trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2006-04-26:
Det er i den norske debatten, bl.a. frå opposisjonen innan regjeringspartia og frå ein del andre miljø, snakka mykje om at stans i støtta vil medføre store sosiale problem i dei palestinske områda. Ingen av oss ynskjer at det vert større sosiale problem i dei palestinske områda, og vi er heilt einige med Regjeringa i at det er nødvendig å unngå det, og at vi må finne andre kanalar for å hjelpe enkeltmenneske. Ingen kan gå inn for at enkeltmenneske skal kome dårlegare ut. Det vert sagt at det internasjonale samfunnet og den norske regjeringa bidreg til det, men det er nokon som bidreg mykje meir til det, og det er Hamas sjølv. Det må jo vere eit ansvar for Hamas at dei ikkje vil endre ein politikk som har som konsekvens at store delar av folket deira vil lide. Difor synest eg det er nødvendig å seie tydeleg i den offentlege debatten – eg håper statsministeren kan vere med på det – at Hamas har eit betydeleg ansvar for den lidinga som eventuelt kjem som resultat av at dei ikkje erkjenner og er villige til å følgje dei internasjonale krava, som er allmenn folkerett.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-04-26:
Jeg synes denne spontanspørretimen så langt har gitt en viss oppklaring. Statsministeren har gitt uttrykk for at han er uenig med dem som er uenige med ham, både i Regjeringen og i regjeringspartiene. Selv om en regjering selvsagt bør ha bare ett standpunkt, særlig i utenrikspolitikken, så synes jeg likevel det er greit og oppklarende at statsministeren sier det, for han har egentlig et mye mindre problem enn det han gir uttrykk for. Han har en klok utenriksminister, som har gitt uttrykk for landets utenrikspolitikk, og han har gitt støtte til ham. Det forhold at det er litt bakgårdsstøy i hans egen regjering fra SV i utenrikspolitikken, tror jeg ikke egentlig overrasker statsministeren. I så måte tror jeg statsministeren gjør noe fornuftig ved å si at det er tilfellet, men det kan vi leve med så lenge politikken ligger fast og den har forankring i Stortinget. Jeg er opptatt av i denne vanskelige situasjonen at vi finner den kloke kombinasjonen av å være fast i forhold til den nye Hamas-regjeringen og å være inviterende til å finne gode løsninger. Vi må ikke komme dit hen at vi skyver Hamas-regjeringen og palestinerne i hendene på deler av verden som ikke står for den samme internasjonale rettsordenen som det vi gjør. Vil statsministeren sørge for, bl.a. i møtet i dag med den palestinske presidenten, å formidle fasthet i forhold til Hamas-regjeringen og invitere til de gode løsninger?
Lars Sponheim (Venstre), 2006-04-26:
Men jeg kan bekrefte at statsministeren helt mot slutten av valgkampen tok noen forbehold innenfor taletiden. Det var imidlertid på et tidspunkt hvor den valgkampmaskinen han ledet ut i krinkler og kroker, fortsatt skapte forventninger som han nok ikke klarte å ta ned med det. Det var opportunt for ham selv å kunne vise til det nå, men det er nok slik at den regjering han leder og dens partier, skapte forventninger som de nå ikke kan innfri. Det tror jeg er bakgrunnen for litt av den betydelige turbulens vi nå har i norsk politikk, og velgerforskyvninger og frustrasjoner. Det er en forventningskrise, og det illustreres ved at politikk er mye retorikk og kanskje mindre forskjeller. Når det gjelder den store forskjellen – «fellesskap» eller «skattelette», som er de mest brukte ordene til statsministeren – er det altså skattenivået i 2004 og skattenivået i 2005 som er forskjellen i forhold til den såkalte skatteletten. I dette rommet skal altså det store fellesskapet skapes, og det tror jeg er vanskelig å få den brede forståelsen for. Ser statsministeren at han har bidratt til å skape forventninger som virkeligheten nå gjør at det er vanskelig for ham å innfri?
Lars Sponheim (Venstre), 2006-04-26:
La meg først starte med å si at statsministeren har observert riktig når han sier at den forrige regjeringen ikke prioriterte å redusere bilavgifter eller bensinavgifter. Vi prioriterte derimot lettelser for næringsliv, for hjem og for enkeltmennesker. I tillegg prioriterte vi bl.a. kollektivsatsing, som var veldig viktig for Venstre, og vi hadde en rekordhøy kollektivsatsing i forrige periode. Statsministeren har ikke nevnt det som et av sine prioriterte felt i det han nå har nevnt som alternativer til reduserte bilavgifter, men jeg håper han griper denne anledningen når han svarer meg. Jeg tror det er avgjørende at vi – selvsagt i kombinasjon med en god bilpolitikk, miljøvennlige biler, for å spare liv i trafikken, sikrere biler og sikrere veier – lykkes i å gjøre det slik at bilen i mindre grad brukes i byene våre. Den er egentlig ikke lagd for å stå i kø i byene. Den er lagd for å transportere folk over avstander utenfor byene. I byene bør en i all hovedsak reise kollektivt. Vil statsministeren legge en slik prioritet til grunn, altså kollektivsatsing og gjerne de sykkelveiene han har lovt så mange av i byene, kombinert med miljøvennlige og sikre biler og sikre veier utenfor byene?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
I forrige uke hadde Regjeringen halvtårsfest. De skulle presentere en skryteliste over alt det Regjeringen skal ha rukket å gjøre i løpet av det siste halve året. Nå er det vel en del av oss som observerte det, som syntes det fortonte seg mer som et gravøl enn som en fest. Jeg synes i den anledning at det kunne være interessant å spørre statsministeren lite grann om noen av de viktigste løftene Regjeringen gav, og som de brukte veldig mye tid i statsbudsjettet på å skape et inntrykk av ville løse opp i veldig mange av de utfordringene vi har. Et eksempel er de såkalte enorme overføringene til kommunene. Fremskrittspartiet foreslo for øvrig å overføre like mye, men vi tok ikke sjansen på, som Regjeringen gjorde, å nærmest skape et inntrykk av at nå skulle alle de tomme bassengene bli fylt, nå skulle det bli masse nye lærere i skolen, det skulle bli masse nye sykepleiere i eldreomsorgen, og mange kommuner skulle øke