trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-04-11:
Nå har ikke Arbeiderpartiet for vane å bruke partipisk, og det har heller ikke skjedd i denne saken. Jeg mener at en av de viktigste kvalitetene ved friluftsliv og det å være i naturen, er at man får stillhet, at det er ro, og at en får tid til å tenke og slappe av. Og som jeg sa i mitt hovedinnlegg: Jeg tror det er ett av framtidas frynsegoder. Det betyr ikke at Arbeiderpartiet er imot scooterkjøring, men det betyr at vi støtter statsråd Børge Brendes opplegg for å fullføre de forsøkene som er i de åtte kommunene, som er signalisert. Jeg vil understreke at det er viktig at disse forsøkene blir reelle, og så får vi evaluere disse før vi tar stilling til hva vi videre skal gjøre. Det er vårt standpunkt, og vi er fornøyd med den utviklinga.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-04-11:
La meg også gi ros tilbake til bl.a. SV for konstruktivt samarbeid. Til det viktig spørsmålet som representanten Langeland her reiser omkring energipolitikken, og i denne sammenhengen satt i forbindelse med friluftsliv og hyttebygging: Det at vi ikke stemmer for disse to forslagene som representanten her viste til, betyr ikke at vi er imot at vi bør ta den debatten, men vi mener at den debatten hører bedre hjemme i andre sammenhenger. Det er en viktig debatt som SV og representanten Langeland reiser omkring energibruken i en del svært store hytter, eller hus, som det nok ser ut som, og hvor mye energi det tar. Det er en debatt som jeg mener er riktig å ta, men vi har ment at det ikke har vært riktig å ta den i denne sammenhengen. Den diskusjonen bør vi føre videre, og det er Arbeiderpartiet åpen for å gjøre, men vi har som sagt ment at vi bør gjøre det i en annen sammenheng enn i forbindelse med denne meldinga.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-04-11:
Jeg må si det virkelig er underlig å høre på miljøvernministeren som fortsetter med å si én ting når han er på ett sted, og sier en annen ting når han er på et annet sted. Så det første budskapet bør kanskje være at miljøvernministeren bør bli enig med seg selv og si det samme, enten han taler i den ene eller den andre forsamlingen. Da miljøvernministeren var på den meget omtalte friluftskonferansen på Voksenåsen, gav miljøvernministeren uttrykkelig beskjed om at det skulle lages en klar regel når det gjelder 25-metersbeltet. Miljøvernministeren gav uttrykkelig beskjed om at han ville styrke byggeforbudet i 100-metersbeltet. Fra talerstolen her i dag hørte vi en miljøvernminister som bagatelliserte dette problemet, og hans partifeller her i Stortinget gjør det stikk motsatte av det miljøvernministeren sa på Voksenåsen. Det ble endog meget sterkt understreket fra Høyres hovedtalsmann, Halleraker, som i en rekke innlegg i dag har understreket at for Høyre er det den private eiendomsretten som er det viktigste. Halleraker gikk til og med så langt som å si noe i retning av at Høyre kommer aldri til å fatte vedtak som betyr inngrep i eiendomsretten. Hva er da hensikten med å oversende forslag til Regjeringen om å utrede 25 meter, 100 meter eller hva det måtte være? For det første er det tydelig at miljøvernministeren har blitt kneblet av sine egne. Det er ikke samsvar mellom ord og handling hos miljøvernministeren, selv om han i dette innlegget forsøkte å snakke seg helt vekk fra det vi egentlig diskuterer i dag, fra det som egentlig er stridstemaene her i dag. Dette handler om verdivalg. Dette handler om at vi også i dette landet skal ha noe å leve for. Jeg må si at fine ord om friluftsliv holder ikke, det er handlingen som teller. Og jeg er ikke imponert over de borgerlige partienes innsats her i dag. Problemet er at hver gang vi kommer til et valg mellom grunneierrettigheter og allmennhetens rettigheter, lander de borgerlige partiene på grunneierrettighetene. Ja, men da får miljøvernministeren si det, hvis det er det som er partiets politikk. Synes miljøvernministeren det er problematisk at han blir kneblet av sine egne, og hva mener egentlig miljøvernministeren i denne saken?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-04-11:
Jeg synes det er veldig bra at det har vært et så stort og bredt engasjement i denne saken. Det er i hvert fall enighet om en god del ting. Men – og det er et stort men – først til miljøvernministeren, som nå velger å bagatellisere problemet med utbygginga i 100-metersbeltet og også omkring spørsmålet om 25-meterssonen og kaller det i dag to små bagatellmessige forhold. Miljøvernministeren har også sagt at vi i dag diskuterer «pavens skjegg», som han omtaler disse forslagene. Dette kan jeg ikke tolke på noen annen måte enn at han ønsker å bortforklare at han har lidd nederlag hos sine egne her i Stortinget, og at det ikke blir konkrete vedtak her i dag. Jeg kan godt gi ros til miljøvernministeren for verning og opprettelse av nasjonalparker. Det er det for øvrig andre regjeringer som har lagt til rette for. Men det hjelper lite å snakke om opprettelse av nasjonalparker, som vi er enige i, når diskusjonstemaet her er strandsonen. Så til påstanden om at det liksom bare er regjeringene Bondevik I og Bondevik II som har gjort noe med dette. Det mener jeg er feil. La meg være den første til å si at det er mange som har vært for slepphendte i mange år når det gjelder dette med strandsonen. Det er gitt for mange dispensasjoner. La meg også minne miljøvernministeren om at Siri Bjerke den 27. juni 2000 presenterte en omfattende tiltakspakke for å sikre strandsonen. Der sa hun bl.a. følgende: «Praksis for dispensasjoner i 100-meters beltet i strandsonen skal inngå i et nytt rapporteringssystem. Den første rapporten kommer til høsten. Dersom disse rapportene viser at kommunene fremdeles gir dispensasjoner i strandsonen som undergraver allmennhetens friluftsliv, vil kommunene kunne miste denne retten.» Og nå er det vi sier, Arbeiderpartiet og SV, at loven bør endres. Det vil ikke de borgerlige partiene være med på. Kristelig Folkepartiet prøver på sin side gjennom mange bortforklaringer i dag, også på dette punktet, å si noe annet enn det jeg tror de egentlig mener. Og det er med all tydelighet vist at Kristelig Folkeparti sannsynligvis ikke føler seg bekvem i denne saken, i det selskapet de er havnet i. For det første: Vi vet nok til å fatte vedtak nå. Gjør ikke vi det, vil enda større deler av strandsonen bli utilgjengelig for folk flest. Vi trenger ikke flere orienteringer og utredninger. Vi trenger handling nå. Så til spørsmålet om konfliktnivået: Konfliktnivået er høyt i dag, og jeg tror et klart lovverk, slik Arbeiderpartiet og SV foreslår, vil skape klarhet og på den måten redusere konfliktnivået. Til tross for harde ord i dag håper jeg Regjeringa vil ta våre forslag på alvor. Jeg håper, og jeg tror vel egentlig også, at både statsråd Børge Brende og Bror Yngve Rahm innerst inne er enige i våre forslag.