trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-09:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Nok en gang blir ATC på Rørosbanen forsinket og ikke ferdig før våren 2002. Dette skulle vært på plass før Åsta-ulykken. Alle utsettelsene og stadig økte kostnader skaper stor misnøye hos brukere og svekker tilliten til jernbanen. Hverken i NSB eller Jernbaneverket ser det ut til å være vilje og ressurser til å sikre framtidig persontrafikk på banen. Er det nedlegging som er Regjeringens mål, eller vil statsråden foreslå tiltak og penger som gjør framtidig drift av banen mulig, sikker og sannsynlig?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-09:
Jeg takker for svaret. Det er mange grunner til at et slikt spørsmål kommer, og den ene er at satsinga på sikkerhet på Rørosbanen har vært lovt ferdig mange ganger. Både før Åsta-ulykken og etter Åsta-ulykken har fristene og nivået på sikkerheten blitt stadig forskjøvet og endret og endret og endret. Nå sier ministeren at nok en gang har Jernbaneverket vurdert å ta dette i drift i 2001. Jeg oppfatter det slik, med den historien vi har på dette anlegget, og den erfaringen vi har med hvordan Jernbaneverket har håndtert sikkerheten både før og etter Åsta-ulykken, at en slik forsikring ikke er god nok. Er det slik at statsråden kan forsikre om at dette kommer i drift, eller kan vi oppleve nok en gang, slik vi har opplevd utallige ganger, at fristen igjen blir utsatt, og at vi får nye skuffelser og nye grunner til ikke å ha tillit til at dette arbeidet blir gjennomført på en skikkelig måte?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-09:
I siste nummer av «Kjøreveien» uttaler prosjektsjef Brede Nermoen at grunnen til at tiltaket blir forsinket, er at fristen ikke er godt nok begrunnet. Jeg mener at det er en helt uakseptabel forklaring. Fristen er oversittet altfor lenge, og vil statsråden nå sørge for at disse tiltakene faktisk blir gjennomført innen fristen? Hvis ikke, er det grunn til å stille spørsmål ved om Regjeringa står fast ved og kommer til å stå fast ved at Rørosbanen fortsatt skal ha persontrafikk. Det er helt avgjørende nå å gi signaler inn i NSB og Jernbaneverket om at disse tingene skal på plass, og at det er Regjeringas entydige politikk at det skal gå persontrafikk på Rørosbanen i framtida.
Ingvald Godal (Høyre), 2001-05-09:
Statsråden har sjølvsagt rett i situasjonsskildringa når det gjeld Forsvaret, men eg synest han gløymer den viktigaste årsaka, og det er at Stortinget har vedteke langtidsplanar for Forsvaret, men så undergrev ein dei same planane ved ikkje å følgje opp i dei årlege budsjetta, og dermed ligg me der me ligg. Og viss ein ikkje får retta på dette, kjem me til å liggje der me ligg, ein gong til, om nokre få år, berre på eit endå lågare nivå. Når det gjeld transportflya, hadde me den saka her i huset for nokre få år sidan. Allereie då gjekk dei opplysningane me fekk frå fagmilitært hald, ut på at det lønte seg å kjøpe nye framfor å lappe på dei gamle. Eg har ikkje høyrt at det er noko som har endra på det sidan då. Eg går ut frå at det er den same situasjonen i dag. Og då er det økonomisk lurt for AS Noreg å kjøpe nye fly no, eventuelt justere på krava til gjenkjøp viss det skulle valde problem for temperaturen i norsk økonomi. Vil statsråden vurdere ei slik løysing?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-05-09:
I gårsdagens TV-debatt «Holmgang» sa statsminister Stoltenberg at «velgerne har krav på å få vite før valget hva regjeringsalternativene vil gjøre med viktige velferdsordninger». Derfor går mitt spørsmål til sosialministeren om regjeringsalternativet Arbeiderpartiet – jeg forstår nå at det er helt alene – kan klargjøre meget tydelig hva de i kommende periode vil gjøre med uføretrygdordningen i forhold til Sandman-utvalget. Er man for eller imot de forslag som der ligger? Hva vil Arbeiderpartiet gjøre med sykelønnsordningen? Jeg registrerer bl.a. uttalelser fra Utenriksdepartementet som støtter fullt og helt Sandman-utvalgets forslag. Utenriksdepartementet ledes som kjent av Arbeiderpartiets leder. Er man enig i det som her uttales, eller har Regjeringen andre oppfatninger? Og et siste poeng: Hva er Arbeiderpartiets oppfatning om folketrygdens fremtid og fondering, bortsett fra å henvise til et utvalg? Som kjent er saken allerede utredet av ett utvalg.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-05-09:
Mitt spørsmål gikk i grunnen på et sitat hvor statsministeren uttrykte at partiene skulle klare dette før valget. Nå har sosialministeren klargjort en prosess, intet standpunkt. Har Arbeiderpartiet standpunkt til disse sakene som man nå beskriver prosessen for? Jeg kan jo være meget konkret og heller spørre på en annen måte – i håp om et svar: Har f.eks. Arbeiderpartiet noe syn på den måten som den sosialdemokratiske regjeringen i Sverige har strammet inn sykelønnsordningen på, med egenandeler på 20 pst. og karensdag? Jeg registrerer at statsministeren i Norge beskriver egenandeler på 10 pst. som en rasering av velferdsordninger. Hva er da sosialministerens beskrivelse av den svenske ordningen? Og jeg understreker at sosialdemokratene ikke har på sitt valgprogram å endre egenandelene i den svenske sykelønnsordningen.