trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-06-20:
Senterpartiet deler forslagsstillernes bekymring når det gjelder situasjonen for enslige mindreårige asylsøkere. Det har kommet fram en rekke meldinger bl.a. fra Vergeforeningen, NOAS, Redd Barna og Barneombudet der de uttrykker bekymring over den forverrede situasjonen for enslige mindreårige asylsøkere. Mange enslige mindreårige opplever psykisk stress på grunn av den usikre situasjonen i Norge. Det meldes om selvskading, selvmordsforsøk og motløshet blant de unge asylsøkerne i mottak. I tillegg forsvinner en del av disse uten at en vet hvor det blir av dem. Ifølge UDI forsvant 160 enslige mindreårige fra norske mottak i 2016. En slik utvikling må tas på største alvor, og tiltak må iverksettes umiddelbart for å sikre ungdommene bedre oppfølging og veiledning. Det er til nå godt dokumentert gjennom erfaring og forskning at enslige mindreårige asylsøkere er en ekstra sårbar gruppe som trenger trygge og gode omgivelser samt et godt apparat som sikrer dem god oppfølging. Det er derfor nødvendig å stille strenge krav til voksentetthet og barnefaglig kompetanse i mottak. Mens tilbudet ved omsorgssenter for dem under 15 år er rettslig regulert, gjelder ikke det samme for mindreårige over 15 år som bor på mottak. Det betyr at vi må ha ekstra oppmerksomhet på hva slags faglig oppfølging disse ungdommene faktisk får. Fravær av et lovregulert omsorgstilbud for denne gruppa medfører at det ikke stilles strenge krav til hvilket tilbud de får, det være seg bemanning, kompetanse, oppfølging eller boligstandard. En kan ikke lenger akseptere at disse ungdommene får et veldig ulikt omsorgstilbud og et dårligere omsorgstilbud enn andre barn og unge. Derfor er jeg glad for at Senterpartiet sammen med stortingsflertallet har vedtatt å lovfeste hva slags omsorg enslige mindreårige har krav på, og hvilke krav som skal stilles til mottakene, jf. Innst. 397 S for 2016–2017. Det har vært etterlyst fra flere, deriblant UDI. Jeg vil avslutningsvis si at selv om vi i dag ikke går inn for alle forslagene, betyr det ikke at vi er uenig med forslagsstillerne i at det er nødvendig med bedre vilkår for enslige mindreårige. Senterpartiet mener at Norge må føre en anstendig og ansvarlig asylpolitikk, og at rettssikkerheten må stå i sentrum.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-06-20:
Senterpartiet deler forslagsstillernes ønske om et sterkere statlig bidrag for å bedre forholdene i vann- og avløpsbransjen. Senterpartiet har fremmet et representantforslag på samme område, som var til behandling i Stortinget forrige uke. Vårt forslag om en ny sektorlov for vann- og avløpssektoren ble dessverre ikke vedtatt, men jeg tror en slik lov likevel vil presse seg fram. Venstres representanter foreslår et teknologiutviklingsprogram for vannbransjen som et spleiselag mellom staten, kommunene og leverandørindustrien. Det er et forslag som får Senterpartiets og stortingsflertallets støtte. Statsråden sier i sitt brev til komiteen at alle direkte berørte departement fullt ut deler oppfatningen av at det er nødvendig med tiltak for utskifting og utbedring av ledningsnettet for vann og avløp. Ny teknologi som kan gjøre det enklere og billigere å rehabilitere ledningsnettet, er derfor både nødvendig og sterkt ønsket. Det er bra statsrådene i Kommunal- og moderniseringsdepartementet, Helse- og omsorgsdepartementet og Klima- og miljødepartementet er enig i representantforslagets intensjoner, men jeg synes nok de også burde vist forståelse for at oppgaven er så stor og så utfordrende at den krever et bredt samarbeid mellom stat, kommune og næringsliv. Det er riktig at det er kommunene som har ansvaret for det meste av vann- og avløpsnettet, og at det finansieres gjennom gebyr etter selvkostprinsippet. Men det må til et bredt samarbeid for å få til den nødvendige teknologiutviklingen, og det er helt naturlig at staten tar del i dette. Dette er ingen ny sak for regjeringen. Jeg har nevnt representantforslaget fra Senterpartiet om å få en sektorlov for vann- og avløpssektoren. Ved Stortingets behandling av folkehelsemeldingen i juni 2015, ba en samlet helse- og omsorgskomité om det samme. Et mindretall fremmet i NOU 2015:16 fra Overvannsutvalget et tilsvarende forslag. Jeg mener forslaget som er fremmet om å etablere et forsknings- og teknologiutviklingsprogram der det i startfasen er et delt ansvar mellom stat og kommune, er nødvendig for å få gjort noe på dette feltet. Det er riktig som statsråden sier, at tiltak som iverksettes, kan finansieres gjennom økte kommunale gebyrer, men det er også helt naturlig at staten er en bidragsyter i både finansieringen og organiseringen i en oppstartsfase. Det er enighet mellom ulike departement og partiene på Stortinget om at det må gjøres noe for å sikre kvaliteten og stoppe lekkasjer i vann- og avløpsnettet. Jeg ville trodd at det skulle borge for enighet om tiltak for forbedring også. Slik er det ikke. Regjeringen og regjeringspartiene unndrar seg ansvaret for å bidra til løsninger. Slik har det dessverre vært når disse sakene har vært til behandling. Heldigvis har vi nå en flertallsinnstilling, som jeg går ut fra vedtas.(Presidenten klubber.) Til slutt vil jeg takke alle for et godt samarbeid gjennom fire år og ønsker god sommer! (Presidenten klubber.)
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-06-20:
Statsråden sier at ansvaret for rehabilitering av vann- og avløpssystemet ligger til kommunene, og det er helt riktig. Men jeg oppfatter at han mener at etablering av et eventuelt program for teknologiutvikling også må ligge til kommunene, og at det er kommunene som må organisere og eventuelt inngå samarbeid for å få til nødvendig teknologiutvikling. I gjentatte debatter i Stortinget og i flere forslag er det bedt om at staten tar et større ansvar for å komme i gang med nødvendig oppgradering av ledningsnett og avløp. Et av forslagene er å få fremmet en egen lov for vann- og avløpssektoren, slik det er i mange andre land. Mener statsråden spørsmålet om vannforsyning og vannkvalitet er et område som staten ikke i det hele tatt skal legge seg borti – det være seg gjennom etablering av lovverk eller gjennom samarbeid med kommuner og teknologibransjen om et teknologiutviklingsprogram for vannbransjen?
