trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Norge har blant de aller høyeste flyplassavgiftene, men selv med de høye avgiftene klarer man ikke å gjennomføre de investeringene som er nødvendige. Ut fra mitt ståsted synes jeg sikkerheten på de norske lufthavnene er viktig. Det er viktig å fokusere på det. Det er også viktig at man får gjennomført de investeringene som er nødvendige for å ivareta denne sikkerheten. Fortsatt er det en del uro, og jeg er litt skuffet over at man ikke ønsker å se nærmere på finansieringen av kortbanenettet. Kan statsråden i den forbindelse forklare meg ganske pedagogisk og enkelt hvorfor man ikke kan finansiere dette over statsbudsjettet, hvorfor det blir mer komplisert og innfløkt enn å opprettholde den finansieringen som er i dag?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-10-22:
«I Mosul, Iraks 3. største by, har det den siste tiden vært en bølge av drap på kristne. Situasjonen er nå så alvorlig at over 1 000 kristne familier har flyktet fra byen fordi de frykter for sine liv. Ifølge rapporter, blant annet fra BBC, tyder det på at det er en nøye planlagt aksjon som er iverksatt mot byens kristne. Slektninger i Norge er selvsagt fortvilet og spør: «Hva kan Norge gjøre i denne situasjonen?» Hvilke muligheter ser utenriksministeren for at Norge kan bidra – humanitært eller på annen måte?»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-10-22:
Jeg takker utenriksministeren for svaret. Mens det har blitt tryggere både i Bagdad og i Basra, er det tydelig at situasjonen i Mosul fortsatt er veldig uoversiktlig, og man kan spørre seg i hvilken grad sentralmyndighetene har kontroll. Blant annet sies det at de som nå står for de systematiske forfølgelsene, bruker politibiler for å hente kristne, eventuelt skremme dem fra byen. Det tyder på at man her overhodet ikke har kontroll. Det er klart at man av og til blir berørt når det er mennesker i ens eget nærmiljø som kan berette om hva slekt må gjennomgå i en slik fortvilet situasjon. Jeg er glad for at man vil ta en direkte henvendelse til irakiske myndigheter. Jeg vil spørre om utviklingen i situasjonen er slik at utenriksministeren mener at det er framgang å spore i dette området. Eller er det det motsatte som er i ferd med å skje?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-10-22:
Jeg vil bare avslutte med å si at fra vår side er vi veldig glad for at det tas direkte kontakt, og jeg håper også at i den grad det blir etterspurt ytterligere norsk bistand fra FN og de internasjonale hjelpeorganisasjonene, som også ble nevnt i utenriksministerens svar, er det en henstilling vi vil svare positivt på.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Det har lenge vært vanskelig å skaffe seg et klart bilde av helheten i Irak. Men jeg tror vi dessverre må si at dette kan være en forsmak på det som kan ventes i opptakten til de såkalte provinsvalgene som skal avholdes i 2009 – og det er områder som er så omstridte at det ikke blir avholdt valg. Vi må altså vente at det vil bli store uroligheter som følge av at det kommer en slik begivenhet som valg er. Det viser også hvor skjør situasjonen er i Irak. Det er riktig som representanten Syversen sier, at vi har hatt fokus på Bagdad og Basra og trodd at Mosul-regionen har vært i en mer fredelig posisjon. Nå slår det altså sprekker på en måte som er opprørende. Vi må følge denne situasjonen nøye. Vi vet at Irak er i forhandlinger med USA om avtale om USAs nærvær i Irak de neste årene. Det er også en omstridt avtale som ligger til grunn for en god del av det som nå er spredt vold. Og vi vet at den statusen som man har fått etter den amerikanske «surge» – flere soldater – som sies å ha brakt voldsnivået iallfall mot militære ned, er en veldig skjør konstruksjon. Det er riktig at voldstallene mot soldater, militære og amerikanere er gått ned, men det er vanskelig å se at det har blitt en stabilisert situasjon som resultat. Så vi må være forberedt på at situasjonen i Irak kan gå fra fortsatt vondt til verre, og det er et urovekkende tegn at det nå også rammer spesielle grupper, som vi har sett med kristne.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Igjen mener jeg det er et betimelig spørsmål å ta opp og sette fokus på. Jeg kan bekrefte at vi vil ha fokus på det. Som jeg sa, er vårt humanitære engasjement ganske omfattende, og situasjonen som nå oppstår for disse gruppene i denne regionen, vil helt opplagt være noe vi vil ha fokus på når det gjelder føringer for vår humanitære innsats.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Bæreia i Kongsvinger er igjen overtatt av Forsvaret som et velferds- og rekreasjonssenter for Forsvarets veteraner. Dette er bra og noe undertegnede har jobbet for i flere år. I statsbudsjettet er det ikke nevnt noen sum for driften, men den inngår i den felles posten som går til forsvarsstaben. Kan statsråden bekrefte at det vil komme nok penger til en forsvarlig drift av Bæreia?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg tolker som et greit og bra svar. Nå skal ikke jeg diskutere om tallene er store eller for små. Jeg går ut fra at dette er det som trengs for at man skal ha en forsvarlig drift, og støtter meg til det. Ellers nevnte statsråden statsbudsjettet, og når det gjelder Bæreia, står det: «(…) og det utarbeides en plan for fremtidig utnyttelse av stedet». Da kan det være betimelig å spørre hvor langt man har kommet i arbeidet med «en plan for fremtidig utnyttelse av stedet». Jeg går ut fra at forsvarsministeren og forsvarssjefen og de som jobber med denne saken, har en plan allerede – altså at det ikke bare jobbes med en plan, men at planen er der allerede. (…)
