trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Representanten Gløtvold setter søkelyset på en veldig viktig, og en voksende, gruppe, som representerer en utfordring for både helsetjenesten og pleie- og omsorgstjenesten, som sosialministeren har ansvaret for. Jeg tror at vi må angripe dette langs to veier. For det første må vi styrke kompetansen – det har med forskning og utvikling å gjøre – når det gjelder geriatri, alderspsykiatri osv., men også kompetansen i det utøvende ledd i forhold til det representanten Gløtvold pekte på, når det gjelder håndtering og administrering av medisiner. For det andre må vi angripe det systemmessige. Vi trenger i dag en bedre samhandling mellom de ulike leddene i helsetjenesten enn det vi har. Vi har gjennomført en fastlegereform som har vært meget vellykket. Den fungerer etter evalueringen veldig bra og til brukernes tilfredshet. Vi har gjennomført en sykehusreform der vi fortsatt har store utfordringer med hensyn til gjennomføringen, og der vi skal foreslå en evaluering og en justering på de punktene hvor det måtte være grunnlag for det. Men når de to reformene er på plass, ser jeg for meg at den neste generasjon av helsereform vil gå på samhandlingen, samspillet, helheten mellom førstelinjen og andrelinjen, til beste for de pasientene som både hyppig og med store utfordringer passerer disse ansvarsgrensene. Vi ser gode resultater av forsøk på en helhetlig tilnærming, bl.a. i Trondheim, hvor helseforetakene og kommunen samarbeider om intermediære avdelinger på et sykehjem. Jeg har satt ned et utvalg som i løpet av dette året skal utrede grunnlaget for en slik samhandlingsreform, en slik helhetsreform mellom første- og andrelinjen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Det siste punktet er en sak som sosialministeren og jeg samarbeider om oppfølgingen av i forlengelsen av arbeidet med å styrke kvaliteten i pleie- og omsorgstjenesten. Spørsmålet om et elektronisk pasientkort har vært utredet. Det vil være aktuelt å ta det opp igjen i forbindelse med den internasjonale utviklingen på dette området, hvor man innenfor EU i stor grad nå forbereder seg på å ta i bruk den type verktøy.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Jeg mener definitivt at vi ikke bare er villige til å ta ansvar, men at vi har tatt ansvar. Når sosialministeren og jeg har satt i gang en utredning av en reform basert på bedre samspill mellom primærhelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten, er ikke det for å skyve på ansvaret. Det er tvert imot for å kartlegge de soner av overlappende ansvar eller tilgrensende ansvar som finnes, og hvordan man gjennom finansieringssystemet, gjennom regelverk og gjennom organisering og rutiner kan få dette til å framstå mer som en helhet for de pasientene som systemet er til for. Jeg har stor tro på, ut fra de erfaringer som er høstet enkelte steder i landet, bl.a. i representanten Arnstads egen region, at det faktisk er mulig å få til uten å skyve på ansvaret, og uten å ta opp igjen spørsmålet om oppgave- og ansvarsfordelingen mellom stat og kommune.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Jeg vil svare direkte på representanten Alvheims spørsmål og si: Ja, det er en idé, og det er en del av det oppdraget Wisløff-utvalget har fått, om å utrede hvordan man kan få til et mer systematisk samarbeid mellom første- og andrelinjetjenesten. Det kan inkludere oppbygging av observasjonsenheter, transittavdelinger, sykestuer og hospiceavdelinger, som til sammen kan bidra til å fjerne problemet med korridorpasienter helt.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Det faktum at jeg som helseminister har stått for fritt sykehusvalg kombinert med innsatsstyrt finansiering i sykehussektoren, burde gi et svar på spørsmålet om jeg har sans for tankegangen. Spørsmålet dreier seg inn mot en annen statsråds konstitusjonelle ansvarsområde, derfor må jeg få henvise til sosialministeren når det gjelder svar på den gjennomgangen av finansieringsordningene og egenbetalingsordningene i pleie- og omsorgssektoren som representanten Alvheim her sikter til.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
På grunn av stor tilførsel av næringsstoffer fra landbruket og kommunale avløpsrenseanlegg ble det for over 20 år siden gjennomført en omfattende aksjon for å bedre selve vannkvaliteten i Mjøsa. Etter denne aksjonen ble innsjøen både av fagfolk og av lokalbefolkningen betraktet som lite forurenset. Det har imidlertid de senere årene vist seg at fisk kan inneholde forskjellige miljøgifter. Dette er stoffer som man tidligere ikke hadde samme fokusering på eller kunnskap om som det vi har i dag. I 1996 ble det gitt et landsdekkende, generelt kostholdsråd fra daværende Statens næringsmiddeltilsyn vedrørende funn av kvikksølv i fiskekjøtt fra abbor og gjedde. Fra 1999 ble disse kostholdsrådene utvidet til også å gjelde for ørret og røye. Statens næringsmiddeltilsyn kom med et nytt kostholdsråd spesielt for Mjøsa på grunnlag av PCB- og dioksinfunn i innsjøen sommeren 2001. Da ble folk rådet fra å spise lever fra lake fisket i Furnesfjorden og fra hovedbassenget i Mjøsa. På grunn av det høye PCB-innholdet i stor ørret fra Mjøsa og Vorma har det nyopprettede Mattilsynet nylig rådet kvinner i fruktbar alder og barn fra jevnlig å spise stor ørret fra Mjøsa og Vorma. Ørret under 1 kg, liten abbor og all lagesild er det imidlertid ingen fare med å spise. De miljøgiftene det har vært snakk om i denne sammenheng, er stoffer som i liten grad er vannløselige. De knytter seg primært til partikler som sedimenterer til bunns eller blir tatt opp av plankton i vann. Plankton blir på sin side spist av fisk. På denne måten blir de forskjellige miljøgiftene akkumulert oppover i næringskjeden. Målinger av miljøgifter i vann viser at selve vannet inneholder meget lave konsentrasjoner. I mange tilfeller er de overhodet ikke registrerbare. Ut fra dagens kunnskap er det etter Mattilsynets oppfatning ikke grunn til