Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-12-18:
Dagens debatt om kraftlinjer versus kabling utfordrer oss på tilvante løsninger i energisektoren, som stammer fra en tid da elforsyning generelt sett var et særdeles framtidsrettet gode og kraftlinjer var en selvsagt del av dette bildet. Det symboliserte vekst og velstand og ikke minst arbeidsplasser. Ute i Distrikts-Norge, hvor kraften ble skapt, var kraftlinjene akseptert av befolkningen, fordi det førte til synlig velstandsutvikling. I dag er situasjonen en annen. Kraftlinjene er planlagt gjennom sårbare områder for å gi økonomisk vekst langt borte. Som alt annet i vår tid endres også oppfatningen av verdifulle landskapsrom, som kan bety vekst i en voksende reiselivsnæring som gir mer positiv lokal virkning. Norge – og særlig Vestlandet – har noen av de flotteste naturområder i verden. Hvert år kommer hundre tusenvis av turister hit for å beundre våre fjorder og fjell. To områder, Nærøyfjorden og Geirangerfjorden, er begge innlemmet i FNs eksklusive verdensarvliste. Så Norges fjordlandskap har derfor både nasjonal og internasjonal interesse. Dette gir et særlig ansvar for hvordan vi forvalter denne naturarven. Planene om omfattende utbygging av kraftnettet for å sikre kraftforsyningen rundt Bergen og i Midt-Norge har derfor møtt massiv motstand fra turistnæring, lokalbefolkning, friluftsutøvere, hytteeiere og naturvernere. Denne motstanden må vi ta på alvor. Det er derfor viktig å finne en fornuftig avveining mellom behovet for å sikre kraftforsyningen og det å ta vare på vår unike naturarv. Viktige avveininger er trasévalg, kabel i jorden eller på sjøbunnen framfor høyspentmaster oppå bakken. Men også valg av lokalisering av kraftproduksjon som kan begrense behovet for kraftoverføring, er en viktig del av bildet. Det kan også være at storsamfunnet må betale noe mer for kraftoverføring, kanskje særlig gjennom vakre og sårbare områder for å ta vare på denne naturarven. Når man ser på totalkostnadene for et prosjekt, er det viktig at også kostnadene i forhold til miljø og natur tas med. Det framgår av merknadene at det er bred enighet om at Stortinget må få diskutere ulike strategier for hvordan vi kan forene behovet for en sikker kraftforsyning med det å ta vare på disse naturverdiene. Jeg opplever at det er bred støtte til intensjonene bak Høyres forslag om å be Regjeringen senest i vårsesjonen 2008 fremme sak for Stortinget. Riktignok vil ikke selve representantforslaget få flertall, siden regjeringspartiene ikke vil stemme for det, men jeg opplever likevel at det gjennom de nevnte merknader er en enstemmig tilslutning til intensjonen bak forslaget. Tar jeg feil her, regner jeg med at representanter for regjeringspartiene eller statsråden sier tydelig fra i dagens debatt. Det er mange, også i regjeringspartiene ute i landet, som forventer klar tale. Olje- og energiministeren skriver i brev til komiteen at departementet arbeider med en strategi for hvordan det kan tas sterkere hensyn til miljø, estetikk og lokalsamfunn når forsterkninger i kraftnettet planlegges. Det er Høyre glad for, og vi ser fram til at statsråden kommer tilbake til Stortinget med en sak. Den problematisering som saksordføreren gav seg inn på, syns jeg hører hjemme i den debatten vi da får. I Høyre vil vi peke på potensialet for lokal eller regional kraftproduksjon. Behovet for kraftlinjer mellom ulike landsdeler kunne blitt betydelig redusert dersom flere prosjekter for lokal kraftproduksjon hadde blitt realisert. Eksempler på slike prosjekter er: Industrikraft Møres planer om er gasskraftverk ved Hustad MarmorStatoilHydros planlagte gasskraftverk på Tjeldbergodden, som har fått konsesjon, men hvor de mangler utslippstillatelseBKKs planer for et nytt gasskraftverk på Mongstad Og det gjelder alle de små og store prosjektene innenfor fornybar energi, enten vann eller vindkraft, som hittil ikke har blitt realisert på grunn av for dårlige støtteordninger eller rett og slett tungvint offentlig saksbehandling. Statnett peker jo selv på at det er bedre med økt lokal produksjon enn å løse forsyningssituasjonen bare med å øke overføringen av kraft fra andre deler av landet. En strategi for en sikker kraftforsyning til alle deler av landet må derfor også komme inn på hvordan vi legger til rette for å møte vårt energibehov gjennom økt kraftproduksjon. Ta Høyres oppfordring om å utvikle et nytt regime som i større grad ser samfunnsøkonomi og nytte-kost for alle aktørene i et bredt perspektiv. Det er på høy tid med en fornying, og vi ser fram til at Stortinget får bidra til dette gjennom en stortingsmelding om temaet så snart som mulig.