trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-04:
Jeg har registrert at vi har blitt beskyldt for å være prinsipielle og ideologiske. Jeg tar det som en hedersbetegnelse. Vi har noen prinsipper, og vi har noen ideologier. Det har også Høyre. Høyres iver etter å privatisere er godt kjent, og det er dypt. Høyre har villet privatisere en stor del av norsk offentlig eid vannkraft – de har ønsket at dette skulle børsnoteres og privatiseres. Høyre har ønsket å åpne flere privatskoler, gi statsstøtte til dem – og dermed ville de privatisere skolesystemet. Høyre har ønsket å børsnotere Posten, konkurranseutsette NSB og selge ut alle jernbaneeiendommene. Det er å privatisere. Høyre har villet privatisere Entra, Flytoget, SAS, Statskonsult, og jeg kunne nevne mange andre ting. Men i dag ble jeg litt overrasket. Jeg anbefaler at Høyres representanter leser sine egne innlegg i debatten i dag. Jeg opplever at de ikke er opptatt av saken. I dag opptrer de – med all respekt – som betalte lobbyister for ett firma. Det gjelder å lese egne innlegg. Det er ikke bare Høyre som snakker med politiet og politimestere, det gjør også vi i SV og i Arbeiderpartiet. Vi sier det gang på gang – slik vi har latt oss fortelle både av departementet og politiet – at prøvene leveres innenfor de rammene som politiet trenger. I de sakene hvor det er behov for å levere raske prøver, leveres det raske prøver. Så er vi opptatt av at dette er et saksfelt hvor det er sensitive prosesser, det er sensitive opplysninger, og da er det viktig at de holdes innenfor de riktige rammene. Så hørte jeg også at sammenlignbare land har mange forskjellige leverandører. De virkelig sammenlignbare landene er jo Sverige og Danmark. Der vet vi at det er ett institutt, og det er ett organ, på samme måte som i Norge, som er leverandør av denne typen sensitive prøver og har kontroll over prosesser. Så jeg håper at vi senere ikke blir beskyldt for å fortelle halve sannheter, men at man også fra Høyres side ser hvordan man framlegger saken og realitetene i saken.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2010-03-04:
Å miste huset sitt i brann blir opplevd som ein tragedie, og endå verre er det sjølvsagt når liv går tapt. Brannar i tunnelar kan få dramatiske følgjer, og i skogbrannar kan store verdiar gå tapt. Ved brann i verneverdige bygg mistar vi kulturminne som er viktige delar av historia vår, og som på sitt vis trekkjer linene tilbake til tidlegare tider. I dag diskuterer vi stortingsmeldinga om førebygging av brannar og om brannvesenet sine redningsoppgåver. I denne meldinga gjer Regjeringa utførleg greie for kor vanskeleg det kan vere å førebyggje desse brannane. Samtidig peiker ho på viktige tiltak som kan bidra til å få ned talet på brannar framover. Det kommunale brannvesenet er ein nøkkelfaktor i førebyggingsarbeidet og skal ha tilsyn med at folk med eigedommar tek ansvar for å sikre seg mot brann. Det handlar om å sikre materielle verdiar, men aller mest om å sikre liv og helse. Brannvesenet står for beredskap og redningsinnsats i heile landet. Somme plassar vil interkommunalt samarbeid kunne føre til eit betre brannvern, og kommunane som ikkje deltek i slikt samarbeid, blir oppfordra til å vurdere dette nærmare. Eg vil trekkje fram den store innsatsen som både lønna personell på heiltid og ikkje minst dei frivillige deltidsmannskapa gjer for samfunnet på dette viset. Det er viktig at desse får god opplæring og tilstrekkeleg med øving, og også at den kompensasjonen dei får, best mogleg står til det ansvaret dei tek på seg, og til den innsatsen dei yter. Det er særleg eldre og uføre som mistar livet i brannar. Med den komande eldrebølgja seier det seg sjølv at det er ein fare for at talet på bustadbrannar også vil auke mykje. Det er avgjerande at det blir gjennomført tiltak for å førebyggje dette. Betre varslingssystem, betre informasjon og det å gå gjennom bustadene til dei eldre og uføre for å avdekkje potensiell brannfare er døme på slike tiltak. Forhåpentlegvis vil denne stortingsmeldinga leggje til rette for at vi kjem eit stort steg nærare nullvisjonen vår – at ingen skal miste livet i brannar. Det er ikkje enkelt å nå det målet, men alle målretta tiltak som kan redde liv, dreg i rett retning.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2010-03-04:
Rettstryggleiken til små ungar, som er dei mest sårbare blant oss, og som vi må ta særleg vare på, er temaet for denne saka. Eg deler forslagstillaranes ønske om ei obligatorisk dødsstadsundersøking når spedbarn døyr plutseleg. Eg meiner det vil vere det beste middelet for å avklare om små ungar har døydd av årsaker knytte til straffbare forhold eller ikkje. Når Grunnlovas føresegner mot såkalla husinkvisisjonar set grenser for ei slik obligatorisk undersøking, har det vore viktig å finne ei så god ordning som mogleg, for å vareta omsynet til ungane. Stortinget vedtok i fjor å innføre ei frivillig ordning med eit kompetent team som etter samtykke frå foreldra kan undersøkje dødsstaden. Det er viktig å understreke at dette teamet må ha meldeplikt til politiet om alle funn som kan bidra til å oppklare dødsårsaka. For sysken av den avdøde ungen vil det vere ein stor fordel om eventuelle straffbare forhold blir avdekte. Dersom dødsårsaka er omsorgssvikt eller vald, vil det vere nødvendig å vurdere tiltak for å sikre at syskena er trygge. Når det no blir lagt opp til ei frivillig ordning, er det ein opplagd fare for at dei foreldra som takkar nei til undersøkinga, kan bli mistenkte for å ha gjort noko straffbart, sjølv om årsaka til at dei takkar nei, er ei anna enn å skjule slike handlingar. Såleis hadde det vore ein fordel om undersøkinga var obligatorisk, men eit såkalla obligatorisk tilbod som ei frivillig ordning vil truleg bli akseptert av dei fleste, og vil dermed bidra til å avdekkje eventuelle straffbare forhold eller bidra til å skaffe kunnskap om andre dødsårsaker. Det siste kan førebyggje at andre ungar seinare døyr av same grunnar. Eit aktuelt døme på at kunnskap kan redde liv, er den store nedgangen i talet på krybbedødstilfelle. For å underbyggje påstanden om at ei frivillig ordning også kan