Michael Tetzschner (Høyre), 2014-05-06:
Det som er i orden, skal ikke repareres. Dette er visstnok en beskjed som står på militære kjøretøyer enkelte steder i vårt land. Det bør også være mottoet for alle endringer av Grunnloven. Det er faktisk også godt i samsvar med Grunnloven selv. Den har en endringsparagraf, § 112, som lyder i sammendrag: «Viser Erfaring, at nogen Del af denne Kongeriget Norges Grundlov bør forandres,(…) maa saadan Forandring aldrig modsige denne Grundlovs Principer, men alene angaa Modifikationer i enkelte Bestemmelser,(...) (…) (...) I dette ligger det en anvisning for både hva som skal kunne begrunne endringer, og at når endringer gjøres, skal det skje som mindre endringer av enkeltparagrafer. Det må være tillatt også å si at strengt tatt vil både jubileumsfeiring som grunnlag for nyskriving av Grunnloven og gjennomgående revisjoner, særlig hvis de er av innholdsmessig art, ikke være i beste samsvar med Grunnloven selv. For dem som er her i salen, vil jeg et øyeblikk henlede oppmerksomheten på Oscar Wergelands maleri fra Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Det er mange som tror det forestiller 17. mai, men i virkeligheten er det en scene fra 11. mai, da Riksforsamlingen vedtar endringsparagrafene. Så det er tunge historiske føringer som flere burde føle ydmykhet overfor når man ut fra et nåtidsperspektiv går inn og gjør endringer. I forbindelse med dette grunnlovsjubileet er det initiert fornyelse langs to dimensjoner. Det er det nye grunnlovsspråket, og så er det en gjennomgang av menneskerettighetsbestemmelsene, med det formål at Grunnloven også kan få et mer synlig og komplett sett av de reglene som sikrer frihetsrettene for borgerne og samtidig setter grenser for statlig makt. I debatten har det vært veldig naturlig å konsentrere seg om språkforslagene fra Hans Petter Graver og gruppen som gjorde denne utredningen, og forslaget fra professor Finn Erik Vinje. Men jeg mener at det har vært undervurdert hvilke språklige fornyelser Dokument 16(2011–2012) fra Menneskerettighetsutvalget, det såkalte Lønning-utvalget, ville gitt grunnlag for. Noe av det som har vært problemet i denne debatten, er at man har kastet seg fullt og helt inn i språkdebatten uten kanskje å ha satt seg helt inn i de språklige virkningene av å ta inn de opplagte, ukontroversielle endringene i rapporten fra Lønning-utvalget. (2011–2012) Derfor vil jeg bare referere hva som ville fulgt av språklige endringer i neste uke om vi i dag ikke hadde blitt enige om en annen språkdrakt. Det vi ville gitt slipp på da, ville vært § 95, om likhetsprinsippet, som blir reformulert – dermed går ordene «Protektorier» og «Moratorier» ut. I § 96 ville uttrykket «Pinligt forhør», som i og for seg fortsatt finnes som begrep, men som har fått en klar betydningsendring, blitt reformulert og tatt opp i en annen paragraf. «Sportler» ville forsvunnet ut av § 98 – det som skulle være et vern mot at dommerne ikke var avhengige. Paragraf 103, «Fristed tilstedes ikke dem, som herefter fallere», utgår i sin helhet. Det er også verdt å merke seg at Kolbergs ene referanse til brev fra det juridiske miljø nettopp går til angrep på § 103, som uansett ville forsvunnet ut i historiens natt neste uke. Mer oppsiktsvekkende er at Arbeiderpartiet så sent som i komitéinnstillingen bruker «Jord og Boslod» i § 104 som et eksempel på hvor vanskelig Grunnloven er å forstå. Formuleringen ville forsvunnet ut i neste uke. Jeg bruker disse eksemplene for å vise at Høyres gruppe har nærmet seg disse endringene helhetlig. Vi har altså sett