trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Høyres Ivar Kristiansen snakket om både hårsårhet og det å gå i garderoben. Vi i SV er ikke hårsåre, det er vi ikke, men vi er veldig skuffet over Kjell Magne Bondevik og Kristelig Folkeparti. Jeg må få lov å si det. Jeg hørte på Bondevik mange ganger i valgkampen, der han gang på gang understreket hva som var Kristelig Folkepartis satsingsområder – og alltid var distriktspolitikk med. Jeg hadde ikke tenkt å gå i garderoben. Jeg hadde tenkt meg på banen i lag med Bondevik og spille distriktspolitikk – spille ballen. Og så opplever jeg at Bondevik og Kristelig Folkeparti sparker den distriktspolitiske ballen utover sidelinjen. Da blir man skuffet, man får nesten lyst til å gå i garderoben. SV syns at det budsjettet som ble lagt fram, var vanskelig å forholde seg til. Jeg vil bare understreke at vi kommer til å stemme mot rammene på alle tre områdene, for vi syns det er et uforsvarlig budsjett Stortinget har tenkt å vedta nå i kveld. Det er da en stemmeforklaring fra vår side.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Jeg synes det blir noe feil når representanten Ivar Kristiansen på en måte framstiller Arbeiderpartiet som mest uansvarlig når det gjelder næringspolitikk. De siste ti åra har Kristelig Folkeparti overveiende vært enig med oss i budsjettene. Til to av dem har iallfall Høyre gitt sin tilslutning. Så litt om renta. Det er ingen tvil om – det kan vi være enige om – at budsjettet fra Stoltenberg-regjeringa og budsjettet fra den nåværende regjering har som mål at renta skal ned. Det bør det ikke være noen tvil om. Det er mange som er opprørt over de kuttene som Bondevik II-regjeringa har foretatt. Høyre-folk i distriktene roper, og de små og mellomstore bedrifter likeså. Mange går ut offentlig. I en avis nordpå er det en Høyre-mann som skriver at det er galt å kutte i SND. «Når regjeringa på toppen av det hele fjerner påfyllet til de kommunale næringsfond – som har vært utrolig viktig for kommunene i utvikling av småskala næringsvirksomhet – virker det som om eneste mulighet er å gjøre som han Edvard å finne frem hammaren.» Det blir fra Regjeringa hevdet at nedskjæringa på SND bare er begynnelsen. Da er mitt konkrete spørsmål: Er Høyres distriktspolitikk kun skattelette og marked? Representanten Kristiansen har også i sin landsdel vakt oppsikt ved at han går imot tørrdokk i Harstad. Det skapes litt usikkerhet om Høyre nå går inn for det prosjektet. Kan han nå i dag si at Høyre er klar for å være enig med flertallet som ønsker en realisering av prosjektet, og vil Høyre be Regjeringa komme med et konkret forslag i forbindelse med revidert budsjett?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Eg tenkte at sia representanten Kristiansen og eg kjem frå same fylket, ja til og med same regionen, skulle eg fortelje litt nytt heimafrå. Eg har nemleg fått brev heimafrå, ein masse brev har eg fått denne hausten. Nokre av dei som har skrive til meg, er Helgeland Regionråd, Bø kommune, Vega kommune, Vesterålen regionråd og Træna kommune. Dei skriv m.a. at dei er skuffa over at Regjeringa har nulla ut dei kommunale næringsfonda. Helgeland Regionråd skriv t.d. til meg: «Næringsetablering er for gründeren ofte et stort skritt å ta» … «ikke minst i forhold til det offentlige byråkrati. Næringsfondets rolle kan her likestilles med jordmorens – fødselen skjer med trygg og god bistand, og i forkant har man hatt en diskusjonspartner som har bidratt med råd og veiledning.» Eg er fullstendig klar over at kommunale næringsfond ikkje blir løyvde over næringskomiteen sitt budsjett, men fordi det har vore så mykje fokusering rundt raseringa av SND, har nullinga av dei kommunale næringsfonda fått betydeleg mykje mindre merksemd enn dei fortener. Dessutan er SND, næringsfond, skattepolitikk og FoU-arbeid alt saman berre ulike innfallsvinklar til den same problemstillinga: det offentlege si rolle i nærings- og distriktspolitikken. For summen av alle kutta – kutta i SND, nullinga av næringsfond, AS-ifisering av alt som kryp og går av infrastruktur og kutta i FoU – sender ei og same melding: Næringslivet får klare seg sjølv. Det er ikkje det offentlege si rolle å blande seg i kva veg det skal gå; høna kan sparke kor og kven ho vil. Eg veit ikkje om det var meininga at eg skulle helse heimafrå. Men eg vil helse representanten Kristiansen med eit spørsmål: Ser ikkje representanten poenget i at skattelette og 120 kr billigare flybillettar ikkje kan kome som noka erstatning for det offentlege sin innsats i forhold til tilskot og tilgang på risikovillig kapital, spesielt i distrikta?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Dette er nesten litt trist. Lokalt er eg vand med eit Kristeleg Folkeparti som oppfører seg som ein alliert i distriktspolitikken og næringspolitikken, eit Kristeleg Folkeparti som er opptatt av at det skal vere like vilkår for næringsutvikling over heile landet, eit Kristeleg Folkeparti som er opptatt av at meir marknadsstyring fører til meir sentralisering, og eit Kristeleg Folkeparti som innser at like vilkår inneber politisk styring. Men det er ikkje dette Kristeleg Folkeparti eg møter i nasjonalforsamlinga, tvert imot. I dag vakna eg opp til nyheiter om at ei Kristeleg Folkeparti-leia regjering inngår eit forlik med Framstegspartiet om samferdselsbudsjettet som m.a. inneber AS-ifisering av Posten, NSB, Jernbaneverket, Luftfartsverket, og eg veit ikkje om eg fekk med meg resten. Med andre ord strategiske selskap som er avgjerande for at infrastrukturen i heile landet er nokolunde lik. Denne infrastrukturen skal ut og leve etter marknaden sine lovar. Dette kjem altså oppå kutta i SND, oppå nullinga av næringsfonda og oppå kutta i FoU-arbeidet, kutt som ein har gjort for å finne rom for Regjeringa sine «øvrige prioriteringer», som det heiter i tilleggsproposisjonen. Og kva er desse «øvrige prioriteringer»? Skattelette er det einaste eg fann. Men som Haugalandrådet skriv i eit brev til oss i komiteen: «Skattelette er ikke et tiltak som stimulerer nyetablerere til produktutvikling og bedriftsetablering.» Eg veit ikkje om eg frå denne talarstolen kan påstå at Kristeleg Folkeparti har selt sjela si. Det er kanskje like greitt, for eg har ikkje føresetnader for å diskutere sjeleforvaltinga til eit Kristeleg Folkeparti. Men eg tør påstå frå denne talarstolen at Kristeleg Folkeparti har valt feil side. Og derfor vil eg utfordre Kristeleg Folkeparti på følgjande: Er det pengeboka som har hindra partiet, eller er det ei samla vurdering av kva ein får igjen for statsministerposisjonen som har hindra partiet? Eller er det ideologiske vurderingar som har hindra partiet i å oppretthalde SND, oppretthalde landbruksavtalen og oppretthalde eit næringsretta FoU-arbeid, for å nemne noko som er saldert? Og til slutt: Har Kristeleg Folkeparti ein gong for alle bestemt seg for at skattelette er det einaste gagnlege verkemiddelet for nærings- og distriktspolitikken?