trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Først vil jeg komme med en stor og viktig innrømmelse: Min samvittighet er viktig for meg i hvert fall, og jeg har god samvittighet. Så i tillegg til at Regjeringen fører en god politikk, er min samvittighet god. Det henger faktisk sammen, i den forstand at vi gjør det vi sa i valgkampen. For det andre: Jeg leser hva f.eks. Arne Strand skriver. Jeg er uenig med han. Jeg mener at det vi nå gjør, nettopp er å videreføre en veldig flott og fin tradisjon i Arbeiderpartiet, nemlig evnen til å omstille, evnen til å skape nytt og evnen til å bygge et partnerskap mellom marked og myndigheter, mellom stat og bedrifter. Og det har vi lyktes med, med fantastiske resultater veldig mange steder i Norge – i Kongsberg, Mo i Rana, Sør-Varanger, det er mange av dem. Jeg vil si det slik: Sånn sett er jeg helt enig med Gro Harlem Brundtland, som hadde gode statssekretærer i lange perioder. Jeg viderefører den politikken og er stolt av det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Regjeringen gjør det den sa den skulle gjøre i valgkampen, både når det gjelder friskoler og når det gjelder eldreomsorg. Vi har sørget for 5,7 milliarder kr ekstra til kommunene. Det betyr en vesentlig styrking av eldreomsorgen i alle landets kommuner sammenliknet med det som ville vært tilfellet med det budsjettforslaget som kom fra regjeringen Bondevik. Det er altså en dramatisk styrking av eldreomsorgen. Vi har fått flere hender inn i eldreomsorgen, flere ansatte og en økt satsing, fordi vi valgte fellesskap framfor skattelette. Det var et helt tydelig budskap i valgkampen, og det står vi ved. Vi har ikke gitt skattelettelser. Vi har tvert imot økt skattene både i forhold til Bondevik-regjeringens forslag og i forhold til nivået i 2005, fordi vi mener det er viktigere med eldreomsorg enn lavere skatt for dem som har mye fra før av. Når det gjelder friskoler, står vi ved det vi sa i Soria Moria-erklæringen, nemlig at det skal gis tillatelse til friskoler bygget på alternativ pedagogikk og alternativt livssyn. Men for å klargjøre de grensene, for å klargjøre de reglene, har vi ment at vi trenger ett år med frys for å få på plass en ny lov. Derfor har vi en midlertidig lov. Grunnen til det er at vi er redd for en dramatisk privatisering, en kommersialisering av skolene i Norge. Den forrige regjeringen godkjente over 5 000 skoleplasser etter at den hadde tapt valget, og la opp til en omfattende privatisering som vi har sett, bl.a. i Sverige, fører til økte sosiale forskjeller. Det vil vi unngå. Derfor stanset vi det og kommer med en ny lov. Den loven vil inneholde bestemmelser som åpner for skoler med alternativ pedagogikk og alternativt livssyn.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Det som er situasjonen, er at de skolene som har fått tillatelse og startet opp, får lov til å fortsette, enten de nå har alternativt livssyn, alternativ pedagogikk eller er det jeg vil kalle mer rene kommersielle private skoler. Alle de får fortsette å drive. Det betyr bl.a. at den usikkerheten elever som har startet på skolene, kunne føle fordi de var redd for at man gjorde noe med skolene, er fjernet, fordi skolene får lov til å fortsette. Så sier vi at vi i forhold til det store antallet private skoler, hvor det store flertallet ikke har en alternativ pedagogikk eller et alternativt livssyn, men som er rene konkurrerende private skoler i den videregående skolen, setter vi nå en frys fordi vi skal ha en ny lov som nettopp åpner for det Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet har vært enige om tradisjonelt, nemlig at vi er imot en privatisering av skoleverket, men for at vi skal ha et mangfold ved å tillate skoler med alternativt livssyn og alternativ pedagogikk. Den loven vil vi fremme i 2007, og da vil vi på nytt kunne gi tillatelser til den type skoler.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
For det første: Når det gjelder egenandelene, reduserte vi dem i forhold til Bondevik-regjeringens forslag. Vi reduserte taket fra 3 500 kr til 2 500 kr for det som kalles tak II. Så det er faktisk slik at vi reduserte egenandelene og forbedret budsjettforslaget på det punktet i forhold til Bondevik-regjeringens forslag. Vi fikk ikke rettet opp alt, men vi rettet opp mye. Tilsvarende er det når det gjelder eldreomsorgen. Det viktigste vi gjør der, er å sørge for at de som skal betale for eldreomsorgen, nemlig kommunene, får vesentlig mer penger. Vi skal også se på muligheten for å styrke utdanningskapasiteten. Det er noen mindre endringer i budsjettet fra 2005 til 2006, men den viktigste og store endringen er det som nå skjer i kommunene, og som gjør dem i stand til å ansette flere, sørge for flere årsverk i kommunene. Og med den forrige regjeringens opplegg, med Høyres opplegg, hadde det vært mange, mange færre ansatte i eldreomsorgen og et dårligere tilbud til de eldre.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg synes det var veldig velvalgte ord å si at «det er mer komplisert», for det er det. Derfor har vi i samråd med all vår juridiske kompetanse kommet til følgende løsning: De som hadde fått tillatelse og hadde startet opp, der elever og lærere hadde basert seg på at dette var et tilbud som var i gang, får lov til å fortsette. For de andre har vi ikke sagt nei, men vi har sagt at der er det frys til vi har fått den permanente loven på plass. Det betyr f.eks. for de skolene som har alternativ pedagogikk og alternativt livssyn, at det blir en utsettelse av oppstart. De som hadde fått tillatelse og hadde startet opp, får drive videre. De som hadde fått tillatelse og ikke hadde startet opp, vil kunne få tillatelse når den nye loven er på plass. Jeg synes det er helt i tråd med det som ble sagt i valgkampen, nemlig at vi skal unngå privatisering, men vi skal si ja til skoler med alternativ pedagogikk og alternativt livssyn. Og det er nettopp det vi har praktisert på en klok, forstandig og juridisk forsvarlig måte.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