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det er store og viktige spørsmål som tas opp her. Sandman-utvalget har utredet både sykelønnsordningen og uføretrygdordningen og veksten innenfor de to områdene som bekymrer alle mennesker i Norge, tror jeg. Denne saken er så viktig at Regjeringen faktisk har valgt å bruke lang tid på å få partene i arbeidslivet maksimalt enige. Vi vet at det er ett spørsmål som det ikke er enighet om. De øvrige er det faktisk bred enighet om. Det ene spørsmålet gjelder sykelønnsordningen og hvordan den skal håndteres. Jeg må si det er en ting ved Sandman-utvalgets utredning som jeg er meget glad for at det er enighet om, og det er behovet for en betydelig større forebygging på arbeidsplassen. Det som skjer med utvalgets utredning nå, er at vi arbeider med den for å legge den fram for Stortinget i år, som vi har lovt. Det er viktig at vi klarer å bli enig med flest mulig. Det som likevel er helt klart, er at vi svekker ikke arbeidstakernes rettigheter når det gjelder sykelønn. Det har blitt uttalt fra Arbeiderpartiet i lang tid. Det ble også spurt om folketrygdens fremtid. Her er det satt ned en pensjonskommisjon, der alle partiene på Stortinget skal være med, også Høyre og Arbeiderpartiet.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg legger meg ikke opp i den svenske sykelønnsordningen, men jeg skal si noe om den norske. Som jeg sa i mitt tidligere svar, har ikke Regjeringen til hensikt å endre arbeidsfolks rettigheter når det gjelder sykelønnsordningen. Vi følger derimot opp de øvrige delene av Sandman-utvalgets utredning som det er bred enighet om.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Heldigvis ser det nå ut til at økningen i sykelønnsutbetalingen er på vei ned. Det er jeg meget glad for, og jeg tror det er en effekt av at ordningen nå debatteres. Vi vet fra tidligere at oppmerksomhet rundt spørsmålene også er med på å få ned utbetalingen. I tillegg ble det spurt her om jeg vil konsentrere meg særlig om kvinner med psykiske lidelser – så langt jeg oppfattet det. Vi vet at det er et stort problem. Vi følger opp psykiatrireformen. I tillegg vil vi gå løs på den enkelte arbeidsplass og se på hvordan forebygging kan skje på arbeidsplassen. Der er det fortsatt mye helse å hente for alle sammen.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
At sykelønnsordningen debatteres, tror jeg alle partiene og ikke bare Høyre skal krediteres for. Det er viktig. Det samme skjedde på begynnelsen av 1990-tallet. Arbeiderpartiet ønsker ikke å innføre karensdager på samme måte som Høyre vil, fordi vi vet at det ikke virker. Det virket ikke i Sverige heller, som det ble vist til her, annet enn i en meget kort periode. Det som derimot sannsynligvis vil virke, er at arbeidsgiver i langt større grad deltar i å betale det som skal til, fordi da er det et økonomisk incitament til å få folk tilbake på arbeid, og sykelønn og uføretrygd blir ikke en måte å parkere arbeidskraft på, arbeidskraft som vi ikke ønsker, og som kanskje ikke er 100 pst. god nok.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Vi vil følge opp Sandman-utvalgets mange forslag og legge det fram for Stortinget. Og det vil komme i god tid før valget.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Reguleringen av grunnbeløpet eller folketrygdoppgjøret er nettopp kommet i havn, anbefalt av partene, altså Norsk Pensjonistforbund, LO og Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon, i år som i fjor. Det er de to gangene denne regjeringen har hatt mulighet til å gjøre noe med grunnbeløpet. Så vi følger opp det vi har sagt, at Norge skal være et godt land å bo i for pensjonister og uføre.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg er enig med representanten Ballo i at det er langtidsfraværet som er bekymringsfullt, og at det er særlig viktig at vi ser på det som skjer i pleie- og omsorgsyrkene, både av hensyn til dem som jobber i disse yrkene, og fordi vi ønsker å rekruttere flere til disse yrkene fremover. Vi ser kontinuerlig på yrkesskader og den typen problematikk. Som representanten Ballo er vel kjent med, er det ikke alltid like lett å fastslå hva som er yrkesrelatert og hva som ikke er det, ved langvarig slitasje.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det som foreslås i Sandman-utvalgets utredning, er at arbeidsgiver skal inn i hele sykemeldingsperioden. Jeg synes at det er et meget godt forslag. Hvordan vi skal løse det i forhold til hvor alle utgiftene skal ligge, vil jeg komme tilbake til når jeg legger saken fram for Stortinget.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det er mange grupper i det norske samfunnet som har krav på Regjeringens oppmerksomhet, inkludert arbeidstakerne og på hvilken måte vi skal ha sykelønnsordninger. For Arbeiderpartiet er arbeidslinjen i sosialpolitikken det viktigste redskapet. Det betyr at det å holde folk i arbeid og i tilknytning til arbeidslivet lengst mulig er en hovedmålsetting.