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-06-20:
Regjeringen og Venstre har blitt enige om et felles forslag om å gjøre en gjennomgang av statens rolle i forskjellige private markeder. Målet med den gjennomgangen er å se om det finnes oppgaver staten heller bør overlate til private aktører. Ikke uventet får ikke forslaget støtte fra venstrepartiene Arbeiderpartiet, SV eller Senterpartiet – dette til tross for at seks av ti aktører spurt i Abelias undersøkelse «Konkurranse på like vilkår» mener at staten opptrer direkte i konkurranse med deres egen virksomhet. Mye av det vi gjør i offentlig virksomhet, spesielt i kommunal sektor, er innenfor skole og utdanning. Det må være mulig å få flere private aktører på banen, og staten kan, og bør, i flere tilfeller trekke seg ut av flere av oppgavefeltene. Vi vet at private aktører ofte opplever staten som en tøff konkurrent. Seks av ti medlemmer i Abelia mener at statens rolle har ført til tap av private kontrakter. I Norge bør vi heie fram private aktører som ønsker å bekjempe sosiale utfordringer, og ikke utkonkurrere dem med statlige virkemidler. Derfor mener de borgerlige at det er viktig med en gjennomgang av statens rolle i markedene der det finnes private aktører som kan levere samme produkt. Venstresiden i norsk politikk er ikke enig i denne reformtanken. Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV skriver i innstillingen at staten i kraft av sin størrelse, kunnskapsbase og innkjøpsmakt er en tilrettelegger for innovasjon. Her finnes det en skillelinje mellom de borgerlige og venstresiden. Vi støtter innovasjon i privat sektor, fra dem som tør å stå for egne ideer, som skaper egne og andres arbeidsplasser gjennom tro på egne produkter. Staten har en viktig rolle å spille, men innovasjon kommer fra privat sektor og ikke fra offentlig sektor. Venstresiden virker ellers ikke bekymret for at en fortsatt økning i offentlige oppgaver ikke vil være bærekraftig i årene som kommer. Her finnes det igjen en skillelinje mellom samarbeidspartiene og venstresiden. Vi mener vi har et ansvar for å skape en bærekraft i statsbudsjettet som ikke setter våre barn og barnebarn i en økonomisk uforsvarlig situasjon i framtida. De borgerlige partiene går alle til valg på en reformagenda som går ut på å redusere offentlige utgifter gjennom digitalisering og gjennom å overlate oppgaver til private aktører der de har like gode, om ikke bedre, forutsetninger for å gjennomføre disse oppgavene. Et felles verdisyn om at samfunnet bygges nedenfra og opp og ikke ovenfra og ned, ligger til grunn for det.
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-06-20:
En dreier debatten dit en ønsker det, og det er tydelig at det nå gjøres igjen av venstresiden i norsk politikk. Det har fra Venstres side aldri vært ment som en storstilt privatisering av velferdstjenester. Men la meg problematisere litt det som ikke minst representanten Tove Karoline Knutsen tok opp her: Det er overraskende hvis Arbeiderpartiet nå har begynt å skjønne at det er mangel på kompetanse innenfor primæromsorgen, og at det nå, etter at vi har vedtatt kommunereformen, plutselig dukker opp. Arbeiderpartiet var ikke blant dem som var mest for den. Det er ingen tvil om at vi sliter ganske mye innenfor det en kan kalle særomsorgen, spesielt i primærkommunene og ikke minst i de små kommunene. Det er også i størst grad de små kommunene som outsourcer mye av sin særomsorg. Det er da litt overraskende at en kommer etter og har funnet ut at vi er nødt til å ha et kompetanseløft også innenfor det. Venstre er godt fornøyd med at vi fikk gjennomslag hos både Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene for at vi kunne gi et kompetanseløft til de sammenslåtte kommunene til å begynne med. Men det er litt overraskende at en ikke ser sammenhengen, for i mange av de minste kommunene er det i dag en storstilt bruk av vikarbyråer for å dekke behovene innenfor omsorgen, fordi en mangler kompetanse. Jeg skal ikke dvele for mye ved det, men jeg synes det var en nødvendighet da dette ble spilt inn. Vår inngang til dette har vært å se på andre sektorer enn omsorgssektoren og skolen. I mitt virke – også som kommunepolitiker og i de vervene jeg har hatt av sådan karakter – har det hele tiden vært slik at en annen type tjenester innenfor omsorgssektoren i så fall ville være et supplement. Men det ingen tvil om at når det gjelder kompetanse innenfor innkjøp og det som hører med til det, er det mye å hente på å slippe til andre aktører også innenfor offentlig sektor, spesielt innenfor kommunal sektor. Men dette forslaget er definitivt ikke ment å være det som representantene Tove Karoline Knutsen og Karin Andersen prøver å gjøre det til. Det er ikke et forslag om storstilt privatisering av omsorgssektoren.
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-06-20:
For Venstre er målet at en skal sitte i kortest mulig tid i mottak. Rask saksbehandling og avklaring er grunnleggende for oppholdet og må være en prioritert oppgave: De som får avslag, returneres raskt, og resten får komme i gang med det nye livet i Norge. Enn så lenge sitter mange likevel lenge i mottak. Noen sitter fryktelig lenge, og derfor er kvaliteten på asylmottakene svært viktig. Venstre mener at det er sunt at flere ulike aktører konkurrerer om å drive mottak, og mener at kommersielle aktører bidrar til et positivt mangfold. Vi mener imidlertid at det også bør være rom for kommunale og ideelle aktører, og er bekymret over at andelen kommunale og ideelle aktører er synkende. Vi frykter at dette skyldes at pris er avgjørende i valg mellom operatørene. Mottak som gjennom tid har bygd opp et kvalitetsmessig bra tilbud som bidrar til å fremme integrering i tråd med våre intensjoner, når ikke lenger opp i en konkurranse der pris er fullstendig avgjørende. Venstre mener derfor at det er behov for å iverksette tiltak for å styrke de ideelle og de kommunale driftsoperatørenes andel av asylmottaksmarkedet. Vi trenger en god balanse mellom de ulike aktørene. Rekordlave ankomsttall har naturlig nok stor betydning for behovet for mottaksplasser. Fortsetter utviklingen, kan vi ikke stå helt uten ideelle og kommunale aktører heller. Kompetanse og kunnskap bygd opp over lengre tid kan da gå tapt. Det mener vi vil medføre en svekkelse av det samlede tilbudet, og for Venstre er det viktig med kvalitet og mangfold. Vi støtter derfor forslaget om å sikre kvaliteten i tilbudene og en god balanse mellom kommunale, ideelle og private aktører, som bidrar til en god integrering, beredskap og geografisk spredning.