avdekkje omsorgssvikt, vil eg vise til prøveprosjektet som Rettsmedisinsk institutt i Oslo utførte mellom 2001 og 2004. Det vart gjeve tilbod om dødsstadsundersøking ved plutselege og uventa dødsfall i aldersgruppa 0–3 år, og det vart avdekt sju tilfelle av omsorgssvikt. Ved fjorten andre dødsfall der politiet i utgangspunktet hadde mistanke om at det låg noko straffbart attom, kunne ein slå fast at det ikkje var slik. Det vil vere viktig for foreldre som opplever det verste, å få ei slik avklaring når dei mister ein unge. Eg finn det verdt å presisere, som ein kommentar til representanten Oktay Dahl, at det ikkje er openbert at det er den same typen dødsstadsundersøking vi talar om her i dag, som finst i England og i andre land. Det er derfor viktig at Regjeringa vurderer dette nærare. Eg vil elles vise til innlegget frå saksordføraren, som eg meiner gjorde god greie for kva regjeringspartia meiner i denne saka.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2010-03-04:
For at politiet skal kunne arbeide målretta og effektivt for å løyse kriminalsaker, er dei sjølvsagt avhengige av å innhente opplysningar og sikre seg spor. Det handlar om opplysningar og spor som umiddelbart synest å vere relevante, men også slike som dei enno ikkje veit om dei kjem til å bruke. Bakgrunnen for denne nye politiregisterlova er at ein har sett eit behov for å tydeleggjere kva som er formålet med denne innsamlinga og korleis ein brukar opplysningar. Det blir frå Regjeringa framheva at dette i mindre grad vil endre det daglege arbeidet og arbeidsmåtane til påtalemyndigheita. Intensjonen er altså at ein skal finne ein balanse mellom omsynet til påtalemyndigheita og det arbeidet dei skal gjere, på den eine sida, og personvernet til den enkelte på den andre sida, anten vedkomande er offer, mistenkt, tiltalt eller vitne. Det er ingen grunn til at kva som helst slags opplysningar skal registrerast og lagrast over lang tid. Eg meiner lovframlegget vil styrkje personvernet, og det er noko av det som er mest sentralt i politiregisterlova. Personvernet blir stadig utsett for eit stort press, og det krev oppdaterte lover og stor bevisstheit for å ta vare på retten til privatliv. Vi treng klåre skilje mellom kva som er viktig informasjon for å nedkjempe kriminalitet, og kva som ikkje er relevant i denne samanhengen. Politiregisterlova gjer den enkelte sin rett til opplysningar om seg sjølv klårare. Lova gir rammer for innsyn og ikkje minst moglegheit for å rette og slette opplysningar som ikkje er riktige, og klagerett over dei vedtaka som blir fatta. Opplysningane skal slettast når dei ikkje lenger er nødvendige for formålet, noko som vil bety at politiet ikkje skal sitte med informasjon som dei ikkje har nytte av – og heller ikkje vil ha moglegheit til å ta vare på «for sikkerheits skyld». Med tanke på internasjonalt samarbeid gjennom Prüm-avtalen vil dette vere både fornuftig og nødvendig. Utlevering av opplysningar om norske borgarar til utlandet skal gjerast med forsiktigheit, og når ein først skal utlevere opplysningar, er det viktig at færrast mogleg irrelevante opplysningar er med. Vi stoler på at politiet driv effektiv etterforsking og sikrar seg gode spor når noko skjer. Gjennom gode rammer som gjer effektivt politiarbeid mogleg, skal alle kunne stole fullt ut på at politiet gjer ein god jobb og at dei handsamar alle dei sensitive opplysningane som dei sit med, på ein trygg måte.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-03-04:
Takk til statsråden for et godt innlegg, også for starten på innlegget, hvor han minner oss om hvilken risiko som mange av våre tjenestefolk utsetter seg for i sin tjeneste. I mitt innlegg pekte jeg på en budsjettpost som ble innført da vi fikk ny kirkelov, og som skulle gå til en rekke felleskirkelige tiltak, bl.a. til dette med sikring og forsikring av kirker. Dette er en budsjettpost som er blitt redusert over flere år. Det er mulig jeg bryter inn i en budsjettdebatt, men jeg er litt opptatt av å høre statsrådens vurdering av statens ansvar for kirkebygg, fordi, selv om det er kommunen som eier kirkebyggene, og som har ansvar for dem, så er det også av nasjonal betydning at vi bevarer dem på en god måte. Hvordan vurderer statsråden muligheten for å øke denne budsjettposten, og, eventuelt, hvordan ser statsråden på statens ansvar for kirkebygg?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Vi skal alle ta ansvar for de brannfolk som gjør en kjempejobb hver dag rundt omkring i Norge. En del av det ansvaret er nettopp å sørge for at utdanningen er tilstrekkelig. Men dette er jo ingen budsjettdebatt, og Fremskrittspartiet får også sjekke sine alternative budsjetter før man går høyt på banen når det gjelder disse spørsmålene. Jeg opplever at brannutdanningen i Norge har mange solide kvaliteter. Jeg har sjøl vært i Tjeldsund og sett på dette, og jeg var sjøl en av de ivrige i 2006 og i 2007 for bl.a. å utvide utdanningstilbudet for deltidsbrannmenn, hvor forskriften ble satt i verk, og hvor det også ble lagt penger på bordet. Men vi må alltid, til enhver tid – særlig nå når vi pålegger brannvesenet ytterligere oppgaver – se på hva slags økonomiske rammeforutsetninger de har. Det skal vi kommer tilbake til i de årlige budsjettbehandlinger – dette er en stortingsmelding.