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Når det gjelder fattige barn i Norge og kvinner som mottar overgangsstønad, er det stort sett ikke slik at de kvinnene som mottar overgangsstønad, er fattige, fordi overgangsstønaden er blitt langt bedre, men den har kortere virketid. Det man forventer nå, er at når barnet blir tre år, skal mor – eller far hvis han er den enslige forsørgeren – ut i arbeid for å forsørge seg selv på vanlig vis. Det er riktig som representanten sier, at fra 1. januar i år fikk vi den første gruppen som mistet overgangsstønaden. Vi har fulgt nøye med for å se om det er slik at mange av dem nå går til sosialkontoret. Jeg er glad for å si at slik er det ikke. Det er faktisk ikke mange av dem. Men det vi ser på, er om det riktige ville ha vært at de som går fra overgangsstønad og ikke har fått seg arbeid eller er i relevant utdanning, kobles opp mot arbeidskontoret og arbeidsledighetstrygd og har rettigheter i forhold til det.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg må minne representanten om at det faktisk er slik at lager vi nye stønadsordninger, så rekrutterer vi kanskje flere enn vi ellers ville hatt. Når det gjelder varigheten på overgangsstønaden, er jeg faktisk meget glad for at den nå har blitt kortere. Da overgangsstønaden kom i sin tid, var det en hjelp til kvinner som levde under forhold der de var totalt økonomisk avhengige av en mann, som kanskje ikke var snill mot dem – de skulle da få sjansen til å komme seg ut. Det som har skjedd i samfunnet i mellomtiden, er at de fleste kvinner faktisk velger å arbeide, og det gjør også de fleste kvinner med barn. Jeg tror at det aller beste sosialpolitiske redskap er at man kan være i arbeid når barnet er tre år og kan være i barnehage. Det er bedre å leve av egen inntekt enn å være avhengig av enten det nå er en mann eller staten.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Regjeringen Stoltenberg er opptatt av å heve de som har minst, det har vi holdt på med så lenge vi har sittet. Vi har lagt fram en plan for sosial og økonomisk trygghet der vi legger vekt på arbeid, på boliger, på inntektssikring. Dette gjør vi fordi vi vet at de som er fattige i vårt samfunn, i liten grad har tilknytning til arbeidslivet – av ulike grunner. Det kan være funksjonshemninger, det kan være rusproblem, det kan være lav utdanning. Dette ser vi på. Vi vet også at boligprisene er med på å gjøre folk fattige, vi gjør noe med det, og ikke minst gjør vi noe med inntektssikringen for en del grupper som har falt utenom. Vi ser på barnetilskuddet til uføretrygdede, og vi ser på de muligheter studenter som blir alvorlig syke, skal ha for ikke å komme i en økonomisk knipe på grunn av sykdommen. Vi ser på hvordan vi kan hjelpe mennesker som har hatt langvarige omsorgsoppgaver i hjemmet, og som ikke lenger har det, til å komme tilbake til arbeidslivet. Skatt er også et mulig virkemiddel, men som sosialminister er det altså disse ordningene jeg har konsentrert meg om.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Regjeringen la fram tidenes omfordelingsbudsjett da vi la fram det budsjettet som vi nå regjerer etter, og som så vidt jeg vet, også Senterpartiet var med på et forlik om. Det er jeg glad for, for der var det en betydelig omfordeling. Vi følger hele tiden med på strømprisene, og hvis vi finner det nødvendig, vil vi også komme med tiltak der.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Vi er opptatt av at egenandeler ikke skal slå urettferdig ut. Jeg føler meg ganske trygg på at de fleste av oss tåler å betale en egenandel når vi må til doktoren med vår influensa en sjelden gang, eller hvilken grunn vi nå går dit for. Men de som har betydelige utgifter i forhold til sin sykdom, skal skjermes. Vi har jo også et tak i forhold til en del helsetjenester, og vi har sett på muligheten av å legge fram et tak 2, slik Stortinget har bedt om. Dette fant vi meget vanskelig å få til, fordi det er tre parter som krever, og de krever så ulike ting. Men det vi derimot har gjort, er å gå løs på det som er de virkelig kostbare tingene. Tannhelsetjenesten er en av dem, og dette med rehabiliteringsopphold er en annen. Der har vi gjort noe. Dette er spørsmål som vi arbeider med hele tiden. Det er også nødvendig å følge opp Jensen-utvalgets utredning, som tok dette opp for lenge siden, og dette arbeider vi nå med i mitt departement.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Som jeg allerede har sagt, har vi faktisk lagt fram og levert et budsjett som omfordeler på skattesiden på en helt annen måte enn det sentrumsregjeringen gjorde i de årene de satt her. Men jeg er veldig glad for at vi fikk tilslutning til et forlik når det gjelder dette. Vi har ingen planer om å legge på skattene til dem som trenger det mest, vi er for omfordeling og har også vist det.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Når det gjelder elavgiften, er det klart at den rammer alle som har veldig dårlig råd. Men det er også slik at de som har veldig dårlig råd, får bostøtte, i tillegg til at vi har regulert G på en slik måte at vi faktisk har fått støtte fra organisasjonene som representerer trygdemottakerne. Dermed har vi også gjort det mulig for dem å leve med de kostnadene som er.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg skal holde meg til morsmålet og forklare hvor lang horisont det er på den planen for sosial og økonomisk trygghet som ligger inne i langtidsprogrammet, og som skal gjennomføres i løpet av de kommende fire år. Når det så gjelder hvordan sosialhjelpsretningslinjene skal kunne gjøre det bedre for fattige barn, er det slik at det er anbefalinger overfor kommunene. Vi har kommunalt selvstyre i dag, og det ønsker jeg at vi skal ha fortsatt. Men vi lager likevel anbefalinger når det gjelder sosialhjelp, der vi innfører egne aldersgraderte satser for barn som vil gjøre at barn i de kommunene som følger disse retningslinjene, får det bedre. Dette er gjort i andre land, og det har vist seg å ha en effekt selv om man ikke lager det som normer.