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-06-20:
Først vil jeg takke forslagsstillerne for forslaget og for å løfte fram den krevende situasjonen som enslige mindreårige med midlertidig opphold befinner seg i. Ordningen med midlertidig opphold for mindreårige ble innført av den rød-grønne regjeringen. Nåværende regjering ønsket i fjor vår å utvide ordningen til å omfatte flere, men Stortingets flertall stemte ned forslaget. Det er jeg glad for. Et annet flertall fjernet imidlertid rimelighetsvilkåret ved internflukt. Rimelighetsvilkåret har fungert som en sikkerhetsventil som har vernet særlig enslige mindreårige mot retur til området hvor de ikke har noe nettverk – en skjerming av de aller mest sårbare. Likevel ønsket et flertall å fjerne den. Det er et brudd på folkeretten ifølge flere høringsinstanser. Endringen trådte i kraft 1. oktober, og siden har vi sett en dramatisk økning i midlertidige oppholdstillatelser. Utvidelse av ordningen ble gjennomført via bakveien. Dersom man ikke var klar over at dette var konsekvensen av å fjerne rimelighetsvilkåret, har en i dag anledning til å rette dette opp. Nå vet vi at det er barn som rammes hardest av flertallets innstramming. Det er derfor skuffende at ikke flere ser behovet for å reversere denne endringen. Midlertidigheten er ødeleggende for barna som rammes. Nå er fortvilelsen stor på mottakene. Mange enslige mindreårige får ikke den omsorgen de trenger. Dette er ungdommer med tung last og et særskilt behov for trygghet. Likevel preges deres hverdag av det motsatte, og de beskriver seg som veldig redde og alene. I desember 2016 var situasjonen så alvorlig at UDI varslet departementet. Vi får også rapporter fra fortvilte verger og ansatte i mottakene. Det rapporteres om utagering, selvmordsforsøk og rømning. Redd Barna beskriver tilstanden som uholdbar, og flere uttrykker fortvilelse. Situasjonen er så krevende at det er nødvendig at vi tar grep. Rimelighetsvilkåret må gjeninnføres. Det handler om liv og helse til barn som vi har ansvar for når de er i landet. Videre bør ansvaret for asylbarn over 15 år overføres til barnevernet. Barn er barn uansett bakgrunn, og barn som vokser opp i Norge, må få forsvarlig omsorg. Vi som samfunn måles på hvordan vi tar vare på våre svakeste. Derfor må vi ta grep. Jeg tar med dette opp de forslagene Venstre er med på i saken. Venstre kommer i tillegg til å støtte SVs løse forslag i saken.
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-06-20:
For oss i Venstre er dette en gledens dag, der vi får med oss flertallet på en opprettelse av et program for teknologiutvikling i vannbransjen, som et spleiselag mellom stat, kommuner og leverandørindustri. Venstre er teknologioptimister, og vi tror at dette kan bli veldig bra. Vannbransjen er en teknologitung bransje og har et stort potensial til å utvikle og ta i bruk ny kunnskap og ny teknologi. Dessverre er det per dags dato slik at det ikke foreligger noen nevneverdige incentiver til å satse på forskning og teknologiutvikling i vannbransjen. Investeringene må økes i årene framover. Besparingspotensialet ved utvikling av bærekraftig og kostnadseffektiv teknologi er stort. Programmet bør i en oppstartsfase være et delt ansvar mellom stat og kommuner, eventuelt med bidrag fra leverandørindustrien. Programmet bør i hovedsak etter hvert finansieres med årlige, øremerkede bidrag over vann- og avløpsgebyret. Det vil innebære en marginal økning av vann- og avløpsgebyret for den enkelte husstand, men vil på sikt innebære mer kostnadseffektive løsninger og dermed lavere gebyr totalt. En finansiering over vann- og avløpsgebyret kan la seg gjøre ved revisjon av lov om kommunale vann- og avløpsanlegg. Kommunene står overfor store investeringsbehov framover. Det vet de fleste av oss som har sett hva kommunene sliter med, ikke minst med store lekkasjer på spesielt avløpsrør og også på vannanlegg. Derfor er dette også nødvendig med hensyn til den økende befolkningsveksten og i tillegg for å takle klimautfordringene og håndtere det store vedlikeholdsetterslepet. I dag finansierer kommunene i hovedsak nødvendige investeringer på vann- og avløpsområdet gjennom gebyrer fra abonnentene, og belaster ikke statsbudsjettet. Dette går som sagt på selvkost. Økte investeringer vil føre til dyrere vann- og avløpstjenester framover for innbyggere og næringsliv, men på sikt vil dette bli langt rimeligere. Derfor er jeg glad for at komiteen deler Venstres syn på at det bør satses på å utvikle mer kostnadseffektive og bærekraftige teknologiløsninger på vann- og avløpsområdet. Dette vil gi oss et grunnlag for bedre og rimeligere tjenester framover. Så er det spennende at vi gjennom revidert budsjett også fikk på plass senteret på Ås. Det handler også om å kunne gå videre framover. Og så vil jeg gjerne få trekke fram jobben til Ketil Kjenseth, som har holdt på med dette i fire år. Han har stått på, og dette har han hatt stor tro på, og i dag kommer vi skrittet videre. Til slutt kan også jeg – innenfor taletiden – ønske god sommer.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Hvis forslagsstillerne og flertallet hadde skilt mellom det som er velferds-, omsorgs- og opplæringsoppgaver, og det som er forretningsdrift, tror jeg vi kunne ha diskutert denne saken på en mye mer konstruktiv måte. For det er jo ikke sånn, som representanten Skjelstad sier, at en konsulent som koster tregangen, er mer bærekraftig enn en ansatt økonom, jurist eller ingeniør i offentlig sektor. Sånn er det ikke. Det er ikke sånn at et privat drevet sykehjem er verdiskaping, mens et offentlig drevet sykehjem bare er utgifter. Dette er jo et samspill. Men for SV er det en prinsipiell sak at vi mener at de pengene vi bevilger f.eks. til offentlig velferd, skal gå til det. Så er det viktig at det offentlige er en god innkjøper, og da må man ha høy kompetanse. Man kan ikke være de glade amatørers møte med profesjonelle. Og – president – vi har vel et eksempel i vår nærhet som viser det, at