For det første er det slik at de som har fått tillatelse og har startet opp, får lov til å fortsette med statlig støtte. For det andre er det slik at vi ikke har sagt at de andre får nei, men vi har sagt at vi trenger en utsettelse på et års tid til vi får lagt fram lovforslaget våren 2007. Da kan vi ta stilling til og rydde opp i det som var problemet, nemlig at man her hadde blandet sammen det jeg vil kalle skoler som bygger på alternativ pedagogikk og alternativt livssyn, eventuelt kunstfagskoler og andre, med skoler som bidrar til privatisering og kommersialisering av det norske skoleverket. Jeg mener det er viktig å bruke det ene året for nettopp å skape et nytt, grundig lovverk som sikrer det vi er opptatt av, å unngå privatisering, men ja til mangfold. Så har vi en unntaksbestemmelse i loven som kan brukes i helt spesielle tilfeller, og som spesielt skal gjelde grendeskoler. Unntaksbestemmelsen skal vi bruke nettopp for å unngå urimelige utslag i året fram til vi får en ny lov på plass. Så man prøver nå å skape et større problem ut av noe som tross alt ikke er et så stort problem. Altså: De skolene som har fått tillatelse, får fortsette. Nye skoler vil få tillatelse, men vi trenger ett års frys, og det skal vi håndtere på en fleksibel måte.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Svaret på det spørsmålet er nei. Vi gikk til valg på noen viktige verdier og noen viktige hovedsaker. Det ene var at vi ønsket en politikk der vi sier ja til fellesskap, nei til skattelette. Det har vi fulgt opp ved at vi nå bruker vesentlig mer av våre samlede ressurser på å ruste opp skolen, på flere lærere, på bedre undervisning, framfor lavere skatt til dem som har mye fra før av, og ved at vi bruker vesentlig mer på hender i eldreomsorgen, og på trygghet og varme i fellesskapsordningene der, istedenfor å dele ut penger til folk som ikke trenger det. Det er det store, viktige veivalget ved dette valget. Her har vi fulgt opp og gjort det vi sa, enten det dreier seg om eldreomsorg, skole eller andre fellesskapsløsninger som f.eks. flere og billigere barnehageplasser. Det er et stort og viktig valg. Jeg tror velgerne har fått med seg den kursendringen, i forhold til hva den forrige regjeringen stod for. Det andre hovedbudskapet var at vi skulle føre en politikk for sosial rettferdighet. Derfor har vi for det første sørget for at de som har mye, betaler mer inn til fellesskapet gjennom kapital- og aksjebeskatning. Det andre vi har sørget for, er at de som har lite, har fått mer gjennom bl.a. å reversere de totalt usosiale kuttene i arbeidsløshetstrygden, som den forrige regjeringen gjennomførte, øke barnetillegget i flere trygdeordninger, og å styrke andre ordninger for dem som har lite fra før av. Og det tredje var at vi skulle føre en politikk for å få arbeid til alle. Derfor har vi lagt til rette for en mer aktiv næringspolitikk, både med statlige virkemidler i forhold til enkeltnæringer, som bl.a. maritime næringer/sjøfolkene, og i forhold til f.eks. investeringer i samferdsel. Så denne regjeringen gjør det den sa i valgkampen. Vi er i ferd med å gjennomføre en politikk for mer fellesskap, økt sosial rettferdighet og mer satsing på arbeid for alle. Og det er jeg faktisk veldig stolt av. Så er det selvsagt slik at i en regjering der det er tre partier, faktisk også når det er en regjering med ett parti, er det debatt om saker – diskusjon om ting. Den debatten bør vi la gå, vi bør ha diskusjon. Så skal Regjeringen konkludere, og da er konklusjonene meget klare.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Når jeg bruker begrepet «vi har lyktes», er det med henvisning til de store omstillingene vi har lyktes med. Og da inkluderer jeg alle som har vært med på de omstillingene. Det er ulike statsråder og ulike regjeringer. Men det er i hvert fall slik at Arbeiderpartiet – og i noen grad også jeg selv – har vært aktiv deltaker i flere av de omstillingene. Det jeg prøver å si, er at det var mye frustrasjon, mye usikkerhet og mye utrygghet i Sør-Varanger, i Kirkenes, i Glomfjord, i Mo i Rana og på Kongsberg da vi nedla tradisjonsrike bedrifter der. Men i dag er det altså slik at vi kan vise til at det er flere i arbeid, mer industrivirksomhet og nye, lønnsomme arbeidsplasser i de samme områdene der vi nedla bedrifter for 10, 20, 30 år siden – eller for ikke så mange år siden. Det er da jeg sier at vi har lyktes med omstillinger. I den grad Sponheim har vært med på det, og det har han helt sikkert, skal han ha mye ære for det …
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
... og den deler vi gjerne med mange. Poenget mitt er ikke i og for seg at noen skal ha ære. Poenget er at vi har fått til den type omstilling, og vi skal få til det både i Årdal, i Skien og andre steder.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Regjeringen og regjeringspartiene gikk til valg både på verdier, løfter og konkrete saker. For oss henger de tingene sammen. Vi har noen verdier. Vi utformer konkrete saker på grunnlag av de verdiene, og så går vi til velgerne og sier: Dette er våre løfter før dette valget. For meg er det tre sider av samme sak. Vi gikk f.eks. til valg på billige barnehageplasser. Barnehageprisene er satt ned. Vi gikk til valg på flere ansatte i eldreomsorgen. Vi øker antall ansatte i eldreomsorgen. Vi gikk til valg på økte bevilgninger til skolene. Vi øker bevilgningene til skolene. Og vi gikk til valg på at vi skulle bygge gasskraftverk. Jeg gleder meg til å være den statsministeren i Norge som klipper snora til det første store, norske gasskraftverket, og det har jeg tenkt å gjøre rundt 2007. Da har vi ikke bare et gasskraftverk som står der, men vi har også et svært renseanlegg ved siden av som renser klimagassen CO2. Begge deler er viktig. Vi trenger kraft for å holde kraftprisene nede og levere kraft til norske husholdninger og norske bedrifter. Så trenger vi å gjøre noe med de store utslippene av klimagassen CO2 som bidrar til å ødelegge klimaet på jorda. Fremskrittspartiet er ikke opptatt av det siste, og det beklager jeg.