Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Presidenten har lest opp forslaget, som er saken: «Stortinget ber Regjeringen arbeide for at man i FN starter arbeidet med en revisjon og fornying av flyktningkonvensjonen.» Det burde egentlig være åpenbart at det er et behov for dette. Flyktningkonvensjonen er fra 1951, den ble basert på erfaringene fra 2. verdenskrig da den ble laget. Vi ser at denne flyktningkonvensjonen nå misbrukes av mange i de aller fleste land. Der hvor vestlige land har søkt å få en begrensning og en regulering av sin innvandring, er det nå bl.a. iverksatt en massiv menneskesmugling og omgåelse av lovgivningen for å prøve å få opphold under dekke av å late som at man er flyktning og kommer inn under Flyktningkonvensjonen. Det er i alle europeiske land nok av eksempler på denne strømmen, og på hvor desperate mennesker er. Og det kan jeg ha stor forståelse for når vi vet hvor vanskelig det er i mange land. Men det er ikke nok til at man kan la være å foreta en regulering, og her er det ganske åpenbart behov for det. Det vises i den allmenne debatt ofte til flyktningkonvensjonen. Når det i Norge er prognosert at 18 000 kommer hit dette året, for så i henhold til denne Flyktningkonvensjonen å søke om opphold som flyktning, vet vi at alle disse asylsøkerne ikke er reelle flyktninger. Når det kommer folk på forskjellige forbryterske måter, må man ikke kunne påberope seg denne konvensjonen. Vi har sett de siste dager at det er personer som er tatt for flykapring – en av de verste terrorhandlinger som fins – som etter å ha sonet en altfor liten straff for dette i et annet land likevel er kommet til Norge og har fått opphold og snakker om seg selv som flyktninger – og viser til konvensjonen. Behovet for å revidere denne Flyktningkonvensjonen er relativt åpenbart etter min oppfatning. Det fremgår også av et brev jeg har fått fra statsråden i dag, at det ikke er så klart at man i et land ikke har adgang til å utvise personer som ikke har fått opphold, eller som har søkt asyl og ikke får det, og sende dem tilbake til eget land. Man sier ofte at det ikke kan gjøres fordi den det gjelder, risikerer dødsstraff. Det er også en del som nå har vært misforstått, og det er meget uklart etter det brevet som jeg har mottatt i dag fra statsråden. Særlig når det gjelder de nevnte to kaprere som har fått opphold, vil jeg for så vidt skyte inn og spørre statsråden om hun virkelig aksepterer at UDI har en direktør som til de grader viser mangel på fornuftig skjønn, mangel på evne til å forstå hvordan man skal opptre. At vedkommende kan fortsette som direktør etter å ha gitt opphold til to flykaprere, er meg komplett ubegripelig. Vi har da vel allmenngyldige bestemmelser om kompetanse og evne til å utvise et fornuftig skjønn, undersøke saker, sette seg inn i saker – noe som her åpenbart ikke er tilfellet for vedkommende som har denne stillingen. Jeg vil også be om å få en bekreftelse fra statsråden på at Regjeringen i et av de første møter til høsten vil overlevere til Odelstinget eller til Stortinget et forslag om at i vanskelige saker skal styringen tas tilbake til departementet og det politiske miljø, og ikke sånn som nå hvor flertallet, alle unntatt Høyre og Fremskrittspartiet, dessverre overførte ansvaret til UDI. Det har også med konvensjonen å gjøre når det gjelder å være veldig klar på dette med utvisning og også hva som er kriteriene for utlevering. Det er en del av begrepene i flyktningkonvensjonen jeg nå snakker om. Det har vært hevdet at man ikke kan utvise eller utlevere personer til land som har dødsstraff i sitt system. Det er feil, hvis man tenker på utleveringsloven. I utleveringsloven § 1 står det: «Den som i fremmed stat er siktet, tiltalt eller domfelt for straffbar handling, og som oppholder seg her i riket, kan utleveres etter bestemmelsene i denne lov.» De to kaprerne jeg har snakket litt om, er ikke tiltalt eller siktet eller har dom i Iran for noe som helst. De er vanlige iranske borgere som har sonet ferdig en straff, og de risikerer ikke noe spesielt, hvis det ikke er noe annet de har gjort i Iran som eventuelt kan medføre risiko for dem. Denne praktiseringen fra UDIs direktør betyr at enhver som kommer fra et land som i sin lovgivning har en mulighet for dødsstraff, kan hyle om asyl i Norge og være garantert å få varig opphold uten å ha gjort noe som helst annet galt, fordi man altså i hjemlandet praktiserer dødsstraff. Jeg håper at statsråden kan svare på et par av de spørsmålene jeg har tillatt meg å stille. Og så regner jeg faktisk med etter det som har skjedd, at det er flere enn Fremskrittspartiet som stemmer for at vi får nødvendig initiativ til en revisjon av Flyktningkonvensjonen.