trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-02-02:
Som jeg sa, er dette en veldig viktig debatt – en utrolig viktig debatt. Det er ingenting som er viktigere i landbrukspolitikken og i bruken av Norge enn hvem som skal eie Norge, og hvilke forpliktelser som skal være med tanke på det. At Høyre holder sin sti ren, er jeg den første til å si, for de har alltid vært mot sånne inngrep i den private eiendomsretten. Høyre er derfor i en egen kategori. Det som er interessant, er Fremskrittspartiet. Jeg husker godt jeg var i møte i København i norsk-kinesisk handelskammer. Da fortalte kineserne hvordan de var interessert i norske naturressurser. Jeg vet ikke om Fremskrittsparti-representanten som satt ved siden av meg, var sjarmert av at en ikke skulle ha konsesjonslov, men etter innlegget dunket han borti meg og sa: Lundteigen, konsesjonsloven har sine klare fordeler. Det er dét vi diskuterer her. Det mest interessante jeg har hørt nå i denne diskusjonen, er representanten Skjelstads innlegg. Representanten Skjelstad sier at det jeg sa var egoisme – det var egoisme at vi skulle ha et lovverk i Norge som sikret at landarealene ble på norske hender, ble på norske private hender, for det er det vi i all hovedsak diskuterer, og at det skulle være plikter til det. Så lang ferd har partiet Venstre nå hatt. Partiet Venstre, som virkelig er en hedersbetegnelse, et hedersnavn, i min historie, som tilhengere av konsesjonslovene og med Johan Castberg, har nå altså en talsperson her i salen som sier at det er egoisme å stå for et sånt standpunkt. Det viser den glideflukt som partiet Venstre har hatt over i den økonomiske liberalismen, og hvor det ikke er noe snev av argumentasjon som er forskjellig fra partiet Høyre. Jeg må si at jeg ikke har fått noe sterkere bevis for at partiet Venstre er et helt unødvendig parti i tida framover. Jeg pleier ikke å si det så ofte, men det må sies når det gjelder partiet Venstre, for her er vi inne på helt grunnleggende forhold som går på samfunnsorganiseringen, og jeg kan gjenta det nok en gang: Jeg er glad for at Kristelig Folkeparti er i regjering, for det er Kristelig Folkeparti som har sikret at dette ikke går helt galt. At en nå er i dårlig selskap, får så være som det er, men statsråden gjør så godt hun kan, og jeg vil være den første til å takke statsråden for det: Tusen takk!
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-02-02:
Det er riktig som representanten Skjelstad sier, at i de forskjellige delene av landet er det forskjellige tradisjoner når det gjelder hvordan man skal forholde seg, og at det i Namdalen er en annen kultur enn ellers. Jeg er rimelig sikker på at folk i Namdalen ønsker det personlige private eierskapet, men folk som er bosatt i Namdalen, har måttet akseptere Holmenkollen, og de protesterer mot Tyskland. Senterpartiet ser helheten. Som representant for arbeidslivspolitikken i dag viser det – vil jeg replisere til Venstre – at vi representerer en helhet i det vi står for. EØS er blitt en tvangstrøye, Brussel overkjører Stortinget. Senterpartiet vil gjøre Stortinget mye viktigere for å fange opp folkeviljen. Og for å avslutte: Senterpartiet står fjellstøtt på et privat personlig eierskap med rettigheter og plikter, og det er bred, bred støtte i Arbeiderpartiet, i SV og til og med i Rødt. Rødt er i dag mer patent på disse spørsmålene enn partiet Høyre.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-02:
Jeg skulle gjerne sett at det var norske eiere, hører jeg flere si. Men hvis vi ønsker norsk eierskap og mener at det er viktig framover, må jo vi som storting og regjering sikre det på best mulig måte, og det er det dette forslaget forsøker å gjøre. Det er ikke fordi vi nå har sett et voldsomt ras i antall kjøp. Det blir brukt som et argument at det har vært stabilt nå. Ja, det har det vært. Men vi skal jo sikre framtida og hva som kan skje da. Det er flere representanter som har vært oppe og snakket bra om hva som kan komme framover. Jeg kommer fra skogfylket Hedmark, som jeg velger å si fortsatt, men nå heter det vel Innlandet, etter at dette flertallet i Stortinget har tvunget fram et rart fylke. Men da blir vi jo enda større og har enda mer skog, og det er noe av det vi skal skape arbeidsplasser av i Norge framover. Det er fornybart karbon som kan bidra til å skape arbeidsplasser som vi kan tjene penger på, som vi kan leve av sammen, og som kan være en del av den sirkulære økonomien. Det vet vi er framtiden i hele verden nå. Derfor har SV lagt fram et prosjekt som vi kaller Grønn ny deal, der dette er en av de viktige tingene. Da er det helt avgjørende at vi sikrer eierskapet til disse ressursene, både skogen og landet, på norske hender, for norske eiere vil selvfølgelig ha større interesse av å utvikle arbeidsplassene i Norge – håper jeg, da. Det er jo en del som synes det er greit å kjøre tømmeret sitt til Sverige nå også, bare de får godt nok betalt. Det er mange ting som må på plass her, men dette handler jo om å se framover. Det vi kan se bakover på, er hvordan konsesjonslovene i Norge sikret eierskap til viktige ressurser. Det kan vi lære av. Så har alle partier sikkert tatt noen feil avgjørelser på vegen i denne saken også, og ikke sett så tydelig framover – at dette er ressurser som er helt avgjørende for vår framtid når vi både skal kutte klimagassutslipp, skape arbeidsplasser og tjene penger framover. Det er SVs mål at vi skal få til det, og da må vi sikre eierskapet til disse avgjørende ressursene. Det kan hende vi da må se på Statskog også. Hvis de ikke finner dette lønnsomt, må vi se på hvordan det er rigget, slik at vi er sikre på at den typen begrensninger ikke gjør at viktige eiendommer havner på utenlandske hender. For det kan ikke være i noens interesse. Vi ser hva som skjer i andre land der noen strategisk kjøper opp viktige ressurser fordi de ser inn i framtida. Det virker ikke som om denne regjeringen gjør det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-02:
Denne saken har jeg vært engasjert i i mange år. Det er en av de alvorligste forurensningene vi har hatt. Det er altså en steindød elv, og den har vært det lenge. Det er store utslipp. Dette har vært prioritert ned over lang tid, og jeg har lurt veldig på hva det er som egentlig har skjedd i denne saken i den lange tida dette har pågått. Det er mange som har hatt ansvar opp gjennom tidene, og hvorfor dette har fått lov til å fortsette, har jeg lurt på veldig mange ganger. Jeg tror kanskje at for en del av de andre elvene, eller de andre stedene som har opplevd forurensning, har man på en måte husket at det var liv i elva, at det var frisk natur. Men her er det så lenge siden at jeg tror også de som har jobbet med f.eks. jeger- og fiskerorganisasjoner eller naturvernorganisasjoner, nesten har gitt opp. Jeg er veldig glad for at lokalsamfunnet oppe i Folldalen ikke gir opp, for det er viktig å få orden på dette, og staten har ansvaret. Denne årelange pekeleken om hvem det er som skal gjøre det, har pågått ikke bare mellom storting og regjering, men også tydeligvis mellom departement, i regjeringen. Så det hadde vært veldig fint om næringsministeren nå kunne si noe om Næringsdepartementets ansvar i denne saken, for det er det som er ansvarlig departement for å rydde opp i denne forurensningen framover nå. Så leser jeg av innstillingen at alle på en måte erkjenner alvoret i saken, alle erkjenner behovet for å få ryddet opp. Men det er også litt viktig at statsråden nå kan orientere Stortinget om framdriften på det arbeidet som pågår i regi av Direktoratet for mineralforvaltning og Riksantikvaren. For erfaringen opp gjennom alle disse rundene som har vært nå i så lang tid, er at man peker på en utredning her, og så peker man på en utredning der, og så ser man fram til det arbeidet, og når det arbeidet kommer, er det andre saker som på en måte har mer oppmerksomhet. Jeg håper at statsråden nå kan gi oss en klar forsikring om at hun følger med på dette arbeidet, forhåpentligvis gi oss en status på hvor det arbeidet ligger, og et klart løfte om en prioritering av denne saken. For gruveforurensningen i Folldalen og i Folla har pågått så lenge nå, og det er et så fantastisk område, at det vil være en stor fordel ikke bare lokalt eller regionalt, men også nasjonalt at dette blir ryddet opp i.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-02:
I denne saken tror jeg det er helt nødvendig at statsråden engasjerer seg sjøl, har kontakt både med Riksantikvaren og med direktoratet, for hun sier det er ikke manglende vilje, men et eller annet sted må det jo sitte en propp i denne saken. Det er klart det er motstridende interesser, men det er ikke noen tvil om at denne forurensingen har vært nedprioritert, og at det må sitte et eller annet sted, også i de forvaltningssystemene som skal håndtere denne saken, kanskje fordi det er vanskelig, kanskje fordi det er dyrt. Men det er helt nødvendig. Mitt første spørsmål er: Vil statsråden personlig engasjere seg i denne saken for å få løst den og få en framdrift som tilsier at man faktisk har satt i gang oppryddingen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-02:
Ja, det er mange som er involvert, og det er derfor jeg ber statsråden engasjere seg personlig i saken. Det andre er at når regjeringen nå sier at de ikke vil komme med en løsning i revidert, burde de i hvert fall melde tilbake til Stortinget i revidert om stoda i det faktiske arbeidet i saken. Det er viktig nå at hele Stortinget også føler seg forpliktet på å gjøre noe med den, og da er det viktig at vi får den informasjonen direkte. Så har jeg et konkret spørsmål til slutt. Etter det jeg har fått opplyst fra Folldal, arbeider direktoratet nå kun med én metode, altså tildekking som eneste metode, for å stoppe forurensingen, sjøl om 50 pst. av avrenningen kommer fra gruvegangene. Medfører dette riktighet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-02:
Ja, jeg er klar over at forslaget ikke blir vedtatt, men det er derfor jeg spør statsråden om det kan være aktuelt å vurdere å komme tilbake til Stortinget med en slik avmelding, nettopp for å vise at det er framdrift i saken, og som jeg sier, rett og slett for også å bidra til at saken er såpass aktuell for hele Stortinget at man er villig til å følge opp. Jeg er også ganske sikker på at dette kommer til å koste litt penger, som regjeringen vil trenge støtte for å få gjennomført. Men det er helt nødvendig, for dette er jo en forurensingssak som nesten har gått i glemmeboka, i hvert fall nasjonalt, sjøl om det er en kjempestor nasjonal sak. Jeg har et spørsmål til det siste jeg spurte om – dette med at man nå sier at tildekking er den beste metoden. Hvis det er slik at 50 pst. av avrenningen kommer fra gruvegangene, kan jo ikke det være tilstrekkelig. Vil statsråden undersøke om det jobbes videre med flere tiltak?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-02-02:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet i saken, men på direkte oppfordring fra representanten Aasland gjør jeg det gjerne. I Kristelig Folkeparti stiller vi oss selvsagt bak det som er regjeringens politikk i denne saken. Vi registrerer, som statsråden har vært inne på, at de rød-grønne gjennom åtte år i regjering ikke fant noen som helst grunn til å endre lovverket på dette punktet. Jeg registrerer også at de rød-grønne later som om det er en rørende enighet på sin side av streken om hvordan en skal forvalte skogen i Norge, og det stemmer jo ikke. Like før sommeren behandlet Stortinget et representantforslag om å stoppe salget av våre felles norske skoger, som var fremmet av representanter fra Arbeiderpartiet, der det viste seg at det var en betydelig forskjell på tilnærmingen hos Arbeiderpartiet og SV på den ene siden og Senterpartiet på den andre. Mens partiene til venstre for Senterpartiet – jo lenger ut en kommer, jo tydeligere blir det – ønsker å gjennomføre massive oppkjøp av skog som staten skal forvalte, har Senterpartiet aldri vært for det. Senterpartiet hadde veldig lave skuldre da forhenværende landbruks- og matminister Jon Georg Dale ønsket å gjennomføre en andre runde med arronderingssalg, som Senterpartiet ikke lot til å ha noe imot. Det kom i hvert fall ikke noen protester fra den kanten da. Det hadde vært interessant, hvis de rød-grønne partiene har igjen noe taletid, om de kunne fortelle det norske folk hvordan en skal drive skogpolitikk ved et regjeringsskifte. Skal det da gjennomføres store statlige oppkjøp der det er staten som skal være skogeier, eller skal en i etterkant av sånne statlige oppkjøp selge det videre til private skogeiere?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-02-02:
