Bente Stein Mathisen (Høyre), 2016-06-09:
Livet blir snudd på hodet når man får barn. Det merkes for alle, tror jeg, men noen familier greier ikke å ta seg helt inn igjen. Da tenker jeg spesielt på dem som kommer hjem med et barn som trenger krevende oppfølging og pleie, eller dem som opplever å få tvillinger, trillinger eller også faktisk firlinger – flere barn på en gang. Noen av disse familiene trenger både støtte og hjelp, slik at de får hodet over vannet og kan gi barna en trygg og god start i livet. I tidligere tider var det den nærmeste familien som stilte opp og bisto i en sånn situasjon. På 1950-tallet og 1960-tallet var det ikke så vanlig at mor var utearbeidende. Husmorrollen innebar mye praktisk arbeid og omsorgsarbeid både for den eldre og den yngre generasjon. I dag er kvinner og menn mye mer likestilt, både mor og far er stort sett yrkesaktive, og det er også bestemødrene. I en ny samfunnsstruktur har vi heldigvis fått på plass gode velferdsordninger med foreldrepermisjoner for både mor og far, og de ordningene vi har i landet vårt, er det veldig mange som misunner oss. Jeg var på et møte i New York i forbindelse med FNs generalforsamling hvor vår statsminister, Erna Solberg, fikk spørsmål om likestilling og foreldrepermisjoner i Norge. Det gikk faktisk et gisp gjennom salen da hun fortalte om våre gode ordninger med pappaperm og svangerskapspermisjoner. I USA har de nærmest ikke betalt permisjon i det hele tatt, og i mange andre land er det bare snakk om mellom 12 og 16 uker med permisjon. Denne saken har vi fått til orientering og uttalelse i arbeids- og sosialkomiteen. Høyres representanter støtter familie- og kulturkomiteens enstemmige innstilling og også forslaget om en levekårskartlegging. Det belyses i merknadene her at etter en fødsel, særlig etter tvilling- og flerfødsler, er det sånn at tvillingmødre har en større risiko for depresjon – faktisk opptil fem år etter at de fikk barn – som kan ha sammenheng med slitenhet og stress. Noe jeg synes kunne vært vektlagt litt tydeligere i merknadene, er det lovverket og den rettigheten vi faktisk har i lov om kommunale helse- og omsorgstjenester i Norge som åpner for å innvilge praktisk bistand i hjemmet. Kommunen har plikt til å yte praktisk bistand i hjemmet dersom en person har behov for det sett ut fra den livssituasjonen personen og familien er i. Det dreier seg om helseutfordringer, krisesituasjoner hvor man er handlingslammet, og som et forebyggende tiltak for å unngå krise. Jeg kan vise til Bergen kommune, som har en god ordning beskrevet på nettet. På nettsiden deres står det at de har organisert deler av den praktiske bistanden sin som familievikar. Tjenesten gis til småbarnsforeldre som har særlig behov for bistand ved akutt sykdom eller andre uforutsette hendelser, og også ved flerfødsler. Tjenesten ble tidligere kalt husmorvikar, og veldig mange kommuner i landet hadde det. Så gikk den inn i dette med praktisk bistand når det gjelder hjemmehjelp og slike ting. Familievikarene kan ifølge Bergens nettside innvilges i en avgrenset periode ved store omsorgsbehov i forbindelse med flerfødsler, f.eks. for eneforsørgere med tvillinger og ved trillingfødsler når den ene av foreldrene er i arbeid og den andre av foreldrene har omsorgen for barna. Tjenesten gjelder hjelp til stell av barn, matlaging og renhold. Jeg kan også vise til min egen kommune, Asker. Jeg har undersøkt dette, og de har ikke familievikar, men de gir praktisk bistand til barnefamilier ut fra en individuell vurdering. Hvis situasjonen oppleves som uhåndterlig, med et lite nettverk, unge foreldre, for tidlig fødte barn som trenger ekstra mye oppfølging med hensyn til ernæring, går de inn med praktiske tjenester i samarbeid med familien. Vi har altså en god og fleksibel lov, og den bør vi bruke. Kanskje er det sånn at den ikke er så godt kjent, og da har vi et ansvar for å informere om de rettighetene som faktisk finnes. Ingen er like, og det er heller ikke småbarnsfamiliene. Derfor må man gå inn i hvert enkelt tilfelle og se hva det er behov for. Jeg tror på skreddersydde ordninger, de treffer best, og lovverket har vi.