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Det er mange tiltak som må iverksettes for å avbøte kraftmangelen i deler av Norge, og spesielt i Midt-Norge. Det handler om tiltak for energisparing for å dempe forbruksveksten, og det handler også, selvfølgelig, om tiltak for å skaffe fram ny kraft. Bl.a. derfor satser vi på alternativ energi, vindmøller og bioenergi, men også på gasskraft. Det er jo faktisk slik at det er vi som får i gang byggingen av gasskraftverket på Kårstø, og det var Stoltenberg I-regjeringen som gav tillatelse og konsesjon til bygging av gasskraftverk i Midt-Norge, på Skogn. Det er et veldig stort gasskraftverk, et kraft-/varmeverk som har fått konsesjon. Og det vi egentlig da venter på, er at de som har fått konsesjonen, skal iverksette investeringsbeslutningen som de mente var nær forestående da vi gav dem konsesjon. Så vi ser på alle muligheter, fra gasskraftverk til vindmøller, til energisparing, til bioenergi. Og vi kommer til å fremme tiltak som virker mye mer stimulerende på det enn den avtalen vi kunne oppnådd med Sverige gjennom grønne sertifikater.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Nå skal jeg være ydmyk – og da skal jeg si at det er helt sikkert ting jeg kunne formulert mer presist, mer klart, tatt klare forbehold om osv. gjennom et langt politisk liv, også under valgkampen. Men når det f.eks. gjelder Skien eller Årdal, så vet jeg jo at jeg var i debatter der jeg måtte forklare at jeg ikke garanterte for arbeidsplassene f.eks. i Skien. Jeg var i en lang debatt i NRK Sogn og Fjordane, husker jeg, der jeg nettopp ble kritisert for at jeg ikke ville instruere. For jeg sa jo nettopp der at staten har brukt eiermakt, dvs. den har ikke brukt eiermakt, men den har brukt myndighetsmakt til å pålegge Hydro å stenge disse ovnene. Og det er jo litt rart om staten gjennom Miljøverndepartementet den ene dagen sier at de skal stenge disse ovnene, og den andre dagen snur seg rundt og sier at de skal åpne disse ovnene. Det sa jeg i en debatt i NRK, og derfor har jeg god samvittighet når jeg sier at vi aldri har snakket om å instruere. Men det vi har snakket om, er å omstille, slik at vi får nye arbeidsplasser i Årdal. Ja – generelt er det helt sikkert ting jeg kunne gjort bedre, men jeg har også tatt viktige forbehold i debattene under valgkampen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Regjeringen er for grønne sertifikater. Regjeringen har søkt å få til en avtale med Sverige om bruk av grønne sertifikater, men Regjeringen er ikke for grønne sertifikater for enhver pris, hvis det på en urimelig måte både går ut over satsingen på fornybar energi i Norge og går ut over norske forbrukere i form av urimelig høye påslag i strømprisen. Det jeg er helt sikker på, er at vi kommer til å legge fram forslag om bl.a. direkte statlig tilskudd til vindmøller, til bioenergi og til småkraftverk. Det kommer til å gi vesentlig større gevinst for miljøet enn det forslaget om grønne sertifikater som vi kunne ha blitt enige med Sverige om. Det skyldes at fordelen med grønne sertifikater er at det er en markedsbasert ordning. Ulempen er at når vi gjør det samme i Sverige og i Norge, hvis man tenker seg at vi f.eks. hadde lik forpliktelse begge to, ville norske forbrukere ha betalt omtrent dobbelt så mye som svenske forbrukere. Vi ville ha finansiert mye ny investering i Sverige og lite ny investering i Norge, fordi avtalen var for ubalansert. Det som er poenget, er at vi ønsker å bruke mer penger på fornybar energi i Norge. Mindre av de pengene skal gå til å finansiere investeringsprosjekter i Sverige. Da kan vi få mer miljø for mindre økning i strømprisen. Det rare er at det Fremskrittspartiet går inn for, er en vesentlig økning i strømprisen, uten påviselig miljøeffekt i Norge. De går inn for at vi skal undertegne en avtale med Sverige som helt åpenbart er ubalansert. Vi er opptatt både av miljø og av at strømprisen ikke blir for høy. Derfor avviser vi forslaget fra Fremskrittspartiet om å øke strømprisen i Norge for å finansiere investeringer i Sverige. Det er dårlig miljøpolitikk. Det er dårlig næringspolitikk. Det er dårlig forbrukerpolitikk.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Først: Vi ønsker grønne sertifikater, men ikke dårlige grønne sertifikater. Vi oppnådde ikke en god avtale med Sverige. Derfor sa vi nei til avtalen. Derfor skal vi isteden bruke pengene på målrettede tiltak i Norge. For det andre: Poenget med grønne sertifikater er å øke strømprisen. Hvis representanten ikke har forstått det, må vi tenke oss om. Poenget her er at grønne sertifikater er et påslag i strømprisen. Det er jo derfor vi utsteder. Først må vi betale 25 øre for strømmen, og så må vi betale f.eks. 15 øre for grønne sertifikater. Det blir 40 øre. Poenget er at da er det et påslag, og det påslaget går til produsentene av vindmøller, av bioenergi osv. Det er fint, men det er fint om det da går til produsentene av vindmøller og av bioenergi i Norge, ikke i Sverige. Da må forholdet mellom den svenske forpliktelsen og den norske forpliktelsen være rimelig. Det svenske forslaget var etter vår vurdering urimelig. Norske forbrukere ville ha betalt dobbelt så mye som svenske forbrukere hvis vi hadde hatt lik forpliktelse, for det er omtrent dobbelt så mange husholdninger i Sverige som i Norge. Det er det opplegget vi avviste. Det ville ha ført til en urimelig økning i norske strømpriser og liten miljøgevinst. Vi kommer til å få større miljøgevinst med lavere strømpriser enn det Fremskrittspartiets forslag ville ha gitt. Det er det Arbeiderpartiet og de to andre regjeringspartiene går inn for.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