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Som det framgår av stortingsmeldingen på side 36 har vi hatt stort fokus på de eldre leilighetsbyggene. Det er det grunn til. Jeg har ikke lyst til her i Stortinget å gå detaljert teknisk inn på hva som må til i regelverket, men man må ha en gjennomgang, som vi beskriver. Særlig den arbeidsgruppa som nå er nedsatt, vil nettopp kunne få se på den muligheten som representanten Dahl var opptatt av, som spørsmål om tilsyn, spørsmål om hvilke sanksjoner som skal komme når man bryter regler, og i hvilken grad man klarer å iversette det. Det som har vært min erfaring, når jeg har vært med brannvesenet, særlig i Oslo, ut i de eldre leilighetsbyggene, er at det er veldig mange tiltak som også koster mye mindre enn det vi tror. Det å sprinkle, f.eks., som de fleste av oss tror er veldig avansert – det er for så vidt avansert, men det er ikke så avansert – koster ikke mer enn å legge parkett i en leilighet. Så jeg tror at her må vi se på alle muligheter for å sikre særlig de eldre leilighetsbyggene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Jeg mener at staten har et ansvar som overordnet myndighet, men når det gjelder kulturminner, og ikke bare kirker, er det et ansvar jeg mener Regjeringa fullt ut tar, men vi må ha fokus på det framover. Regjeringa skal på sin budsjettkonferanse om én og en halv uke, så jeg skal ta med innspillet. Jeg er en ivrig tilhenger av at kulturminner som sådan må vi ta bedre vare på enn det vi historisk sett har gjort. Det gjelder særlig opp mot regelverk, men det gjelder også opp mot bevilgning. Vi ser at bl.a. den tiltakspakken som kom, og de budsjetter vi har hatt nå i det siste, i hvert fall har bidratt til at kulturminnene har fått noe romsligere budsjetter.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Man står i fare for at ved ethvert motargument blir man beskyldt for å være arrogant. Men hensikten med å legge fram denne stortingsmeldingen var å få noen overordnede debatter om hva vi gjør for å forebygge branner, og at ikke vi som politikere, bare går raskt ned i den gropa – som vi ofte gjør – og diskuterer hvem som bevilger mest penger. For her er det viktige spørsmål, sånn som representanten Oktay Dahl, bl.a., har reist: Hva slags type sanksjoner har vi? Hva slags type tilsyn har vi? Hvordan skal vi gjøre det når byggene blir mer universelle, og folk kommer seg inn, og til slutt ikke kommer seg ut? Har vi muligheter til å forebygge, som ikke nødvendigvis koster penger? Styrepinneforbudet er i så måte et godt eksempel. Det betyr ikke at vi ikke lytter, slik at de innspillene som kommer om brannutdanning, vil det være naturlig å ta med seg i den gjennomgangen som nå skal gjøres av utdanningsopplegget. Så vil vi selvfølgelig ta med oss alle signaler i budsjettprosessene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Hvis det kan hjelpe med noen fakta, skal jeg prøve å bistå med det. Representanten Trældal hevder at man, etter å ha innført opplæring for deltidsbrannfolk, ikke har fulgt opp, at man bare prater. Da må jeg be ham gå tilbake til det man fra Regjeringas side gjorde i 2006–2007. En av grunnene til at man ikke kunne sette forskriften om opplæring for deltidsbrannfolk i drift, verken i den regjeringsperioden da Fremskrittspartiet satt med budsjettmulighetene, eller tidligere – det har ligget i mange år – var at man ikke fulgte opp med penger. Det var altså Justisdepartementet og regjeringa Stoltenberg som la – jeg tror det var – 10 mill. kr på bordet for at den forskriften skulle legges fram og iverksettes. Man kan gjerne her i Stortinget komme med alle mulige karakteristikker av oss, om prat og det ene med det andre, men jeg forutsetter at folk da i hvert fall har gått inn i de spørsmål man fra denne talerstol ganske så bråkjekt omtaler. Når det gjelder opplæring av deltidsbrannmenn, ble det fulgt opp med konkret bevilgning. Så vil jeg også si at mange av de områdene vi i dag diskuterer, krever mer innsats. Jeg har ikke nevnt f.eks. det som nå skjer i forbindelse med brannvesenets redningsinnsats på sjøen. Jeg syns det er merkelig at man ikke i denne sammenheng har lagt merke til at man rundt omkring i det ganske land nå har fått på plass de såkalte RITS-enhetene, med midler. Den type beskrivelse av brannutdanningen som vi fikk i foregående innlegg, tror jeg ikke gagner noen. Det er en type svartmaling som jeg ikke opplever at vi møter når vi er ute, verken når vi møter brannfolk, eller når vi ser den gode jobben som blir gjort av dem som er ansvarlig for brannutdanningen. Så sier jeg ikke at de ikke er utfordringer også her. De skal vi møte, og særlig nå når man skal ha en gjennomgang av hele utdanningskonseptet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Det er ikke så ofte jeg kan si at de løftene man ga i Soria Moria-erklæringen, bryter man i positiv forstand. Men det kan jeg kan gjøre når det gjelder barnehus, for det står i Soria Moria-erklæringen at vi skulle vurdere å opprette ett barnehus. Vi syns at det var en så viktig jobb at vi har etablert barnehus også i Tromsø, Trondheim, Bergen, Hamar, Kristiansand og Oslo. Så vi føler at vi virkelig har tatt tak når det gjelder antall barnehus. Vi må nok medgi at vi ikke kan ha barnehus i hver eneste kommune. Det er kompetansekrevende og ressurskrevende. Men vi har altså sagt i budsjettet at i år ønsker vi å etablere barnehus i Stavanger, og det neste som står for tur – og jeg har svart i Stortinget at det kommer i løpet av denne perioden, fram til 2013 – er Ålesund. Det vil bedre situasjonen betydelig, der det er lang reiseavstand. Så mener jeg også at vi må se på muligheten for – slik man har sett på bl.a. i Tromsø – i større grad å bruke teknologisk utstyr, video, slik at aktører og andre slipper å reise langt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Hvis representanten Oktay Dahl hadde vært ute og sett på barnehusene, og særlig det i Tromsø, ville han opplevd at man bruker nettopp videoutstyr. Jeg mener at det er en stor utfordring for store deler av offentlig sektor nettopp å kunne nyttiggjøre seg den type teknologi. Vi har åpnet opp for det i domstolene, i kriminalomsorgen. Det skulle bare mangle om vi ikke også skulle kunne bruke det i forbindelse med barnehusene. Men det går en grense, fordi når det gjelder det å håndtere barn, vil direkte kontakt være helt avgjørende. Men jeg må si at det er ikke bestandig jeg har like stor sans for argumentene fra f.eks. enkelte dommere, som må gå i ti minutter for å komme til barnehuset. Jeg tror at når man bruker såpass mye penger på barnehusene, vil etatene også se at man blir avlastet i mange tilfeller, at det også virker avlastende at folk som faktisk har kompetanse på barneavhør, foretar disse, og at det at de ikke lenger foretas f.eks. hos politiet eller i domstolene. Man får bedre resultat, og man får avlastning.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
