Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-03-05:
Siden denne interpellasjonen ble meldt, er jo dessverre temaet blitt enda mer aktuelt, og senest i dag morges kom det en ny melding om et overfall på en kvinne i et parkeringshus her i Oslo. Heldigvis kom hun seg unna, men hun har naturligvis hatt en skremmende opplevelse. Det er altså ikke bare natta som kan by på farer. Oslo-politiet har nå mobilisert betydelige ressurser, og vi vet at dette er svært krevende etterforskning. Derfor er det så viktig å komme i gang tidlig. Selv om det kan være svært belastende for ofrene, er det mitt håp at disse i enda større grad skal bidra til politiets arbeid for at vi kan få et gjennombrudd og kan få tatt flere gjerningsmenn enn det som har vært tilfellet til nå. For noen uker siden møtte jeg en far til et voldtektsoffer – en ung dame som mente at hun hadde tatt alle forholdsregler, men som likevel opplevde alles mareritt, å bli overfalt og voldtatt på vei hjem etter et venninnebesøk en fredagskveld i fjor høst. Dette var på Oslo vest. Oppe i denne tragiske hendelsen var det familiens møte med politiet som denne faren ville dele sine erfaringer med meg om. Denne kvinnen hadde via sin mobiltelefon greid å varsle sin kjæreste, som da hadde varslet foreldrene om hva som hadde skjedd. Moren tok da kontakt med politiet, men uten at politiet ville rykke ut. Først da denne jenta hadde greid å ta seg til nærmeste hus – dette var i 01.30-tiden om natta – og fått vekket dem som bodde der, og som da på nytt varslet politiet, kom det en patrulje til stedet. Men det er klart, da var mye verdifull tid gått tapt i forhold til å kunne finne gjerningsmannen – og dessverre, politiet fant ham aldri. Denne damen sliter i dag med masse angst, som mange andre voldtektsoffer, og har fått sin livskvalitet dramatisk redusert etter denne voldtekten. Hvor vil jeg hen med dette? Kontinuitet i politiets arbeid tror jeg er avgjørende for å lykkes. Erfaring og kvalitet henger ofte sammen. Det er derfor viktig å sikre ressurser som er store nok til at sedelighetsavsnittet ved Oslo politidistrikt kan få arbeidsro og bygge kompetanse slik at politiets arbeid kan bli så effektivt som mulig når situasjonen krever det. Det handler også om kompetanse i forhold til hvordan man møter folk når man henvender seg i denne type krisesituasjoner. Politiet får ganske sikkert mange henvendelser. Men moren til denne kvinnen og hennes familie har vanskelig for å forstå at deres nødrop den natta ikke skulle bli hørt. Jeg mener det er svært viktig at vi lærer av denne type tilbakemeldinger. Vi vet jo at tidsfaktoren kan være helt avgjørende for om vi skal greie å oppklare både denne og andre typer saker. Det skaper selvsagt stor usikkerhet, frustrasjon og utrygghet når politiet ikke er i stand til å respondere på en annen måte enn at man sier at man registrerer den henvendelsen og de opplysningene som man da tar kontakt på bakgrunn av. Det er samfunnets plikt å ivareta også kvinners sikkerhet og beskytte dem best mulig, uansett når på døgnet man ferdes ute, og hvor man ferdes. Jeg aksepterer heller ikke, som også lederen i justiskomiteen sa, at kvinner skal pådyttes selvforsvarskurs og pepperspray for å kunne ta seg trygt gjennom Oslo eller andre byer og plasser i Norge. Det er å pålegge kvinner et ansvar og medansvar som jeg aldri har hørt noen har forsøkt å pålegge menn når man ferdes ute. Vi må mobilisere alle gode krefter for å få satt en stopper for voldtektene i Oslo og voldtekter generelt. Signaleffekten er jo svært uheldig når vi ikke greier å ta gjerningsmenn, og når antallet voldtekter har økt slik som det har i Oslo nå. Politiet må derfor anstrenge seg til det ytterste for å oppklare sakene, for det er ingen tvil om at voldtekt er blant de verste krenkelser et menneske kan oppleve. Jeg er klar over at voldtektsproblematikken også har en annen side, der gjerningsmannen er kjent og ofte har nære relasjoner til offeret, noe som flere har vært inne på her, bl.a. justisministeren og interpellanten. Da er det viktig å si at voldtekt må bekjempes uansett hvor det skjer, og uansett om overgriperen er kjent eller ukjent. Oppklaring av sakene er selvfølgelig viktig. Men skal disse jentene komme videre, er også helsevesenets innsats helt avgjørende. Satsingen på tverrfaglige miljøer ved voldtektsmottak og høy kompetanse hos helsepersonell er etter mitt skjønn også helt avgjørende hvis vi skal gi ofrene hjelp og støtte til å takle de psykiske plagene som veldig mange av dem sliter med i årevis etterpå, og noen dessverre livet ut.