det går forferdelig galt. Så det offentlige må ha kompetanse sjøl når de f.eks. skal kjøpe byggeoppdrag. Slik er det også når det offentlige skal utvikle IKT. Og det eksempelet vi har hatt i helsesektoren nå, som viser at man ikke har nok kompetanse sjøl, men setter dette ut, bidrar til at man ikke utvikler norsk næringsliv og IKT-bransjen, og det setter også pasientinformasjon og sensitive opplysninger i fare. Et annet eksempel kan være regjeringsbygget – i forrige uke fikk jeg svar fra statsråd Sanner, som er i salen, om at man ikke har sørget for å be om at man bruker tre i bygget og bygningskonstruksjonen. Det kunne jo vært sånn som Innovasjon Norge sier i sine egne dokumenter, at det kunne vært et av de viktigste utviklingsprosjektene for norsk treindustri. Man kan ikke bestemme det, men man kan bestemme at man ønsker det. Da bidrar offentlig sektor med sin store innkjøpsmakt til å utvikle norsk næringsliv. Og det bør vi gjøre, innen IKT, i byggebransjen og i andre bransjer der det er naturlig at man samarbeider tett med privat sektor. Når det gjelder de områdene der høyresiden har et slags ideologisk «hang up» på at de private gjør det bedre enn det offentlige, mener SV at verken de eldre eller barna i barnevernet fortjener at de pengene vi bevilger til disse formålene, skal gå til fortjeneste i private bedrifter. Tvert imot – de skal gå til å opprettholde et godt tilbud til disse gruppene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Hvordan vi som myndigheter stiller krav, er åpenbart med på å utvikle framtidsrettede løsninger som norsk næringsliv kan ha nytte av. På IKT-feltet har det vært store utfordringer i vinter knyttet til helseforetakenes innkjøp av slike tjenester. Bransjen har advart mot det man har gjort, nemlig ved at man ikke har nok kompetanse i offentlig sektor til å håndtere denne typen innkjøp på en måte der man er sikker på at man ikke setter pasientopplysninger i fare, og at man ved ikke å ha et mer velutviklet samarbeid med det norske IKT-miljøet heller ikke sikrer å bygge opp den kompetansen i de norske bedriftene. Kan statsråden med ansvar for IKT si hvordan man har tenkt å oppnå disse to tingene – både nok kompetanse på kjøpersiden og samarbeid med næringslivet når det gjelder IKT?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Nå hørte vi igjen et innlegg som var fullt av myter om brukerundersøkelser, kvalitet osv. som ikke stemmer. Det var til og med en representant som ikke vet at alle fylkene i landet har konkurranseutsatt kollektivtrafikken. Sånn er det. Det er jo veldig rart med et parti som er for nedsettelse av skatter og avgifter, å være for at folk skal betale skatt, slik at noen få skal tjene seg steinrike på å tappe ut penger fra barnevern og eldreomsorg, f.eks. Det er SV imot. Da mener vi at vi heller skal styrke tilbudet og kvaliteten, og at de som jobber der, skal ha en pensjon det går an å leve av når de blir gamle. Jeg bare registrerer at Fremskrittspartiet ikke bryr seg om det. Denne saken handler jo også om en grenseflate mellom der det offentlige og det private samarbeider godt, og har gjort det lenge – det er SV opptatt av, og vi mener tvert imot at det bør styrkes – der vi stiller krav som gjør at næringslivet utvikler seg, f.eks. når det gjelder energi, klima og miljø og universell utforming. Det er kjempeviktig at vi stiller de kravene og følger dem opp, for da utvikler næringslivet seg. Men skal man stille de kravene, må man ha kompetanse sjøl, og det har jeg ikke hørt noen fra den borgerlige siden ta opp i dag. Det er utrolig viktig at hvis man f.eks. skal kjøpe et bygg, må man ha kompetanse til å kjøpe et bygg. Hvis man skal kjøpe IKT-tjenester, må man ha kompetanse til å kjøpe IKT-tjenester. Hvis man driver offentlig sektor, har man veldig mange juridiske forpliktelser, og man må ha juridisk kompetanse. Det å betale tregangen for konsulenter og si at det er greit og lønnsomt, mens det å ansette mennesker i offentlig sektor, bygge opp og eie den kompetansen på vegne av befolkningen og fellesskapet, liksom er en utgift – sånn kan det ikke være, for da skjærer det seg. Det vet man jo fra utallige eksempler der det offentlige har kjøpt katta i sekken, eller der man ikke har sørget for at det blir den kvaliteten som man må forvente at man skal ha, og som man har stilt krav om i utgangspunktet. Det betyr at man ikke kan omtale det å bygge opp kompetanse i offentlig sektor på disse områdene som noe som er helt unødvendig, for det er helt nødvendig hvis man skal få til det gode samspillet med en profesjonalisert privat sektor om innkjøp av tjenester og varer. Det er bra med samarbeid på disse områdene. SV har fremmet flere forslag om det, bl.a. når det gjelder regjeringskvartalet. Det er synd at vi ikke nå bruker denne muligheten til å utvikle norsk treindustri og vise fram at Norge er et treland, og at det er produkter som hadde trengt et slikt stort prosjekt for å kunne komme seg videre.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Da dette forslaget kom på bordet, trodde jeg at Venstre mente at vi nå skulle se på de områdene hvor det er naturlig at offentlig sektor samarbeider med de private, hvor det er mer en forretningsmessig drift som gjelder. Jeg skjønner nå, som følge av debatten, at det ikke er det. Det er et flertall som ønsker å privatisere eller konkurranseutsette offentlig velferd. Det ønsker ikke SV, men vi ønsker et godt samarbeid mellom offentlig sektor og private i utviklingen av de områder hvor det er naturlig med private markeder. Jeg har fremdeles til gode å høre noen her problematisere litt at det offentlige faktisk må ha kompetanse til å gjøre disse innkjøpene. Det er heller ingen som problematiserer at de skattepengene vi betaler, ikke skal brukes til tjenester, bedre eldreomsorg og bedre barnevern, f.eks. Men vi skal fortsette å betale, slik at noen av disse store, internasjonale investorene skal bli enda rikere. Det synes ikke jeg og(presidenten klubber) SV er god bruk av penger. (presidenten klubber)
