trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Framstegspartiet trur at lågare skattar og avgifter er svara på alle spørsmål, same kva spørsmålet er. Viss det òg er svaret på pensjonsutgiftene i framtida, har ikkje Framstegspartiet spesielt mykje å fare med. Forsøk med 6-timarsdagen er i utgangspunktet ut frå at ein vil lage eit betre arbeidsliv. Vi har bedrifter som no prøver det ut, fordi dei finn ut at det er den beste måten å løyse turnusordninga på, og det er faktisk lønnsamt for enkelte bedrifter å gjere det. – Flott, seier vi, lat oss fortsetje å få nokre forsøk og sjå korleis dette slår ut. Det som er poenget når vi i dag diskuterer pensjonssystemet for framtida, er at vi ikkje kan kople pensjonssystemet frå det som skjer i arbeidslivet. Då har Framstegspartiet nokre utfordringar. Dei lagar seg eit arbeidsliv der du skal vere mellombels tilsett, du skal springe fortare, jobbe meir overtid. Dei kuttar på ein måte ut alt som er av dei gode og trygge arbeidslivsordningane som vi har bygd opp etter krigen – ikkje berre i Noreg, men i Norden. Vi må skape eit arbeidsliv med plass til fleire, òg til dei som ikkje kan bidra hundre prosent, det er derfor vi må tryggje pensjonane i framtida.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Eg forstår ikkje kvar finansministeren har det frå at SV berre vil la det skure og gå. Tvert om, det er mykje meir politisk ambisiøst å la det berekraftige kvile på at folk er i arbeid, enn å kutte flatt, i ei tid då vi allereie har 100 000 arbeidsledige, 50 000 deltidsarbeidande som ynskjer å jobbe meir, 100 000 arbeidssøkjande yrkeshemma og over 300 000 uføretrygda, og berre ein tredel av dei som er 67 år i dag, jobbar. Når vi har ei slik utfordring i dag, korleis vil då finansministeren – og då snakkar vi konkret – bidra til å vere med og lage eit arbeidsliv som hentar inn ikkje berre alle dei som eg no har nemnt, men òg dei titusenvis av nye pensjonistar som finansministeren gir eit alternativ til kutt, nemleg å jobbe lenger? Korleis vil finansministeren vere med og skape eit slikt arbeidsliv? Eg skjønnar ikkje korleis han skal få det til, når vi ser det forslaget til arbeidsmiljølov som Regjeringa har lagt fram for Stortinget.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Som ein kan sjå av bygnaden min, er eg ikkje særleg oppteken av fotballkampar. Men det er greitt. Arbeidarpartiet står fast på avtalen om pensjonsreforma. Avtalen som vi har inngått med regjeringspartia, er heilt i tråd med det einstemmige landsmøtevedtaket, og vi vil følgja opp avtalen. Eit av formåla i avtalen har nettopp vore å sikra at det framtidige pensjonssystemet skal vera føreseieleg. Så vi står fast ved avtalen.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Dei framtidige pensjonistane vil behalda kjøpekrafta si. Ein får i snitt regulering av løns- og prisveksten. Dersom ein ser på framskrivinga av kva ein minstepensjon vil vera i 2050, ser ein at han vil vera på rundt 300 000 med dagens system. Om ein då får litt mindre, kan ein ikkje seia at det er kutt, men at det er ein mindre vekst i systemet. Men Framstegspartiet, som vil gjera alle til minstepensjonistar, seier altså: Alle skal få ein låg pensjon og verta minstepensjonistar! Då er det ikkje snakk om anna enn at det skal lønsregulerast. Det meiner faktisk vi òg når det gjeld minstepensjonistar. Det går ikkje an å seia at ein kuttar i pensjonane, men det er mindre vekst i nokre pensjonar. Det er ein i forliket einige om.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Sjå kva Arbeidarpartiet har fått til når det gjeld denne avtalen – ein betre fordelingsprofil, ei betre pensjonsordning for dei lågtlønte, spesielt kvinner. Vi klarer å vidareføra AFP-ordninga, vi klarer å få til å ha ei pensjonsordning for offentleg tilsette, som skal svara til 2/3 av sluttløna. Dette er kjempebra. Eg forstår at SV er litt sår for at dei ikkje har vore med på alt det som er bra i pensjonsforliket. Kan dei ikkje ha evna til å gleda seg litt over kva ein får til når det gjeld både fordelingsprofil, avtalefesta pensjon og dei offentleg tilsette? Det er faktisk veldig viktig. Så har vi nokre utfordringar, og det er at vi skal ha eit pensjonssystem som er berekraftig over tid, og då må det finansierast av alle oss som er i arbeid.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Å leggja til rette for eit arbeidsliv som inkluderer alle, og der alle kan bidra med sitt, bør vera ei prioritert oppgåve for ein arbeidsminister. Han sa jo nettopp òg at dette med seniorpolitikk vil få betydeleg merksemd. Og det er viktig. Likevel veit vi at det er mange som ikkje klarer eit langt arbeidsliv. I dag har det vore peika på av mange at levealderen er ulikt fordelt, at akademikarar lever opptil ti år lenger enn ufaglærte og fiskarar. Difor er det òg viktig at ein kan gå av på ein verdig måte. Ser ikkje statsråden at den avtalen som regjeringspartia har kome fram til i lag med Arbeidarpartiet og Senterpartiet, om at vi òg i framtida skal ha ei AFP-ordning, er betre enn det som Regjeringa la opp til, at det skulle verta valfritt kva tid ein kunne gå av, og at ein òg faktisk kunne gå av på mindre enn minstepensjon? Det ville ha skapt veldig stor ulikskap.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Debatten i dag har bekrefta at det ikkje er noko alternativ til den avtalen som ligg i innstillinga frå Arbeidarpartiet, Senterpartiet og regjeringspartia. Framstegspartiet ser ikkje eingong behovet for ei ny folketrygd som er berekraftig, der er det berre tut og køyr. Dei sutrar over at dei ikkje har fått hjelp til utgreiing, men ikkje eingong sjølve forsvarar dei at alle skal verta minstepensjonistar. Eg hadde iallfall venta at dei ville forsvara sin eigen modell. Det er mange utfordringar i arbeidslivet i dag, og dei må vi løysa ein annan plass enn i det framtidige pensjonssystemet. Det er veldig viktige ting SV har peika på i dag, at arbeidslivet bør vera meir inkluderande, og fleire må koma inn i arbeidslivet. Men det er ikkje framtida sitt pensjonssystem som kan løysa det, det er andre plassar vi må løysa det. Ved vedtaket i dag får vi eit betre pensjonssystem, som er meir rettferdig enn det vi har i dag. Vi får ein god sosial profil for dei lågtlønte, spesielt gjeld dette kvinner. Vi får vidareført dagens AFP-ordning, vi får lovfesta rett til tenestepensjon for alle, og vi får ein tenestepensjon for dei tilsette i offentleg sektor som svarar til to tredjedelar av sluttløna deira. Det er veldig mange gode ting som vert endra på med vedtaket i dag. Så må pensjonssystemet vera berekraftig over tid, føreseieleg. Då kjem det til å verta mindre vekst i pensjonane for ein del i framtida, men at det vert vekst og auka kjøpekraft for pensjonistar, er det ikkje tvil om. Difor vert dette vedtaket som vert gjort, veldig bra. Heilt til slutt: Når det gjeld stemmegjevinga, vil vi frå Arbeidarpartiet si side stemma for innstillinga og mot dei forslaga som ligg føre.