Børge Brende (Høyre), 2014-03-27:
Først vil jeg understreke hvor viktig det har vært – og er – at vi har stått sammen om reaksjonene på Russlands folkerettsbrudd i hjertet av Europa. Vi kan ikke, i det 21. århundre, akseptere at et stort land tar en bit av et mindre, europeisk land uten at det får konsekvenser. Derfor har EU, NATO og Norge sagt klart fra til Russland at hvis det ikke var mulig å finne, og de ikke var villige til å inngå, en reell politisk dialog og fremforhandle en enighet gjennom multilaterale kanaler, måtte man forvente restriktive tiltak – økonomiske sådanne – fra Europa og USA og i en NATO-kontekst. Det at det er bred enighet i Stortinget om at vi har innført disse restriktive tiltakene, også fra Norges side, har vært en styrke, og det har bidratt til at man i Russland har følt et press som forhåpentligvis vil bidra til at det ikke blir en ytterligere eskalering av konflikten i Ukraina. Jeg kan dessverre ikke garantere at det ikke vil bli ytterligere tilspissing i Ukraina i ukene fremover, men Vesten har sagt klart fra til Russland om hvilke konsekvenser det vil få. Da vil det komme ytterligere tiltak. Jeg vil også takke komiteens leder, Anniken Huitfeldt, for det samarbeid vi har hatt rundt denne helt ekstraordinære situasjonen som har oppstått i Europa – det er den vanskeligste sikkerhetspolitiske situasjonen siden den kalde krigen – og Norges reaksjoner og måten vi har håndtert det på, har blitt lagt merke til, og det har blitt satt stor pris på at vi har vært så klare. Det er også hyggelig å notere seg at SVs representant mener at vi så langt, med en Høyre–Fremskrittsparti-regjering, har fulgt en trygg og god utenrikspolitikk. Det tar jeg med meg. Når det gjelder satsingene fremover fra denne regjeringen, var jeg inne på noen av dem i min redegjørelse, men gjentar da bare kort: Vi vil se en mye klarere norsk stemme når det gjelder gjennomføringen av den såkalte Doha-utviklingsrunden i WTO. Det er bra for å skape de 700 millioner nye jobbene vi trenger frem til 2020, det vil føre til ekstra verdiskaping, og ikke minst er det veldig bra for mange fattige land, hvor tilgangen til markedene betyr mer enn hva utviklingshjelp noen gang kan bety. Denne regjeringen trapper opp det økonomiske diplomatiet. Vi satser mer på å følge norsk næringsliv ut i fremvoksende markeder. Når du skaper arbeidsplasser ute, skaper du også arbeidsplasser hjemme. Utenrikspolitikk er interessepolitikk. Hovedoppgaven i utenrikspolitikken er å ivareta Norges interesser også internasjonalt, med den følge at det ivaretar våre interesser nasjonalt. Vi kan aldri godta forsøk på å relativisere menneskerettighetene – det er et annet satsningsområde. Når det gjelder de dødsdommene vi har sett i Egypt, har jeg vært veldig tydelig på at de er uakseptable. Jeg har vært tydelig på at det ikke går an – i det 21.århundre, hos en alliert i Europa – å prøve å stoppe sosiale medier som Twitter. Det er en urovekkende utvikling innenfor menneskerettighetsområdet, for det er mange som forsøker å si at på grunn av tradisjonelle verdier vil vi ikke forholde oss til det som det har vært bred enighet om i tiår etter tiår. Her har Norge en viktig rolle. Senest i forrige uke, i Menneskerettighetsrådet, hadde Norge en veldig klar stemme i fordømmelsen av den negative utviklingen vi har sett, f.eks. i Egypt, i den senere tid. Innenfor utviklingsområdet har vi gjort det helt klart at vi vil ha mer resultatorientert bistand. Det at folk i fattige land skal få det bedre og komme ut av fattigdommen, slik at det ikke lenger er et u-land, men blir et mellominntektsland, er formålet med utviklingshjelpen. Og da sier OECD og mange som har studert norsk utviklingshjelp, at det å dele seg på 112 land, krever veldig mye ressurser, også når det gjelder å følge opp fra Utenriksdepartementets side – vi skal jo forhindre korrupsjon, vi skal forhindre at midlene ikke blir brukt effektivt. Så over tid vil vi redusere antall land noe, og antall tema, for at vi skal ha større innflytelse og positiv virkning gjennom bistand.