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Da er spørsmålet mitt: Tror og mener statsråden at alle de som trenger hjelp, og som har kapasitet til å søke om hjelpen, får den hjelpen på Bæreia? Er Bæreia stort nok til å ivareta alle dem som har behov for et slikt behandlingssted, et besøk eller hva det nå måtte være? Eller kan det være at vi trenger flere tilsvarende steder som Bæreia?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Jeg er svært opptatt av at Forsvarets veteraner blir ivaretatt på en best mulig måte, og at de får den oppfølging de har behov for. Forsvaret kjøpte derfor Bæreia 1. juni i år for å kunne gi veteranene et godt velferds- og rekreasjonstilbud. Fra overtakelsen har veteransenteret vært i tilnærmet full drift. Senteret benyttes nå både av krigsveteraner og deres samlivspartnere, i tillegg til FN- og NATO-veteraner. For inneværende år er det totalt avsatt 18,2 mill. kr til Forsvarets veteransenter. Av dette utgjør 6 mill. kr kjøpesummen, 2 mill. kr er avsatt til strakstiltak for nødvendige byggtekniske utbedringer, samt 10,2 mill. kr til den ordinære driften av senteret. I budsjettet for 2009 er dette videreført, og det er, innenfor forslaget til bevilgning på kap. 1720 Felles ledelse og kommandoapparat, avsatt ca. 16 mill. kr til ordinær drift. Dette vil ivareta en forsvarlig drift av Bæreia. I tillegg er det avsatt ytterligere 2,9 mill. kr knyttet til nødvendige byggtekniske utbedringer. Fredag 17. oktober i år ble Forsvarets veteransenter ved Bæreia offisielt åpnet. Jeg er glad for at Forsvaret har fått sitt eget veteransenter, og vi har nå tatt et viktig skritt i riktig retning for å bedre tilbudet til veteranene. Jeg vil ellers vise til Regjeringens forslag til statsbudsjett for 2009, der arbeidet med å styrke veteranenes rettigheter er nærmere omtalt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Det er ulike planer her. På den ene siden dreier det seg om den rehabilitering og oppjustering som må gjøres både av strakstiltak og tiltak på litt lengre sikt. Det er én type plan. Og så er det planen for driften av selve stedet. Nå har det vært, som jeg også sa i innlegget mitt, tilnærmet full drift siden stedet åpnet 1. juni. Dette er noe som vi også kommer til å jobbe videre med. Når det eventuelt kommer endelige, fremtidige planer for stedet, er det ikke noe i veien for at man skal gjøre spørreren kjent med disse.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Det var en svært viktig beslutning som ble tatt da vi besluttet å kjøpe tilbake Bæreia og lage et veteransenter der, noe som var i tråd med veldig mange veteraners ønske. Vi er opptatt av at dette stedet skal drives på en måte som ivaretar våre veteraners rettigheter og behov. Det er vår målsetting. Vi har store planer for det, og det er ingen grunn til å tro at ikke Bæreia skal kunne møte de behovene. Dette er et av veldig mange tiltak, som Stortinget er kjent med, som Forsvarsdepartementet nå har iverksatt for å ivareta veteranene på en langt bedre måte enn tidligere.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Gjeldende utslippstillatelse for Regionfelt Østlandet, Rødsmoen og Rena leir setter vilkår om virksomhetsfrie perioder. Utslippstillatelsen gir også forholdsvis strenge grenseverdier for støy. Vilkårene omfatter høytider, helligdager og nattforbud for spesielle aktiviteter. Dette samsvarer på flere områder med den gamle utslippstillatelsen for Rødsmoen. Det er således ikke riktig at alle tidligere restriksjoner på Rødsmoen er opphevet. For regionfeltet skal det hvert år til sammen være tre måneder – 13 uker – med virksomhetsfrie perioder fra St. Hans til 1. november. Syv av ukene skal legges i forbindelse med sommerferien. Dette utgjør en betydelig restriksjon på militær aktivitet. Erfaringen viser at restriksjonene er utfordrende i forhold til de øvingsbehovene som Forsvaret har. Dagens og fremtidens operasjonsmønster og krav til offiserer og soldater medfører behov for systematisk trening med høy kvalitet gjennom hele året. Dette forsterkes ytterligere av endret innrykksmønster for menige mannskaper. I denne situasjonen er det viktig å ha tilgang til både Rødsmoen, Terningmoen og andre skyte- og øvingsfelt i de virksomhetsfrie periodene for regionfeltet. Forsvarets virksomhetsplanlegging i Østerdal Garnison innebærer utarbeidelse av års-, kvartals- og ukeplaner. Planlagt virksomhet og fastlegging av virksomhetsfrie uker i regionfeltet diskuteres rutinemessig i det lokale samarbeidsrådet. Dette består av Forsvaret, Forsvarsbygg, berørte kommuner, lokale lag og organisasjoner. Øvingsaktivitet bekjentgjøres også i lokalpresse, på nettsteder og pr. e-post. I tillegg er det opprettet en miljøvakttelefon der befolkningen kan få informasjon om virksomheten. Denne praksisen bidrar til økt forutsigbarhet om militær aktivitet i Åmot kommune og i nabokommuner. Jeg viser til Stortingets behandling av Regjeringens nylig fremlagte langtidsproposisjon for Forsvaret. Behov for fremtidens skyte- og øvingsfelt ble i den sammenheng utredet av forsvarssjefen og gjennomgått av Forsvarsdepartementet i forkant av fremleggelsen av proposisjonen. Da Forsvarets bruk av skytefeltene er i samsvar med gjeldende konsesjonsvilkår, ser jeg i dag ikke behov for en ny gjennomgang av bruksbestemmelsene i de to skytefeltene.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Jeg har veldig stor forståelse for at man kan oppleve aktivitet fra et skyte- og øvingsfelt som problematisk i perioder. Men samtidig vil jeg understreke det som jeg også sa, at slik skytefeltene drives i dag, er det jo i tråd med konsesjonen. Her er det Regionfelt Østlandet som har fått de lange virksomhetsfrie periodene, mens de andre skytefeltene har mindre begrensninger, og det er helt i tråd med den konsesjonen som er gitt. Så vil jeg henvise til det samarbeidsrådet som er i kommunene i forbindelse med Østerdal Garnison. Det er i det forumet man eventuelt kan ta opp de behov man har. Men jeg har også lyst til å understreke at det behovet man har for øvingsaktivitet i Forsvaret, og det kravet som egentlig også settes av Stortinget til øvingsaktivitet for våre mannskaper, gjør at vi er nødt til å ha tilgjengelige skytefelt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Jeg er glad for at representanten Gundersen sier at man ikke er lurt av Forsvaret. Jeg opplever at det er stor forståelse for de behovene Forsvaret har, for vi driver tross alt i henhold til konsesjonen. Samtidig vil jeg si at det må være viktig å ta disse problemstillingene opp i samarbeidsrådet. Jeg har jevnlige møter med de lokale myndighetene i området når jeg besøker Forsvarets baser der, og jeg skal ta det med meg videre for å høre hvordan kontakten er.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-10-22:
Jeg har et spørsmål til forsvarsministeren: «Da Regionfelt Østlandet ble etablert, var en av betingelsene virksomhetsfrie perioder av hensyn til befolkning, friluftsliv, jaktinteresser og annen utmarksbasert aktivitet. Samtidig ble alle restriksjoner på Rødsmoen skytefelt opphevet. Det er en potensiell kime til konflikt, og forutsigbarheten med hensyn til om det er aktivitet eller ikke, er borte. Vil statsråden ta initiativ til en gjennomgang av utfordringene som forskjellige bruksbestemmelser i de to skytefeltene skaper, med henblikk på å avverge unødvendige konflikter?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-10-22:
Jeg takker for svaret, men er litt skuffet over at forsvarsministeren ikke ser behovet, for intensjonen da Stortinget vedtok dette, var at det skulle være virksomhetsfrie perioder. Nå får vi ganske kraftige signaler fra mange hold, også fra hold som jeg oppfatter skjønner Forsvarets behov for øvelser og at det her er vanskelige avveininger som må gjøres, noe i og for seg svaret til forsvarsministeren illustrerte. Men det var en rimelig klar forutsetning da Stortinget behandlet dette i 1999, at det skulle være virksomhetsfrie perioder, og det er her problemet for lokalbefolkningen ligger. Om et helikopter letter fra Rødsmoen eller fra det nye skytefeltet, spiller i grunnen ingen rolle – støyen er den samme. Så jeg vil egentlig bare oppfordre forsvarsministeren til i hvert fall å gå litt inn i problemstillingen og se om det her finnes andre mulige løsninger som kan tilfredsstille begge parter.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-10-22:
Det har jeg veldig stor forståelse for, og jeg vil også poengtere at Forsvaret jo ikke gjør noe galt. Det opererer i tråd med konsesjonen, og det er også mye kontakt mellom Forsvaret og lokalbefolkningen. Men jeg tror forsvarsministeren skal innse at det blir en vanskelig situasjon. På NRK Hedmarks hjemmesider i dag står det: Føler seg lurt av Forsvaret. Jeg synes det er viktig å understreke at man er ikke lurt av Forsvaret, for Forsvaret opererer etter de konsesjoner som er. Men allikevel blir det en vanskelig situasjon, og det kan skape unødvendige konflikter lokalt. Jeg kan i grunnen bare gjenta henstillingen om at her tror jeg forsvarsministeren skal være klar over at det fort kan bli mer bråk og unødvendig støy hvis man ikke går inn i problemstillingen. Jeg innser som sagt veldig klart at Forsvaret har behov for øvelser, og det tror jeg egentlig også de aller fleste berørte ser, men det er også behov for visse virksomhetsfrie perioder.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
«Undertegnede er gjort kjent med at en ung gutt på 23 år har fått avslag fra Nav knyttet til videreopplæring etter å ha vært utsatt for en arbeidsulykke. Vedkommende er i dag ufør. Begrunnelsen som er gitt fra Nav, er at han må vente til han er 26 år. Mener statsråden dette er en riktig og fornuftig tolkning fra Nav, og mener han videre at en slik praksis er med på å gi den enkelte den verdighet og livskvalitet som er ønskelig?»
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Jeg takker for svaret. Aller først har jeg lyst til å korrigere meg selv: Vedkommende vi her snakker om, er handikappet. CatoSenteret har følgende uttalelse vedrørende denne personen: «Vi stiller oss alle undrende til NAV Vadsøs avslag på søknad om yrkesrettet attføring i form av skolegang/studier. - Særlig i lys av at dette handler om en yrkesskade, der skadelidte vanligvis hjelpes raskt inn i en form for virksomhet de kan mestre. Rikholdig og tungtveiende medisinsk dokumentasjon støtter opp om brukers attføringsplan/ønske, som for oss fremstår som både realistisk og innenfor normale kostnadsrammer.» Videre anbefaler man at personen det er snakk om, følger opp saken, og at forsikringsselskapet Storebrand forskutterer kostnadene ved et innledende skoleår i Oslo inntil saken finner sin naturlige løsning. Er det slik at det er forsikringsselskapene i Norge som skal overta Navs rolle, eller går det an å ha en annen type tolkning enn den som her er vist?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Jeg takker for svaret. Om ønskelig kan statsråden få all dokumentasjon i saken av undertegnede. Jeg vil jo tro at det både for vedkommende selv og også samfunnsøkonomisk vil være mye bedre og mer riktig faktisk å instruere Nav-kontorene slik at denne type tilfeller kan unngås i framtiden. Det må være bedre, slik jeg ser det, at ungdom som ønsker det, kommer tilbake i arbeid gjennom en yrkesrettet opplæring enn at de passivt skal sitte og bli gamle.