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Kristelig Folkeparti står inne på romertall I og II, og det er SV glad for. Jeg skulle også ønske at Kristelig Folkeparti sto inne på de to forslagene, for hele innholdet i representanten Toskedals innlegg nå støtter innholdet i de to forslagene. Grunnen til at vi tok dette opp, er at vi oppdaget at det var gjort endringer i innkjøpsreglene, eller anskaffelsesreglene, som gjorde at når man skulle legge ned mottak, la man i all hovedsak bare vekt på pris og ikke på kvalitet. Det er helt riktig at UDI kan legge vekt på dette i sin utvelgelse, men det er klart de også har et veldig sterkt pålegg fra regjeringen om å spare penger, og det vil nok i liten grad bli gjort. Vi har gått inn og spurt hvordan dette ser ut, og det er veldig vanskelig å finne eksempler der det er kvalitet og evne til integrering som har ført til at asylmottak har blitt opprettholdt, dessverre, og jeg trodde også at vi alle sammen var enige om at vi skulle legge vekt på det i mottakene. Her bygger man altså opp kompetanse og kvalitet med offentlige penger, og vi vet at tida i mottak er svært viktig. Der burde man lære mer norsk enn det regjeringen ønsker. Man burde legge vekt på arbeidet med lokalsamfunn og beboerrettet arbeid, som også er tatt ut nå av kriteriene. Det er ett av forslagene som vi har her, og flere fra flere partier har vært oppe og sagt at det er jo kjempeviktig at mottakene jobber med integrering og i tett samarbeid med lokalsamfunnet. Da må det inn igjen, for det er en så viktig, god start for dem som skal komme hit til landet, at de får god kjennskap til dette med en gang. Det må også være slik med kriteriene, som jeg er veldig glad for at flertallet nå er med på å ville vedta at vi skal ha, at det ikke er forskjell når vi bygger opp og ned. For hvis det er slik at man legger mest vekt på pris når man bygger ned, vil man også uvegerlig miste dem med god kompetanse og kvalitet. Vi i SV sier ikke at pris ikke også er viktig, men vi må sikre at pengene vi bruker på dette området, går til de mottakene som er best på kvalitet, på samarbeid med lokalsamfunnet og på integrering. Det er det vi ber om. I tillegg tar vi faktisk på alvor det høyresida bruker som argument i alle debatter ellers, at det er kjempeviktig at vi har et mangfold av leverandører. Ja, da må vi sikre det. Vi sier at frivillig sektor er veldig viktig, men det systemet vi har nå, slår ut frivillig sektor. Det viser tallene, og derfor trengs det endringer på dette området.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Utgangspunktet for forslaget er jo endringene i kriteriene som er gjort – ikke når man oppretter, men når man bygger ned. Det er helt riktig at en akutt situasjon er noe helt annet. Alle er enige om at man skal få vekk de dyreste, og særlig de dyre som også hadde dårlig kvalitet. Det er det ikke noen uenighet om. Det det har vært uenighet om, er: Skal man bruke andre kriterier når man legger ned enn når man oppretter, og når de kriteriene i seg selv vil føre til at man vektlegger kvalitet og samarbeid med lokalsamfunnene mindre? Det er det som er den faktiske situasjonen i dag. Mener statsråden at det er riktig å bruke ulike kriterier, slik at en nedleggingsprosess – der behovet varierer – vil føre til at man fjerner noen av mottakene med god kvalitet og sitter igjen med de billigste?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Når statsråden nå igjen gjentar at man i en akutt situasjon der man må opprette mange tusen mottaksplasser, må avvike fra kriteriene for både kvalitet og pris, er det jo ikke det denne saken handler om i det hele tatt. Det skjønner alle. Men da er det viktig at man har en bedre beredskap enn det denne regjeringen hadde da situasjonen oppsto. Røde Kors satte krisestab i august, Venstre og SV ba om et ekstraordinært møte i Stortinget for å møte dette på en bedre måte enn det regjeringen gjorde, og stortingsflertallet måtte be regjeringen om å sende folk til Storskog og bygge opp. Nei, dette forslaget handler om at vi når vi bygger ned, ikke skal legge mer vekt på pris enn kvalitet, slik at vi blir sittende igjen med mottak som riktignok er billige, men som ikke ivaretar samarbeid med lokalsamfunnet og beboerrettet arbeid. Det er blitt strøket fra kriteriene. Man skal altså ikke legge vekt på det. Jeg tror ikke det er flertall i denne salen for at man ikke skal legge vekt på de mottakene som har et godt samarbeid med lokalsamfunnene og beboerne for god integrering – at det ikke skal bety noen ting når man skal bestemme hvilke mottak som skal få drive videre. Noen av disse mottakene har blitt drevet lenge. Mange av dem har god kvalitet og god erfaring, og det kan man se på integreringen i ettertid. Det må være et viktig kriterium at vi beholder de mottakene. Hele vårt anliggende i denne saken er at vi gjør det slik, for det er så uhyre viktig at de som søker og får asyl i Norge, får en god integrering fra dag én, og at mottakene også er gode til å jobbe med frivillig retur. Vi vet at det er kjempestor forskjell på det. Regjeringen har kuttet i arbeidet med frivillig retur og øker innsatsen for tvangsretur. Det er ikke bra – det er ikke bra for dem som må reise heller. Vi må legge vekt på at de mottakene som er gode til å drive med frivillig retur-arbeid, får lov til å fortsette, av hensyn til dem som sitter der, men også av hensyn til oss, for det er viktig. Derfor foreslår vi dette, og det er ikke ivaretatt – som statsråden sier at det er – i de kriteriene som brukes nå.