Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-05-28:
Det var godt dette replikkordskiftet ikke fortsatte, for da hadde representanten havnet helt på jordet. Det hun nå sa i sitt siste innlegg, var altså at Arbeiderpartiets plan er at bunnfradraget i fremtiden skal variere avhengig av om boligen er et spekulasjonsobjekt eller ei. Det er jo en interessant måte – det betyr at vi får en individuell fastsettelse av bunnfradraget i kroner i fremtiden. Jeg må nok si at i alliansen Arbeiderpartiet–SV–Senterpartiet i denne saken er det iallfall ikke Senterpartiet som har forandret syn. Det som her er skjedd, er i realiteten at Arbeiderpartiets taktikkeri fra behandlingen av dette i 1997 nå på mange måter er avdekket. Den gang dikterte daværende stortingsrepresentant Lundteigen et takseringssystem som Arbeiderpartiet valgte å stemme for, selv om de egentlig var imot. I valget mellom å stemme for eller å bli nedstemt rett foran et valg, valgte man å stemme for, og de gav den uformelle begrunnelse, selv om det ikke var så tydelig fra talerstolen, at man ville jo allikevel i regjering arbeide videre med systemet, og – underforstått – dette skulle man klare å forandre på. Det har man nå gjort, og har møtt et Senterparti som i og for seg sier det samme som sist. Det er iallfall forutsigbart. Man kan si hva man vil om den såkalte Lundteigen-takseringsmodellen – underlig er den, og kanskje ikke så lett å konkretisere, men den er iallfall den samme som man møter nå. Arbeiderpartiet har valgt å møte det med sin tradisjonelle arroganse: Vi vet best, stem på vårt forslag. Jeg er ikke helt sikker på om det er en taktikk som jeg vil anbefale som en gjennomgående politisk retningslinje, men jeg registrerer at Arbeiderpartiet i stadig økende grad i saker velger å kjøre slik, stå alene og bli nedstemt. Det er en slags form for defaitisme som preger Arbeiderpartiet for tiden, som ofte er til stede når det går mot slutten. Jeg tar for sikkerhets skyld opp forslagene nr. 3 og 4 nå. Høyre har for sin del ikke noe behov for å gå inn i debatten om takseringssystemer. Man kan godt veie og si hvilket som er minst dårlig av de ulike systemene som er. Det som er gjennomgående, er at alle skaper en del urettferdigheter og en del vanskelige grenseganger, for ikke å si uforklarlige grenseganger. Man kan diskutere f.eks. hvor lurt det er å premiere folk med tykke murer i husene sine, fremfor folk som kanskje ikke har hatt anledning til å kjøpe den type hus. Det oppstår også urettferdigheter i forhold til eldre hus som er meget godt vedlikeholdte før takseringssystemet settes i verk, og folk med nye hus som slett ikke har den samme standard, bare for å nevne eksempler – kanskje ikke de verste for den saks skyld, men eksempler på at det er vanskelig å finne et rettferdig system. Høyre er av den oppfatning at skatt på bolig er en type skatt som Norge kan klare seg foruten. Det rike Olje-Norge er ikke avhengig av en skatteinntekt på litt under 2 milliarder kr. Vi er ikke avhengig av denne skatteformen for sosial fordelings skyld. Dette er en skatt alle må betale, den er knyttet ikke til skatteevne, men til boligens relativt tilfeldige størrelse. Og jeg sier tilfeldig, for det er jo ikke alltid at man sitter med en bolig som et resultat av et bevisst valg man har gjort. Man kan ha arvet, man kan ha overtatt, familier kan ha blitt oppløst osv., og man sitter kanskje med større bolig enn man strengt tatt trenger. Men da har jeg lyst til å legge til at det er faktisk ikke slik, tror jeg iallfall, at flertallet i det norske folk ser på boligen som et nøkternt investeringsobjekt - et antall aksjer man har eller ikke har, har den ene dagen, selger den neste dagen. Det er klart at ut fra et slikt resonnement kan man godt legge til grunn at en forventet renteinntekt fra boligen, som alternativ til nær sagt å ha en post på børsen, også skal beskattes. Men det er nå engang slik at en aksjepost kan man leve foruten – bolig er man nødt til å ha. Det er et verdivalg, og vi har gjort det verdivalget og vil ikke ha skatt på boligen fremover. Til forslagene: Vi har fremmet et forslag der vi ber Regjeringen om å instruere ligningskontoret om å legge til grunn at klager på dagens ligningstakster skal tas til følge ved at takst maksimalt settes til 30 pst. av husets tekniske verdi eller 30 pst. av observerbar markedspris hvis dagens ligningstakst overgår dette – dette ut fra den betraktning at det nå gjeldende takstsystem etter innstillingen å lese blir værende. Da fjerner det iallfall de verste utvekstene. Kort stemmeforklaring også til forslag nr. 2, fra Arbeiderpartiet og SV, hvor man ber Regjeringen legge fram en opptrappingsplan med statlig finansiering for bygging av billige utleieboliger m.v. Det er et forslag jeg egentlig synes vil være unødvendig, for det har da faktisk Regjeringen lovet å gjøre. Men når selv regjeringspartiet vil pålegge egen regjering å gjøre dette, vil vi ikke stemme mot det. Det har vært behandlet i tidligere debatter, og dette er jeg hjertens for, selv om vi kanskje kan være uenige om virkemidlene. Så jeg deltar gjerne i å pålegge Regjeringen å gjøre dette.