Svein Flåtten (Høyre), 2008-04-24:
Saksordføreren har gått grundig gjennom regjeringspartienes synspunkter i denne saken, og jeg skal knytte noen kommentarer til våre merknader og forslag. Det var både ventet og varslet at den indre uenigheten i regjeringspartiene ville medføre en forbedring i den innskjerpingen av grunnrentebeskatningen på småkraftverk som ble gjennomført i budsjettet i fjor høst. Jeg konstaterer imidlertid at Senterpartiet vant kampen om å få omkamp, men tapte selve omkampen, ved at det nå bare er nye kraftverk som skal ha denne beskatningen. Det er for så vidt et underlig resonnement i en tid hvor det særlig er utbygging av ny fornybar kraft som bør stimuleres, samtidig som dette selvsagt er en viktig attåtnæring innen landbruket i distriktene. Vi går derfor, på samme måte som i budsjettet, imot økningen. Det er positivt at Regjeringen foreslår lettelser i rapporteringsreglene for utenlandske oppdragstakere. De har vært lite praktikable, og det har vært et stort behov for dette ganske lenge. Arbeidskraftbehovet er fortsatt skrikende i mange næringer. Mange bedrifter må løse problemene med utenlandsk arbeidskraft, og det reflekteres ved at mange av de store næringsorganisasjonene under høringer i denne saken bad om ytterligere lettelser for å gjøre hverdagen enklere for norsk næringsliv. Ikke minst gjelder dette i bygg- og anleggsvirksomheten, som også i denne proposisjonen pålegges strengere rapporteringsplikter enn andre ved at de også må rapportere når arbeidet foregår på et sted «som arbeidsgiver ikke har kontroll over ». Denne rapporteringen er svært arbeidskrevende og medfører selvsagt økte kostnader for byggherrer, som i mange tilfeller er offentligheten. Vi er helt enig med Regjeringen i at hensynet til skatteunndragelser er viktig, men vi mener at reglene kunne vært bedre balansert med tanke på at det også finnes andre muligheter for kontroll, gjennom ordinær skattekontroll og kontroller fra Arbeidstilsynet. Også definisjonen av hva en oppdragstaker er, er uklar ute i næringslivet, og unntaksgrensen for oppdragsplikten, som nå er satt til 10 000, kunne vært vurdert forhøyet. Utviklingen på dette området går fort. Behovene endres raskt, og vi har foreløpig bare et kort erfaringsbilde med utenlandske oppdragstakere i stor skala. Saksområdet er svært komplekst og sammensatt, og vi har derfor fra vår side ikke foreslått endringer utover Regjeringens. Til det trengs det flere utredninger. Men vi mener det vil være behov for jevnlige gjennomganger av dette regelverket for at det skal virke optimalt med tanke på bedriftenes behov for arbeidskraft og myndighetenes behov for kontroll. Så noen få ord om det som jeg trodde var det siste kapitlet når det gjelder rederibeskatningen, men som jeg har forstått kanskje ikke er det, etter et innlegg fra representanten Aasen Agdestein i dag. Jeg skal komme tilbake til det. Det gjelder overgangsreglene i skipsfartsbeskatningen. Det er riktig, som det står i proposisjonen, at overgangsreglene i seg selv ikke hindrer slik egenkapitalføring. Men utformingen av forskriftene forhindrer egenkapitalføring, så det er summen av lovregulering og forskrifter som forhindrer at dette bokføres som egenkapital. Dette betyr en høyere gjeldsgrad for bedriftene, derav følgende høyere låneomkostninger og dårligere kredittvurderinger ved at de må betale høyere rente. Det er regnskapsreglene og forskriftene som styrer dette. Revisjonsmiljøene har både i det praktiske som de gjør i selskapene, og i brev som Revisorforeningen har sendt til komiteen, anført at fondsavsetningen - nå snakker jeg om Miljøfondet - må bokføres som en gjeldsforpliktelse og ikke