Vi som har vært med i politikken en stund, vet at en viktig del av politikkens vesen nettopp er å påpeke det en mener er feil i motpartens politikk. Men det skal også være en del av politikkens vesen at en i så fall kan presentere et alternativ. Det kan ikke opposisjonen. Representanten Myrseth kan si hva hun vil, men per i dag spriker det i alle retninger. Vi kan jo gi opposisjonen en mulighet nå til f.eks. å fortelle hvordan den disponible kvoten av torsk skal fordeles mellom den havgående fiskeflåten – hovedsakelig bestående av trålere – og kystflåten. Jeg har ikke registrert at det er noe felles svar på det så langt. Så får partiene sette seg sammen og se om de klarer å bli enige om det de så langt har vært uenige om. Det blir et langt lerret å bleke, og det er mange sigarer som da må jekkes ned en del hakk, med tanke på tidligere uttalelser.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-02-02:
I dag vil Stortinget enstemmig be regjeringen om snarest mulig å legge fram for Stortinget en egen sak om grensehandel, der det blir drøftet og foreslått tiltak for å redusere grensehandelen og sikre konkurransekraften til norsk næringsliv. Men så registrerer vi med undring en fellesmerknad knyttet til forslag til vedtak VIII, fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Fremskrittspartiet, om at det må ses hen til de tiltak og erfaringer som Danmark har gjort med grensehandelen og harmonisering av avgifter, særlig når vi vet at en av de tingene Danmark har gjort, er å senke alkoholavgiftene til tysk nivå. Det får en til å undre seg: Står ikke de rød-grønne opposisjonspartiene lenger fast på alkohollovens klare formål? Arbeiderpartiet uttrykker selv i sitt program at de vil ha en sterk og kunnskapsbasert ruspolitikk som forebygger rusproblem, og derfor vil føre en restriktiv alkoholpolitikk. Senterpartiet og SV har lignende formuleringer i sine program. Hvordan harmonerer dette med å senke alkoholavgiftene, og dermed prisen på øl, vin og sprit ut til forbrukerne?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-02-02:
La meg først få understreke at Steensnæs-rapporten var veldig interessant og egentlig ganske skremmende på det punktet. Nå har vi fått en lov om god handelsskikk, som skal ivareta akkurat de tingene representanten Aasland etterspør: åpenhet og transparens i forhandlingene mellom leverandørleddet og dagligvarekjedene. Jeg føler at det er ivaretatt gjennom at den nye loven nå begynner å virke, og at vi får et dagligvaretilsyn som skal følge opp det. For øvrig ser jeg ikke bort fra at en før vi går til votering, kan få en vurdering av om det romertallsvedtaket eventuelt er noe vi kan gå inn i. Det skal vi komme tilbake til.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-02-02:
Regjeringen har jo varslet at en i etterkant av pandemien vil få en bred gjennomgang av hele beredskapssituasjonen i Norge, og det omfatter matleveranser og vår egen produksjon av mat innenlands. Så har jeg forstått det slik at det er et spørsmål om kapasitet i departementene i en veldig presset situasjon – når en nå må håndtere koronakrisen fra dag til dag, med stadig nye krisepakker – og at det derfor per nå og på kort sikt ikke er aktuelt å starte arbeidet med en egen stortingsmelding om næringsmiddelindustrien. Det har jeg forståelse for.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-02-02:
Nå har jeg forsøkt å lytte nøye til de innleggene som har vært, for å forsøke å finne ut om det faktisk er sagt noe om det lovforslaget som ligger fremme her. Da vil jeg gi honnør til representanten fra SV, som faktisk har sagt noe om grensedragningen mellom storting og regjering, mellom forvaltningsnivåene, når det gjelder lovforslaget. Det som er litt synd, er at hvis det skulle holdt her i dag, burde det ha kommet fram i forbindelse med kvotemeldingen at man ønsket en annen myndighetsfordeling enn den som ligger der i dag. Det gjorde det ikke, og dermed er det kanskje slik at det er litt vanskelig å ta hensyn til det i den prosessen som har vært her. Men det lovforslaget som ligger her i dag, endrer ikke i hovedsak den fordelingen mellom forvaltningsnivåene, eller myndighetsnivået. For de andre er denne debatten her i salen i dag noe av rettsgrunnlaget for hvordan man skal kunne forstå det regelverket som, mest sannsynlig, blir vedtatt i dag. Da hadde det vært greit å vite hvorvidt man var mot eller for det som ligger her som forslag i salen i dag. Det har man ikke sagt noe om, man har bare sagt at man ønsker å utsette det. Så det er på en måte utfordringen her. Kvotefaktor er måten man fordeler det på i dag. Hva er galt med det? Er det galt, eller er det rett å få det kodifisert i loven, slik at man har sammenheng mellom kart og terreng? Når man bruker faste kvotefaktorer, blir det enklere og lettere for de enkelte fartøyeierne og fiskerne å håndtere dette? Og er det bedre med disse faste kvotefaktorene enn med det finmaskede systemet på 90 cm som vi hadde fram til i dag? Og når det gjelder kvoteutveksling, er det greit å vite om man mener det er riktig at man skal fortsette med den behovsprøvde løsningen vi har i dag, eller om vi skal tillate en kvoteutveksling slik som det er foreslått her, i svært begrensede former, men som vil gi et mer effektivt og tilpasset fiske. Jeg vil oppfordre til at man sier hva man mener om lovforslagene her, for man kan se det som en helhet, at det er en sky, og at det bare kan forstås i lys av en helhetlig kvotemelding, men man kan også se på de enkelte bestemmelsene og se om de er fornuftige i seg selv, enten man er for eller imot kvotemeldingen. Slik jeg kan se det, ville disse forslagene i hovedsak vært foreslått uavhengig av kvotemeldingen, fordi de er de praktisk fornuftige i forhold til den praksisen som er i forvaltningen i dag, og som er ønsket av Stortinget. I tillegg tar de hensyn til det Riksrevisjonen påpekte angående dette. Det er ingenting her som avskjærer samfunnsøkonomiske beregninger på noen måte.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-02-02:
Jeg vet ikke om jeg vil skuffe eller glede med det jeg vil si. Uansett er det i hvert fall sånn at jeg og mitt parti opplever at de endringene som ligger her, ikke er knyttet til det som har vært kritisert i hoveddelen av meldingen. Dette er fornuftige forslag som burde vært gjennomført uansett om man hadde fortsatt med dagens system, om man hadde endret det, eller om man hadde gjort akkurat det som står i kvotemeldingen. Jeg vil i alle fall si én ting, nemlig at de som har fulgt prosessen med kvotemeldingen, vet at disse forslagene er kvalitetssikret og gjennomført på samme måte som alle andre lovforslag i denne sal, både gjennom en NOU, gjennom en stortingsmelding, gjennom høringer og gjennom vanlig kvalitetssikring. Det er ikke noe som står igjen i disse sakene. De er fornuftige, og de bør gjennomføres, rett og slett for å forenkle og for å bringe kartet bedre i tråd med terrenget. Der er jeg enig med representanten Fylkesnes, at det er viktig, og det tror jeg noen av disse forslagene gjør selv om man vil være uenig i enkelte av dem. Jeg registrerer at vi har fått en litt spesiell debatt mot slutten her, der man forsøker å si at man skal avskjære noen fra å mene noe om hva andre mener. Jeg tenker at det viktige i denne salen er at vi faktisk mener noe om alle tingene vi mener noe om, og det andre mener noe om. Det er det som kalles en debatt. Med det vil jeg si at for meg har denne saken dreid seg om de lovendringene som faktisk skal gjøres her. Avslutningsvis, slik som debatten er blitt nå, føler jeg et behov for å si at det er greit å kritisere for usikkerhet i en prosess, men samtidig skal man ta inn over seg at det kanskje lå elementer i det som var systemet, som skapte usikkerhet, og som ble synlige når prosessen ble satt i gang. Samtidig synes jeg det er vanskelig å håndtere en debatt der man på den ene siden har en rekke forslag som skaper større usikkerhet for den enkelte utøveren, med tanke på både stabiliteten i kvotefordelingen og andre elementer, og samtidig kritiserer den usikkerheten som skapes. Det kan vi ta en lengre debatt om en annen gang. I dag gjaldt det disse lovendringene. Dem anbefaler jeg sterkt, for de er fornuftige, uavhengig av politisk ståsted og mening om fordeling av ressurser eller om gjennomføringen av fiske på hvilken art det nå skulle være. Dette vil være fornuftig å gjøre uansett. Det vil bidra til forenkling og kan gjøre hverdagen litt enklere for dem som er involvert, og til at kartet stemmer noe bedre overens med terrenget.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-02-02:
Ved slutten av debatten vil jeg også gjerne gripe tak i noe som kanskje ikke nødvendigvis står direkte i lovforslaget, og det var representanten Knag Fylkesnes som inspirerte meg til det. Men først vil jeg gi representanten Cecilie Myrseth rett. Det er helt rett det hun sier, det er ikke slik at Fiskarlaget hele tiden har villet utsette saken, og det er riktig at det var det som var svaret på spørsmålet. Så da har jeg i hvert fall fra dette partiets side fått rettet opp det. Det jeg vil bruke to ord på, er likestilling i fiskeriene. Når en ser en bransje der en så stor del av dem som er involvert i bransjen, faktisk eier sitt eget firma og eget fartøy, har likestilling også noe å gjøre med langsiktig formuesfordeling og maktforhold mellom kvinner og menn i dette samfunnet. Det betyr at en av de tingene jeg har lagt vekt på å ta med i kvotemeldingsbehandlingen, er at vi skal ha en strategi for økt likestilling i fiskeriene, og det håper jeg hele salen kan bidra til å følge opp. Det var vi som fremmet det forslaget i forbindelse med kvotemeldingen. Derfor føler jeg det er litt urettferdig når jeg blir beskyldt for at vi ikke tenker på kvinner i fiskeriene og likestilling i fiskeriene fra vår side. Det gjør jeg faktisk. En av de tingene som viser dette konkret, var at fram til denne regjeringen tiltrådte, var det slik i praksis at hvis man fikk barn og tok ut full permisjon og ammet, ville man miste sin status som aktiv fisker og dermed også miste store deler av rettighetene man hadde i fiskeriene. Det er endret på i løpet av denne perioden – en veldig viktig, lite omtalt avgjørelse, som gjør det enklere for begge kjønn å ta aktivt del i fisket, skape seg de samme formuene som beskrives, og ha de samme rettighetene også i forbindelse med f.eks. et samlivsbrudd, der begge kan ha samme rettigheter opp mot den formuen som de begge har bygget opp. I mange tilfeller er det slik at det er to som bygger opp dette, men rettighetene tilhører kun én, og det er viktig å arbeide videre mot å sørge for at det ikke i framtiden, når min sønn vokser opp, er slik at det er 97 pst. menn som er aktive i denne næringen, og som er eiere. Vi bør ha som målsetting i Stortinget å sørge for en bedre kjønnsfordeling. Selvfølgelig vil vi nok ha forskjellige meninger om hva slags virkemidler som er aktuelle for det, men vi må i hvert fall sørge for at vi kommer nærmere.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-02-02:
