadde kommet til gjøre det sammen med partene. Vi lytter til våre venner i Virke, i NHO, i Unio og i LO som sier at dette kan få negative konsekvenser. Det kan hende det virker mot sin hensikt. Og vi må se på alt lovverk samlet, og ikke, som regjeringen nå gjør, påføre privat næringsliv og privat sektor krav som ikke offentlig sektor får.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Vi stemmer imot regjeringens forslag om å heve aldersgrensene i arbeidsmiljøloven fordi regjeringspartiene ikke har tatt seg bryet med å diskutere dette med partene i arbeidslivet, verken med arbeidstakersiden eller arbeidsgiversiden. Vi stemmer imot fordi de samme, NHO, Virke, Unio, LO mfl. – Pensjonistforbundet også – sier at måten dette gjøres på, uten å se alle lovverk under ett og uten å ta resten av seniorpolitikken opp til diskusjon, kanskje vil føre til det motsatte av det regjeringspartiene ønsker å oppnå. Det vil kunne føre til at arbeidsgivere lar være å ansette eldre. Det er ikke en villet utvikling for oss i Arbeiderpartiet. Vi mener at trepartssamarbeidet er til for å brukes, også når det kommer til reformer som skal være bærekraftige over tid og få en riktig effekt. Vi hadde kommet til, dersom vi satt med makten, å gjøre dette grundig sammen med partene, sett alt lovverk under ett og tatt hele seniorpolitikken opp til diskusjon, slik at vi faktisk kunne oppnå at flere eldre sto lenger i arbeid.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Svaret på det er nei. Vi er for de straffeskjerpelsene som gjelder arbeidslivskriminalitet som vi vedtar her i dag. Dem er vi med på. Så har vi sagt at vi kommer til å reversere det regjeringen nå gjør med hensyn til midlertidighet, fordi vi mener at folk skal ha stillingsvern. Det er best med fast arbeid, og det regjeringen nå gjør, kommer til å føre til at færre får fast jobb. Det skal vi reversere. Vi stemmer imot alle endringene i arbeidstid fordi, som jeg forklarte i mitt innlegg, man tar reglene i feil retning og gjør det vanskeligere for folk å kombinere arbeidsliv og familieliv, osv. Når vi igjen kommer til regjeringsmakt, garanterer vi at vi skal reversere den generelle åpningen for midlertidige ansettelser. Så skal vi gjøre som vi gjorde i 2005, sette oss ned med partene i arbeidslivet, lytte til fagbevegelsen og se på hva som da er behovene i arbeidslivet. Deretter skal vi innføre nye regler i arbeidsmiljøloven i tråd med det som er arbeidslivets behov, slik vi alltid har gjort. Det har alltid, til den dag i dag, vært en styrking. Det kommer det også til å være når vi igjen får regjeringsmakt.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Takk for spørsmålet. Den rød-grønne regjeringen, som også representanten Lundteigens parti var en del av, førte en kraftfull innsats og kamp mot sosial dumping og arbeidslivskriminalitet. Gjennom fire handlingsplaner med over 50 tiltak klarte vi å stagge litt av den utviklingen vi nå ser. Fafo har evaluert innsatsen og sier at det hadde vært mer arbeidslivskriminalitet uten den rød-grønne innsatsen. Da vi tapte valget, var vi på ingen måte ferdige med å utvikle samfunnet. Vi var på ingen måte ferdige med kampen mot sosial dumping og arbeidslivskriminalitet. Vi la fram en ny handlingsplan med 22 kraftfulle nye tiltak før jul som regjeringen stemte imot. Vi har lagt fram 10 tiltak mot sosial dumping i transportsektoren. Vi fortsetter med full styrke den kampen mot arbeidslivskriminalitet som representanten her beskriver konsekvensene av. Men dessverre får vi altså ikke regjeringspartiene med på det samme.