sosialhjelpssatsene. Det var ikke grenser for hva de milliardene skulle løse av problemer rundt omkring i Kommune-Norge. Så kan vi lese i Dagbladet i dag om prissjokk i SV-styrte Nesodden, hvor prisen på skolefritidsordningen går opp fra 7 000 kr til 30 000 kr. Det kan altså ikke disse pengene ha blitt brukt til. Da synes jeg det kunne være interessant å høre statsministerens vurdering av stoda i Kommune-Norge nå, etter et halvt år med Stoltenberg-regjeringen, etter et statsbudsjett hvor Regjeringen skrøt hemningsløst av hvordan de skulle løse problemene i kommuneøkonomien gjennom disse overføringene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Den talen der har statsministeren trent lenge på, hører jeg. Men det var altså ikke det jeg spurte om. Jeg spurte om hvor mange flere årsverk det hadde blitt i skolen, hvor mange flere sykepleiere det hadde blitt i eldreomsorgen, og hvor mange flere bassenger som nå var blitt fylt opp med de 5,7 milliardene. Det svarte ikke statsministeren på, til tross for at det var det jeg spurte om. Så var det da også et annet viktig område i forbindelse med statsbudsjettet for 2006. Det var helsevesenet. Regjeringen skrøt uhemmet av sin satsing på helse, slik at vi skulle få behandlet flere pasienter. Så kan vi altså lese i Aftenposten i dag at vi nå har 227 korridorpasienter hver eneste dag ved landets sykehus, til tross for kravet om at ingen pasienter skal ligge i korridorer, og det i en situasjon hvor de fleste andre land det er naturlig for oss å sammenligne oss med, ikke har korridorpasienter. Hvordan forklarer statsministeren at Norge, som er et av verdens rikeste land, ikke klarer å løse de mest grunnleggende velferdsoppgavene, til tross for et statsbudsjett som statsministeren synes å være meget godt fornøyd med?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Jeg registrerer at statsministeren ikke vil svare på spørsmål.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Jeg skal gi statsministeren mulighet til å svare på nettopp spørsmålet knyttet til det som har med problemet med korridorpasienter og med manglende bevilgninger til helsevesenet å gjøre. Det som er åpenbart, er at det innenfor helsevesenet i hvert fall ikke blir flere årsverk. Her går vi nå mot en avvikling av flere typer tjenester innenfor sykehussektoren, i tillegg til at vi ser at kommunene ikke tar imot ferdigbehandlede pasienter som ligger i sykehus. Dette er det desidert dyreste leddet i helsevesenet, altså pasienter i sykehus, kontra det å få dem overført til sykehjemstjenestene og andre ting i kommunene. Dette skyldes i stor grad manglende sykehjemsplasser, i tillegg også selvfølgelig til organisatoriske problemer. Spørsmålet mitt til statsministeren er: Vil han nå gripe fatt i den manglende samhandlingen mellom spesialisthelsetjenesten og kommunehelsetjenesten? For dette kan ikke bare tas av ett departement, Helsedepartementet, men må tas i samarbeid med Kommunal- og regionaldepartementet. Vil statsministeren ta et initiativ nå, slik at vi kan få en ordning for korridorpasientene, så ferdigbehandlede pasienter skrives ut til den kommunen de hører hjemme i?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2006-04-26:
Mye går heldigvis bra i Norge, og det gjorde det også i fjor, da Høyre satt i regjering. Faktisk er det slik at det ble 2 000 flere årsverk i eldreomsorgen i 2005 med Høyre i regjering. Men det er ingen tvil om at vi fortsatt har utfordringer. Det er behov innenfor velferdssamfunnet vårt. Det er behov for å satse mer på vei og infrastruktur. Det er behov for å satse mer på kunnskap og innovasjon. Men det blir like feil når Fremskrittspartiet vil løse alle problemer med enda mer oljepenger som når Arbeiderpartiet alltid vil løse utfordringene ved å øke skattene. Noe av det viktigste vi kan gjøre, er å stimulere veksten i økonomien, slik at det blir mer penger å fordele. Det har vi faktisk klart, for veksten i økonomien i fjor var på hele 7 pst. Det betyr at veldig mange av de milliardene som Stoltenberg nå deler ut, kom fordi man stimulerte veksten i økonomien. Og mitt spørsmål er: Hva vil statsministeren og Regjeringen gjøre for å bake kaken større, slik at vi faktisk får mer å fordele?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2006-04-26:
Jeg legger jo merke til at statsministeren er mer opptatt av å angripe Høyre enn av å svare på spørsmål. Realiteten er at vi i forrige periode prioriterte å sette ned skattene for næringslivet for å få fart i økonomien. Vi lot folk beholde litt mer av egen inntekt, og vi fjernet hele boligskatten. Vi har vært åpne på at vi mener det er i denne perioden man må prioritere og få satt avgiftene på bil ned. Det enkle spørsmålet som statsministeren fikk, er: Hvilke biler er det som skal bli dyrere? Når statsministeren sier at han ønsker en omlegging innenfor en såkalt provenynøytral ramme, som høres veldig hemmelighetsfullt ut, betyr det at det er noen biler som skal bli billigere, og det er miljøvennlige biler. Det er Høyre enig i. Men når statsministeren ikke er villig til å senke det generelle nivået på bilavgiftene, betyr det at mange biler kommer til å bli dyrere. Spørsmålet til statsministeren er: Hvilke er det? Er det de bilene som folk oppfatter som trygge, sikre familiebiler, som bl.a. brukes som firmabiler for statsråder og andre? Hvilke biler, statsminister, er det som skal bli dyrere?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-04-26:
I de debatter jeg deltok i i valgkampen, var det en sjeldenhet å høre at det ikke var en jammerdal med den forrige regjerings innsats. Jeg er glad statsministeren synes det var ganske bra allikevel. Det er kanskje forventningene til den nye regjeringen som Stoltenberg og hans regjering har store problemer med. Det skulle bl.a. skinne av eldreomsorgen før man skulle gi en eneste krone i skattelette. Rett etterpå presenterte Regjeringen et skatteopplegg som Landsorganisasjonen sa var helt usosialt og uakseptabelt. I tillegg greide man bl.a. å kutte på utdanningsinstitusjoner som skal sørge for at vi har nok sykepleiere og lærere, som jo denne regjeringen sier den er opptatt av. Forstår statsministeren dem som mener at de rød-grønne faktisk forlovet seg i valgkampen i sin iver etter å få til et regjeringsskifte?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Alle tal viser at ein nyare og betre bilpark gir færre trafikkulykker. Dette er også noko som forskarar frå SINTEF har slått heilt klart fast. Fornying av bilparken får vi ved å gjere nye bilar langt rimelegare enn dei er i dag. Eingongsavgifta må ned, og ein bør også auke vrakpanten, slik Framstegspartiet foreslo i sitt alternative statsbudsjett. Tiltaka vil spare mange liv, og i tillegg til å spare mange for personlege lidingar vil ei slik utvikling også gi staten ein økonomisk gevinst. Spørsmålet mitt til statsministeren er: Ser statsministeren samanhengen mellom høge bilavgifter, høg snittalder på bilparken og mange drepne, og ser statsministeren den samanhengen at om vi reduserer bilavgiftene, vil vi også få færre skadde og drepne i trafikken?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-04-26:
I dag er det 20 år siden den dramatiske og tragiske kjernekraftulykken i Tsjernobyl. Den rammet knallhardt. Mange tusen ble drept i nærområdene. Hvor store langtidsvirkningene blir, vet vi ennå ikke. Ulykken viste også at grenser ikke er vern. Høyradioaktiv stråling ble spredt over hele Europa. Vi var mange som håpet og trodde at denne tragiske ulykken skulle bety stopp for kjernekraftutbygging. Dessverre gikk det ikke slik. Nå er atomkraftindustrien på offensiven. Stadig flere land planlegger å bygge nye atomkraftverk. Også i Norge har denne løsningen sine talsmenn. I Finland bygges nå verdens største atomreaktor. I Storbritannia sier Tony Blair at bygging av kjernekraft kan være en del av løsningen for å nå Kyoto-målene. Venstre er skeptisk og sterkt urolig for den utvikling vi nå ser. Det er rett at de nye anleggene er mer sikre enn de gamle, men avfallsproblemet knyttet til kjernekraftindustrien er like uløst i dag som det var da det smalt i Tsjernobyl for 20 år siden. Deler statsministeren Venstres bekymring når det gjelder den framgang det er for atomkraftindustrien i dag? Og har statsministeren formidlet denne uroen til sine kollegaer, f.eks. i Finland og i Storbritannia – en uro som er basert på at jo flere anlegg en får, jo større problemer blir det med å håndtere og å lagre avfall?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-04-26:
Jeg skal gi statsministeren en ny mulighet til å svare på mitt spørsmål. Er dette en problemstilling han har tatt opp med sine kollegaer i Storbritannia f.eks.? Sist statsminister Stoltenberg regjerte, lovte han Venstre at han skulle ta opp Sellafield-problematikken i samtaler med Tony Blair. Det gjorde han ikke. Den ble tatt opp i brev, men engasjementet var ikke godt nok. Bondevik II-regjeringen trappet dette opp, og det gav resultater. Technetiumutslippene fra Sellafield stoppet. Dette anlegget er fortsatt en miljømessig og sikkerhetsmessig risiko. Den risikoen vil øke med flere kjernekraftverk i Storbritannia og mer avfall som skal håndteres. Kan statsministeren denne gangen love at han tar dette opp i samtalene med Tony Blair, slik at vi kan få uttrykt bekymring for satsing på kjernekraft, som òg betyr mer avfall og dermed en risiko som går over landegrensen?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-04-26:
Jeg synes det er bra det statsministeren nå sa om å holde havet rent og unngå atomforurensning. Statsministeren og hans regjering har med rette fulgt den linje som det også ble lagt opp til av den forrige regjering, nemlig å se viktigheten av nordområdene, alt der – det geopolitiske, miljøet og ressursene våre. I den sammenheng er det en sak som har bekymret meg som norsk politiker og norsk borger i lang tid, og det er at vi har en nabo – det tidligere Sovjetunionen, Den russiske føderasjon – som veldig tidlig gjennom den nåværende politiske ledelsen avskaffet sitt miljøverndepartement, og som har massevis av uløste miljøproblemer. Men poenget mitt i denne sammenheng overfor statsministeren, som sammen med sin regjering har brukt veldig mye tid på å føre viktige dialoger med Russland, er om han også her har trykk på å skrinlegge de russiske planene som har foreligget om å ha en omfattende atomtransport langs norskekysten, langs de havområdene som vi er helt avhengige av, fram til de russiske nordområdene. Kan vi få statsministerens garanti for intensitet og engasjement for at president Putin får klar tale om at dette er uønsket sett fra norsk side, på samme måte som vår fiskeriminister har sagt klart fra når det gjelder russisk rovdrift på fiskeriressursene i de samme områdene?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Energiforbruket i verden øker, og det vil øke dramatisk de neste årene. Flere land satser derfor stort på bl.a. atomkraftverk for å dekke energiforbruket sitt. I verden i dag er det 443 atomkraftverk. 27 nye er under bygging, men langt flere er under planlegging. Bare i Kina og i India vil det bli igangsatt 60 nye atomkraftverk i de nærmeste årene. Også i våre naboland har de atomkraftverk. I Finland bygger de nå det største, som Gunnar Kvassheim var inne på. Men i Sverige, der de har gitt inntrykk av at de skal satse mindre på atomkraftverk, får de allikevel større produksjon i de gjenværende atomkraftverkene. Og ikke minst har de i våre naboland i øst en del atomkraftverk som gir stor grunn til miljøbekymring. Nå er det en del forskere som ser på muligheten for å bruke andre ting enn uran i kjernekraftproduksjonen, og det forskes veldig mye på det, men felles for alle er at de sier det mangler penger i dette. Regjeringen er villig til å bruke milliarder av kroner for å realisere et CO2-renseanlegg på Kårstø. Hvis de samme midlene hadde blitt brukt på atomkraft og kjernekraft, ville vi kunne bli kvitt avfallsproblemet og sikre energiforsyningen i framtiden. Vil Regjeringen da se på muligheten for å bidra til kjernekraftforskning for å kunne få vekk uran som drivstoff?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-04-26:
Det har i norsk politikk vært en rørende enighet i mange år om at vi ikke skal ta i bruk kjernekraft. Vi skal klare oss på andre måter. Det har vi stort sett gjort hittil ved å importere mer, bl.a. kjernekraft. Hvorvidt den energipolitikken imponerer verden, kan sikkert diskuteres. De søsterpartiene man har forsøkt å kontakte, er tydeligvis ikke imponert, for det er ikke slik at søsterpartiet til et liberalt eller et sosialdemokratisk parti i Norge – i Tyskland, Finland eller Sverige – nødvendigvis følger norske synspunkter fordi vi forfekter dem. Det er en del av realitetenes verden. Dette, i kombinasjon med det faktum at det er økende oppmerksomhet mot CO2-utslipp, og at det er begrenset hva slags kapasitet man kan ha når det gjelder reinjisering, selv om man skulle finne god teknologi for det, fører også til økende oppmerksomhet mot kjernekraft. Jeg tror vi må erkjenne at kjernekraft vil komme som en av flere energibærere i årene fremover. Da er mitt spørsmål til statsministeren, siden han avsluttet med å si at man ikke ville nedlegge miljøene i Halden og på Kjeller: Er det ikke da viktig iallfall å gi disse miljøene forsikring om at de kan fortsette, for de driver nettopp forskning på og utvikling av kjernekraftsikkerhet og er internasjonalt etterspurt? Det får være vårt lille nasjonale bidrag til kjernekraftsikkerhet på en dag som denne.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-04-26:
Kristelig Folkeparti er mot atomkraft. Vi synes den utviklingen vi ser i landet, og den diskusjonen som går i andre land, er uheldig. Men atomkraft er på frammarsj, og når den er på frammarsj, er sikkerheten rundt atomkraftverkene våre veldig viktig. Det arbeidet som skjer på Institutt for energiteknikk i Halden og på Kjeller, som statsministeren har vist til, er av avgjørende betydning i forhold til den kompetansen de gir til ledende aktører innenfor dette markedet. Jeg hadde nylig en samtale med representanter for IFE. De er bekymret fordi det i Russland finnes 13 reaktorer med samme type teknologi som Tsjernobyl-reaktoren hadde. Vi må kunne stille spørsmål ved om vi har kommet noen steg videre de siste 20 årene, eller om vi har like store miljøbomber foran oss som vi hadde den gang. Vi har hørt om det på radio i dag. Vi skal ikke slappe av et eneste minutt. Vi skal ikke overlate dette til neste generasjon. Mitt spørsmål blir da: Vi har tatt naboansvar i forhold til det å bruke penger, men klarer vi å få innsikt i om pengene blir brukt på en riktig måte, slik at sikkerheten ved disse kraftverkene rustes opp, slik intensjonen med samarbeidet Russland–Norge er på dette området?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-04-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Et av hovedargumentene mot impregnert trelast er at det brukes miljøgifter for å oppnå den nødvendige beskyttelse. Det er nå utviklet alternative metoder som gir samme effekt mot nedbryting uten negative miljøkonsekvenser. Kostnadsmessig kan imidlertid ikke de alternative metodene konkurrere med dagens impregneringsmetode, og det er derfor vanskelig/umulig å motivere noen til å foreta nødvendige investeringer. Vil statsråden vurdere å bruke virkemidler for å stimulere nye metoder i impregnering?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-04-26:
Jeg takker for en grundig gjennomgang av problematikken. Det er jo kobber det dreier seg om. Det er bra at statsråden følger opp og har fokus på området. Dette åpner jo på mange måter for nye muligheter innen norsk skogbruk, for det dreier seg både om å kunne erstatte regnskogmateriale, som brukes i dag, og om å fremme norsk miljøvennlig innovasjon. Jeg er imidlertid skeptisk til et forbud. Dette er materialer som er ganske viktige i et marked, og det er også mange produsenter som bruker disse i dag. Jeg vil henstille til miljøvernministeren heller å bruke avgiftsvirkemidlet. Det vil skape en helt annen, forsvarlig, overgang inn i et nytt system. Jeg tror det er full enighet om at denne innovasjonen som nå har dukket opp, bør fases raskest mulig inn i markedet, nettopp for å unngå uheldige miljøkonsekvenser. Jeg håper statsråden tar med seg det i de videre vurderingene.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-04-26:
Det er godt å høre at det i denne sammenhengen er SFT som skal utrede dette, for de har allerede god innsikt i problematikken gjennom et arbeid de gjorde i 2005. Jeg føler meg derfor rimelig trygg på at det blir vurdert slik at man ikke stopper markedet og belaster dagens produsenter altfor mye uten å sikre at det blir en forsvarlig overgang. Det dreier seg også om ganske mange arbeidsplasser rundt omkring i landet. Med dette tror jeg at vi kan finne fram til fornuftige løsninger på denne problematikken.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-04-26:
Kobber brukes i dag mest til treimpregnering, bunnstoff på båter og impregnering av nøter i oppdrettsnæringen. Disse tre bruksområdene gir til sammen årlige utslipp på 685 tonn, noe som tilsvarer rundt 80 pst. av alle kobberutslipp i Norge. Det er et nasjonalt mål at utslippene av kobber skal reduseres vesentlig innen 2010. Jeg tar sikte på å redusere bruken av kobber til treimpregnering, bunnstoff til båter og notimpregnering. I Soria Moria-erklæringen sier Regjeringen at den vil utrede forbud mot kobber til impregnering av trevirke og arbeide aktivt for å gjøre miljøvennlige alternativer lønnsomme. Statens forurensningstilsyn har vurdert virkemidlene forbud, avgift og utlekkingskrav for de tre hovedbruksområdene og mener flere virkemidler er mulig. Jeg vil nå be SFT utarbeide et konkret forslag til forbud mot kobber i treimpregnering og utrede konsekvensene av dette nærmere. Jeg vil også vurdere behovet og mulighetene for å innføre avgift på bruk av kobber overfor flere bruksområder.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-04-26:
Jeg har lyst til å uttrykke stor glede over at vi har et felles anliggende i å få redusert bruk av kobber, fordi det er en så farlig miljøgift. SFT har vurdert både forbud, avgift og utlekkingskrav. Jeg tror at vi kommer til å ende på en kombinasjon av forbud og avgift, forbud på de områdene der bruken er mest omfattende, og avgift på de andre områdene. Jeg er glad for innspillet og lover representanten at jeg skal ta med meg det videre.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-04-26:
Jeg vil understreke at en del av det vi gjør når vi ser på forbud, er å vurdere konsekvensene og eventuelle nødvendige unntak. Jeg tror at denne prosessen skal være godt ivaretatt, og at vi skal nå det målet som er viktig, nemlig å fase ut miljøgifter.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-04-26:
Jeg vil stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Representanter fra Høyre har flere ganger forsøkt å stille spørsmål til kommunal- og regionalministeren om Regjeringens holdning til det kommunale selvstyret, med utgangspunkt i konkrete eksempler på statlig overstyring. Disse har konsekvent blitt besvart av den sektoransvarlige statsråd. Hvordan vil statsråden ta tak i det overordnede ansvaret i Regjeringen for å verne det kommunale selvstyret mot sektorinteressene?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-04-26:
Jeg vil takke for svaret. De programformuleringer som statsråden kommer med nå og i andre sammenhenger om viktigheten av det lokale selvstyret, er lite verdt når praksisen er en annen. Hvis det lokale selvstyret har en egenverdi og rett til lik fordeling over hele landet, må Regjeringen kunne akseptere at det tas beslutninger i kommunene som Regjeringen er uenig i. Først da har man et reelt selvstyre. Nå har 42 kystordførere – med SV i spissen – levert et opprop mot Regjeringen om overprøving av det kommunale selvstyret i strandsonen. I senterpartistyrte Forsand får de ikke bygge nye hytter, som følge av Regjeringens politikk på dette området. Hva konkret har statsråden tenkt å foreta seg for å flytte makt fra fagstatsrådene og fylkesmennene ned til kommunene?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-04-26:
Jeg takker også for dette svaret. Jeg mener fortsatt at den reelle satsingen på selvstyret vil være et resultat av de konkrete beslutninger som Regjeringen gjør, og jeg registrerer at flere konkrete beslutninger som Regjeringen har gjort, har gått ut over det lokale selvstyret. I gårsdagens Politisk kvarter hadde Senterpartiets kommunalpolitiske talsmann, Trygve Slagsvold Vedum, et utspill om at Regjeringen ville frata fylkesmennene politisk makt. Vi regner med at det også gjelder i areal- og jordvernsaker. Høyre støtter dette. Men vi er ikke bare opptatt av å frata fylkesmennene makt. Vi er også opptatt av hvordan den makten blir flyttet i systemet. Flyttes makten til kommunene, skal Senterpartiet få full støtte fra Høyre. Men flyttes den bare opp til et nytt regionalt nivå, blir det bare verre for det lokale selvstyret. Så her vil jeg anbefale statsråden å lytte til den forrige senterpartilederen, som i dagens Aftenposten advarer mot de nye regionene. Spørsmålet er: Hvor skal makten flyttes når makten skal desentraliseres?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-04-26:
Et levende lokaldemokrati er grunnsteinen i folkestyret og en forutsetning for tillit og legitimitet til det nasjonale folkestyret. Kommunene har overordnet ansvar for velferdstilbudet til sine innbyggere, og dette skal sikres ved at kommunene har tilstrekkelig med ressurser og handlefrihet til å kunne løse oppgavene. Kommunene skal i hovedsak få sine inntekter gjennom rammefinansiering, og Regjeringa vektlegger en større samhandling mellom stat og kommune gjennom dialog og konsultasjoner. Alt dette er basis for Regjeringas politikk for styring av kommunene og viser at grunnlaget for Regjeringas politikk i forhold til kommunesektoren er et helhetsperspektiv. Representanten Holmberg, som opprinnelig stilte spørsmålet, viser til at tidligere henvendelser rettet til meg er blitt besvart av den sektoransvarlige statsråd. Gjeldende system er bygd opp rundt sektoransvarsprinsippet, noe som innebærer at når en statsråd har ansvar for et område, gjelder dette også på kommunalt nivå. Dette gjør at det vil være sektorstatsrådene som besvarer henvendelser på sitt fagområde. Slik har det vært, og slik kommer det til å måtte bli. Som kommunalminister har jeg et særskilt ansvar for samordning av den statlige styringa av kommunesektoren, slik at helhetsperspektivet og det lokale sjølstyret ivaretas på en best mulig måte. Det pågår kontinuerlig et samordningsarbeid i departementssystemet, og i alle saker som berører kommunesektoren, skal Kommunal- og regionaldepartementet trekkes inn. Departementet er nå også i gang med å ferdigstille en veileder om reformer i kommunesektoren som skal legge til rette for at statlige myndigheter tar hensyn til de overordnede styringsprinsipper som gjelder i forhold til kommunesektoren når reformer gjennomføres. Det beste eksemplet på samordning mellom departementene er den årlige kommuneproposisjonen som legges fram i mai. Proposisjonen tar for seg de viktigste sakene for kommunene, og den blir til i et samspill mellom Kommunal- og regionaldepartementet som samordningsdepartement, og fagdepartementene. Et annet eksempel er arbeid med videreutvikling av konsultasjonsordningen mellom staten og Kommunenes Sentralforbund, som skal sikre dialog og ivaretakelse av kommunesektorens interesser. Innen flere områder av betydning for kommunene tar jeg sikte på å legge fram saker for Stortinget framover, samordningssaker som altså legges fram av meg. Jeg vil bl.a. legge fram en odelstingsproposisjon om statlig tilsyn rettet mot kommunesektoren. Det vil også bli foretatt en gjennomgang av øremerkede tilskuddsordninger, som Stortinget vil bli involvert i. Lokaldemokratikommisjonen la fram sin siste delutredning like før påske, og den skal følges opp med en melding til Stortinget. Alle disse nevnte sakene vil gi rikelig anledning til å sette spørsmålet om det kommunale sjølstyret på dagsordenen, noe jeg ser fram til.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-04-26:
Representanten og jeg er helt enige om at det lokale sjølstyret har egenverdi, og at vi skal hegne om det lokale sjølstyret. Det har vi som utgangspunkt, og det er det vi lever etter i vår daglige virksomhet. Så vil det alltid være slik at det er en del sektorer som vi er avhengige av å ha nasjonale planer for. Det er en kontinuerlig avveining av hvordan vi skal evne å håndtere det behovet som en har nasjonalt for nasjonale planer og nasjonal helhetstenkning, og det å gi kommunene handlefrihet. Vårt utgangspunkt er hele veien at vi skal finne det rette balansepunktet. Og når vi søker å foreta disse avveiningene, så er hensynet til det lokale sjølstyret helt avgjørende.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-04-26:
Det foregår en stor og omfattende diskusjon om hvordan vi skal utvikle regionene i Norge, og vi hadde en interpellasjonsdebatt om dette i Stortinget i går. På dette feltet er det ulike synspunkter mellom partiene, og det er meget godt kjent at Høyre ønsker seg en tonivåmodell. Regjeringa har sagt at den ønsker seg en trenivåmodell. Kristelig Folkeparti og Venstre gjorde det klart i debatten i går at de ønsker å være konstruktive medspillere i å utvikle dette mellomnivået. Forvaltningsreformen/regionreformen skal være en folkestyrereform og en desentraliseringsreform. Makt skal flyttes fra sentrale organer til nærmere folk. Det vi hovedsakelig snakker om i forbindelse med forvaltningsreformen, er å styrke det regionale nivået, men det utelukker ikke at det også kan bli overført nye oppgaver til kommunene.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-04-26:
Foreløpige tall for 2005 viser at grunnskolesektoren og pleie- og omsorgstjenesten økte tjenesteproduksjonen om lag i takt med økningen i elevtallet og antall eldre. I grunnskolen økte antall undervisningstimer pr. elev grunnet timetallsutvidelse, mens andelen timer til spesialundervisning ble noe redusert. Innen pleie- og omsorgstjenesten viser foreløpige tall en økning på mellom 500 og 2 100 årsverk, antakelig er økningen nærmere 500 enn 2 100. Det er store variasjoner kommunene imellom. Alle kommuner har ikke klart å opprettholde tjenestetilbudet like godt. Det er flere forhold som har bidratt til bedre netto driftsresultat i 2005. Kommuner som tapte på den nye momskompensasjonsordningen i 2004, ble kompensert for dette med en engangsbevilgning høsten 2005. Skatteinntektene ble høyere enn anslått ved nysalderingen av 2005-budsjettet. Den nye forskriften for føring av pensjonskostnader har gitt kommunene en besparelse i 2005 sammenlignet med hva utgiftene ville ha vært med den gamle forskriften. Det er videre brei enighet om at kommunene bruker for lite penger på vedlikehold. Dette bidrar også til et høyere netto driftsresultat. Mange kommuner har brukt deler av den betydelige inntektsveksten i 2005 til å styrke den finansielle situasjonen. Hele 80 pst. av kommunene som hadde et negativt resultat i 2004, kom ut med et positivt resultat i 2005. Dette tyder på at de fleste kommuner med svake resultater i 2004 har lagt vekt på å styrke den økonomiske balansen. Dette viser at kommunene opptrer ansvarlig i forhold til de økonomiske rammene, men det betyr ikke at tjenestetilbudet etter Regjeringas vurdering er godt nok. Det er behov for styrking av kommuneøkonomien slik at kommunene kan levere flere og bedre tjenester til sine innbyggere. Jeg får stadig tilbakemeldinger fra innbyggere som opplever at deres nærmeste ikke får det tilbudet de har krav på. Bedre finansiell situasjon i kommunesektoren er et godt fundament for bedre kommunale tjenester framover. I 2006 har Regjeringa økt kommunesektorens inntekter betydelig, og ambisjonen er at de frie inntektene skal styrkes betydelig i løpet av stortingsperioden.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-04-26:
Som jeg sa i mitt svar, er det ulike grunner til at man kom ut med et godt netto driftsresultat i 2005. Jeg nevnte momskompensasjonsordningen, som kom mot slutten av året. Jeg nevnte skatteinntektene, som ble noe høyere enn anslått, og jeg nevnte nye regler for pensjonsføring. Dette er dels grep som den sittende regjeringa gjorde i fjor høst for å bedre situasjonen. Et netto driftsresultat på 3 pst. er viktig å ha, fordi man da har et stabilt økonomisk fundament i kommunene. Men dette sier ingenting om hvilke tjenestetilbud man har rundt omkring i kommunene. Dermed er ikke det å ha et netto driftsresultat på et visst nivå et mål i seg sjøl, men det er viktig for at man skal kunne ha en stabil økonomisk situasjon.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-04-26:
Jeg kan ikke trekke tilbake den påstanden, fordi det er en helt korrekt beskrivelse av situasjonen. Det er ikke noe problem for en kommune å få et netto driftsresultat på 3 pst., på 5 pst., på 10 pst. Det er helt avhengig av hva man gjør med utgiftssida, og av hva man gjør med tjenestesektoren. Jeg kunne ha påtatt meg å få et netto driftsresultat på godt over 3 pst. i enhver kommune, helt uavhengig av hvilken økonomisk situasjon kommunen var i, men det ville ha fått noen konsekvenser for tjenestetilbudet. Det er jo dette Regjeringa og Høyre er dypt uenige om. Vi er dypt uenige om hvilke tjenestetilbud man skal ha i kommunene. Vi mener at tjenestetilbudet i dag ikke er godt nok. Vi mener at det skal styrkes innenfor skole, helse, omsorg og kultur. Vi er opptatt av at kommunene også skal ha mulighet til å utvikle den rollen som har blitt altfor dårlig ivaretatt i de seinere åra, nemlig samfunnsutviklerrollen.
Bent Høie (Høyre), 2006-04-26:
Jeg har følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Statsråden har flere ganger uttalt: «Men det er altså ikke vanskelig å få et netto driftsresultat på over 3 pst. Det kan man få ganske enkelt ved å kutte i kommunale tjenester.» Det har i 2005 vært en samlet vekst i kommunenes driftsutgifter. Har kommunenes samlede andel til pleie- og omsorgstjenester og grunnskolen blitt redusert i 2005 for å bedre det samlede driftsresultat for kommunesektoren, og hva er hovedforklaringen på økningen i kommunenes netto driftsresultat i 2005?»
