Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Dette spørretimespørsmålet synes å være foranlediget av at ekspedisjonssjefen i Politiavdelingen i en leder i Politinytt, som er et internt blad utgitt av Justisdepartementets politiavdeling, gav uttrykk for at politidistriktenes misnøye med årets budsjettildeling ikke er grunnlag for å skape frykt og engstelse hos publikum for at det ikke kan forventes hjelp i en nødsituasjon. Han påpekte bl.a. også samme sted den selvfølgelighet at politidistriktene ikke har adgang til å legge opp til et høyere aktivitetsnivå enn tildelt budsjett gir rom for. Enkelte sitater fra lederen i Politinytt er gjengitt i Aftenposten torsdag 8. april. Statsråden er både konstitusjonelt og parlamentarisk ansvarlig for all den myndighet som utøves i hans departement. Alle avgjørelser tas etter fullmakt fra ham. Statsråden har full instruksjonsmyndighet og omgjøringsadgang i forhold til alle avgjørelser innen departementet. I reglementet for departementenes organisasjon og saksbehandling som er gitt ved kgl. resolusjon 30. november 1984, er det forsøkt å trekke et skille mellom den politiske ledelse og det faste embetsverk med hensyn til arbeidsfordeling. I kommentaren til reglementet er det for øvrig gitt uttrykk for at det ikke bør være noen skarp grense. Det er behov for en viss fleksibilitet i arbeidsfordelingen. Departementet ivaretar det overordnede etatsledelsesansvaret for politi- og lensmannsetaten. Disse oppgavene er i departementet lagt til Politiavdelingen, som ledes av en ekspedisjonssjef. Gjennom kontroll og instruksjon av politi- og lensmannsetaten skal departementet v/Politiavdelingen, og bak det igjen statsråden, påse at utnyttelsen av politiressursene i de enkelte politidistrikter er riktig i forhold til de målsettinger og prioriteringer som storting og regjering har fastsatt for etaten. Det er videre Politiavdelingens ansvar å påse at politidistriktene forholder seg til tildelte budsjettrammer. I det jeg har sagt ovenfor, ligger det at embetsmenn i departementet er i sin fulle rett når de overfor politimestre eller andre ansatte i politi- og lensmannsetaten peker på plikten til innenfor gitte budsjettrammer å utføre en polititjeneste i samsvar med politisk vedtatte prioriteringer. La meg tilføye – siden det er ytringsfrihet i dette land og siden jeg også er kjent med fenomenet frittalende vegsjefer – at jeg også kjenner fenomenet frittalende politimestre, men frittalende politimestre kan aldri sette til side det enkle faktum at et budsjett er et budsjett som man forholder seg til. Og budsjettene behandles jo ved budsjettbehandlingen i Stortinget. Det er der rammene fastsettes, og det er innenfor de rammene man må opptre. Så når en ekspedisjonssjef sier den selvfølgelige ting at det er slik rammene skal holdes, gjør han rett og slett jobben sin. Når andre ytrer seg om hvordan de opplever verden, så befinner de seg innenfor det som ligger i skjæringspunktet for at de kan ytre seg, som jeg vet at lojale politimestre alltid avbalanserer i forhold til den lojalitetsplikten som de har, og som jeg vet at de følger i forhold til den ansvarskjede de har sin plass i, og den kommandomyndighet de har. Jeg har ingen grunn til å betvile noen av disse forholdene, og jeg har gjennom reisevirksomhet den korte tiden jeg har vært justisminister, opplevd hvordan politikorpset, med politimestre, kan snakke både klart og tydelig, og samtidig være i stand til å opptre lojalt og ryddig med de ressursene som er stilt til rådighet. Det prinsipielle svaret er: Ekspedisjonssjefer taler alltid med statsrådens røst, selv som det ikke er statsrådens røst som fysisk kommer til uttrykk.