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Det er blitt sagt gjentatte ganger fra Arbeiderpartiet, også i Ranveig Frøilands innlegg her i dag, at pensjonsreformen skal bety at de lavtlønte får høyere pensjon, at pensjonistene i framtiden opprettholder kjøpekraften sin. Dette er en ganske kreativ måte å regne på. Det er selvfølgelig riktig at pensjonene vil være høyere i 2050 i absolutte kroner, men det interessante for framtidens pensjonister er jo pensjonen sett i forhold til arbeidsinntekt, pensjonen sett i forhold til muligheten for å opprettholde sin levestandard. Da er det slik at delingstall og indeksering vil bety store kutt i pensjonene sett i forhold til det pensjonistene relativt sett har å rutte med i dag. Svar fra Finansdepartementet på spørsmål fra SV viser at mange av framtidens pensjonister må forvente kutt i pensjonen på over 20 pst. Er det ikke riktig at mange som nå forventer pensjon på opp mot 66 pst., faktisk vil få en pensjon på under 50 pst., og at dette vil skape nye klasseskiller mellom dem som har råd til privat pensjonssparing, og dem som ikke har råd til det?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
En skulle ikke tro det når en hører debatten her i dag, men hovedmålet med pensjonsreformen har jo hele tiden vært å spare penger. Én av konsekvensene av de kuttforslag som Stortinget vedtar i dag, er jo at mange mennesker vil bli bekymret for sin framtidige pensjon, og at mange ikke vil finne seg i en såpass drastisk reduksjon i levestandard som overgangen fra arbeidsinntekt til pensjon i framtiden kan innebære. Det betyr at denne reformen i praksis også blir en privatiseringsreform, som vil gjøre at samfunnet som helhet kanskje får like høye utgifter til pensjon, men at de blir privat forvaltet istedenfor offentlig. Det vil også bety at det oppstår et klasseskille mellom dem som har råd til å spare til privat pensjon, og dem som ikke har råd til det. Er Kristelig Folkeparti overhodet ikke bekymret for de menneskene som vil oppleve reduserte pensjoner fordi de ikke får muligheten til å stå så lenge i arbeid som flertallet forutsetter, samtidig som de ikke har råd til å spare til pensjon privat?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Lavtlønte med små muligheter for privat pensjonssparing, folk i tøffe yrker der det er vanskelig å stå lenge i jobb, og folk med lav forventet levealder er taperne i den pensjonsreformen som flertallet foreslår i dag. Det er de som vil bli hardest rammet av et system som gir lavere pensjon hvis man ikke jobber lenger. Det står en interessant artikkel i dagens utgave av Dagsavisen, der det heter: «Den såkalte levealdersjusteringen … og alleårsregelen innfører et omvendt Robin Hood-prinsipp. Man tar fra de fattige og gir til de rike.» Det er ingen fra SV som har skrevet det, men tidligere leder i Arbeiderpartiet Reiulf Steen. Han skriver også: «Forliket er historisk fordi Arbeiderpartiet for første gang siden stiftelsen har ledet en prosess som vil utvide klasseskillene i landet vårt.» Deler ikke Jens Stoltenberg Reiulf Steens bekymring for dem som ikke kommer til å ha råd til privat pensjonssparing?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Å høre Carl I. Hagens innlegg var i sannhet en selsom opplevelse, for her hisset han seg voldsomt opp over det regnestykket som var presentert i Klassekampen i dag. Det regnestykket baserer seg på effekten av delingstall og indeksering, og der den alt overveiende del av kuttet går på delingstallet. Så den effekten som Hagen pekte på her, er – i hvert fall tre fjerdedeler av dette kuttet – effekten av delingstall, en veldig liten del av dette er effekten av indekseringen. Delingstall har jo Fremskrittspartiet selv gått inn for, og når Fremskrittspartiet nå altså hisser seg voldsomt opp i denne debatten og har brukt sterke ord som «ran» osv., må man jo undres på om ikke Fremskrittspartiet er ranere gode som noen. Det er altså i denne debatten kommet fram. Både Hagen og representanten Nesvik i sted snakket som om Fremskrittspartiet har gått imot det Fremskrittspartiet vitterlig går inn for. Det er en oppvisning i hemningsløs opportunisme. Det er vi jo vant til, men det kan lønne seg å lese innstillingen før man begynner på slike øvelser.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Det sies ofte at utdanning må lønne seg, og for Norges del har det lenge vært et politisk mål at mange skal ta høyere utdanning, og at mange skal bruke en god del år på å få en utdanning som landet kan tjene på senere. Likevel er studentenes situasjon en av de tingene som er uavklart i det forliket som har kommet fra regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Spørsmålet om pensjonspoeng for studenter skal utredes videre. Likevel vet vi en god del om hva en del partier mener om dette. For SVs del har vi programfestet pensjonsopptjening for studenter, men det er veldig uklart hva en ny borgerlig regjering vil mene om dette, hvis det er de som får ansvaret for utredningen. Høyre stiller seg avvisende til det. Spørsmålet er om Kristelig Folkeparti har noe budskap til studentene.