Bent Høie (Høyre), 2006-04-26:
Svaret viser det som Det tekniske beregningsutvalget har kommet fram til når det gjelder utviklingen i 2005, at hovedårsaken til overskuddet, eller driftsresultatet, er inntektsveksten. Vil da kommunal- og regionalministeren nå benytte anledningen til å trekke tilbake den påstanden hun kom med i en muntlig spørretime før påske, om at hovedårsaken var kutt i de kommunale tjenestene?
Bent Høie (Høyre), 2006-04-26:
Beskrivelsen av årsaken til driftsresultatet er helt riktig, men det er en helt annen beskrivelse enn følgende: «Men det er altså ikke noe vanskelig å få et netto driftsresultat på over 3 pst. Det kan man få ganske enkelt ved å kutte i kommunale tjenester.» Jeg ber igjen statsråden om å benytte anledningen til å trekke tilbake den feilaktige påstanden.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2006-04-26:
Jeg har et spørsmål til olje- og energiministeren: «Jeg har tatt opp Statoils konsesjonssøknad om nytt varmeenergiverk på Mongstad tidligere, og er overrasket over at statsråden kun redegjør for saksgangen og ikke kommer med et politisk signal eller holdning til prosjektet i et større perspektiv. Jeg er naturligvis klar over at saken er til behandling hos NVE. Har ikke statsråden og den regjering han tilhører, en politikk som kan tilkjennegi hvordan man vurderer en sak som altså er avgjørende for kraftsituasjonen, miljøet og nærings- og industriutviklingen?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2006-04-26:
Jeg takker for svaret, som jeg oppfatter som atskillig mer positivt enn det jeg fikk skriftlig. Jeg håper at behandlingen vil føre til at Statoil kan få svar før utgangen av sommeren, noe de har ønsket. Mongstad er et av Nord-Europas største raffinerier. Oppgradering av fyrings- og energisystemet og overgang til gassbasert kraft vil gi store miljøgevinster, men vil også gi en betydelig styrking av kraftbalansen i et område som blir stadig mer presset for kraft. En kontroversiell overføringslinje gjennom Hardanger er varslet av Statnett som helt nødvendig hvis energisituasjonen ikke bedres i dette området. Jeg har derfor et oppfølgingsspørsmål: Ser statsråden den vinn-vinn-situasjonen for industriutviklingen, for kraftsituasjonen og for miljøsituasjonen som Mongstad-utbyggingen medvirker positivt til?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2006-04-26:
Jeg takker igjen for svaret, som jeg oppfatter som konstruktivt og positivt. Mongstad-utbyggingen vil medføre at det legges et gassrør fra Kolsnes i Øygarden til Mongstad. Dette gir gledelige muligheter for annen spennende industriutvikling i området, og representerer derfor en viktig del av helheten når dette spørsmålet skal vurderes. Både i Sløvåg i Gulen kommune og Lutelandet i Fjaler kommune er det store planer om spennende industriutvikling. Man er da avhengig av gasstilførsel, og primært ved en forlengelse av den nye gassrørledningen til Mongstad. Jeg regner med at statsråden kjenner til disse planene, og jeg spør derfor om denne mulige, spennende industriutviklingen vil bli tillagt vekt når Regjeringen skal gjøre sine vedtak om Mongstad.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-04-26:
Statoils planlagte gasskraftprosjekt på Mongstad er et spennende prosjekt. Kraftvarmeverket skal forsyne raffineriet på Mongstad med elektrisitet og varme samt Troll A-plattformen og gassbehandlingsanlegget på Kollsnes med elektrisitet. I tillegg planlegges en ny gassrørledning fra Kollsnes til Mongstad samt nødvendige tilkoblinger til og ombygginger i raffineriet. Jeg synes det er positivt at vi nå ser flere aktuelle energiprosjekter på Vestlandet. Utviklingen i kraftbalansen de senere årene har vist at det er behov for ny produksjonskapasitet, spesielt i forhold til de variasjonene vi kan oppleve i vannkraftproduksjonen fra år til år. Jeg har merket meg at det planlagte kraftvarmeverket forventes å kunne oppnå en meget høy virkningsgrad – 70 pst. Med koblingen til industriens energibehov på Mongstad-raffineriet og på Troll framstår Mongstad som et prosjekt der vi oppnår svært god utnyttelse av gassressursene. Som representanten Halleraker riktig påpeker, blir søknaden om konsesjon etter energiloven og om konsesjon for gassrørledningen Kollsnes–Mongstad nå behandlet i NVE, med eventuell påfølgende klagebehandling i Olje- og energidepartementet. Søknaden om utslippstillatelse ligger nå til behandling i SFT. SFT vil gi en anbefaling til Miljøverndepartementet, som så behandler søknaden. Det er derfor ikke riktig av meg å kommentere søknaden nå, men jeg har forsøkt å gi uttrykk for mitt syn på prosjektet. Jeg håper det kan være tilfredsstillende for representanten.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-04-26:
Det gjør statsråden, særlig hvis man på toppen av dette legger til de mange foreløpige resultater – som vi ser allerede – av Regjeringens arbeid for å få etablert en CO2-kjede. Det har ført til at industrien nå er offensivt på banen og ser på mulighetene for å anvende CO2 til å øke oljeutvinningen. Hvis man ser et godt energiprosjekt i sammenheng med mulighetene for å håndtere CO2 i en verdikjede – det bør gjøre det attraktivt også i dette området – kan dette bli et særdeles spennende prosjekt. Jeg har derfor store forventninger til det Statoil og Shell nå planlegger på Mongstad. Regjeringen er kommet et godt stykke med arbeidet på Kårstø. Også internasjonalt vekker håndteringen av CO2 både oppsikt og økt interesse. Dette betyr at vi på mange måter er på vei over i en ny tid når det gjelder å anvende gass til kraftproduksjon, noe som også vil kunne få implikasjoner for Mongstad. Det er et spennende prosjekt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-04-26:
Jeg har deltatt på et stort møte i dette området om de industriplanene som foreligger, og jeg ser også det som svært spennende. Vi vil selvsagt se grundig på hvordan det er mulig å bidra til å realisere disse planene når vi tar stilling til denne søknaden. Nå er det slik at denne søknaden skal behandles i de nevnte organer. Mulighetene for industriutvikling og de tingene som vi nå diskuterer, vil selvsagt bli fulgt opp, og beslutningene knyttet til konsesjon vil være avgjørende for hvordan vi skal følge opp de tingene som ligger her. Industriprosjektene som ligger i dette området, er svært spennende, og de gir muligheter for å utnytte gass industrielt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-04-26:
Nei, statsråden har ikke endret oppfatning i det spørsmålet. Slik jeg også har understreket i mitt første svar nå: Å bruke skyhøy pris, som noen har sagt, for å løse situasjonen i Midt-Norge er ingen løsning. Den forrige regjering satte ikke i gang et nødvendig arbeid for å få permanent produksjon på plass raskt nok. Det betyr at vi får en mellomperiode. Uansett hvilke løsninger vi har for permanent produksjon, kan vi få en mellomperiode på et og halvt år hvor vi vil ha en krevende situasjon som det vil være behov for å håndtere med midlertidige løsninger. Den forrige regjering, som Høyre var en del av, har i St.meld. nr. 18 for 2003-2004 skissert et løp for hvordan det skal håndteres. Der sa regjeringen at det først og fremst skal håndteres med prisområder og bruk av prismekanismer for å få ned forbruket, dernest skal man inngå avtaler med industrien for å kjøpe strøm fra industrien og dermed også bidra til permitteringer i industrien. Midlertidig produksjon skal f.eks. kunne brukes for å unngå rasjonering. Det er en måte å håndtere dette på – hvis en ser på summen av disse faktorene – som denne regjering ikke ønsker å legge til grunn. Det vil gi for store konsekvenser i dette området hvis vi legger den forrige regjerings håndtering av denne type situasjoner til grunn. Vi vil måtte gjøre det på en annen måte.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-04-26:
For det første er det ingen grunn til å la spørsmålet om midlertidige prisområder ligge, for jeg sier ingenting annet i dag enn det jeg alltid har sagt. Det er ikke nok, og det vil på ingen måte være aktuelt å bruke kun midlertidige prisområder for å sikre den midlertidige situasjonen som vi har i dette området, fram til permanent produksjon kan være på plass. La meg slå det fast. Hvis vi skal følge den forrige regjeringen sitt opplegg, vil midlertidig pris være det virkemiddelet som skal tas i bruk for å løse situasjonen, skissert i St.meld. nr. 18 for 2003-2004. Men det vil ikke være aktuelt å gjøre det for denne regjeringen. Derfor ser vi på et sett av virkemidler som i kombinasjon må brukes for å sikre situasjonen i Midt-Norge. Det er altså slik at denne regjering har gitt forlenget konsesjon til Skogn. Vi er i nær dialog med søkerne for å se på mulighetene for å få realisert Skogn-prosjektet raskest mulig. Det har vi gjort uten å stille nye rensekrav. Men denne regjering har, i motsetning til den forrige, sagt at vi vil bidra til å håndtere CO2. Det betyr at vi vil bidra til å håndtere CO2 på Skogn. Forhåpentligvis er det et grunnlag for å kunne ta investeringsbeslutninger både på Skogn og på Tjeldbergodden som gjør at vi kan sikre permanent og langsiktig produksjon i dette området. Det arbeidet skulle ha vært satt i gang av den forrige regjering. Det ble ikke gjort. Derfor har vi dårlig tid. Derfor kan det bli aktuelt med midlertidige løsninger.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Staten har investert i underkant av 403 mill. kr i IT Fornebu-selskapene. I tillegg bidrar staten bl.a. med midler til drift av forskningssenteret Simula og med midler til etablering av en framtidsrettet transportløsning på Fornebu. Statens innsats er med andre ord betydelig, og den er et godt eksempel på offentlig-privat samarbeid. Den opprinnelige bevilgningen ble redusert med 22 mill. kr som følge av at dette beløpet ikke var benyttet da muligheten til ytterligere utsettelse av bruk utløp. Midlene ble med andre ord inndratt som følge av at de ikke var disponert innen den gitte tidsperioden, i tråd med bevilgningsreglementet fastsatt av Stortinget. Når IT Fornebu flere år senere fremmet et ønske om utbetaling av 22 mill. kr, blir det derfor et spørsmål om en ny bevilgning. Og samme hvor godt formålet er, må det vurderes opp mot andre gode formål. Regjeringen er kommet til at vi ikke ønsker å fremme forslag om gjenbevilgning. Det er likevel ikke slik at staten trekker seg ut av IT Fornebu-samarbeidet – tvert imot. Vi er inne med betydelige midler, og vi vil bidra til at IT Fornebu fortsatt skal lykkes i årene som kommer.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Det er helt åpenbart at denne regjeringen følger opp alle de valgkampløftene vi har gitt knyttet til IT Fornebu. Det beviser også den betydelige satsingen som staten gjør. Vi har bevilget i overkant av 400 mill. kr til IT Fornebu, samtidig som vi har en statlig grunnfinansiering til Simula-senteret i størrelsesorden 50 mill. kr. Det skulle i seg selv innebære at vi ikke fører en passiv politikk i forhold til IT Fornebu. I tillegg er det slik at markedssituasjonen for denne bransjen er betydelig endret i positiv retning fra det tidspunktet staten gikk inn og bidrog til etableringen av IT Fornebu. Så veldig mye ligger til rette dersom styret tar det ansvaret styret har, og bidrar til at man bruker markedet for å øke aktiviteten, og stimulerer til videre satsing på IT Fornebu.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg vil gjerne gjenta at denne regjeringen har et særdeles aktivt engasjement i forhold til IT Fornebu. Jeg har selv besøkt senteret på Fornebu. Jeg har hatt møte i departementet med representanter fra styret. Vi har fra statens side bidratt til investeringer med over 400 mill. kr, og vi har en grunnfinansiering til Simula-senteret i størrelsesorden 50 mill. kr årlig. Dette betyr at vi har et aktivt forhold til utviklingen av IT Fornebu. Det er, som jeg sa, styrets ansvar å sørge for utviklingen av senteret. Jeg synes at styrets ambisjoner er særdeles beskjedne dersom man ikke er i stand til å se de betydelige mulighetene som ligger i markedet i dag, som nærmest er på topp. Hvis man ikke da ser mulighetene som ligger der, og benytter seg av dem, vil jeg beklage det sterkt. Men det er altså styrets ansvar, i tillegg til de betydelige beløpene som staten har bevilget til senteret.