Julie Christiansen (Høyre), 2004-12-03:
Jeg tar ordet i denne debatten i dag for å imøtegå dem som mener at ambisjonene om en felles europeisk sikkerhets- og forsvarspolitikk er noe som vil bidra til å undergrave NATO. Det er oppstått en del feiloppfatninger og myter om forholdet mellom EU og NATO i forbindelse med denne saken. USA skal visstnok være motstander av en felles europeisk sikkerhets- og forsvarspolitikk og være uenig i EUs beslutning om å etablere EUs kampgrupper. Mot denne bakgrunn skal det visstnok være et vesentlig motsetningsforhold mellom NATO og EU, der resonnementet er at jo mer enhetlig EU blir i utenriks- og sikkerhetspolitiske spørsmål, desto mindre vil samholdet og solidariteten i NATO være. Dette stemmer ikke. Det USA først og fremst ønsker, er et Europa som er mer handlekraftig i utenriks- og sikkerhetspolitiske spørsmål, og som kan ta et større ansvar for europeisk sikkerhet. Det som i stedet kan sies, er at jo mer EU blir i stand til å overta ansvaret for sikkerheten i Europa, desto mer ressurser kan USA frigjøre for innsats andre steder. Det er det som er USAs interesse. Dette er ikke minst viktig i en tid der kampen mot terrorisme og faren for spredning av masseødeleggelsesvåpen står øverst på den amerikanske sikkerhetspolitiske dagsordenen. Senest i går uttalte Colin Powell seg i positive ordelag om europeernes evne til å håndtere europeiske sikkerhetsutfordringer. Han uttalte i forbindelse med EUs overtakelse av NATOs SFOR-operasjon i Bosnia-Hercegovina at dette kan bidra til at folket i Bosnia-Hercegovina kan nå sitt mål om euroatlantisk integrasjon. Ingenting i hans uttalelser tydet på at det var noen amerikansk bekymring for en mer felles europeisk sikkerhets- og forsvarspolitikk. Det som i dette perspektivet er vel så viktig å understreke, er at et mer enhetlig EU i utenriks- og sikkerhetspolitiske spørsmål vil bli en meget viktig partner for USA i kampen mot terrorisme og masseødeleggelsesvåpen. Det er særlig på justisområdet EU har bygd ut og økt sin handlekraft i kampen mot terrorisme. Felles arrestordre, Europol og Eurojust er viktige stikkord i så måte. I tillegg vil EUs såkalte pilarstruktur forsvinne når grunnlovstraktaten eventuelt trer i kraft i november 2006. Da vil EU i større grad kunne samkjøre ulike politikkområder og bli en mer handlekraftig politisk aktør enn det som hittil har vært tilfellet. I EUs strategiske konsept, «Et sikkert Europa i en bedre verden», som ble vedtatt av Det europeiske råd i desember i fjor, sies det bl.a. at USA har spilt en avgjørende rolle for den europeiske integrasjon og den europeiske sikkerhet, og sammen kan EU og USA utrette svært mye til fordel for resten av verden. Dette perspektivet deler Norge med EU-landene. EU og Norge har også de samme fundamentale interesser når det gjelder innretningen av det internasjonale systemet. Som sikkerhetsstrategien også sier, er sikkerhet og velferd i økende grad avhengig av et effektivt multilateralt system. Grunnlaget for forholdet mellom statene er De forente nasjoner. FNs sikkerhetsråd har hovedansvaret for å opprettholde mellomfolkelig fred og sikkerhet. Det er ifølge sikkerhetsstrategien en EU-prioritet å styrke FN, og sette organisasjonen i stand til å leve opp til sitt ansvar og handle effektivt. Hvordan EU innretter seg, har altså betyning for hvor godt FN vil fungere. Det er det opprettelsen av EUs kampgrupper også er en god illustrasjon på. Det er flere som har vist til FNs generalsekretær Kofi Annans uttalelser i så måte, som klart viser at FN ser på disse kampgruppene som svært viktige for også FNs evne til å håndtere sikkerhetsutfordringer og kriser i tiden fremover.