Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
La det ikke være noen tvil: Årets jordbruksoppgjør er i tråd med Arbeiderpartiets politiske målsettinger i landsbrukspolitikken, og føyer seg inn i rekken av gode jordbruksoppgjør fra denne regjeringen, som igjen gir grunnlag for å øke inntektene i norsk landbruk. Når man inkluderer årets avtale, er inntektene i jordbruket økt med om lag 110 000 kr per årsverk, eller om lag 70 pst. i perioden 2006–2012. Dette står i sterk kontrast til Fremskrittspartiets beskrivelse av norsk landbrukspolitikk. I en av merknadene mener Fremskrittspartiet at aktørene i landbruket har liten framtidstro, at tilliten til regjeringens landbrukspolitikk er på et lavmål, og at den politikken som har vært ført mot landbruket gjennom mange år, er et sosialistisk eksperiment som har bidratt til at den norske bonden er fanget i et nett, et system som det nå er tilnærmet umulig å komme ut av. Da blir det underlig og veldig inkonsekvent at Fremskrittspartiet i samme merknad sier at det er merkelig at landbruksorganisasjonene støtter opp om en slik politikk. Her kan man virkelig si at det snakkes med to tunger. Det er også trist å lese i samme merknad at Fremskrittspartiet definerer bøndene som offentlig ansatte, der kreativitet, satsingsevne og ønske om å ta risiko nærmest er fraværende. Dette er en trasig beskrivelse av norske bønder, og i tillegg vil jeg også si at det er en direkte oppsiktsvekkende beskrivelse av offentlig ansatte. Slik jeg kjenner norske bønder, er det hardt arbeidende og kreative mennesker som er opptatt av å utnytte eiendommene sine på en god måte. I tillegg er norske bønder faktisk ettertraktet som arbeidskraft på grunn av sin allsidige bakgrunn, bl.a. i oljeindustrien. Dette blir bare trist, og jeg håper mange bønder og offentlig ansatte merker seg dette. Samtidig gir man inntrykk av at Fremskrittspartiets landbrukspolitikk er en ønsket politikk hos bøndene. Jeg vet ikke om jeg kan ta det seriøst. Jeg kjenner ingen som ønsker landbruk der markedsbasert konkurranse settes i høysetet. Jeg kjenner bare bønder som grøsser ved tanken. Det har vært fokus på at Norge har dyr mat. Denne avtalen gir en anslått prisøkning på mat i størrelsesorden 0,7 pst. De siste tolv månedene er forbrukerprisene redusert med 0,3 pst., mens de har økt med 1,3 pst. i Sverige og 2,8 pst. i Danmark. Siden starten på den internasjonale råvarekrisen i 2007, har prisveksten i Sverige og Danmark vært nesten dobbelt så høy som i Norge, målt i nasjonal valuta, vel å merke. Og som vi har hørt her i dag, liker vi å sammenlikne oss med disse landene. Jeg skal avslutte som jeg startet. I de siste års jordbruksavtaler har det vært lagt til rette for et inntektsløft for jordbruksbedriftene. Distriktsprofil og strukturprofilen i budsjettstøtten og investeringsvirkemidlene er styrket for å bidra til å nå de målene om et landbruk som vi vil ha over hele landet. Så er det slik at mange av de jordbrukspolitiske virkemidlene har en sterk strukturprofil, til fordel for mindre gårdsbruk. Landbruket spiller en viktig rolle for bosetting og sysselsetting i store deler av dette flotte landet. Målet for denne regjeringen er å opprettholde et levende og mangfoldig landbruk og bærekraftig skogbruk over hele landet. Mange bruk er lagt ned, selv om det har flatet litt ut. Det er det faktisk mange grunner til, og det er bekymringsfullt, men denne regjeringen skal ha og har hatt stort fokus på denne utfordringen. Det vil bli svært krevende framover, det er det ingen som legger skjul på, men jeg er helt sikker på at det er denne regjeringens politikk som skal sikre et landbruk som produserer mat i hele landet.