Øyvind Halleraker (Høyre), 2004-03-05:
Globaliseringsmotstanderne har brukt hensynet til miljø som et argument mot globalisering. Det er ikke noe godt argument. Tvert imot: Hensynet til verdens miljø er et godt argument for globalisering. Det skal jeg komme litt tilbake til. Det ble også argumentert med at globaliseringen fører til at industri flytter til land med dårligere miljøkrav for å redusere kostnader og dermed presse land som Norge til å redusere miljøkrav for å tilpasse seg den internasjonale konkurransen. Problemet med dette resonnementet er rett og slett at det ikke stemmer med virkeligheten. Det har ikke vært noen masseflukt fra vestlige land til land med dårligere miljøkrav. Over hele verden følges økonomisk framgang og vekst av økt bevissthet om miljøet og strengere miljøkrav. Fattige land har simpelthen ikke råd til å investere i miljøtiltak, det er problemet. Etter hvert som de blir rikere, som følge av frihandel, markedsøkonomi og integrasjon i verdensøkonomien, får de også råd til å løse miljøproblemene sine. Frihandel og teknologi er driverne bak globaliseringen. Samtidig bidrar økt frihandel til at ny teknologi spres raskere. Dette er bra for miljøet, fordi ny teknologi gjerne er mer miljøvennlig. Energi og miljø henger nøye sammen. Her er det viktig å ha et internasjonalt perspektiv. Energiforbruk med fossile energikilder medfører utslipp av klimagasser, og drivhuseffekten er et globalt problem. I Høyre mener vi at det tross alt må være bedre å produsere elektrisk kraft fra gasskraftverk i Norge enn først å bruke energi på å eksportere gassen, for så å importere elektrisiteten fra kraftverk i andre land, der den er produsert enten med den samme gassen eller med langt mer miljøskadelige energikilder. Det er jo de totale klimagassutslippene i verden som påvirker vårt miljø, ikke om kraftverkene står i Norge, i Tyskland eller, for den saks skyld, i Göteborg. Kyoto-avtalen åpner for internasjonal kvotehandel for klimagasser. Det er Høyre glad for. Internasjonal handel med utslippskvoter medfører at tiltakene settes inn der de har størst effekt. Internasjonal kvotehandel er et eksempel på at markedsbaserte løsninger og fri handel over landegrensene gir de mest effektive resultater for miljøet. Jeg er stolt av og glad for at vi har en miljøvernminister som er oppriktig engasjert i verdens miljøtilstand, og som har opparbeidet en solid internasjonal anerkjennelse. Det er lenge siden vi har hatt en politiker av et slikt format på miljøpolitikkens område som Børge Brende. I sitt ærefulle oppdrag som leder av Verdenskommisjonen for miljø og utvikling gjør han et viktig arbeid. Verdenskommisjonen skal som kjent følge opp arbeidet fra Rio- og Johannesburg-toppmøtene og bringe det internasjonale miljøarbeidet videre. Vår egen regjering la sist høst fram en nasjonal oppfølging av toppmøtene i Rio og Johannesburg – Nasjonal Agenda 21, kalt den nasjonale handlingsplanen for bærekraftig utvikling. Her fokuseres det på sju hovedområder: internasjonalt samarbeid for bærekraftig utvikling og bekjempelse av fattigdomklima, ozonlag og langtransporterte luftforurensningerbiologisk mangfold og kulturminnernaturressurserhelse- og miljøfarlige kjemikalierbærekraftig økonomisk utviklingsamiske perspektiver i miljø- og ressursforvaltningen Miljø og utvikling henger nøye sammen. På Johannesburg-toppmøtet ble det gjort viktige framskritt på begge disse områdene, selv om vi ikke nådde så langt vi hadde visjoner om fra norsk side. Men i Johannesburg fikk vi bekreftet visjonen om et forpliktende partnerskap mellom sør og nord. Toppmøtet i Johannesburg ble derfor et steg i riktig retning for å løse verdens miljø- og fattigdomsproblemer. Dette viser at internasjonalt samarbeid nytter, men vi må ha tålmodighet. Det viser også at vi kommer lenger ved å åpne oss mot resten av verden gjennom integrasjon og internasjonalt globalt samarbeid. Vi kan slå fast at kombinasjonen av frihandel, markedsøkonomi og tett internasjonalt samarbeid gir resultater også når det gjelder miljø og utvikling, ja faktisk særlig her.