La meg aller først få si at dette ligger til et annet departement, det er Helse- og omsorgsdepartementet som har forslag om innstramminger i alkohollovgivningen. Det er helseministeren som får svare når hun kommer med den saken, dette har ikke jeg full oversikt over. Men høringen er, så vidt jeg vet, avsluttet, og det er meget oppløftende det som nå skjer ute i norske kommuner. De kommunene som allerede har strammet inn, ser at politiet blir spart for store ressurser på nattetid. Når man på Hamar, i Fredrikstad og andre steder nå – også i Trondheim – rapporterer om en betydelig nedgang i voldskriminalitet etter at man valgte å stenge tidligere, er det ikke bare en stor fordel for norsk politi, vi kan også telle antall sparte ofre, enten det gjelder grove overgrep eller akutt vold på nattetid. Det er ingen hemmelighet at vi fra Justisdepartementets side gjør hva vi kan for at man nettopp skal fortsette den utviklingen. Hvis man fra sentralt hold velger å fastsette taket til kl. 02.00, har vi gitt helt klart uttrykk for at det vil være en utrolig gevinst med tanke på å skape mer trygghet og å kunne forskyve politiressurser, slik at de ressursene vi brukte om natta, bl.a. kan brukes mot vold mot barn på både dagtid og nattetid.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Når det gjelder spørsmålet om å orientere Stortinget, har vi jo mange anledninger til det. Vi bruker også enhver anledning, det være seg budsjettdokumenter eller egnede og relevante proposisjoner eller meldinger, men det skal vi komme tilbake til. Når det gjelder selve framdriften av hele saken, mener jeg at den påkaller hurtighet, slik at mitt svar er: så raskt som mulig.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Jeg vet ikke hvordan jeg i større grad enn hva jeg har gjort, kan vise offensivitet, og at dette er noe som er usedvanlig viktig. Man får høre innlegget og lese innlegget. Jeg mener at kriminalitet som rammer barn, ikke kan prioriteres høyt nok. Derfor er det viktig for oss at vi nettopp i bl.a. dialogen rundt dette forslaget, som også representanten Ropstad påpekte, er villige til å finne alle typer løsninger. Jeg syns jo summen av forslag her viser at Regjeringa også flytter seg, i den forstand at man aksepterer at her bør vi bl.a. se på når politiet innleder etterforskning og hvilke saker politiet skal etterforske. Det er veldig viktig at man gjør dette grepet med etterforskningsplikt i disse sakene – det er helt avgjørende. Jeg har nå full tiltro til at når dette kommer på plass, sammen med det obligatoriske tilbudet, vil det bety betydelige framskritt i forhold til disse sakene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Når det gjelder romertallsforslag II, står det der at man skal orientere Stortinget i egnet form. Jeg oppfatter det slik at da får Regjeringa anledning til å finne den anledningen og den formen som man mener er egnet. Det er et godt trekk. Det kan gjøre sitt til at vi kan gjøre det raskt, og at man får fram informasjon som er relevant opp mot det som det bes om i romertallsvedtaket. Jeg vil nok si at når det gjelder sjølve formen på det, er ikke det nødvendigvis avgjørende. Men det som representanten Dahl trekker fram om grundighet, kan jeg underskrive på og også imøtekomme. Når det gjelder de vurderinger og de undersøkelser som da skal gjøres henimot andre land, og betydningen av denne typen tiltak opp mot EMK, må de være grundige, og de må gjøres bredt. En mulighet – man blir allerede nå på mange måter utfordret til å fastslå egnet form, sjøl om Stortinget inviterer til at man skal fatte vedtak om at vi skal prøve å finne den egnede formen etter hvert – er å redegjøre for det i budsjettdokumenter. Det går an. Vi kan selvfølgelig i tillegg til det oversende et brev til komiteen hvor man også får fyllestgjørende informasjon. Siden man her etter alle solemerker vil fatte vedtak om at Stortinget skal informeres, vil jeg vel tro at det vil være naturlig i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett eller når budsjettet legges fram, å legge fram de vurderinger som der er gjort. Jeg tror vi vil kunne klare å imøtekomme behovet for grundighet inn i dette.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Dette har vært et tema som har vært diskutert mange ganger. Jeg tror at vi noen ganger i politikken må konstatere at vi er uenige. Det er flere grunner til at Regjeringa og stortingsflertallet har inntatt det standpunktet vi har gjort, både ved innføringa av reformen, gjennomføringa av reformen, og slik jeg også leser innstillinga i dag. Det går både på økonomisk forvaltning totalt sett, det går på spørsmålet om å få en strømlinjeformet reform og et resultat, og det går på spørsmålet om rettssikkerhet, som vi mener ivaretas best ved den metoden og den strukturen på opplegget som man nå har med DNA-reformen. Jeg vil også benytte anledningen til å si at når det gjelder de resultatene som vi allerede har fått av DNA-reformen, er det grunn til å gi stor honnør til de involverte når det gjelder omfang, antall prøver, og hvor mange som er registrert – men ikke minst, som jeg også sa i mitt innlegg, når det gjelder de resultatene vi nå ser ved at vi får så mange treff.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Jeg må – med respekt å melde – si at det er ganske spesielt å bli konfrontert i Stortinget med å skulle ta stilling til et konkret kommersielt firma. Der kreves det egne prosesser som gjør sitt til at det kan man vanskelig gjøre her i Stortinget. Men Regjeringa har valgt å satse store ressurser, og vi mener at vi har fått de beste resultater, nettopp med den modellen som vi her har valgt. Nå er det ganske unaturlig at man nesten ved hver eneste anledning man drøfter DNA i Stortinget, begynner å diskutere alternative modeller. Vi har ingen erfaring fra gjennomføringa av denne store reformen som skulle tale for at vi skulle fravike den modellen som Regjeringa faktisk har valgt. Vi mener at den er konstruktiv, at den er god, og at den på sikt også vil gi svært gode resultater når det gjelder å bekjempe kriminalitet – og oppdage den, ikke minst.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