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Jeg kan bekrefte at jeg også er av dem som mener at fleksibilitet i arbeidslivet er et gode. Det har vi i dag. Som jeg sa i mitt innlegg, vekter arbeidsmiljøloven behovet for vern og behovet for fleksibilitet på en veldig god måte. Ingenting av det regjeringen i dag foreslår, gir noen økte muligheter for fleksibilitet for arbeidstakere som man i dag ikke allerede har. Det regjeringen gjør, er å flytte makt og gjøre det vanskeligere å stå imot. Den 28. januar var det 20 000 mennesker utenfor Stortinget. Det var tusener på tusener i alle byer i alle fylker i hele Norge som demonstrerte mot den såkalte fleksibiliteten som de får. Det var ikke Arbeiderpartiet de demonstrerte mot. De demonstrerte mot regjeringen fordi folk flest har forstått at loven i dag gir muligheter. Det regjeringen i realiteten gjør, er å gjøre det vanskeligere å si nei.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Statsråden beskrev her at arbeidsfolk nå skal få muligheten til å velge selv – hvordan de skal kunne jobbe på tirsdager og i helger og flekse så mye de vil. Det kunne vært fristende å spørre om arbeidsgiverne ikke lenger har noe de skulle ha sagt. Men det er ikke det spørsmålet mitt går på. Denne fleksibiliteten og disse alternative turnusordningene som statsråden beskriver, er jo ordninger – og fleksibilitet – som folk jobber under i dag, med dagens lov. Ni av ti søknader blir godkjent. Bare Fagforbundet alene godkjenner nesten 200 søknader hvert eneste år. Statsråden vil likevel endre dette systemet, mot en samlet arbeidstakerside. Alle fagforeningene er imot å endre ordningen. De tillitsvalgte lokalt, som jo selvfølgelig utgjør medlemmene i fagforeningene, ønsker ikke den tilliten statsråden sier han skal gi dem. De gikk sågar til generalstreik mot denne økte fleksibiliteten og tilliten statsråden påstår at dette er. Gjør det ikke inntrykk på statsråden at alle fagforeningene og de lokale tillitsvalgte er imot dette?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Den muligheten har altså folk i dag, og stort sett blir dette innvilget. Og de ansatte selv er imot at ordningen endres. Statsråden har ikke tatt til orde for å utvide perioden for godkjenningene fra ett til to år. Det kunne vi vært med på å diskutere, men det er ikke det man foreslår i dag. Man flytter makt og gjør det vanskeligere å si nei. Over til noe annet: Ikke bare er arbeidstakerorganisasjonene imot endringene som regjeringen i dag legger fram, Statens arbeidsmiljøinstitutt, Arbeidstilsynet, Likestillingsombudet osv. er imot endringene, fordi, som de sier, man vil måtte påregne en risikoøkning for arbeidsrelaterte skader, ulykker og sykdom, og fordi forslagene vanskeliggjør innsatsen for å redusere ulykker og innsatsen mot sosial dumping og arbeidslivskriminalitet. Hva er det som gjør at statsråden allikevel velger å se bort fra motstanden og faglige advarsler, og gjennomfører endringer som ingen vil ha, og som faginstansene advarer mot?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Det er nettopp dette som er poenget, for de samme instansene påpeker at det at man gjør det vanskeligere å si nei til den typen langvakter, kan føre til økt ulykkesrisiko, når det er ufrivillig. Men jeg ser og opplever at statsråden igjen forsøker å undergrave ikke bare arbeidstakersiden, men også sine egne tilsyn og fagorganer. Det synes jeg er trist. Statsråden har tidligere undertegnet en nullvisjon for arbeidsulykker, og han har sagt at han skal «røyke ut de kriminelle» og jobbe mot arbeidslivskriminalitet. Men likevel hopper statsråden bukk over at Arbeidstilsynet, Kripos og STAMI advarer mot at arbeidet mot ulykker, sosial dumping og arbeidslivskriminalitet blir vanskeligere med de endringene flertallet vedtar i dag. Hva er det statsråden har skjønt, som ikke Kripos og Arbeidstilsynet har skjønt?