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Eg er redd for at dei alliansane eg omtalte i det forrige innlegget mitt, rauk kraftig i det svaret som statsråden gav til representanten Grethe Fossli. I Stoltenberg-regjeringa sitt budsjettframlegg fann eg noko lurt på side 103 i Fiskeridepartementet sitt budsjett. Her stod det fagre ord om tilskot til næringsutvikling i marin sektor. Spesielt omtalt her var Nyskapingsprogrammet for kommersiell utnytting av marine ressursar. Ja, tru det eller ei, dette synest faktisk også SV er bra – hipp hurra! Vidare om dette programmet stod det at formålet var å medverke til auka vekst i fiskeri- og havbruksnæringa og til at verdiskapingspotensialet som finst i næringa, skal realiserast. Det stod mykje spennande om nye artar i oppdrett, om kommersiell utnytting av sjøpattedyr, om utvikling av ny teknologi osb. Eg trur òg statsråden kan vere einig i at fisk sjeldan får den merksemda han fortener, og i debatten rundt næringskomiteen sitt budsjett har han drukna litt, for å seie det slik. Det er kanskje ikkje så rart, for kutta på Fiskeridepartementet sitt budsjett ser ved første augekast ikkje så dramatiske ut. Men kutt på 35 mill. kr på utgiftssida på eit budsjett som i utgangspunktet var 431 mill. kr, tilsvarer nesten 10 pst. Då viser det seg at kuttet i Fiskeridepartementet sitt budsjett er like stort som det som er på næringsbudsjettet og på landbruksbudsjettet. Det blir faktisk sagt ganske mykje fornuftig frå Stortinget sin talarstol. I 1995 var det ein kar som sa følgjande: «Potensialet for verdiøkning ligger nå i en omlegging fra dagens råvareorienterte industri til mer bearbeiding og markedsorientering. Dette krever blant annet økt forsknings- og utviklingskompetanse innen næringen.» 20 i stil, 20 i innhold, spør du meg. Dersom det er tvil, var det dåverande stortingsrepresentant Svein Ludvigsen som sa dette.Ble ikke sagt fra Stortingets talerstol. Det siterte var en del av teksten i en interpellasjon fra representanten Svein Ludvigsen Derfor ønskjer eg å spørje statsråden: Har statsråden skifta meining? Var ikkje Nyskapingsprogrammet for kommersiell utnytting av marine ressursar ein lur idé likevel? Eller var det det at programmet var så dumt at det hadde gøymt seg inn under eit SND-kapittel, som gjorde det umogleg for statsråden å støtte programmet vidare?
Silja Ekeland Bjørkly (Høyre), 2001-12-06:
SV har jo vært et av de partiene som har fremstilt kuttene i SND som en rasering av distriktene. De har tydeligvis ikke registrert at kuttene totalt bare er på 14,2 pst., og at det største kuttet er tatt i de landsdekkende tiltakene, ikke i distriktstiltakene. Vi er for et effektivt SND som bruker bevilgede midler til støtte for bedrifter i distriktene, ikke til å bygge en større og større internadministrasjon. Vi ønsker et SND som hjelper til der det private kapitalmarkedet ikke tjener distriktspolitikken. Vi ønsker ikke et SND som skal opptre som en risikotakende investor med norske skattebetaleres lønnsslipp. Mitt spørsmål til SV blir derfor: Mener SV virkelig at det er riktig at vi politikere gjennom SND skal opptre som en av landets største risikotakende investorer, og det med skattebetalernes penger? Eller ser SV vårt poeng om at det totale virkemiddelapparatet må gjennomgås for å sørge for at midlene kommer til de næringsvirksomheter de i utgangspunktet var ment for?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Eg la merke til at Inge Ryan var oppteken av at Hedstrøm ikkje var innom landbrukspolitikk, og eg la merke til at Ryan ikkje var innom fiskeripolitikk. Om det har den same årsaka som det han hevda var årsaka til at Hedstrøm lét vere, får tida vise. Det eg òg la merke til, er at Ryan i sitt innlegg nemnde kor viktig det var med rekruttering, og kor håplaust det var for bonden å vere einsam og ha mangel på ferie og fritid. Og det er eg einig i. Eg trur nok det. Så seier Sosialistisk Venstreparti i sine merknader at det er viktig med rekruttering i fiskeria. Men samtidig skal ein satse på kystnært fiske. Då er mitt spørsmål: Korleis er det mogleg? For er det eit yrke som også er prega av for lite fritid, for lite ferie, så er det jo fiskeria. Vi veit at det fiskeria slåst med i dag, er jo offshoreflåten, som har to mannskap, der ein er ute i fire veker og heime i fire veker. Og den einaste flåten i norsk fiskeri som kan klare dette, er den havgåande flåten. Det kan ikkje den kystnære flåten konkurrere med. Då er mitt spørsmål: Korleis i alle dagar skal fiskarane, med SV sin politikk, få moglegheit til lengre feriar, meir fritid, når ein skal ha berre kystnært fiske, slik SV har lagt opp til i sitt program og i sine merknader? Det er for meg uforståeleg korleis ein skal kunne få slike målsetjingar til å gå i hop.