Monica Mæland (Høyre), 2020-03-21:
I midten av desember ble koronaviruset for første gang identifisert i Kina. Siden den gang har vi nesten daglig møtt utfordringer som vi ikke visste om bare noen dager før. Vi visste ikke at titusener av mennesker plutselig skulle bli permittert, at vi skulle få beskjed om å holde minst to meters avstand mellom oss og unngå folkemengder, noe som f.eks. gjør det vanskelig å avholde generalforsamlinger både i borettslag og i aksjeselskap, og at vi nå blir utfordret på hvordan vi gjennomfører rettssaker i domstolene våre – av samme årsak. Fordi vi hele tiden møter nye problemer som krever raske lovendringer, har regjeringen bedt om utvidede fullmakter for å håndtere denne helt ekstraordinære situasjonen. Denne tidsbegrensede loven skal gjøre at vi raskt kan løse konkrete problemer for enkeltpersoner og bedrifter. I dag er det f.eks. sånn at vi har koblet Navs saksbehandlingssystem og utbetalingssystem til lovverket, slik at vi er sikre på at de som har krav på stønad og penger, får utbetalingene sine. I en normalsituasjon er det en veldig fornuftig ting å gjøre. Men nå står vi i en situasjon hvor tusenvis av mennesker samtidig søker stønad hos Nav, og det skaper store utfordringer. Sånn som loven er utformet i dag, vil det ikke kunne gis utbetalinger til f.eks. selvstendig næringsdrivende, til frilansere og til lærlinger i henhold til de nye vedtakene som er gjort. Det betyr at vi må gjennomføre nødvendige lovendringer, og det tar normalt tid. Så er det selvfølgelig sånn at vi der det er forsvarlig, skal bruke den normale måten å vedta lover på, men der vi av tidshensyn er nødt til å gå fort fram, har vi hjemmel til å gjøre det i denne loven. På samme måte som ingen forutså koronaviruset, vet vi heller ikke nå hvilke følger denne krisen vil få. Det eneste vi vet, er at den har fått og fortsatt vil få konsekvenser, og det er konsekvenser som gjør at vi må gjøre store endringer fort. For å sikre at vi nå kan sørge for at koronaviruset ikke blir en enda større belastning for både folk og bedrifter enn det det allerede er i dag, har vi altså den siste uken jobbet sammen med alle partier i Stortinget for å forsøke å finne en felles løsning. Jeg har opplevd et veldig godt samarbeid, og jeg vil særlig takke saksordføreren for et godt, viktig og omfattende arbeid i en veldig hektisk periode. Det har vært gode, viktige og nødvendige debatter om varighet, om kontrollmekanismer og om virkeområde. Det har vært gode og – jeg skal innrømme det – krevende prosesser, men jeg mener at vi har landet på en veldig god løsning, til det beste for våre innbyggere. Lovforslaget ble møtt med både skepsis og bekymring. Det forstår jeg godt. Det er sunne og demokratiske reflekser. Men nå står vi i en krise, og ingen av oss vet hva utfallet blir. Derfor er dette en helt nødvendig løsning. Det er bare sånn at spesielle omstendigheter krever spesielle tiltak. La meg også bare understreke det flere har vært inne på: Loven er selvsagt ingen blankofullmakt til regjeringen. Det er en fullmakt fra Stortinget til raskt å sette i gang forsvarlige og nødvendige tiltak i en begrenset periode. Stortinget har selvsagt fortsatt det siste og endelige ordet. En tredel av Stortinget kan stoppe ethvert vedtak regjeringen kommer med. Loven vil bare gjelde i én måned. Loven kan selvsagt ikke bryte verken Grunnloven eller menneskerettighetene. Forskriftene må være nødvendige, og tiltakene må ikke være uforholdsmessige. Vi er veldig heldige. Vi bor i et land hvor vi stoler på hverandre. Vi har tillit mellom folk, vi har tillit til myndighetene, og vi har tillit mellom storting og regjering. Den tilliten skal vi ikke ta for gitt, vi skal bruke den med stor varsomhet. Med det vil jeg takke partiene på Stortinget for et veldig godt samarbeid.