på både språkendringene og Menneskerettighetsutvalget, det som var nytt siden noen av oss fremmet grunnlovsforslag 21. De som sto bak det, var altså Anders Anundsen, til stede her som statsråd, Carl I. Hagen, i diplomatlosjen, ikke lenger som representant, Per-Kristian Foss, som riksrevisor, ikke til stede i dag, og undertegnede, som eneste møtende representant for det forslaget. Det forslaget har jeg hele tiden stått inne for, jeg står inne for det, og jeg er selvfølgelig tilfreds med at også representantene Lundteigen og Kolberg kommer til å stemme for det forslaget senere i dag. Det jeg kunne etterlyse, var en kanskje litt mer positiv omtale av det forslaget når de samme herrene selv stemmer for dette personlig og også har overtalt sine partigrupper til å si at dette er gode løsninger. Det er nemlig ikke lett å få øye på hvorfor de skulle stemme for dette forslaget, hvis man leser innstillingen. Da vil jeg henvise til det trykte saksfremlegget som ligger på plassene i dag – for det første bosloddeksemplet side 54, spalte 1, som altså er å krige mot vindmøller eller slå inn åpne dører – men det er også en interessant argumentasjon mot representantforslag 21, som jeg selv står inne for sammen med mine medforslagsstillere, altså Vinje-forslaget. Der vil jeg sitere det som er Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Miljøpartiet De Grønnes syn i komitéinnstillingen på det forslaget de kommer til å stemme for senere i dag, og det er følgende: «Dette flertallet viser videre til at grunnlovsforslag 21(2011–2012) om språklig ansiktsløftning av grunnlovsteksten bare i meget beskjeden grad innebærer oppdeling og forenkling av kronglete og vanskelig tilgjengelige setninger i dagens grunnlovstekst. Dette flertallet mener på bakgrunn av ovennevnte eksempler at grunnlovsforslag 21(2011–2012) ikke innebærer den språklige fornyelsen av Grunnloven som norske borgere fortjener å få i grunnlovsjubileumsåret. En varsom språklig ansiktsløftning av Grunnloven slik det er foreslått i grunnlovsforslag 21(2011–2012) vil bare i beskjeden grad gjøre Grunnloven mer tilgjengelig for dagens lesere fordi det fortsatt vil være mange ord og uttrykk som er utdaterte, upresise og vanskelig tilgjengelige.» (2011–2012) (2011–2012) (2011–2012) Man kan egentlig si at denne begrunnelsen gjør oss andre enda mer bekvemme ved å medvirke til at fornyelsen skjer nettopp gjennom dette forslaget og ikke forslaget fra Graver-utvalget, som har tatt den delen av mandatet fra presidentskapet noe for alvorlig, nemlig at det skulle være mest mulig forståelig i den betydningen at man skulle ha minst mulig forkunnskaper for å lese loven. Dermed hadde man gitt slipp på en del nyanser som enhver god lovtekst må ha for å fungere for dem som skal bruke den, og ikke bare for dem som skal orientere seg. For øvrig må jeg henvise til det som nå utropes – at selv den nye Grunnloven i Gravers versjon skulle inneholde så mye oppklarende direkte informasjon at forkunnskap ikke lenger var nødvendig. Det forblir en illusjon. Da måtte man ha gått grundigere til verks, bl.a. skrive regjering der man mener regjering når det står Kongen. Vi har sett at selve behovet for grunnlovsendringer ikke var det samme, tatt i betraktning det som kommer i neste uke, med Lønning-utvalget, kombinert med vårt forslag om at fremtidige endringer kunne gjøres i et verdig nåtidsnorsk, som også ville brakt oss ut av tvangstrøyen fra 1903, som vi også innser skaper spenninger mellom nåtidens språkbrukere og grunnlovsteksten. På et tidspunkt ville man ha måttet gjøre det, enten