Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-06-17:
I Drammen, min hjemkommune, presenteres kommunebudsjettet som blodrøde tall man ikke har sett maken til, noe som erkjennes av både røde og blå politikere. Samtidig hevder høyreregjeringen at den har sikret plusstall for kommunene. Hvor lite kontakt med virkeligheten kan man ha på et regjeringskontor i Oslo? Kommuneøkonomi er et ord som på halvsleivete norsk kan kalles lite sexy, og det er litt rart, for kommuneøkonomi er jo nøkkelen til noe som virkelig er viktig for oss alle. Står du med bagasjen på trappa etter en lang og slitsom reise hjem fra ferie, vil du inn. Da er ikke «Hvor er husnøkkelen, har jeg mistet den?» et kjedelig spørsmål. I hverdagen vil vi at barna våre skal ha det bra i barnehagen og bra på skolen. Vi vil være trygge på at bestemor blir tatt godt vare på i eldreomsorgen. Vi vil at bussene skal gå, og at kulturtilbudet skal være bra. Da er ikke «Må kommunen min må kutte kraftig i budsjettet?» et kjedelig spørsmål. Det handler om husnøkkelen til gode liv i velferdsstaten Norge. Denne våren har de ansatte i kommunene vist oss hvem de er. Sammen med de ansatte på sykehusene er de velferdsstatens førstelinje. Kommunene våre har mange av menneskene vi som nasjon har klappet for. Det er de ansatte i eldreomsorgen, som har stått på, ofte med for dårlig smittevernutstyr og risiko for selv å bli smittet, for å redde liv og helse. Det er lærerne, som på kort varsel slengte seg rundt og organiserte hjemmeskole, slik at barna våre skulle få best mulige skoletilbud. Det er ansatte i skoler og barnehager, som har håndtert nye utfordringer under den gradvise gjenåpningen. Listen er lang. Siden pandemien traff Norge i mars, har det vært flere runder med ulike krisepakker for industrien og næringslivet for øvrig. Arbeiderpartiet har i Stortinget bidratt til å gjøre pakkene bedre, men det har tross alt vært en felles forståelse mellom oss og høyrepartiene av at dette er viktig. Når det derimot gjelder å stille opp for heltene i offentlig sektor som sikrer velferdsstaten, setter Høyre seg på bakbeina. Forståelsen og engasjementet mangler. Dessverre er det ikke overraskende. Mens arbeid til alle og byggingen av velferdsstaten er Arbeiderpartiets fremste prosjekt, har høyresiden en annen tradisjon, og jeg mener at krisen har vist at Arbeiderpartiets vei er den beste. Den bygger på to pilarer: et solid og vekstkraftig privat næringsliv og en velfungerende offentlig sektor som sikrer velferd for alle, uavhengig av adresse og lommebokstørrelse. Arrogant og virkelighetsfjernt må man kunne kalle det når statsministeren ber ordførere som krever bedre kommuneøkonomi, om å roe seg ned. Før krisen inntraff, hadde hun ikke bare tatt for lett på smittevernberedskapen, hun hadde servert landets kommuner det dårligste budsjettet på 15 år. Så kom krisen, og kommunene fikk enorme merutgifter samtidig som inntektene stupte. Og så stiller hun ikke opp nå som kommunene våre har en svært viktig oppgave: sikre at vi er forberedt på fortsatt koronahåndtering, bygge opp beredskap for nye situasjoner, bidra sammen med næringslivet til at flere kommer i en jobb, og – i en tid med historisk mange utenfor arbeidslivet – sørge for at forskjellene ikke øker. I krisetid ser vi dessverre at de som er mest sårbare, også er de som rammes hardest. Arbeiderpartiet vil en annen vei. Vi vil ha trygghet for helse og arbeid. Vi vil ha et fellesskap som stiller opp, slik at ingen blir stående alene. På Stortinget foreslår vi derfor – ja, i revidert – at vi skal styrke kommuneøkonomien med 6 mrd. kr, for det er også en forutsetning for hvordan framtidige kommuneøkonomier blir. Og det er en tydelig garanti fra oss om at ekstrautgifter som tapte skatteinntekter og merutgifter skal dekkes. Det hadde betydd – for innbyggerne, for alle som trenger velferdsstaten, og for alle som jobber i den – en viktig garanti i den tiden vi er inne i. Vi får ikke flertall, det må vi bare erkjenne. Derfor er det høyreregjeringens resept folk i Drammen og alle andre kommuner som nå har blodrøde tall, vil få merke i den tiden vi er inne i. Men det er ikke lenge til stortingsvalget i 2021. Da blir det kamp for velferdsstaten, for det er det denne saken vi behandler i dag, faktisk handler om.