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Opplysningene i spørsmålet gir ikke tilstrekkelig grunnlag for å vurdere om Arbeids- og velferdsetaten i den konkrete saken har brukt regelverket riktig. Jeg kan imidlertid generelt opplyse at retten til attføringspenger normalt utløses ved fylte 19 år og retten til attføringsstønader ved fylte 16 år. For å ha rett til ytelser under skolegang som attføringstiltak må en som hovedregel være fylt 26 år. Ungdom under 26 år som fyller vilkårene for yrkesrettet attføring, men som ikke fyller vilkårene for rett til ytelser under hele eller deler av skolegangen, har likevel rett til å bli utredet, få utarbeidet en handlingsplan og til å bli fulgt opp. Begrunnelsen for å ha en særaldersgrense for skolegang som attføringstiltak er at utdanning som utgangspunkt skal finansieres gjennom det ordinære utdanningssystemet og ikke over folketrygden. Mange befinner seg i dag i en ordinær utdanningssituasjon opp til de er 26 år. De som av ulike grunner har et særskilt behov for kvalifisering i form av skolegang, skal imidlertid kunne få det. Det kan derfor gjøres unntak fra aldersgrensen for personer som er i en vesentlig annen utdanningssituasjon enn annen ungdom, forutsatt at det skyldes sykdommen, skaden eller lytet. Det er Arbeids- og velferdsetaten som foretar den konkrete vurderingen av om en er i en vesentlig annen utdanningssituasjon enn den som gjelder for annen ungdom, og om den aktuelle skolegangen kan anses som nødvendig og hensiktsmessig for at en skal kunne skaffe seg et høvelig arbeid. Er en uenig i etatens vurderinger av saken, kan vedtaket påklages på vanlig måte. Jeg minner for øvrig om at Arbeids- og velferdsetaten forvalter et vidt spekter av virkemidler som kan brukes for å få folk i arbeid, og at arbeidsrettede tiltak også kan være aktuelle for personer som har fått innvilget uførepensjon. Skolegang er det eneste tiltaket som har så høy aldersgrense som 26 år.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Som mitt første svar klart dokumenterer, er det mulig å ha en annen tolkning i enkeltsaker enn det som har vært konklusjonen i denne saken, men jeg kan altså ikke si, på bakgrunn av den informasjonen jeg har, om denne saken er feil tolket eller ikke. Det er altså mulig å komme til en annen konklusjon, fordi det er en unntaksbestemmelse basert på den faktiske situasjonen til den enkelte søker.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Ja, formålet med både den virksomheten som tidligere har vært i arbeidsmarkedsetaten og i trygdeetaten, og ikke minst det som nå skal skje gjennom ny organisering av Nav, er nettopp å hjelpe folk til å komme tilbake til arbeid. Så er det noe av finansieringen av de forskjellige tiltak som har forskjellig grunnlag, og der er det sånn at en ordinær utdanningssituasjon skal vurderes som en ordinær utdanningssituasjon, og at trygden ikke skal være et alternativ til det. Men for helt spesielle tilfeller kan det altså gjøres unntak fra aldersgrensen på 26 år. Jeg tror ikke det ville være riktig om vi skulle drive konkret saksbehandling av enkeltsaker i Stortinget. Men regelverket legger altså til rette for at det når det er fornuftig, kan velges andre løsninger også for dem under 26 år med hensyn til utdanning.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Representanten Nesvik tar i sitt spørsmål opp situasjonen i Kristiansund og forholdet mellom sykehuset og de kommunale tjenestene. Målet for helsetjenesten er at alle pasienter skal få riktig behandling på riktig nivå. I en sammenhengende behandlingskjede innebærer det at alle ledd må være dimensjonert slik at pasientene får de tjenestene de har behov for. Det gjelder også for antallet omsorgsplasser i kommunene. Etter min vurdering er mangel på helhet og samordning kanskje den største utfordringen i helsetjenesten. Den kommunale helse- og omsorgstjenesten og spesialisthelsetjenesten fungerer ikke som en sammenhengende behandlingskjede. Mye god samhandling skjer på tross av systemet. Det må lages gode systemer i hele behandlingskjeden, slik at vi unngår unødvendige innleggelser i sykehus, slik at vi får vekk korridorpasientene, og slik at utskrivingsklare pasienter får et godt tilbud utenfor sykehuset. Vi arbeider, som representanten er kjent med, med en ny helsereform – samhandlingsreformen – der samhandling heretter skal skje på grunn av systemet. I samhandlingsprosjektet skal vi se nærmere på finansieringssystemer, lovverk, organisering, kommunikasjon og elektronisk samhandling. Når det gjelder Regjeringens satsing på den kommunale omsorgstjenesten, vil jeg vise til at realveksten i kommunenes inntekter fra 2005 til 2009 har økt med over 28 milliarder kr. Vi ser at kommunene prioriterer omsorgstjenesten. Blant annet er vi så godt som i mål når det gjelder å skaffe 10 000 nye årsverk. Men vi har fortsatt store utfordringer. Det blir flere eldre, nye brukergrupper og knapphet på omsorgsytere, for å nevne noen. Derfor har Regjeringen i Omsorgsplan 2015 tatt flere grep for å styrke kompetansen, kapasiteten og kvaliteten i de kommunale omsorgstjenestene. Regjeringen har i sitt forslag til statsbudsjett for 2009 fulgt opp omsorgsplanen med 235 mill. kr. Jeg vil i denne sammenheng spesielt trekke fram at det foreslås å gi tilsagn til 1 000 nye sykehjemsplasser og omsorgsboliger, med en samlet statlig bevilgning på om lag 500 mill. kr over de neste fire årene.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Det er riktig at jeg til daglig ikke har det konstitusjonelle ansvaret for dette området, men jeg har likevel tillatt meg å se litt på situasjonen i Kristiansund kommune. Det kan jeg for så vidt også gjøre i et generelt perspektiv, der det er slik at når vi spør kommunene, eller vi sjekker KOSTRA-tall, viser det seg altså at når kommunen får frie midler, øker innsatsen på omsorgssektoren – som jeg sa i mitt første svar. Men når jeg ser på Kristiansund kommune, viser det seg at det er en kommune som på flere av områdene som måler kvaliteten i omsorg, faktisk ligger over landsgjennomsnittet. Når det gjelder krone pr. innbygger som brukes til pleie- og omsorgsformål, ligger Kristiansund over landsgjennomsnittet. Med hensyn til legedekning ligger de over landsgjennomsnittet, og med hensyn til antall enerom ligger de over landsgjennomsnittet. Kristiansund er en av de kommunene som har bestrebet seg gjennom mange år på å ha en god omsorgssektor.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Det er satt i gang en lang rekke tiltak når det gjelder styrking av kommunenes økonomi, og når det gjelder midler til å bygge nye sykehjem og omsorgsplasser. Jeg er glad for engasjementet for at det følges opp på kommunalt nivå. Men nå er jeg kjent med at representanten Nesvik faktisk sitter i kommunestyret i Ålesund. Hvis en sammenlikner Ålesund og Kristiansund, er det slik at Kristiansund og Ålesund har akkurat like stor dekningsgrad for den type plasser for personer over 80 år. Men det er altså slik at Kristiansund har en bedre legedekning for de plassene enn det Ålesund har. Kristiansund har en større innsats i kroner for de personene som vi her snakker om, enn det Ålesund har. Det er 10,2 årsverk pr. 1 000 plasser i Kristiansund, og det er 8,2 i Ålesund. Kristiansund bruker mer penger enn Ålesund på å aktivisere eldre innbyggere over 67 år. Så det er mulig å gjøre noe gjennom kommunepolitikken. Det har Nesvik mulighet til også i Ålesund for å komme opp på Kristiansunds nivå.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