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Det siste innlegget var relativt betegnende for måten en rekke representanter for de borgelige partiene har snakket på i dag, der man altså stadig framstiller det som vedtas i dag, som en fordelingsreform mellom generasjoner, nærmest som en slags solidaritetshandling fra dagens middelaldrende og eldre overfor framtidens pensjonister. Det er jo feil! Det vi vedtar i dag, er føringer for hvordan framtidens arbeidstakere og pensjonister skal dele byrdene seg imellom. Det betyr at det ikke er snakk om noe «generasjonsran», eller at noen stikker hodet i sanden, men at noen av oss ikke ønsker at vi i dag skal legge sterke politiske føringer for hvordan man i framtiden skal løse disse utfordringene. Det man i praksis gjør i dag, er at man legger sterke bindinger for hva slags type politikk som skal føres i Norge, og hvilke politiske svar denne generasjonsutfordringen skal møtes med. Det er altså ikke slik at vi bare har kutt som alternativ. Det viktigste alternativet er å gjøre noe med det arbeidslivet som skyver hundretusenvis av mennesker utover sidelinjen og gjør at vi for det første får store trygdeutgifter og for det andre ikke får gevinsten av det arbeidet som disse menneskene kunne tilført samfunnet vårt. Det er det som er vårt alternativ, og det er det som er den store muligheten til å finansiere pensjonsutfordringen uten å gå til drastiske kutt i folks framtidige pensjon. Men i stedet vil flertallet bestemme dette nå, og ikke engang dagens velgere skal rådspørres. Det er det demokratiske problemet ved det pensjonsforslaget flertallet går inn for i dag. I tillegg har vi de fordelingspolitiske problemene, ved at kuttene rammer alle. Det er ingen som tjener på denne reformen, men folk har ulike muligheter til å bære kuttene. Vi kommer til å oppleve nye klasseskiller blant morgendagens pensjonister, basert på hvem det er som har råd til privat pensjonssparing, hvilke yrker som gir mulighet for å stå lenge i jobb, og ikke minst hvilke grupper som har lengst forventet levealder. Den sosiale utfordringen som ligger her, har veldig få fra flertallet grepet fatt i i debatten i dag. De som virkelig har grunn til å juble, tror jeg, er ikke først og fremst morgendagens pensjonister, men finansnæringen, som vil få en mye større del av ansvaret for å forvalte pensjonssparingen i framtiden. Det er derfor ikke vi som stikker hodet i sanden i dag. Vi har aldri benektet utfordringene pensjonssystemet står overfor, men vi har sagt at denne reformen ikke løser disse utfordringene. Så har jeg lyst til bare å få påpeke én ting: Det er en litt uortodoks voteringsorden vi står overfor i dag, som gjør at det er vanskelig for SV å få stemt for de enkeltelementer i innstillingen som vi faktisk er for. Jeg vil bare understreke at det selvfølgelig er sånn at det vi går inn for i våre merknader, står ved lag, selv om vi stemmer imot helheten i flertallets forslag. Det gjelder f.eks. punktene om pensjonspoeng for studenter og vernepliktige.
Svein Flåtten (Høyre), 2005-05-26:
Fremskrittspartiet meldte seg tidlig ut, de ønsket ikke å være med på et nasjonalt kompromiss i denne saken. Mer overraskende er det at de går sterkt til felts mot våre forslag og mot forliket, mens de selv faktisk har som primærstandpunkt å gjøre hele det norske folk til minstepensjonister. I sitt eget program har de sagt dette, og også i det som er presentert av Pensjonskommisjonen. Ifølge dette vil de kutte i de offentlige pensjonsutgifter, med 33 pst., mens man med forliket faktisk ikke kutter mer enn 20 pst. Jeg har forstått det slik at det eneste forsvaret de har for ikke å gå inn for det de har programfestet, er at det ikke får flertall. Det pleier med respekt å melde ikke å hindre Fremskrittspartiet i denne sal. Mitt spørsmål er mer av prinsipiell – og kanskje av etisk – natur. Jeg vil spørre representanten Siv Jensen om det ikke er et godt prinsipp, særlig i saker av stor nasjonal viktighet, å fortelle det norske folk og velgerne om sine egne primærstandpunkter før man angriper andres.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Det er riktig at Fremskrittspartiet vil gjøre alle til minstepensjonister – men ikke bare det; de sier sågar at pensjonen skal være omtrent på dagens nivå. Det betyr at det må kuttes med ganske mange milliarder. Og det skjønner jeg jo godt, for den andre siden av dette er kanskje minst like interessant, nemlig at Fremskrittspartiet sier at de skal fjerne trygdeavgiften og arbeidsgiveravgiften. Jeg har tatt meg bryderiet med å kikke litt i statsregnskapet for å se hva dette betyr. Trygdeavgiften utgjør 62,5 milliarder kr. Arbeidsgiveravgiften utgjør 88,7 milliarder kr. Sammenlagt blir dette ca. 150 milliarder kr, eller ca. en femtedel av statens samlede inntekter. Det betyr at det ikke bare er tilleggspremiene i pensjonen som forsvinner. Da forsvinner også arbeidsledighetstrygden, uføretrygden, rehabiliteringspengene, sykehjemsplasser, barnehageplasser og skoleplasser. En femtedel av statens inntekter er altså et ganske betydelig beløp. Det betyr selvfølgelig at man ikke bare vil gjøre landets pensjonister til minstepensjonister, de må sågar få en lavere pensjon – for ellers eksisterer det ikke penger i dette. Det vil være interessant å høre hva Siv Jensen har tenkt å si til det. Jeg kunne tenke meg å stille følgende spørsmål: Hvordan i himmelens navn har Siv Jensen tenkt å kompensere for et bortfall av statens inntekter på 150 milliarder kr?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Jeg er hjertens enig med Høyres parlamentariske leder i at det er arbeid som er det viktigste. Det er arbeid som skaper verdier. Det er også det som skaper inntekter som gjør det mulig å ha et pensjonssystem. Men det Høyre skyver foran seg, og som Høyre ikke vil ta stilling til, eller nekter å innse, er at vi har laget en pensjonsreform i dag som norsk arbeidsliv ikke er skapt for. Det finnes altså ikke et arbeidsliv der ute som er i stand til å ta imot eldre arbeidstakere som skal jobbe disse årene ekstra for å få full pensjon. I dag finnes det nesten ingen på 67 år i norsk arbeidsliv. En tredel omtrent er 67 år. Resten har gått av tidligere på ulike ordninger. Poenget mitt og utfordringen min til Høyre er: Hvordan kan Høyre være så dypt uansvarlig og dypt usosialt at man skyver foran seg 100 000 arbeidsledige, som man ikke gjør noe med, 300 000 uføretrygdede, som man ikke gjør noe med, og mange undersysselsatte som man ikke gjør noe med? Disse har en arbeidskraftreserve som ville ha gjort samfunnet vårt mer verdifullt, og ikke minst ville det ha skapt inntekter som hadde gjort pensjonssystemet mer bærekraftig.