Tine Sundtoft (Høyre), 2015-02-03:
Havområdene har stor betydning for Norge. Havet og kysten har preget utviklingen av det norske samfunnet og formet mye av vår identitet. Havet rommer store miljøverdier og ressurser, både det vi har kjent til lenge, og ting som vi ennå ikke har kunnskap om. Norsk handel og økonomi er sterkt knyttet til havet, fra sjøtransport og skipsbygging til fisk og havbruk, olje og gass. Norge skal være et foregangsland når det gjelder helhetlig og økosystembasert forvaltning av havområdene. Det er et mål å sikre en helhetlig, økosystembasert forvaltning som tar vare på naturmangfoldet og gir grunnlag for en bærekraftig utnyttelse av ressursene. Internasjonalt har Norge en ledende rolle i å utvikle kunnskap om og forvaltning av miljøet og ressursene i havområdene og på kontinentalsokkelen. Forvaltningsplanene har høstet betydelig anerkjennelse internasjonalt. En rekke land har nå etablert en tilsvarende forvaltning av havområdene, bl.a. EU gjennom havstrategidirektivet. Klimaendringer og økt aktivitet i havområdene skaper stadig nye utfordringer. Havnasjonen Norge har interesse av å opprettholde og videreutvikle rollen som en ansvarlig forvalter av havet. I St.meld. nr. 12 for 2001–2002, Rent og rikt hav, den såkalte havmiljømeldingen, fremmet regjeringen Bondevik II en mer økosystembasert og sektorovergripende havmiljøpolitikk med helhetlige forvaltningsplaner som verktøy. I havmiljømeldingen framgikk det bl.a. at: «De helhetlige forvaltningsplanene for havområdene vil med utgangspunkt i de sektorvise konsekvensutredningene gi grunnlag for å etablere verneområder og gi generelle retningslinjer for virksomhet i havområdene.» Situasjonen da var preget av fragmentert forvaltning og mangel på et helhetlig kunnskapsgrunnlag. Det er nå utarbeidet helhetlige forvaltningsplaner for alle de norske havområdene. Disse bygger alle på felles faglige grunnlag som er utarbeidet på tvers av sektorene. Formålet med forvaltningsplanene er å legge til rette for verdiskaping gjennom bærekraftig bruk av ressurser og økosystemtjenester i havområdene og samtidig opprettholde økosystemenes struktur, virkemåte, produktivitet og naturmangfold. Forvaltningsplanene er derfor et verktøy både for å tilrettelegge for verdiskaping og for å opprettholde miljøverdiene i havområdene. Forvaltningsplanene bidrar til klarhet i overordnede rammer, samordning og prioriteringer i forvaltningen av havområdene. Norge har med dette et politisk verktøy for helhetlig havforvaltning og for legitimitet omkring beslutninger som omhandler balansen mellom næringsinteresser og miljøhensyn i våre havområder. Forvaltningsplanene har som kjent fått bred tilslutning i Stortinget. Interpellasjonen fra representanten Aasland gir en anledning til å tydeliggjøre at forvaltningsplanarbeidet skjer i to trinn. Første trinn er det faglige grunnlagsarbeidet, mens trinn to er selve forvaltningsplanene for de enkelte havområdene. Det er i selve forvaltningsplanene i meldinger til Stortinget at regjeringen presenterer sin overordnede politikk for å balansere hensynet til miljø og til bærekraftig utnyttelse av havets ressurser. La meg med en gang slå fast at regjeringen vil videreføre forvaltningsplanene for havområdene som politisk verktøy. På grunn av de raske endringene som skjer i Barentshavet, knyttet til klimaendringene og smelting av havisen, vil regjeringen i denne stortingsperioden sørge for oppstart av arbeidet med et faglig grunnlag for en full revidering av forvaltningsplanen for Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten. Den reviderte forvaltningsplanen vil bli lagt fram i en melding til Stortinget i 2020. Stortinget har tilsvarende forutsatt revideringer av forvaltningsplanen for Norskehavet i 2025 og forvaltningsplanen for Nordsjøen og Skagerrak i 2030. Et viktig grep i forvaltningsplanene er identifisering av enkelte områder som særlig verdifulle og sårbare områder. Dette er områder som ut fra naturfaglige vurderinger har vesentlig betydning for den biologiske produksjonen og/eller naturmangfoldet i havområder, også utenfor områdene selv. Områdene har høy tetthet av miljøverdier som fisk, sjøfugl m.m. og er sårbare for ulike menneskelige påvirkninger. Gjennom tiltak i forvaltningsplanene er det valgt å vise særlig aktsomhet i de