Jeg stusser litt over deler av debatten. Jeg opplevde at det ble framstilt som at det bare er mulig å stille slike krav som her er skissert, i anbud, og at det ikke er pålagt. Men det er faktisk pålagt, bl.a. gjennom § 5 i samme lov, altså paragrafen rett under den vi diskuterer nå, der alle statlige, fylkeskommunale og kommunale myndigheter, offentligrettslige organer osv. er pålagt å ta hensyn til klima og fremme klimavennlige løsninger. I henhold til § 6 i samme lov er det anledning til å gi forskrift om lønns- og arbeidsvilkår i offentlige kontrakter, bl.a. i bygge- og anleggskontrakter. Dette er gjort, den forskriften er der, og man er pålagt et visst nivå og en standard knyttet til dette. De eksemplene som er tatt fram her, er i mange tilfeller eksempler på brudd på det eksisterende regelverket. Det har formodningen mot seg at de som er villige til å bryte dagens regelverk, ikke skulle være like villige til å bryte framtidens regelverk. Det er tross alt det det innebærer å bryte regelverket. Undertegnede har bakgrunn som innkjøper, og jeg må si at jeg har store problemer med å kjenne meg igjen i deler av beskrivelsen som gis av offentlige innkjøp og offentlige innkjøpere her i salen. Offentlige innkjøpere er i all hovedsak mennesker, akkurat som oss, og legger like stor vekt på andres arbeidsvilkår, klima og miljø som vi gjør. De er også flinke til å legge disse kravene inn i kravspesifikasjonene til anbudene. Der det av og til blir litt vanskelig i debatten, synes jeg, er når man tar feil av at et anbud bare skal vurderes etter vekting av kriteriene etter at alle kravspesifikasjonene er oppfylt. Vi så det f.eks. i forbindelse med debatten om anbud på tog her i denne salen. Den viktigste delen av det å sikre at en buss går på miljøvennlig eller nullutslippsdrivstoff, er å kreve at bussen som skal leveres, går på null- eller lavutslippsdrivstoff. Hvis man bestiller en dieselbuss, vil vektingen etterpå uansett gi en dieselbuss. Derfor er det viktig å se på helheten i dette, og min opplevelse av dette er at det ikke er regelverket det står på her. Det var også det som ble sagt av organisasjonene i forbindelse med arbeidet med selve stortingsmeldingen: Det er i selve kontrollen av gjennomføringen av kontraktene og om de betingelsene som ligger i kravspesifikasjonene, faktisk blir oppfylt, det har sviktet i de fleste tilfellene, også i de eksemplene som har blitt nevnt her fra talerstolen.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-02-02:
Nå ble jeg oppriktig talt litt skuffet – det minner om en reklame en gang i tiden. Men altså: Vi har vedtatt denne loven i denne salen, og det er vi som faktisk både har bestilt grunnlaget for den og gjort det vedtaket som ligger der. Det går ikke an å ta ut andre ledd i en lov og si at det derfor ikke står det som står i loven. Det går ikke an. Det er vi som har vedtatt denne loven, og da regner jeg med at vi mener at vi ikke kan etterlate et inntrykk av til dem der ute at vi ikke mener det vi har lovfestet. Det første som står i denne lovparagrafen som det ble henvist til, er: «Statlige, fylkeskommunale og kommunale myndigheter og offentligrettslige organer skal innrette sin anskaffelsespraksis slik at den bidrar til å redusere skadelig miljøpåvirkning, og fremme klimavennlige løsninger.» Det står altså «skal». I tillegg er det åpnet for å ha forskrifter til dette, og der står det også «skal». Jeg synes, ærlig talt, at når vi framstiller lovverk som vi selv har vedtatt, bør vi i det minste forsøke å framstille det på den måten vi har vedtatt det.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Fiskeriministeren har sikkert også fått med seg vedtaket i landsstyret til Fiskarlaget. De sier bl.a. at kvotemeldingen og Stortingets behandling av denne har satt hele fiskerinæringen i en nærmest umulig situasjon, der viktige rammebetingelser for framtiden framstår som svært uavklarte. Det er ganske harde, men tydelige ord. Er fiskeriministeren enig i beskrivelsen til Fiskarlaget?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Det er en ganske spesiell påstand, vil jeg si. Jeg er usikker på om fiskeriministeren egentlig mener det. Selv om Fiskarlaget er uenig, er jeg ganske sikker på at Fiskarlaget og kysten kan forholde seg til det meste så lenge det er klare vedtak å forholde seg til. Problemet her er at det ikke er klare vedtak å forholde seg til – fiskerinæringen vet jo ikke hva de skal forholde seg til. Kritikken er gjennomgående på nettopp det. Det som Fiskarlaget faktisk ber om, er et samlet fiskarlag. Det er en timeout, en fot i bakken, som fiskeriministeren sikkert vet at Arbeiderpartiet også har bedt om for å se på hvordan man skal forholde seg til det som er vedtatt. Hva er konsekvensene? Hva kan man gjøre for å sikre forutsigbarhet? Vil fiskeriministeren være med på å gjøre en sånn jobb?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Jeg tror det er bra at det er jeg og ikke fiskeriministeren som skal presentere Arbeiderpartiets politikk, for det forsøket fikk han dårlig til. Men beskrivelsen av opposisjonen i denne saken er litt som med strutsen – det er som å stikke hodet i sanden og la det forbli der. Det er jo ikke opposisjonen som kommer med denne kritikken, det er faktisk en samlet næring. Det er Fiskeribladet, det er Fiskarlaget. Det er bare å reise langs kysten, så hører man den samme kritikken. Når man står her og sier at man har styrket den minste delen av flåten, samtidig som man har gjort det man har gjort på åpen gruppe – som er i motstrid til det Stortinget har sagt, til det forslaget regjeringen faktisk la fram – er det veldig spesielt. Mener fiskeriministeren at det vedtaket man gjorde etter at Stortinget var gått fra hverandre i desember, om at trål skulle slippe å bidra i åpen gruppe, er i tråd med de intensjonene som ble lagt i Stortinget?