Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-16:
La meg først si at Fremskrittspartiet har kanskje en større forkjærlighet for de private tv-kanalene enn for den lisensfinansierte – men jeg tror det var NRK som hadde den aldeles utmerkede serien om norsk skipsfart. Så kan jo Fremskrittspartiet trøste seg med at lisenspengene i hvert fall har gått til noe fornuftig og godt. Interpellanten reiser spørsmål om hva Regjeringen vil gjøre for å sikre skipsregistrenes konkurransedyktighet. Jeg har lyst til å gjengjelde den honnør jeg fikk av ham, og si at jeg er veldig glad for at også komiteen har et sterkt engasjement for den maritime næringen. Jeg vet at særlig det fylket som interpellanten kommer fra, er godt representert i næringskomiteen. Det er godt for de maritime næringene, for Møre og Romsdal er et meget tungt maritimt fylke, med en stor andel av verdiskapingen, med mange dyktige og internasjonalt konkurransedyktige verft og med mange rederier. Og det er mange sjøfolk som kommer fra dette fylket. Det å ta vare på disse næringene betyr mye, spesielt nå, når verden opplever en global finanskrise der markedene har sviktet. Det å ivareta kompetansen og sørge for at vi beholder dyktige bedrifter til markedene snur, er en felles oppgave for oss alle, på tvers av politiske skillelinjer. Norsk Internasjonalt Skipsregister ble opprettet i 1987, som svar på en massiv utflagging av norskeide skip til ulike registre som tillot internasjonale bemanningsløsninger. Også NIS-registrering tillater internasjonale bemanningsløsninger, forutsatt at det foreligger tariffavtaler. De norske offisers- og sjømannsorganisasjonene er part i disse avtalene. Samtidig ønsket man å opprettholde høye sikkerhets- og miljøkrav basert på norsk regelverk og gode kontrollmekanismer innenfor rammene av internasjonale krav. Både norskeide og utenlandskeide skip kan registreres i NIS. Norske myndigheter ønsket på denne måten å tilby et konkurransedyktig norsk registreringsalternativ, for derved å beholde rederienes tilknytning til Norge og forhindre forvitring i de maritime næringene. Bakgrunnen var, ganske enkelt: For å beholde en fullverdig maritim klynge måtte vi også ha rederier og båter under norsk flagg. På mange måter er jo dette kjernen i en maritim klynge: uten skip – ingen verft, ingen sjøfolk, ingen forsikringsordninger, ingen finansieringsordninger osv. Dette er en bærebjelke, og vi må legge til rette for at også dette finner sin plass innenfor en norsk maritim klynge. NIS-loven inneholder begrensninger i skipenes fartsområde. NIS-registrerte skip kan ikke føre last eller passasjerer mellom norske havner eller gå i fast rute mellom norsk og utenlandsk havn. I 1991 hadde NIS-registeret om lag 900 skip. Etter dette er antallet gradvis redusert, til under 600 fartøyer i NIS i dag. Reduksjonen har særlig kommet de siste årene. Samtidig har vi hatt en økning i antall NOR-registrerte skip, slik at den samlede norskregistrerte handelsflåten nå utgjør om lag 1 475 skip. Antallet skip i NIS har gått ned under finanskrisen, og statssekretær Lind har nok rett i at noe av dette kan forklares med at hele skipsfarten internasjonalt opplever tøffe tider, spesielt gjennom redusert verdenshandel. Antallet skip i NIS har imidlertid steget noe etter nyttår og teller nå 590 skip. Som interpellanten selv sa, har vi en aktiv dialog med ulike rederier for å få flere skip inn under norsk flagg og håper dette skal gi resultater utover i 2010. Samtidig ønsker jeg også å fremheve at NOR-flåten fortsatt stiger jevnt. I Regjeringens maritime strategi «Stø kurs» som ble fremlagt i 2007, er visjonen at Norge skal være en verdensledende maritim nasjon. Blant annet ønsker vi å legge forholdende til rette for at de maritime næringene fortsatt skal velge Norge som vertsland. «Stø kurs» innholder viktige tiltak for å gjøre rammebetingelsene i Norge mer konkurransedyktige. Sentralt her er en ny rederiskatteordning, en stabil nettolønnsordning, samt målrettet og økt satsing på kompetanse, forskning og miljø. Et av tiltakspunktene i strategien er å utvikle en felles strategi for markedsføring og markedsprofilering av Norge i utlandet. Tiltakspunktet er fulgt opp i det såkalte omdømmeprosjektet og gjennom bevilgninger til markedsføring