Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2011-12-20:
Kristelig Folkeparti mener, i likhet med flertallet i denne salen, at Norge er etablert på territoriet til to folk, samer og nordmenn, og at begge folkene har den samme rett til og de samme krav på å kunne utvikle sin kultur og sitt språk. Dette ligger til grunn for samepolitikken. Det faktum at flertallet av samene i verden bor i Norge, gir staten Norge særlige forpliktelser overfor samisk kulturutvikling i vid forstand. Kristelig Folkeparti vil bygge opp under mangfoldet i det samiske samfunnet. Samepolitikken krever oppfølging på både kommunalt, fylkeskommunalt og nasjonalt nivå. Sametinget er et demokratisk valgt organ for den samiske befolkning og må derfor være regjeringens fremste premissleverandør i samiske spørsmål. Spørsmål om selvbestemmelse og vurdering av Sametingets rolle bør være en dynamisk, kontinuerlig prosess, der innholdet ikke fastsettes en gang for alle. Urfolksdimensjonen i prosessene i nordområder krever samarbeid på flere plan, både innad i det samiske samfunnet og med den øvrige befolkningen i nordområdene, nasjonalstaten og med næringslivet. Kristelig Folkeparti mener at Sametinget må involvere hele det samiske samfunn i prosessene om nordområdene. Politikk handler om å løfte enkelte kulturer og enkelte befolkningsgrupper. Det handler om positivt å forskjellsbehandle mennesker med en demokratisk begrunnelse. Det som har skjedd med den samiske kulturen over lang tid i Norge, forplikter det norske fellesskapet, det norske samfunn, til å rette opp igjen den feilen som ble begått i fornorskningsprosessen. Urfolks egenart må sikres ved at deres levemåte, kultur og verdier blir ført videre til nye generasjoner. Mange utfordringer ligger i skjæringspunktet mellom samiske næringsinteresser, generell næringsutvikling, bruk av naturressurser og arealforvaltning i områdene med samisk bosetting. Sentrale myndigheter har et selvstendig ansvar for å bevare og videreutvikle samisk kultur og å løse de konflikter som ligger i dette skjæringspunktet. Striden om utbygging av Alta-vassdraget på 1980-tallet gjorde det klart at det i Norge var et stort behov for å avklare statens forhold til samisk kultur og rettsstilling. I etterkant av denne striden var det bred enighet om at det var nødvendig å finne ut hvilken plass samene hadde hatt og skulle ha i det norske samfunn. Det var også behov for en nærmere kartlegging av hvilke særlige rettsforhold som knytter seg til samisk kultur og virksomhet i områdene samene tradisjonelt har befolket. Resultatet av denne erkjennelsen var nedsettelsen av Samerettsutvalget, vedtakelse av sameloven, vedtakelsen av grunnlovsbestemmelsen om statens forpliktelser overfor den samiske folkegruppen og finnmarksloven. Behovet for å klarlegge samenes rettigheter til land og vann i Finnmark var et bærende hensyn bak finnmarksloven, men – og det er det viktig å understreke ikke minst i forhold til Fremskrittspartiet – loven er etnisk nøytral og gir ikke samene noen form for særrettigheter til grunnen i Finnmark. Finnmarksloven ivaretar alle innbyggerne i Finnmark på en god måte. Det er ikke dekning for å karakterisere loven som ubalansert. Det er dessuten viktig for meg og for Kristelig Folkeparti å påpeke at menneskerettigheter til vern av minoriteter er gitt nettopp for å beskytte mot overgrep fra majoriteten. Det er etter min og Kristelig Folkepartis oppfatning trist at Fremskrittspartiet ikke anerkjenner samenes rettigheter, i tråd med dette grunnleggende prinsippet. Finnmarksloven innebar en historisk svært viktig anerkjennelse av at samer har opparbeidet rettigheter til land og vann i Finnmark. At Fremskrittspartiet totalt svikter i spørsmål når det gjelder prinsipper om minoritetsvern, viser med all tydelighet at partiet ikke er villig til å anerkjenne urfolks rettigheter i Norge. Jeg var i tvil om jeg skulle kommentere apartheidsammenligningen som står i saksframlegget fra Fremskrittspartiet, eller om jeg skulle la det passere for å spare denne talerstol for slike fullstendig historieløse og virkelighetsfjerne sammenligninger. Når jeg nå har nevnt det, vil jeg gi uttrykk for at jeg tar sterk avstand fra denne sammenlikningen, og jeg håper at Fremskrittspartiet lar slike sammenlikninger være ved en senere anledning – det vil tjene debatten, og jeg tror faktisk det vil tjene Fremskrittspartiet også.