I Soria Moria-erklæringen gikk vi inn for grønne sertifikater. Regjeringen har gått inn for grønne sertifikater. Men vi sa også tydelig i Soria Moria-erklæringen at hvis vi ikke får gjennomført dette etter forutsetningene, vil vi komme med andre virkemidler. Det vil Regjeringen gjøre. Vi vil ikke gå inn for enhver avtale med Sverige. Den avtalen vi kunne ha oppnådd med Sverige, ville ha vært dårlig for norske forbrukere og for miljøet. Den ville ha gitt oss mindre miljøgevinst enn vårt alternativ, som vi kommer til å legge fram om ikke så veldig lenge. Det handler om å gi direkte støtte. Når det gjelder Södra Cell, er det slik at grønne sertifikater utstedes for ny fornybar energi. Det høringsforslaget den forrige regjeringen sendte ut, satte skjæringsdatoen til 1. januar 2004. Anlegget til Södra Cell er bygget før det. Södra Cell ville ikke ha fått en krone, ikke et øre, med Bondevik-regjeringens forslag om grønne sertifikater. Det er litt pussig å høre at grønne sertifikater vil være avgjørende for Södra Cell, når forslaget fra Bondevik-regjeringen ikke ville ha gitt dem noe som helst. Det vi kan tilby dem, er direkte statlig støtte til biokraftanlegg. Det fikk de med det forrige regimet, og de kommer til å få det med vårt regime. Grønne sertifikater ville ikke ha gitt Södra Cell noe som helst.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg gjentar: Vi er for grønne sertifikater. Vi har forhandlet om grønne sertifikater, men det tilbudet vi fikk fra Sverige, var etter vår vurdering altfor dårlig, både for miljøet – det blir mindre vindkraft, mindre miljøvennlig energi i Norge med det opplegget enn uten – og for norske forbrukere, for man ser for seg omtrent lik betalingsforpliktelse. Det er omtrent dobbelt så mange svensker som nordmenn. Det betyr omtrent dobbelt så høyt prispåslag for norske husholdninger som for svenske husholdninger. Jeg kan godt skrive ned det regnestykket, men det er et forholdsvis enkelt regnestykke. Vi skal gi dokumentasjon. Det vi ikke kan gjøre, er å gå inn i alle detaljene som gjelder forhandlinger med en annen stat. Men jeg kan i hvert fall dokumentere at et opplegg som hadde innebåret noe i nærheten av lik betalingsforpliktelse, hadde vært et urimelig opplegg både for Norge, for miljøet og for norske husholdninger. Vi kommer til å legge fram andre forslag, som kommer til å gi mer miljøvennlig energi enn det forslaget det ser ut til at representanten Kvassheim går inn for. Problemet er at i høringsforslagene fra Bondevik-regjeringen stod det ikke ett eneste tall, så vi vet strengt tatt ikke hva Bondevik-regjeringen var for. De torde ikke å tallfeste dette, for da ville man lett ha sett problemene som er forbundet med disse grønne sertifikatene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
For det første er det slik at det er en ny næringspolitikk som nå føres, både fordi det føres en mye mer aktiv næringspolitikk og fordi vi gjør det vi sa i valgkampen, nemlig at vi skulle styrke de statlige virkemidlene. Den samlede statlige innsatsen er økt. Det er noen omprioriteringer, men de samlede rammene er økt, både på Næringsdepartementets budsjett og på Kommunaldepartementets budsjett til regional næringsutvikling og til regional omstilling. Økningene er 120 mill. kr bare på Kommunaldepartementets budsjett og 70 mill. kr på Næringsdepartementets budsjett, noe som bl.a. gir oss mulighet til å gjeninnføre ordningene for sjøfolk som Høyre var for i opposisjon, men mot i posisjon. Det er riktig at det er noen kutt. Men påplusningene er mye større enn kuttene, slik at den samlede innsatsen både på Næringsdepartementets og Kommunaldepartementets områder er påplusninger og en mer aktiv næringspolitikk. Vi har også vist aktivt eierskap, både når det gjelder det ansvaret vi tar i forhold til BaneTele for å sørge for at de får en industriell partner, i forhold til Nammo, hvor staten har kjøpt seg opp, og i forhold til f.eks. utbyttepolitikken i enkelte statlige selskaper. Vi har investert en halv milliard ekstra i veier og samferdsel, bl.a. fordi vi mener det også er et viktig næringspolitisk tiltak. Så har vi gått inn mye mer aktivt på de områdene som er utsatt, som Årdal og Skien, med pakker og tiltak. Det er faktisk litt uklart for meg hva Høyre mener om det, for den ene dagen sier Høyre at de er like mye for Årdal-pakken som Arbeiderpartiet var i 2003, og den andre dagen gjør de nærmest narr av at vi har en pakke til Årdal. Når det gjelder lønnspolitikken: Ja, vi har retningslinjer. Ja, vi er beredt til å gå igjennom dem på nytt og se på om vi kan gjøre noe med dem. Og mer enn det: Vi vurderer også i Regjeringen – i tråd med hva vi sa i opposisjon – retningslinjer for fastsettelse av lederlønninger også i private selskaper. Vi vil se på hvordan lov om allmennaksjeselskaper kan skjerpes slik at generalforsamlingen får mer direkte beslutningsmyndighet over lederlønninger, eller – kanskje viktigere enn lederlønninger – over opsjoner og aksjebaserte avlønningssystemer, som er helt urimelige i mange selskaper.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Mitt poeng var at det var litt uklart hva som var den forrige regjeringens næringspolitikk, fordi man hadde en retorikk og en politikk der man bygde ned de statlige virkemidlene gjennom lang tid. Så i august 2005 bestemte næringsministeren seg for å endre retorikk og være tilhenger av virkemidler, som de statlige virkemidlene Innovasjon Norge og SIVA, som man hadde kuttet gjennom mange år. Men det avgjørende er tross alt ikke hva Høyre har måttet mene om ulike ting gjennom ulike tider. Det avgjørende er at det nå føres en politikk der vi satser både på den store næringspolitikken – på rammevilkår, på samferdsel, på forskning, på innovasjon, på nyetableringer – og på den mer målrettede næringspolitikken, som sikter seg inn mot de samfunnene som har omstillingsproblemer. Jeg kan gjerne også dele æren med Høyre, jeg, for omstillingen i Sør-Varanger, i Mo i Rana, i Glomfjord og andre steder. Jeg tror ikke det avgjørende for alle dem som bor på disse stedene, akkurat er hvilke politikere som har mest ære. Det avgjørende er at vi skal lykkes på nytt – i Årdal, i Skien og andre steder – med vellykkede omstillinger, som vi har mange gode eksempler på i Norge.