DNA-reformen er en svær reform for Regjeringa. Vi bruker mye politiske krefter på det, og vi bruker mye økonomiske ressurser på det, som angitt tidligere. Da er det jo om å gjøre å finne en modell som vi mener vil fungere best mulig, ikke bare opp mot det rasjonelle, at man skal ha rask saksbehandling osv., men også opp mot kvalitet og rettssikkerhet. Vi har argumentert rundt det mange ganger. Jeg finner det ikke overraskende at man trekker fram et konkret firma her i Stortinget. Det har vi hørt om hver gang vi har diskutert dette. Det som jeg syns er spesielt, er at man krever at man nærmest skal ta stilling til en forretningsforbindelse med dette firmaet her i Stortinget – for det krever sine prosesser.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Jeg har over lang tid hatt tro på – og jeg har ikke mistet den troen – og mener at RMI holder en meget høy faglig standard. Det er derfor vi mener at det er så viktig at man håndterer disse prøvene der. Når det gjelder reformens implementering, er jeg imponert over i hvilken grad både politiet og RMI har klart å håndtere DNA, for dette er altså en fase i reformen hvor vi bygger opp registeret. Det er helt åpenbart at de resultatene som vi nå har fått, er svært gode. Det som Politidirektoratet også har rapportert om når det gjelder de prioriterte sakene, viser jo at man også klarer å levere godt på tid.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Det er en usedvanlig viktig problemstilling representanten Michaelsen tar opp. Jeg tror ikke vi kommer utenom når denne loven har trådt i kraft, etter en tid selvfølgelig å evaluere hvordan dette virker. Det er også viktig fordi mange av de menneskene som her er berørt, kanskje ikke har den samme evnen som alle vi andre har, til å si fra hvordan ting fungerer. Det er også viktig å se hvordan denne loven vil fungere, for det er jo nye rettsinstitutter her. Og særlig når det gjelder framtidsfullmakt, når det gjelder de mer individuelt tilpassede oppleggene, er vi avhengige av å få sjekket opp det. Så jeg vil love representanten og Stortinget at vi når vi kommer med ikrafttredelsesproposisjonen i forhold til denne loven, også har med oss spørsmålet om evaluering.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Når representanten spør meg på den måten, og i spørsmålet også gir uttrykk for forståelse for at dette er avhengig av bevilgninger, sier det seg sjøl at da er det vanskelig for meg å svare før vi har behandlet framtidige budsjetter. Men dette er et spørsmål jeg holder løpende dialog med finansministeren om, tidligere fylkesmann Sigbjørn Johnsen, som er opptatt av denne reformen. Det er helt åpenbart at særlig for å sette fylkesmennene og vergene i stand til å gjøre den ganske omfattende jobben som ligger i dette mandatet, så vil det kreves ressurser. Fra Justisdepartementets og min side vil dette være en prioritert satsing i de budsjettdiskusjoner vi nå går inn i.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Takk for et veldig godt spørsmål. Jeg mener at det nettopp er denne type lovgivning som vi behandler her – men også en del annen lovgivning som må på plass – som er de viktige aspektene spørsmålet om datalagring. Det handler først og fremst om hva som skjer når man har fått tak i den informasjonen som man har begjært innsyn i: Hvordan håndteres den? Hvem er det som får adgang til den? Kan vi spore hvem som har vært ute etter opplysningen? Er det muligheter for å slette, osv.? Etter min mening er dette lovverket en forutsetning for å kunne gå inn i det som ligger i datalagring, men også for å sikre den praksis som allerede gjelder i dag når det gjelder behandling av opplysninger fra bl.a. teleoperatører. Men det er også en forutsetning for å stå trygt og godt når det gjelder spørsmålet om Prüm-avtalen – vi har nå fått signert en avtale med EU som innebærer at man i framtida vil få mulighet for å søke f.eks. i hverandres DNA-registre. Da må vi behandle de opplysningene med varsomhet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Det er også i høy grad et budsjettmessig spørsmål, og mye av den diskusjonen vi har rundt politiet i disse dager, er at politiet sentralt har valgt å prioritere å holde tilbake noen ressurser for å bygge opp datasystemer. Det mener jeg er helt avgjørende bl.a. hvis vi skal få ikraftsatt ny straffelov, men det er også helt avgjørende hvis vi skal få til det som ligger i denne loven. Man kan gjerne ønske seg ikraftsettelse og formelt vedta det også, men vi er helt avhengige av å få det praktiske på plass. Derfor setter vi av penger allerede i år for å bygge opp datasystemer. Vi tar sikte på – også for å følge opp den utfordringa jeg fikk i innlegget til Oktay Dahl – å komme med en ikraftsettelseproposisjon i løpet av 2011. I forbindelse med den proposisjonen har departementet tilskrevet andre departement med henblikk på samordning når det gjelder spørsmålet om politiattester, som representanten spurte om.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-03-04:
Statsråden har helt rett i at dette ikke er en budsjettdebatt. Men det er allikevel sånn at vi opptrer i Norges parlament, Stortinget, og Stortinget er nok det overordnede organ når det gjelder å vurdere hvorvidt vi trenger ekstra midler til enkeltområder. I dette tilfellet handler det om brannsikkerhet. Hvis situasjonen er slik som enkelte representanter som også er utøvende brannmenn, sier – de presiserer at utdanningen ikke er god nok, og situasjonen beskrives som ikke god nok overfor komiteen gjennom høringsprosesser – så tror jeg det er helt riktig at komiteen påpeker at man kanskje i revidert må øke bevilgningene for å styrke utdanningen. Da mener jeg at statsråden kanskje bør ta det inn over seg i stedet for på en arrogant måte å avvise dette ved å si at vi ikke har en budsjettdebatt. Dessuten kan jeg vise til Fremskrittspartiets alternative budsjett, selv om det ikke er tema nå: Vi har god samvittighet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-03-04:
Først må jeg få lov til å presisere overfor ordføreren i saken, som selv sa at han var urutinert, at han har gjort en veldig god jobb, og selv om han gikk litt utover normalen når det gjaldt å innkalle til høring, så tror jeg det faktisk var nødvendig i ettertid. For det er jo helt riktig det som statsråden også har presisert, at i denne meldingen er det de lange linjene man skal trekke opp, hvilket fokus man skal ha, og hvilke grep og strukturer man skal ha, og eventuelt må endre, for å nå det målet som samtlige i denne sal ønsker seg, et oppegående og sikkert beredskapsnivå og brannsikkerhet. Det er det vi alle sammen jakter på. Men så er det altså noen som er litt mer engasjert enn andre, noen som driver og slukker flere branner enn andre gjør, og da synes jeg at det er viktig at vi lytter til det også. Det er klart at når man gjennom lengre tid har hatt fokus på brannsikkerhet, brannvern, utdannelse, øvingsproblematikk og utstyrsproblematikk, og man kanskje da i hverdagen som brannmann eller på annen måte innenfor dette området ikke føler at det blir fulgt opp av det politiske miljø, er det også viktig, selv om det er en melding, at man i innstillingen fra Stortinget presiserer hvor viktig det er at ressursene følger med når det vedtas gode planer. Jeg tror at det er det som kanskje skaper noe uenighet og litt temperatur i debatten. Det er jo derfor Fremskrittspartiet har fremmet et forslag, som er omdelt i salen, om at vi kanskje allerede i revidert kan signalisere at vi må komme med økte ressurser for raskest mulig å nå det målet som vi alle sammen er enige om å nå. Hvis det er riktig det som ble presentert for komiteen under høringen, der utstyr som var gått ut på dato, ble transportert inn i høringsrommet, hvis det er realiteten, hvis man har utstyr som man faktisk ikke kan bruke, utstyr som faktisk gjør situasjonen enda verre for disse brannmannskapene, tror jeg det er viktig å presisere også nå at vi må få bevilgninger på plass, slik at dette utstyret kan byttes ut raskest mulig. Jeg ønsker å få fram det i forbindelse med det forslaget som foreligger. Så er det mulig at man kan løse dette på en annen måte. Men situasjonen og historien har vist at det er veldig vanskelig å få kvalitet på utstyr og på øving og utdanning. Det er det noen partier her i dag etterlyser i mye større grad: at vi forplikter oss mer til også å komme med ressurser for å nå det målet. Det er andre ting vi er uenige om også. For min egen del må jeg si at jeg er meget skeptisk til å flytte tilsynet over til fylkesmannen. Det skal bli interessant å følge det. For jeg tror ikke at det finnes noen kompetanse hos fylkesmannen overhodet til å drive tilsyn med denne type virksomhet. Vi har manko på kompetanse innenfor de eksisterende tilsynsorgan i dag, og nå skal man altså spre dette til fylkesmannen i tillegg. Der er jeg meget skeptisk, og det framgår også at innstillingen. Det skal vi følge med argusøyne.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-03-04:
Representanten Michaelsen har på en god måte redegjort for Fremskrittspartiets posisjon i denne saken. Vi har jo en annen løsning når det gjelder myndighet, ved at vi peker på interkommunalt samarbeid eller at vertskommuner burde hatt denne myndigheten. Vi har faktisk tiltro til at det innenfor et interkommunalt samarbeid eller i de enkelte kommuner finnes kompetanse til å ta denne type myndighet også. Bare en stemmeforklaring: Forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, vil på vanlig måte bli oversendt. Det gjelder for øvrig også forslag nr. 3. I den forbindelse kommer vi i en vanskelig stilling når vi skal stemme over loven. I utgangspunktet burde jo Fremskrittspartiet ha stemt mot store deler av loven, men det ville blitt litt ineffektivt. Vi vil likevel be om å få stemme imot §§ 4, 5, 6 og 7, for å synliggjøre at der skiller vi oss ut fra flertallet. Men så er det andre paragrafer der fylkesmannen også er involvert, der Fremskrittspartiet er enig i intensjonen i paragrafen. Det er derfor jeg vil be om når Fremskrittspartiet vil stemme for alle de andre lovene – unntatt §§ 4,5,6 og 7 – at dette ikke forstås dit hen at Fremskrittspartiet er for at fylkesmannen blir myndighet. Forslagene nr. 1 og 3 vil komme til behandling og votering på et senere tidspunkt. Dette er for å gjøre det mer effektivt. Og så tror vi at vi har fått forståelse for at vi er imot at fylkesmannen skal få den myndigheten. Det har jo en sammenheng med at Fremskrittspartiet på et senere tidspunkt ønsker å redusere antall fylkesmannsembeter til fem, bl.a.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-04:
Norge har en god og stolt byggetradisjon med trehus. Samtidig er landet et kaldt land med stort behov for innvendig oppvarming. I sum gjør det at vi dessverre her i Norge er mer utsatt enn andre land for branner. Det understreker nettopp behovet for at vi har denne debatten på et prinsipielt grunnlag her i salen i dag om en så viktig sak. Noe av fokuset i saken er lagt på det forebyggende arbeidet for at vi skal spare liv, spare og verne om uerstattelige kulturminner og kulturverdier, og generelt spare materielle verdier. Jeg vil først fokusere på behovet og det positive i den lokale kunnskapen vi finner rundt i kommunene, med nærhet for innbyggere og myndigheter og tilsyn når det gjelder brannvern. Samtidig innebærer den nærheten vi har i Norge, med mange små kommuner, at det i en del tilfeller kanskje er et personfellesskap mellom dem som skal utføre inspeksjoner i det forebyggende brannvernet, og dem som skal skrive rapporter dersom det dessverre har oppstått en brann. Jeg vil sterkt oppfordre til at den tilsynsmyndigheten som nå legges til fylkesmannen, spesielt fokuserer på dette for å sikre at vi får et objektivt tilsyn og objektive inspeksjoner også i forhold til etterarbeidet etter branner. Flere av representantene har i sine innlegg tidligere i dag vært inne på det som skjedde den 27. november 2007 her i Oslo sentrum, hvor en skadet høyspentkabel i Fred. Olsens gate litt senere på dagen førte til en brann i en høyspentkabel på Oslo S. Det fikk enorme konsekvenser: Det var brudd i signalsystemene til BaneTele, Jernbaneverkets kontrollrom måtte evakueres. 80 000 togreisende ble berørt gjennom en hel arbeidsdag, og kritisk infrastruktur generelt ble berørt. Dette er et tema jeg fra denne talerstol vil understreke er viktig i det samfunnssikkerhetsarbeidet som vi også har på plass i denne meldingen, og vi vil imøtese de råd og anbefalinger som kommer fra det utvalget Regjeringen har nedsatt.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-04:
Det er all grunn til å glede seg over at det er en samlet komité og etter all sannsynlighet også et samlet storting som støtter innstillingen i denne saken, og på den måten gir et positivt og sterkt signal om at vi ønsker å skape trygghet og forutsigbarhet i en situasjon som vel må være det verste noen kan oppleve – at man mister sitt nyfødte barn. Likevel, jeg går til merknadene fra flertallet. Vi fra Høyre synes det er grunn til å stille et spørsmål til flertallsmerknaden om hvordan man skal forstå ordlyden: «Inntil resultatet av en slik undersøkelse foreligger, legger flertallet til grunn at en obligatorisk ordning der formålet også er å avdekke eventuelle straffbare forhold, vil være i strid med Grunnloven § 102(…) (…) Spørsmålet må jo gå på om man på den måten ønsker å begrense handlingsrommet for så vidt til fremtidige storting, men også til regjeringen når man kommer til praktiseringen og tolkningen av Grunnloven § 102. Jeg håper ikke det er intensjonen fra flertallets side, men jeg ønsker likevel å stille spørsmålet fra denne talerstolen.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-04:
DNA-reformen ble i sin tid behandlet her i Stortinget med tverrpolitisk, full støtte i denne salen. Det er et viktig grep for å bekjempe kriminalitet, og det er et viktig grep for at både politi og påtalemyndighet skal få et verktøy som gjør at rettsprosessene blir både sikrere og bedre. Derfor så vi som er forslagsstillere, på dette som en positiv mulighet for Stortinget til ytterligere å forsterke og forbedre arbeidet med DNA-reformen. Vi kan registrere at vi nå har lagt alle hovedinnleggene i denne saken bak oss, vi registrerer at statsråden forsvarer Regjeringens standpunkt, og vi registrerer at ikke én eneste av komiteens flertallspartier har forsvart sitt standpunkt under hovedinnleggene. Det eneste vesentlige argumentet som er framført – som også statsråden har vært inne på som begrunnelse – er at disse DNA-analysene ikke skal kommersialiseres. Men fra vår side har vi sett dette som en mulighet til både å forsterke og forbedre DNA-reformen, og dermed gi et bidrag til kriminalitetsbekjempelsen. Men vi kan altså registrere at det er ideologien som går foran i denne sak – dessverre!
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-04:
Som jeg sa i mitt forrige innlegg, ser vi som står bak dette forslaget, på saken som et positivt innspill for å forsterke og forbedre arbeidet med DNA-reformen. Så konstaterer vi i løpet av debatten at flertallspartiene ønsker å gi staten monopol på dette arbeidet, en ikke akkreditert institusjon. Vi ønsker å åpne opp for at også en akkreditert institusjon kan bidra med sin kompetanse i dette viktige arbeidet. Det er de politiske realitetene i saken slik, ikke minst, representanten Chaudhry understreket i sitt innlegg. Jeg er veldig glad for presidentens påpekning i forhold til representanten Chaudhrys innlegg, og jeg har lyst til også å presisere fra talerstolen at jeg ikke på noe tidspunkt har hatt kontakt med dette firmaet. Jeg hadde permisjon under høringen. Så den påstanden som representanten kom med, synes jeg på ingen måte hører hjemme i eller er verdig denne sal.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-04:
Den nye loven om vergemål skal avløse Lov om Umyndiggjørelse fra 1898 og lov om vergemål for umyndige fra 1927. Det er helt åpenbart at dette er lovverk som er modent for en modernisering. Det nye lovforslaget innebærer en individtilpasning som gir rom for fleksibilitet i praktiseringen av loven, som er høyst velkommen. Det såkalte minste middels prinsipp er det som blir lagt til grunn i utøvelsen av dette både vanskelige og viktige verv. Det minste middels prinsipp er altså at vi har en situasjonstilpasning, en individtilpasning, som legges til grunn. Det er en krevende, men riktig tilnærming til dette fagfeltet fordi det inkluderer i mye større grad enn de to nevnte tidligere lover en medinnflytelse for dem som blir satt under vergemål. Det er også slik at teknologien har utviklet seg mye siden 1898, og spesielt for mindreårige under vergemål er det spørsmål knyttet til bruk av mobiltelefon og Internett som stiller saken overfor spesielle utfordringer, som jeg mener det er viktig at vi holder under nøye oppsikt framover. Det gjelder spesielt muligheten for mindreårige som er satt under vergemål, til å inngå avtaler som forplikter senere utbetalinger. Her må det høstes erfaringer, og her må vi ha en tilnærming som gjør det mulig å tilpasse regelverket etter hvert som vi høster de erfaringene. Kommunene har hatt et hovedansvar for dette fagområdet inntil nå. Overformynderiet i kommunene har i all hovedsak gjort en særdeles viktig og god jobb basert på lokalkunnskap og lokalt engasjement. Fylkesmannen overtar nå denne rollen, og Høyre er med på den overgangen fordi vi mener det er viktig å legge en systematisk og god kompetanse til grunn – ikke det at kommunene ikke har det, men vi mener at det på en bedre og mer helhetlig måte kan ivaretas av fylkesmannen. Vi mener, som det framgår av saken, at kommunene bør konsulteres ved oppnevnelse av faste verger. Det framgår også av saken at denne loven, hvis den blir vedtatt senere i dag – og det blir den – betinger endringer i en lang rekke andre lover. Jeg vil oppfordre statsråden til å ha et oppsyn med at nødvendige lovendringer i andre lover kan skje raskt, slik at vi, når denne loven trer i kraft, har et helhetlig, fullverdig lovverk som kan håndtere disse viktige spørsmålene som vedrører enkeltpersoner dypt inn i deres livssituasjon, på en forutsigbar måte.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-04:
Det framgår av dokumentet og saken at loven ikke blir satt i kraft før det er satt av tilstrekkelige midler til dette i budsjettet. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hvilke vurderinger har statsråden og departementet rundt ikrafttredelsestidspunktet og dermed også finansieringen av saken?