å bekymre seg for å få i seg slike stoffer ved å drikke vann fra vannverk som har Mjøsa som kilde. Enkelte vannverk rundt Mjøsa kan imidlertid ha behov for å forbedre sine vannrenseanlegg. Det er i så fall ikke begrunnet ut fra funn av miljøgifter i vannet, men heller et behov for å levere et klarere vann samt å hindre at bakterier i perioder kommer ut på ledningsnettet. Helsedepartementet vil imidlertid be Mattilsynet følge saken videre og forelegge eventuelle nye funn og undersøkelser for den nye vitenskapskomiteen for mattrygghet som blir oppnevnt i disse dager, slik at både myndighetene og befolkningen i Mjøsregionen kan holdes løpende oppdatert ut fra dagens kunnskap om risiko. Helsedepartementet vil videre anmode Mattilsynet om å ha god kontakt med forurensningsmyndighetene på lokalt og sentralt nivå, slik at bl.a. den type helsemessige hensyn som representanten Brustad tar opp i sitt spørsmål, blir ivaretatt.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Deler av det spørsmål som representanten Brustad nå stiller, går inn på miljøvernministerens ansvarsområde. Jeg skal merke meg det representanten Brustad sier, og viderebringe det til miljøvernministeren. Når det gjelder ansvaret for vann og vannkvalitet, vil jeg understreke det som Mattilsynet har opplyst til meg, at det ut fra dagens kunnskap ikke er grunn til å bekymre seg over å få i seg de nevnte stoffene ved å drikke vann fra vannverk som har Mjøsa som kilde. Samtidig er det viktig at en løpende overvåker situasjonen, og at en i tråd med den nye matloven har en aktiv og offensiv informasjonsvirksomhet overfor befolkningen. Jeg tror det er noe av det viktigste man kan gjøre for å skape trygghet og grunnlag for trygghet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
De budsjettmessige sidene av dette tror jeg ikke jeg skal gå inn på her og nå. Men det er en klar forventning fra min side, og det vil bli uttrykt overfor Mattilsynet, at vi skal følge denne saken tett.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Odelstinget vedtok 11. november 2003 Rusreform II. Ved at Stortinget allerede i januar i fjor vedtok Rusreform I, medførte vedtaket i november at ansvaret for alle de fylkeskommunale tiltakene for rusmiddelavhengige ble overført staten ved de regionale helseforetakene fra 1. januar i år. Som en følge av at staten overtok hele dette ansvaret, omtaler vi nå Rusreform I og Rusreform II som Rusreformen. Hovedformålet med denne reformen er å sikre rusmiddelmisbrukere bedre tilgang til nødvendige helsetjenester, gi et kvalitativt godt behandlingstilbud og oppnå bedre behandlingsresultater. Det har den første tiden etter iverksettelse av reformen naturlig nok vært fokusert på praktiske sider, så som innplassering av de offentlig eide virksomhetene i foretaksstrukturen, inntreden i avtaler med private institusjoner, overtakelse av arbeidsgiveransvar for fylkeskommunalt ansatte, osv. Så langt har foretakene ivaretatt disse spørsmålene på en god måte, og grunnlaget er nå lagt for at foretakene skal kunne ta på seg sitt nye ansvar for tverrfaglig spesialisert behandling for rusmiddelavhengige. Knapt tre måneder med ansvar på dette området er altfor kort tid til at vi skal kunne ha noen klar oppfatning om hvordan dette går. At ansvaret for behandling av rusmiddelmisbrukere ved Rusreformen er overført til staten, medfører at tverrfaglig spesialisert behandling nå er knyttet opp til den øvrige spesialisthelsetjenesten. Det har medført at fire av fem helseregioner har knyttet tiltaksapparatet opp til psykisk helsevern. Rusreformen skal evalueres, og resultatene av evalueringen skal legges fram for Stortinget på en egnet måte. Mange av de grunnleggende og viktige spørsmål som bl.a. omhandler rusmiddelmisbrukernes rett til behandling, og som vil kreve nærmere utredning, vil bli besvart som et ledd i en slik helhetlig evaluering. Det viktige nå er å sørge for at de regionale helseforetakene gjøres i stand til å ivareta sitt nye ansvar på en god måte. I styringsdokumentene til helseforetakene legges det vekt på at behandlingstilbudet til rusmiddelmisbrukere skal bedres, samtidig som samhandlingen mellom den kommunale helse- og sosialtjenesten og foretakene skal styrkes for å sikre helhet. Ved siden av Rusreformen har Regjeringen i 2004 styrket tiltaksapparatet for rusmiddelmisbrukere også på andre områder. Jeg vil særlig nevne økt satsing på lavterskel helsetiltak, økte bevilgninger til legemiddelassistert rehabilitering og økte midler til arbeidsrettede tiltak og til lokale oppfølgingstiltak for personer i legemiddelassistert rehabilitering. Vi sa fra i budsjettproposisjonen at legemiddelassistert rehabilitering vil bli evaluert, og den evalueringen vil bli presentert i november. Dette er en helhetlig gjennomgang som bl.a. vil gi oss mer kunnskap om hvordan den lokale oppfølgingen fungerer. Satsingen over flere år på de tiltakene jeg her har nevnt, har etter all sannsynlighet medvirket til at antall overdosedødsfall er halvert de siste to årene. Det er å håpe at det arbeidet vi nå gjør i forhold til rusmiddelavhengige, skal redusere antall overdosedødsfall ytterligere.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Det korte svaret på representanten Meltveit Kleppas spørsmål er ja. Jeg kan bekrefte at dette vil vi følge tett. Reformen innebærer nye oppgaver, nye rammebetingelser og nytt regelverk. Det vil nødvendigvis ta noe tid før det går seg til. Men selv om rusmiddelmisbrukerne ikke har et fritt sykehusvalg når det dreier seg om institusjoner som ikke er sykehus, er det min oppfatning – det har jeg gitt uttrykk for overfor helseforetakene – at man skal ha et fritt institusjonsvalg, selv om det ikke følger av loven. Jeg sier det i forhold til spørsmålet om å tilhøre feil region, som representanten Meltveit Kleppa var inne på. Vi kommer også til å presisere en del ting overfor kommunene om hva endringene i spesialisthelsetjenesteloven og pasientrettighetene innebærer som følge av Stortingets vedtak i forbindelse med Rusreformen. I tillegg arbeider vi med en forskrift om henvisning til tverrfaglig spesialisert behandling.