Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-10:
Barn på flukt trenger bedre beskyttelse enn i dag. Det har i flere år blitt jobbet med det – også i den forrige regjeringen, der det ikke var spesielt hemmelig at det var ulike meninger om dette. SV har hele tida ment at vi er nødt til å ta større hensyn til barn, både fordi det er riktig å gjøre det og fordi vi har forpliktelser i bl.a. Barnekonvensjonen. Jeg var tidligere i dag på en konferanse med Røde Kors og en rekke andre deltagere som er juridisk skolert innenfor dette, og de mener at Norge ikke har forholdt seg korrekt til Barnekonvensjonen gjennom flere år, og at vår behandling av disse sakene ikke er god nok. De innvandringspolitiske hensynene blir tillagt for mye vekt. Jeg har sett veldig mange avslag på søknader om asyl, og i dem står det at hvis man skal ta hensyn til barna, er det til barnas beste at de får bli i Norge. Men innvandringspolitiske hensyn taler for at de skal ut. Den er den vektingen som har vært skjev, og som vi forsøkte å jobbe med i regjering. Der fikk vi på plass en ordning og satte sakene i bero, nettopp for at man ikke skulle sende folk ut av landet mens man hadde regelendringer på gang. Jeg er skuffet over at dette har tatt lang tid i regjering. Jeg er også skuffet over at dette har tatt lang tid i komiteen, for dette er en sak vi burde behandlet med en eneste gang. Vi burde ha sagt at disse sakene skal stå i bero – også fordi, som representanten Greni sa, det ble skapt helt urimelige forventninger om hva dette var for noe, etter avtalen mellom regjeringen, Kristelig Folkeparti og Venstre. Men dette gjelder realitetene også: Hvis man skal forandre regler, og det er noen det gjelder, bør man vente til de som er omfattet av dette, kan få sakene sine behandlet etter de nye reglene, slik vi gjorde i 2006. Det er ikke noe annet enn rett og rimelig å gjøre det på den måten. Det snakkes veldig mye om å skape forventninger osv., men i denne saken er det ikke SV som har skapt dem. Det har regjeringspartiene og samarbeidspartiene skapt. Men forventningen til Norge må i hvert fall være at vi behandler disse sakene på en bedre måte enn vi har klart til nå. Det er et ønske fra SVs side at man gjør det. Jeg ser på Internett at de nye forskriftene antageligvis er rett rundt hjørnet, men vi venter også på de endringene som skal være i den permanente ordningen. Det har blitt lovt endringer som skal gjøre at disse sakene blir behandlet annerledes enn i dag, og det er den forventningen som er skapt, og som Stortinget og regjeringen burde ha svart på ved å si at disse familiene får satt sakene sine i bero inntil det nye regelverket er på plass. Så kunne vi diskutert hva det er som er det nye regelverket og bestemmelsene i det. Jeg har ikke noen mulighet til å gå så veldig mye inn i det, men det som er sendt på høring i hvert fall, er bl.a. forslag om at man må komme fra land som har returavtale med Norge, og en rekke sånne krav som ikke har noen ting med beskyttelsesbehov å gjøre. Jeg reagerer sterkt på det, for det er ting som den som søker asyl, ikke har noen mulighet til å påvirke, og som ikke har noen ting med beskyttelsesbehov å gjøre. Det må jo være beskyttelsesbehov, tilknytning til Norge og barnas beste som skal avgjøre disse sakene. Jeg har dessverre ikke altfor store forventninger til disse reglene som kommer. Det er behov for å gå igjennom dette veldig grundig – hele systemet – også fordi rettssikkerheten i systemet ikke er god nok, slik som statssekretæren i Justisdepartementet fra Fremskrittspartiet var enig i på den paneldebatten jeg nettopp kommer fra, som var borte på Røde Kors. Det betyr at det er flere av disse sakene som antakeligvis hadde fått et annet utfall hvis man hadde hatt sterkere rettssikkerhetsgarantier, og man f.eks. hadde hatt flere saker i full nemnd, som var Stortingets intensjon da man lagde UNE-systemet. Jeg er også avventende til at regjeringen og flertallet sier at de skal komme med en endring i andreinstansbehandlingen av disse sakene totalt sett. Jeg ser fram til det og håper at vi da får ordninger som er mer rettssikre, men også at vi i praksis faktisk oppfyller Barnekonvensjonen, og da må flere av disse barnefamiliene få bli.