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-04:
Jeg vil bare bekjentgjøre at Høyre vil støtte forslag nr. 4, fra Fremskrittspartiet og Venstre. Det er jo i tråd med Høyres merknader i saken.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-04:
Dette er også sett fra Høyres side et godt forslag – en modernisering av lovverket til nye tider. Ikke minst innebærer det en betydelig og viktig del av en internasjonal samordning og koordinering, som for næringslivet er med på å legge forholdene bedre til rette for profilering og forutsigbarhet for næringsvirksomheten som sådan. Så sett fra Høyres side er dette et veldig bra forslag.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-04:
Dette er siste sak fra justiskomiteen på denne dagsorden. En generell betraktning er at det har vært viktige saker, og at vi fra komiteens side i veldig stor grad har samlet oss om viktige og felles standpunkter. Jeg vil starte der, fordi den arbeidsformen og den prosessen vi har hatt både i komiteen og i samspill med departementet, har bidratt nettopp til det resultatet. Vi fra Høyre mener at det i seg selv er et bidrag til at vi får et bedre resultat, og at vi sånn sett gir tydeligere signaler, spesielt i forhold til kriminalitetsbekjempelse. Politiregisterloven inneholder bl.a. generelle regler for krav til ulike vandelskontroller for å inneha ulike jobber. De personer vi overlater barna våre til, ønsker vi skal ha de beste kvalifikasjoner, slik at barna våre har det best mulig. Et annet viktig aspekt i arbeidet med barn er om personene er skikket til jobben. Et samlet storting står bak at domfellelser for en rekke straffbare forhold må ekskludere muligheten til å arbeide med barn senere i livet. Her er det særlig viktig at de øvrige fagstatsråder følger opp dette arbeidet, siden det er i deres fagdepartementer dette skal utformes konkret. Høyre vil følge dette arbeidet nøye. I politiregisterloven gis det adgang til vandelskontroll for utenlandske arbeidssøkere. Vi vil ikke kunne få noen absolutt garanti for at vandelskontroller fra andre land gir samme informasjon som norske vandelskontroller. Likevel er det viktig å stille krav om å kunne framvise vandelsattest i de tilfellene hvor det er praktisk mulig. Hensynet til barna må her veie tyngre enn byråkratiske hindre fra andre land.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Det er fint at det er så stor einigheit om denne stortingsmeldinga, og det er grunn til å takke saksordføraren for vel gjennomført arbeid. Stortingsmeldinga tek for seg ei rekkje forslag til tiltak for å forbetre branntryggleiken i Noreg. Me veit at brann påfører både samfunnet og enkeltindivid store kostnader og påkjenningar kvart einaste år. Samfunnsøkonomisk fører brannar til store kostnader i form av helseutgifter og skadeutbetalingar. Forsikringsutbetalingar etter brann var i 2008 på 4,7 milliardar kr ifølgje Finansnæringens Hovedorganisasjon. Noreg ligg høgt i internasjonal målestokk når det gjeld dødsoffer etter brann, og ein kan spørje seg: Korfor er det slik? I 2008 omkom 83 menneske i brann i Noreg, som var det høgaste talet sidan 1979. I 2009 gjekk talet ned, som saksordføraren var inne på, men 2010 har altså ikkje starta godt. Ti personar døde i brann i januar, mens gjennomsnittet for januar dei siste fem åra har vore seks dødsfall. Berre i løpet av dei siste dagane har altså personar omkome i brann, slik saksordføraren nemnde. Eldre er særleg utsette når det gjeld branndødsfall. Av dei ti som omkom i brann i januar 2010, var ni menneske over 70 år. Eg er glad for at Regjeringa no skal setje ned eit utval som skal gjennomgå og vurdere branntryggleiken til risikogrupper som eldre og uføre, som bur i ordinære bustader og i omsorgsbustader. Stikkprøvekontrollar har vist at nye bygg ofte har store manglar når det gjeld branntryggleik. Det kan tyde på at eigenkontrollane etter dagens byggesakslovgjeving kanskje ikkje fungerer godt nok. I innstillinga frå komiteen har me no bedt om at det blir etablert ein fullverdikontroll av alle typar bygg og eit betre samspel mellom utbyggjaren på den eine sida og bygningsstyresmaktene og brannvesenet på den andre sida. Eg viser til det som står i stortingsmeldinga, som òg Høgre var oppteke av, og det er fint at lokale brannvernstyresmakter no får ei plikt til å registrere eldre leilegheitsbygg der brannfaren er stor, som særskilte brannobjekt. Det kan t.d. vere eldre murgardar i dei største byane eller store gamle aldersbustader i tre. Så kunne eg òg ha tenkt meg å snakke litt om våre kulturbygg, kyrkjene, men eg ser at tida ikkje strekk til.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Ganske kort: Det er viktig at ein no får eit rettsleg vern av varemerke når det gjeld det kommersielle opphavet. Me ser mange eksempel på i dag at varemerke blir tekne i bruk – varemerke som tenderer mot dei originale varemerka. Og det er fint no at merkehavaren har ein rett til å forby andre å bruke ting som lett kan bli forveksla med varemerke som har ein rettsleg rett, sånn at ein ikkje får ei forveksling. Det er bra for forbrukarane. Elles er dette forslaget ei tilpassing til EØS-avtala og andre internasjonale avtaler for handel, og lova representerer ei samordning og forenkling. Når det gjeld spørsmålet om å endre reglane om å handheve immaterielle rettar, så er det tilfredsstillande at departementet no jobbar vidare med dette spørsmålet, og at eit forslag om ei lovendring vil bli sendt på høyring i løpet av 2010. Vidare vil det gjennom denne lovbehandlinga bli innført ei ordning der Patentstyret kan overprøve varemerke som er registrerte i Patentstyret. Det er veldig bra, og representerer ikkje minst ei forenkling. Alternativet ville ha vore domstolane. Denne revideringa og moderniseringa av lova vil vere bra for brukarane, i og med at regelverket vil vere lettare tilgjengeleg for dei.