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Det er vel riktig å si at Kristelig Folkeparti i denne perioden har hatt en økonomisk politikk som er svært fjernt fra det Kristelig Folkeparti tradisjonelt har stått for. I den grad de har hatt en egen politikk innenfor det økonomiske området, har det vært Høyre som har styrt denne politikken totalt. Det er helt riktig som forrige replikant tok til orde for, at man har gitt skattelettelser årlig på 23 milliarder kr, som hvis man ikke gjør noe som helst, i løpet av neste fireårsperiode betyr et skattetap på 100 milliarder kr. Så skal Høyre i tillegg ha nye 20 milliarder kr, som, hvis denne regjeringen får lov å fortsette, vil bety et skattetap på 200 milliarder kr i løpet av neste fireårsperiode – hvis Høyre får det som de vil, med Kristelig Folkeparti på kjøpet. Det er klart at dette har stor betydning for hvordan det skal være mulig å finansiere framtidens velferdsstat. Jeg må si det kunne være interessant å høre Kristelig Folkepartis begrunnelse for dette. Mener man virkelig at man i neste periode skal gi så stor skattelettelse til dem som i utgangspunktet har mest, istedenfor å sikre fundamentet for velferdsstaten og ta tak i alderspensjonen? Alderspensjonen er et viktig element, og den må bli bærekraftig. 200 milliarder kr er jo tross alt en del penger, det også, også i Kristelig Folkepartis verden, vil jeg anta.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Jeg la merke til at min replikk åpenbart traff på et ømt punkt, for dette svaret var jo ikke noe svar i det hele tatt. Jeg kan ta resonnementet veldig kort. 23 milliarder kr har man gitt i skattelettelser i denne perioden. Det er en årlig skattelettelse. Hvis dette skal videreføres til neste periode, vil det gi et skattetap på nesten 100 milliarder kr. Så går Høyre til valg på 20 milliarder kr. La meg si at det ikke blir 20 milliarder kr, da, hvis denne regjeringen får fortsette, men det blir noe i nærheten av det. Det vil det være grunn til å anta. Dette vil være et årlig skattetap som vil være betydelig for statskassen. Grunnen til at jeg stiller dette spørsmålet, er: Hva skal man fokusere på? Jeg er enig i at å ha et bærekraftig pensjonssystem er viktig. Men minst like viktig er det å sikre fundamentet for velferdsstaten gjennom en skattefinansiering som er grunnlaget for velferdsstaten. Derfor er det viktig å fokusere på det, og det er viktig å fokusere på det arbeidsliv vi tross alt skal leve av. Det jeg etterlyser, og det SV har etterlyst i denne debatten, er at man skal ha et bredere fokus ikke bare på innsparinger i folketrygden, men på hva slags arbeidsliv vi har, og på hvordan vi sørger for fellesskapet og fellesfinansieringen av dette. Det la jeg merke til at Steensnæs behendig unngikk å svare på, så derfor gir jeg ham en ny sjanse når det gjelder disse to forhold: skatt og hvordan vi skal skape et humant arbeidsliv.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Denne pensjonsreformen er som sagt skapt for et arbeidsliv som i dag ikke eksisterer. En av hovedutfordringene er å sørge for at mennesker som har arbeidsvilje og arbeidsønske, gis mulighet til å arbeide. Den største utfordringen i så måte er de 300 000 menneskene som er utenfor arbeidsmarkedet, og som har uføretrygd. La meg bare ta ett eksempel: Halvparten av alle kvinner mellom 65 og 67 år er uføretrygdet i dag. Det er klart at hvis man ikke skaper et humant arbeidsliv som er i stand til å ta imot disse voksne arbeidstakerne, vil dette være en stor bombe for privatøkonomien til svært mange av disse. Det har vi diskutert før i dag, så det skal jeg ikke ta opp. Det som kan være interessant – for dette er et av de store spørsmålene man skyver foran seg – er hele spørsmålet om uføretrygden. Hvis det viser seg å være slik at det som er tenkt som innsparing i folketrygden, tyter ut et annet sted, nemlig ved at det blir flere uføretrygdede fordi man da unngår denne innsparingen, vil jeg gjerne be om en garanti fra statsministeren om at denne regjeringen ikke har tenkt å skjære ned på uføretrygden – at man tar inn disse kostnadene som eventuelt spares i alderspensjonen.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Det er behov for en reform i pensjonssystemet, sa Heidi Grande Røys, og forsvarte SVs forslag i Pensjonskommisjonen. Det er et forslag med regulering av pensjonene, med et snitt av lønn og pris og med levealdersjustering. Her i Stortinget går SV imot dette og kaller det usolidarisk og urealistisk. Jeg er likevel glad for at Grande Røys gav ros for det som er oppnådd gjennom pensjonsforliket, for det er det grunn til. Vi får en ny folketrygd, som har en god sosial profil, en god kvinneprofil, som er mer rettferdig enn dagens folketrygd. AFP videreføres, alle får en tjenestepensjon i tillegg til folketrygden, og tjenestepensjonen i offentlig sektor beholdes. SVs modell bør legges til grunn for reformen, sa Heidi Grande Røys. Det kan ikke være greit å ha stilt seg utenfor et bredt, ikke bare politisk, men nasjonalt, kompromiss for å sikre en ny og bedre folketrygd – uansett hvordan det går ved valget til høsten og kommende valg. Det var nå SV hadde sjansen til å påvirke framtidens pensjonssystem.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2005-05-26:
Politikk er mer enn å mene det som er populært i dag. Politikk er også å ta vanskelige og store beslutninger. En av de beslutningene tar et bredt flertall her i kveld. Pensjonsreformen er avgjørende for at også generasjonene etter oss skal få pensjon. Dette er vår sjanse til å vise solidaritet med dem som har unger i dag. SV viser nå sitt sanne ansikt. De tør ikke være med på vårt tiårs og flere tiårs kanskje aller største og viktigste velferdsreform, fordi det kan være tøft politisk og koste velgere. Når jeg hører på representanten Grande Røys og leser innstillingen, koker det ned til to ting: SV løper fra det de sa i Pensjonskommisjonen, og de foreslår å avvise reformen helt, alternativt å være med på bare utgiftsøkningene. Det er klassisk uansvarlighet. Mitt spørsmål er: Hvorfor setter SV håp om kortsiktig politisk gevinst foran bærekraftig velferd for ungene våre?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-05-26:
Det er bra at SV er oppteke av framtidige pensjonar. Men då meiner vi at ein også må vere oppteken av verdiskaping, og av å leggje best mogleg til rette for at vi kan få større verdiskaping i tida framover. Framstegspartiet trur at skatte- og avgiftslette vil leggje eit betre grunnlag for auka verdiskaping enn skatteauke, som SV går inn for. Men mitt spørsmål gjeld 6-timarsdagen: Korleis meiner SV at innføring av 6-timarsdagen vil påverke den nasjonale verdiskapinga, og dermed også moglegheita – og tryggleiken – for at framtidige pensjonistar kan gå framtida trygt i møte, og få pensjonen sin, slik SV føreset?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-05-26:
Eg konstaterer jo at fleirtalet og Kristeleg Folkeparti også går inn for ein obligatorisk tenestepensjon i alle arbeidsforhold, og på mange måtar er intensjonane bak dette positive. Men vi veit jo i utgangspunktet at mange bedrifter slit og rett og slett har problem med å få økonomien til å gå rundt. For ein del av desse bedriftene kan kanskje dette bety at dei no ikkje greier å drive lenger, og at dei dermed må stanse verksemda og seie opp arbeidstakarane. Spørsmålet mitt til representanten Ingebrigt Sørfonn er: Kva for råd vil representanten gi til dei bedriftene som ikkje greier å drive verksemda lenger fordi dei får ein obligatorisk tenestepensjon trædd ned over hovudet? Kva vil representanten seie til dei arbeidstakarane som blir sagde opp på grunn av dette?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2005-05-26:
Eg er glad for at dette arbeidet med pensjonsreforma, like frå Pensjonskommisjonen og framover no til behandlinga i Stortinget, heile tida har vore prega av vilje til å finna ei brei løysing. Det inneber vilje til kompromiss. Når det gjeld det konkrete spørsmålet frå Rudihagen, er tidlegpensjon knytt veldig nær opp til eit omgrep som eg brukte, nemleg «verdigheit», at slitne arbeidstakarar skal kunna avslutta yrkeskarrieren sin på ein verdig og god måte. Det var jo det som var heile føremålet med AFP-ordninga. AFP-ordninga vert ført vidare, men samtidig sikrar tidlegpensjonsordninga at grupper som ikkje er omfatta av AFP-ordninga, òg får desse moglegheitene. Eg ser difor ingen motsetnad i dette. Me får no ei brei, allmenn og god tidlegpensjonsordning, som gjev verdigheit og tryggleik, slik at eldre, slitne arbeidstakarar skal kunna avslutta yrkeskarrieren på ein god måte.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2005-05-26:
Noko av hovudføremålet med pensjonsreforma er å skapa berekraft, slik at òg framtidige pensjonistgenerasjonar skal veta at dei har tryggleik for sine pensjonar. Eg må seia at eg er noko skuffa over SV, som manglar mot til å flagga noko som helst, og som ønskjer å skubba dette framfor seg, med andre ord å skyva problema over på framtidige generasjonar. Denne pensjonsreforma inneber ikkje eit klasseskilje, snarare tvert imot. Ho dempar klasseforskjellane i og med at det no vert innført obligatorisk tenestepensjon for alle. Det vil seia at 500 000–600 000 nye arbeidstakarar som ikkje har slik ordning, vil koma inn under ordninga, og dette vil først og fremst gjelda dei med låge inntekter og deltidstilsette. Kvinnene vil òg få ein stor del av dette, så dette er ei betydeleg forbetring.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2005-05-26:
Eg vil jo seia at nokre av dei bekymringane som vart presenterte her, var å overdriva. Dei faktiske forholda er slik at bl.a. NHO har sagt at dei set stor pris på denne reforma. Dersom ein les avtalen og innstillinga, er det teke høgd for at dette ikkje vil føra med seg ein revolusjon som meir eller mindre vil utsletta arbeidsplassar – slik Hagesæter nærast gjev inntrykk av. Då vert eg litt forvirra. Om det er slik at Framstegspartiet sitt svar på dette for det første er å gjera alle til minstepensjonistar, for det andre å redusera staten sine inntekter dramatisk og for det tredje å gjera det som på eit folkeleg språk vert kalla å tømma sparegrisen til borna våre, synest eg ikkje det er noka høgverdig politisk handling eller tenking.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Det var jo godt å høyre Sørfonns gode omtale av avtalepartnarane. Sørfonn seier òg at fordelinga som no ligg i avtala, er i tråd med Kristeleg Folkeparti sine prinsipp og ideal. Som ved tidlegare høve har jo kanskje Arbeidarpartiet òg denne gongen sett Kristeleg Folkeparti på plass. Er Sørfonn einig i at dette ikkje minst gjeld tidlegpensjon? Regjeringa foreslo i meldinga høve til å gå av når ein blei 62 år, men det blei så stor avkorting at det ville bli umogleg for dei med låg inntekt. Dei ville ikkje ha ei reell moglegheit. Dermed ville dette bli ei ordning for dei som treng det minst, fordi dei som tener mest i gjennomsnitt, òg lever lengst. Vedgår Sørfonn derfor at det som Arbeidarpartiet har fått igjennom her, er viktig, nemleg å føre vidare ei AFP-ordning, og at det blir arbeidd vidare med ei betre tidlegpensjonsordning innafor folketrygda?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Eg vil gripe fatt i det som Kristin Halvorsen fokuserte på, nemleg arbeidslivet. SV innrømmer i innstillinga at vi står overfor store utfordringar med omsyn til berekrafta i pensjonssystemet. Denne utfordringa vil fleirtalet no møte med m.a. eit pensjonssystem som stimulerer til arbeid. Det er også det som ligg i delingstalet. Så seier SV at vi føreset eit arbeidsliv som ikkje eksisterer. Men korleis vil SV møte denne utfordringa? Jo, dei seier at dette skal dei fyrst og fremst møte med tiltak som skal få fleire i arbeid. Føreset da ikkje SV den same forandringa av arbeidslivet som vi for så vidt kan stå saman om å kjempe for? Det andre er at når SV innrømmer den økonomiske utfordringa som ligg her, bekymrar det ikkje SV like mykje korleis vi skal finansiere framtidige tenestebehov, som kjøpekrafta for framtidige pensjonistar bekymrar?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-05-26:
Selv om flertallet på Stortinget vegrer seg for å si det rett ut, kommer selvsagt den nye pensjonsreformen fordi vi i Norge mener at pensjonistene koster for mye. Det i seg selv røper en holdningsendring jeg ikke kan akseptere, verken som menneske eller som politiker. Vi i Kystpartiet reagerer på at alt som har med trygghet å gjøre, og som har med vårt stabile norske samfunn å gjøre, blir reformert bort. Vårt store arvesølv, de evige naturressursene, vurderte vi aldri å selge da Norge var et fattig land. I dag er det gjengs politikk. Våre lokalsykehus ble aldri vurdert nedlagt i perioder da vi hadde færre offentlig ansatte og var mye fattigere enn vi er nå. I dag skal de legges ned. Politikerne som skapte velferdsstaten i 1967, hadde ingen anelse om hvilken rikdom vi skulle få i dette landet i 2005. Men datidens politikere hadde ryggrad og mannekraft. De var voksne, og de var ansvarsfulle. De hadde visjoner om et bedre samfunn. De ville skape en velferdsstat. Med denne pensjonsreformen mener jeg det politiske flertallet på Stortinget har mistet visjonene og er blitt kremmere i politikk og omsorg. Jeg har en følelse av at stortingsflertallet har samme slagord som en av våre store billigmatkjeder: «Vi gjør Norge billigere.» Men det de selger, er vår troverdighet. Det blir en svært dyr politikk. Det er en politikk jeg sier nei til, og derfor stemmer jeg imot pensjonsreformen.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-05-26:
Jeg kan, på samme måte som Arbeiderpartiets leder, forsikre at regjeringspartiene, inkludert mitt eget, selvfølgelig står på reformen og vil videreføre den. Jeg har akkurat redegjort for oppfølgingen som et første skritt som jeg selv vil få ansvaret for å fremme. Det vil vi også i det videre løp. Men det er en viss forskjell her. For etter det jeg forstår, vil Arbeiderpartiet invitere det største, i alle fall det hardeste, opposisjonspartiet til dagens reform, SV, inn i regjering, som har varslet omkamp i regjeringen om alle de viktige punkter som forliket omfatter, om delingsregelen, om indekseringen og om opptjeningsreglene, alleårsregelen eller besteårsregelen. Alt dette vil SV bekjempe innad i regjeringen. Det vil vi kanskje ikke få vite så mye om i fall det skulle skje.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-05-26:
Svaret på spørsmål 1 er: Ja, innenfor de rammer avtalen setter. Altså, det er en avtale, det har ikke Fremskrittspartiet skjønt. Dette er ikke et vedtak fattet av Stortinget, det er en avtale, der staten har et bidrag. Så mener jeg faktisk at det som man har kommet frem til i avtalen, gir muligheter for forbedringer, men i samråd med avtalens partnere. Spørsmål 2: Ja, det vil være en fordel for små og mellomstore bedrifter om også de kan tilby pensjonsordninger på lik linje med andre bedrifter. Det er etter sterkt ønske fra bedriftene selv at det gjøres, og jeg tror det vil være en fordel. Om det påvirker også lønnsdannelsen i fremtiden, vil ikke det overraske meg. Men det er en utgift som må dekkes inn i en eller annen form. Jeg harselerte ikke med komiteens leder. Jeg kritiserte Fremskrittspartiet. Vi må skille mellom kritikk på politisk grunnlag og harselering, eller hva det nå kalles. Jeg mener faktisk at Fremskrittspartiet legger frem en modell som på vesentlige områder ikke vil bidra til fremtidig økonomisk vekst. Og jeg tar ikke utelukkende Regjeringens argumenter til inntekt for dette, men jeg viser til at alle som gir oss råd internasjonalt – OECD, IMF, som ofte Fremskrittspartiet lytter til – er enig med Regjeringen i at en pensjonsreform er viktig for fremtidig økonomisk vekst.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-05-26:
Problemet er jo at SV ikke skjønner. SVs kritikk baserer seg på at slik arbeidslivet ser ut i dag, slik vil det også være i 2050. Men da har man ikke lest den mest grunnleggende begrunnelse for pensjonsreformen, nemlig at arbeidslivet vil forandre seg. Vi blir flere pensjonister – hvor mange jeg skal tale på vegne av, er usikkert, men det blir iallfall flere pensjonister av oss – og forholdet mellom pensjonister og yrkesaktive blir dramatisk forandret i løpet av en slik periode, slik det har blitt forandret fra 1967-reformen og opp til nå. Da må også arbeidslivet forandre seg. Det innebærer at bedriftene må forandre sine holdninger til eldre arbeidstakere – bevares vel – og en ser vel kanskje allerede i dag visse tendenser til at man verdsetter eldre arbeidstakere mer enn man gjorde før. Men dette er ingen begrunnelse for å utsette reformen. Det er snarere en god begrunnelse for å gjøre det nå, slik at det er forutsigbart, langsiktig, og at man vet hva man står overfor. Det som SV argumenterer for, er ikke bare at man ikke vet om demografiske fremskrivninger er korrekte, men det er også et argument at man ønsker å gjøre temaet til et valgkamptema og ikke selv har gjort seg opp en veldig klar mening i sitt program om hva man vil, i motsetning til andre partier.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Jeg lyttet med stor interesse da finansministeren i sitt innlegg gikk i rette med Fremskrittspartiets pensjonspolitikk. Det er overlegninger fra finansministerens side som jeg er helt ut enig i. Finansministeren vil jo, dersom han skal fortsette som finansminister etter valget, sitte i en regjering som skal basere sin politikk og sitt regjeringsalternativ nettopp på Fremskrittspartiets støtte her i Stortinget. Jeg antar derfor at når finansministeren i dag er veldig fornøyd med at det foreligger en pensjonsavtale, er det fordi han ser at det er andre partier enn hans mulige støtteparti i en framtidig regjering som har tatt ansvar for en pensjonsreform. Så når finansministeren antydet at det er uklarhet og sprik mellom partiene i regjeringsalternativet på venstresiden i pensjonsspørsmål, må vi mildt sagt kunne si at det samme er tilfellet for den regjeringen han skal sitte i. Kan finansministeren forsikre at den avtalen som blir vedtatt i Stortinget i dag, står på trygg grunn også om en ny borgerlig regjering skal lene seg på Fremskrittspartiet?