Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2009-12-07:
Norge har enorme konkurransefortrinn innenfor energisektoren. Vi er rike på naturressurser, og vi er dyktige til å forvalte ressursene slik at det kan skapes arbeidsplasser og velferd gjennom dem. Det har vi bevist med olje og gass i over 40 år. Nå står vi i startgropen hva gjelder fornybar energi. Klimakrisen og finanskrisen har begge satt sitt preg på verden og Norge de siste årene – og de siste dagene. Det handler om å redusere CO2-utslipp og trygge økonomi og arbeidsplasser. Med satsing innenfor fornybar energi avhjelper vi begge disse målsettingene. Verden kommer til å trenge både olje og gass i mange tiår framover. Samtidig står en ny industri innenfor energisektoren og banker hardere og hardere på døren. Når det gjelder ny fornybar energi, har vi kommet et godt stykke på vei her hjemme. Det blir grønne sertifikater i 2012. Forpliktelser i EUs fornybardirektiv vil bli en annen pådriver, ikke minst i forhold til formuleringene i Soria Moria. Vi trenger alle arbeidsplassene som kan skapes innen energisektoren. Vi trenger industriell utvikling. Dette kan vi best få til ved å se helheten i denne sektoren og få til en samhandling mellom de forskjellige aktørene på tvers av bransjer. Vi må sette oss sammen for å sørge for størst mulige ringvirkninger innen energisektoren. Når vi snakker om ny fornybar energi, er det landbasert vindkraft som er kommet lengst. Vindkraft er ypperlig å kombinere med vannkraft – en industri vi har skapt store verdier gjennom, i over 100 år. Med vindkraft og vannkraft på land kan vi også gjøre oljeaktiviteten langs kysten vår mer bærekraftig gjennom elektrifisering, ikke minst i Norskehavet og Barentshavet, hvor det er ny aktivitet. Og et annet viktig poeng: Ved å se disse områdene for energiutvinning samlet og få aktørene til å samhandle har vi større sjanse til å øke ringvirkningene utover det den enkelte industrien skaper for seg selv. Denne samhandlingen bør også inkludere synliggjøring av muligheter for infrastruktur som leverandørindustrien på land har behov for, ikke minst i forhold til – som det er sagt her tidligere – nettkapasiteten. Det er ikke snakk om enten olje og gass eller ny fornybar energi. Det er snakk om både–og. Som nevnt trenger vi arbeidsplasser. Vi må styrke de naturbaserte og teknologiske konkurransefortrinnene vi har i petroleumssektoren, og samtidig bygge nye innenfor fornybar energi. Det som også er veldig viktig, er arbeidet med faglig saksbehandling for nye energiprosjekter. Det har de senere årene vært en stadig økende mengde av søknader vedrørende disse prosjektene knyttet til utbygging av fornybar energi. Blant annet av den grunn har NVE blitt tilført økte midler de senere årene. Saksbehandlingstiden er fremdeles for lang. Den må ned. La oss bruke ressursene våre på en forsvarlig måte. En skal både ha noe å leve for og noe å leve av. Så til slutt: De grå utsiktene for norsk industri akkurat nå er også et varsel om hvordan framtiden ser ut. Hvis den norske oljevirksomheten går mot slutten, er det også betydelige ringvirkninger i forhold til denne industrien. Prisen for å holde havområdene stengt er mindre arbeid for norske bedrifter. Denne problemstillingen bør være åpenbar i debatten om oljevirksomheten i Nord-Norge. Det er ikke gratis å stenge havområdene for petroleumsvirksomhet. Om gevinsten ved å åpne områdene står i forhold til risikoen, er en debatt som må tas ut fra faglige utredninger og ikke minst ut fra den forvaltningsplanen som vi står framfor. La ikke følelsene løpe av gårde med oss i en slik debatt. La oss bruke kunnskapene, så vi kan gjøre dette på en forsvarlig måte. La oss få en skikkelig gjennomgang, slik at vi gjør de riktige tingene, og slik at vi kanskje fortsatt kan ha en sameksistens mellom fisk og olje.