Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-01-17:
Det nordiske samarbeidet er først og fremst naturlig. Ved at det er naturlig, er det også sjølsagt positivt. Og det er viktig. Det er et omfattende fellesskap som følge av felles språk, naturressursgrunnlag, næringsliv, kultur og klima. Det nordiske samarbeidet er altså positivt, men det trenger større vitalitet. Det trenger i større grad å leve i tida. De politiske prioriteringene innafor Norden må være et godt redskap for folk flest. De store utfordringene er knyttet til to områder, etter min vurdering, nemlig jambyrdigheten mellom folk, som blir utfordret hver dag i negativ retning, og det at vi i større grad må fokusere på å skape verdier, produsere varer. Det er gjennom produksjon, gjennom å skape, man får inntekter til å leve av. Vi er nødt til å gå over fra dagens fokusering på finansøkonomi til å fokusere på realøkonomi. Krisa innafor Den europeiske union skaper nå store utfordringer som det nesten ikke snakkes om innafor det nordiske samarbeidet, og det synes jeg er en stor, stor svakhet. Jeg vil fokusere på tre ting: næringsliv, geopolitikk og grensehinder. Det sies mye om grønn vekst, og det står i papirene i dag at vi må bruke nye konsepter og nye ideer. Ja, sjølsagt skal vi bygge næringspolitikken også på røtter og vinger – forankring og nyskaping. Etter min og Senterpartiets vurdering må det fokuseres mer på Nordens enorme, omfattende fornybare naturressurser på sjø og land. Når man reiser i de nordiske land – Sverige, Finland og Norge spesielt – kan en ikke unngå å se de enorme skogressursene som er der, og som i dag forvaltes dårligere og dårligere. Derfor blir det for meg som praktiker litt krevende å ta inn over seg ordene om grønn vekst – når en altså har det så til de grader utafor seg, utafor sin reiserute – uten at det gjøres noe kraftfullt med det. For det er jo helt opplagt at vi må gå inn og komplettere våre oljeraffinerier med bioraffinerier. Det trengs da en foretaksøkonomisk lønnsomhet i det, og det trengs en økonomisk stimulans gjennom finanskapital for å få til nødvendige omstillinger – et viktig arbeid som i langt større grad burde inngå i den grønne næringslivsutviklinga innafor det nordiske samarbeidet. Det geopolitiske er utrolig vesentlig, og fra Senterpartiets side er vi svært glade for den økte vekten på samarbeid som det legges opp til med Vest-Norden. Det er svært vesentlig at vi utvikler det nordiske samarbeidet med Vest-Norden og nordover i betydelig grad, for det er i vår interesse, og det er i vårt fellesskap. Det er også avgjørende viktig at vi har et godt forhold til Russland, og at vi har en fasthet i vår opptreden overfor EU. Det vil være min vurdering av de to supermaktene i nærheten av oss. Når det gjelder grensehindre i Norden, er grensehindrene i all hovedsak bra for folk, det er ikke noe betydelig problem. Men krisa i Den europeiske union skaper nå større forskjeller mellom folk. Det blir knapphet på markeder, det blir knapphet på arbeidsplasser, og hver dag skjer det endringer i arbeids- og næringsliv som svekker jambyrdigheten – noe av varemerket til den nordiske kulturen og det nordiske arbeidslivet. Det er arbeidslivet som virkelig skaper kulturen. Hverdagsarbeidslivet har mye større betydning for kultur enn det som kommer fram. Her står vi overfor noen enorme utfordringer. Jeg må si at på grensehinderområdet kan vi ikke unnlate å trekke inn den konsekvensen som ligger i at vi fortsatt lever i en tid da det skal være friest mulig bevegelse av arbeid og kapital. Det hørte til én tids mote. Dagens utfordringer krever andre løsninger. For Senterpartiet er det opplagt at friest mulig bevegelse av arbeid og kapital må endres slik at vi kan korrigere dette, slik at vi får en mer regulert bevegelse av arbeidskraft og kapital. Dette er ikke noe som kalles proteksjonisme, dette er noe som kalles klokskap i forhold til det som er utfordringene. Nasjonalstatene tar kostnaden, da må nasjonalstatene også påvirke rammebetingelsene i langt større grad.