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Det er et samlet storting som har ønsket seg grønne sertifikater, og det står også i Soria Moria-erklæringen. Men et samlet storting har ikke sagt noe når det gjelder ambisjonsnivået, eller når det gjelder omfanget av betalingsforpliktelsene og derved om påslaget på strømprisen. Derfor er det ikke mulig å være helt sikker på hva Stortinget – verken hva Arbeiderpartiet i Stortinget eller hva andre partier i Stortinget – har ment, fordi man ikke har ønsket å tallfeste dette. Og det er når tallfestingen skal skje, at vi faktisk ser hvor mye strømprisen skal øke, og vi ser hvordan fordelingen vil skje når det gjelder investeringer i Norge og investeringer i Sverige. Så jeg gjentar: Vi er for grønne sertifikater, vi har jobbet for grønne sertifikater, men vi mener at når det gjelder de tallene vi diskuterte med Sverige, var forskjellene for store. Derfor satser vi isteden på andre virkemidler, som lavere strømpris og bedre miljø i Norge. Ja, jeg har engasjert meg i saken. Det er noen regnestykker som er veldig enkle, andre er veldig kompliserte. Vi skal søke å bidra til mest mulig klarhet i både de kompliserte og de enkle regnestykkene, og de baserer seg selvsagt på kompliserte forutsetninger. Ja, jeg har snakket med Göran Persson, fordi vi ønsket å få til grønne sertifikater. Og det er full enighet om det i Regjeringen. Men vi er ikke interessert i et system for grønne sertifikater som fører til en urimelig økning i strømprisene. Og det er pussig å høre fra Fremskrittspartiet at jeg har vært villig til å øke strømprisen for lite. For det er det de egentlig ber om, at jeg skal gå til Göran Persson og si: Jeg vil gjerne øke strømprisene mye i Norge og gi pengene til svenske forbrukere. Det synes jeg er rart.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
La meg gjøre det helt klart at hele regjeringen – alle statsrådene, alle statssekretærene, alle rådgiverne og alle andre i regjeringspartiene – mener 1. at ledere i statlige bedrifter bør vise moderasjon2. at vi bør ha regningslinjer som sikrer det3. at de retningslinjene vi har, skal vi gå gjennom, for å se på om de bør skjerpes4. at vi ikke bare skal være opptatt av lønnsmoderasjon i statlige bedrifter, men at vi også skal være opptatt av det i private bedrifter – enten de er private i betydningen Hydro, altså statlig medeierskap, eller de er helprivate Derfor går vi gjennom lov om allmennaksjeselskaper, for å se på mulighetene for – mer enn det, faktisk, vi arbeider med forslag til – hvordan vi kan pålegge at generalforsamlingen skal fastsette retningslinjer for godtgjørelse til toppledere. Og da tenker jeg ikke bare på lønn, for det er ikke lønn som er hovedutfordringen, men på de aksjebaserte avlønningssystemene, de såkalte opsjonene. Dem må vi gjøre noe med. Hele regjeringen mener at det må vi gjøre noe med, og hele regjeringen kommer til å fremme forslag om det. Da kan vi her i Stortinget diskutere gode ordninger for styring, samfunnsmessig styring, sosial utjevning og moderasjon i alle norske selskaper.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-03-01:
I valgkampen kom de rød-grønne partiene med mange utspill og løfter om at de skulle redde nedleggingstruede arbeidsplasser. Man besøkte bedrift etter bedrift, fagforening etter fagforening. Man besøkte Årdal, Høyanger, Union i Skien, Rjukan og Telenor Opplysningen. Man lovte en ny politikk, og at arbeidsplassene skulle reddes. De skulle ikke omstilles eller få nedleggingsbistand. Arbeidsplassene skulle reddes. Et eksempel er Øystein Djupedal på NRKs folkemøte på Union Scene i Drammen i valgkampen. Der sa han, ikke særlig snaut: Hvis det er slik at Norske Skog som er bygget opp på norsk svette, norsk kapital, norsk trevirke og norsk kraft, ikke er liv laga, må staten simpelthen gå til ledelsen og si: Dette finner vi oss ikke i. Norske Skog skal videreføre produksjonen her. Ellers må vi sørge for at de selger til noen andre eller viderefører produksjonen. Historien kjenner vi. De rød-grønne lovte én ting i valgkampen. De gjør en annen ting i regjering. I dag stopper den siste maskinen på Union papirfabrikk. Forstår statsministeren at de ansatte, deres familier, lokalmiljøet og fagforeningen er skuffet over denne politikken?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-03-01:
Jeg vil stille nærings- og handelsministeren følgende spørsmål: «I Dagsavisen 23. februar 2006 sier statsråden at Regjeringen skal sørge for at Hydro tar samfunnsansvar. På hvilken måte definerer Regjeringen at et selskap tar samfunnsansvar, og på hvilken måte skal Regjeringen konkret sørge for at Hydro tar samfunnsansvar i Årdal?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-03-01:
Jeg vil takke for svaret og si meg enig i mye av det som er sagt av generell karakter om dette med samfunnsansvar. Statsråden var også inne på at samfunnsansvar også kan ha elementer i forhold til miljøvern, og i samme oppslag i Dagsavisen 23. februar sier statsråden at han har bedt Norsk Hydro om å vurdere å søke på nytt om utsettelse av stengning av disse Søderberg-ovnene, og at han ikke vil bli lei seg hvis det kommer en slik søknad. Men SFT sa allerede i år 2000 at man må stenge disse ovnene, og regjeringen Stoltenberg I gav avslag på anken fra Norsk Hydro den gang. Mener Regjeringen at det vil være å ta samfunnsansvar fra Norsk Hydros side å fortsette å bruke disse Søderberg-ovnene?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-03-01:
Jeg fikk av oppslaget inntrykk av at statsråden hadde en oppfatning når det gjaldt det spørsmålet, i og med at han hadde bedt om en slik søknad. Men jeg vil komme inn på en annen sak som også handler om samfunnsansvar i forbindelse med nedleggelse av arbeidsplasser, som har vært et sentralt tema i dag. I Skien har Norske Skog ifølge Aftenposten i dag nå fått beholde en kraftkontrakt som har en verdi på 100 mill. kr over fem år, og disse 100 millionene ville jo ellers ha tilfalt fellesskapet og statskassen og kunne ha blitt brukt til f.eks. en mer aktiv næringspolitikk, som vi ikke har sett mye av etter regjeringsskiftet. Som motytelse for disse 100 millionene i kraftsubsidier har Norske Skog gått med på å bruke 30 mill. kr til et lokalt næringsfond, og dette sier statsråden i Aftenposten i dag at alle vil tjene på. Men mener virkelig næringsministeren at alle tjener på at staten gir 100 mill. kr i subsidier i bytte mot 30 mill. kr i et næringsfond, og er det å ta samfunnsansvar å få 100 mill. kr for å gi 30 mill. kr?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