av NIS. I tillegg videreføres tiltakspunktet nå i prosjektet «Norge som maritimt vertsland» som ble lansert i forbindelse med verftskonkurransen i Ålesund i november 2009. Formålet med hele kampanjen er nettopp å få lagt ny maritim aktivitet til Norge, både gjennom å få utflyttet norsk virksomhet tilbake og ved å vekke interesse hos utenlandske aktører for å velge Norge. I tillegg er det viktig å legge til rette for at maritim virksomhet som allerede drives i Norge, fortsatt skal ønske å være her. Som et ledd i arbeidet vil vi kartlegge regelverk og administrative prosedyrer som kan være til hinder for valg av norsk flagg. Departementet ba derfor i november i fjor rederinæringen, sjømannsorganisasjonene og klasseselskap om å komme med innspill til hva som er til hinder for valg av norsk flagg. Organisasjonene har kommentarer knyttet til bl.a. fartsområdebegrensningen, nettolønnsordningen og Sjøfartsdirektoratets service. Vi har videre avholdt en serie møter med aktuelle personer og rederier for å få innspill og drøfte muligheter for å få disse til å flagge skip og flytte virksomheter til Norge. Vi går nå gjennom alle disse innspillene. Én ting er de økonomiske rammebetingelsene, men det skal også være slik at service, byråkrati og tilrettelegging skal være like godt i Norge som andre steder. Man skal oppleve å bli møtt med åpen dør og en vennlig, hjelpsom innstilling, slik at man føler seg velkommen og at det blir lagt godt til rette. I noen tilfeller er det rent markedsbestemte forhold som er avgjørende i lokaliseringsbeslutningen, men i andre tilfeller har det med markedsføring, kommunikasjon og service å gjøre. Det er også viktig å ha med seg at rederienes valg av register og skattejurisdiksjon vil være separate avgjørelser. Arbeidet har gitt konkrete resultater. Flere store rederier har annonsert at de velger å registrere skip i NIS-registeret. At disse selskapene velger å flagge skip hjem, har en betydelig signaleffekt som vi håper andre vil se hen til. Jeg mener det er viktig for hele den maritime næringen å ha en stor flåte med norsk flagg. Bruk av norsk register bidrar til å øke tilknytningen mellom rederi og det norske maritime miljøet og bidrar til økt verdiskaping og sysselsettingseffekter. Det gir også Norge større internasjonalt gjennomslag når vi har en stor flåte og når miljøregler og miljøreguleringer diskuteres internasjonalt – da er det viktig hva Norge sier. I FNs sjøfartsorganisasjon IMO, i andre internasjonale sammenhenger, som en samarbeidspartner for EU, i vår dialog med Asia, og i diskusjonen rundt en ny handelsavtale med Kina er vår store flåte et viktig argument for at vi blir lyttet til og er en interessant samarbeidspartner. I tillegg gir en stor flåte under norsk flagg grunnlag for å opprettholde kapasiteten og de faglige kompetansemiljøene i sjøfartsadministrasjonen, noe som også er et godt grunnlag for å få gjennomslag for norske standpunkt internasjonalt. Så tar interpellanten opp spørsmålet om NIS og NOR – om man skal endre grensene for regelverket. Der tar interpellanten riktignok ikke opp det som vil være en hovedinnvending, nemlig innvendingen fra sjøfolk om arbeidsvilkår og om tilknytning til Norge. Jeg vil gå ut fra at det er mange også fra interpellantens hjemfylke som har et motsatt standpunkt av det interpellanten flagger, fordi man er redd for å undergrave norske sjøfolks arbeidsvilkår. Dette er ikke et regelverk og et system som er hogget i stein. Dette er et system som alltid kan diskuteres og bør diskuteres, og det bør også de andre virkemidlene som vi til enhver tid har. Interpellanten kan ta det helt med ro, vi kommer ikke til å endre regelverk, ordninger eller budsjettposter innenfor det maritime systemet som et resultat av høyesterettsdommen i forrige uke. Vi ønsker et konkurransedyktig maritimt regelverk og en tilrettelegging for den maritime sektoren i Norge, men vi må på uavhengig grunnlag hele tiden vurdere de virkemidlene vi bruker, slik at vi både bruker pengene på en fornuftig måte og sørger for at den innsatsen vi setter inn, faktisk legger til rette for en sterk maritim næring for norske sjøfolk, via verfts- og leverandørindustrien og alle servicebedriftene, og fram til rederiene som går under norsk flagg på alle verdenshav.