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg må få minne om at sosialhjelp ikke er noen trygd. Sosialhjelpen er ment å skulle være en økonomisk hjelp i et knipetak der man av en eller annen grunn ikke har egen inntekt. Det finnes utallige grunner til at folk plutselig ikke har egen inntekt. Det er min og Regjeringens oppfatning at det vanlige i dette landet skal være at man lever av eget arbeid. Hvis man faller ut av eget arbeid på grunn av sykdom, har vi ordninger som følger opp det, som vi allerede har diskutert i flere runder her i dag. Hvis man mister arbeidet, har vi også ordninger for det. De andre årsakene er så mange og så forskjelligartede at vi har behov for en individuell gjennomgang av alle. Når vi da velger å si at det må kommunene gjøre, når vi gir normer likevel, er det rett og slett for at kommunene skal få litt hjelp når det gjelder å beregne det daglige forbruket.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Når det gjelder den videre utbyggingen av eldreplanen, har vi drøftet den ganske inngående i St.meld. nr. 34 for 1999-2000, som ble behandlet her for ikke så veldig lenge siden. Istedenfor å gå for økt kostnadsdekning til den enkelte enhet valgte vi altså å øke antall enheter med 5 000. Vi ser at kommunene stadig planlegger, og vi ser at det fortsatt er stor interesse for ordningen, noe som gjør at jeg føler meg ganske trygg på at den allikevel blir gjennomført. Det vi må sørge for nå, er at vi fordeler de gjenstående utbygginger til de kommunene som har kommet sent i gang, og som vi har kontakt med jevnlig, både gjennom fylkesmannen, fylkeslegen og departementet.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Regjeringen har lagt grunnlaget for en betydelig bedre økonomi i kommunene i løpet av den tiden vi har sittet. Jeg tror det er forklaringen på at det fortsatt er mange kommuner som både planlegger og bygger omsorgsboliger og sykehjem i en rivende fart. Derfor kan jeg på ingen måte si meg enig i at vi har sviktet. Jeg er tvert imot veldig glad for å se at det går fremover. Hovedproblemet blir nok mer hvordan vi skal fordele de gjenstående enheter, enn at kommunene ikke klarer å bygge dem ut.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det som er svært viktig når det gjelder eldreomsorgen, er at vi har mange forskjellige tilbud – til dem som ikke trenger så mye hjelp,til dem som trenger en god del hjelp, og til dem som trenger virkelig mye hjelp. Det vi har sett, er at tilbud i den første kategorien ble først utbygd. Det var enklest for kommunene å gripe fatt i, og det er lett å forstå. Vi ser nå at det er en betydelig utbygging av sykehjem. Og som representanten Sjøli helt sikkert vet, har Stortinget vært med på å vedta de kriteriene som nå legges til grunn ved tildeling, der de omsorgsboligene man får støtte til, er de som har en omsorgsbase nær ved, slik at man kan få betydelig hjelp og støtte også i omsorgsboligene.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg er glad presidenten setter pris på faste kunder! Når det gjelder russpørsmålet, er jeg like bekymret som Fagrådet. Jeg er enig med Fagrådet i at denne situasjonen er meget alvorlig, og derfor har vi hatt et kontinuerlig arbeid med den på alle felt. For det første: Hvis vi ser på forebygging, har vi omorganisert hele forebyggingsfeltet og ført det lenger ut mot kommunene, mot steder der folk bor og der ungdommen er. I tillegg har vi laget en egen plan for forebygging av bruk av ecstasy – noe som kanskje ikke er så mye i fokus akkurat nå, men som bekymrer meg voldsomt fordi vi har så liten kunnskap om det. Så arbeider vi videre på behandlingssiden, både med den medikamentfrie og den medikamentelle behandlingen. Når det gjelder den medikamentelle behandlingen, omorganiseres den helt og beskrives i revidert nasjonalbudsjett, som legges fram fredag. Jeg skal ikke bruke mer tid på den beskrivelsen. Og så har dette med sprøyterom også vært drøftet, og vi arbeider med det. Jeg synes dette viser at Regjeringen absolutt arbeider med saken, men vi skal være klar over at vi lever i et land med veldig god økonomi, noe som tiltrekker dem som selger stoffet i hopetall, fordi det er lett å få avsetning på det. Det er kanskje den aller største bekymringen. Hvordan skal vi få stoppet dem som omsetter stoffet i hele landet, slik det nå skjer?
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Som kjent ble det på Arbeiderpartiets landsmøte vedtatt at vi skal legge fram en handlingsplan mot rus. Den er under utarbeidelse og vil bli lagt fram relativt snart.
Are Næss (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Utbetalingen til sykelønn og uføretrygd øker skremmende. Den vesentlige økningen skyldes langtidssykefravær og økning av uføretrygdede. Det er i vesentlig grad – ca. to tredjedeler av tilfellene – snakk om psykiske lidelser og belastningslidelser fra muskel- og skjelettsystemet, som rammer spesielt kvinner i omsorgsyrker. Vil statsråden i sitt arbeid med dette legge hovedvekten på disse forholdene, som er de som teller mest, og som slår mest ut, både menneskelig og økonomisk?