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Representantene fra regjeringspartiene fortsetter i dag å late som om de endringene de gjør, gjør de til arbeidstakernes eget beste, til tross for at en samlet arbeidstakerside gikk til generalstreik mot disse endringene 28. januar og protesterte på det sterkeste. Til tross for at de med nedsatt funksjonsevne gjennom sine organisasjoner vil ha seg frabedt å bli brukt på denne måten, fortsetter representantene fra regjeringspartiene å si at dette er til disses beste. Man later her som at ved å frata fagforeningene sentralt innstillingsretten og legge ansvaret over på de tillitsvalgte lokalt skal flere få drømmeturnuser. Det blir ikke slik. De som ønsker drømmeturnuser og langvakter, får det i dag. De tillitsvalgte lokalt ønsker ikke å ha det ansvaret det innebærer å måtte godkjenne den typen ekstreme vaktordninger. De ønsker seg dagens lov. Da de demonstrerte utenfor Stortinget 28. januar, var det ikke mot Arbeiderpartiet, det var mot regjeringspartiene. 20 000 mennesker sto her, og dere burde lytte til de tillitsvalgte lokalt som vet hvor skoen trykker. Stefan Heggelund sier at vi påstår at det blir mer søndagsarbeid og lengre vakter. Ja, vi gjør det, for det blir det. Det spiller ingen rolle for alenemammaen som nå kan bli pålagt lengre arbeidsdag og mer overtid i uka og derfor ikke får fulgt sønnen sin på fotballtrening, det betyr ikke noe for henne når hun ikke får gjort det der og da, at de årlige rammene består. Folk lever livet sitt her og nå og ikke innenfor årlige rammer. Flere vil oppleve å måtte bli påtvunget lengre vakter, mer overtid, og det kan gå ut over muligheten til å planlegge for fritid og kombinere arbeidsliv med familieliv. Dette igjen viser at regjeringspartiene ikke forstår folks hverdag og de problemene og utfordringene som småbarnsfamiliene f.eks. har. Det er heller ikke slik at regjeringspartiene ikke får svar på hva Arbeiderpartiet ønsker å gjøre med arbeidsmiljøloven når vi igjen kommer til makt. Vi har gjentatt det gang etter gang, og jeg kan gjenta det en gang til: Vi skal reversere grepet med midlertidige ansettelser. Når det kommer til resten, skal vi se på hva som er utfordringene og behovene i norsk arbeidsliv, forhåpentligvis i 2017, sette oss ned med partene i arbeidslivet, med fagbevegelsen, og se på hva som er behovene da. Jeg tror ikke det holder å reversere tilbake til 2014-nivået. Jeg tror at arbeidslivet trenger flere kraftfulle grep, f.eks. mot ufrivillig deltid, mot arbeidslivskriminalitet. Vi har alltid styrket arbeidsmiljøloven, og det skal vi også gjøre når vi kommer til makt forhåpentligvis i 2017.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Ingen forskning støtter regjeringens påstander om at sysselsettingen øker ved økt bruk av midlertidige ansettelser. Tvert imot sier regjeringen selv i sin proposisjon at man ikke kan finne noen beviselig effekt med hensyn til at sysselsettingen øker ved at man øker adgangen til å ansette midlertidig. Det slår altså regjeringen fast i egen proposisjon. Erfaringen fra andre land viser det samme: Det blir kun flere i midlertidige stillinger og færre i fast jobb av det grepet. OECD har snudd og anbefaler ikke lenger å åpne opp, nettopp på grunn av erfaringene fra landene rundt oss. At regjeringen ikke er forsknings- og kunnskapsbasert, har det siste året vist seg i sak etter sak – det er ikke oppsiktsvekkende. Men jeg finner det oppsiktsvekkende at representanten Wiborg i dag fortsetter å hevde at dette er noe man gjør for å hjelpe folk med nedsatt funksjonsevne inn i arbeidslivet. De vil ha seg frabedt å bli brukt av regjeringspartiene på denne måten. Hva er det representanten Wiborg og Fremskrittspartiet har skjønt som ikke FFO, Handikapforbundet, Unge funksjonshemmede og disse folkene selv har skjønt?