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Jeg er dessverre nødt til å be om ordet, og det er fordi man sier at alle er enige om integrering og beboerrettet arbeid og lokalsamfunnsarbeid, men problemet er at regelverket i dag er annerledes når man bygger ned. Det er hele grunnen. Det betyr ikke at SV har sagt at regjeringen eller UDI overhodet aldri legger vekt på kvalitet – det gjør de – men man bruker altså andre kriterier når man bygger opp, enn når man bygger ned. Kriteriene man har når man bygger ned, legger mindre vekt på kvalitet, og man har altså tatt ut beboerrettet arbeid og lokalsamfunnsarbeid fra kriteriene. Det er tatt ut som kriterier nå. Det mener SV er feil, og det er ikke et fullgodt alternativ at man nå lager integreringsmottak. Alle mottak må være gode integreringsmottak, og alle mottak må drive godt arbeid for å motivere de som skal reise, til frivillig retur.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Først: Enslige mindreårige asylsøkere er barn. De er barn uten foreldre og foresatte, og da skal de behandles helt likt med våre barn når de oppholder seg i Norge. Det er våre forpliktelser etter barnekonvensjonen, og det skulle bare mangle. Det er ikke kyniske foreldre som sender ungene sine vekk fra krigsområder der terrorister herjer, der de kanskje har sett familie og søsken bli drept, mor bli voldtatt. Det handler ikke om kyniske foreldre. Det handler om ungdom som rømmer fra noe helt ulevelig. Da stortingsflertallet fjernet rimelighetsvilkåret for internflukt, gjorde de etter SVs syn og også etter UNHCRs syn noe som bryter med våre forpliktelser, men som også er totalt urimelig, fordi man sender ungdom tilbake til områder og land der de kanskje ikke har vært siden de var to–tre år, altså tilbake til stamme- og klansamfunn der man ikke har noen beskyttelse hvis man ikke kan reise tilbake til familien sin, og der UNHCR sier at de risikerer å måtte bli tvangsrekruttert til Taliban og andre krigsherrer for i det hele tatt å kunne klare å være der. Det er ikke en rettssikker behandling. Derfor må rimelighetsvilkåret gjeninnføres, og vurderingen av sikkerhetssituasjonen i disse landene må gjøres også av regjeringen, som jeg har spurt utallige ganger, men som skyver forvaltningen foran seg på det. Det er farlig i Afghanistan nå. Det er farlig i Kabul. Jeg ville blitt frarådd å reise dit. Så er det hvordan vi behandler disse barna når de er her. Der har Norges nasjonale institusjon for menneskerettigheter, som Stortinget har opprettet, vårt veiledende organ for hvordan vi skal ivareta våre forpliktelser etter ulike konvensjoner, også barnekonvensjonen, sagt i sin årsmelding, som Stortinget behandlet i forrige uke, klinkende tydelig at vi bryter barnekonvensjonen fordi vi behandler enslige mindreårige asylsøkere mellom 15 og 18 år slik at de ikke har et likeverdig omsorgstilbud som andre barn som er under statens omsorg. Det er klinkende klart. Det er ingen tvil om det. Da er det ikke noe tvil om at man må lovfeste hvordan dette skal ordnes, og at det må være likeverdig tilbud sammenliknet med andre barn som er underlagt statens omsorg. Derfor har vi fremmet det forslaget som er nr. 5 i dag. Mitt primære ønske er at det er til erstatning for forslag nr. 3. Hvis Venstre og Kristelig Folkeparti insisterer på å opprettholde det, vil vi også sekundært stemme for det, men det forslaget vi nå har fremmet, er det som er i tråd med den tydelige og klare påpekningen fra Norges nasjonale institusjon for menneskerettigheter om hvordan vi skal håndtere saken. Da tar jeg opp de forslagene som SV står bak.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Stortinget har opprettet Nasjonal institusjon for menneskerettigheter som skal være en autoritet på disse områdene, bl.a. i fortolking av våre konvensjonsforpliktelser. Det er ikke SV som er bastant på denne tolkningen, det er institusjonen som i sin årsmelding til Stortinget har vært klinkende klar, ikke på at det er lov å differensiere på bakgrunn av alder, det er det ingen som har snakket om, men de er helt klinkende klare på at den forskjellsbehandlingen vi ser når det gjelder omsorgstilbudet til norsk ungdom f.eks. under ansvar av barnevernet, som ikke har foreldre og foresatte, og enslige mindreårige asylsøkere, er i strid med barnekonvensjonen. De skriver til Stortinget at det betyr at staten bryter sine menneskerettslige forpliktelser overfor disse barna. Hvordan kan statsråden begrunne at de tar feil?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Det er her statsråden tar feil. Jeg vil be statsråden og regjeringen om å lese denne innstillingen og årsrapporten fra Nasjonal institusjon for menneskerettigheter. Det handler ikke om at man kan ha et ulikt tilbud for ungdom over og under 15 år, f.eks., men at man ikke kan ha et ulikt tilbud for norsk ungdom over og under 15 år, sammenlignet med det tilbudet man gir til enslige mindreårige asylsøkere over eller under 15 år. Det er det barnekonvensjonen forplikter oss til – at vi ikke skal forskjellsbehandle barn, uavhengig av hvilken grunn de har til å være i Norge. Det er et rent myndighetsansvar å sikre at det er slik, helt uavhengig av om vi mener at de skal få opphold etter hvert, eller om de ikke skal få det, av hvilken grunn de er her, eller om vi mener at de har foreldre som har oppført seg dumt. Nei, det er ikke det barnekonvensjonen handler om. Barnekonvensjonen handler om myndighetenes forpliktelse til å behandle barn likt og med god kvalitet – og selvfølgelig med forsvarlighet, det skulle bare mangle, men det er ikke det dette handler om. Det handler om at man aksepterer forskjellsbehandling. Jeg var til stede da Fafo la fram sin rapport om menneskehandel og flyktningbarn. Da sto barneminister Solveig Horne på talerstolen og sa at alle barn i Norge er våre barn, og at de skal behandles med et likeverdig tilbud. Det gjør ikke regjeringen, og det slår også Nasjonal institusjon for menneskerettigheter nå klinkende klart fast. Det er Stortingets institusjon, som vi har opprettet nettopp fordi det alltid er en dragkamp om hvordan man skal tolke disse konvensjonene, og de er klinkende klare: Staten bryter sine menneskerettighetsforpliktelser overfor disse barna, og kort fortalt sier de: Barnekonvensjonen åpner ikke for slik forskjellsbehandling mellom barnegrupper, ikke ut fra innvandringsregulerende hensyn, ikke ut fra ressurssituasjonen. Det er ingen gyldige innvandringspolitiske hensyn som kan begrunne en slik innretning, sier de i sine anførsler. Derfor vil jeg på det sterkeste oppfordre alle partier i salen til å se på forslag nr. 5, som jeg har lagt på bordet i dag, for der sier vi at det skal være i samsvar med barnekonvensjonen, slik Nasjonal institusjon for menneskerettigheter pålegger oss, og sørge for et likeverdig tilbud sammenlignet med andre barn som er underlagt statens omsorg – for det er våre forpliktelser.