Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-05-10:
Kristelig Folkeparti har to talere i denne sammenheng, og jeg skal konsentrere meg om forslaget om ekstraordinær støtte til reindriftsfamilier i krise. Vi har lagt fram et forslag i dag der vi ber Regjeringa om å utforme retningslinjer for den ekstraordinære støtta til disse familiene, slik at man har som formål å gi støtte til alle som driver lovlig reindrift, uavhengig av om de de seinere år ikke har oppfylt slaktekravet reindriftsavtalen stiller. Bakgrunnen for at et slikt forslag fremmes er uro for at denne krisepakka ikke skal komme fram til den gruppa som trenger det aller mest. Vi vet at for å oppfylle slaktekravet må man ha dyr man kan slakte. Flere familier har i flere år nå slaktet livdyr for å oppfylle slaktekravet, og så kommer man til et visst punkt da man ikke lenger kan oppfylle slaktekravet. Det finnes sjølsagt også andre motiv for ikke å oppfylle slaktekravet, der man kan oppnå økonomisk gevinst på andre måter. Men det er helt klart at det er enkelte som har hatt til hensikt å komme innenfor reindriftsavtalen, men som ikke klarer å oppfylle slaktekravet og dermed faller utenfor de ordninger som finnes. Denne effekten over år er en av årsakene til at flere familier har kommet i en økonomisk krise som de ikke klarer å komme seg ut av. I brev til departementet ble det spurt om hvor mange av dem som er rammet av krisa, som ikke omfattes av reindriftsavtalen. Departementet svarer da: «Vi har ikke noe eksakt tall for hvor mange som er rammet av krisa som ikke omfattes av reindriftsavtalen,» men viser til en tabell som ligger ved, som viser et bilde av situasjonen. Jeg mener helt klart at dette er informasjon som departementet bør skaffe seg ganske nøyaktige tall over før disse retningslinjene utformes. Hvis man ser på oversikten over driftsenheter, viser det seg bl.a. at i Vest-Finnmark faller 64 pst. av driftsenhetene, reindriftsutøverne, familiene, ut av avtalen, fordi de ikke oppfyller kravet. Det vil si at 64 pst. av reindriftsutøverne får ikke nytte eller gode av reindriftsavtalen. Da taper de betydelig med inntekt. Det er som sagt mange årsaker til dette, men jeg er veldig opptatt av kombinasjonen rovdyr – beitesvikt, og at den kommer riktig fram. Men jeg erkjenner også at de opplysningene kan være vanskelige å få tak i. Det verste for mange er kombinasjonen rovdyrtap, mangel på erstatning pluss at man ikke kan oppfylle slaktekravet. At man ikke kan oppfylle slaktekravet, kan man vel ikke si kommer av reindriftsavtalen. I tillegg har man faktisk heller ikke kjøtt å selge og leve av på den måten. Det er jo en viktig del av inntekten sjølsagt. Dette baller på seg år etter år. Jeg tok opp denne problemstillinga med landbruksministeren i spørretimen for en tid siden og fikk for så vidt ganske gode signaler der. Jeg viser til den ordvekslinga da. Jeg vil bare si at hovedpoenget er at en krisepakke i reindrifta skal være en krisepakke for dem som er i krise, og ikke bare til dem som i dag er godkjent av reindriftsavtalen. Effekten av rovdyrtap er vanskelig å fastsette klart, og saka er uoversiktlig. Denne krisa utvikler seg over flere år og har flere årsaker. Vi i Kristelig Folkeparti ønsker ikke at krisa skal bli utnyttet til det som mange oppfatter som en rå, ufrivillig strukturrasjonalisering, og at man kommer i skade for å forsterke eksisterende skjevheter. Vi er veldig interessert i hvordan ministeren vurderer dette forslaget. Jeg vil bare si til slutt at det er en kjempeutfordring videre å få til ny næringsutvikling i reindrifta og ikke bare på kjøtt. Jeg er veldig negativ til det som nå utvikler seg, at reinflyttinga i større og større grad foregår med trailer, og at man mister mye av det kulturelementet og kulturargumentet som reindrifta har, også i verdiskapingssammenheng.