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Eg legg jo merke til at Senterpartiet er svært så sår for tida. No har Senterpartiet hatt både ei og to hender på rattet i norsk politikk sidan 1965, og aldri før i historia har vi hatt større fråflytting frå distrikta enn i denne perioden. Aldri før har det vore lagt ned fleire gardsbruk enn i denne perioden. Vi er alle samde om at kapasiteten i fiskeflåten er for stor. Men aldri har det vore større kapasitetsauke i fiskeflåten enn under fiskeriminister Peter Angelsen frå Senterpartiet. Og då må ein stille spørsmålet: Kanskje det no kan bli ein snunad når vi slepp å ha Senterpartiet sine hender på rattet i norsk politikk i framtida? Kanskje vi kan få ein snunad? Kanskje nokon vil innsjå at det faktisk er i Distrikts-Noreg verdiskapinga er? Men med Senterpartiet sin politikk: Berre sjå innanfor havbruk – der ein skal ha så strenge konsesjonar i dag at Noreg med den kysten vi har, har brukt eit areal tilsvarande det området som ferjene mellom Sykkylven og Magerholm trafikkerer. Det arealet som ligg der, er det totale arealforbruket for norsk oppdrettsnæring for heile landet. Så seier ein, med Senterpartiet i bresjen: Vi skal ikkje gi fleire konsesjonar i oppdrettsnæringa, den næringa som kan gi Noreg ein fordel i framtida. Og så gir ein heller statlege skattekroner til Cermaq for å kjøpe opp med skattebetalarane sine pengar, og kanskje øydelegg ein ei norsk næring på den måten som dei gjer. Når skal Senterpartiet vakne og innsjå at skal vi gjere denne næringa til ei vekstnæring, må vi fjerne hindringane, nemleg konsesjonsgrensene?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Statsråden sa at han var glad for at fleirtalet støtta fiskeribudsjettet. Eg vil uttrykkje meg slik: Eg er ikkje fullt så glad som statsråden, for det er jo ting og tang her som eg nesten må halde meg for nasen for å stemme for, for å seie det slik. Og det gjeld det som det førre replikkordskiftet gjekk på, nemleg dette med forsking. Eg føler at det som blir teke vekk, er nettopp det som går på dei næringane som fell utanfor alle dei andre verkemiddelområda. Men det var ikkje det eg hadde tenkt å spørje om. Vi veit at kapasiteten i fiskeflåten er for stor. Så har ein prøvd senterpartimetoden, nemleg å lage nokre metergrenser, som har ført til historias største opphoping av kapasitetsauking, i form av båtar under 28 meter. Har statsråden nokon tankar om å leggje om politikken slik at vi verkeleg får redusert kapasitet i fiskeflåten, bl.a. ved kanskje einingskvoteordning for alle båtar over 15 meter, f.eks? Det kan jo vere ein idé. Så har eg lyst til å spørje statsråden, i og med at vi veit kor stor usemje det er mellom fiskarar som ligg på havet året rundt, og havforskarane som tek seg ein tur ein eller to gonger i året på «G. O. Sars»: Kunne det vere ein idé at havforskarane vart plasserte om bord i fiskebåtane og var med dei på tur – á la det dei gjer i Russland – slik at ein kanskje kan få litt betre kommunikasjon med dei yrkesutøvarane som driv på havet, og som hevdar at det er meir fisk enn det havforskarane vil ha det til, og slik at kanskje også fiskarane fekk litt meir forståing for dei prognosane som havforskarane stiller? Det ville kanskje føre til at vi fekk meir eins haldning til uttak, slik at næringa blir berekraftig og ein ressurs for oss.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2001-12-06:
Eg set pris på det positive engasjementet som Inge Ryan har når det gjeld landbruk, hans vurdering av moglegheitene og problemfelta innan denne sektoren og hans engasjement for å sikra landbruket ei trygg framtid. Der føler eg at han står skulder ved skulder med Regjeringa. Men eg stussar når den neste setninga er: «Norsk distriktspolitikk er død.» Etter mi vurdering er det ei grov, retorisk setning som ikkje har fnugg av innhald. Eg stussar litt på at ein stortingsrepresentant kan tillata seg så sterke uttrykk. Bakgrunnen for dette sterke uttrykket skal vera at SND vert kutta frå 2,21 milliardar kr til 1,92 milliardar kr, eit kutt på 2–3 hundre millionar, pluss fjerning av ein lågrisikokapital som elles bankane står i kø for å overta og kritiserer at me i det heile gjev. Dette beskjedne kuttet skal altså føra til at «norsk distriktspolitikk er død». Eg vil be om at ein brukar eit språk som vert forstått og respektert utetter, og ikkje overdriv slik som det har vore ein tendens til at både SV, Arbeidarpartiet og Senterpartiet har gjort i samband med SND-kuttet.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2001-12-06:
Eg vil fyrst berre få returnera ein takk til Framstegspartiet og Øystein Hedstrøm for eit konstruktivt samarbeid i næringskomiteen. Så til det eigentlege spørsmålet om statleg eigarskap og Kristeleg Folkeparti si haldning. Kristeleg Folkeparti har ikkje ei ideologisk haldning til kven som skal eiga dei forskjellige bedriftene, det er meir tidsavhengig og situasjonsbestemt. For Kristeleg Folkeparti er det viktig når det gjeld eit selskap som Norsk Hydro, som forvaltar så store delar av den norske nasjonalformuen, at me har ein viss innverknad. Me har registrert at me har kome under 50 pst. nå, men den eigentlege sperra viser seg i praksis å liggja på 34 pst. Då har ein tilstrekkeleg styringsrett til å få dei viktige strategiske avgjerdene utførte av eit av dei viktigaste industrilokomotiva i landet. Så slik som me vurderer situasjonen i dag, vil det vera trygt nok å eiga ned til 34 pst. Me har då høve til å styra effektivt og tilstrekkeleg for å oppnå føremålet. Det er vel den forklaringa eg kan underbyggja vårt forslag med i det statsbudsjettet som er lagt fram.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2001-12-06:
Eg håper og trur at Kristeleg Folkeparti framleis kan ha eit tett og nært samarbeid med SV i distriktspolitiske spørsmål. I dei to partia er det veldig mange samanfallande haldningar, og Kristeleg Folkeparti har i heile si historie hatt eit varmt hjarte for distrikta og arbeidd for å motverka sentraliseringkreftene som har hatt overtaket i Noreg i dei siste hundre åra. Me prøver å utvikla tiltak og haldningar for at folk skal sjå verdien av å bu i distrikta. Det er faktisk oppmuntrande å sjå at eit fleirtal av det norske folk faktisk ynskjer å bu i distrikta – det er ein snunad. Trass i at me har ein reell nedgang i folketalet i halvparten av kommunane, er det bod om at det kan vera moglegheit for at det kan bikka over, at folk begynner å sjå verdiane, å søkja ut og bruka heile landet. Så var det dette kuttet som eg igjen føler vert overdramatisert. Eit kutt på SND frå 2,21 til 1,92 milliardar kr er ikkje noka rasering av eit verkemiddel som skal spissast inn i større grad mot distrikta. Dette er eit kutt på 14 pst. Då Arbeidarpartiet kutta ca. 20 pst. i revidert nasjonalbudsjett i fjor, vart det ikkje slike overskrifter, sjølv om dei budsjettpostane som var igjen, nærast var nulla ut. Det stod i forklaringa at ein i praksis ikkje kan gje støtte og tilskot til desse postane. Dette er ei mindre dramatisk endring, som me kompenserer med andre tiltak: skattelette for etablerte selskap som er godt i gang, og som kan reinvestera. For nyinvestering og nyetablering må me ha desse tiltaka i endå større grad enn det me har i dag. Me må spissa det inn mot desse gruppene. Skattelette kan vera eit middel, og eg trur at næringslivet i dag faktisk har behov for det for å kunna nærma seg det europeiske nivået. Eg trur det det som skjer nå, er sunt, og me kan forsvara det.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2001-12-06:
Eg håpar at me i framtida kan stå i eit nært fellesskap med Senterpartiet i arbeidet for å styrkja distrikt og bygder. Om verkemidla i enkelte samanhengar kan vera noko ulike, er målet det same. Kven som eventuelt gjer kuvending i landbruks- eller distriktspolitikken, kan me diskutera. Men som eg har prøvt å understreka i mine tidlegare svar her og i mitt innlegg, føler ikkje eg at dei omleggingane som nå er føretekne i samband med budsjettvedtaket i Stortinget, er dramatiske. Det er ei justering og ei omlegging, og eg kan visa historisk til større omleggingar tidlegare som har fått mindre merksemd enn det veldige fokuset som har vore på dei endringane som nå ligg føre. Det gjeld nedskjering av SND og næringsfonda som ikkje får påfyll til neste år. Men det er ikkje nokon definitiv stopp for dei, men ei vurdering for å få størst mogleg nytte og bruk av dei. Landbruket er òg nulla ut på kartet, men, som sagt, intensjonen til Regjeringa er å koma igjen med ein tilsvarande skattepakke. Så dette er ikkje eit negativt signal til landbruket, og det ber eg om å bli trudd på. Nedsalet er ei praktisk ordning, og det er faktisk ein del andre parti som det er grunn til å setja spørsmålsteikn ved her i Stortinget i dag. Dei har tidlegare gått inn for noko som dei går imot i kveld, og det gjeld spørsmålet om nedsal, så det føler eg at det er like stor grunn, kanskje større grunn, til å festa merksemd ved. Nyetablerarar skal få auka merksemd og få ein større del av verkemidla ifølgje merknadene i samband med budsjettvedtaket. Når det gjeld dei 1,5 milliardane og kuttet på ½ milliard, var eg òg litt uroleg for det og bad om å få det heva, og det blei jo heva frå 1 milliard til 1,5 milliardar. Men eg støkk då eg fekk den motreaksjonen frå bankane: Me vil ikkje ha ein stat som konkurrerer med oss om desse låna, det kan me gjera sjølve. Det har me styrke nok til.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-12-06:
Det er på en måte litt sørgelig å stå her i dag og ta replikk på Kristelig Folkeparti – sørgelig, men dessverre helt nødvendig – for jeg kjenner nesten ikke Kristelig Folkeparti igjen fra den tiden vi stod sammen i sentrumssamarbeidet. Ikke bare har partiet vært med på omfattende nedskjæringer i SND og på landbrukssiden, men Kristelig Folkeparti ser også ut til å bli med på et omfattende nedsalg av statlige eierandeler og på en sterk omdanning av virksomhet til AS. Det er en utvikling som Kristelig Folkeparti vet vil få negative følger for mange tilbud ikke minst i distriktene utover i landet. Og det er en politikk som Kristelig Folkeparti aldri tidligere har stått for. Høyres talsmann prøvde å bagatellisere dette tidligere i dag ved å kalle det en forutsigbar debatt fra opposisjonspartiene. Nei, det er det dessverre ikke, det er påpeking av en alvorlig kuvending. Det er et sørgelig faktum at det nye i budsjettinnstillingen i dag ikke er at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV står i lag, men at Kristelig Folkeparti ikke står sammen med oss. Gjedrem var opptatt av nyetablererne. Men det er nettopp de som i dag er nyetablere, som nå rammes. Utbytteskatten kan ikke kompensere for en nyetablerer som ikke har opparbeidet seg noe særlig overskudd. Det er ikke lenge siden Kristelig Folkepartis representanter i finanskomiteen kalte det en distriktspolitisk seier at de fikk redusert kuttet på lavrisikolån fra 1 milliard kr til 500 mill. kr. I dag står Gjedrem og kaller hele ordningen for et problem i forhold til private banker. Det henger ikke helt i hop. Det er også merkverdig da hvis man ønsker å styrke landbruket, at man starter med å redusere rammen til jordbruksforhandlingene med 300 mill. kr. Dette er Høyre-politikk, og mitt spørsmål må bli: Hvor går grensen for hva Kristelig Folkeparti kan være med på? Når sier de stopp? Det lurer jeg på. Næringsministeren sier at dette bare er begynnelsen av en større omlegging av næringslivspolitikken bort fra spesifikke næringstiltak og over på generelle skattelettelser. Har Kristelig Folkeparti tenkt å være med videre på den kursendringen, eller når blir det nok?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-12-06:
Representanten Momyr viser til at Senterpartiet er veldig opptatt av overføringer når det gjelder landbruket. Ja, det er vi. Vi mener at det er helt nødvendig å ha overføringer til et landbruk som er så desentralisert, som er så småskalabasert – og det er positivt i denne forstand – og som opererer i en slikt klima som det det norske landbruket gjør. Det er nødvendig enten det er på Skatval eller det er ute i Åfjord. Derfor kommer vi også til å arbeide for at man kan opprettholde et høyt overføringsnivå. Det betyr ikke at vi ikke er villig til å se på andre virkemidler. For å si det slik: Jeg mener at utøverne i landbruksnæringen i dag er så presset at jeg er villig til å se på nesten hva som helst for å gjøre deres situasjon bedre. Det gjelder ikke minst skatteordninger, der Senterpartiet i forbindelse med finansinnstillingen foreslo et inntektsfradrag for utøvere av landbruksnæringen, som vi mener er nødvendig som et tillegg til det man kan gjøre gjennom prismekanismer og overføringsmekanismer. Det gjelder avskrivningsregler, som kan være til fordel for næringen, og det gjelder en ordning på skogsiden som vi i dag får flertall for i denne salen, nemlig en utvidet og forbedret skogavgiftsordning. Jeg vil gjerne se på muligheten for at man kan forenkle regelverk knyttet til landbruket, slik at de som er utøvere, slipper å bruke så mye av sin tid til å fylle ut skjema og forholde seg til kompliserte regelverk. Det er jeg åpenbart villig til. Men hvis det betyr at man skal strippe det systemet som i dag gjør at man har en variert landbruksnæring, hvis man skal ha en frihet à la den frihet Fremskrittspartiet vil ha for landbruksnæringen, så tror jeg lett at det kan bli en frihet til å få lov til å være fattig.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-12-06:
Nei, jeg er ikke sår – jeg tror ikke Senterpartiet er sår heller, men det er klart det smerter at en ser at en i dag har et flertall som nå bidrar til at en får sterkt reduserte bevilgninger til SND. Jeg ser også at Fremskrittspartiet synes at det er et problem, så jeg regner med at de også er bekymret over det. Jeg har merket meg at det er mange framtredende sunnmøringer, bl.a. Ekornes, som er opptatt av SNDs rolle i næringsutviklingen. Det er klart at det er en del slike ting som bekymrer oss sterkt, og det bekmyrer oss hvilke kursendringer en kan forvente i årene framover. Jeg er også enig i at ting tar tid. Det tok Senterpartiet ti år å få de andre partiene til å forstå at en måtte prøve å redusere matvareprisene ved å innføre halv matmoms. Endelig fikk vi det til. Så ting tar tid. Men jeg er ikke så deprimert på distriktenes vegne som representanten Solholm er. Jeg er enig med representanten Gjedrem i at det er flere og flere som ønsker å bo i distriktene. Men da må vi også gi dem muligheten til faktisk å få de samme tjenestene, få et likeverdig tilbud, som det en vil ha i de store byene. Det er litt av problemet i dag med den tyningen en har av kommuneøkonomien. Kommunene rundt om i distriktene sitter og slår ut med hendene og skjønner ikke hvordan de skal få et kommunebudsjett til å gå i hop. Da får en dårligere tilbud, da gjør en det også vanskeligere for folk å etablere seg i distriktene, og å snu den distriktspolitiske problematikken over i en offensiv distriktspolitisk satsing. Jeg vet at Fremskrittspartiet er opptatt av en helt annen havbrukspolitikk enn det Senterpartiet er. Og jeg må bare si til representanten Solholm: Hvorledes hadde det sett ut i dag hvis en hadde hatt fri etablering innenfor norsk havbruk? Hvorledes hadde det sett ut med den markedssituasjonen og de prisene en har på det europeiske markedet i dag? Da hadde vi vært alvorlig ut å kjøre. Vi skal prise oss lykkelige over at vi faktisk har begrensninger når det gjelder konsesjon og etablering. Ellers mener jeg faktisk at det representanten Solholm sier omkring Cermaq, er feil. Senterpartiet var ikke med på denne omdanningen – derimot var Kristelig Folkeparti med på det.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-12-06:
Representanten Ryan var jo inne på dyrevelferd i sitt innlegg, og det synes jeg var interessant. Da sa han at det er godt å se at det går kyr ute på beite. Det synes jeg også er godt, og det er godt å se at kyrne har gode dyrevelferdsmessige vilkår. Men det spørsmålet Senterpartiet ofte stiller seg, er: Blir det snart igjen noen kyr som i det hele tatt kan gå ute og beite, med det salget av melkekvoter en nå ser rundt omkring i distriktene? Vil vi på Skatval eller innover i Namdalen lenger se at det går noen kyr ute og beiter i det hele tatt? Det tror jeg er et mer grunnleggende spørsmål enn om de er inne i eller ute av fjøset, oppriktig talt. Men jeg var enig i veldig mye av det Ryan sa i sitt innlegg omkring beskrivelsen av landbruket og problematikken for utøverne og de som har inntektene sine fra landbruket: En føler at en økonomisk får lite ut av det, en har bekymringer for framtidige investeringer, og det er et ensomt yrke. Det kjenner jeg meg igjen i. Og det tilløpet til fliring som var i salen under Ryans innlegg om dette, syntes jeg var helt ubegrunnet. Han beskrev den situasjonen som er på landsbygda i Norge, godt og veldig treffende. Når det gjelder dyrevelferd, ser jeg fram til behandlingen av dyrevernmeldingen i Stortinget; jeg tror det er en god del ting som kan gjøres på det området. Jeg er nok ikke av dem – og jeg tror heller ikke en vil se at Senterpartiet vil være det – som vil gå inn for av avvikle pelsdyrnæringen, som jo også for en del distrikt som representanten Ryan og jeg kjenner, er av stor betydning. Men vilkårene for utøvingen også av den næringen er det grunn til å se på.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-12-06:
La meg bare til det siste som statsråden sa, si at jeg er veldig enig. Det er til stor bekymring at ikke bare lønnsomheten, men bevilgningen til langsiktige skogkulturtiltak er redusert år for år, også i år, og at det blir mindre igjen på verdiskapingsprogrammet til å utføre denne type tiltak. Det er bekymringsfullt, og jeg håper at statsråden vil ta tak i det når det gjelder neste års budsjett. Men på årets budsjett har Landbruksdepartementet redusert rammene for jordbruksforhandlingene med 300 mill. kr. Det forekommer meg at det er et nokså lettvint grep for å få saldert et vanskelig budsjett. Det er iallfall en veldig uvanlig måte å håndtere ting på. Den reduksjonen vil bety en reduksjon i inntekt på over 8 000 kr pr. årsverk, hvis det går rett på inntekten. Det bekymrer sjølsagt dem som har arbeidet sitt i næringen, og det bekymrer også mange av partiene her på Stortinget. Vi vet at landbruket samlet sett står overfor store utfordringer når det gjelder muligheten til å opprettholde det som Regjeringen sjøl har benevnt som sitt mål, bl.a. fra utenriksministerens side i forbindelse med redegjørelsen om WTO, nemlig et desentralisert landbruk med en variert bruksstruktur. Det er klart at skal en oppnå det, kreves det at en både holder overføringene på et nivå som bidrar til et variert landbruk, og at en oppmuntrer til økt rekruttering. Det krever at en også er villig til å se på andre grep. Som et plaster på såret er det nevnt i Landbruksdepartementets budsjett at en her skal se på andre virkemidler, f.eks. skattelettelser. Senterpartiet er enig i at en bør se på det som virkemiddel. Vi skulle ønske at det kom som en tilleggsmulighet for næringen. Men vi registrerer at landbruksministeren har varslet det, og at også regjeringspartienes talsmenn i Stortinget i dag sier at vi må ta det alvorlig, og at disse partiene mener det. Når han sier det så eksplisitt, vil jeg utfordre landbruksministeren til å si noe nærmere om hvilken type skattelettelse vi kan forvente oss, og i hvilket omfang vi kan forvente oss skattelettelser.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-12-06:
La meg først få lov å si at det er helt riktig at det er enkelte i Senterpartiet som har vært opptatt av at statsråden iallfall burde ha vist en smule interesse for hvordan den norske virksomheten knyttet til Kværner kunne sikres, og om staten burde ha en rolle i forhold til det, faren for konkurs tatt i betraktning. Nå slapp man heldigvis det denne gangen, det er ikke sikkert man er like heldig en annen gang. Statsråden sa i sitt innlegg: Hvem kan vel tro at vi skal finansiere de neste 18–20 milliarder kr i skattelette på en 2–3 milliarder kr i næringsvirksomhet? Nei, det er det vi lurer på. Hvordan skal man finansiere de neste 18–20 milliarder kr i skattelette når man allerede i dette budsjettet så åpenbart er nødt til å kutte i områder der det rammer viktig næringsvirksomhet, og der det åpenbart smerter innad i Regjeringen. Jeg er ikke opptatt av å stå på denne talerstolen og ramme enkeltpartier, og jeg vil heller ikke bli mistenkt for å gjøre det. Men jeg er opptatt av sakene og de konsekvensene en mulig omlegging av næringsvirksomhet kan få. Næringsministeren sa i sitt innlegg under finansdebatten at han ikke har mottatt én eneste negativ reaksjon. Da må jeg si at jeg føler det slik at hvis det er tilfellet, er enten statsråden både døv og blind, eller så har han levd i en helt annen verden enn det Stortingets næringskomite har gjort som har møtt reaksjoner fra hele landet. Ulik næringsvirksomhet – NHO, Bedriftsforbundet til og med, har reagert kraftig på de nedskjæringene vi ser, bl.a. når det gjelder SND. Så vil det jo ikke bli kompensert ved skattelette for dem som er nyetablerere og for småbedrifter. Det er heller ikke slik at Regjeringens oppfatning av at dette er god tilgang på privat kapital, deles verken av næringslivet sjøl eller av komiteens samlede merknader i innstillingen. Tvert imot peker komiteen og næringslivsaktører på at konjunkturene er nedadgående og at tilgangen på privat kapital blir strammere. Så spørsmålet blir om statsråden stiller seg fullstendig likegyldig til de reaksjonene som har kommet, og om den kursendringen han har varslet i Aftenposten, der spesifikke næringstiltak skal bygges ned, skal fortsette. Hva blir så det neste som skal kuttes?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-12-06:
Når til og med Fremskrittspartiet gir så tydelig uttrykk for misnøye med Regjeringens utviklingsarbeid innenfor marin sektor, ville jeg kanskje som statsråd ha redusert sigarføringen litt i forhold til de svar som gis oss som er nye i næringskomiteen, og som heller ikke legger skjul på at vi er nye i næringskomiteen. For jeg regner med at statsråden ikke vil benekte at det faktisk er slik at han fjerner 30 mill. kr fra SNDs planlagte satsing på næringsutvikling i marin sektor. Det er et faktum. Statsråden bestyrer jo et av de aller minste budsjett i regjeringskollegiet. Da er det et åpenbart spørsmål: Hvorfor måtte han akkurat kutte der, i det budsjettet som fra før av er så lite? Hvorfor måtte han ta 30 mill. kr akkurat fra dette budsjettet? Det burde ha vært unødvendigetter min mening, tatt i betraktning at Fiskeridepartementets budsjett fra før av er så begrenset. Vi har fått en regjering som vil bygge ned statens ansvar for deltakelse i næringsvirksomhet. Det er jo én ting. Men at den også vil bygge ned forsknings- og utviklingsinnsatsen innenfor en sektor med et så stort forventet potensial som marin sektor, synes jeg er overraskende. Fortsetter det slik, kommer vi, som Nordlys skriver i en kommentar, aldri ut av startgropa. Alle – også statsråden i sitt forrige replikksvar – påpeker at det er et stort potensial for verdiskaping i fiskeri- og havbruksnæringen. Likevel kommer vi oss aldri videre fordi vi ikke tar i bruk tilstrekkelige virkemidler til å komme oss ut av startgropa. Det er jo det som skjer når man kutter 30 mill. kr til næringsutvikling på dette området. Fra næringslivets side pekes det bl.a. på at dette er en fare i forhold til framtidig satsing på torskeoppdrett. Var det virkelig nødvendig å gjøre dette? Og vil statsråden, slik komiteen ber om, vurdere situasjonen på nytt i forhold til revidert nasjonalbudsjett og eventuelt komme tilbake med et bevilgningsforslag?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-12-06:
Det som får meg til å ta ordet, er vel egentlig det siste svaret fra fiskeriministeren, der han slår fast at Høyre med sitt budsjettforslag skal ha kommet seg ut av startgropa når det gjelder satsingen på marin sektor, mens Senterpartiet – og også Nordlys, forstod jeg – fortsatt står tilbake i startgropa fordi vi våger å opplate vår munn og kritisere Regjeringen for at de har kuttet 30 mill. kr på utviklingsarbeidet i marin sektor. Ettersom statsråden åpenbart mener at det bare er Senterpartiet som har mage til i det hele tatt å kritisere den type ting, vil jeg bare få lov til å referere fra en pressemelding som var sendt ut fra Fiskerinæringens Landsforening tidligere denne måneden, der de viser til at fiskeforedlingsbedriftene er av dem som blir hardest rammet av Regjeringens forslag til kutt i SNDs bevilgninger. De viser også til at Regjeringen begrunner sitt forslag med innføring av gunstige skatteregler for bedriftene. Men det vil kun komme de etablerte og største til gode, og de mener at SND har vært det viktigste virkemiddelet for nyskaping innenfor den sektoren som de representerer. Så det finnes flere enn Senterpartiet som mener at disse nedskjæringene er et problem, bare så det er sagt til opplysning også for fiskeriministeren. Etter Høyres siste innlegg vet jeg egentlig ikke hvem det er som virker mest hårsår her i salen. Men på slutten av denne debatten har jeg bare lyst til å fastslå at rent faktisk er det ikke flertall for det budsjettet som ligger her i dag. Det budsjettet som ligger her i dag, blir bare vedtatt fordi man valgte å stille sitt første kabinettsspørsmål på det.