I går kveld var eg på kino. Eg såg filmen om Jens Stoltenberg, og det angrar eg ikkje på. I filmen kom noverande statsminister svevande inn over Årdal, rett nok i sjøfly, men han stod likevel fram som industrisamfunnets redningsmann. For kort tid sidan var næringsministeren på besøk i same Årdal, og då vart det nedtur. For medan Stoltenberg nærast kom som ein redningsmann ovanfrå, minte næringsministerens besøk om ein brannmann som kjem for seint til ettersløkking. I spontanspørjetimen for kort tid sidan vart næringsministeren utfordra på konkretisering av og innhaldet i den såkalla aktive næringspolitikken til Regjeringa. Men den avklaringa kom ikkje, snarare tvert imot. Næringsministeren har nemnt etablering av offentlege arbeidsplassar i Årdal. Eg håpar at regjeringssjefen kan konkretisera kva slags offentlege arbeidsplassar dette dreiar seg om, sett på bakgrunn av at Arbeidarpartiet i valkampen stod fram som ein garantist for at ikkje éin statleg arbeidsplass skulle flyttast ut frå Oslo.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Hovudinntrykket i denne spontanspørjetimen er ei regjering som seier éin ting og gjer noko anna. Men når det berre går få dagar frå tidspunktet då finansministeren krev lønsmoderasjon for statlege toppleiarar, til dette vert tilbakevist av næringsministeren, gjev det faktisk inntrykk av ei regjering som seier noko, og som seier noko anna. Dette er forvirrande for oss politikarar – det kan vi nok leva med – men dette er òg forvirrande for næringslivet, spesielt for dei bedriftene der staten er inne som eigar. Ser statsministeren at ein slik dobbeltkommunikasjon er ein veldig dårleg eigarskapspolitikk? Dette framstår iallfall som ei merkeleg konkretisering av ein aktiv næringspolitikk.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-03-01:
Jeg tror jeg kommer til å prioritere «Gymnaslærer Pedersen» framfor statsminister Stoltenberg på fritiden min! Det svaret Stoltenberg nå gav om næringspolitikk, kunne helt sikkert næringsminister Stoltenberg også gitt for en del år siden, og det kunne alle næringsministere i Bondevik I- og II- regjeringene ha gitt, nemlig at næringspolitikk er en mosaikk med en grunntone av innovasjon og nye bedrifter, og framfor alt økonomisk politikk, lav rente – alt dette som må være grunnelementet i økonomi og næringspolitikk. Problemet er at Stoltenberg, hans parti og hans partnere i Regjeringen i valgkampen kommuniserte noe helt annet. Stoltenberg er en smart nok politiker til å helgardere det han sier, men det ble kommunisert en annen næringspolitikk, en mer gammeldags industripolitikk, som en valgforsker sier i dag. Hans medpolitikere kommuniserte nok dette mer direkte. Ser ikke Stoltenberg at det for mange velgere der ute er grunnlag for å føle seg sveket i denne situasjonen?
Lars Sponheim (Venstre), 2006-03-01:
I valgkampen fikk vi stadig høre fra Jens Stoltenberg at bare det ble et nytt flertall i norsk politikk, så skulle vi få forutsigbarhet og et entydig standpunkt fra en regjering med et klart flertall bak seg. Etter 133 dager med regjeringsmakt er det to ting som er åpenbare når det gjelder dagens flertallsstyre. For det første er det et flertall av saker der regjeringspartiene og Regjeringen lovet én ting og gjør noe annet. Det viser denne spørretimen så langt, og det er bare å lese dagens aviser. Det går på miljøpolitikk, det handler om næringspolitikk, og det handler om utdannings- og forskningspolitikk – for å ta tre områder som er viktige for Venstre. Men det er også åpenbart at det er et flertall av saker der regjeringspartiene er innbyrdes uenige. Det er bare å ta et kjapt blikk på dagens og gårsdagens aviser: Regjeringspartiene er internt uenige om styring av selskaper hvor staten er en stor eier, etablering av dørfabrikk i Årdal, stemmerettsalder ved valg, vern av Trillemarka, lederløn-ninger, grønne sertifikater og slamdumping i Oslofjorden. Og på toppen av det hele ber altså SVs leder, finansministeren, miljøbevegelsen legge press på egen regjering for å få petroleumsfrie soner – stikk i strid med det statsministerens parti mener. Vi husker alle det berømte pressestuntet på Huk i høst, der partilederne fra de tre regjeringspartiene stod fram og påstod at her skulle det handles – ikke forhandles. For mange av oss er det åpenbart at det er det motsatte som skjer. En kunne bruke følgende sitat: Hvis det jeg har sagt, virker krystallklart for deg, må du ha misforstått. Dette sitatet, fra den tidligere amerikanske sentralbanksjefen Alan Greenspan, kunne like gjerne kommet fra statsministeren i selverkjennelsens lys over flertallsregjeringens manglende evne til å gjøre ord om til handling. Misforstod velgerne Stoltenbergs krystallklare budskap om nytt flertall?
Lars Sponheim (Venstre), 2006-03-01:
Det er åpenbart at en samlet opposisjon ser noe som statsministeren ikke ser. Det er mye som tyder på at det i hans egne rekker er folk som ser noe han selv ikke ser. En kan bare lese og følge med i mediene: Aviser de siste dagene domineres av kritikk av en regjering som sa én ting, gjør noe annet – en regjering som hadde en retorikk som er annerledes enn det som synes å være politikken. Det har blitt et poeng i denne spontanspørretimen så langt at statsministeren selv sier at han mente det samme som opposisjonsleder som det han mener som statsminister. Det kanskje mest gjennomgående begrepet har vært: Vi har lyktes etter 133 dager – uten å si at det har vært en annen regjering før som nok er mer del av dette store «vi»-et. Det er, synes jeg, kanskje på tide at opposisjonsleder Stoltenberg ikke opptrer som statsminister i denne salen, og kanskje opptrer litt mindre bråkjekt i en slik situasjon – eller?
Lars Sponheim (Venstre), 2006-03-01:
Jeg takker for det.