Erna Solberg (Høyre), 2001-05-09:
Hvis jeg forstod sosialministeren riktig, er det altså det at Høyre setter et kritisk søkelys på sykelønnsordningen og får den under debatt, som gjør at sykefraværet for øyeblikket går ned. Da må vi – ut fra det – ha en fortjenstfull rolle i norsk politikk. Vi gjorde akkurat det samme ved inngangen til 1990-tallet. Da var det et vedtak om en partssammensetning mellom NHO og LO som i et treårig program skulle se på sykefraværet, nettopp ute på arbeidsplassen, for å gjøre arbeidsmiljøtiltak. Det første året falt sykefraværet. Etter det steg det – og nådde nye rekordhøyder. Er det ikke på tide å foreta en grunnleggende revurdering av om vi skal ha én sosial ordning i Norge som gir 100 pst. kompensasjon, når Arbeiderpartiet står bak alle andre sosiale ordninger som ikke gir mer til folk enn mellom 50 pst. og 60 pst. i kompensasjon? Sykelønnsordningen er den eneste ordningen som gir 100 pst. kompensasjon. Hvorfor er det slik at en person som er syk i ett og et halvt år, kan ha en egenandel på mellom 40 pst. og 50 pst. på attføring, mens det er forferdelig hvis man har 10 pst. det første året?
Erna Solberg (Høyre), 2001-05-09:
Det er jo slik at skatten kanskje er det minste problemet for lavinntektsgruppene i Norge, mens avgiftene og kostnadsnivået i Norge er det største problemet. Og det som det faktisk ser ut til, er at det har vært en tendens de senere årene til at Arbeiderpartiet i samarbeid med mellompartiene har valgt å finansiere sine økninger i budsjettene ved å øke avgiftssektoren i stedet for å kutte på ordninger. Ett eksempel på dette er at årets budsjett nettopp er blitt saldert med 2 ½ øre i økt elavgift. Det er av Kommunaldepartementet beregnet til å koste en minstepensjonist i en treroms leilighet 600 kr mer i året, en vanlig familie med ett barn 1 200–1 300 kr i året – i en helt nøysom husbankfinansiert bolig. Og det var ikke lagt inn noen kompensasjoner for disse gruppene i statsbudsjettet eller forliket. Angrer statsråden på dette? Det er ikke i tråd med det statsråden har sagt om en mer sosial profil.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-09:
Sandman-utvalet viser sjølv til at dei endringane som dei føreslår i dagens sjukelønsordning, vil ramma lågtlønte spesielt. Vi veit kven som er lågtlønte, vi veit kven som er mest utsette for sjukefråvær: Det er kvinnene. I Senterpartiet er vi glade for at Arbeidarpartiet etter å ha tenkt høgt omkring Sandman-utvalet sitt forslag når det gjeld endringar i sjukeløn, la det vekk. Det støttar vi. Så seier statsråden i sitt fyrste svar at det er viktig å fokusera på tiltak på den enkelte arbeidsplassen. Mitt spørsmål er: Kva initiativ tar Regjeringa i så måte? Sentrumsregjeringa skipa ein idébank, ein instans for å få fram gode eksempel frå arbeidsplassane, ei moglegheit til å melda inn og til å henta ut eksempel. Kva gjer statsråden for å gjera idébanken meir kjend, og kva andre initiativ vil ho ta?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-09:
Statsråden nemnde fleire grupper som det er viktig med tiltak i forhold til. Eg vil be ho om å supplera lista med dei av dei einslege forsørgjarane som har det vanskeleg, jf. spørsmålet frå Valgerd Svarstad Haugland. Det er viktig med mange tiltak, og det er difor utjamningsmeldinga legg opp til både ei betring av offentlege tenester, ein meir offensiv bustadpolitikk, ei mjukare arbeidslinje og ei meir rettferdig fordeling av skatt. Dette høyrer nøye saman, og det må ikkje bli slik at ein her berre satsar på nokre av desse bitane og ikkje på resten, for då er det ei stor gruppe som ligg lågt i inntekt, som framleis må betala urimeleg mykje inn av inntekta si i forhold til folk med større inntekter.(Presidenten klubbar.) Kva plan har Regjeringa for oppfølging av utjamningsmeldinga(presidenten klubbar igjen) (Presidenten klubbar.) (presidenten klubbar igjen)
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-09:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til finansministeren: «Dei landa som er mest aktuelle for eksport til Noreg av veksthusprodukt i den norske produksjonsperioden, t.d. Danmark og Nederland, har omfattande fritaksordningar for energiavgifter og også avtalar om energisparetiltak. I Noreg har veksthusnæringa hatt ein merkbar inntektsreduksjon m.a. som følgje av høg oljepris. Vil statsråden ta initiativ for å sikra meir stabile og forutsigbare rammevilkår for denne næringa?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-09:
Eg takkar for svaret. Dette handlar om reduserte inntekter, og det handlar om ein svekt konkurransesituasjon i Noreg. For eit tomat-/agurkgartneri som berre brukar olje, har prisstiginga frå 1998 til 2001 vore 103 pst. Kostnadsauken på grunn av auka oljepris er av næringa sjølv rekna til å vera 110 000–120 000 kr pr. årsverk. Dette må kunna kallast ein utilsikta verknad. Eg går ut frå at finansministeren er einig med meg i det. Veksthusnæringa har, som statsråden seier, fritak for elavgift. Grunnavgifta på fyringsolje, som er innført for å hindra overgang til olje som følgje av auka straumpris, rammar altså brukarar som ikkje har moglegheit til ein slik overgang. Vil finansministeren sjå nærare på den situasjonen som næringa sjølv no gjer greie for?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-09:
Når det gjeld konkurransesituasjonen i Noreg, lat meg seia at der har næringa sjølv ei anna oppfatning. Men eg er glad for at finansministeren òg seier at han vil ta med seg desse synspunkta tilbake. Eg finn grunn til å minna om at for fyrste gong i historia var det i behandlinga av landbruksmeldinga i fjor eit eige avsnitt som gjeld gartneri/hagebruk – og poteter, står det i tillegg i overskrifta. Der er det noko som finansministeren bør merka seg. Ein samla komite seier: «Komiteen mener næringen fortsatt har potensiale for videre utvikling og produksjon, verdiskaping og sysselsetting. Komiteen vil derfor peke på behovet for virkemidler som gir optimisme og investeringslyst.» Så har Stortinget forverra situasjonen etter finansministeren sitt forslag no i 2001 når det gjeld avgifter på fyringsolje, og altså gjort eit vedtak som er utanom jordbruksforhandlingane. Eg ber finansministeren følgja opp i forhold til optimisme og investeringslyst.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-09:
Spørsmålet er todelt, og det første skulle være enkelt å svare på. Nå sier statsråden at Regjeringens konklusjoner på Sandman-utvalgets utredning vil komme i god tid før valget. Betyr det rent konkret at vi får det forelagt i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett? Videre: Når det gjelder sykefraværet, ser vi altså at det er langtidsfraværet som er hovedproblemet. Som også Are Næss var inne på i sitt tidligere spørsmål, ser vi at spesielt kvinner i omsorgsyrker sliter med problemer på grunn av den belastning disse yrkene representerer. I forbindelse med at man nå skal se på sykefraværet totalt, vil Regjeringen også betrakte årsakene til sykefraværet, f.eks. yrkessykdommer? Man har til nå holdt omsorgsyrkene utenfor og ikke godkjent yrkessykdommer relatert til den typen fravær og langtidsfravær.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-09:
Jeg har et spørsmål til sosialministeren. Den 2. mai var statsministeren her i spontanspørretimen, og det ble da stilt spørsmål knyttet til situasjonen for fattige barn i Norge. Statsministeren svarte bl.a.: «Det vi har gjort, er flere ting. Blant annet har vi lagt fram en handlingsplan i langtidsplanen for bekjempelse av fattigdom, og vi har lagt fram nye retningslinjer for sosialhjelpssatser.» Når det gjelder langtidsplanen, skjønner man jo at det er noe som ligger langt fram i tid –once in a blue moon, som det heter på engelsk. Når det gjelder retningslinjer for sosialhjelpssatser, tydeliggjør ikke svaret hans hvorvidt dette betyr en bedring. Kan sosialministeren presist angi hvordan sosialhjelpssatsene kan være med på å bedre situasjonen for fattige barn når det er retningsgivende og det er kommunene selv som egentlig bestemmer satsene?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-09:
Vi ser altså at en rekke satser ikke bestemmes av kommunene selv, men ut fra et beregningsgrunnlag som staten har fastsatt. Eksempler på det er sykelønn, attføring, rehabiliteringspenger og uførepensjon. Vi ser det samme med barnetrygden. Vi snakker her om den gruppen i landet som kommer verst ut, og som det er størst behov for å sikre via målrettede tiltak i statlig regi. Det synes da høyst forunderlig at man skal argumentere med at nettopp på det området skal det fastsettes av kommunene selv. Kommunene må altså ta dette av sine rammer, uten at man via retningslinjene sikrer tilgang på midler. Kan sosialministeren begrunne hvorfor man ser så forskjellig på sosialhjelp til de fattigste i forhold til øvrige satser som bestemmes av staten, og som altså kommer likt ut, uansett hvilken kommune i landet man måtte bo i.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-05-09:
Sosialministeren har nå, på samme måte som andre regjeringsmedlemmer, bekreftet at Arbeiderpartiet ikke har til hensikt å svekke arbeidstakernes rettigheter. Det er jeg glad for. Det er det samme standpunktet som Senterpartiet har i diskusjonen om sykelønnsordningen. Men i svaret til representanten Solberg sa sosialministeren at det som vil virke, er at arbeidsgiverne i langt større grad betaler. Betyr det at Regjeringen har tenkt å komme med forslag hvor økte kostnader nå skal veltes over på arbeidsgiverne?