Michael Momyr (Høyre), 2001-12-06:
Jeg legger merke til at representanten Arnstad i sitt innlegg legger vekt på overføringer i landbrukspolitikken. Jeg har aldri vært i tvil om Senterpartiets oppriktige engasjement når det gjelder landbrukspolitikk og distriktspolitikk, men jeg oppfatter at resepten alltid er snakk om å øke overføringene. Jeg har lyst til å utfordre representanten Arnstad på de signalene som har kommet både i budsjettet og fra Regjeringa ellers når det gjelder å myke opp regelverk, og når det gjelder å åpne for muligheter til det mangfoldet som representanten i og for seg også bruker benevnelsen på, men som vi innenfor det stramme regelverket vi har i dag, neppe har sett blomstre i særlig grad. Spørsmålet til representanten Arnstad er: Er Senterpartiet i sin diskusjon om landbruks- og distriktspolitikk villig til å se på andre virkemidler enn kroner og øre?
Lars Sponheim (Venstre), 2001-12-06:
Det var i og for seg en overraskende replikk, men jeg er allrounder nok til å gå inn på næringsministerens område et lite øyeblikk også, for det er selvsagt en samlet regjering som står bak de forslag som er fremmet. Det var den forrige regjering som jeg hadde gleden av å sitte i, som tok de første skritt for å starte salget av aksjene i Arcus, og det var på den tiden en berettiget frykt for hva som ville skje med Arcus i en slik situasjon. Nå ser vi jo at det ser ut til å gå riktig bra. Det er sågar betydelige norske interesser som ser en mulighet i å kunne eie Arcus" virksomhet og drive produksjon av alkoholvarer for omsetning i monopolsystemet vårt. Og ingen løsning er bedre enn at staten kan ha én oppgave mindre, og at den kan utføres av norske aktører på en god måte. Når vi da attpåtil opplever – og da møter landbruksministeren seg selv på talerstolen også – at her kan landbrukets aktører selv ta en dugnad for å sikre ikke bare at de tar vare på det norske eierskapet i et sånt selskap, men også at det blir en god omsetning og marked for landbrukets produkter, tror jeg at dette nok er mer egnet som et godt eksempel også for Arbeiderpartiets representanter enn å bruke det og henge det fram som et dårlig eksempel. Så er det jo noen av oss som også har gleden av å være kunder av Arcus sine produkter, og ikke minst når det går mot juletider, er det noen som kan glede seg bl.a. over de ordene som den kjente forfatteren, svenske Albert Engström, sier om Kolingen når han smakte på noen av Arcus" produkter: När potatis blir serverade på det her sättet, kan även en tandlös äta dom!
Lars Sponheim (Venstre), 2001-12-06:
Når vi er kjent med at det er en betydelig grensehandel – både representanten Hedstrøm og jeg var innom denne meget gode skikkelsen, Kolingen, fra svensk litteratur – må det vel være lov for en norsk landbruksminister å gi uttrykk for at flere nordmenn kanskje også burde etterspørre andre ting i Sverige, ikke bare den billige maten som selges langs grensen mot Norge, selv om det også må være lov å gjøre det i et fritt land med åpne grenser. Det er et helt sentralt poeng at alle utøvere i hele matvareproduksjonsbransjen, som Fremskrittspartiet liker å si, fra primærprodusenter og fram til forhandlerleddet, er opptatt av å kostnadseffektivisere for å få ned prisen på mat. Den grunnleggende drivkraften i oss alle er hvordan man kan gjøre ting litt smartere og enklere i morgen enn det man gjorde i går. Dypest sett er det det det handler om. Jeg har ikke på noe vis planer om ikke å ha et trykk på hele denne kjeden når det gjelder primærledd, mellomledd og sluttledd, for at man skal være kostnadseffektiv og frembringe mat til rett pris. Men på ett punkt vil jeg ta et helt definitivt forbehold: Det kommer aldri på tale å gå på akkord med matsikkerhet! Og det er jeg helt sikker på at en tidligere helsearbeider som Hedstrøm også er opptatt av. Det er et punkt hvor vi aldri må fire fra norsk side. Da får heller vi betale det det koster å sikre at vi skal ha mat som er trygg for norske forbrukere. Så er det heldigvis sånn at både representanten Hedstrøm og jeg har råd til å kjøpe noe som er litt dyrere enn den alltid billigste maten. Og heldigvis er det mange med oss – det er jo blitt gjort et poeng av at ikke landbruksministeren er så opptatt av å lete etter matprisene når han handler – det deler jeg faktisk med nær halvparten av det norske folk for øvrig. Noen vil kanskje si at det er norske menn som tenker sånn, men heldigvis er det mange som legger mer til grunn enn bare det å få i seg kalorier og vitaminer når man kjøper mat. Man vil også ha en opplevelse, en historie og andre kvaliteter knyttet til matvarene vi produserer og selger.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-12-06:
Skog er en viktig næring. Langt på vei er det slik at skogen har bygd deler av dette landet og vært en avgjørende næring gjennom lange tider, og det bør den også være i framtiden. Dessverre har vi hatt en utvikling i skogbruket de siste årene – og om jeg får si det, for jeg rakk ikke å komme til skogbruksdelen i innlegget mitt på grunn av klokken – hvor vi ser at lønnsomheten dessverre har gått altfor fort nedover. Slik jeg har kunnet følge med i de siste 20 årene, har vi omtrent de samme nominelle prisene i dag som vi hadde for 20 år siden. Det betyr en realnedgang på kanskje inntil 50 pst. Dette kan ikke fortsette – i så fall vil det bli stille i norske skoger. Derfor er det sentralt å ha et arbeid som ikke minst går på hvordan vi skal kunne få opp verdien av sluttproduktene gjennom bl.a. verdiskapingsprogrammet. Jeg tror det er en ganske bred oppfatning i denne sal om at det er viktig å opprettholde en høy aktivitet når det gjelder skogkultur. Fra alle parter har det gjennom årene vært sagt gode ord om det, mens det samtidig av finanspolitiske grunner, fordi en har hatt behov for å holde budsjettene innenfor fornuftige