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Jeg anbefaler representanten Wiborg og andre representanter fra regjeringspartiene faktisk å lese den forskningen som eksisterer, og også å lese det regjeringen skriver i sin egen proposisjon. Springbretteffekten har man med dagens system, der man begrenser bruken av midlertidige stillinger til arbeid av midlertidig art. Det er derfor overgangen er såpass stor. Forskningen fra OECD og erfaringen fra landene rundt oss viser at når man åpner for generell adgang, fortsetter ikke den springbretteffekten – tvert imot. Kan representanten Wiborg nevne en eneste forskningsrapport eller en eneste instans eller organisasjon, med unntak av arbeidsgiversiden, som anbefaler økt bruk av midlertidige ansettelser, slik regjeringen nå legger opp til en generell adgang for, for å få flere i arbeid?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Som representanten Rotevatn nevnte, gikk Venstre høyt ut på banen inn i forhandlingene med regjeringspartiene og ville endre fireårsregelen for fast ansettelse til en toårsregel for alle. Den ambisjonen Venstre hadde, ble forhandlet ned til å bli en treårsregel for noen, men ikke for alle. Det framstår underlig at Venstre har gått med på å skape et A-lag og et B-lag blant midlertidig ansatte, skape en uklar arbeidsmiljølov som blir vanskelig å forstå, bruke og håndheve. Synes representanten Rotevatn at resultatet fra forhandlingene med tre år for noen, men ikke for alle, er å foretrekke, eller ville representanten fortsatt helst sett at flertallet i dag vedtok én regel for alle og strammet inn fireårsregelen til en treårsregel, slik Arbeiderpartiet foreslår?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Vi skrev allerede i arbeidslivsmeldingen at det var behov for å se på fireårsregelen, og nå foreslår vi en treårsregel for alle. Det blir enkelt å forstå, enkelt å bruke og bedre rettigheter for alle midlertidig ansatte. Venstre mente før og under forhandlingene at alle midlertidig ansatte skulle ha den samme årsregelen for når økt stillingsvern slår inn, og da to år. Jeg fikk ikke svar på spørsmålet mitt i forrige replikk, så jeg gjentar spørsmålet: Mener representanten Rotevatn at forhandlingsløsningen Venstre nå har fått i stand med tre år for noen, fire år for andre – et rotete regelverk som blir vanskeligere å forstå – er en bedre løsning enn én regel for alle, der alle midlertidig ansatte, uansett grunnlag, får tre år slik Arbeiderpartiet foreslår?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-03-24:
Helligdagsfreden er viktig for mange av oss. Vi klarer det kanskje ikke, men det er vårt personlige mål. Det er et stort gode. For Senterpartiet er det også et politisk mål å arbeide for helligdagsfreden. Regjeringa er stolt av oppmjukinga, en er stolt av at flere skal arbeide flere søndager og helligdager, og dette kalles fleksibilitet. Samtidig fortelles det at denne fleksibiliteten betyr at det er flere som nå ikke trenger å arbeide på søn- og helligdager. Kan ikke representanten forklare innholdet i «fleksibilitet»?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-03-24:
Jeg forstår her at det som er Høyres opplegg, innebærer at en del eldre mennesker som ikke ønsker å arbeide så mye på søndager og helligdager, kommer til å komme bedre ut fordi de blir fritatt for de plikter som arbeidslivet som de er en del av, har i dag. Men mitt spørsmål går egentlig på hva slags verdiforankring dagens ledelse i Høyre har. Er det med økt søn- og helligdagsarbeid noe en ønsker å unngå, eller er det rett og slett blitt et mål for Høyre at det er greit at det utvikler seg i en slik retning?