Ingjerd Schou (Høyre), 2010-03-09:
Først vil jeg takke statsråden for redegjørelsen som hun holdt tidligere i dag. Stortinget har det overordnede ansvar for at Norge har et kollektivt transportsystem og en jernbane som er moderne og konkurransedyktig. Stortinget har ansvar for å tilrettelegge for et moderne transportsystem som bringer mennesker til og fra jobb på en rask, effektiv, trygg og forutsigbar måte – et transportsystem som, satt inn i et helhetlig samfunnsperspektiv, samler bygd og by til ett land. Denne vinteren har Stortinget og samferdselsministeren dessverre feilet i dette samfunnsoppdraget. Den norske jernbanen er i krise. Vinter etter vinter opplever vi togbrukere at forsinkelser og feil avløser hverandre. Tilliten har stupt. Privatpersoner og næringsliv velger bort jernbanen til fordel for veien. NSB mister kunder. Miljøet lider. Jernbaneverket klarer ikke å tilpasse seg, og Regjeringen unnviker realistiske langsiktige løsninger. På jernbanen drives det nå en reaktiv brannslukking i stedet for en proaktiv utvikling. Det er tid for å løfte blikket. Høyre vil ha et samferdselstilbud det skinner av. Vi trenger gode, pålitelige løsninger for at folks hverdag skal fungere for næringsliv og miljø samt for å sikre nødvendige og gode trafikkløsninger for befolkningsområder i stor vekst. Det har vi på Østlandet, det har vi flere andre steder i vårt land. Tilbudet må være slik at toget går når det skal og har en tilstrekkelig kapasitet. Så er jo spørsmålet: Hva skal til for å få løst denne togkrisen? Det overordnede svaret er at Regjeringen må ville jernbane, dernest at Regjeringen må ville Nasjonal transportplan – og enda mer: Norsk jernbane trenger nye løsninger, og vi trenger å ta i bruk de erfaringer og metoder som vi ser brukt i andre land. Positive ting ser ut til å skje internt i Jernbaneverket, men dette må også vise seg i resultater, både for Jernbaneverket internt og sammen med de andre selskapene på området. Vi trenger en nøyaktighetskultur som er 100 pst., en god dokumentasjon, servicevillig kundefokusering, åpenhet både overfor brukere, samfunn og internt – og vi trenger en helhetlig planlegging og gode nok beredskapsplaner. Vi trenger en ambisiøs jernbanesektor som ikke bare tør, men som også tror på jernbanen. Hvis vi skal få togsektoren på skinner igjen, kreves det også betydelig engasjement og forpliktelse fra oss politikere. Vi må gi store nok rammer med forutsigbarhet i finansieringen. Dersom vi skal kunne ha noen som helst sjanse til å innfri forventningene til hva jernbanen burde vært, krever dette at vi også er åpne for moderne selskapsstruktur, prosjektorganisering og Offentlig Privat Samarbeid når det gjelder finansiering. Vi trenger strammere økonomiske rammer. De kommer til å komme framover, og de vil stille sterkere krav til en politisk prioritering og til å finne nye løsninger for å få realisert nye prosjekter. Det handlingsrommet som dette åpner, må vi ta i bruk. Dette bør innebære økt bruk av nettopp prosjektfinansiering og Offentlig Privat Samarbeid. Slike løsninger vil kunne gi nye togskinner raskere, mer forutsigbart, billigere, med økt kvalitet, en bedre risikofordeling og en større fokusering og oppmerksomhet på livsløpskostnadene. Jernbane er mye mer enn å reise fra A til B. Jernbane er by- og regionutvikling, verdiskapning, miljø- og distriktspolitikk. Regjeringen svikter i dette. Velferdsstaten bygges ved å legge til rette for god kommunikasjon, nasjonalt og til utlandet. Jeg tror det er viktig at vi både tør og vil, og vi vil være med på den dugnaden. I dag har det kommet frem at det blir fire ukers stopp fordi det skal intensiveres et vedlikehold i Oslotunnelen. Det er bra, men jeg undres over hvorfor ikke oppmerksomheten rettes mot meg som reisende, og mot alle andre reisende, som da stiller seg spørsmålet: Hvordan skal jeg så komme meg frem? Denne kundeoppmerksomheten, å si at selvfølgelig skal vi stille opp med buss så du kommer fram, er totalt fraværende i den informasjonen. Vi skal avklare det når svarene foreligger, er det vi har hørt i dag. Dobbeltspor Oslo–Skien/Halden/Lillehammer – det tar 30 år med dagens planlegging. Det betyr at man må ville mer enn Nasjonal transportplan. Vi kan håpe på våren, men det vil være nytt for reisende at blåveisen hjelper.