Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-23:
Som representanten Hareide viser til, har det vært uro og bekymringer knyttet til fødetilbudet flere steder i landet. Det ser jeg alvorlig på. Selv om Statens helsetilsyn i sitt landsomfattende tilsyn i 2004 framholdt at Norge er et av verdens tryggeste land å føde barn i, er det ingen tvil om at det er forbedringsmuligheter, og jeg vil si i hele kjeden. Jeg møter kvinner som ikke har fått god nok oppfølging av sin fastlege, vi vet at ikke alle kommuner har jordmortjeneste, hvilket de bør ha, etter min mening, slik at valgmuligheten blir reell for kvinner, om de vil gå til jordmor eller fastlege. Så vi vet at folk ikke får god nok oppfølging i den fasen, og vi vet også at det dessverre, ikke ofte, men fra tid til annen, skjer uønskede hendelser under fødsler ved våre sjukehus som kan gi dramatiske konsekvenser for dem det gjelder, på ulikt vis. Det er det stor grunn til å ta på alvor. Jeg ser også at samhandlinga mellom dem som har ansvar i de ulike ledd, ikke alltid fungerer tilfredsstillende, og det fører selvfølgelig til en utrygghet for kvinner og for deres familier som en er nødt til å ta på alvor. Jeg mener det er en selvfølge at det skal være gode og trygge fødetilbud for alle i hele landet vårt. Derfor har jeg satt i gang et arbeid med å få på plass en mer helhetlig svangerskaps-, fødsels- og barselomsorg. Arbeidet er forankret i de overordnede rammebetingelsene om nærhet til fødetilbud og et differensiert tilbud. Det er også i tråd med Stortingets behandling, slik representanten Hareide kjenner til. Fødetilbudet er også omtalt i Nasjonal helseplan, der Regjeringa peker på at fødetilbud for lavrisikofødsler bør være tilgjengelig ved de fleste lokalsjukehus, og som en del av lokalsjukehusfunksjonen ved de store sjukehusene. Der avstandene er store, bør det i tillegg være fødestuer utenfor sjukehusene. I Nasjonal helseplan understrekes det at kontinuitet og trygghet for kvinnene skal være kjennetegn på svangerskaps- og fødselsomsorg av god kvalitet. Du skal slippe å forholde deg til veldig mange mennesker i den perioden. Det skal legges vekt på at det skal være en sammenhengende svangerskaps-, fødsels- og barseltjeneste, og det må utvikles i nært samarbeid med kommunehelsetjenesten. Jeg mener også at når vi nå lager en ny plan for dette, må det legges opp i tråd med moderne forskning og fagutvikling, med tanke på at tidene forandrer seg hele tida. Derfor har jeg lagt opp til en bred prosess, en bred dialog og samarbeid med relevante aktører som Kommunenes Sentralforbund, de regionale helseforetakene, brukerne sjøl – mange aktive kvinner på dette området, også noen menn – fagorganisasjoner, våre faglige rådgivere i Sosial- og helsedirektoratet og Nasjonalt råd for fødselsomsorg, og ikke minst med lokalsamfunn og politikere i de lokalsamfunn hvor det kan hende det blir noen endringer, uten at jeg her og nå skal forskuttere det. Jeg mener det er viktig at det er en veldig bred prosess rundt dette. Jeg vil presentere arbeidet med planen, hvor langt vi er kommet, i forbindelse med statsbudsjettet til høsten, og jeg har som ambisjon å bli ferdig med hele den planen i løpet av dette året. Jeg legger også merke til at det har vært mye motstand mot og oppmerksomhet rundt sommerstenging av fødeinstitusjoner, ikke minst i Helse Nord. Jeg har understreket at det er de regionale helseforetakene som har ansvaret for tjenestetilbudet til sine innbyggere, og det er klart at hvis de går til det skritt å stenge fødeavdelinger, har de et ansvar for å sørge for at de kvinnene det gjelder, har et annet, faglig godt nok tilbud i den perioden avdelingene kommer til å være stengt. Jeg er også særdeles opptatt av at når det skjer, må de gravide og deres familier få god informasjon i god tid om hvilke muligheter de da har. Jeg har forsikret meg om at det skal være ivaretatt i Helse Nord når det gjelder fødetilbudene i sommer. Når det så gjelder spørsmålet om en nedre grense for antall fødsler, er jeg veldig klar over hva Stortinget har vedtatt. Jeg følger denne utviklinga nøye, for i deler av landet er det nå slik at antallet fødsler er gått så dramatisk ned at en nærmer seg en grense for om en kan si at en greier å opprettholde kvaliteten. La meg bare gi et eksempel på det: I Norge har vi en mye høyere andel rifter på kvinner under fødsel, som kan gi varige problemer for mange kvinner. Det tallet ligger mye høyere enn i Finland og Sverige f.eks., som det er naturlig å sammenlikne seg med. Noe av årsaken til dette kan være at det blir for lite trening mellom leger og mellom jordmødre, at det er veldig mange som er innleid fra andre steder, som er her noen uker, drar igjen, og så kommer andre tilbake. Det er ikke akseptabelt. Det må vi gjøre noe med, for det er ingen grunn til at kvinner i Norge skal ha en høyere andel rifter enn andre steder. Derfor er det også noe vi er nødt til å gå gjennom. Men igjen: Vi skal ha en brei prosess i forkant av denne planen. Alle som har interesser i dette, skal i høyeste grad bli involvert, og jeg ser fram til å diskutere dette fordi jeg mener det er viktig. Jeg mener det ikke alltid har vært fokusert nok på det, ei heller i den offentlige debatten. Jeg ser fram til innspill og brei debatt, også fra representanten Hareide og andre representanter her i huset, i denne viktige saken.