Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
De utfordringene som vi i framtiden vil møte innen omsorg for eldre og andre som trenger pleie, kommer godt til syne i meldingen «Mestring, muligheter og mening». Meldingen gir en god beskrivelse. Den gir mange forslag til løsninger på hva som må gjøres, og hva som kan gjøres i framtiden for å få en bedre og best mulig omsorg. Norges befolkning blir eldre og eldre, og antall yngre brukere som trenger omsorg, øker. Flere overlever med sykdommer som før var dødelige, og det er bra, men det gir oss nye utfordringer som skal løses. Legevitenskapen gjør at vi klarer å gi god livskvalitet lenger enn det som var mulig for bare få år siden. God pleie og godt stell i våre institusjoner gjør også at folk lever lenger. Alt dette krever større innsats fra det offentlige, og det er det offentlige, etter Arbeiderpartiets mening, som skal være den som har ansvar for velferden. Vi viser det konkret gjennom å styrke kommuneøkonomien. Det er i kommunene tjenestene skal gis, for det er der livet leves. Gjennom en sammenhengende strategi for hvordan vi vil at omsorgen skal være i Norge, kan vi gi gode tjenester – tjenester som er uavhengige av den enkeltes økonomi, geografi og sosial status. Nasjonale strategier er derfor nødvendig, og strategien som Regjeringen har gitt føringer på i St.meld. nr. 25, dekker ulike områder som vi mener må på plass om vi skal lykkes. Vi er tverrpolitisk enige om mye i stortingsmeldingen. Men når Fremskrittspartiet snakker om retten til å velge, dvs. brukervalg, er vi uenig i det. Vi mener at nettopp gjennom det å styrke den offentlige velferden gis folk muligheten til å velge hvordan hverdagen skal være, og hva slags omsorg som trengs. Når Fremskrittspartiet snakker om brukervalg, hører jeg privatisering – uansett hvilken definisjon representanten Lønning velger. Vår løsning er ikke flere private ytere av tjenester innen helse, men styrking og oppbygging av de offentlige. Vi har ikke tro på at en i situasjoner der en trenger omsorg, nødvendigvis har overskudd og mulighet til å handle omsorg. Det gir heller ikke like rettigheter hvis en tenker på vårt langstrakte land, med mange små kommuner. Hvilken privat leverandør vil etablere seg i de små kommunene i distriktene? Nei, la oss lære av det som har skjedd, f.eks. i Nacka, en svensk kommune som var utstillingsvindu for høyresiden når det gjaldt fritt brukervalg. Nacka er i dag en kommune med store klasseskiller, der egoismen er satt i system. Fellesskapstanken forvitrer, underskuddene på budsjettene øker, og mange er misfornøyde. Det er ikke slik omsorg vi ønsker. Jeg har ikke tro på at det er et stort krav i det norske folk om å kunne velge mellom ulike sykehjem eller hjemmehjelpsfirmaer. Jeg tror at alle vil ha gode tilbud i sin egen nærhet, som sikrer behovet når hjelp trengs. Omsorg er ikke et område som egner seg for konkurranse. Det er ikke slik at konkurranse nødvendigvis skaper bedre kvalitet på tjenestene. Det kan vi se i eksemplene fra Nacka – og også fra Oslo. Konkurranse går ut på å få prisen ned for å vinne anbudet. Omsorg er ikke en post som vi skal måle eller ha i balanse. I omsorgsmeldingen legges det stor vekt på de menneskelige ressursene som skal jobbe innen sektoren. Det presiseres at det er viktig og nødvendig at de som jobber i omsorgssektoren, har en kompetanse som ivaretar de som trenger pleie og omsorg. Det er nødvendig når det gjelder faglighet på det medisinske, kunnskap om å observere, og det som er nevnt her i forhold til etikk. Framtidige utfordringer er å få ungdom til å utdanne seg innen helsefag og også å få flere menn til å søke yrkene. Her må en tenke på flere arenaer. Pilotprosjektet i Telemark, «Menn i omsorgsyrker», som er nevnt i innstillingen, kan gi mulige tips og løsninger. Det å få flere heltidsstillinger og en lønn å leve av er nødvendig. Hvem vil vel utdanne seg til usikre inntekter, der en hele tiden må prøve å finne en brøk til for å få en hel lønning? For å få flere til å ta utdannelse – og ikke minst bli der – må vi få dette på plass. Her har kommunene en mulighet til å gjøre en stor innsats. Tall fra Fagforbundet viser at dersom alle de som jobber deltid, og som vil jobbe heltid, fikk muligheten til det, ville det bety mange tusen flere årsverk. Heltidsstillinger gir også kontinuitet, noe som mange trenger. Det å gi omsorg betyr å møte mennesker i sårbare situasjoner. Kontinuitet gir trygghet og ro, og dette er særlig viktig i avdelinger med demente og urolige pleietrengende. Stortingsmeldingen gir mange gode svar og gir oss mye å jobbe mot, men målet kan kun nås ved samhandling mellom kommunene og staten.