gjennom den gradvise tilnærmingen som vi foreslår, ved å ta inn nye endringer i nåtidsform, eller ved den mer skippertakspregede revisjonen som nå skjer. Når da denne revisjonen skjer og vi kan samles om Vinje-forslaget, har vi i utgangspunktet fått en lov som imøtekommer dem som ønsker en modernisering av teksten, samtidig som Vinje har gitt oss et tekstgrunnlag hvor alle ord og rettskrivningsformer er innenfor gjeldende rettskrivningsnormal og samtidig på en bedre måte bygger bro til den tidligere grunnlovsteksten. Så vil noen peke på i senere innlegg at da vil kanskje oversettelsen av Graver-utvalgets bokmålstekst til nynorsk gi noen større spenninger. Det er en bekymring man ikke behøver å ta innover seg i fullt monn, for de som senere vil måtte foreta tolkninger hvis dette skulle settes på spissen, vil også ha glede av den nåværende grunnlovsteksten, idet det har ligget som en forutsetning fra alle som medvirker til endring i dag, at det ikke skulle skje innholdsmessige forskyvninger. Hvis det finnes tolkningsmateriale rundt gamle ord og uttrykk i den gamle grunnloven, vil man kunne bygge videre på det også hvis det senere skulle oppstå uklarhet når det gjelder tolkningen av de nye tekstene – enten det måtte være i Vinje-versjonen eller i Gravers nynorskversjon. Jeg vil avslutte med å si litt om prosessene de siste dagene. Jeg hadde egentlig tenkt at i dag skulle vi være i godt humør alle sammen. Jeg er i veldig godt humør – det er ikke hver dag man får vedtatt sitt grunnlovsforslag. Jeg ser det også sitter fornøyde tidligere representanter her og andre som har gitt betydelige bidrag til debatten, og vært med på å holde en levende demokratisk debatt, slik det skal være rundt grunnlovsendringer. Jeg må allikevel si at etter at komiteen ble ferdig med sin innstilling, var det ikke unaturlig at man kunne regne med at partiene ville stått på de standpunktene som de hadde signalisert i komiteen, dvs. at Kristelig Folkeparti, som har programfestet at de ikke hadde behov for noe nytt grunnlovsspråk, sto ved det. Venstre har løpende i denne debatten også vært synlige utad som forsvarere av den nåværende grunnlovsteksten, og de innspillene medvirket også til at Høyre nettopp gikk runden med Menneskerettighetsutvalget for å se hvor stort nå egentlig moderniseringsbehovet var etter neste ukes innholdsendringer. Så viste det seg at det skjedde ting, at Kristelig Folkeparti prioriterte andre øvelser enn sitt eget program – det kan de sikkert redegjøre for senere – og for å skjære igjennom, og for å beholde språkdebatten i samme korridor, for å si det slik, tilbød jeg komitélederen i går, ved et brev jeg overleverte kl. 10.20, at nå ligger det hos Arbeiderpartiet å skape dynamikk i saken ved å slutte å insistere på at fornyelsen bare kan skje gjennom Graver-utvalgets bokmålsversjon. Av praktiske grunner måtte jeg sette en frist til kl. 17.00, og 24 minutter før den fristen var ute, ble jeg oppringt med det gledelige budskap at vi hadde et flertall for den språklige endringen som ligger til behandling i dag. Det er, som jeg har vært inne på før, et utmerket forslag, at vi nå kan samles om Vinje-versjonen. Jeg etterlyser stadig en litt gladere og mer offensiv argumentasjon fra de partiene som nå vil stemme for dette senere i dag – det hadde også gjort seg for den senere historieskrivningen. Men på vegne av Høyre kan jeg si at vi er fornøyd med sakens utvikling slik den har vært underveis, og vi er fornøyd med at vi i dag får flertall for en konservativ, verdig modernisering av Grunnloven. Det fortjener vi alle.