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Jeg vil takke forslagsstillerne for et viktig og bra forslag. Rent vann er helt livsnødvendig for oss alle. Det er viktig for mennesker, for naturen, det er viktig for næringslivet, og vi vet at vann- og avløpsanleggene i Norge har et enormt vedlikeholdsbehov framover. Vi vet at klimaendringene fører til et stort behov for å sikre slik viktig infrastruktur, og vi vet også, så viktig som vannet er, at det også kan være et stort forretningsmessig potensial for dem som nå klarer å utvikle vannbransjen på en slik måte at mange flere i verden som har behov for det, kan få en trygg og forurensningsfri vann- og avløpssektor. Dette henger litt sammen med den første saken vi hadde i dag, synes jeg, der vi diskuterte hvordan offentlig sektor og privat sektor skulle kunne samarbeide om viktige ting for samfunnet, men også ting som kunne utvikle private bransjer i Norge. Dette er et godt eksempel, for her ber man altså om noen tiltak og incentivordninger fra statens side for å tilrettelegge for kommunenes viktige rolle som god leverandør av vann- og avløpstjenester framover. Da sier bransjen at de har behov for støtte til bl.a. et senter der man kan utvikle dette, og at man har et spleiselag mellom staten, kommunene og leverandørindustrien. Da trenger vi en modell for hvordan dette skal utvikles framover, for her er det store interesser og ansvar for det offentlige og også viktige interesser som privat sektor kan hjelpe oss med. Jeg var glad da jeg leste i Vannspeilet nr. 2-2017 at det er inngått et samarbeid mellom regjeringen og støttepartiene om 2,5 mill. kr i statlig støtte, sånn at man i hvert fall på et vis kan komme i gang med noe av dette nå. Jeg håper virkelig at man har tenkt å etablere dette senteret, for dette er et typisk eksempel på godt samarbeid mellom private og offentlig sektor, med tiltak som kan komme oss alle sammen til gode. Det trengs store investeringer her framover, og de store investeringene i kommunal sektor er dekt gjennom vann- og avløpsgebyrene. Men hvis vi skal kunne utvikle bransjen slik at dette ikke blir for dyrt, og man skal klare å få det til uten at gebyrene blir altfor høye, trenger man dette samarbeidet for å utvikle framtidas teknologi. Så jeg håper på at dette kommer til å fortsette.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Jeg husker forslaget godt, jeg, for vi satt i komité sammen. Poenget med dette forslaget er å følge opp det, men også samtidig å ta i bruk det utviklingspotensialet som ligger her for norsk vannteknologi og kompetanse i private bedrifter til å kunne gjøre nytte av dette. Det er jo ikke helt eksepsjonelt at staten bidrar i et teknologi- og forskningsløft på ulike områder, så jeg sliter med å forstå begrunnelsen for hvorfor man ikke vil være med på dette, når vi her ser en god mulighet til å utvikle grønn teknologi også i Norge, som til og med kan være et godt bidrag til eksportmarkedet, og der man kan løse viktige vann- og avløpsproblemer som andre har.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Vi startet dagen i dag med å diskutere hvordan det offentlige kan samarbeide med privat sektor om velfungerende markeder, og dette er et strålende eksempel på hvordan man kan gjøre det. Da er plutselig regjeringen imot. Det er litt rart. Jeg syns det blir litt god dag mann økseskaft. Jeg må da bare vise til merknadene som flertallet har, der vi nevner Norsk Vann, som vi selvfølgelig er kjent med. Som saksordfører har jeg samarbeidet tett med dem om disse merknadene, og vi nevner i våre merknader nettopp dette planlagte senteret på Ås, som skal stimulere til utvikling av framtidsrettet ledningsteknologi for å kunne gjennomføre de enorme investeringene i ledningsnettet på en kostnadseffektiv, bærekraftig og innovativ måte. Eksempelvis er det behov for videreutvikling av ulike gravefrie metoder for ledningsfornyelse, som er typisk grønn teknologi, som vil være et fantastisk tilskudd og gjøre det utrolig mye enklere å få gjort noen av de operasjonene som er helt nødvendige, og – som også statsråden pekte på – der det henger mye etter. Her er det behov for både å gjøre en stor jobb og for å utvikle teknologi. Her kan staten, kommunene og privat sektor samarbeide veldig godt. Jeg syns det blir veldig stusslig at man ikke kan si at jo, dette gjør vi, når det ligger klart og det til og med står i Vannspeilet at regjeringen og samarbeidspartiene 7. juni bevilget 2,5 mill. kr nettopp til dette senteret, som de nå står og sier at nei, det kan de ikke være med på. Det er mystisk hvordan dette blir politisert på en veldig negativ måte, når Norsk Vann sier at ja, det er dette vi ønsker å dra i gang, og man nå til og med har forhandlet fram penger til det. Jeg håper virkelig at det ikke er en engangsforeteelse, at man nå kommer i gang, at man setter i gang med dette, for dette er ikke store penger over statsbudsjettet, men det kan bli store penger å spare for forbrukerne, og norsk næringsliv kan få et viktig løft med dette. Det er også viktig, som representanten Elvestuen var oppe her og sa, at vi også kan få muligheter til å øremerke et lite bidrag over vann- og avløpsgebyret for å utvikle dette videre. Det er kjempeviktig. SV er helt for at vi gjør det. Men jeg får ikke sammenheng i at regjeringspartiene nå ikke er med på dette forslaget når de i budsjettforhandlinger har gått med på nettopp å finansiere noe av dette.