Erna Solberg (Høyre), 2006-03-01:
Jeg har lyst til å si at jeg er enig med statsministeren i at veldig mye går bra i Norge. Det har aldri før vært så mange i jobb. Den stigende arbeidsledigheten vi så under Stoltenberg I-regjeringen, ble i løpet av forrige regjeringsperiode snudd, slik at vi nå har synkende arbeidsledighet. Vi har færre sosialklienter. Vi har færre med betalingsproblemer. For veldig mange går det godt. Mye av det positive skyldes at vi har et kompetent næringsliv. Vi har bedrifter som skaper arbeidsplasser og verdier. Derfor klarer vi også å få mer velferd for tiden. Men på tross av dette gikk Stoltenberg til valg på en ny næringspolitikk. Ønsket om å bli statsminister var åpenbart så sterkt at man ukritisk lovte mye, sannsynligvis mye mer enn man kan holde. Når det gjelder to av de 155 punktene, som var det eneste man sa om fellesskapet mellom de rød-grønne partiene før valget, la man fram løfter i valgkampen. Disse punktene dreier seg om at man skal øke forskningsavdelingen – minst til OECD-nivå – og øke støtten til næringsutvikling gjennom Innovasjon Norge, SIVA og de regionale utviklingsmidlene, og statsministeren har bekreftet at det er viktig. Men da man la frem sin revidering av budsjettet i år, kuttet Regjeringen 95 mill. kr i næringsrettet forskning, bl.a. til Innovasjon Norge og SIVA, og man kuttet 25 milliarder kr til Forskningsfondet. Det betyr at vi faktisk hørte hva man sa i valgkampen, men vi ser også at de gjør noe helt annet når de nå har fått regjeringsmakt. En av forskjellene mellom Arbeiderpartiet og Høyre er at Arbeiderpartiet diskuterer hvordan de kan nekte bedrifter å kutte. I Høyre diskuterer vi hvordan vi kan friste bedrifter til å satse. Mitt spørsmål til statsministeren er om forvirringen som vi nå ser om Regjeringens næringspolitikk, og om Regjeringens forhold til styrer i norske bedrifter, skyldes bevisste forsøk på dobbeltkommunikasjon, eller skyldes det at ikke alle har fått med seg at Arbeiderpartiet har snudd 180 grader i næringspolitikken siden valgkampen?
Erna Solberg (Høyre), 2006-03-01:
Jens Stoltenberg er en god historieforteller. Nå fortalte han en historie som han kanskje bør sjekke mot virkeligheten. Den forrige regjeringen skrev aldri noe om nøytral næringspolitikk i noe dokument til Stortinget. Den siste regjeringen som har skrevet om nøytral næringspolitikk til Stortinget, er regjeringen Stoltenberg I – den regjeringen Jens Stoltenberg selv ledet. Det er altså Jens Stoltenberg som tidligere har vært forsvarer av den nøytrale næringspolitikken som sådan. Men jeg har registrert at mesteparten av det som nå sies om aktiv stat, er blitt til utrolig mye aktiv prat fra Jens Stoltenberg. Finansministeren har nettopp sagt at det å sitte i regjering er som å sitte i Big Brother-huset i full flombelysning. Og det er det, for nå blir man sett i kortene på den retorikken man hadde. Jeg har ett konkret spørsmål, fordi Stoltenberg nettopp nevnte at han var enig med næringsminister Stoltenberg i næringspolitikken: Er han enig med næringsminister Eriksen i sin egen regjering når han sier at det som skjer i Meråker – som kanskje er det mest ensidige industristedet – ikke er en sak for han eller for Regjeringen? Er det faktisk Regjeringens politikk? Der står man nå overfor mye større omstillinger, og i den saken vises det altså en utrolig passivitet fra den nåværende regjering.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
Regjeringen har nå vasket sin dårlige samvittighet overfor Union ved å levere ut 55 mill. kr. Jeg registrerer at Meråker ikke er i samme situasjon, og det er vel fordi denne regjeringen ikke drev valgkamp og lovte seg bort i Meråker. Men denne regjeringen gjorde en masse ting i valgkampen. Blant annet reiste Øystein Djupedal rundt fra bedrift til bedrift over det ganske land og lovte ganske bastant at avskrivningssatsene skulle bedres. Dette hadde også regjeringen Stoltenberg muligheter til, for dette lå jo i det opprinnelige budsjettet fra Bondevik. Men det første regjeringen til Stoltenberg gjør, er å gå bort fra dette. Det er jo en budsjettprosess at man kan legge en ny næringspolitikk. Her hadde regjeringen Stoltenberg muligheter både i forhold til det som går på avskrivningssatser, forskning og infrastruktur, men mistet da sitt engasjement når det gjaldt å satse på eksisterende næringsliv og trygge norske arbeidsplasser. Nå er de altså i en situasjon der de må reparere med friske, nye midler for å skape omstilling, som de kaller det.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Det er vel ikke helt underordnet om landet har en statsminister som kan ha god samvittighet i forhold til hva han sa og gav inntrykk av i valgkampen, og hva han faktisk gjør i posisjon. Det synes i hvert fall jeg for min del er ganske avgjørende. Nå skjønner jeg at statsminister Stoltenberg forsikrer oss om at han er enig med opposisjonsleder Stoltenberg, og at han ikke tar opposisjonens kritikk ad notam i forhold til at han gav et inntrykk i valgkampen som ikke innfris nå. Men det er jo andre enn opposisjonen som mener dette. Arne Strand skrev i Dagsavisen på søndag: «Årdal-saken dreier seg om et bygdesamfunns kamp for å overleve og om Aps industripolitiske sjel. Saken dreier seg også om den rødgrønne regjeringens troverdighet. Jeg har aldri opplevd at en regjering har løpt fra valgløftene slik denne regjeringen er i ferd med. Det nærmeste må være president Bush den eldre som gikk til valg på slagordet «Read my lips; no more taxes». Han økte skattene – og tapte neste valg.» Opplever statsministeren det slik at han har et problem overfor opinionen og overfor sentrale kommentatorer, som faktisk er sympatiserende med denne regjeringen?