«I en artikkel i Tidens Krav av 10. oktober fremkommer det at sykehuset i Kristiansund har store problemer knyttet til utskrivingsklare pasienter hjemmehørende i Kristiansund kommune. Dette fører blant annet til det nå velkjente fenomenet korridorpasienter m.m. Når en så i samme artikkel også blir gjort kjent med at den samme kommunen har færre sykehjemssenger nå enn for ett år siden, så setter dette Regjeringens eldresatsing i et underlig lys. Er statsråden tilfreds med situasjonen i Kristiansund kommune?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg har selvfølgelig full forståelse for at det kan være vanskelig å følge saken ytterligere, i og med at det ikke er denne statsrådens arbeidsområde, men jeg vil prøve meg på følgende: Vi er kjent med samhandlingsreformen og ser virkelig fram til samhandlingsreformen. Det er noe som har vært etterspurt, og som jeg setter veldig stor pris på at statsråd Bjarne Håkon Hanssen nå vil jobbe med. Problemet er jo bare det at denne samhandlingsreformen ikke kommer til Stortinget i denne perioden i det hele tatt, men kanskje høsten 2009, kanskje våren 2010 – alt ettersom statsråden blir sittende eller ikke, eller det kommer en ny statsråd som kan gjøre dette arbeidet. Spørsmålet mitt til statsråden er følgende: Når vi ser på situasjonen i Kristiansund kommune, når vi vet at tilskuddet til nye sykehjemsplasser er på 600 000 kr, altså ca. 25 pst. av kostnadene ved å etablere dette, er statsråden fortsatt sikker på at man ikke burde gå inn med øremerkede tilskudd, slik at man sikrer pasientene i kommunen?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Det er i hvert fall godt å høre at tidligere styre i Kristiansund har sørget for at man har kommet opp i en god dekning. Problemet er bare det at man kan lese i Tidens Krav at situasjonen bare det siste året har blitt dramatisk forverret, og det etter at Arbeiderpartiet tok tilbake styret i Kristiansund. Vi ser også at en av Kristiansunds utfordringer i budsjettsammenheng er at de nå skal gå inn og dekke flere titalls millioner kroner, nettopp fordi man er alvorlig ille ute å kjøre. Den pasienten som er brukt som basis for mitt spørsmål her, har ligget på Kristiansund sykehus i to måneder, før vedkommende nå, etter at dette spørsmålet er tatt opp, endelig har fått melding om at da skulle hun få sykehjemsplass. Jeg er svært bekymret for situasjonen vi ser ute i Kommune-Norge. Spørsmålet mitt til statsråden er følgende: Denne regjeringen har snakket om denne samhandlingsreformen i over tre år. Hvorfor tar det så lang tid før man iverksetter tiltak, når man begynte å snakke om det for tre år siden?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Jeg vil gjøre oppmerksom på at undertegnede er stortingsrepresentant i denne salen, og at statsråden bør etterkomme det(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
«I den «franske industrikraftmodellen» får industrien kjøpe kraft til selvkost gjennom et «virtuelt» eierskap til kraften, men samtidig må det åpnes for å investere i ny kraftproduksjon med tilsvarende kraftvolum. I Norge er vannkraft det mest aktuelle til å fylle en slik modell med tilstrekkelig kraft og akseptable priser. Soria Moria-erklæringen utelukker dog nye store vannkraftprosjekt. Vil statsråden endre dette standpunktet dersom det sikrer at den franske modellen også kan fungere i Norge?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Det er jo påfallende at statsråden ikke svarer på det som var spørsmålet, nemlig vannkraftsituasjonen, og hvordan Regjeringen vil legge til rette for det. Den avtalen og ordningen som er i Frankrike, altså en opprettelse av et slags kvasimarked, har blitt gjort mulig fordi EU har sagt at så lenge man også har et element av kraftforsyningssikkerhet i denne pakken, så er det greit. Det betyr at man i andre enden må åpne for at en bygger ut ny kraft tilsvarende det som går inn i konsortiummodellen. Jeg registrerte ikke at statsråden sa at dette var feil oppfattet, og det har han heller ikke gitt uttrykk for tidligere når jeg har stilt skriftlig spørsmål om det. Ergo: Den virkelighetsforståelsen forstår jeg gjelder. Da er det på tide at en kommer vekk fra retorikken og omtalen og forholder seg til det som er en av de reelle problemstillingene her: hvordan myndighetene skal tilrettelegge for at denne konsortiummodellen kan være gyldig i Norge i henhold til EUs krav. Da er spørsmålet nok en gang: Vil statsråden gjøre det mulig å bygge ut ny vannkraft, hvis det trengs, for å få en konsortiummodell til å fungere i Norge?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-10-22:
Jeg registrerte i media at statsråden har tatt til orde for småkraft. Jeg ønsker småkraft alt vel, og jeg vil også ønske at småkraft får være med i et grønt sertifikat-marked, i motsetning til det som står i Soria Moria-erklæringen. Men industrien kan ikke basere seg på at vi skal bygge ut 1 000–1 500 småkraftverk for å sikre kraftforsyningen. Jeg tror heller ikke at statsrådens regjeringspartnere ville lagt opp til at en skulle bygge ut 1 000–1 500 nye småkraftverk i Norge for å innfri dette målet. Vi vet at Regjeringen skal verne Vefsna. Og da snakker vi om et større vannkraftprosjekt som ikke gir nye inngrep i vernede områder, der det ikke er snakk om ny oppdemning, men som gir 1,5 TWh med god, ny strøm, som sannsynligvis er ca. en tiendedel av det en trenger i et slikt konsortium. Da må jeg spørre: Vil statsråden legge til rette for at vi også skal kunne bygge ut litt større vannkraftverk enn småkraftverkene på 1, 2, 3, 4 MW, så man får en realistisk løsning på kraftbehovet i en konsortiummodell?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-10-22:
Regjeringa er svært opptatt av vilkårene for kraftintensiv industri i Norge. Regjeringa arbeider for at denne industrien skal ha langsiktige og konkurransedyktige rammevilkår. Fundamentet for Regjeringas tiltak overfor denne kraftintensive industrien er en god kraftbalanse, muligheter til å inngå langsiktige, kommersielle kontrakter og de gode vilkårene som industrien har ved nettleie, ved fritak for eller reduksjon av elavgift og gjennom støtteordninger fra Enova. I sum gir dette den kraftintensive industrien i Norge gode rammevilkår. I Frankrike har kraftintensiv industri gått sammen i et innkjøpskonsortium. Industrien og fagbevegelsen i Norge har framhevet innkjøpskonsortiet i Frankrike som viktig. For innkjøpskonsortiet i Frankrike har myndighetene bidratt med tilrettelegging, mens de kraftintensive bedriftene har tatt ansvaret for alle kommersielle forhold. Den spesifikke prismodellen eller andre kommersielle forhold er ikke offentlig tilgjengelige ettersom de er framforhandlet kommersielt mellom Exeltium og EdF. Så vidt jeg kjenner til, har myndighetene ikke hatt noen rolle rundt slike forhold. Regjeringa stiller seg positiv til at industrien oppretter et innkjøpskonsortium for kraftintensiv industri i Norge. Vi vil aktivt tilrettelegge for konsortiet ved at det kan gis tilskudd til de kraftintensive bedriftene som deltar. Tilskuddet skal ha tilsvarende funksjon som skattefordelene som er gitt til bedriftene som deltar i konsortiet i Frankrike. Det vil bl.a. si at støtten skal være innenfor EØS-regelverket. For Regjeringa er det et overordnet mål å legge til rette for sikker og effektiv energiforsyning med akseptable priser til husholdninger og industri. Vi har gitt høy prioritet til arbeidet med å gjøre den norske kraftforsyninga mindre sårbar. En stor del av industriens kraftbehov er sikret gjennom langsiktige, kommersielle kontrakter. Det er bra. Jeg mener at slike avtaler må utgjøre det bærende element i industriens kraftdekning. I denne sammenhengen har Regjeringa i stortingsmeldinga om eierskapspolitikken klare mål og forventninger til statens eget kraftselskap, Statkraft. Fram til 2020 er over 80 pst. – og det er et høyt tall – av kraftforbruket til kraftintensiv industri dekket av disse kommersielle kraftavtalene, kraft på myndighetsbestemte vilkår eller egen kraftproduksjon. Regjeringa arbeider målrettet for en effektiv energibruk i norsk industri, og Enovas virksomhet knyttet til omlegging av energibruk og energiproduksjon er en viktig del av dette arbeidet. Norsk Industri og Enova har nylig fått på plass en samarbeidsavtale for å gjøre industrien ytterligere energieffektiv og øke bruken av fornybare energikilder. For perioden 2001–2007 har Enova gitt en total støtte til industrien på om lag en halv milliard kroner.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-10-22:
Ja, jeg ønsker å legge til rette for ny vannkraftutbygging. Vi ser nå at det heldigvis skjer mye positivt på den fronten. Det er en sum av vannkraftutbygginger under definisjonen småkraft som gir et betydelig tilsig av strøm/elektrisitet inn i det norske markedet. Det betyr at muligheten og grunnlaget for å danne disse langsiktige kontraktene og det å ha en sikkerhet for industrien og for forbrukerne knyttet til tilgang på energi er større enn hva de ellers ville ha vært. Så svaret på spørsmålet er ja.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-10-22:
Når det gjelder det som defineres som noe større vannkraftprosjekter, er det prosjekter som vi må vurdere i hvert enkelt tilfelle med henblikk på konsesjonsbehandling. Samtidig er jeg ikke enig i at det kun er store prosjekter som er viktig for industrien. Om man bygger ut 1,5 TWh knyttet til Vefsna, eller om man bygger ut 1,5 TWh knyttet til mange småkraftverk, som gjerne også skjer i regi av Statkraft, er det summen av energi som blir tilgjengelig, særlig gjennom Statkraft-systemet, men i praksis gjennom det norske markedet, som er viktig for norsk industri. Jeg mener at summen av mange små prosjekter er like viktig som summen av ett stort.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-10-22:
«Det er gått mer enn tre år siden «Fjord Champion» havarerte utenfor Søgne i Vest-Agder, men heller ikke i dette statsbudsjettet kom penger til bedre beredskap langs sørlandskysten. Folk spør nå om en ny alvorlig ulykke må skje, før bedre beredskap er på plass. Lekkasje fra en av de mange oljetankerne som passerer i Skagerrak, vil gi svær forurensing. Slepebåtleie blir bevilget til Nord-Norge, men trafikken i Skagerrak er langt større. Jeg spurte også om samme sak i ordinær spørretime 21. mars 2007. Når vil statsråden ta Sørlandets beredskap på alvor?»
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-10-22:
Jeg takker for svaret, selv om det ikke var så veldig konkret med hensyn til Sør-Norge. Det er, som nevnt, og som også statsråden nevnte, tett skipstrafikk i Skagerrak. Tidligere målinger viser gjennomsnittlig mer enn 40 lasteskip og 18 tankskip pr. døgn, både fra Nordsjøen og fra Østersjøen. Kystbeboere og ansatte i Kystverket er fortsatt svært bekymret og frustrert over den manglende døgnbemannede slepebåten, for det er det det er snakk om. Hvilke konkrete tiltak vil statsråden nå sette i verk for å forbedre slepebåtberedskapen på Agder-kysten?