rammer, har vært et av de områdene som har blitt svekket – ikke spesielt i år, men år for år har det vært tilfellet. Jeg tror ingen vil hevde at dette er en styrt politikk, bortsett fra at det har vært en nødvendighet i trange budsjetter å gjøre tunge prioriteringer. Jeg håper og tror at vi kan ha nådd en nedre grense for en slik utvikling. For det er slik at det er helt avgjørende at vi lykkes med å få ny skog til å vokse fram der vi har hogd gammel, ellers så vil ikke neste generasjoner ha disse mulighetene. Et helt sentralt virkemiddel ligger jo i lovgivningen, som sikrer at deler av den verdien som tas ut av skogen, skal tilbakeføres til kultur og planting. Derfor er skogavgiftsordningen sentral. Det er helt nødvendig, slik Stortinget i dag «samrøystes» sier – noe som også har vært Regjeringens ambisjon – at vi må få tid til å gå gjennom hvordan vi kan styrke og forbedre en slik ordning, slik at vi sikrer at vi har et sterkt og godt virkemiddel når det gjelder skogplanting og skogkultur.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-12-06:
La meg først få kvittere tilbake at representanten Arnstad og jeg har lik virkelighetsoppfatning når det gjelder skog. Ikke minst gir den manglende lønnsomheten som har utviklet seg over år, grunnlag for betydelig bekymring. Det bør være en felles utfordring som vi må finne en løsning på. Fra Regjeringens side er det kuttet 300 mill. kr i en ennå ikke-framforhandlet jordbruksavtale, gjeldende for siste halvår neste år. Det er ikke mulig på grunnlag av budsjetteringen i dag å si om det blir en god eller dårlig jordbruksavtale – om jeg får si det slik – fordi det skal forhandles først. Selvsagt har Regjeringen reserver som skal til for å forhandle, i bakhånden, slik også tidligere regjeringer alltid har budsjettert. Men det nye er, og det er sagt i proposisjonen, at Regjeringen har satt i gang et arbeid med sikte på å fremme endrede og nye skatte- og avgiftsregler for landbruket. Det vi har sett, er at et høyt overføringsnivå gjennom mange år, kombinert med det det har vært mulig å finne fram til gjennom avtalene og ta ut i markedet, ikke har gitt en tilfredsstillende inntektsutvikling for jordbruket. Og det har ikke skjedd tilpasninger på kostnadssiden som har gjort det mulig. Det gjør at en trenger et tredje verktøy, et tredje håndtak, å ta tak i i landbrukspolitikken for å kunne bedre inntektsmulighetene. Jeg er helt overbevist om at skatt er et slikt virkemiddel. En må se annerledes på bruk av skattelette – og da snakker jeg om øremerket skattelette – i en næring som har betydelig budsjettstøtte, enn en i og for seg ser på bruk av skattelette på andre næringsområder. For det er helt åpenbart at ved at en bruker midler over statsbudsjettet til å gi spesifikk skattelette, fører det til en kostnadseffektivitet i næringen som en ellers ikke ville få fram. Det er litt av bakgrunnen for at Regjeringen nå har satt i gang dette arbeidet. Så vil vi ha en strek å starte jordbruksforhandlingene på. Det er en strek jeg har ambisjon om ikke skal være noe dårligere startgrunnlag for å arbeide fram gode inntektsmuligheter for bøndene enn det som ville vært uten dette grepet.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-12-06:
Regjeringen sier i sitt grunnlagsdokument, i Sem-erklæringen, at vi ønsker å opprettholde jordbruksavtalen. Så den garantien som her er etterlyst, kan jeg herved gi. Jordbruksavtalesystemet vil bli videreført basert på hovedavtalen. Men vi sier også at vi er opptatt av å se på hvordan dette fungerer, og om det går an å gjøre forenklinger og på annet vis forbedre selve jordbruksavtaleinstituttet. Det tror jeg alle vil være tjent med. Ikke minst er det viktig på et område som dette at vi kommer fram til så enkle systemer at folk flest er i stand til å eie kunnskaper om hvordan dette fungerer. Det har noe å gjøre med legitimiteten i befolkningen for å ha et system som dette og bruke så mye penger av våre samlede fellesskapsmidler på et så viktig område som jordbruket. La meg også føye til, for jeg syns det er viktig å få sagt det i sluttfasen av denne sekvensen om landbrukspolitikk: Representanten Arnstad bruker veldig mye ordene «et variert landbruk». Jeg tror det er hele kjernen for å opprettholde et framtidig landbruk – og jeg vil faktisk si «et mer variert landbruk». For litt av det som kan sies om norsk landbrukspolitikk og utviklingen fra midten av 1970-tallet og utover, er at man har vært relativt fokusert på volum, på modellbrukstenkning og ett marked for alle landbruksprodukter over hele landet osv. Men i framtiden går det nok i retning av en mer variert tilbudsside, hvor det er mer mangfold av muligheter, mer mangfold av måter å samarbeide på, mer mangfold av måter å produsere på og mer mangfold av produkter og kanskje også det å bruke den evne som bønder har til å være selvstendig næringsdrivende og leve av et regnskap – til å gjøre mer enn det far og farfar gjorde på de samme gardsbrukene.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
I Bondevik II-regjeringens budsjettforslag går Regjeringen inn for et storstilt nedsalg og utsalg av statens eierandeler i selskaper hvor staten har slike eierandeler. I Aftenposten den 27. juli 2000 sa daværende stortingsrepresentant Lars Sponheim at han fryktet et slakt av Arcus AS, og at staten derfor må beholde en tredjedel av aksjene for å sikre at Arcus AS forblir et selvstendig selskap. Sponheim uttrykte da frykt for at dersom hele selskapet selges, så vil utenlandske interesser kjøpe opp Arcus AS og splitte opp selskapet. Spørsmålet mitt til landbruksministeren blir da: Hva er det som er endret så mye det siste året at nåværende landbruksminister Sponheim kan være med på å foreslå å selge ut hele Arcus med den stikk motsatte begrunnelse, at det ikke er særlige hensyn som tilsier at staten skal fortsette som eier?