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Vi har etter hvert, også her i dag, fått mange eksempler på at vi har en regjering som sier én ting og gjør noe annet. I en TV-debatt som Jens Stoltenberg og jeg deltok i før valget, sa han at det ikke skulle gis en krone i skattelette før det skinte av eldreomsorgen. Man skal ha 10 000 nye hender inn i eldreomsorgen, men så kutter altså Regjeringen, i sitt første budsjett, i utdanningen av sykepleiere bare fordi de utdannes ved private høyskoler. I Aftenposten 19. juni 2005 sa arbeiderpartilederen at en rød-grønn regjering ikke vil trekke tilbake tillatelser som er gitt til å opprette friskoler. Nå er det varslet at Regjeringen vil legge fram en hastelov for å stanse allerede godkjente friskoler, også dem som er godkjent på religiøst og pedagogisk grunnlag. Hele 40 skoler får nå beskjed om at staten har ombestemt seg. Stoltenberg sier én ting, gjør noe annet. I spørretimen 9. november i fjor svarte statsministeren slik på et spørsmål fra meg om friskoler: «Denne regjeringen har bl.a. gjort det helt klart at en fortsatt ønsker å åpne for, legge til rette for, skoler som har et alternativt pedagogisk eller religiøst grunnlag.» Gjennom hasteloven vil ingen nye religiøse eller pedagogisk alternative skoler bli godkjent før tidligst i 2008. Regjeringen sier én ting, gjør noe annet. I loven som legges fram, vil det etter min mening bli gjort et riktig unntak for godkjente grendeskoler. Men ut fra hva statsministeren tidligere har sagt, er det både uforståelig og urimelig at Regjeringen ikke gir det samme unntaket for skoler som er alternativer til de offentlige, enten av religiøs eller pedagogisk art. Det var jo nettopp de skolene statsministeren tidligere har gått inn for å skjerme, både før, under og etter valgkampen og i Soria Moria-erklæringen. Spørsmålet er: Vil Regjeringen, når den midlertidige loven legges fram, utvide unntaket slik at også alternative skoler av religiøs eller pedagogisk art fortsatt vil kunne godkjennes, slik at vi i hvert fall på dette punkt kan se en regjering som lar handling følge ord?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Statsministeren snakker her forbi spørsmålet. Spørsmålet gjaldt de skolene som har et alternativt pedagogisk eller religiøst grunnlag som statsministeren personlig har sagt at Regjeringen vil sikre. Det statsministeren og Regjeringen nå forbereder, er en lov som vil sette denne retten ut av kraft i et par år. Det er som å si at vi er for menneskerettighetene, men de nærmeste par årene vil vi ikke følge dem. Dette gjelder faktisk noen grunnleggende menneskerettigheter i et demokrati. Det gjelder foreldreretten, det gjelder retten til å velge en skole som er alternativ til det offentlige. Spørsmålet mitt, som jeg gjentar til statsministeren, er: Vil man i den midlertidige loven utvide unntaket for grendeskoler, som er vel og bra, til også å gjelde de skoler som virkelig er alternativer til det offentlige tilbudet, slik statsministeren har sagt her i stortingssalen og i valgkampen?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
En av de viktigste forutsetningene for å at man skal få eldreomsorgen til å skinne – slik statsministeren selv har uttrykt det – er at vi har fagfolk på plass, nok personer som er utdannet til å ta de jobbene som det er behov for i pleie- og omsorgssektoren. Da står det ikke til troende når denne regjeringen bl.a. sørget for å redusere bevilgningene til private høyskoler, som også står for utdannelse av sykepleiere. Da blir jo det litt underlig når man sier at målsettingen er 10 000 nye årsverk. Man snakker faktisk ikke om stillinger, men om 10 000 nye årsverk. Spørsmålet mitt til statsministeren er som følger: Hvordan skal man klare å få til dette antallet årsverk når man samtidig rammer private høyskoler som utdanner sykepleiere? Da vil jo antallet nyutdannede gå ned! Er dette like troverdig som når man i Soria Moria-erklæringen skriver at man skal redusere egenandelene og holde dem på et lavt nivå, samtidig som man innfører en ny egenandel på fysioterapi på 50 kr, slik denne regjeringen har gjort?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-03-01:
Statsministeren svarte ikke på hovedspørsmålet fra Dagfinn Høybråten, men han svarte da Dagsavisen spurte den 8. april 2005. Avisen skriver: «Men skolene som allerede er gitt tillatelse til å drive, og de som sannsynligvis får tillatelse før valget og et eventuelt regjeringsskifte, må Ap-lederen finne seg i å leve med.» Til det svarte han: «Det er mer komplisert, fordi loven setter begrensninger i forhold til å gi bestemmelser tilbakevirkende kraft.» Statsministeren gjentok dette da Aftenposten spurte den 19. juni 2005: «Ap.-lederen sier at en rød-grønn regjering ikke vil trekke tilbake tillatelse som er gitt.» Jens Stoltenberg sa én ting før valget og gjør det stikk motsatte så fort han kommer i regjering. Forstår statsministeren at de skolene, elevene, lærerne og ildsjelene bak de 40 skolene som nå har fått startstopp, føler seg lurt? Hvordan er det som nå skjer å forstå, sett i lys av det statsministeren selv sa til Dagsavisen den 8. april 2005 og til Aftenposten den 19. juni 2005?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-03-01:
«Kan statsråden redegjøre for størrelsen på de samlede bevilgninger til forskning og nyskaping over statsbudsjettet for 2006, inkludert avsetningen til Fondet for forskning og nyskaping, etter opplegget i St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 for 2005-2006, sammenliknet med de tilsvarende størrelser i budsjettforslaget fra regjeringen Bondevik II i St.prp. nr. 1 for 2005-2006?»
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-03-01:
Jeg er glad for at statsråden nå går tilbake på det han sa i spørretimen for to uker siden, da han mente at den regjeringa som nå sitter, «har lagt fram det mest ambisiøse budsjettet for forskning som noen regjering noensinne har gjort». Statsråden innrømmer nå at det er til dels store kutt i næringsrettet forskning, og han innrømmer også at kuttet i Forskningsfondet på 25 milliarder kr av fondskapitalen innebærer at det blir mindre penger til forskning i 2006 og i 2007. Forskningsbevilgninger er alltid utsatt, for de står ikke øverst på den kortsiktige politiske dagsordenen, og de gir ikke umiddelbar gevinst. Spørsmålet er da hvordan man kan få til en optimal utnyttelse av økte forskningsmidler. Det krever forutsigbarhet, det krever lang planleggingshorisont, og poenget med å øke fondskapitalen i Forskningsfondet med hele 39 milliarder kr var nettopp å gi den langsiktigheten og forutsigbarheten. Spørsmålet nå, når kuttet faktisk er der, er hvordan Regjeringa vil håndtere en slik forutsigbarhet, og hvordan vi kan være sikre på at forskningen også i 2007 og årene framover får gode rammer.