Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2013-01-24:
Riksrevisjonen presenterte for Stortinget den 31. mai i fjor sin undersøkelse om utbygging og fornyelse av jernbaneinfrastrukturen, Dokument 3:13. Overskriften i Riksrevisjonens presentasjon var: «Økte bevilgninger, ikke bedre jernbanetilbud». Riksrevisor Jørgen Kosmo uttalte at både Samferdselsdepartementet og Jernbaneverket måtte få bedre kontroll over planleggingen, gjennomføringen og effekten av jernbanetiltak. Bakgrunnen for denne undersøkelsen var at den tekniske tilstanden på jernbanenettet ble beskrevet som ikke tilfredsstillende i Nasjonal transportplan for 2010–2019. Undersøkelsen påviste at hovedmålene for utviklingen av jernbanenettet om økt driftsstabilitet ikke var nådd, og at Jernbaneverket ikke har oversikt over status i gjennomføringen av den samlede prosjektporteføljen, noe som igjen medfører at departementet ikke får den nødvendige styringsinformasjonen. Undersøkelsen avdekket også at det manglet dokumentasjon om effekten av investeringstiltak, og at mange av tiltakene var forsinket igangsatt og er blitt betydelig dyrere enn planlagt. Videre viser undersøkelsen at mangel på kapasitet og kompetanse innen jernbanetekniske fag forsinker arbeidet med forbedring av jernbanenettet. Sist, men ikke minst, avdekket rapporten at Jernbaneverket har mangelfulle rutiner for å følge opp leverandørene i markedet, samt at det ikke finnes gode målinger for produktivitet i Jernbaneverket. Under behandlingen i kontroll- og konstitusjonskomiteen ble det sendt i alt åtte spørsmål til Samferdselsdepartementet, som ble besvart – riktignok svært sent – og som ligger som vedlegg til innstillingen. Jeg er tilfreds med at komiteen på de aller fleste punkter er enstemmig. Komiteen påpeker i likhet med Riksrevisjonen den mangelfulle oversikt Jernbaneverket har over status på gjennomføring av prosjektporteføljen. Samferdselsdepartementet skrev i et brev til Riksrevisjonen den 23. mars i fjor at dette skulle følges opp, og at det kunne gjøres ytterligere forbedringer av dokumentasjon og rapportering av status og utvikling. Det samme departement avviser i sitt brev til komiteen datert den 7. november problemstillingen og hevder at Riksrevisjonens konklusjon om at departementet ikke får tilstrekkelig styringsinformasjon, ikke er korrekt. Hva denne snuoperasjonen skyldes, vet jeg ikke, men jeg ser fram til å høre hva statsråden begrunner dette med. En enstemmig komité påpeker også at arbeidet med å få dokumentert effekten av de ulike investeringstiltakene må intensiveres. Hovedmålet for utviklingen av jernbanenettet har vært bedre avvikling av togtrafikken, med redusert reisetid og færre forsinkelser og innstillinger. Undersøkelsen viser dessverre at sentrale deler av denne målsettingen ikke er nådd. Til tross for økte bevilgninger er ikke driftsstabiliteten og avviklingen av togtrafikken forbedret i den perioden undersøkelsen omfatter. En enstemmig komité krever derfor at både Samferdselsdepartementet og Jernbaneverket må få bedre kontroll over planleggingen, gjennomføringen og effekten av de ulike tiltakene. Til tross for at bevilgningene i all hovedsak har vært som forutsatt, har ca. 70 pst. av investeringsprosjektene vært forsinket igangsatt, og ca. 60 pst. ble ferdigstilt senere enn planlagt. Ikke nok med det – over halvparten av prosjektene ble også betydelig dyrere enn opprinnelig anslått. Dette vitner om både mangelfull planlegging og kostnadskontroll, og jeg forventer at departementet tar dette inn over seg og tar de nødvendige grep for å forbedre situasjonen. En enstemmig komité ser i innstillingen også svært alvorlig på at Jernbaneverket ikke har tilfredsstillende rutiner for oppfølging og kontroll av leverandørene i markedet og forutsetter at arbeidet med dette gis høy prioritet. Vi anbefaler også, i likhet med Riksrevisjonen, at det må settes klare mål for effekten av investeringene, og at Jernbaneverket må rapportere om effekten av de tiltak som er utført. Som tidligere nevnt har mangel på kapasitet innen jernbanefag vært en av årsakene til forsinkelser og manglende igangsetting av prosjekter, og undersøkelsen viser at rekruttering av denne type kompetanse har vært utfordrende. Departementet erkjenner disse utfordringene, men hevder at utdanning av ny kapasitet tar tid, og at veksten i inntak av nyansatte må avpasses etter Jernbaneverkets kapasitet til opplæring samtidig med at alle andre oppgaver skal løses. Jeg synes dette er en altfor defensiv holdning og er derfor tilfreds med at en enstemmig komité påpeker nødvendigheten av å igangsette flere tiltak for å sikre kompetanse og kapasitet. Riksrevisjonens rapport ble forelagt Samferdselsdepartementet den 25. januar 2012, og departementet har i brev av den 16. februar samme år gitt kommentarer til rapporten. Statsråden framholdt bl.a. i sitt svar at større bevilgninger til jernbanen vil gi et bedre jernbanetilbud, men at det vil ta tid. Slik statsråden vurderer det, er det lite realistisk å forvente at jernbanetilbudet i løpet av få år vil bli vesentlig bedre selv om bevilgningene er økt i betydelig grad. Dette hevdet altså statsråden. Jeg synes disse uttalelsene er både oppsiktsvekkende og defensive, og jeg hadde håpet på en langt mer offensiv holdning fra regjeringens side for å få løst de problemene vi nesten daglig har med avviklingen av togtrafikken. Jeg ser at departementet har gjort en del for å forbedre situasjonen. Dette er bra, men langt fra godt nok. Jeg håper at samferdselsministeren nå tar signalene fra både Riksrevisjonen og Stortinget, og tar de grep som er nødvendige, slik at vi får orden på togtrafikken, og at vi får bukt med de problemene togpassasjerene opplever nesten daglig med forsinkelser og kanselleringer.