som egenkapital. Vi står på den ene siden i en situasjon hvor de faktiske realiteter er at dette ikke blir bokført som egenkapital etter det samlede regelverk. Samtidig har vi på den annen side en situasjon hvor de politiske løfter om hvordan miljøfonddelen skulle håndteres, hele veien har vært krystallklare. Det er nok å vise til uttalelser fra næringsministeren og finansministeren helt fra dag én da forslaget ble lagt frem, til de senere møter de har hatt med næringen, og spesielt til næringsminister Dag Terje Andersens møte med Stortinget senest 7. februar, da han sa: «Den politiske avgjørelsen er at det skal kunne føres som egenkapital, og lover og forskrifter skal da selvfølgelig tilpasses dette av de fagfolk som utformer dem. » Krystallklart, som det pleier å være fra næringsministeren! Problemet er bare at det politiske klarspråk ikke kan gjennomføres i praksis på grunn av manglende samsvar mellom det som sies, og regelverksoppfølgingen. Det er med undring jeg konstaterer at Regjeringen etter et forslag som innledningsvis ble betraktet som så tvilsomt grunnlovsmessig - både fra næringen, opposisjonen og ledende juristmiljøer - heller ikke har evnet å få på plass en oppfyllelse av de politiske løftene når det gjelder miljøfonddelen. Det medfører selvsagt at tilliten til de politiske løftene blir svekket. Det har hele tiden vært Regjeringens hovedargumentasjon at den nye og konkurransedyktige rederiskattmodellen - og konkurransedyktig er den utvilsomt, det er ingen politisk uenighet om det - sammen med beskatningselementene i tilbakeføringen av skattekredittene og med en tredjedel til egenkapitalføring på miljøfondet samlet sett skulle gi næringen noe de kunne leve med. Mye av denne argumentasjonen faller når man etter en omstridt prosess når det gjelder selve tilbakebeskatningen, heller ikke greier å levere på miljøfonddelen. Fra næringen har det gjennom denne prosessen vært fremhevet at man trenger forutsigbare rammevilkår. Da er første punkt å kunne gjennomføre de politiske løftene via en praktisk gjennomføring. Jeg hører i dag representanten Aasen Agdestein si at to av Norges fremste eksperter skal se nærmere på dette. Jeg oppfatter det da slik at man nok en gang vil forsøke å oppfylle de politiske løftene som er gitt. Jeg oppfatter også at representanten Aasen Agdestein sier - det er mulig jeg misforstod - at hun nærmest vet hva konklusjonen vil bli, og at hun tror at resultatet av ekspertenes uttalelser vil dempe diskusjonen. Det får vi se. Vi har jo erfaring med eksperter i denne saken fra før. Da gjaldt det Grunnloven. De ekspertene likte ikke Regjeringen og regjeringspartiene noe særlig. Dette dreier seg egentlig ikke så mye om bokføring og ikke så mye om forskrifter og lover, selv om det er utgangspunktet. Dette dreier seg rett og slett om å oppfylle det man har gitt av politiske løfter, og jeg oppfatter at det gjør man absolutt ikke i denne saken. Jeg har også lyst til å si som svar på det representanten Aasen Agdestein tok opp i sin svarreplikk til meg, og også i sin replikk til representanten Hagesæter, at neddiskonteringen av skattekredittene totalt gjør at man kan bokføre noe som egenkapital. Ja, det kan man. Men det var forutsatt fra dag én da prosjektet ble gjennomført. Første dagen under pressekonferansen i regjeringsbygget var man ganske klar på at det lå i kortene. Jeg skal ikke karakterisere det altfor mye, kanskje heller ikke kalle det en tilsnikelse i debatten, men det er et faktum at man bokfører det på den måten. Det er også et faktum at det var sagt fra dag én at slik skulle det være, og det er forutsetninger som næringen hele tiden har trodd og visst at de har.