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-04-11:
Når jeg nå dessverre må be om ordet en gang til, er det for å svare på de usaklige angrep som kom fra Inge Lønning. Jeg må si at den måten Stortingets visepresident opptrer på – ovenfra og ned på en måte, og hvor han beskylder Arbeiderpartiet for å ha ansvaret for å ha skapt en debatt helt ute av proporsjoner, og beskylder innstillinga og de merknader som ligger der, for å være på gymnasnivå – vil jeg faktisk ha meg frabedt. Jeg må også si at jeg har meget god samvittighet for den jobben som er gjort i forhold til denne saken, og i forhold til det Arbeiderpartiet står for. Og jeg er helt sikker på at SV vil si det samme. Det som imidlertid er oppsiktsvekkende i denne saken – og det har vi tillatt oss å si, og det burde kanskje Inge Lønning, som påstås å vite det meste, ha greie på – er at når en regjering velger å la en melding som en annen regjering har lagt fram, ligge i Stortinget, må det være fordi en er enig i hovedpunktene i den meldinga. Hvis ikke, burde den meldinga ha vært trukket, eller det burde vært laget en tilleggsmelding til friluftslivsmeldinga. Det som så skjer, er at de borgerlige partiene her i huset – til tross for de signaler miljøvernministeren og Regjeringa har gitt – velger en annen veg på vesentlige punkter. Da må vi få lov til både å skrive i innstillinga og si fra denne talerstolen at vi synes det er oppsiktsvekkende at det skjer. Vi har lov til å si at vi synes det er oppsiktsvekkende at når det kommer til hælinga og valg skal tas, velger en på noen vesentlige punkter å stå på grunneiernes rettigheter framfor allmennhetens. Jeg synes faktisk at en både skal lytte til og stole på det en miljøvernminister sier, og jeg synes det er oppsiktsvekkende at det er det motsatte av det som skjer her på en del vesentlige punkter. Det synes jeg Høyre må tåle. Jeg synes også at vi må ha lov til å si det, uten at vi fra Stortingets visepresident skal bli beskyldt for å føre en debatt som er helt ute av proporsjoner. Det er regjeringspartiene som her har opptrådt på en måte som er spesiell. Det må vi ha lov til å si. Og jeg vil ha meg frabedt å få den type beskyldninger som jeg i stad fikk fra denne talerstolen.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2002-04-11:
Det var regjeringen Stoltenberg, der representanten Brustad var et fremtredende og dyktig medlem, som la frem friluftsmeldingen. Det er derfor forståelig at hun gjerne ser at alle forslagene i meldingen blir vedtatt. Når regjeringspartiene ikke følger opp forslagene på noen få punkter, demonstrerer det forskjellen på Arbeiderpartiet og de partiene som danner Samarbeidsregjeringen. Det er ikke mange land i verden som har så mye natur og så mange muligheter til å ferdes i fjell og skog som Norge. Det er mange muligheter, og vi har det veldig bra på den måten. Representanten Brustad fokuserer kun på at det i noen tilfeller har blitt vanskeligere å ferdes over alt på grunn av grunneierbegrensninger. Spørsmålet Brustad bør stille seg er: Er dette et så omfattende problem at vi igjen skal sette departementene i hovedstaden i gang med å lage flere lover, flere reguleringer og flere retningslinjer, med fare for å øke konfliktnivået mellom brukere av naturen og grunneiere som mener at de også har krav på en viss privat sone rundt sitt hus/sin hytte? Representanten Brustad tok opp dette med dispensasjonene. Da er det viktig å se på de 8 100 tilfellene. Hva gjaldt det? Jeg synes den tilbakemeldingen vi fikk forleden dag – som også representanten Brustad fikk – var ganske betryggende, hvor det stod at det var mange mindre endringer som ble regnet som full dispensasjon. Det er klart at vi må ikke overdrive dette problemet, selv om det er riktig at det noen få steder er noen gjerder som er satt opp og noe som gjør det vanskelig å ferdes. Det er jeg imot. Men vi må ikke skyte spurver med kanoner. Vi må ikke nå starte arbeidet med et nytt regelverk, en ny lovgivning, som bare er med på å øke konfliktnivået omkring en ellers veldig bra melding om alle de goder friluftslivet fører med seg.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-04-11:
Reiselivsnæringen er fortvilt over å bli fratatt muligheten til ytterligere satsing på vinterturisme etter at miljøvernministeren utsatte gjennomføringen av endring i lov om motorferdsel, slik at reiselivsnæringen ikke har mulighet til å søke om næringskjøring med turister også utenfor regulære løyper. Dette var et spørsmål som Arbeiderpartiets representant Eva M. Nielsen tok opp den 30. januar i spørretimen. Også andre arbeiderpartirepresentanter har tatt opp spørsmål om bruk av snøscooter, og jeg har lyst å vise til Torny Pedersen, som leverte inn dette skriftlige spørsmålet i januar: «Miljøvernministeren har stoppet Stoltenberg-regjeringens arbeid med å finne fornuftige løsninger, og gjøre forskriftene for snøscooterkjøring mer i samsvar med utviklingen i dagens samfunn. To ganger i siste periode har Stortinget bedt om at forskrifter for snøscooterkjøring må endres. Blant annet poengterer Stortinget at kommuner som ønsker å opprette egne løyper for snøscooter, skal kunne gjøre det.» – Så kommer hun med et spørsmål til miljøvernministeren. Siden det kommer ulike og uklare signaler fra Arbeiderpartiet også i denne saken, kan representanten Brustad redegjøre for hva som er Arbeiderpartiets egentlige syn på dette? Eller er det slik at man har brukt partipisken også i denne saken for å få orden i egne rekker?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-04-11:
