Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2007-11-08:
En av de formuleringene som jeg leter etter når en slik redegjørelse blir fremlagt, er de overordnede tanker omkring EØS-avtalen. Jeg er derfor svært tilfreds med at også denne regjeringen gjør det veldig tydelig og klart at EØS-avtalen er til gjensidig nytte for partene. Det er en selvfølgelig, banal setning som ikke nødvendigvis sier så veldig mye, men som slår fast det grunnleggende, at vi skal gjøre det best mulige ut av en EØS-avtale som vi nok må leve med i en god del år fremover. Da er det viktig at både regjering og storting gjennom en slik debatt, gjennom det arbeidet som er satt i gang fra regjeringens side, og gjennom det arbeidet man gjør på Stortinget, fokuserer på hvordan vi kan få best mulig ut av samarbeidet. Jeg tror det har vært tatt riktige grep både i dette hus og i Regjeringen for å utnytte dette samarbeidet bedre, se på, selvfølgelig, at EU er i endring, men at også vi kan endre oss, hvordan vi målbærer våre holdninger, hvordan vi kommer i en tidligere inngripen. Her gjøres det et godt stykke arbeid. En bærebjelke i EØS-tenkningen er like betingelser for næringslivet i hele EØS-området. Vi forutsetter at dette fortsatt er et grunnleggende prinsipp. Selv om vi føler en viss uro for at det kan være i ferd med å utvannes, tror vi vel ikke det er Regjeringens intensjon og mening, men at man arbeider aktivt for at vårt næringsliv skal ha de samme betingelser som næringslivet i EU. Jeg vil kommentere noen forhold som utenriksministeren tok opp i sin redegjørelse, bl.a. finansieringsordningen som nå er utvidet til også å gjelde Romania og Bulgaria. Jeg har tidligere rost Regjeringen for at man her fikk inn en egen bilateral ordning hvor man så på partnerskap med norske aktører. Jeg tror det kan være en modell som man gjerne kan utvikle ved fremtidige forhandlinger med nye medlemsland, og kanskje også revisjon av eksisterende ordninger. Fremover mener jeg vi må forsøke å prioritere å rette disse finansieringsordningene inn mot de fattigste landene. Vi må jo tro på dynamikken i mange av disse landene, både i forhold til demokrati og økonomisk utvikling, og at mange av de nye EU-landene, som vi fortsatt kan betrakte som nye, beveger seg over i en velstandsutvikling som er positiv, og at man dermed kan fase dem gradvis ut, slik at vi kan fokusere ressursene på de landene som trenger det mest. Jeg tror det er nødvendig, særlig når vi ser at enkelte av de gamle EU-landene fortsatt henger med i ordninger. Vi må ta det grepet nettopp for å kunne forsvare ordningene. Ellers blir de litt uforståelige for skattebetalerne og internt i EU. EUs interne prosesser har vært nevnt, at vi skal følge de aktivt. Det er hele tiden en debatt om hvor mange synspunkter vi skal ha på EUs utvidelsesprosess og EUs traktatrevisjoner. Jeg tror vi skal tillate oss å ha meninger der vi føler at meningene våre er relevante, der vi føler at det som skjer i EU, er relevant og interessant for oss. Ikke minst er EUs utvidelser relevant for oss i mange tilfeller, og vi skal tørre å målbære våre synspunkter. Avslutningsvis vil jeg fokusere på EUs utenriks- og sikkerhetspolitikk, som er og blir viktigere. Det er mange felles interesser, ikke minst i møte med omverdenen. Enten det gjelder Midtøsten, bistandspolitikk eller WTO-spørsmål, er det mange ting som vi skal samtale med EU om, men jeg vil gjerne dvele litt ved hvor samordnet EU egentlig er, og hvor langt EU egentlig er villig til å gå. Norge har en del viktige interesser, ikke minst i forhold til våre nordområder, og ikke minst i forhold til Russland. Vil det ikke være slik at det fortsatt er EUs hovedsteder, EUs medlemsland, som vil være de viktigste samtalepartnerne for de spesielle norske utenrikspolitiske interessene fremover, og at det derfor i mindre grad er EU, som et felles organ, som vi vil kunne få drøftinger med, f.eks. om utfordringene i nord? Kosovo er en utfordring for et samlet EU, sa utenriksministeren i sin redegjørelse. Helt uavhengig av hva EU gjør vil jeg si at det er en ufordring for Norge. Jeg vil også si at det ikke nødvendigvis er slik at Norge må opptre som en blåkopi av det EU foretar seg. Det at vi er utenfor EU, kan også bety at vi i slike sammenhenger gjør selvstendige valg.