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Jeg må først si at jeg fullt ut er enig i den viktigheten som ble understreket av representanten Oddvard Nilsen i forhold til det som Stortinget i dag behandler og skal stemme over. Et viktig prinsipp i pensjonsreformen er at man skal ha et system som skal stimulere til arbeid, og at det skal lønne seg å arbeide. Vi ønsker i fellesskap at den enkelte skal kunne velge å stå lenger i arbeid. Da må vi også legge til rette for det gjennom et inkluderende arbeidsliv. Arbeiderpartiet mener at det nå også må være en meget høyt prioritert oppgave framover nettopp å arbeide for et mest mulig inkluderende arbeidsliv. Mitt spørsmål er: Er representanten Nilsen og Høyre enig i det? Kan vi også regne med at Høyre som parti vil sette det å arbeide for et inkluderende arbeidsliv langt opp på sin prioriteringsliste?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Det er alltid rørende å høre når Arbeiderpartiet og Høyre gir hverandre honnør. Det gjør man alltid med et ønske om, eller det ligger under at det er de som har beveget seg i retning av oss, eller vi som har beveget oss i retning av dem. Det er uansett et bra forlik og en god løsning. Vi står fast på avtalen om en pensjonsreform. Det er en avtale som er i tråd med vårt enstemmige landsmøtevedtak, og vi vil følge opp den avtalen. Som jeg sa, et av formålene med avtalen er nettopp å bidra til forutsigbarhet. Når det gjelder spørsmålet om nasjonale forlik, er jeg enig i at dette er et nasjonalt forlik. Men jeg legger faktisk noe ekstra i det. Det er et bredt partipolitisk forlik, ved at det er Arbeiderpartiet, Senterpartiet og regjeringspartiene som er med i det. I tillegg har de største arbeidstakerorganisasjonene, ikke bare LO, støttet hele eller i hvert fall hovedelementene i reformen. Det gir den en ekstra solid forankring, ved at man har forankring også i arbeidstakerorganisasjonene. SV er jeg helt sikker på kan svare for seg. Det som er utgangspunktet, er at det vi nå er kommet fram til, er i tråd med det SV var med på å anbefale i Pensjonskommisjonen. Alle partier har justert seg siden da, og SV har sin rett til å gjøre det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Det er ikke alltid Reiulf Steen har helt rett, og når det gjelder akkurat hans analyse av pensjonsreformen, har vi ulik oppfatning av hva som er de faktiske forhold. De lavtlønte er vinnerne med den reformen vi nå gjennomfører. Det skyldes for det første at vi har en modell som har en veldig sterk og god sosial profil, der de som har hatt lave inntekter, får 10 000, 20 000, 30 000 kr mer i årlig pensjon hvert eneste år. Det ligger i bunnen i hele systemet. For det andre skyldes det at kvinnene, som har vært tapere, blir vinnere, fordi de får mer opptjening for omsorgsarbeid, og fordi de med lave inntekter får mer. Det tredje er at nå får alle tjenestepensjon. De som har de dårligste pensjonsordningene i dag, i varehandelen og i hotell- og restaurantbransjen, får nå vesentlige forbedringer i sine pensjonsordninger. Og det siste er følgende: De store fattigdomsproblemene i Norge er rus, arbeidsløshet, mangel på integrering. Svaret på dette er tjenester som norskopplæring, arbeidsmarkedstiltak, rusomsorg, psykiatri. Vi kommer til å sørge for at det blir rom for den type tjenester gjennom dette pensjonsforliket, og det er det viktigste vi gjør for å bekjempe fattigdom.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Noe av det interessante ved den pensjonsdebatten vi har hatt gjennom de siste årene – vi har faktisk holdt på i en del år – er at Fremskrittspartiet blir mer og mer uklart på hva de faktisk er for. Det er f.eks. ikke klart om Fremskrittspartiet er for eller mot tjenestepensjon for alle. Arbeiderpartiet er for tjenestepensjon for alle, og den minimumsløsningen vi anbefaler sammen med regjeringspartiene og Senterpartiet, er at det arbeidsgiver betaler, skal være 2 pst. Og det mener vi er fullt ut forsvarlig. Det er jo alltid slik, enten man nå snakker om sykelønnsordning, eller man – for den saks skyld – snakker om åttetimers arbeidsdag, som vi snakket om for snart 100 år siden, at noen truer med at det vil gå ut over arbeidsplassene. Men vi har faktisk ganske lang erfaring for at det er mange sosiale ordninger, enten det er trygdeavgift til folketrygden, sykelønnsordning eller andre ordninger, som fullt ut lar seg finansiere på en ansvarlig måte. Og 2 pst. er en avsetning som jeg er helt trygg på er fullt ut forenlig med en ansvarlig økonomisk politikk og en god utvikling i norsk økonomi. Det som truer norsk økonomi, er ikke de 2 pst. for å sikre tjenestepensjon for alle, men det er den uansvarlige økonomiske politikken til Fremskrittspartiet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Fremskrittspartiets opplegg for pensjoner vil innebære en kraftig svekkelse av folketrygden og vil føre til store økte sosiale ulikheter for pensjonister. Det er mye som er uklart i det de foreslår, men det er én ting som er helt klart, både i et klart vedtak til partiprogrammet og i innstillingen og Pensjonskommisjonen, og det er at Fremskrittspartiet mener at alle skal bli minstepensjonister. Det er tre grunner til at det forslaget er galt: Grunn én er at det betyr at hundretusener av norske pensjonister skal få vesentlig lavere folketrygd, vesentlig lavere pensjon. Akkurat hvor mye lavere, vet vi ikke, fordi Fremskrittspartiet ikke tør si nøyaktig hvilket nivå, men det må være vesentlig mindre enn dagens tilleggspensjon for veldig mange pensjonister. Punkt to er at det skapes større ulikhet fordi folk skal ordne seg selv. Vi vet at de som har mest penger og størst ressurser, også vil ordne de beste private pensjonsforsikringene. Og punkt tre er at man fjerner all sammenheng mellom folketrygd og arbeid. Da fjernes også motivasjonen til arbeid i folketrygdsystemet og svekkes landets økonomiske bæreevne. Dette er tre gode grunner til at Fremskrittspartiets forslag er et dårlig forslag, som betyr mer ulikhet og dårligere vekstevne i norsk økonomi.