Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
For et merkelig skue regjeringen og Fremskrittspartiet har utsatt oss for de siste par månedene. I et kriseår, på et tidspunkt der vi teller nesten 200 000 arbeidsledige og har strenge smitteverntiltak som truer enda flere arbeidsplasser, på et tidspunkt der helsevesenet testes til bristepunktet, da sprenger høyrepartiene alle behandlingsfrister for budsjettet og kommer til enighet på overtid av overtid. Det er ikke fordi partiene har kjempet for arbeidsplasser, bedre sykehusøkonomi eller mer sosial rettferdighet. Nei, i år, når økonomien trenger forutsigbarhet og krisemidler, har konflikten på høyresiden handlet om alkoholavgifter, kutt i antall kvoteflyktninger og kutt i bistand. Budsjettdiskusjonene burde handlet om helt andre ting: Som sykepleieren Renee, som løper fra pasient til pasient og dropper dobesøk og matpause for å rekke over alle arbeidsoppgavene, men som likevel ikke opplever at det er nok tid til å gi pasientene den hjelpen de fortjener på sykehuset. Eller fabrikkarbeideren Egil, som har vært permittert fra Figgjo AS siden mars i år. Han kjenner på tapet av tryggheten en arbeidsplass kan gi, og han kjenner på usikkerhet fordi permitteringsperioden utløper. I tillegg blir han stående uten inntekt i juli neste år, fordi denne regjeringen har tatt fra ham retten til feriepenger. Eller bareieren Pål, som i mange år har jobbet for å skape samlingspunkter for folk, men som nå opplever at utestedene og serveringsstedene han har vært med på å etablere, må stenges og legges ned fordi krisepakkene fra regjeringen er for svake, pengene lar vente på seg. Budsjettet burde handlet om å skape arbeidsplasser, styrke vår felles velferd og kutte i klimagassutslipp. Det burde handle om en forutsigbar og trygg økonomisk politikk i en krevende tid. Men regjeringen, med Fremskrittspartiet på slep, har sørget for at det handler om helt andre ting. Det er ikke politikken Arbeiderpartiet stemmer for i dag. Vi har høyere ambisjoner for landet vårt. Flere hundre tusen nordmenn skal tilbake i jobb. Arbeid til alle er jobb nummer én. Vi skal gjøre vår felles velferdsstat sterkere. Velferdsstaten skal favne alle – en trygg oppvekst, god skole, en raus eldreomsorg og sterkere helsevesen, uansett hva man tjener, eller hvor man bor. Norges klimamål skal nås. Vi skal redde verden fra en klimakrise på en måte som er rettferdig, som reduserer forskjeller, og som skaper arbeidsplasser. Nå må det være arbeidsfolks tur. I sju år har høyrepartiene gitt enorme pengegaver til de rikeste og finansiert det med å øke avgiftene for vanlige folk. Nå, før valget, skal avgiftene skrus ned igjen, men rikingfesten skal fortsette. Hver dag får de tusen rikeste nordmennene en champagneflaske i skattekutt, mens ni av ti nordmenn får nok til en tom bærepose på butikken. Som om ikke det er nok: Høyre vil fortsette med nye skattekutt, på hele 2,6 mrd. kr, til landets tusen rikeste. Det er konsekvensen av full aksjerabatt i formuesskatten. Effekten for så godt som alle andre, de 88 pst. med minst, er null – null! – kroner. Det er grunnleggende urettferdig, og det er dårlig økonomisk politikk. Når inntekter og verdier er jevnt fordelt, fungerer økonomien bedre. OECD sier til og med at små økonomiske forskjeller fører til økt økonomisk vekst. Men nå øker forskjellene. Hvis vi ser på formue, kan vi ifølge SSB ikke lenger kalle oss et likhetssamfunn. Arbeiderpartiet vil ha flere arbeidsplasser og et mer rettferdig Norge. Det viser vi også med vårt enkle skatteopplegg: lavere skatt på inntekter under 750 000 kr, høyere skatt på høye inntekter og store formuer, uendret skatt på bedriftene. Der vi øker avgifter, blir de motsvart av avgiftskutt og lavere inntektsskatt. Åtte av ti ville betalt mindre inntektsskatt med dette. Ni av ti pensjonister ville kommet bedre ut. Vi gjør det i tillegg rimeligere å pendle til jobben, være fagorganisert og å ha barn i barnehage eller