Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-13:
Helt siden straffeprosessloven av 1887 har lekmenn hatt en vesentlig plass i strafferettspleien, og i dag medvirker lekdommere som meddommere ved by-, herreds- eller lagmannsretten eller som lagrettemedlemmer ved lagmannsretten. Det historiske utgangspunktet for denne ordningen var særlig kravet om at man skulle dømmes av sine likemenn. Reglene for valg av lekdommere finner vi i domstolsloven. Valget foregår hvert fjerde år – etter hvert kommunevalg – og man velges for fire år av gangen. Det er kommunestyret som velger meddommerne og lagrettemedlemmene. Domstolsloven inneholder en rekke bestemmelser om hvem som kan velges til meddommere og lagrettemedlemmer. Grunnvilkårene er at man må være over 18 år, økonomisk vederheftig og valgbar ved kommunale valg. Enkelte grupper er utelukket fra valg, f.eks. statsråder. Enkelte grupper har dessuten rett til å kreve seg fritatt fra valg dersom de ønsker det. Dette gjelder bl.a. dem som er over 65 år. I tillegg inneholder domstolsloven en viktig regel som sier at meddommere og lagrettemedlemmer bør være folk som «paa grund av sin retsindighet, dygtighet og selvstændighet ansees for særlig skikket til hvervet, og som ikke paa grund av utilstrækkelig kjendskap til det norske sprog eller av andre aarsaker vil ha vanskelig for at opfylde de pligter, som hvervet fører med sig». I dette ligger at kommunen skal foreta en vurdering av hver enkelt som velges. I rundskrivet som Justisdepartementet sender til domstolene og kommunene forut for hvert valg, har departementet framhevet at utvalgene bør være sammensatt slik at de representerer alle samfunnslag og forskjellige aldersgrupper. Departementet har dessuten påpekt at det er viktig at utvalgene gjenspeiler den norske befolkning, og at det derfor bl.a. bør velges inn personer med ulik etnisk bakgrunn. Det er ikke fastsatt regler for selve valget, slik at kommunestyret må benytte de alminnelige regler for lignende valg som foretas av kommunestyret. I en del norske kommuner har praksis utviklet seg slik at meddommerne i stor grad rekrutteres fra kommunestyremedlemmenes egne partirekker. Dette kan være en praktisk måte å løse valget på, bl.a. på grunn av kravet om at man skal foreta en skikkethetsvurdering av den enkelte meddommer. Det er lettere å foreslå mennesker man kjenner og stoler på. Mine forgjengeres erfaring er at slike ordninger i praksis ikke har vært problematiske. Domstolene opplever at politikere når de opptrer som meddommere i retten, ikke fungerer som redskap for sitt politiske parti, men som ansvarlige mennesker som bruker sin sunne fornuft. Og det er slike egenskaper det er viktig at meddommerne har. Samtidig ser jeg helt klart prinsipielle betenkeligheter ved ordninger som innbyr til å la partipolitiske skillelinjer ligge til grunn for forslagene. Det kan utad oppfattes som et forsøk på å føre partipolitikk i domstolene, og det er lite tillitvekkende. Loven gir ingen oppfordring til å ta politiske hensyn ved valget – tvert imot. Justisdepartementet har i tidligere rundskriv, faktisk så tidlig som i 1959, uttrykkelig uttalt at det vil være i strid med lovens forutsetninger at det tas politiske hensyn når meddommerne og lagrettemedlemmene skal velges. Før sommeren skal Justisdepartementet sende ut et rundskriv til domstolene og kommunene med oversikt over regler og retningslinjer for det kommende valget av lekdommere. Jeg vil sørge for at det kommer klart fram i dette rundskrivet at det er uakseptabelt og i strid med lovens forutsetning å la politiske hensyn være avgjørende ved valget av meddommere og lagrettemedlemmer. Det er kandidatenes personlige forutsetninger og egenskaper som skal ligge til grunn for kommunens valg. Samtidig betyr ikke dette at jeg mener at loven er til hinder for at man velger meddommere som er medlemmer av politiske partier, eller som på annen måte er politisk aktive. Tvert imot mener jeg folk med erfaring fra politikken ofte vil være ansvarlige og oppegående mennesker som oppfyller domstolslovens krav til skikkethet, og som vi trenger i meddommerutvalgene. Interpellanten spør meg hva som kan gjøres for å hindre at bestemte grupper eller partier påvirker lekdommere i en bestemt retning. Jeg antar at foranledningen til dette spørsmålet er den oppmerksomheten som i det siste har vært rettet mot tipsheftet til Arbeiderpartiets kvinnebevegelse. Etter min mening er denne praksisen klart kritikkverdig, og det må oppfattes som utilbørlig å påvirke de enkelte dommeres avgjørelse i enkeltsaker. Slikt innbyr ikke til den nødvendige tillit til meddommernes uavhengighet og upartiskhet. Jeg kan ikke hindre noen i å forsøke dette. Men vi har heldigvis prosessregler som avverger slik påvirkning av både fagdommere og lekdommere. I sin ytterste konsekvens kan denne type påvirkningsforsøk medføre at meddommere eller lagrettemedlemmer blir kjent inhabile. Som jeg sa innledningsvis, har domstolsloven klare regler om hvem som er utelukket fra valg som meddommer eller lagrettemedlem. Disse reglene ble utformet i en tid da samfunnet så ganske annerledes ut enn det gjør i dag. Jeg ser derfor at det kan være behov for å gå gjennom disse reglene for å vurdere om det er behov for å endre dem. Stortingsrepresentanter er ikke utelukket fra valg etter disse reglene. Stortingsrepresentanter kan heller ikke kreve seg fritatt annet enn der de har gyldig forfall i den enkelte sak. Det kan nok stilles spørsmål ved om rollen som lovgiver er forenlig med rollen som meddommer eller lagrettemedlem. Departementet vil derfor sende på høring allerede i vår et forslag om at stortingsrepresentanter skal utelukkes fra valg, sammen med et forslag om at man ikke skal kunne velges til meddommer eller lagrettemedlem dersom man er fylt 70 år. Når det gjelder lokalpolitikere, er det neppe aktuelt å foreslå at disse skal utelukkes. Generelt er dette ansvarlige, samfunnsengasjerte mennesker, og vi trenger slike i meddommer- og lagretteutvalgene. Og jeg har tro på at de klarer å legge partipolitikken på hylla når de utøver sin dømmende virksomhet. Til slutt vil jeg si at Justisdepartementet vurderer en totalgjennomgang av reglene for valg av lekdommere, både for å forenkle dagens til dels kompliserte regelverk og for å vurdere størrelsen på og sammensetningen av utvalgene. Dette er et omfattende arbeid som vi vil forsøke å få gjennomført slik at eventuelle lovendringer er på plass i god tid før kommune- og fylkestingsvalget i år 2003.