Vidar Helgesen (Høyre), 2017-05-15:
Parisavtalen markerte et vendepunkt i internasjonal klimapolitikk. Den tidlige ikrafttredelsen i november i fjor var historisk, og stadig flere land ratifiserer nå avtalen. Per i dag er det 144 land. Parisavtalen forplikter. Oppfølgingen av den er høyt prioritert. Stortinget har også flere anmodningsvedtak knyttet til oppfølgingen av Parisavtalen, som regjeringen følger opp i tråd med omtale i statsbudsjettet. Valget i USA har skapt usikkerhet i internasjonal klimapolitikk. Det er ennå ikke klart hvordan USA vil følge opp Parisavtalen. Det er også mulig at USA velger å trekke seg fra den. Til nå har den nye administrasjonen i USA holdt en lav profil i klimaforhandlingene som nå pågår i Bonn, og usikkerheten vedvarer derfor. Samtidig finnes det også gode nyheter. Det kom flere gode nyheter i fjor. Flere nye klimaavtaler i internasjonal luftfart fra Den internasjonale maritime organisasjonen, endringene i Montreal-protokollen, som faser ut de farlige HFK-gassene, og tall fra Det internasjonale energibyrået viser at utslippene nå flater ut for tredje år på rad i 2016, samtidig som den økonomiske veksten fortsetter. De siste fremskrivningene frem mot 2020 viser at også norske klimagassutslipp er på vei nedover. For tre år siden viste fremskrivningene at gapet mellom utslippsmål og resultat i 2020 lå an til å bli ca. 8 millioner tonn. Nå ligger det an til å bli ca. 2 millioner tonn. Det er et resultat av klimapolitikken fra regjeringen og samarbeidspartiene. Gode nyheter kan likevel ikke bli en hvilepute. Vi har nå en oversikt over landenes nasjonale bidrag under Parisavtalen, og det er helt klart at de ikke er tilstrekkelig for å nå avtalens målsettinger. Derfor må vi arbeide videre både nasjonalt og internasjonalt. Norge har en ambisiøs klimapolitikk. Vi har meldt inn et mål om å redusere utslippene med minst 40 pst. innen 2030 sammenliknet med 1990, og vi skal gjennomføre det sammen med EU. Vi har aldri tidligere hatt et så forpliktende mål for utslippskutt. Vi må være forberedt på at gjennomføringen i Norge kan bli krevende og kreve nye tiltak og virkemidler. Det vil vi omtale i stortingsmeldingen vi legger frem før sommeren, med en overordnet strategi for oppfølging av dette målet. Mange av de nasjonale bidragene som er meldt inn til Parisavtalen, er uklare, upresise og vanskelige å forstå. Derfor ga Paris-beslutningen partene i oppgave å lage en veiledning og regelverk for å gjøre avtalens bestemmelser gjennomførbare, når det gjelder progresjon i landenes innsats, og for å hjelpe partene i å utvikle klarere og mer ambisiøse mål. Det er dette som omtales som regelboken som skal være ferdig i 2018. Det er en viktig internasjonal oppfølging av Parisavtalen for at den skal fungere godt. Det er også noe av det som står på agendaen i Bonn i disse dager. Regelverket må bl.a. utformes slik at landene får hjelp til å lage utslippsmål som dekker hele økonomien. Hvordan målene er utformet, er likevel ikke det viktigste. Det er selvsagt målenes innhold, og gapet mellom det som partene samlet har lagt frem i første runde med nasjonalt fastsatte bidrag, og det som kreves for å oppnå Parisavtalens målsettinger, utgjør trolig rundt 15 gigatonn i 2030. Det gapet var kjent allerede før Paris, og derfor var det så viktig, som Norge arbeidet for, at vi fikk gjennomslag for en global gjennomgang av samlet status for klimaarbeidet, krav til progresjon i landenes nasjonalt fastsatte bidrag, den såkalte femårsambisjonsmekanismen. Et viktig mål i de forhandlingene som nå skjer i Bonn, er å få på plass en god fasilitativ dialog i 2018. Det er den første politiske foten i bakken etter Paris. Den vil gi et viktig signal om hvorvidt verdenssamfunnet står sammen, og om alle land arbeider for alvor med å oppfylle de langsiktige temperaturmålene i Parisavtalen. Det er også viktig med kapasitetsbygging til de land som trenger det, og derfor jobber vi fra norsk side aktivt med å støtte opp under de mange kapasitetsbyggingsinitiativene som er etablert i løpet av det siste året. Parisavtalen oppfordrer også landene til å lage langsiktige lavutslippsstrategier. Det er også strategier som kan bidra til å heve ambisjoner. I Norge er klimaloven et viktig første skritt, for de foreslåtte klimamålene for 2050 gir en viktig dimensjonerende ramme for hele det langsiktige klimaarbeidet. Strategien for grønn konkurransekraft som vi legger frem til høsten, vil også være en viktig brikke i så måte. Støtte til utviklingsland for gjennomføring av klimatiltak er også helt sentralt for å nå Parisavtalens målsettinger. Det er nå sannsynlig at USA vil redusere sin støtte, og derfor vil vi videreføre og til dels styrke vårt store engasjement innen klimafinansiering.