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Jeg er i hvert fall glad for at statsråden sier at han vil vurdere alle gode forslag, for det er stort behov for en del nye regler på dette området. Jeg er veldig glad for det forslaget som er til behandling, og mange av de ulike tiltakene som vil bli vedtatt i dag. Jeg har særlig vært opptatt av dette med å få på plass gode tilstandsrapporter. Det har vært en rivende utvikling på boligmarkedet, og eiendomsmeglerbransjen gjør det skarpt. Det er sikkert stort behov for den, men når man skal kjøpe en bolig, vet jeg at kjøperen selv fullt ut er i stand til å vurdere om det er en leilighet man synes er fin, om utsikten er bra, om man liker beliggenheten og slike ting, som ofte blir vektlagt i den type annonsering, mens boligens tekniske standard er det svært få av oss som har kompetanse og kunnskap til å vurdere skikkelig. Og det er jo det som er det aller viktigste, i hvert fall i verdifastsettelsen av en bolig man skal kjøpe. Det er ikke alltid sikkert at selgeren har full oversikt heller. Så det å få på plass et regelverk med standardiserte tilstandsrapporter, slik det står her, der man kan få en helt nøktern og korrekt vurdering av boligens tekniske standard, er uhyre viktig. Vi vet jo fra oppslag i media bare de siste dagene at det er mange boliger som blir solgt uten at folk i det hele tatt kikker på det som måtte finnes av slike ting, også. Det er jo sterkt å fraråde, men jeg skjønner at man kanskje slår til når man finner drømmeboligen, særlig hvis det er stor kamp om den. Men fordi dette er så store investeringer, som kan føre til en nesten total økonomisk katastrofe for folk hvis man kjøper katta i sekken, er det nødvendig at myndighetene er inne og regulerer hvordan dette skal foregå. Det er å få autorisasjonsordninger for takstmenn og kvalifiserte tilstandsrapporter som kan slå fast boligens tekniske standard – i hvert fall på en mye bedre måte enn de vurderingene som gjøres i dag, og det som gjøres i de prospektene som eiendomsmeglerbransjen legger fram – slik at det kan foregå mye tryggere boligkjøp.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Nok en gang diskuterer vi dette alvorlige temaet i Stortinget, og nok en gang er temaet omvendt voldsalarm en viktig del av debatten. Vi diskuterte det i forrige periode, da ordningen ble etablert, og i løpet av denne stortingsperioden har vi diskutert det mange ganger. Vi vet at det å få en voldsalarm nok for mange kan gi en følelse av trygghet og litt kontroll, men dessverre er det for mange slik at det ikke hjelper, fordi vedkommende som utøver vold, likevel bryter besøksforbudet, og når man trykker på knappen, er det for sent. Så omvendt voldsalarm er for SV et uhyre viktig tiltak å få på plass for flere – både fordi vi tror det kan hindre voldsepisoder og til og med drap, og fordi det plasserer ansvaret og begrensningene på den som utøver vold. Det er et rettsprinsipp som jeg mener Stortinget må være mye tydeligere på, at det er den som utøver vold, som skal få sin handlingsradius innskrenket, ikke den kvinnen eller hele den familien som har vært utsatt for dette. Sist gang jeg så på statistikken over drap i Norge, utgjorde partnerdrap, altså drap på noen i nær familie, nesten halvparten. Da er det jo helt forferdelig at fremdeles har ikke alle politidistriktene implementert og satt i verk sine metodeverktøy mot partnerdrap. Det sier justisministeren er opp til politidistriktene, men det burde være regjeringens ansvar å sikre at alle gjør det, for vi vet at det redder liv. Vi har heller ikke fått nye forslag om hvordan man kan utvide bruken av omvendt voldsalarm. Jeg frykter også at det kommer til å ta nye måneder og år med utredninger, men det må på plass, for det kan redde liv.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Nei, det er ingen skam for private bedrifter å tjene penger. Men det er en skam hvis vi ikke sikrer at de pengene som er bevilget til barnevern, går til barnevern. Det er det dette handler om. Nå sier statsråden at hun har lyst ut konkurranser der man har satt av deler av det til en ordning for ideelle. Ja, det er fint. Det kritiserte Fremskrittspartiet Sosialistisk Venstreparti veldig sterkt for da vi satt i regjering. Det må man sjølsagt gjøre. Det handler ikke om at Sosialistisk Venstreparti mener at de ansatte i disse institusjonene gjør en dårlig jobb. Nei, det er ikke det det handler om. Det handler om at barnevern ikke er butikk, og at man skal drive barnevern fordi man er opptatt av barnevern, og ikke fordi man bare har en interesse av å tjene penger på det. Jeg har kikket litt på disse som nå er private tilbydere i barnevernet. De sju største barnevernsaktørene har vist at de har store utbytter, men regjeringen har nektet å legge fram for Stortinget hvor store deler av den offentlige pengebruken som går ut i privat utbytte. Hvem er disse tilbyderne? De siste 4–5 årene er det nesten hele den kommersielle barnevernssektoren, nå konsentrert om fem konserner – Aleris Ungplan og BOI AS, Humana AB, Team Olivia AB, Unicare BAB AS og Aberia Ung AS. De tre største konsernene har svenske eierskap, som er eid av ulike finansielle oppkjøpsfond. Aleris er eid av Wallenberg-fondet Investor AB og en del andre fond, som er registrert i London og i skatteparadiset Luxembourg. Team Olivia er eid av det svenske Guernsey-registrerte fondet Procuritas. Unicare Holding ble i 2016 delvis solgt til det britiske oppkjøpsfondet G Square, mens halvparten av aksjene er fordelt på de norske lederne av selskapet: Tom E. Tidemann-Andersen med 30 pst. og Una Aas med 20 pst. Dette er ikke de små kvinnegründerne som Høyre og Fremskrittspartiet snakker om. Dette er store multinasjonale selskaper – investeringsfond – som altså plasserer seg sjøl i skatteparadis og ikke bidrar til fellesskapet her, men som skal få lov til å stikke sugerøret sitt ned i felleskassa og tappe ut penger som barnevernsbarna skulle fått, som skulle gått til et godt tilbud og til ordentlige stillinger til de ansatte, slik at vi kan rekruttere de beste til disse jobbene.