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Jeg er glad for at regjeringspartiene viste imøtekommenhet, og at det var mulig å få til en avtale om framtidens pensjoner. Arbeiderpartiet vil selvsagt stå fast på avtalen om en pensjonsreform. Avtalen er helt i tråd med vårt enstemmige landsmøtevedtak, og vi vil følge opp avtalen. Et av formålene med avtalen har nettopp vært å sikre forutsigbarhet for framtidens pensjonssystem, og det er derfor bra at det er bred politisk enighet om avtalen. Et annet formål med pensjonsreformen er jo å sikre at vi kan ha et pensjonssystem vi kan stole på, som vi er trygge på at vi kan finansiere i framtiden. Derfor er det også enighet om noen tiltak som begrenser veksten i utgiftene. Ser statsministeren at det er et dilemma at Regjeringen samtidig som vi gjør disse tiltakene, lover store, nye skattelettelser? Det betyr jo at man med den ene hånden strammer inn, fordi man mener man har problemer med å finansiere framtidens velferd, og med den andre hånden deler ut og kommer med nye løfter om mange milliarder i reduksjoner i fellesskapets inntekter. Det er en motsetning i det budskapet, og jeg spør om statsministeren ser den motsetningen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2005-05-26:
La meg først gi honnør til Stoltenberg for at Arbeiderpartiet ville støtte vesentlige sider av Regjeringens forslag til pensjonsreform og inngå et forlik om en helhetlig reform. Pensjonsforliket er ett av flere nasjonale forlik som er inngått i denne perioden. Nasjonale forlik kjennetegnes av at de omfatter partier både på høyre- og venstresiden av norsk politikk. De skaper stabilitet og forutsigbarhet gjennom skiftende regjeringer. Stoltenberg har sikkert tenkt godt igjennom klokskapen i å slippe Sosialistisk Venstreparti inn i en eventuell ny regjering. Men Stoltenberg må også erkjenne at det ikke vil være det samme grunnlag for nasjonale forlik, slik vi kjenner dem, dersom man skulle få en flertallsregjering etter neste valg. Mitt spørsmål til Stoltenberg knytter seg til forliket og de kravene som er kommet fra Sosialistisk Venstreparti. Jeg ber Stoltenberg bekrefte at dersom det skulle bli en sosialistisk flertallsregjering etter valget, vil man ikke åpne for SVs omkamp eller endringer i pensjonsreformen slik den vedtas i dag.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-05-26:
Jeg vil gjerne spørre Jens Stoltenberg om det er slik at den obligatoriske tjenestepensjonen i sin helhet skal finansieres av lønnsmottakerne og bedriftene. Jeg har i hvert fall oppfattet det slik at det ikke er avklart noe statlig tilskudd til dette. Med andre ord er dette en pensjonsordning som bedriftene hittil har stått helt fritt til frivillig å inngå i forbindelse med lønnsavtaler mellom de ansatte og ledelsen ved de årlige forhandlinger om lønningene. Frykter Jens Stoltenberg kostnadene dersom dette blir en obligatorisk ordning? Hva vil kostnadene bli? Og: Vil mange mindre bedrifter kunne bære disse kostnadene? Det kan vel være en grunn til at man ikke frivillig har gått inn på disse ordningene. Nå blir man i tilfelle tvunget til å innføre en slik ordning. Det kan være mye som taler for det. Vi vil ha dette mer utredet. Kan Stoltenberg bekrefte at det er de som nå får en tjenestepensjon, som selv må betale den, sammen med sin bedrift, i form av økte kostnader for bedriften? Hva vil virkningen for arbeidsplassene i realiteten være av dette, og tror Jens Stoltenberg at man vil gi avkall på lønnsøkning for å få dette til?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-05-26:
Fremskrittspartiet har alltid slått fast at alle opparbeidede rettigheter skal beholdes. Vi har også slått fast at vi vil ha en annen modell, en modell som gjør at folk selv i større grad kan få lov til å foreta valg på vegne av seg selv, istedenfor at det er politikerne som skal bestemme over en. Vi har gjort det mulig gjennom – selvsagt – en reduksjon i innbetalingene for alle i forhold til å få en tilleggspensjon, en tjenestepensjonsordning, akkurat sånn som det er i dag. Det er jo folk som selv betaler for sin tilleggspensjon. De betaler selv sammen med sin arbeidsgiver for tilleggspensjonen, og alle opparbeidede rettigheter skal bevares. De som fortsatt vil ha det sånn, kunne også med vårt system bare fortsatt å gjøre det. Jens Stoltenberg forutsetter i realiteten at folk ikke vet og kan sitt eget beste, og at det er best at han alltid bestemmer over dem. Så når det gjelder det at de med god råd har gode pensjoner: Jammen, det har de alltid hatt, og det kommer de alltid til å ha, og særlig når også regjeringen Stoltenberg var med på å godkjenne i realiteten enorme fallskjermer til dem som måtte slutte i ledelsen av Statoil. Så her har ikke Stoltenberg noe å fare med. Jeg tror heller hans problem når han kommer mot oss, er at han har dårlig samvittighet i forhold til det Reiulf Steen skriver i avisen i dag, som selvsagt er helt riktig.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-05-26:
Jeg hadde faktisk ikke ventet denne formynderske holdning fra en Høyre-representant, som forutsetter at en håndverker ikke er i stand til å tenke på seg selv, regne selv og innrette seg selv. Veldig mange av dem som her nevnes, har skaffet seg sin egen tilleggspensjonsordning i et forsikringsselskap, og vi i Fremskrittspartiet har jo kjempet for at det skal bli langt lettere å flytte mellom ulike arbeidsgivere, men beholde de tjenestepensjonsordningene som der er. Det er jo nettopp det vi har prøvd å få til, bedre muligheter. Men denne formynderholdningen, at man ikke er i stand til å ivareta sine egne interesser, sier kanskje litt mer om begrunnelsen for at også Høyre her står sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet i et forlik, hvor man også aksepterer å opprettholde den enorme skjevheten som er mellom alle som er i den private sektor og den offentlige sektor, og hvor man faktisk åpent går inn for at hvis man i fremtiden reduserer på pensjonsutbetalingene fra folketrygden, skal det bare ramme alle dem som har tjenestepensjonsordninger i privat sektor, mens man i offentlig sektor skal få kompensert automatisk gjennom en meget gunstig bruttopensjonsordning.