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-10-22:
Jeg takker for den oppfølgingen. Jeg hørte fremdeles ikke at det ble gitt noen konkrete løfter om dette. Politisk rådgiver i Fiskeri- og kystdepartementet John Erik Pedersen uttalte til regionsavisen Fædrelandsvennen tidligere i oktober at det jobbes med bedre beredskap, men han kunne ikke gi noen konkrete løfter. Utredningen om kystberedskap er for lengst ferdig. Jeg spør igjen: Kan statsråden nå vise politisk vilje og gi løfter til Agder om en framdriftsplan, og ikke lene seg på private initiativ, men faktisk en oppegående slepebåtberedskap? Eller må jeg ta dette spørsmålet opp igjen allerede neste år?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Først vil jeg takke for spørsmålet. En god oljevernberedskap, herunder også slepebåtberedskap, er viktig for hele Kyst-Norge. For å kunne møte denne utfordringen har Regjeringen siden 2007 gjennomført en generell styrking av oljevernberedskapen langs hele kysten. I budsjettet for 2008 ble det bevilget en økning på 25 mill. kr til dette formålet. Videre har Regjeringen i budsjettet for 2009 foreslått en ytterligere styrking av oljevernberedskapen med 88 mill. kr. Den nasjonale slepebåtberedskapen for Sør-Norge baserer seg på eksisterende ressurser som er tilgjengelige. I Nord-Norge er det mangel på slepebåter med tilstrekkelig slepekapasitet. Det er på denne bakgrunn at en statlig slepebåtberedskap ble etablert i regionen. Trafikken av risikolast, fra bl.a. Nordvest-Russland, er økende. Det har derfor vært viktig å sikre en tilgjengelig slepebåtberedskap i denne regionen. Hovedtyngden av skipstrafikk langs kysten av Norge er imidlertid i Sør-Norge. Dette området har også en større tilgang på fartøy med slepekapasitet enn tilfellet er for Nord-Norge. Dette kommer i tillegg til at Forsvaret gjennom Indre Kystvakt har stasjonert fartøyet «Nornen» i Skagerrak-området. Jeg minner om at Kystverket har adgang til å rekvirere slepebåt dersom et fartøy er i nød. Kystverket kan også pålegge kapteinen å ta slep om bord innenfor territorialgrensen. Ved hjelp av AIS har Kystverket god oversikt over tilgjengelige slepebåtressurser langs kysten. Slepebåtberedskapen må også vurderes i forhold til andre virkemidler i det forebyggende sjøsikkerhetsarbeidet. Som det ble redegjort for i svar i spørretimen den 21. mars 2007, har Kystverket etablert AIS langs hele kysten. Det er et system som sikrer automatisk identifikasjon av skip. Det er et viktig virkemiddel i en helhetlig oljevernberedskap. Som sagt prioriterer Regjeringen arbeidet med en styrket oljevernberedskap. Vi har allerede styrket oljevernarbeidet generelt og vil fortsette å vurdere nødvendigheten av ytterligere tiltak i de kommende statsbudsjettene. Som en del av dette arbeidet blir også slepebåtberedskapen løpende vurdert.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Når vi disponerer penger på de årlige budsjettene, må vi vurdere behovene i forhold til de ressursene som allerede finnes, og i forhold til andre forebyggende sjøsikkerhetstiltak. Vi har vurdert at det aller viktigste å få på plass nå er utskifting av utstyr i oljeverndepotene. Vi har fått på plass nye farleier i nord og jobber nå med å få skipsleier lenger ut fra kysten også i sør. Så er det en kjensgjerning at selv om det ikke er en statlig beredskap i sør, finnes det der tilgjengelig mange flere private ressurser som kan rekvireres i en nødssituasjon, i motsetning til det som er situasjonen i Nord-Norge.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-22:
Jeg synes ikke dette er anledningen til å dele ut penger eller gå i detalj om hvilke konkrete tiltak Fiskeri- og kystdepartementet vil sette i verk knyttet til oljevernberedskap og sjøsikkerhetsarbeidet, utover det som er lagt fram i budsjettet for 2009. Men det er klart at de behovene og vurderingene som er gjort om slepebåt til Sørlandet, vil være en del av arbeidet framover.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-05-29:
Jeg vil på vegne av representantene Gjermund Hagesæter, Ketil Solvik-Olsen og meg selv fremme et representantforslag om gjennomgang av skattemessige avskrivningssatser.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-05-29:
Jeg vil på vegne av representantene Elisabeth Røbekk Nørve, Bent Høie, Peter Skovholt Gitmark, André Oktay Dahl og meg selv fremme et forslag om et styrket tilsyn med offentlige anskaffelser.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-05-29:
Takk til saksordføreren, som har gjort et betydelig arbeid med temaet - med stort engasjement og stor innlevelse. Saksordføreren har også i sitt innlegg redegjort fyldig og omfattende for meldingen. Omfanget og diversiteten av temaer som trekkes inn i meldingen, er ganske altomfattende og gjenspeiler på mange vis årsaken til at kvinners rettigheter og likestilling i utviklingsarbeidet tidligere generelt ble innbakt i såkalt «mainstreaming». Det var ikke godt nok. Nå er vi kommet lenger, og det er bra. Det er gjort to hovedgrep som er vesentlige for at vi får en bedre behandling av disse temaene i tiden som kommer. Det første er at vi har fått et eget budsjettkapittel for temaet, og det er et uttrykk for en økt systematisk satsing. Det må riktignok oppfattes som noe pinlig at bevilgningen ble foreslått redusert i det reviderte nasjonalbudsjettet, som flere har vært innom, samtidig som vi behandler stortingsmeldingen. Den timingen var påfallende. Vi håper det ikke er et uttrykk for hvor dypt prioriteringene egentlig sitter hos statsråden, men jeg forstår jo regjeringspartiene godt, som allerede nå bebuder at det vil de ikke være med på i vår behandling av revidert nasjonalbudsjett. Det andre hovedgrepet som er gjort, er at vi har fått en egen melding. Det mener Høyre er positivt av flere grunner - for det første fordi disse problemstillingene settes høyt i fokus, og løsningene integreres bedre i ulike sammenhenger, og for det andre fordi et mer systematisk planlagt arbeid som tuftes på en debatt om stortingsmeldingen, også gir bedre mulighet for å definere resultatmål, legge opp til en evaluering og dokumentere måloppnåelse på en helt annen måte enn før. Derfor er vi noe forundret over at meldingen ikke er klarere i sine prioriteringer med nettopp utforming av resultatmål, mulige indikatorer og konkrete planer for evaluering av måloppnåelsen. Som anført i en fellesmerknad fra opposisjonspartiene hadde en forventet bedre, ikke minst ettersom det også står i stortingsmeldingen at en har bak seg seks handlingsplaner og et posisjonsnotat som noe av grunnlaget for utarbeidelse av meldingen. Uten en slik tilnærming risikerer vi at det her blir mange velmente ord, mange store ord, og at det kan bli tomme ord. Og det er det vår oppgave å forhindre. Høyre håper at ikke dette også er et uttrykk for statsrådens prioriteringer, men vi er spent på oppfølgingen, og vi imøteser en mer prioritert, resultatorientert tilnærming, f.eks. i høstens budsjettforslag.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-05-29:
Det er tre uker siden sist vi diskuterte temaet i den forrige interpellasjonen, og noen har jo forundret seg over at det kom opp igjen. Men la meg si det slik, som andre har vært inne på også: Dette er et så viktig tema for så mange rundt omkring på kloden at vi egentlig burde diskutere det med jevne mellomrom. Jeg synes dagens debatt allerede viser at vi videreutvikler en del av det vi hadde oppe forrige gang, så det er verdifullt. Jeg vil for min del vise til de innleggene jeg hadde 8. mai, og gjentar ikke den analysen som jeg bygget på da. Men som anført den gangen, er det jo åpenbart - som flere er inne på - at her trengs kortsiktige tiltak for de sultende. At det kan dreie seg mer om penger enn om mat for å hensynta de lokale markedene og lokal produksjon, tror jeg er helt vesentlig, og - som kanskje særlig Høglund utdypet i sted - at en er veldig bevisst på hvordan virkningen er av hvordan en hjelper. Men det er også snakk om de langsiktige tiltakene som er mer strukturelle, mer politiske og rettet mot årsakene. Jeg stilte noen spørsmål til statsråden 8. mai som ble besvart i en viss grad, men jeg har lyst til å gjenta noe av det, for jeg synes det kunne ha vært utdypet noe. Det var bl.a. en etterlysning av hva de norske posisjonene vil være «for både akutte og strukturelle tiltak internasjonalt når en nå skal ut og møte det internasjonale samfunnet i flere settinger innen kort tid? For det andre: Hvilke norske tiltak vil en sette i verk som kan bidra til at en kan nå de målene?» - Det ser ut til at jeg får ubegrenset taletid her, president?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-05-29:
Ja, det er for så vidt kjærkomment. Og videre: «Spørsmålet er om statsråden er enig med Høyre i at landbruksutvikling må prioriteres kraftigere i bistandsbudsjettet.» I går, 28. mai, kom det ut en rapport fra FAO i forkant av World Food Security-toppmøtet i neste uke i Roma, som statsråden refererte til - og vi er veldig tilfreds med at han skal være til stede. I rapporten fra i går oppfordrer FAO - også de - til en dobbelttilnærming. For det første, selvfølgelig: å sørge for at utsatte grupper ikke sulter på kort sikt. De definerer en del hva «utsatte grupper» er. For det andre: det å gi en langsiktig løfting av innsatsen for et styrket landbruk for å motvirke høye og fluktuerende priser. Så kan en spørre: Hva er løfting av landbruket på lengre sikt? Flere har vært inne på det, også statsråden. Det er klart at det er mange ting som skal til. Det ene er arealer. Vi har vært inne på det tidligere, i forrige debatt, at arealer som kan tas i bruk, finnes det rikelig tilgang på i verden hvis det legges opp til en riktig stimuleringspolitikk. Det er snakk om irrigasjon, teknologi, tilpassede og sykdomsresistente frøsorter, gjødseltilgang, adgang til lokale, regionale og internasjonale markeder. Vi må vel se i øynene at før en kan komme inn på det internasjonale markedet, må en ha bygd seg opp en erfaring og en kompetansekvalitet lokalt, så regionalt, og så kan en komme videre ut. Det er klart, det er kanskje en vanskelig avgrensning hvor mye og hvilke typer proteksjonistiske tiltak en skal akseptere i u-land som er i en utviklingsfase hvor de utvikler seg fra lokalt til globalt marked, men her tror jeg en må være villig til å se noe fleksibelt på det, så lenge det går i den riktige retningen. Det er også snakk om infrastruktur for å få varene til og fra, som statsråden var inne på. Jeg står jo da igjen med spørsmålet om hva Regjeringen vil bidra med i Roma i neste uke. Statsråden har vært inne på at han vil bidra godt med gode analyser, men jeg etterlyser kanskje noe mer med hensyn til tiltakene som en fra norsk side kan tenke seg både å foreslå og å være med på. Og fremfor alt: Spørsmålet er om Regjeringen vil følge opp dette som et prioritert innsatsområde i kommende utviklings-/bistandsbudsjetter. Så til slutt bare en liten kommentar til dette veldig viktige poenget som Høybråten var inne på, om mandatet til World Food Programme, og som statsråden også kommenterte. Jeg er jo enig i at det må være viktig for det første å utvikle mandater, men også å se det i sammenheng med hva de andre organisasjonene har av oppgaver. Vi har altfor mange eksempler på, som statsråden nevnte, at det er overlapping, og at en går litt i andres bed - og det er i hvert fall ineffektivt. Så her trengs det en koordinering. I det minste må en vel kunne forvente at den delen av FN-reformen som nå dreier seg om «One UN at country level», må kunne håndtere dette i de enkelte tilfellene på landnivå.