Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-20:
I dag gjør vi endringer som representerer noe helt nytt i norsk adopsjonslovgivning, nemlig besøkskontakt mellom biologiske foreldre og barnet etter en adopsjon. Som andre saker av denne typen er dette ingen enkel sak. Det er mange veldig vanskelige spørsmål knyttet til dette. Man kan se for seg situasjoner da en kontakt med biologiske foreldre ikke vil være hensiktsmessig, og noen ganger vil det kanskje være direkte skadelig for barnet det gjelder. Man kan se for seg situasjoner der barn havner i skvis mellom biologiske foreldre og adoptivforeldre. Man kan se for seg situasjoner der biologiske foreldre ikke følger opp kontakten som er forespeilet, og barnet igjen og igjen må oppleve avvisningen og skuffelsen dette medfører. Eller man kan se for seg situasjoner der barnet selv ikke ønsker noen kontakt med sine biologiske foreldre. Men kan vi se for oss at det finnes situasjoner der en begrenset kontakt vil være bra for barnet? Finnes det situasjoner i Norge der en slik kontakt ikke vil virke truende, ikke vil skape usikkerhet, men tvert imot vil bidra til en tryggere og mer stabil situasjon for et barn? Kan man se for seg en situasjon der barnet vil oppleve det som godt å vite at de biologiske foreldrene har det bra, f.eks.? Høyesterett har to ganger oppfordret Regjeringen direkte til å utrede muligheten for såkalt åpen adopsjon, som er det vi snakker om her. Det er viktig for meg å understreke at dette ikke vil være noen norm, men saker fra Høyesterett og erfaringer fra barnevernet viser at det finnes saker og situasjoner i Norge der dette kan være hensiktsmessig. Jeg har ikke tenkt å stå i denne sal og stille meg i veien for en slik mulighet. Det er jeg glad for at flertallet i komiteen er enig med meg i. Følgende punkter er ekstra viktig: Dette er ikke snakk om kontakt med tanke på å føre barnet tilbake til biologiske foreldre. Tvert imot skal barnet være trygg på at adopsjonssituasjonen er permanent. En slik ordning stiller store krav til adoptivforeldrene. Derfor må de samtykke til en slik ordning. Ikke noe ville være mer ødeleggende enn om barnet havner i en lojalitetskonflikt eller skvis mellom adoptivforeldre og biologiske foreldre. Man må være sikker på at de biologiske foreldrene vil følge opp kontakten. Noen høringsinstanser har pekt på at i situasjoner der alle parter er positive til videre kontakt, vil det likevel forekomme. Men jeg har lyst til å understreke at det som nettopp er formålet med disse endringene, er å gi den kontakten skikkelige rammer og sikre barns rettigheter. Barnevernstjenesten skal ha en aktiv rolle i forberedelsen og gjennomføringen av kontakten og skal ha plikt til å sørge for at det skjer på en måte som er til beste for barnet. Barnet er et selvstendig rettssubjekt med egne rettigheter. Derfor skal barnets mening veie ekstra tungt. Til Fremskrittspartiet vil jeg si at adopsjon og barnevern handler om barns rett til en trygg oppvekst, ikke om biologiske foreldres rett til egne barn. Jeg tolker forslagene fra Fremskrittspartiet mer som foreldrerett enn som barnerett. Til sist vil jeg si at det er bra at vi holder fast på at det skal en skikkelig faglig vurdering til når barn skal adopteres til Norge. Endringene vi gjør i dag, vil bidra til å styrke vernet av adoptivbarn.