Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-17:
Først vil jeg takke komiteen for godt arbeid med denne saken. Det er ikke unaturlig at det kommer en delt innstilling knyttet til et slikt forslag, da dette reflekterer noen av de mest sentrale politiske uenighetene i helsedebatten. Jeg regner med at de ulike partiene vil redegjøre for sine synspunkter, så jeg skal nøye meg med å redegjøre for SVs forslag og hvorfor vi stemmer som vi gjør i denne saken. Det er få områder i helsepolitikken der SV og Høyre er enige, men ved valget varslet Bent Høie nye tider på ett felt. Det ble sagt på denne måten i Bergens Tidende 2. september 2013 av Erna Solberg: «Slik vi har en Nasjonal transportplan for samferdsel, bør vi få en nasjonal helseplan for sykehusene.» Og i samme avis, samme dag, sa Bent Høie: «Det vil alltid gå fakkeltog, men nå vil fakkeltogene vite hvor de skal gå. De kan henvende seg til sine egne politikere på Stortinget, som med vår modell vil ha ansvar for beslutningene.» Dette er umulig å forstå på noen annen måte enn at Stortinget skal få mye mer makt når det gjelder de viktigste beslutningene for mange av våre innbyggere, nemlig hvor i landet det skal ligge sykehus, og hva slags funksjoner det skal være normalt å ha på noe som kalles sykehus. Nå får vi nye signaler. Nå betyr ikke dette lenger noen «nasjonal transportplan» for sykehusene. Nå er det bare helt overordnede føringer som skal gis, og vi risikerer å få det verste fra to verdener – den altfor sterke makten til byråkratene som ligger i dagens system, og som Arbeiderpartiet dessverre i altfor lang tid har forsvart, kombinert med Høyres nye modell, der offentlige sykehus legges ned i distriktene, mens private klinikker opprettes i sentrale strøk på skattebetalernes regning. Neste år kommer det en nasjonal sykehusplan. Den bør diskutere nettopp de spørsmålene som reises i dette representantforslaget fra Senterpartiet. I slike debatter er det et veldig vanlig munnhell i Norge at vi skal «desentralisere det vi kan, og sentralisere det vi må». Men er det det vi driver med i Norge i dag? Nei, nå er det mye som peker i retning av at vi i stedet «sentraliserer det vi kan». Det ser vi nå når helseministeren godtar nedleggingsbeslutninger knyttet til akuttfunksjoner på Rjukan og i Kragerø. Vi ser det når lokalsykehus i Flekkefjord, Kongsberg, Kongsvinger og andre steder i landet er truet. Situasjonen i Telemark akkurat nå er en situasjon som Stortinget ikke kan snu ryggen til. De aktuelle sykehusene er sykehus som skårer godt når det gjelder pasienters svar på hvor fornøyd de er med tjenestene, og når det gjelder de medisinske kvalitetsindikatorene. Det er et sterkt engasjement rundt opprettholdelse av sykehusene, og det er faglig uenighet når det gjelder hvor hensiktsmessig den omorganiseringen helseministeren har godtatt, er. Jeg mener at dette er en skjebnetime for lokalsykehusene i Norge. I regjeringserklæringen står det at nedleggelser av akutt- og fødetilbud vil bli stoppet «hvis det ikke er begrunnet med pasientsikkerhet og kvalitet». Men hva slags omorganiseringer er det som ikke begrunnes med pasientsikkerhet og kvalitet? Det regjeringen har gjort, er å åpne døren på vidt gap, slik at alle som sier de gjør dette av hensyn til pasientsikkerhet og kvalitet, kan få gjennomslag for omorganiseringer. Men nå kommer det jo fram at sykehuset i Telemark er pålagt å spare penger, og det reises store spørsmål ved om det er det som er motivasjonen for disse omorganiseringene. Det betyr at det ville være klokt å ta en «timeout», som det heter på godt norsk, og utsette disse prosessene til vi faktisk skal diskutere den overordnede retningen for norske sykehus i en sykehusplan neste år. Helseministeren tok ansvaret for disse nedleggelsene i går, og det var prisverdig, men Stortinget må også ta ansvar. Det vil være uforståelig for folk i Telemark og andre som er opptatt av lokalsykehusenes framtid, om det som er et flertall i denne sal av partier som sier de er kritiske til helseministerens beslutning, ikke makter å samle seg om et flertall som også pålegger ham å gjøre om den beslutningen. Derfor går min utfordring i dag til Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti: Hvis de stemmer mot de forslagene som i dag fremmes, kan de ikke heller fortsette å kritisere regjeringen for det vedtaket som er gjort. Da må de være med og ta ansvar for det. SV og Senterpartiet fremmer to nye – helt konkrete – forslag om situasjonen i Telemark i dag, som jeg vil oppfordre alle partier som er mot nedleggingen, om å støtte. Med det tar jeg opp de forslagene som SV har fremmet i innstillingen, og de to nye forslagene fra SV og Senterpartiet som er omdelt.