Representanten Konglevoll peker vel egentlig på det som er forskjellen mellom Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet. Vi ønsker å forsvare den private grunneierens rettigheter som er nedfelt i Grunnloven §§ 104 og 105. At Arbeiderpartiet egentlig ønsker å svekke den private grunneiers rettigheter, får egentlig stå for deres syn, men jeg oppfatter i denne replikken etter hvert at det nærmest ligger en slags misunnelsespolitikk bak Arbeiderpartiets synspunkter. Om det er noen som har 8–10 mill. kr og ønsker å kjøpe seg et hus, en hytte, en bil, et fly eller en båt, må de da få lov til det! Vi har ikke noe behov for å regulere akkurat den type ting. Denne påsken har jeg ferdes litt rundt omkring – jeg gikk en god del på ski og kjørte en del bil. Det som slår meg, er at de som ikke har hus eller hytte ute i distriktene, og som har lyst til å dra ut i naturen, er nødt til å stue seg inn på trange campingplasser, for det er det friluftslivet de blir tilbudt. Alle vet at det i Norge etter hvert nærmest er umulig å få tillatelse til å få bygd seg sitt eget hus eller sin egen hytte. For ikke å snakke om at det nærmest er blitt en umulighet å få lov til å ta ut tomter på store eiendommer. Derfor har vi en politikk som medfører at det som er til salgs av hytter rundt omkring i Norge, etter hvert går til ganske høye priser. Det burde jo være et mål for Arbeiderpartiet at flest mulig fikk lov til å benytte sine eiendommer til å føre opp hytter, så alle fikk lov til å ta del i det fine friluftslivet som vi har her til lands. Når det gjelder 16- og 18-åringer, bør det jo gå en eller annen grense for når man må kjøpe slike fiskekort.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-04-11:
I utgangspunktet ønsker vi, som jeg sa i mitt innlegg, en friluftspolitikk sånn som vi har i dag. Det er selvfølgelig en del endringer vi kunne ha tenkt oss. Fjerning av byggeforbudet i 100-metersbeltet i strandsonen er én av tingene. Det andre vi ønsker, er at det skal bli muligheter for å bruke snøscooter i regulerte former. Vi ønsker ikke en politikk der det skal være fri kjøring med snøscooter, men kjøring i regulerte former. Og ifølge det forslaget som vi har lagt fram, og som bygger på et Dokument nr. 8-forslag vi la fram i forrige periode, er det opp til kommunene selv å få regulert disse løypene. Kommunene kan også si at de ikke vil ha noen løyper. Det aksepterer vi også, for vi er et demokratisk parti som tar innover oss de beslutninger som blir tatt. Men vi ønsker å legge forholdene til rette. Mange kommuner ønsker nemlig det, fordi det gir store inntekter. Det gir inntekter i form av turisme, i form av at det er folk som ønsker å bruke løypenettet og de fasilitetene som kan knyttes til løypenettet. Det vil også være en glimrende måte å få funksjonshemmede ut i naturen på. Som påpekt i meldingen er det et stort problem. Det er nedsatt et arbeidsutvalg for å se på det. Tidligere, da det var en mer liberal politikk på det området, hadde altså funksjonshemmede muligheten til å komme seg ut i naturen vinterstid på en grei måte. Nå blir det fremstilt av representanten Langeland som om alle grunneiere i Norge står bak sine gjerder og nekter andre å gå over sine eiendommer. Det er ikke tilfellet! Grunneierne aksepterer egentlig ganske mye.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-04-11:
La meg først benytte anledningen til å gi et siste svar til Hallgeir H. Langeland, som stilte spørsmål om vi ønsker at ungene skal vokse opp på mest mulig asfalt. Det må jo være et ansvar som foreldrene i høy grad tar, men man registrerer etter hvert, med den lave satsingen som er på veibudsjettet, at det blir lite asfalt igjen. Men det får blir en annen sak. Når det gjelder strandsoneproblematikken og konflikter, er det klart at det i noen områder er større grad av konflikter. Rundt indre Oslofjord og litt utover er det noen steder konflikter. Det sier seg selv, fordi menneskemengden her nede øker ganske kraftig, og det blir jo ikke flere strandsoner å dele for folk. Noen steder er det derfor konflikter – det er helt riktig. Men når vi har en debatt og gjør vedtak her i dag, gjelder det faktisk for hele landet. Jeg kommer fra et område som ikke har de konfliktene – fra Troms. Og jeg tror jeg kan si for Nord-Norges del at det i svært liten grad er konfliktfylt å bo og ferdes langs strandkanten. At det er noen som vil bo på campingplasser, er helt riktig. All respekt for dem! Det synes jeg de skal få lov til. Men det er også en del som bor på campingplasser fordi de ikke har muligheten til å få kjøpt eller bygd seg en hytte til en overkommelig pris, og det er dem jeg tenker på. Og så tenker jeg på alle de grunneierne som sitter med store eiendommer som egentlig ikke har noen verdi fordi de ikke kan selge tomter, verken til folk flest eller til sine barn i en del tilfeller. Det er også et faktum.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-11:
Eg vil først takka saksordføraren for eit godt utført arbeid. Eg trur ikkje me kan plassera ansvaret hjå henne for at det ikkje ser ut til å bli eit positivt resultat. Eg er veldig einig i den analysen som saksordføraren her har, at regjeringspartia på Stortinget ikkje har følgt opp dei signala som miljøvernministeren har gjeve i ulike samanhengar med natur- og friluftsrørsla. Mi utfordring til saksordføraren går på eit område der SV og Arbeidarpartiet ofte skil lag, der Arbeidarpartiet på ein måte stadig vekk har kapasitet til å auka volumet av forbruk av energi, mens SV forsøkjer å tenkja: Korleis kan ein spara energi? Korleis kan ein spara areal? Korleis kan ein syta for at energipolitikken ikkje er med på å øydeleggja for friluftspolitikken? Der hoppar Arbeidarpartiet av lasset. Det kan vera fordi dei har mange energiprosjekt dei gjerne vil ha realisert. Men det som SV saknar, er at ein forsøkjer å sjå at alt heng saman med alt, som ein kjend partikollega av saksordføraren har sagt. Det at ein byggjer store hytter, gjer at ein treng meir straum. Det at ein ikkje strammar inn plan- og bygningslova, gjer òg at ein får eit høgare energiforbruk og dermed også svekkjer friluftsinteressene. Eg må rett og slett spørja: Kva er det som gjer at Arbeidarpartiet ikkje stør forslaga nr. 16 og 18, frå SV, som nettopp går inn på heilskapen i miljøpolitikken?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-11:
SV har vore med og haussa denne miljøvernministeren som ein person som ser ut til å vilja setja miljøvernspørsmål skikkeleg på dagsordenen. Me har støtt Regjeringa når det gjeld å ikkje utvida moglegheita for å kjøra snøscooter over alt. Me har faktisk støtt Regjeringa og sytt for fleirtal på det området. Me var klar til å stø Regjeringa også i denne saka, fordi me høyrde på kva miljøvernministeren sa på Nordisk konferanse om friluftslivspolitikk 28. januar. Der sa han at det er sett i verk tiltak «for å styrke byggeforbudet i 100-metersbeltet». Han sa at «jeg skjerper inn både plan- og dispensasjonspraksisen i strandsonen». SV svarte med å seia: Greitt, de skal få fleirtal for det, og de skal få fleirtal for alt som kan bringa miljø- og friluftsinteressene i riktig retning. Så opplever ein altså at stortingsfleirtalet går mot det som miljøvernministeren signaliserte på denne konferansen. Det går ikkje an å forstå det på nokon annan måte. Ein kan ikkje vri seg unna at ein i dag ikkje er med på å styrkja byggjeforbodet eller å skjerpa plan- og byggjepraksisen. Dette er direkte sitat frå miljøvernministeren. Så seier Halleraker at han ikkje har fått reaksjonar på dette med dispensasjonspraksis i strandsona. Har han ikkje lese alle dei høyringsfråsegnene ein har fått? Har han ikkje lese dagens Aftenposten, der Inger-Lise Skarstein heilt tydeleg uttrykkjer skuffelse?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-11:
Eg har lyst til å få klargjort kva som eigentleg er Framstegspartiet sin friluftspolitikk, for no høyrde eg på store delar av dette innlegget, og det var veldig konsentrert om auka motorisert ferdsel. Då tolkar eg det slik at eit viktig poeng er at ein legg til rette for auka motorisert ferdsel i friområda, og dermed òg aukar tilrettelegginga for støy og rabalder – for å seia det slik. Så er det noko som eg lurar på. Det er fremja fire forslag frå Framstegspartiet, og Framstegspartiet er ikkje med på nokon andre forslag. To av dei forslaga går nettopp på det som eg seier: motorisert ferdsel. Det betyr altså at eit veldig sentralt element i Framstegspartiet sin friluftspolitikk er at det skal køyrast meir i dei ulike friluftsområda. Det andre eg lurar på , gjeld dei to andre forslaga som Framstegspartiet har. Dei går nemleg på å syta for at ein unngår at det blir ferdsel på privat eigedom, og at det skal bli meir privat eigedom. Det er slik ein må lesa dei to forslaga. Allmenta skal altså få redusert tilgang til å driva med friluftsliv. Dersom det er om å gjera å avgrensa tilgangen til friluftsområde, lurar eg på: Kva blir då til sjuande og sist friluftspolitikken? Heilt til slutt: Eit fleirtal i komiteen har gått inn for å styrkja tilrettelegging for skular og barnehagar slik at dei skal kunna driva med friluftsliv i nærområdet – det gjeld grøntareal og slikt. Dette støttar heller ikkje Framstegspartiet. Betyr det at ein ønskjer at ungane skal veksa opp på mest mogleg asfalt?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-11:
La meg først seia at det er ikkje slik at SV nødvendigvis har mykje til felles med Høgre i miljøpolitikken, men me har sagt at me til kvar tid vil støtta opp om miljøvernministeren dersom han har regjeringspartia med seg på å skapa ein betre friluftslivspolitikk og gjera noko som kan betra miljøpolitikken. Det er me til kvar tid klare til. Men det verkar på meg som om ryggdekninga til miljøvernministeren ein del gonger ikkje er som den burde vera når han kjem til dette huset. Det uroar meg i denne saka òg. Så synest eg at Høgre vik unna veldig mykje av problematikken ved berre å snakka om eigedomsretten som om den er heilag, og på den måten seia at friluftsinteressene ikkje er så viktige. Berre den og den får beholda eigedomen sin, så er verda frelst. Slik verkar det når ein høyrer Halleraker. Men så er då spørsmålet: Tek ein ikkje innover seg Riksrevisjonens rapport om at ein på plass etter plass, frå svenskegrensa til Rogaland, og nå spreier det seg vidare, øydelegg nettopp friluftsinteressenes og allmentas tilgang til naturområde gjennom dispensasjonspraksisen og gjennom ei altfor stor fokusering på at den private eigedomsretten skal stå over alt? Det er etter SVs meining bekymringsfullt. Det er òg bekymringsfullt at Høgre faktisk ikkje tek innover seg den kritikken som kjem frå dei ulike friluftslivsorganisasjonane om at ein må tenkja meir på allemannsretten enn nødvendigvis den private eigedomsretten, slik som Inger-Lise Skarstein frå FRIFO gjev uttrykk for i Aftenposten i dag.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-11:
La meg først oppklara ei openberr mistyding. Forslaget om Oslo-marka blei levert inn som eit av dei første forslaga frå SV si side. Så det er feil å seia at dette vart levert heilt på slutten. Dessutan er det òg riktig å gjera Kristeleg Folkeparti merksam på at Venstre har sagt at dei skal støtta dette såkalla for seint innkomne forslaget. Altså er det tydelegvis nokre parti som har hatt tid til å setja seg inn i dette, og då blir det noko billeg å forsøka seg med at dette vart levert inn for seint. Det har vore eit massivt press frå miljø- og friluftslivsorganisasjonar for nettopp å få vedteke også det forslaget. La meg berre òg seia at me har fått eit nytt innspel etter avgjeving av innstillinga, der det faktisk står at forslaget frå Høgre og Kristeleg Folkeparti og Senterpartiet om Marka i realiteten er ei svekking av Regjeringa sitt forslag. Altså er forslag nr. 5 ei svekking av den innstillinga som låg til friluftslova, og då bør ein kanskje også oversende dette forslaget. Det er mitt første spørsmål til Kristeleg Folkeparti. Stavanger Aftenblad har eit oppslag om at hytteeigarar «spiser av strandsonen». Slike oppslag finn me over det ganske sørland og nordover og vestover. Då er mitt andre spørsmål til Ljones: Når Riksrevisjonen, når media, når friluftsrørsler, alle kan dokumentera at her må ein få ei innskjerping av praksis, og når miljøvernministeren har lovt dette, korfor i alle dagar skal Kristeleg Folkeparti svikta?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-11:
Nokre kommentarar frå ein som ikkje har fagekspertise i å la vera å gjera noko, som miljøvernministeren brukte som introduksjon i svar på ein replikk tidlegare, men som er opptatt av å få resultat til fordel for miljø, naturvern og friluftsliv. Nettopp det utgangspunktet har SV – konstruktivt samarbeid for å få til det som mange seier: handling. Det er som Friluftsrådenes Landsforbund seier: Det som trengst nå når det gjeld strandsone og 100-metersbelte, er ikkje meir dokumentasjon, det er handling. «Situasjonen skriker etter handling om vi skal ta vare på gjenværende deler av denne unike ressursen for friluftsliv og biologisk mangfold» seier dei og viser til Riksrevisjonens rapport. Det er her ei av problemstillingane kjem inn, som òg Brustad var inne på. SV har heile vegen tatt miljøvernministeren på alvor. Me har heile vegen forsøkt å bakka miljøvernministeren opp når det har vore mogleg, med omsyn til forbetring for miljøet. Men så skjer altså det fatale i forhold til det som blir sagt på Nordisk konferanse. Og det er ikkje noko referat frå noka melding – det er snakk om at «jeg» vil skjerpa inn plan- og dispensasjonspraksisen, «jeg» vil styrkja byggjeforbodet. Det er ikkje referert frå noka melding, det er miljøvernminister Børge Brende som er referert, og der er det eit problem når me ser på resultatet her i dag. Heilt til slutt: Om bymarkene er det to forslag. Det er forslag nr. 5, som ifølgje friluftsorganisasjonane vil svekkja meldinga, og det er forslag nr. 8, frå Arbeidarpartiet og SV, som går inn for ei bymarklov. På kva måte trur miljøvernministeren me best kan sikra friluftsinteressene som er knytte til bymarkene?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-11:
Då vil eg starta med å opplysa om at det er ti år sidan sist Stortinget debatterte friluftspolitikken. Det er nok det som gjer at det er eit stort behov for mange for å melda seg på banen. Berre eit par kommentarar i forhold til komiteleiar Bror Yngve Rahm sitt innlegg. Det var nemleg det som gjorde at eg fann det nødvendig å ta ordet ein gong til, for Bror Yngve Rahm peikte på eit viktig moment, nemleg at etter hans oppfatning er ein einig om hovudlinjene. Då tolkar eg situasjonen slik at ein faktisk er einig i dei synspunkta som miljøvernministeren har sett fram tidlegare, om å styrkja byggjeforbodet i 100-metersbeltet og innskjerpa både plan- og dispensasjonspraksisen i strandsona. Om me kan koma til ei såpass einigheit, er me komne eit stykke på veg. Når ein òg veit at Samarbeidsregjeringa har trekt sine forslag, går det an å tolka det i den retninga, og då er det positivt. Nå får me sjå kva voteringa fører til. Eg har berre lyst til heilt på tampen å referera til ein artikkel i Aftenposten i dag, der leiaren av Friluftslivets fellesorganisasjon, Inger-Lise Skarstein, peiker på ein del ting som ikkje er godt nok, men som altså Bror Yngve Rahm antydar at ein nå kan vera einige om. Ho seier følgjande: «Det er godt nok dokumentert at strandsonen er langt mindre tilgjengelig for folk flest enn for 20-30 år siden». Det er altså behov for å gjera noko. Det er hennar konklusjon. Dessutan er det slik at Riksrevisjonen har avdekt at hyttebygging foregår for fullt, og at dispensasjonar blir gjevne. Leiaren av komiteen seier at ein ikkje treng lovendring, men ei innskjerping av praksis. Det tolkar eg slik at den innskjerpinga nå vil koma frå Regjeringa, og då på ein heilt annan måte enn det som har kome frå miljøvernministeren så langt i form av eit brev. Det omtalar leiaren av Friluftslivets fellesorganisasjon som følgjande: «Miljøvernministeren ba i et rundskriv i mars kommuner og fylkesmenn være varsom med å gi dispensasjoner fra forbudet mot å bygge i strandsonen. Det er ikke godt nok for Skarstein.» Det er det heller ikkje for SV. La meg berre avslutta med at innspelet frå komiteens leiar dermed ser ut til å slå fast at me vil få ei innskjerping både i 100-metersbeltet og i 25-meterssona.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-11:
Presidenten skal få replikken på eitt minutt – hvis presidenten bestemmer det. Men det er ein medlem av Presidentskapet som gjer at det er nødvendig for meg å gå opp på talarstolen igjen. Det er litt beklageleg at nettopp Inge Lønning gjer seg til overdommar i ein debatt der det faktisk er ein del politiske motsetnader som ein kunne ha sett dersom ein hadde følgt med i debatten og lese dei ulike forslaga som er sette fram her i dag. Men det kan me ta ganske med ro. Å vera overdommar og dela ut terningkast i debatten, må ein gjerne få lov til, men det hever neppe nivået å opptre på ein slik måte. Bror Yngve Rahm peikte på ein viktig ting. Det er faktisk ein del område som me er konkret ueinige om. Arbeidarpartiet og SV ønskjer å styrkja løyvingane til friluftsorganisasjonane. Arbeidarpartiet og SV ønskjer å ha oppkjøp av meir friområde. Arbeidarpartiet og SV ønskjer å satsa på barn og unge og på naturbarnehagar og naturskular. Altså er det ein del ting som me faktisk ikkje klarer å bli einige om, og som me burde bli einige om.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2002-04-11:
Forslagene nr. 9 og 10 er gjort om til oversendelsesforslag, og forslag nr. 5, fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, tas herved opp.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2002-04-11:
La meg først få takke for skrytet av vår miljøvernminister. Det har han ærlig fortjent. Han gjør en glimrende jobb for miljøvernet i Norge. Det er ikke slik som representanten Synnøve Konglevoll antyder, at Høyre ikke vedkjenner seg den miljø- og naturvernpolitikk som ligger i friluftsmeldingen. Som jeg sa i mitt innlegg, er det der hvor denne meldingen kommer i anstøt med eiendomsrett og grunneierinteresser som er hevdvunne og historisk og tradisjonelt betinget i dette landet, at vi må ha en annen oppfatning enn det som er skrevet av Arbeiderpartiet. Det er kjent at Arbeiderpartiet aldri har satt den private eiendomsrett særlig høyt – heller ikke i denne sammenheng. Derfor vil jeg påstå at dette dreier seg verken om friluftspolitikk eller om miljøvern. Dette dreier seg om Arbeiderpartiets angrep på eiendomsretten i Norge. Jeg tror faktisk jeg vil våge den påstand at det som vi må kunne kalle et moderne Arbeiderpartiet, her er kraftig i utakt med folks oppfatning. Jeg vil tilbakevise at vi ikke har en god miljøpolitikk. Det har vi så absolutt når vi slutter oss til store deler av denne meldingen. Men, som sagt, der hvor den gjør urimelige anstøt mot eiendomsretten, må vi reservere oss.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2002-04-11:
Jeg syns det er hyggelig av representanten Vaksdal å trekke fram at Høyre har tradisjon for å forsvare den private eiendomsrett i denne salen. Det er riktig, og det er med glede vi også kan registrere at det står vi ofte sammen med Fremskrittspartiet om, og også andre partier. Representanten Vaksdal spør om hvordan vi kan fremme et forslag om å få utredet 25-metersregelen, og om hvorfor vi ikke stemmer for Fremskrittspartiets forslag om å legge denne saken bort. Det er to grunner til det. For det første vil representanten ha merket seg at vi samarbeider med et annet regjeringsparti i denne sammenheng, og vi syns det er riktig i denne saken også å komme andre interesser og også våre samarbeidspartnere i møte. Vi syns at dette med hensynsfull ferdsel i 25-metersbeltet, som for så vidt kan høres tilforlatelig ut, er for dårlig beskrevet i meldingen. Derfor ønsker vi å få denne saken ytterligere utredet fra Regjeringen. Men det må ikke herske noen tvil om at Høyre aldri kommer til å gå inn for noe forslag som vil innebære en inngripen i opparbeidede områder og i den eiendomsrett og den historiske tradisjon som grunneiere har i dette 25-metersbeltet.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2002-04-11:
Igjen er det hyggelig at miljøvernministerens kvaliteter blir trukket fram fra partier i denne sal. Han skal ha ordet senere i denne debatten, og er i stand til å svare for seg selv på mange områder, som man vil vite. Det faller på sin egen urimelighet, som jeg også sa i mitt innlegg, når SV og Arbeiderpartiet er så usaklige, og for meg som ny representant er det oppsiktsvekkende at det går an å skrive noe slikt i en innstilling til Stortinget som disse partiene har nedlatt seg til. Jeg må virkelig si at det trodde jeg ikke var mulig. Og det er selvfølgelig helt galt. Jeg vil nesten si det slik at representanten Langeland kommer med uriktige opplysninger. Han burde vite bedre siden han har finlest disse dokumentene som han refererer til, miljøvernministerens uttalelse og foredrag på Voksenåsen, som for øvrig også jeg var til stede på sammen med bl.a. Langeland, og jeg hørte godt hva som ble sagt. Han refererte til det som står i friluftsmeldingen. Det har også jeg gjort, men jeg har tilkjennegitt at vi i Høyre og Kristelig Folkeparti har et mer nyansert syn enn meldingen på disse punktene. Derfor skulle denne saken nå én gang for alle være oppklart. Det er ingen uenighet mellom regjeringspartiene her i Stortinget og miljøvernministeren som sådan.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2002-04-11:
Jeg synes det er hyggelig at Langeland definerer miljøpartiet SV som et parti som har mye til felles med Høyre i miljøpolitikken. Vi har også som målsetting som et verdikonservativt parti å ha en miljøpolitikk som vi kan være bekjent av. Når vi derimot kommer inn på eiendomsrett, er avstanden mellom SV og Høyre betydelig. Det synes jeg også engasjementet til Langeland med tydelighet viste. Ja, han ble faktisk nokså opphisset da han var inne på dette temaet. Det er ikke til å trekke i tvil at når det gjelder kulturlandskapet – og da inkluderer jeg også bygninger som er reist f.eks. i strandsonen i dette landet – har alle, inklusive SV, ønske om å bevare dette gjennom vern. Men dette er altså ikke skapt av det offentlige, men gjennom slit i generasjoner av private eiere, og vedlikeholdt gjennom flere generasjoner av de samme eierne. Synet på eiendomsrett har også i dag vært et tema som klarere enn noe har satt skille mellom venstresiden og høyresiden i denne salen. Venstresiden, med SV i spissen, har jo også i ulike sammenhenger påpekt at eiendom er tyveri fra folket, og at eiendomsretten skaper den ulikheten som sosialismen skal avskaffe. Venstresidens syn på eiendomsrett har i de mest ekstreme tilfeller ført til konfiskering av privat eiendom i folkets navn. Er det derfor en fordekt argumentasjon vi her får fra SV i friluftspolitikkens ærend? En behøver ikke å være Høyre-mann for å mene at resultatet av det som har skjedd i de land som har gjennomlevd disse eksperimentene langt fra har vært til glede for disse landene.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2002-04-11:
Høyre har – med statsråd Børge Brende i spissen – varslet en ny kurs i miljøpolitikken. Statsminister Bondevik sier at miljøpolitikk og distriktspolitikk er eksempler på områder der man kan få flertall med Arbeiderpartiet eller med SV. I denne saken hadde man en mulighet til det, for den forrige regjeringa, regjeringa Stoltenberg, la fram ei melding som fikk skryt av miljøbevegelsen, og spesielt av friluftslivsorganisasjonene. De gav skryt til mye av innholdet i meldinga, men også til at det hadde vært en god prosess i utarbeidinga av den. Hva velger så Høyre og Kristelig Folkeparti å gjøre? Jo, på side 5 i innstillinga sier de: «Disse medlemmer viser videre til at St.meld. nr. 39(2000-2001) Friluftsliv. Ein veg til høgare livskvalitet ble utarbeidet av regjeringen Stoltenberg. Samarbeidsregjeringen legger Sem-erklæringen til grunn for sin politikk.» (2000-2001) Dette kan i og for seg høres greit og tilforlatelig ut. Men det er oppsiktsvekkende, for vanlig praksis er at det er meldinga, sammen med innstillinga og debatten og de vedtakene som blir gjort, som legger de videre føringene for en regjerings politikk. Men med denne merknaden kan det nesten virke som om Høyre og Kristelig Folkeparti fraskriver seg – toer sine hender i forhold til – meldinga. Og det blir i beste fall forvirrende. Hadde Bondevik-regjeringa vært skrekkelig uenig i utgangspunktet, hadde den jo trukket hele meldinga. Det gjorde den ikke. Men så virker det som om Høyres og Kristelig Folkepartis medlemmer i energi- og miljøkomiteen mener at den burde ha gjort det likevel. Derfor vil jeg i dag – siden det jo er debatten og vedtakene til slutt som avgjør – på det sterkeste oppfordre Høyre til å gripe den muligheten debatten i dag gir, til å komme friluftslivet i møte og si at selvfølgelig er det meldinga sammen med innstillinga, debatten og vedtakene som skal danne grunnlaget for Regjeringas politikk, og at man ikke fraskriver seg det utgangspunktet som meldinga er.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2002-04-11:
Fremskrittspartiet sier de er partiet for folk flest. Det finnes mange eksempler på at Fremskrittspartiet tvert imot er et parti for de rikeste, og friluftslivspolitikken er et slikt eksempel. For her er det gjennomgående at det som opptar Fremskrittspartiet, er hensynet til den private eiendomsrett og grunneiernes eierinteresser. For Fremskrittspartiet er rettighetene til dem som kan bruke 8–10 mill. kr på å kjøpe seg en attraktiv strandtomt på Sørlandet, viktigere enn at folk flest skal ha fri ferdsel. For Fremskrittspartiet er det viktigere at grunneiere skal kunne ta titusenvis av kroner – kanskje mer – for å leie ut fiske- og jaktrettigheter. I Fremskrittspartiet er man mest bekymret for dem som har hus eller hytte, og vei over sin innmark. Derfor vil man ikke åpne for økt ferdsel for folk på sykkeltur. Og jeg må si at når Fremskrittspartiet – for øvrig sammen med Høyre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet – skriver at «eiendomsretten og retten til å ha et område der en i frihet, uten trafikk, kan nyte utelivet i egen innmark er vesentlig for mange mennesker», ja, da er de nesten rørende i sin omtanke. Men å si at det er for folk flest, det kan man ikke gjøre. En annen viktig sak for Fremskrittspartiet er å redusere offentlig byråkrati. Derfor kan ikke Fremskrittspartiet – for øvrig i likhet med regjeringspartiene – gå inn for å endre plan- og bygningsloven for å kunne bedre adgangen til grønne nærmiljøer, slik at de kan legges til rette for barn, eldre og funksjonshemmede, så de skal få tilgang til arealer i sitt nærmiljø og drive friluftsliv i sin hverdag. Men på et annet område er visst ikke Fremskrittspartiet så opptatt av å redusere byråkratiet likevel. Vi i Arbeiderpartiet og SV mener at fiske med håndsnøre skal gjøres gratis for unge opp til 18 år, og vil altså heve aldersgrensen fra dagens grense på 16 år. Men det vil ikke Fremskrittspartiet være med på av hensyn til grunneierne. Så skjønner nok Fremskrittspartiet at de ikke har en så god sak, derfor går de inn for at det skal innføres et rabattkort for ungdom mellom 16 og 18 år. Spørsmålet er: Hvordan kan dette gjøres uten å lage mer byråkrati?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2002-04-11:
Miljøvernministeren gikk i sitt innlegg offensivt ut i forhold til saker som Regjeringa kommer til å fremme. Men saken vi behandler i dag, viser at vi ikke kan se hva Høyre og Kristelig Folkeparti virkelig mener før sakene også er behandlet i Stortinget. Dersom det i framtida blir større samsvar mellom det miljøvernministeren mener, og det Høyre og Kristelig Folkeparti går inn for i Stortinget, vil det være gledelig. Men i den første store saken fra Miljøverndepartementet som Stortinget behandler i denne perioden, er det som preger innstillingen, at Høyre og Kristelig Folkeparti velger Fremskrittspartiet foran Arbeiderpartiet og SV. Sammen med Fremskrittspartiet understreker Høyre flere ganger eiendomsretten og betydningen av privat eierskap. Sammen med Fremskrittspartiet argumenterer Høyre for at det ikke er konflikt mellom allmennrettens frie ferdsel og vern om grunneiernes eiendomsrett. Sammen med Fremskrittspartiet ønsker likevel Høyre og Kristelig Folkeparti at hensynet til dem som har hus eller hytte og vei over sin innmark, skal gå foran, og at man nettopp derfor ikke skal styrke den frie ferdselen for folk på sykkeltur f.eks. Sammen med Fremskrittspartiet sier man at hensynet til å forenkle offentlig saksbehandling må gå foran ønsket om å legge til rette for friluftsliv. Det er en ganske oppsiktsvekkende merknad egentlig. For skal man greie å gjennomføre en god miljøpolitikk, er det en grunnleggende erkjennelse at mange av de miljøproblemene vi ser i dag, er et resultat av mange små enkeltbeslutninger, som hver for seg kanskje ikke er så farlige, men som i sum får konsekvenser for miljøet. Og skal man gjøre noe med dette, må man noen ganger legge begrensninger, selv om det kanskje kan medføre byråkrati, og selv om det kan være vanskelig og dumt for noen. For det kan være upopulært på kort sikt, men i miljøpolitikken må vi evne å tenke i alle fall 50 til 100 år fram i tid, og tenke over hvordan vi i dag kan ta beslutninger som tjener framtidige generasjoner. Her i salen i dag har Høyres fremste honnørord vært den private eiendomsretten(presidenten klubber) (presidenten klubber) Jeg rakk ikke å stille spørsmålet!
