Michael Tetzschner (Høyre), 2011-06-08:
Jeg viser til saksordførerens mer formelle betraktninger, og jeg kan slutte meg til dem når det gjelder hvordan det reelle saksordførerskapet fremtrer i de offisielle papirer. Når det gjelder det innholdsmessige, begrunnet representanten Haugli denne praksis man har med å nedstemme forslag man i innholdet er enig i, fra flertallet i denne sal, på en litt spesiell måte. Jeg mener at vi i større grad må kunne lytte til forslag også når de kommer fra opposisjonen, hvis man reelt sett er enig i dem. Nå ser det ut til å være en refleksbevegelse å nedstemme forslag som man verbalt sier at man er enig i. Så skaffer man seg et handlingsrom ved at Stortinget ikke har vedtatt noe, selv om det kan være et reelt flertall i salen for forslagene. Så her ligger det veldig mye politikk og kanskje ikke så mye av det jeg skulle ønske politikken kunne få mer preg av, nemlig å være løsningsorientert i forhold til de gruppene vi er satt til å tjene. Når det gjelder selve innholdet i forslaget fra Kristelig Folkeparti, mener vi at det er båret av viktige hensyn til utsatte grupper i boligmarkedene, men fra Høyres side vil vi også fremholde at det er kommunene som i første linje har et ansvar for å bosette sin befolkning, også ut fra lokalkunnskap om hva som virker i lokalmiljøet. Derfor vil vi være forsiktige med å introdusere nye nasjonale ordninger som et pålegg, og vil heller vise til det kommunale selvstyret og den lokale kunnskapen de har om sine brukergrupper, som grunnlaget for en lokalt forankret boligpolitikk. Vi vet jo at noen kommuner har meget lang erfaring med å drive utstrakt sosial boligbygging. Blant annet i denne byen har man tatt store løft innenfor boligsektoren gjennom ulike perioder med ulike flertall. Så kan man si at det ikke er så overraskende at storbyene har utviklet sin boligpolitikk i denne retning, fordi storbyene trekker til seg grupper som svært ofte er svakere stilt – de søker til storbyene. Så vil jeg også bemerke at den gruppen som Kristelig Folkeparti omtaler, er svært sammensatt. Det er jo ikke sikkert at det samme tiltaket vil være treffsikkert. Jeg tror nemlig ikke det er slik at flyktninger og rusmiddelmisbrukere i samme åndedrett som sosialt eller økonomisk vanskeligstilte har akkurat de samme behovene. Jeg vil peke på den store forskjellen: Noen har sosiale problemer fordi de ikke har en ordnet boligsituasjon, mens andre har en uordnet boligsituasjon fordi de har sosiale problemer, og da må det settes inn forskjellige tiltak. Blant annet er bortfallet av etterspørselsmulighet fordi man ikke har inntekt, noe man i stor grad kompenserer gjennom vår trygdelovgivning og sosiallovgivning for øvrig, og ved de bostøtteordningene som er utviklet. Her pekes det tydeligvis på andre grupper som i sosialpolitisk sammenheng vil ligne mer på klientgrupper som kan ha behov for institusjonsopphold. Det kan også være snakk om grupper som befinner seg i overgangsfasen. Jeg tror at det er her vi skal vise til at kommunene, særlig ut fra sin lokale kunnskap om de enkelte klientgruppene, kan utvikle gode tilbud. Det gjør at Høyre også sier seg tilfreds med det brevet som har kommet fra departementet, som også viser til at man vil komme tilbake til en vurdering av disse ordningene i forbindelse med den lenge bebudede boligmeldingen. Vi vil avvente denne, og inntil videre vil vi da si oss tilfreds med at forslaget fra Kristelig Folkeparti er av de spørsmålene man vil vurdere videre i en slik sammenheng.