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Jeg synes det er beklagelig dersom kommunene kutter i tilbudet til de aller svakeste. Det er feil prioritering etter min oppfatning. Det er ikke noe grunnlag i Rusreformen for å gjøre det. Kommunenes ansvar for rusmiddelmisbrukere er ikke endret som følge av Rusreformen. Det er det fylkeskommunale ansvaret som er overført til staten. Kommunene har sitt ansvar i behold. Det er ikke slik at midler kommunene tidligere har hatt til det ansvaret de selv har for rusmiddelmisbrukere, er trukket ut av kommuneøkonomien. Det er kun det som er gått til betaling for fylkeskommunale institusjoner som er trukket ut av kommunenes ressursbaser. Så kan representanten Meltveit Kleppa og jeg diskutere kommuneøkonomi på et generelt grunnlag. Det kommer vi sikkert til å gjøre. Men jeg vil understreke det ansvaret kommunene har, som ikke er rokket ved i forbindelse med reformen. Jeg vil kanskje spesielt understreke det ansvaret kommunene har for å sørge for at rusmiddelmisbrukerne får individuelle planer som et koordinerende verktøy for det de trenger.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Yrkesskadde får i dag full dekning av utgifter til legemidler etter særregelen om yrkesskade i folketrygdloven § 5-25. Krigspensjonistene har en videre utgiftsdekning enn kun etter folketrygdloven kapittel 5, da de med enkelte unntak skal ha full utgiftsdekning. Yrkesskadde og krigspensjonister betaler i dag ikke full pris på legemidler på blå resept når disse utleveres på apoteket, slik formuleringen i spørsmålet fra representanten Nesvik kan oppfattes som. De må imidlertid betale den egenandelen som er fastsatt for slike medisiner når de får utlevert disse på apoteket. Det beløpet – eller egenandelen – kan de så senere få tilbake ved å henvende seg til trygdekontoret. Rikstrygdeverket har informert meg om at trygdekontorene tidligere har praktisert ordningen med oppgjør for egenandeler for disse gruppene forskjellig. I enkelte kommuner har det vært en praksis mellom apotekene og trygdekontoret som innebar at enkelte pasienter i disse gruppene har sluppet å betale egenandeler i apoteket. I andre kommuner har trygdekontoret krevd at pasientene betaler egenandelen for deretter å få utlegget tilbake ved trygdekontoret. Det er fra 1. januar 2004 inngått en avtale mellom apotekene og trygdeetaten om en elektronisk oppgjørsordning for blå resepter. Rikstrygdeverket har informert meg om at denne avtalen om direkte oppgjør mellom trygdeetaten og apotekene ikke regulerer oppgjør til apotek for utgifter til egenandel etter folketrygdloven § 5-25, og at det heller ikke foreligger noen avtale mellom trygdeetaten og apotekene om direkteoppgjør for egenandeler. Det innebærer at det blir en lik praksis over hele landet, og at yrkesskadde og krigspensjonister fra 1. januar 2004 på vanlig måte betaler egenandelene i apoteket, og deretter får dem refundert på trygdekontoret. Rikstrygdeverket har gjennomført en vurdering av om innføringen av denne elektroniske oppgjørsordningen har medført økt belastning for disse to pasientgruppene. I denne vurderingen har Rikstrygdeverket kommet til at den nye ordningen ikke gir muligheter for direkte oppgjør for egenandelene for disse to gruppene. Forklaringen på dette fra Rikstrygdeverkets side er at refusjon av egenandel for krigspensjonister og yrkesskadde ikke inngår i avtalen om direkte oppgjør. Følgelig framtvinger denne nyordningen en ens praksis på alle apotek i landet. Videre har Rikstrygdeverket informert meg om at trygdekontoret skal vurdere årsakssammenhengen mellom yrkesskaden/krigsskaden og behovet for det enkelte legemidlet. Det innebærer at trygdekontorets vurdering må være gjennomført før disse to gruppene eventuelt tilstås dekning av egenandelene. Dette er en ny ordning som generelt skal gjøre det enklere å sikre ens praksis i håndteringen av det omfattende økonomiske oppgjøret mellom apotekene og trygdekontorene for utgifter til legemidler på blå resept. Ordningen har åpenbart fått noen negative konsekvenser for grupper som ikke skal betale en egenandel for sine legemidler. Jeg vil derfor be Rikstrygdeverket om å vurdere om man kan finne en praktisk løsning på dette spørsmålet, når man ser på erfaringene med denne nye oppgjørsordningen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Jeg vil ikke svare for hvor raskt Rikstrygdeverket vil følge opp min henvendelse, det ber jeg om forståelse for. Men min henvendelse kommer til å gå umiddelbart etter denne spørretimen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Det var vel ikke noe tilleggsspørsmål som krevde noe tilleggssvar.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Både det parti representanten Bjørlo Lysbakken representerer, og helseministeren har vært enige om å åpne styremøtene for offentligheten, og den type utsagn er en del av de velsignelser som følger med åpne styremøter. Det jeg allikevel vil si, er at jeg har svart prinsipielt både på spørsmål om gaver og på spørsmål om hva som er helseforetakenes ansvar når det gjelder å sørge for forsvarlige helsetjenester og en forsvarlig fødselsomsorg. Jeg har latt meg informere om at Helse Vest vil ta en prinsipiell og endelig avgjørelse i dette spørsmålet, dvs. at den beslutningen styret i Helse Fonna har tatt, ikke vil bli stående som den endelige.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Ved å gå mitt første svar nærmere etter i sømmene vil representanten Bjørlo Lysbakken finne de prinsipielle signalene når det gjelder både krav til faglig forsvarlighet og krav til tilgjengelighet av tilbudet som det regionale helseforetaket har ansvar for å se til at det er. Det har jeg tillit til at Helse Vest vil håndtere, slik at man både følger opp de prinsipielle føringer som er gitt når det gjelder mottak av gaver, og sikrer et forsvarlig fødetilbud for den befolkningen det gjelder, gjennom sommeren. Men det er faktisk slik at det er helseforetakets ansvar etter loven å gjøre det, og det vil føre galt av sted dersom slike beslutninger skal dikteres gjennom spørretimesvar i Stortinget.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-24:
Det er slik som helseministeren bekreftet i sitt svar til forrige spørrer, at Stortinget faktisk bevilger mer og mer penger til psykiatrien. Likevel hører vi altså om sammenslåing av behandlingsplasser og nedlegging av behandlingsplasser, særlig av tilbud til de pasientene som har behov for et litt lengre opphold i en institusjon for å få stabilitet i behandlingen. Og da er mitt spørsmål til helseministeren: Hvordan sjekker han at Stortingets forutsetning om at ingen tilbud skal fjernes før et bedre tilbud for pasientene er bygd opp, ikke brytes? Følger helseforetakene Stortingets forutsetning? Jeg blir i tvil gjennom de mange henvendelser som vi får hit til Stortinget.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-24:
Det er bekymringsfullt, ut fra minst to forhold, at sykefraværet øker. Det ene er at det innebærer en stor kostnad for arbeidsgivere og for samfunnet. Det andre, som kanskje er vel så viktig, er at den enkelte arbeidstaker ikke makter å stå i arbeid og ivareta sitt arbeid. Vi har et avtaleverk som tilsier at arbeidsforholdene på den enkelte arbeidsplass skal legges til rette slik at man kan fungere også om man ikke er 100 pst. frisk. Men innspill vi får fra ulike hold, tilsier at den enkelte arbeidsgiver, både i offentlig og privat sektor, slett ikke legger forholdene til rette slik som det avtaleverket vi har, tilsier at det gjøres – altså mer eller mindre en sabotering, for å sette det litt på spissen. Det er en viktig årsak til høyt sykefravær. Da er mitt spørsmål: Hva vil sosialministeren gjøre for at arbeidsgiverne, som sitter med de viktigste virkemidlene, skal følge opp tilretteleggingen for en arbeidstaker som ikke er 100 pst. frisk?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-03-24:
Mitt tilleggspørsmål går til forsvarsministeren. I forbindelse med norske styrkers deltakelse i utenlandsoperasjoner, ikke minst i Kosovo i disse dager, oppstår det dessverre fra tid til annen situasjoner som resulterer i at soldatene får psykiske skader. Med den utviklingen vi ser i dag i de konfliktområder der Norge bidrar med styrker, er det sannsynlig at det vil bli en økning i denne type skader. Vi vet av erfaring også fra tidligere utenlandsoppdrag at det har vært behov for en langtidsoppfølging av denne type pasienter. Hva har forsvarsministeren gjort for å sørge for at det er et tilstrekkelig behandlingsapparat for denne gruppen, og på hvilken måte blir soldatene fulgt opp når de er ferdige med sin tjeneste og igjen er en del av det sivile samfunn?
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-24:
Dette er en problemstilling som har vært berørt fra denne talerstolen flere ganger det siste året, og jeg gleder meg over at også forsvarskomiteens medlemmer har stor oppmerksomhet på det som kan være konsekvenser av vårt internasjonale engasjement. Jeg vil først gjerne få understreke at det er vist at personell i Forsvaret som har vært ute i internasjonal tjeneste, faktisk har mindre psykiske problemer enn personell som ikke har vært ute i tilsvarende tjeneste. Det skyldes i første rekke det faktum at vi har en betydelig evalueringsprosess i forkant, og en betydelig opplæringsvirksomhet for og kvalitetssikring av det personellet vi sender ut. I tillegg gjennomfører vi omfattende samtaler med personellet når de er tilbake igjen, og de som har behov for det, blir tilbudt hjelp. I tillegg vil jeg gjøre oppmerksom på et brev fra undertegnede til Stortingets president 3. mars 2004, der det orienteres om et utkast til forskrift om erstatning knyttet til senskader, som ligger til behandling i Regjeringen.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-24:
Jo, selvfølgelig skal øvelsene reflektere dagens virkelighet. Det gjør de da også i meget høy grad i tilfellet Joint Winter. Jeg vil derfor innledningsvis si at jeg er glad for at representanten Marit Nybakk gav ros for at man under øvelsen fikk øvd det ypperste av avdelinger og med viktige allierte. Det er nemlig et hovedformål med alle øvelser på norsk jord. Det er ikke riktig at man har en tradisjonell krig mellom et Blueland og et Redland. Det er en Opforia-styrke som har strid med Blueland, og Opforia er rett og slett en forkortelse for «opposition forces», altså motstanderens styrker. Det som er det essensielle med denne øvelsen, er det som er det essensielle med det nye forsvarskonseptet som er framlagt i fireårsplanen. For det første har vi styrker som er samfunnsintegrerte, det vil si at vi har et tett samarbeid med Heimevernet, og vi er basert på verneplikt. Det andre elementet er at vi er allianseintegrerte, altså at vi trenger å trene tett sammen med våre nærmeste allierte. Det tredje er at vi må kunne løse alle oppgaver Forsvaret står overfor, ikke bare en terrortrussel, men også tradisjonelle grensetrusler, fredsbevarende operasjoner, stabiliserende operasjoner i utlandet. For det fjerde må vi kunne løse dette ved å ha fleksible, relevante og hurtigreagerende styrker. Alt dette er nedfelt i denne øvelsen. Vi har hatt spesialstyrkene våre der, og vi har hatt de samme svenske spesialstyrkene som var i Kongo, som har fått øvd på problemstillinger som er ytterst relevante for den krig mot terror som de har deltatt i. De norske spesialstyrkene har bl.a. basert seg på erfaringer fra krigen mot terror i Afghanistan og plantet det inn i øvelsen. Vi har hatt boringsoperasjoner, som er meget relevant i kampen mot terror. Vi har hatt med ubåter og MTB-er, som med sine erfaringer fra beskyttelse av sivil trafikk i indre Middelhav mot terror, har fått vist sin relevans og har fått trent det de har behov for. Så øvelsen er meget framtidsrelevant.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-24:
General Skiaker har på bakgrunn av sin lange erfaring og ikke minst sitt arbeid som NATOs øverste sjef i Kosovo og siden sjef i FOHK for alle de operasjonene der vi har ansvaret for norsk personell ute, laget en øvelse som er meget relevant. Den øvelsen har vært med på å kvalifisere det personellet vi skal sende til Afghanistan for å kunne gjøre den jobben. Den øvelsen er det som gjør at vårt personell i Kosovo er i stand til å håndtere den meget vanskelige situasjonen som er der. Og den øvelsen har elementer i seg som er relevante både i forhold til det vi i dag gjør i Irak, og det vi i dag har vært med på i indre Middelhav. Samtidig er det lagt inn elementer som er relevante i en krig mot terror – det være seg bordingsoperasjoner eller å forholde seg til terroristgrupper som opererer i det skjulte. Denne øvelsen er altså ikke gammeldags, til tross for det faktum at det er satt som overordnet ramme at det er to styrker mot hverandre. Det er elementene i øvelsen som avgjør dens relevans.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-24:
Selvfølgelig følges stortingsvedtak opp. Det vet vi også ut fra den runden vi hadde i fjor, f.eks. knyttet til MTB-ene, der vi fattet et vedtak og fulgte opp det som var Stortingets intensjon – for å ta ett eksempel – til tross for at det i forkant kunne være en viss uenighet. Stortingets vedtak om et moderne reaksjonsforsvar følges også opp, og den øvelsen vi akkurat berørte, i foregående spørsmål, viser hvordan Forsvaret følger opp Stortingets vedtak, ved bl.a. å innhente ønskemål fra våre allierte, briter, amerikanere, andre som deltar, om hva det er nyttig for dem å øve på i forhold til utfordringene til et moderne forsvar. Det er det som legges til grunn når vi f.eks. lager et øvelseskonsept. Så mitt inntrykk er at nåværende forsvarsledelse er meget lojal i forhold til Stortingets vedtak, og at denne regjerings intensjon er å følge opp den utvikling som tidligere statsråd Bjørn Tore Godal påbegynte.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-24:
Jeg kan ikke si at jeg på bakgrunn av representanten Arnstads spørsmål fikk klarhet i hvilke vedtak som ikke var fulgt opp. Det nevnes her konkret Rissa. Der er Stortingets vedtak at man skal selge eiendom som Forsvarsbygg eier. Stortingets vedtak er at Forsvarsbygg skal selge 2 mill. m2 bygningsmasse på det private marked for å få inntekter til å finansiere nye og viktigere investeringer i Forsvaret. Og det er avhendelsesinstruksen som legges til grunn for disse salgene. Det er ikke noe vedtak i Stortinget om å gi bort Rissa. Det er avhendelsesinstruksen som ligger til grunn, og det er Skifte Eiendoms jobb å være i forhandlinger med Rissa kommune. Da dette ble behandlet før jul, bl.a. i budsjettdebatten, så vidt jeg kan huske, ble det understreket at da må forhandlerne – partene som forhandler om en pris – få lov til å gjøre det, slik de er delegert myndighet til. Prisforhandlinger kan ikke skje i Stortinget.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-24:
Dette er et uttrykk for at Forsvaret helt lojalt følger opp det som er det nye forsvarskonseptet: at vi skal være i stand til å håndtere et sett av ulike trusler i en uforutsigbar framtid der det er mange scenarioer som kan inntreffe. Og det er mange scenarioer som kan inntreffe samtidig. Den øvelsen vi nettopp har vært innom, Joint Winter, har ikke vært en øvelse basert på invasjon fra øst. Det har vært en øvelse for å få testet ut at i alle de delene av Forsvaret som skal møte et sett av ulike framtidige oppgaver, enten det dreier seg om nordområdene, om Afghanistan og Irak, om ulykker eller om terrorkrig, skal vi kunne møte oppgavene. Men det vil være like galt å gå fra en situasjon der vi konsentrerte all vår aktivitet om invasjon fra øst, til en situasjon der vi konsentrerer all vår aktivitet om en terrortrussel. Stabiliseringsoppdrag à la Kosovo og Irak er også relevant. Det å kunne håndtere situasjoner i nordområdene er også relevant. Og i det ligger nettopp essensen i det moderne forsvaret: allsidighet, fleksibilitet og reaksjonsevne.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-24:
Representanten Bastesens spørsmål understreker nettopp mitt forrige poeng, nemlig at Forsvaret må kunne håndtere et bredt spekter av oppgaver, og at det også må være et bredt spekter av oppgaver vi må øve på. Det tilfellet som her berøres, nemlig muligheten for ulykker langs vår kyst, ikke minst i forhold til russiske tankere som transporterer farlig last opp og ned, viser behovet for fleksibilitet i vår kapasitet og fleksibilitet i måten vi legger opp et øvings- og treningsmønster på. Dette legges nettopp til grunn i de framtidige scenarioene vi legger inn i øvelsene. I det eksplisitte tilfellet som representanten Bastesen tar opp, er det klart at trening, øving, beredskap og seiling innenfor Sjøforsvaret selv antakeligvis vil være den rette måten å håndtere det på, mens andre øvelsesområder vil det være mest naturlig å ta inn i store, allierte øvelser med volum 8 500 mann, slik den vi så i Nord-Norge. Men når det gjelder målsettingen om å kunne løse et sett av problemer, er vi helt enige, og det er hele poenget med måten vi setter sammen øvelsene på.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-24:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til helseministeren. Jeg oppfattet at helseministerens budskap er at mye av det som oppfattes som kutt, i realiteten er omstilling og dermed ikke innebærer en reduksjon i forhold til opptrappingsplanen for psykiatri. SV har prøvd å innhente en del data på dette og har altså erfart at i Helseregion Vest er antall døgninstitusjonsplasser innen psykiatrien redusert med 12 pst. fra 1998 til 2002, til tross for opptrappingsplanen for psykiatri. Vi ser at det for Ullevål sykehus er snakk om å legge ned, fra 30. april, et behandlingstilbud for unge med voldelig og aggressiv atferd, der man sier opp samarbeidet med Alternativ til Vold, som har vært bakgrunnen for arbeidet. Vi ser at det er bebudet store kutt i psykisk helsevern i Oslo, under Aker sykehus, som kutter 32,5 mill. kr i et spareprosjekt på totalt 70 mill. kr. Vi har en lang liste med eksempler på kutt, f.eks. nedleggelse av psykiatriske sykehjem uten at man erstatter det med andre tilbud. Hvordan kan helseministeren forklare at man i helseregion etter helseregion kommer med kuttforslag, når han sier at man skal styrke tilbudene?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-24:
Mitt hovedspørsmål går til helseministeren. Dagsavisen hadde den 22. mars et oppslag om at 15 000 barn lever med psykisk syke foreldre. Det kommer i tillegg til at en rekke andre barn med psykiske lidelser må vente svært lenge på å få behandling. Jeg tok også opp denne problemstillingen overfor helseministeren i forbindelse med en debatt i Stortinget i går. Vi ser altså at man mangler store ressurser innenfor psykiatrien for å klare å prioritere dem som er mest utsatt, nemlig barn og unge, ofte med alvorlige lidelser. Parallelt med det har vi hatt en lønnsvekst på i snitt ca. 100 000 kr for overleger og leger generelt innenfor sykehussektoren, tilsvarende 710 mill. kr. I et svar til meg i en replikkveksling i går sa statsråden: «Når representanten Ballo snakker om at politikerne skal ta tilbake styringen over sykehusene i sammenheng med lønnsforhold, må jeg spørre om han har tenkt å ta tilbake arbeidsgiveransvaret fra de regionale helseforetakene og legge det i Stortinget.» Det betyr altså at helseministeren ikke legger vekt på den lønnsveksten som har vært i forhold til å få prioritert de svakeste gruppene. Har ikke helseministeren tenkt å ta tak i de problemene på nytt, for å sikre at de svakeste gruppene får prioritet innenfor helsevesenet?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-24:
Jeg registrerte i et tidligere svar fra helseministeren at han beskriver en situasjon der helseforetakene for så vidt bebuder kutt – og det kan også være innenfor psykiatrien, inkludert barne- og ungdomspsykiatrien – men at resultatet ikke nødvendigvis er at det da kuttes. Det er nokså åpenbart at når det tas inn i planen at man skal redusere tjenestetilbudet til de gruppene som fra før av kommer dårligst ut, tar man i regi av helseforetakene i realiteten høyde for at her kan det bli reduksjoner. Det må jo ellers være meningsløst å ha det på en kuttliste med planer for reduksjon. Nå har helseministeren flere ganger sagt at han har lagt føringer overfor helseforetakene om at det ikke skal kuttes på disse områdene. Det er snakk om omstilling, men da i den hensikt å styrke tilbudet. Vil helseministeren nå på nytt ta initiativ overfor helseforetakene, slik at man ikke fjerner tilbud før nye, bedre tilbud er på plass, og slik at man i realiteten får til en styrking på dette området?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-03-24:
La meg først understreke at det er veldig viktig at helseministeren og departementet nå følger med på at det ikke bygges ned og avvikles tilbud før nye og bedre tilbud har kommet på plass. Så en liten kommentar til dette med rus og psykiatri. Vi ser nå at mange langtidsinstitusjoner sliter fordi ingen vil ta det økonomiske ansvaret ved å beholde sine klienter der. Det har blitt en gråsone etter innføringen av Rusreform II, som er meget beklagelig, og som det må ryddes opp i fort. Kommunene føler bl.a. at ressursene er tatt bort hvis de skal betale for disse klientene. Men det aller viktigste synes jeg er det som kom fram da vi for snart to uker siden i denne salen behandlet Riksrevisjonens rapport om helseforetakene og økonomiske disponeringer, nemlig at også departementet tildeler en del av midlene til psykiatrien feil, ved at de bruker feil fordelingsnøkkel. Dette regner jeg med at helseministeren er godt kjent med. Jeg regner også med at det er vanskelig og uriktig å ta tilbake midler fra dem som har fått for mye i forhold til fordelingsnøkkelen. Vil helseministeren justere dette med tilleggsmidler i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-03-24:
Jeg har et spørsmål til helseministeren når det gjelder eldreomsorg, aldersmedisin og geriatri. De eldre opplever ofte å bli sendt mellom hjem, sykehus og eldreinstitusjon i en evig runddans. Vi har et økende antall mennesker i høy alder som ofte har mange og sammensatte lidelser når det gjelder sykdomsbildet. Disse behandles og medisineres for én og én sykdom av gangen og er innom mange diagnoser og mange behandlere og medikamentutskrivere. Dette fører da til feilmedisinering og feil bruk av medisiner, samtidig som det kan være ufullstendig medisinering i forhold til f.eks. smertebehandling. Kommunehelsetjenesten får stadig tyngre pasienter tilbake fra sykehusene, og det krever høyere kompetanse. Fastlegeordningen er ikke bra nok i mange kommuner. Tilsynslegeordningen ved institusjonene for eldre burde bedres. Utdanning og forskning innenfor geriatri bør økes og stimuleres. Og sist, men ikke minst: Hvem som har ansvaret for den totale medisinering av disse eldre, må nå avklares.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-03-24:
Jeg takker helseministeren for svaret. Jeg er glad for at det blir økt fokusering på aldersmedisin og geriatri. Jeg mener også at statusen for denne delen av medisinen bør økes nettopp gjennom satsing både på fagutdanning og forskning. Allmennmedisinutdanningen må styrkes i forhold til geriatri og aldersmedisin. Så har jeg lyst til å spørre helseministeren: Vil han bidra til at man f.eks. kan få utviklet et elektronisk medisinkort som kan følge pasienten, slik at hjemmesykepleien og andre aktører får klare beskjeder om medisineringen, at dette samordnes på en riktig måte, og at man får en avklaring tidligere enn hva helseministeren nå var inne på, når det gjelder overordnet klinisk og medisinsk ansvar? Én lege må ha det overordnede ansvaret for enkeltmennesket, slik at medisineringen kan følges på en skikkelig måte, slik at man får en forsvarlig tildeling av medisiner og en tilstrekkelig tildeling av medisiner, ikke minst i forhold til smertebehandling av eldre.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-03-24:
Jeg har følgende spørsmål til forsvarsministeren: Forsvaret avslutter i dag vinterøvelsen Joint Winter i de allierte treningsområdene rundt Harstad og i indre Troms, der også utenlandske styrker har deltatt. Øvelsen har vært kvalitativt svært bra, med vintertrening mellom våpengrener, mellom allierte og med deltakelse av det ypperste vi kan framvise av norsk forsvar. Men det som forundrer meg, er at konseptet og rammene for øvelsen er at det «slemme» landet Redland i øst angriper det «snille» landet Blueland, som selvfølgelig er i vest. Det er noen år siden kommunismens fall. Bør ikke scenarioet endres ved neste års øvelse? Det vil si: Bør ikke rammene og konseptet for de store øvelsene vi har i Norge, reflektere dagens virkelighet når det gjelder trusselbilder?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-03-24:
Jeg er enig i veldig mye av det som statsråden sier. Men det endrer ikke på selve konseptet, altså selve rammebetingelsene for denne øvelsen, som er veldig gammeldags. I Aftenposten i går forsvarte generalløytnant Skiaker rammene for denne øvelsen og kom i tillegg med noen oppsiktsvekkende uttalelser om at politiet skal ta ansvaret for terror, og at dette ikke er Forsvarets oppgave, og at det som er relevant i dagens verdensbilde, er å trene på å bruke militær makt mot annen militær makt. Men dette bryter med Skiakers uttalelser til Forsvarsnett den 24. februar, der han langt på vei er enig i det jeg sier nå, og det jeg sa til Aftenposten i forgårs. Der sier han bl.a. at det er mye som tyder på at det vil bli endringer i øvelsesformene etter hvert. Han sier at det gjelder å øve rett, bl.a. ved å sette øvelsen opp mot sivile aktører, som eksempelvis politiet, og å trene på terrorvirksomhet. Hva mener egentlig Skiaker og forsvarsledelsen vi skal trene for eller imot? Hva slags forsvar mener forsvarsledelsen vi skal ha – et tradisjonelt invasjonsforsvar eller et forsvar bare til bruk for internasjonale operasjoner? Begge alternativene er i så fall grunnleggende feil.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2004-03-24:
Tidligere forsvarsminister Godal omformet Forsvaret fra et invasjonsforsvar til et innsatsforsvar gjennom St.prp. nr. 45 for 2000-2001, men omstillingen har bydd på mange utfordringer, og ikke alle endringer har glidd like glatt. Jeg kan nevne Huseby og flyttingen til Akershus festning, dokken på Haakonsvern, omstilling av Forsvarets logistikkorganisasjon, Forsvarsbygg og mange andre ting. Mitt spørsmål er om vi kan være sikre på at Forsvarets ledelse følger opp, eller om upassende stortingsvedtak blir gjenstand for omkamp og trenering.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-03-24:
Jeg tror nok det er grunn til å gå litt nøyere inn i akkurat denne problemstillingen. Hvis det er slik at en går ut fra at Forsvaret lojalt følger opp det Stortinget har forutsatt og vedtatt, er det jo en smule overraskende at de eksemplene som representanten Halvorsen nå nevnte, faktisk ikke er fulgt opp, og at det også finnes ytterligere eksempler på ting som ikke er fulgt opp. Det finnes ett fra mitt nærområde, som angår et rehabiliteringssenter for kreftrammede i Hysnes, der Skifte Eiendom nå rett og slett faktisk kan beskyldes for å trenere prosessen. Så jeg synes nok det er en betimelig problemstilling å spørre hvorfor en da ikke har fulgt opp en del av de vedtakene som er fattet, og særlig nå, i en situasjon der Stortinget skal igjennom en drøfting av langtidsplanen som vil medføre viktige forutsetninger som vil nedfelle seg i en del viktige vedtak, og som også sikkert vil være et resultat av forhandling partiene på Stortinget imellom, som ikke nødvendigvis blir akkurat slik som forsvarsledelsen har ønsket seg. Derfor må jeg gjenta spørsmålet: Hvorfor er ikke en del av vedtakene fulgt opp? Og kan vi stole på at de blir det i framtiden?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-03-24:
Som helseministeren var inne på, er dette et område som er mer uensartet og kanskje også mer komplekst enn tidligere. Sykehusreformen har ført til en annen type ansvarsforhold mellom sykehus og kommunehelsetjeneste når det gjelder de eldre som er under behandling. Strukturen i eldreomsorgen har også forandret seg, samtidig som gruppen eldre er mer variert og har mer varierte leveforhold enn tidligere. I likhet med representanten Gløtvold er jeg opptatt av at det her er snakk om muligheten til kompetanse og utdanning innenfor eldreomsorgen for å få en riktig behandling av de ulike gruppene, men også om hvorledes man skal få et bedre samspill mellom stat og kommune, mellom helseforetak og kommunehelsetjeneste. Jeg er enig i mange av de betraktningene helseministeren kom med, men svaret på det som ble sagt her, er jo ikke at man enda en gang skyver ansvaret over på kommunene, men at Regjeringen for det første tar et klart ansvar for å etablere det samspillet som må til, og for det andre også er villig til å bevilge de nødvendige ressursene på utdanningssiden når det gjelder eldreomsorgen. Spørsmålet her er: Er Regjeringen villig til å ta det ansvaret?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-24:
Det norske forsvaret har på kort tid beveget seg fra et defensivt til et offensivt forsvar, et såkalt gripbart forsvar, der uforutsigbarheten i trusselbildet brukes som en begrunnelse for omstillingen. De store vinterøvelsene planlegges og gjennomføres fremdeles med tanke på invasjon fra øst, som i doktrinen ikke anses som en reell trussel. Man anskaffer fregatter og missiltorpedobåter for samme formål. Er dette et uttrykk for en indre uenighet om hva som er de egentlige, reelle sikkerhetstruslene mot norske områder og interesser?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-03-24:
Mitt spørsmål går på den trafikken vi har langs kysten, og spesielt på at det er leid inn et fartøy som jeg går ut fra ligger under Forsvaret, i alle fall har det vært uttalt at Kystvakten også skal delta i slepingen. Vi er kjent med at øvelse gjør mester. Hittil har vi sett ett bilde på at det er foretatt øvelse med sleping av fartøy. Har Forsvarsdepartementet noen plan for hvordan slike øvelser skal legges opp, og for hvordan det skal slepes også i dårlig vær?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-03-24:
Jeg har et spørsmål til utenriksministeren, som presidenten sa vil bli besvart av finansministeren: «WTO-forhandlinger mellom Russland og Norge har ført til reduksjon i toll på fisk til Russland fra 15–20 til 3–4 pst. Hvordan kan WTO brukes til å få redusert EUs og andre lands toll på norsk fisk?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-03-24:
Jeg har følgende tilleggsspørsmål: Blir Norge møtt med krav om lavere toll på landbruksvarer eller reduksjon av landbruksstøtte når vi fremmer ønsket om lavere fisketoll? Hvordan forholder vi oss til disse koblingene?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-03-24:
Jeg konstaterer at jeg ikke har fått svar på spørsmålet. Jeg takker jo for det da. Det er nå en gang slik at i internasjonale forhandlinger, både med WTO og med EU, blir vi møtt med krav når det gjelder landbruksvarer. Men jeg konstaterer, som sagt, at jeg ikke har fått svar på spørsmålet som jeg stilte. Det andre jeg vil si, er at liberaliseringen av handelen med industrivarer er kommet langt. Når fisk er definert som industrivare i WTO, må det vel bety at også fisketollen står for fall?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-24:
Jeg har et oppfølgingsspørsmål til helseministeren. Én ting er at vi bygger ut psykiatrien. Det brukes mer midler innenfor psykiatrien, altså i kroner og øre. Men det som er det viktigste for pasienten, er å komme innenfor psykiatrien, at man faktisk får den hjelp som man skal ha, og at vi har en effektivitet innenfor dette systemet som gjør at man møter kompetent personell og den type helsepersonell som man faktisk har behov for. Da er det bekymringsfullt at vi stadig blir møtt med problemstillinger som at en psykiater i Norge gjennomsnittlig behandler 1,4 pasient pr. dag. Da er det ikke rart at vi trenger stadig flere midler i dette landet, også innenfor psykiatrien, for å få hjelp til dem som har behov for det. Spørsmålet mitt til helseministeren er følgende: Hva gjør man nå aktivt i forhold til den psykiatriske omsorgen for faktisk å øke effektiviteten og sørge for at det blir behandlet flere pasienter pr. ansatt?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-24:
Jeg vil få lov å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Rikstrygdeverket har fra 1. januar 2004 avviklet alle forenklede oppgjørsavtaler for yrkesskadde og krigspensjonister. Dette innebærer at mange syke og eldre må betale alle legemidlene på apoteket for så å henvende seg til sitt lokale trygdekontor for eventuelt å få pengene tilbake. Dette er en svært tungvint og byråkratisk ordning, som bl.a. vil sette en del mindre bemidlede personer i en vanskelig økonomisk situasjon. Vil statsråden sørge for at denne endringen reverseres til det beste for dem det gjelder?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-24:
Jeg takker helseministeren for svaret. Jeg er glad for at helseministeren har tatt kontakt med Rikstrygdeverket for at man her skal se på hvordan dette har gitt seg utslag. Jeg tror vi alle sammen støtter tankegangen om at det skal være enklest mulig, og det elektroniske oppgjørssystemet som nå er utviklet, skulle være en forenkling for bl.a. Rikstrygdeverket og apotekvesenet. Den ens praktiseringen nå gjør det vanskeligere for alle parter i dette. Jeg må be helseministeren si noe om hvorvidt Rikstrygdeverket har signalisert hvor raskt man vil se på denne saken, for her er det faktisk en rekke personer som opplever dette veldig vanskelig. Ikke minst må det være mye mer byråkratisk at først skal personen legge ut, og så skal man gå til trygdeetaten for å hente tilbake pengene, og den gangen skal foretas hver gang. Jeg håper helseministeren kan gi et svar på det: Hvor raskt kan man forvente et svar i denne saken?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-24:
Takk for det. Da får vi alle krysse fingrene for at det går litt raskt.
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-24:
I SV er vi svært bekymret over situasjonen i psykiatrien, særlig når det gjelder barn og ungdom. Gjennomsnittlig ventetid for behandling er nå 79 dager for denne gruppa. Dette er gjennomsnittlig ventetid, og det betyr altså at mange alvorlig psykisk syke barn og unge går og venter på behandling i flere måneder, kanskje så lenge som et halvt år. Vi vet dessverre at mange rett og slett går til grunne i denne ventetida. Representanten Ballo har nå gitt oss eksempler på hvordan andre – direktører og høytlønte leger – stikker av gårde med store deler av den ressursøkninga som Stortinget bevilger til helseforetakene. Viser ikke dette at det er behov for ikke bare å ha kritiske merknader, men å foreta radikale grep, når det gjelder styringa av ressursene til spesialisthelsetjenesten allerede i revidert budsjett i år?
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-24:
De sykefraværstallene vi fikk i går, forteller oss at den aller største økningen i sykefravær finner vi blant kvinner og i pleie- og omsorgsyrkene. Vi vet fra mange ulike undersøkelser at lav bemanning, høyt arbeidspress og tunge løft gjør at de som arbeider i disse yrkene, får helseplager og blir syke. Staten er en av avtalepartene i IA-avtalen. Samtidig har staten og sosialministeren et overordnet ansvar for pleie- og omsorgssektoren i kommunene og rekruttering av personell i den sammenheng. Hvilke tiltak vil sosialministeren sette i verk for å oppfylle statens ansvar, både i forhold til IA-avtalen og i forhold til den kommunale pleie- og omsorgssektoren, når det gjelder å bedre arbeidsforholdene i disse yrkene?