særlig verdifulle og sårbare områdene. Et slikt særlig verdifullt og sårbart område er iskanten. Ved behandling av forvaltningsplanen for Barentshavet og Lofoten i 2011 sluttet Stortinget seg til at det ikke skulle igangsettes petroleumsvirksomhet ved iskanten i forrige stortingsperiode. Dette er videreført i regjeringens politiske plattform med utgangspunkt i samarbeidsavtalen med Kristelig Folkeparti og Venstre for inneværende periode. Samtidig har Stortinget forutsatt at dette ikke er til hinder for at det kan drives petroleumsvirksomhet i hele Barentshavet sørøst. Iskanten har i de senere årene flyttet seg nordover. Som de fleste vel har notert seg, vil regjeringen i løpet av våren 2015 legge fram for Stortinget en oppdatering av forvaltningsplanen for Barentshavet og Lofoten med en oppdatert beregning av iskanten. Forvaltningsplanens iskant er definert i det faglige grunnlaget helt tilbake til 2003 og har ligget til grunn for angivelse av det særlig verdifulle og sårbare området iskanten i forvaltningsplanen for Barentshavet og Lofoten i 2006 og 2011. Denne blir nå oppdatert med nye isdata fra satellittobservasjoner. Det er etablert et oppfølgingssystem under forvaltningsplanene med jevnlig overvåking, vurdering og rapportering av miljøtilstanden og andre relevante forhold. Dette gjøres gjennom de tverrsektorielle rådgivende gruppene Overvåkingsgruppen og Faglig forum. Fagarbeidet er en kontinuerlig prosess. Overvåkingsgruppen består av relevante etater og forskningsinstitusjoner og ledes av Havforskningsinstituttet. Gruppens mandat er fastsatt av berørte departementer. Overvåkingsgruppen skal i henhold til sitt mandat bidra til god samordning av pågående overvåking og sammenstille og vurdere relevante overvåkingsresultater. Overvåkingsgruppen skal formidle resultater av gruppens faglige arbeid og jevnlig rapportere om utviklingen i miljøtilstanden i hvert av de tre norske havområdene, bl.a. på nettstedet miljøstatus.no. I tillegg til Overvåkingsgruppen er det etablert et Faglig forum for helhetlig og økosystembasert forvaltning av norske havområder, som ledes av Miljødirektoratet og består av etater og forskningsinstitusjoner under de berørte departementene. Faglig forum arbeider på grunnlag av et felles mandat fastsatt av alle de berørte departementene. Gruppen skal utarbeide det samlede faglige grunnlaget for oppdateringer og revideringer av forvaltningsplanene og bl.a. beskrive endringer og utviklingstrekk for miljøtilstanden så vel som næringenes aktivitet, nåværende og framtidig arealbruk, påvirkning på miljøet så vel som de havbaserte næringenes verdiskaping. Rapportene presenteres offentlig og er gjenstand for høring, slik at også organisasjoner og allmennheten har muligheten til å kommentere det faglige grunnlaget og eventuelle andre forhold de mener bør legges til grunn når regjeringen skal legge fram en forvaltningsplan. Det er på denne måten et særtrekk ved forvaltningsplanene at det faglige grunnlagsarbeidet fullt ut skjer på tvers av de ulike departementenes underliggende etater og relevante forskningsinstitusjoner. Ved oppdatering eller revidering av forvaltningsplanene sammenstilles det normalt et felles faglig grunnlag fra Faglig forum etter bestilling fra departementene og i tråd med Faglig forums mandat. Dette utgjør det sentrale grunnlaget for den etterfølgende politiske prosessen med oppdatering eller revidering av selve forvaltningsplanen. Ved oppdatering av forvaltningsplanen for Barentshavet og Lofoten med en oppdatert beregning av iskanten er bestillingen av faggrunnlaget avgrenset til dette konkrete temaet, da dette er den sentrale saken som skal forelegges Stortinget. Oppdateringene har så langt vært gjennomført i en tilnærmet femårs syklus, mens grundigere revideringer er lagt opp til å gjøres etter ca. hvert 15. år. Det faglige arbeidet under forvaltningsplanene, i både Overvåkingsgruppen og Faglig forum, innebærer at kunnskapen om havområdene holdes oppdatert. Jeg vil derfor hevde at norsk helhetlig havforvaltning til enhver tid bygger på et oppdatert kunnskapsgrunnlag. La meg avslutningsvis vise til at Stortinget har sluttet seg til at Norge skal «være et foregangsland når det gjelder helhetlig og økosystembasert forvaltning av havområdene» i behandlingen av nordområdemeldingen i 2011.