Harald Victor Hove (Høyre), 1999-04-27:
Jeg vil innledningsvis på vegne av Venstre gi full støtte til Regjeringens håndtering av situasjonen i Kosovo, og dermed også til NATOs operasjoner så langt og til den videre strategi som NATO har. Jeg vil videre takke for den grundige og gode redegjørelse som utenriksministeren gav til Stortinget her i dag. Dette er det lett for en representant for et regjeringsparti å gi uttrykk for, og derfor er det særlig grunn til å gi uttrykk for glede over den tilslutning Regjeringen har fått fra de øvrige partiene i Stortinget. Det er ingen tvil om at Regjeringen opptrer på Norges vegne i forhold til situasjonen i Kosovo. Jeg har stor forståelse for at Kristin Halvorsen følte grunn til å understreke at dette hadde vært en sak som hadde vært særlig vanskelig for SV. Men jeg tror det kan være grunn til å understreke at det nok for oss alle har vært vanskelige avveininger som har ligget bak vår tilslutning til de handlinger som vi nå ser. Det har vært uttrykt fra enkelte at vi skal ha manglet en offentlig debatt om Norges og NATOs rolle i forhold til situasjonen i Kosovo, men jeg tror at situasjonen for svært mange av oss har vært den at vi har tvilt oss fram til at det har vært riktig å gå til de aksjoner som man har funnet nødvendige, og som har vært nødvendige. Og det at man har tvilt seg fram til dette, har på mange måter gitt styrke til at vi nå mener at de handlingene som vi har måttet gå til, virkelig er nødvendige. Som flere andre har vært inne på, vil jeg gjerne minne om bakgrunnen for de krigshandlingene vi nå er deltakere i. Bakgrunnen i Kosovo var at man gradvis fikk verre kår for kosovoalbanerne og en kraftig reduksjon i det selvstyret som Kosovo tidligere hadde oppnådd innenfor Jugoslavia. Det var begynt med en fordriving av albanere fra Kosovo, starten på en flyktningsituasjon og en etnisk rensing. Da man så dette, hadde man samtidig erfaringene fra Slovenia, Kroatia og Bosnia, slik at man visste hvilket regime man hadde med å gjøre i Beograd. Trussel om militære tiltak ble først satt fram for å få Milosevic i tale, og man lyktes et godt stykke på vei. Først da forhandlingene brøt sammen, startet man krigshandlingene, og dette opplegget og denne strategien har hele tiden hatt Venstres støtte. Det er også viktig å fremheve at målet er at de kosovoalbanere som fortsatt er i Kosovo, skal kunne bli værende, at de som er internt fordrevet, skal kunne vende hjem, og at de som er blitt flyktninger i utlandet, også skal kunne gjøre det samme. Jeg synes også det er viktig å understreke at NATOs aksjon langt på vei har en støtte også fra FN, bl.a. gjennom de uttalelsene som FNs generalsekretær Kofi Annan har kommet med, og den støtte man gir de målsettinger som NATO gir uttrykk for. Det har vært viktig i denne situasjonen å håndtere en flyktningsituasjon skapt av regimet i Beograd og av Milosevic. Denne flyktningsituasjonen har ført til sterke belastninger på fattige og svake land som Albania og Makedonia. Det er også viktig å ha situasjonen i Montenegro klart for øye. Det er full støtte i Stortinget til at det viktigste er å satse på å hjelpe flyktningene der de er, og at det også er viktig å hjelpe de land som har måttet ta belastningen med store flyktningstrømmer. Men det er en forutsetning for at flyktningene skal få hjelp i disse landene, og da særlig i Makedonia, at også andre land har sagt seg villig til å ta imot flyktninger. Vi får nå illevarslende signaler fra Makedonia knyttet til det forhold at dette ikke følges opp så sterkt som Makedonia har forutsatt. Det er altså med andre ord en forutsetning for å kunne hjelpe flyktninger i nærområdet at også andre land er villig til å ta ut flyktninger. Kanskje noe av det viktigste Norge har gjort i denne situasjonen, var det bidraget man kom med i påsken med hensyn til klart å gi uttrykk for å ville ta flyktninger ut. Da vil jeg vil avslutningsvis understreke betydningen av det som det nå fokuseres på, nemlig at man etter dette må komme i gang med en oppbygging i forhold til landene på Balkan. Jeg tror særlig jeg vil understreke at det vi her må si til oss selv, er at vi ikke er i krig med serberne, altså med andre ord: De må også tas hånd om i forbindelse med en slik oppbygging.