SFO. Arbeiderpartiets forslag om at de med de største aksjeformuene skal betale mer skatt, har åpenbart frustrert Høyre, som har skrevet innlegg i landets aviser hvor de nesten til det parodiske gjentar feilaktige påstander om formuesskatt. Én gang for alle: Formuesskatt er skatt på personer, individer, formuende. Det er ikke det samme som arbeidsplasser. Ingen bedrifter betaler formuesskatt. Den har heller ingen påviselig negativ effekt på jobbskaping, snarere tvert imot. 90 pst. av formuesskatten blir betalt av de 10 pst. rikeste personene i Norge, og det er den eneste skatten som hindrer at de aller rikeste kan trikse seg unna og bli nullskattytere. Derfor er den viktig både for inntektene til fellesskapet og for den folkelige tilliten til at skattesystemet er rettferdig. Men Høyre lar seg ikke affisere av dette. Poenget er et annet: Rikfolk liker heller ikke å betale skatt, og det er dem Høyre er til for. Dette prøver de å skjule gjennom å snakke om skatt på bedrifter og arbeidsplasser, akkurat på samme måte som republikanerne i USA gjør når de gir enorme skattekutt til landets rikeste. Trump kalte sine gaver til dollarmilliardærene for «The Tax Cuts and Jobs Act», mens George W. Bush markedsførte sin tilsvarende pakke som «Tax Cuts for Job Creators», skattekutt for jobbskapere. Her hjemme kalles aksjerabatt arbeidende kapital. Høyresiden er seg selv lik, de vil redusere skattebyrden for seg og sine. Nå er det arbeidsfolks tur til å få bedre økonomi, gjennom billigere barnehage og SFO, bedre pendlerfradrag, doblet fagforeningsfradrag og lavere inntektsskatt. For politikk handler om hvem og hva man vil prioritere. Arbeiderpartiet vil avvikle statlig støtte til privatisering av helsevesenet, innføre avgift på private helseforsikringer og heller satse på den offentlige helsetjenesten for alle. Vi vil ikke sponse kjøp av de dyreste elbilene, men heller bygge hurtigladestasjoner i alle norske kommuner, sånn at alle kan gå over til elbil i hele Norge. Heller enn store skattekutt til landets rike og mektige sier vi til sykepleier Renee at med Arbeiderpartiet blir det mer penger til sykehus og kommuner, heltidssatsing og opptrappingsplan for sykepleiere i eldreomsorgen og flere faste stillinger. Vi sier til fabrikkarbeider Egil at med Arbeiderpartiet ville han selvfølgelig fått utbetalt ferietillegg. Med Arbeiderpartiet slipper han en forsinket økonomisk straff til sommeren. Og vi sier til bareier Pål at økonomiske krisetiltak og smitteverntiltak selvfølgelig bør gå hånd i hånd. Krisemidlene burde kommet tidligere enn januar neste år, og ordningene må treffe de arbeidsplassene som sliter. Arbeiderpartiet mener at nå må det være arbeidsfolks tur. Nærmere 200 000 er arbeidsledige, forskjellene øker, og klimaproblemet henger over oss. Da legger vi fram et budsjett for å få folk i jobb, styrke vår felles velferd og kutte i klimagassutslipp. Både krisen vi nå står oppe i, og de store utfordringene som venter oss på 2020-tallet, skal vi løse i fellesskap. Vi får til mye mer sammen enn hver for oss. Til slutt gjør jeg oppmerksom på at i lys av anslagsendringer som Stortinget har blitt gjort oppmerksom på, og nye inntekter og mindrebehov vist i forliket har Arbeiderpartiet lagt inn et justert forslag til rammer som erstatter vårt forslag i innstillingen. Vi observerer også med glede at det nå går rett vei for en bedre pensjonsregulering, selv om Fremskrittspartiet og høyresiden stemte imot dette i denne salen for bare noen uker siden. Arbeiderpartiet har gjennom flere år fremmet forslag om bedre pensjonsregulering, og vi støtter derfor forslaget. Helt til slutt vil jeg si at årets budsjettbehandling i Stortinget ikke gir muligheten for mindretallet til grundig å vurdere alle enkeltelementene i flertallsforliket. Det er både enkelte utgiftsposter og inndekninger vi i opposisjonen hadde trengt mer tid på, men det ble det ikke anledning til. Jeg tar med det opp Arbeiderpartiets forslag.