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Representanten Nilsen sier han har stått her og lyttet, og så bruker han tid på talerstolen på å etterlyse hva opposisjonen mener. Det ble jo sagt i første innlegg. Vi stemmer imot. Jeg vet ikke om man kan si det så mye tydeligere enn det. Det er ganske spesielt å være vitne til den totale ansvarsfraskrivelsen fra flertallet i denne salen. Nå har det vært opposisjonens skyld hele denne perioden at det er usikkerhet i fiskeriene. Det er opposisjonens skyld at det er uro. Nå er dette politisk spill fordi det er valgkamp. Jeg vet ikke hva som var begrunnelsen for to år siden, men argumentasjonen har i hvert fall vært den samme. Det skal de ha, de har holdt seg til den samme argumentasjonen: Det er opposisjonens skyld når det blir usikkerhet og uroligheter politisk. Kan man ta litt ansvar selv for at det blir sånn? Kanskje det er fordi man gjør dårlige vedtak, kanskje det er fordi man gjør dårlige vurderinger, kanskje det er fordi man ikke lytter godt nok? I dag kom det noe nytt, i dag var det ikke bare opposisjonens skyld. Nei, det er Fiskarlagets skyld. Det er Fiskarlagets skyld fordi det er så mye uro i Fiskarlaget – de klarer ikke å bli enige. Derfor kom det klare vedtaket for noen dager siden. Jeg har ikke hørt at det var stor uenighet i Fiskarlaget om det vedtaket som nå kom. Jeg tror det er ganske stor enighet langs kysten om det som kom, fra Kystfiskarlaget og helt til fiskebåtene. Så jeg forstår ikke det, men jeg skjønner at det er ubehagelig å måtte ta ansvar for at det er uro. Men den politikken som føres, er den til enhver tid sittende regjerings ansvar. Når det blir uro på grunn av politikken, må man også ta ansvar for det. Så fikk vi nok en gang høre fra representanten Steinar Reiten hvor ille det blir for fiskeripolitikken med en rød-grønn regjering. Det er det ingen som tror på, for det er én ting de rød-grønne partiene har vist, også i løpet av de siste årene: I denne salen er man i veldig stor grad enige om fiskeripolitikken. Man har en felles retning. Man vil styrke kystsamfunnene, man vil få på plass en mer rettferdig fordeling. Så må disse tre partiene få være tre partier. Vi har ingen regjeringserklæring ennå, men den skal komme, og den kommer til å bli veldig bra for kysten. Jeg er sikker på at det er ganske mange som nå ser fram til at den kommer, det kan man se på opprøret som er. Men jeg er enig med Fiskarlaget, man burde satt seg ned og tatt en timeout og faktisk fått til vedtak som ville skape forutsigbarhet og en mer rettferdig fordeling for kysten. Det er vi beredt til å gjøre, og det var vi også i forrige runde.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Man sier gjentatte ganger at Fiskarlaget hele tiden har ment at man skulle utsette saken. Det stemmer ikke. Det er faktisk feil. Vi har hatt høring om denne saken, og da fikk Fiskarlaget direkte spørsmål fra meg om man burde utsette saken etter at Riksrevisjonens rapport var kommet. Svaret var da nei. Det er bare slik det er. Grunnen til at man mener det man mener nå, handler om at man har sett resultatet av behandlingen. Så kan man jo tenke at man ikke burde lytte til et splittet Fiskarlag, eller at man ikke burde lytte til opposisjonen denne gangen heller, men kritikken er reell, frustrasjonene er reelle, og problemene er reelle, enten man vil anerkjenne det eller ikke. Jeg setter pris på at fiskeriministeren ønsker dialog, men fram til nå har han ikke akkurat vist det. Jeg kan bare vise til kontrollsaker eller en varslet havbrukssak eller denne saken, der vi har sagt flere ganger at vi burde ta en fot i bakken. Svaret har også vært nei der.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Butikken er viktig for oss alle. Det har betydning hva slags butikk du har i nærområdet ditt, og hva slags utvalg du får tak i, og prisen har betydning. Ikke minst er produksjonen viktig, enten du bor i byen eller i distriktet. Og det er viktig å ha tilgang på lokale produkter. At konkurranseforholdene i dagligvaremarkedet har betydning, er vi alle enige om. At makten er blitt for konsentrert over tid, er vi også enige om, og det må vi gjøre noe med. I realiteten styres dette av kun tre aktører, og det er jeg glad for at vi også skal gjøre noe med. Når det er sånn at kjedene eier eller styrer leddene fra fiskeren og bonden til prisen det gir, gir det verken bedre kvalitet eller pris til oss som forbrukere. Arbeiderpartiet har lenge fokusert på utfordringer med makten i denne bransjen, og på vår vakt, under Stoltenberg II-regjeringen, satte man ned matkjedeutvalget i 2011, og vi fikk NOU-en Mat, makt og avmakt. Man satte også ned et utvalg for å se på behovet for en lov om god handelsskikk. Begge pekte på behovet for å iverksette tiltak, f.eks. loven om god handelsskikk. Men det tok altså over fire år før Solberg-regjeringen ville støtte det, og i løpet av de årene har også utviklingen gått i feil retning. Jeg er glad for at vi har fått saken på bordet nå, og det er viktig at vi får fram hvor viktig dagligvarenæringen er for så mange andre næringer. Ikke minst har vi sett hvor viktig denne næringen har vært under pandemien, i den tiden vi er i nå. Det er mange som har arbeidsplassen sin tilknyttet denne bransjen. Det nære er viktig. Den lokale butikken er viktig. Jeg har vokst opp i en rimelig liten kommune, i Lavangen. Der var det kun to butikker da jeg var liten. Det var butikken til ho Inger, og så var det butikken til han Per. Sånn var det. Og min første arbeidserfaring fikk jeg med å stable varer i hyllene hos ho Inger på tirsdager etter skolen. Butikken er så mye mer enn dette også. Det er jo der «gamlingene» – jeg vet ikke om det er et parlamentarisk ord å bruke – samles. De samles på butikken for å drikke kaffe på formiddagen, og nå henter man også posten der. Det er avgjørende viktig at det holdes liv i den ene butikken som finnes. Derfor er jeg så glad for at vi også skal utvikle Merkur-programmet for å sikre at vi har butikker i de små samfunnene.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-02-02:
Helt tilbake til 1988 la Statens forurensningstilsyn fram en handlingsplan for å redusere kobberavrenning fra de ti mest forurensede gruveområdene i landet vårt. Folldal Gruver var sammen med flere andre gamle sulfidmalmgruver blant disse gruvene. De dominerte norsk gruvedrift gjennom ca. 350 år, fra oppstarten av Kvikne kobberverk i 1630 til nedleggelsen av Folldal Gruver i 1993. Området vi snakker om her, i Folldal sentrum, har Norges største gjenværende utslipp av tungmetaller i ferskvann. Årlig renner det rundt 15 tonn med kobber, 10 tonn med sink, 200 tonn med jern og 1 000 tonn med sulfat ut i elva Folla, som er Glommas tredje største bielv. Tilførslene fra Folla påvirker også Glomma i betydelig grad. Den delen av området som bidrar med den største forurensningen, er altså hjemfallsområder til staten. Derfor ble pålegget om forurensningsbegrensende tiltak i 2003 gitt til staten, og fristen for gjennomføring av pålegget var i 2010, dvs. for over ti år siden. I 2015 kom en rapport som foreslo tildekking av områdene som skaper mest avrenning. I 2018 varslet Riksantikvaren oppstart av en fredningsprosess for gruveområdet. Det har betydning for hvilke miljøtiltak som kan gjennomføres. Problemet er her at fjerning av masser og tildekking og vannfylling av gruver er lite aktuelt for gruven i Folldal sentrum. Det skyldes ikke bare kulturminneverdiene i det gamle gruveanlegget, men at store deler av Folldal sentrum er bygd på gruvemasser. Direktoratet for mineralforvaltnings siste alternativ med fjerning av masser i det mest forurensede området, tildekking og tilbakeføring av kulturlandskapet gir ikke noen endelig løsning på forurensningen. I løpet av de 15 årene som er gått siden pålegget etter forurensningsloven ble gitt, har ikke arbeidet munnet ut i noen helhetlig plan for gjennomføring. Dagens tilstand i elva Folla er i strid med pålegget gitt etter forurensningsloven i 2005. Når private bedrifter gis lignende pålegg, forventes det at det gjennomføres opprydning, men her er det altså staten selv som er ansvarlig for opprydning, og da trengs det en langt sterkere både prioritering og også oppfølging av pålegget. Det Rødt krever, er at staten tar ansvar for og nå får fortgang i opprydningen både i Folldal og i andre gruvesamfunn der avrenning utgjør et miljøproblem.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-02:
Man må bare ha forståelse for at Fiskarlaget hele tiden ønsket å utsette behandlingen av kvotemeldingen – det er i den konteksten. Realiteten er jo at det å fordele en begrenset ressurs alltid har vært konfliktfylt og alltid har skapt usikkerhet. Sånn har det vært i generasjoner innenfor Fiskeri-Norge. Det korte svaret på dette er at det nok ikke er kvotemeldingen som er problemet, men at Fiskarlaget ikke klarer å bli enige internt.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-02:
Jeg må si at fiskeripolitikk i Norge er veldig mye pragmatisme og det å finne gode løsninger. Sånn sett opplever jeg nok at opposisjonen i stor grad har søkt etter konflikter og lett etter problemer for å kunne blåse dem mest mulig opp. Men jeg synes det er veldig bra at man strekker ut en hånd og er interessert i kompromisser. Jeg tror det ville vært mer usikkerhet om man ikke hadde behandlet kvotemeldingen. Fiskeripolitikken til Arbeiderpartiet ser ut som om den, litt flåsete sagt, har tilført noe nytt, men den har egentlig gått ut på å utrede mest mulig, utsette de vanskelige problemstillingene – og nå «en fot i bakken». Det er en utfordring å klare å fordele ressurser. Nå har jeg som statsråd fulgt opp Stortingets vedtak. Vi har styrket den konvensjonelle flåten, den lille fartøygruppen, med ca. 4 000 tonn i år og tatt det fra den havgående flåten, i tråd med vedtaket i Stortinget.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-02:
Regjeringen har fulgt opp Stortingets flertallsvedtak til punkt og prikke. Vi har også fulgt opp anmodningsvedtaket om ikke vesentlig omfordeling mellom fartøygrupper, noe som også er regjeringens politikk, fordi stabilitet og forutsigbarhet er viktig for alle aktørene i fiskerinæringen uansett hva slags type fartøy de har. Vi styrker åpen gruppe, vi styrker den spesielt med tanke på de unge fiskerne som nå får 4 tonn ekstra hvis de er under 30 år. Det som skjer nå, er at den lille flåten styrkes i tråd med vedtaket fra Stortingets flertall. Det er store muligheter for å videreutvikle norsk fiskerinæring, som er lønnsom. Det er et godt utgangspunkt. Vi har lyktes mye med bærekraft. Vi har fortsatt utfordringer med å få enda flere helårige arbeidsplasser langs kysten vår, men det er noe det jobbes med. Vi trenger også folk som er villige til å ta i et tak, og som har lyst til å investere i og få til flere arbeidsplasser.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-02:
Akkurat det er det vanskelig for meg å uttale meg om, for jeg ble jo statsråd omtrent da kvotemeldingen skulle behandles, så jeg har ikke deltatt i prosessen i forkant. Det var helt sikkert rom for forbedringer også i den prosessen. Jeg synes det er viktig i politikken generelt – når det uttales i Stortinget at det er viktig med forutsigbarhet og stabilitet – at alle parter bidrar til nettopp å søke sammen og finne bredest mulig løsninger. Vi vet godt at det går godt i fiskeriene, selv om det også er utfordringer der. Det er et godt utgangspunkt for faktisk å få til å skape mer aktivitet og flere arbeidsplasser langs kysten vår, noe jeg opplever at et bredt storting egentlig er veldig opptatt av, bare vi klarer å få vekk litt av det politiske spillet som foregår i forkant av en valgkamp. Der får selvfølgelig alle partier ta sitt ansvar, men jeg synes vi bør prøve å komme sammen og finne felles løsninger, om det er mulig. Det har da vist seg ikke å være mulig i kvotemeldingen, men noen ganger må man også ta beslutninger og ikke utsette noe som har vært en vanskelig sak i generasjoner.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-02:
Lovproposisjonen legger jo opp til å videreføre og lovfeste en praksis som alltid har vært, og det har vi tenkt å fortsette å gjøre. Jeg har bare lyst til å si at det med fiskeritillatelse er en betydelig forenkling. Man slipper den årlige fornyelsen av deltageradgang, og det vil også innebære mer forutsigbarhet for aktørene i næringen. Det har alltid vært usikkerhet i fiskeriene. Man vet jo f.eks. ikke hvor mye fisk man får lov til å fiske til neste år basert på de vitenskapelige rådene. Det som har skapt mye usikkerhet nå, er f.eks. tilbakefall av strukturkvoter og overgang fra hjemmelslengde til faktisk lengde. De problemstillingene må håndteres gjennom gode utredninger og det å finne gode løsninger i nær dialog med næringen. Den problemstillingen ville ikke ha blitt borte uansett.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-02:
Det var et veldig vidt spørsmål, men jeg tror svaret på det bør bli ja, ut fra sånn det stilles. Hele hensikten med loven er jo å forenkle en del ting og lovfeste det som har vært tidligere praksis, så det høres ut som det korrekte svaret på spørsmålet blir ja.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-02:
Først må jeg si at jeg registrerer at Arbeiderpartiets, SVs og Senterpartiets kritikk mot lovproposisjonen ikke dreier seg om innholdet, men egentlig mest om prosessen. Det er på en måte greit, og det henger nok sammen med at lovforslaget er en fullt ut lojal oppfølging av Stortingets vedtak. Jeg har også lyst til å si at jeg selvfølgelig er positiv til det som er blitt sagt som en invitasjon fra opposisjonen til å lete etter felles løsninger. Da må vi finne mest mulig brede løsninger i Stortinget for ting som kommer, og det kommer det til å bli rikelig med anledninger til å gjøre innenfor fiskeripolitikken. Vi har to isfjell som kommer sigende – det ene heter tilbakefall og revurdering av strukturkvoter, og det andre er overgangen fra hjemmelslengde til faktisk lengde, noe som skal være en forenkling av fiskerinæringen. Jeg må også si til Stortinget, i og med at det er blitt stilt spørsmål ved det, at jeg bruker veldig mye av min tid som statsråd til dialog med næringens organisasjoner og også med enkelte fiskere. Det er særdeles viktig med en sånn dialog for bl.a. å finne gode løsninger. Spesielt i det året som er gått, og i det året vi er inne i, når det gjelder korona, er det behov for en tett dialog. Jeg opplever at næringen synes det er veldig positivt. Det er også viktig å si at Fiskarlaget hele tiden har sagt at de ønsker å utsette kvotemeldingen. Litt av årsaken til min uttalelse er at Fiskarlaget har en intern uenighet om hvordan fiskeressursene skal fordeles, og det er jo godt kjent. Så er det fra regjeringens side kjempeviktig å legge til rette for og å jobbe for at vi skal få flere arbeidsplasser og mer verdiskaping langs kysten. Derfor ønsker vi stabilitet og forutsigbarhet i ressursfordelingen. Det er viktig for næringsaktørene, og vi skal jobbe for at de gode tidene innenfor fiskeri skal fortsette. Her om dagen så jeg i media at ifølge Statistisk sentralbyrå – og jeg får ta alle mulige forbehold om at jeg har lest feil, men jeg leste det da vitterlig – var gjennomsnittslønnen for en norsk fisker 900 000 kr i 2020. Det gir i hvert fall et uttrykk for at det har gått meget godt i fiskerinæringen. Det å omsette den lønnsomheten i videre utvikling av arbeidsplasser og verdiskaping er kjempeviktig. Så er det å få til flere helårige arbeidsplasser basert på de mulig potensielt evigvarende fiskeressursene vi har, hvis vi behandler dem rett og bærekraftig. Så er det å være en garantist for EØS-avtalen og markedsadgang – alle de titusener av arbeidsplasser. 15 000 i Nord-Norge alene jobber i en ekstremt eksportrettet næring. Det er kjempeviktig ikke å skape usikkerhet rundt markedsadgang og EØS-avtalen. Og mer til ungdom: Jo, det gjennomføres nå gjennom ekstra kvoter for alle under 30 år i åpen gruppe – fire tonn i år.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2021-02-02:
Fiskeritillatelse skal nå gis for flere år. Det som har vært litt av problemet her, er at noen har kjøpt seg fiskeritillatelse, og man har ikke gjort noe med det. Å gjøre disse fiskeritillatelsene lengre vil vanskeliggjøre kjøp og salg av fiskeritillatelser. Vil statsråden sørge for at kjøp og salg av fiskeritillatelser stopper opp?
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2021-02-02:
Regjeringen legger til grunn i Prop. 137 L for 2020–2021 at Stortinget kan lovbehandle forslag som var fremmet som melding for Stortinget, uten å bry seg om Riksrevisjonens alvorlige og sterke kritikk – som f.eks. mangel på konsekvensutredning i forkant av endringsforslag, og at de ikke i større grad har vurdert hvordan endringene i kvotesystemet påvirker fiskeriaktiviteten i kystsamfunnene etter at de har blitt gjennomført. Riksrevisjonen ser det som alvorlig at summen av endringene i kvotesystemet har fått til dels utilsiktede negative konsekvenser for fiskeriaktiviteten i mange kystsamfunn. Dette ser vi når vi ser på utviklingen i en rekke kystkommuner. Ta f.eks. min nabokommune, Loppa, en kommune i Finnmark: De har mistet over 70 pst. av kvotene de hadde i 2004, og som følge av dette er befolkningstallet mer enn halvert. Loppa, som bestandig har hatt god kontroll på kommunens drift, sliter nå med å beholde bra bosetting på de mange småstedene i kommunen. Det er rart å tenke på at Loppa ikke lenger har helårige industriarbeidsplasser innenfor tradisjonelt fiskeri. Da er det kanskje ikke så rart at folketallet går ned. Regjeringen lytter ikke til de mange som ønsker å utsette lovarbeidet til etter at Riksrevisjonen har lagt fram konklusjonen fra sin undersøkelse av kvotesystemet i kyst- og havfisket, en konsekvensanalyse som ville ha hjulpet oss i beslutningen, og som lett hadde vist hva som er uheldige valg. Riksrevisjonen kritiserer at regjeringen dropper lovpålagte samfunnsøkonomiske analyser. Stortinget, med sitt forventede vedtak, godkjenner at regjeringen fortsatt kan droppe slike analyser ved de lovendringer som nå foreslås for Stortinget. Det Stortinget nå legitimerer, er at regjeringen fortsetter en praksis som river bort livsgrunnlaget for fiskevær etter fiskevær. Det skulle være unødvendig å si at dette er alvorlig, meget alvorlig. Jeg var inne på det i stad: Et annet moment som jeg hadde håpet at en ville ha sett på, er det faktum at det nå kjøpes og selges kvoter uten at Stortinget har åpnet for dette. Selv om dette er en praksis som flere har vært med på, er det like fullt ikke slik loven sier at det skal være. Dette må stoppe.