Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-14:
De etiske retningslinjene for Pensjonsfondet fikk tilslutning – til slutt – fra et samlet storting i november 2004. I retningslinjene heter det bl.a.: «Fondet skal ikke foreta investeringer som utgjør en uakseptabel risiko for at fondet medvirker til uetiske handlinger». «Uakseptabel risiko» for medvirkning er altså veldig sentralt i de etiske retningslinjene. Bakgrunnen for dette er grundig beskrevet av både Graver-utvalget, som utreder retningslinjene, og i dokumenter til Stortinget fra både forrige og denne regjering. Det er altså en åpenbar misforståelse i spørsmålsstillerens utforming av spørsmålet. Det er hvordan man vurderer en uakseptabel risiko for medvirkning, som er Etikkrådets kjerneoppgave. Det er ikke politiske vurderinger, men risikovurderinger som ligger til grunn. Jeg skal gå litt nærmere gjennom hvordan. Det er viktig å merke seg at man ikke ekskluderer selskaper som straff for noe de har gjort i fortid, men i forhold til vurdering av risikoen for medvirkning i framtid. Men det er selvfølgelig slik at et selskaps historie på et område er en god pekepinn på hva som vil være framtidig opptreden, og det er en del av den vurderingen som Etikkrådet gjør. Det er veldig godt dokumentert i deres tilrådinger, som er offentlige. Der kan man gå gjennom vurderingene i enkeltsakene og hva slags avveininger Etikkrådet har gjort. Jeg kan ta ett eksempel. Det er en tilråding som går så langt tilbake som til 2005, der Etikkrådet drøftet selskapet Totals virksomhet i Burma og anbefalte at selskapet ikke ble utelukket fra fondets investeringsunivers. Og de begrunner det, fra den tiden, på følgende måte: «Retningslinjene legger opp til at man i utgangspunktet ikke skal ekskludere selskaper på bakgrunn av tidligere handlinger. Det er ønsket om å unngå å medvirke til uetiske handlinger i nåtid og framtid som er begrunnelsen for utelukkelse av selskaper. Spørsmålet i denne saken er dermed i hvilken grad Totals tidligere handlingsmønstre kan forventes å fortsette i nåtid og fremtid.» Jeg har altså ikke introdusert noe nytt prinsipp for vurdering av uttrekk. Dette har vært kjernen i Etikkrådets vurderinger hele veien. Jeg har beskrevet det systemet som har vært praktisert hele veien, og som Stortinget har vedtatt enstemmig. Systemet legger for øvrig ikke opp til at man skal gjennomføre uttrekk basert på politiske antakelser om et selskaps framtidige virksomhet. Etikkrådet er et uavhengig råd som besitter faglig ekspertise for å kunne vurdere selskapers atferd nå og framover, sett opp mot de kriteriene som vi har i de etiske retningslinjene. Men det er selvsagt ikke slik at Etikkrådet kan uttale seg 100 pst. sikkert om framtidig atferd. Derfor er det foretatt en risikovurdering basert på forskjellige faktorer, herunder selskapets nåværende opptreden og eventuelt tiltak som selskapet må sette i verk for å bøte på de aktuelle problemene. Og som representanten Flåtten er kjent med, er det slik at når Etikkrådet er i ferd med å konkludere i en sak og f.eks. nærmer seg den konklusjonen å anbefale uttrekk, blir et selskap alltid kontaktet om hva som er bakgrunnen for uttrekket, og kan svare på hva de vil gjøre i forhold til det i framtiden. Denne våren skal vi legge fram for Stortinget våre konklusjoner på den evalueringen som vi har gjennomført av de etiske retningslinjene. Jeg kan love en grundig gjennomgang både av uttrekksmekanismen, grunnlaget for den og spørsmål som vedrører de etiske retningslinjene mer generelt. Jeg ser fram til å diskutere dette viktige spørsmålet, som også har stor internasjonal oppmerksomhet, i Stortinget.