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-04-11:
Jeg har med interesse lyttet til representanten Hallerakers innlegg og spesielt lagt merke til det han sa om forslaget til ny 25-metersregel i strandsonen. Jeg har registrert at dette dessverre henger dårlig sammen med det som kommer fram i innstillingen. En rekke Høyre-folk, både i og utenfor dette hus, har gitt klinkende klar beskjed om at en innføring av en slik ny regel ikke vil bli aktuelt. Høyre har i tillegg utallige ganger fra denne talerstol forsøkt å fremstille partiet som den beste forsvarer av den private eiendomsrett, og det ble bekreftet av representanten Halleraker her i dag. Til tross for dette står Høyre bak innstillingens forslag nr. 10, som nettopp ber Regjeringen utrede et slikt forslag. Jeg og mange med meg har store problemer med å forstå hva Høyre egentlig mener om dette. I denne saken er det åpenbart en stor forskjell mellom liv og lære i partiet. Jeg vil derfor be representanten Halleraker redegjøre for hva Høyre egentlig mener om 25-metersregelen, og samtidig be om å få en fornuftig forklaring på hvorfor Høyre ikke støtter forslag nr. 11, fra Fremskrittspartiet, dersom Høyre virkelig er mot en slik regel.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-04-11:
Det var interessant å se at representanten Langeland omtrent tok bølgen for det siste svaret fra statsråden! Friluftsliv og tilgang til naturopplevelser er for svært mange en interessant måte å benytte sin fritid på. I dagens stressende samfunn er det mange som søker ut i naturen for å avreagere, og det er bra. Slik skal vi ha det. Det er derfor viktig at vi har en politikk som legger til rette for at vi kan ta i bruk naturen på en fornuftig måte. Gjennom mange år har vi i Norge hatt svært gode erfaringer med det aller vesentligste av dagens regelverk. Grunneiernes eiendomsrett og allmennhetens ønske om fri ferdsel har i liten grad vært konfliktfylt. Og der det har vært konflikter mellom disse to interesser, har det stort sett latt seg løse. Jeg synes derfor det er grunn til å stille spørsmål ved om det er nødvendig med store endringer i dagens regelverk så lenge det fungerer så bra som det gjør i dag. Vern om den private eiendomsretten er det vi i Fremskrittspartiet som er den beste forsvarer for. Dette betyr imidlertid ikke at vi skal hindre et aktivt friluftsliv, men at vi stort sett er av den oppfatning at dagens regelverk ivaretar dette på en god måte. Det som jeg synes er overraskende i denne sak, er at det er en statsråd fra Høyre som går inn for en uthuling av den private eiendomsretten, noe som vi også har fått bekreftet fra statsråden i dag, og jeg tenker spesielt på hans svar på replikken fra representanten Morten Høglund. Dette skjer til tross for at Høyres representanter fra denne talerstol gjennom mange år har forsøkt å fremstille seg som den sterkeste forsvarer av den private eiendomsrett, noe som også representanten Halleraker har forsøkt på i dag. Høyre-folk, både i og utenfor denne sal, har forsikret om at noen innføring av 25-meters regelen i strandsonen overhodet ikke blir aktuelt, og det har også representanten Halleraker sagt fra denne talerstol i dag. Men likevel ser vi at Høyre står bak forslaget i innstillingen der man ber om en utredning av et slikt forslag. Forstå det den som kan! Jeg vet om mange som har spinket og spart i mange år for å få seg en hytte. Når de endelig har klart å skaffe seg det som de har drømt om gjennom mange år, har de brukt ferier og annen fritid til vedlikehold og stell av sitt sted. Men nå skal Regjeringen ta fra disse muligheten til å nyte privatlivets fred på sine egne hytter. En slik misunnelsestankegang tar vi i Fremskrittspartiet kraftig avstand fra. Vi vil aldri være med på en uthuling av den private eiendomsretten på denne måten. Jeg vil forsikre om at Fremskrittspartiet alltid vil forsvare den private eiendomsretten selv om vi står helt alene, som vi gjør i denne saken i dag, og dette skal vi vite å bruke for alt det er verdt framover.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-04-11:
Forslagsstilleren påpeker at uklarheter i regelverket vedrørende beregning av vann- og avløpsavgifter samt mangelfull oppfølging fra kontrollinstanser gjør det nødvendig med en revisjon av forskriftene i tillegg til en innskjerping av kontrollansvaret. Det er i Dokument nr. 8-forslaget vist til erfaringer fra Bergen kommune, hvor det er gjennomført et forvaltningsrevisjonsprosjekt, der kommunerevisjonen har foretatt en grundig gjennomgang av beregningsgrunnlaget for vann- og avløpsgebyrer i kommunen. Konklusjonen i denne rapporten, som er avgitt i mai 2001, viser at kommunen ikke har gjennomført en avgiftsberegning som er i samsvar med selvkostprinsippet. Bergen kommune har i tillegg latt et eksternt konsulentbyrå foreta etterkalkulasjon av gebyrgrunnlaget for de nevnte avgifter i perioden 1991–2000. Hovedkonklusjonen i konsulentrapporten fra byrået er: «Bergen kommunes benyttede gebyrgrunnlag er således totalt for perioden 850 mill. kr høyere enn etterberegningen til PWC.» Fylkesmannen har som tilsynsmyndighet godkjent alle avgiftsregnskap og stiller seg i tillegg avvisende til både revisjonsrapport og konsulentrapport. Disse åpenbare mangler som er avdekket i Bergen kommune, og som er behørig dokumentert for komiteens medlemmer, er etter min mening svært alvorlige. Det er òg grunn til å tro at slike tilfeller utmerket godt kan forekomme i andre kommuner. Huseiernes Landsforbund skriver i et brev til komiteen, datert 28. februar 2002, at det er et stort problem at det ikke finnes bindende regler for hvordan kommunene skal beregne kostnadsgrunnlaget for kommunale avgifter, slik som vann- og avløpsgebyrer, byggesaksgebyrer o.a. De skriver videre: «Kommuner som ønsker det kan derfor drive inn vesentlig mer penger enn de faktiske kostnadene de har med tjenesten uten at det gir konsekvenser eller at pengene tilbakeføres til de som har betalt for mye.» Jeg er derfor både forundret og skuffet over at departementet og komiteens flertall tar så lett på denne sak og nærmest avviser hele problemstillingen. Fremskrittspartiet står utrolig nok helt alene om å be om å få en revisjon av forskriftene, slik at avgiftsbetalerne får en korrekt avgift og ikke en avgift som er basert på et feilaktig grunnlag. Vi står òg helt alene om å få til en innskjerping overfor landets fylkesmenn med hensyn til deres kontrollfunksjon, slik at liknende tilfeller som dem vi har sett i Bergen, kan avdekkes. Jeg synes det er utrolig at stortingsflertallet stilltiende godkjenner at kommunene fortsatt kan kreve altfor høye avgifter av sine innbyggere uten å foreta seg noe som helst. Jeg vil med dette ta opp Fremskrittspartiets to forslag i innstillingen.