Inge Lønning (Høyre), 2001-05-09:
Jeg forstår at sosialministeren nødig legger seg opp i politiske spørsmål. Representanten Foss stilte et spørsmål om forholdet mellom svensk og norsk sosialpolitikk, ikke med det formål å blande seg opp i svensk sosialpolitikk, men for å stille spørsmål om den politikk som et sosialdemokratisk regime i Sverige fører, er av en slik karakter at Det norske Arbeiderparti og den norske regjering finner grunn til å distansere seg fra den og ta avstand fra den. Ellers sa sosialministeren at man ikke ville svekke arbeidstakernes rettigheter. Det får meg til å stille et virkelig grunnleggende sosialpolitisk spørsmål: Mener Regjeringen at arbeidstakerne er den gruppen i Norge som er mest underprivilegert, og som har mest behov for å skjermes mot den minste egenandel, eller kan det tenkes at det er andre grupper i det norske samfunnet det er større grunn for en sosialminister å trekke omsorg for?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Eg har òg eit spørsmål til sosialministeren. I førre spontanspørretime var det ein viss dialog mellom statsministeren og statsministerkandidaten om fattigborna i Noreg. Eg oppfattar Arbeidarpartiet som eit parti som er opptatt av at dei skal få betre kår. Vi i Kristeleg Folkeparti stør alle tiltak for å få det til. Når det gjeld grunnen til at vi har fått fleire såkalla fattigborn i Noreg, blir det sagt bl.a. frå Marit Solli, som er leiar for Frelsesarmeens slumstasjon, at den pågangen vi har no, truleg skuldast endringane i overgangsstønaden. Som sosialministeren veit, var det Arbeidarpartiet som foreslo endringar i overgangsstønaden som forverra dei einslege forsørgjarane sine kår. Arbeidarpartiet fekk støtte frå Høgre og Framstegspartiet til å gjennomføra dette. Full effekt av desse endringane fekk vi no frå årsskiftet. Kva vil sosialministeren gjera for å retta opp dette? Desse tiltaka vil nemleg direkte hjelpa mange av dei såkalla fattigborna. Og kva tankar har sosialministeren i forhold til eventuelle lovendringar når det gjeld overgangsstønaden?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Takk så langt for svaret. Eg har lyst til å legga til at eg er klar over at det ikkje er dei som går på overgangsstønad, som har dei store problema, for dei har god støtte, og i tillegg har ein del av dei kontantstøtte, som gjer at dei faktisk har gode økonomiske kår. Men det er fordi ein har korta ned på moglegheita til å få overgangsstønad, at ein del får problem. Det eg har lyst til å utfordra sosialministeren på, er: Kan ikkje Arbeidarpartiet vurdera på nytt om ein kunne kombinera overgangsstønad og arbeid i lengre tid enn ein kan i dag? Før kunne ein faktisk gjera det i ti år. Alle som har born, veit at det kan vera ganske slitsamt. Om ein er åleine om ansvaret, er det ikkje lettare enn om ein er to til å dela det. Kombinasjonsløysingar, f.eks. halvt i arbeid og halv overgangsstønad, ville vera god hjelp for mange av desse familiane. I tillegg hjelper det ikkje stort at det er få det gjeld. Det burde faktisk, om det er få som må gå på sosialstønad – og dei fleste kjem seg ut i arbeid – vera lite kostbart å endra regelverket slik at ein kunne få behalda overgangsstønaden i fleire år enn ein kan no.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Eg ynskjer å stilla følgjande spørsmål til helseministeren: «I 2000 ble det utført 14 635 svangerskapsavbrudd. Dette er 356 flere enn året før. Økningen har vært sterkest i de yngste aldersgruppene, den høyeste siden 1990. Vi er også kjent med at etter at angrepillen ble reseptfri, har det skjedd en kraftig økning i salget av denne, de 3 første månedene en økning på 83 pst. Hva gjør Regjeringen for å følge opp handlingsplanen «Forebygging av uønsket svangerskap og abort 1999-2003», som sentrumsregjeringen la frem?»
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Eg takkar for svaret, men vil følgja opp. Ein ting er at ein ikkje kan ta svingingane så alvorleg, som ministeren svarer, men når vi ser at det er ein sterk auke hos dei yngste, synest eg at vi skal ta det som eit varsku. Det er nemleg den mest sårbare gruppa. Nå har vi faktisk gitt meir informasjon, vi har gjort prevensjonen meir tilgjengeleg, vi har gjort ei rekkje ting for å få ned talet på svangerskapsavbrot. Og dei som ynskjer at angrepilla skal vera reseptfri, har sagt at dersom den blir det, vil det føra til færre abortar. Men når vi ser at det ikkje skjer, er spørsmålet mitt: Kor mykje vekt har ein eigenleg lagt på den etiske dimensjonen i prevensjons- og abortrettleiinga? Ein ting er å få svar på teknikkar og kva ein kan bruka for ikkje å bli gravid, men det andre som ein òg må leggja vekt på, spesielt hos dei yngste, er den etiske dimensjonen: det å klara å la vera, det å ha ei haldning til dette – ikkje berre det at prevensjonen skal vera tilgjengeleg, men òg at ein legg vekt på det etiske.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
I handlingsplanen blir det òg lagt vekt på forsking om førebygging av uynskt svangerskap, bl.a. Norges forskningsråd sitt forskingsprogram, Forebyggende helsearbeid, for programperioden 1997-2000. Har Regjeringa gjennom dette arbeidet fått del i ny og nyttig kunnskap som kan leggast til grunn for førebyggjande tiltak i tida framover? Det er den eine delen av spørsmålet mitt. Den andre går på at vi kan ha to måtar å sjå på førebyggjande arbeid på. Den eine er å førebyggja svangerskap, og den andre er å førebyggja abort når svangerskapet er eit faktum. Då vil eg be helseministeren svara på om Regjeringa i framtida vil sørgja for at god rettleiing er tilgjengeleg, og at ein ikkje legg opp til kutt f.eks. i det eine frivillige tilbodet vi har når det gjeld hjelp og støtte til uynskte gravide, nemleg Alternativ til abort i Norge. Det vart kutta ganske drastisk ned på budsjettet som vart føreslått frå Regjeringa si side sist. Vi klarte å retta opp igjen desse kutta og meir til. Kan ministeren iallfall vera ein talsmann for at denne organisasjonen får behalda støtta si?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-09:
Jeg skal få stille et spørsmål til sosialministeren som går på noe av det samme temaet som vi har vært innom før, dette med Forskjells-Norge. Vi har fått begrepet ny-rike, men vi har også fått begrepet ny-fattige. Arbeiderpartiet har tydeligvis større omsorg for den første kategorien enn den siste, i hvert fall hvis en ser på skattepolitikken. Statsminister Stoltenberg har nå signalisert at grensen for toppskatten skal justeres, den ligger rundt 300 000 kr i dag. Jeg er mer bekymret for dem som nå virkelig har problemer med å få endene til å møtes. De fattige barna var temaet i forrige spørsmål. Vi har enslige forsørgere, vi har syke og eldre, ikke minst minstepensjonister, som får store problemer. Vårt skattesystem skal da virkelig tjene til fordeling og solidaritet og være basert på skatt etter evne-prinsippet. Jeg vil spørre sosialministeren om det ikke måtte være en bedre sosialt innrettet skattepolitikk å snakke om et bunnfradrag, som gir alle skattelette, ikke minst de som har store problemer.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-09:
Jeg takker for svaret, men jeg synes det var lite svar på skatt og den sosiale profilen. Jeg er enig i at det kanskje er andre ministre som har ansvar for skattepolitikken, men den sosiale politikken i forhold til skatt og skattespørsmål har alle i Regjeringen et ansvar for etter min mening. Det er også slik at de som nå skattes på grunnlag av trygd og pensjon, har lavere fradragsmuligheter for inntekter under 140 000 kr enn de som har lønnsinntekter og fradragsmuligheter. Jeg synes at Regjeringen burde se på disse tingene. Og hvis vi, som sagt, skal ha en skattepolitisk justering og reduksjon av skattetrykket, burde det først og fremst gjelde dem som har problemer med å få endene til å møtes. Så nevnte sosialministeren bl.a. boligprisene. Det er heller ikke hennes gebet for så vidt, men hun var nå inne på virkemidler. Jeg vil spørre sosialministeren: Har Regjeringen nå diskutert tiltak i forhold til den enorme økningen vi får i strømprisen neste år, for dem som har problemer med livsopphold, ikke minst bo- og strømutgifter? Med en tredobling her vil enda flere med lave inntekter få problemer.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-09:
Jeg ønsker å stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «Ifølge et oppslag i Hamar Arbeiderblad 2. mai 2001 vil ikke automatisk togkontroll, ATC, bli tatt i bruk på Rørosbanen før tidligst våren 2002. Etter Åsta-ulykken i januar 2000 ble det fra Jernbaneverket uttalt at dette arbeidet skulle forseres, og at deler av anlegget allerede var montert. Bør ikke noen i Jernbaneverket snarest gjøres ansvarlig for denne saken, eller vil statsråden selv nå gripe inn?»
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg er ikke fullt og helt fornøyd med det. Jeg stiller spørsmål ved hvor kompetansen på ATC-anlegg er. Det må da finnes kompetanse både nasjonalt og internasjonalt som må kunne bistå her. Jeg er enig i at signalanlegg og ATC-anlegget hører i hop, og at begge deler skal fungere, men det går på troverdigheten løs når dette gang på gang blir utsatt. Hvis Rørosbanen fortsatt skal ha persontrafikk, må tilliten opprettes og sikkerheten komme på plass på en skikkelig måte. Jeg har for øvrig ingen problemer med å se at man kan kombinere togekspedering med sikkerhetssystemer av automatisk art. Jeg synes at NSB kanskje skal tenke litt mer på å ha noe mer manuell betjening, slik at de kan ta imot også kunden og passasjeren. Men det er helt klart at det som man lovet skulle være på plass umiddelbart etter Åsta-ulykken, og som ifølge Jernbaneverket skulle forseres, ennå ikke er i orden og vil ikke bli det på nesten ett år.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-09:
Jeg har også merket meg at nåværende prosjektsjef sier at datoen fortsatt kan bli skjøvet på dersom det oppdages ting som må endres. Dette gjør at det begynner å bli litt tragisk, og troverdigheten er ganske tynnslitt. Jeg skulle gjerne sett hvordan det hadde vært om en annen virksomhet hadde hatt så lang tid på å gjennomføre noe som man sa skulle prioriteres og forseres. Er det ikke da slik at noen bør gjøres ansvarlig for at man ikke har en bedre framdrift og bedre innsikt og kompetanse på dette? Det er dessverre slik at dette går på hele jernbanesystemets troverdighet og viljen til å bruke det.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Mitt spørsmål går til sosialministeren. Svært mange kommuner har nå alvorlige økonomiske problemer med å gjennomføre byggingen av sykehjemsplasser og omsorgsboliger i henhold til de godkjente planene – dette på grunn av sterk lønns- og prisstigning. Kostnadene pr. enhet i dag i de fleste kommuner ligger 40–50 pst. høyere enn ved innføringen av eldreplanen. Investeringstilskuddet var i begynnelsen satt til 830 000 kr pr. sykehjemsplass, mens de reelle kostnader i henhold til Husbankens egen årsmelding for 1998 viste en byggekostnad i snitt på 1,1 mill. kr. Og kostnadene har siden den tid bare økt. Vil sosialministeren ta initiativ innad i Regjeringen til at investeringstilskuddet både til sykehjem og omsorgsboliger blir økt, slik at de kommuner som kom noe sent i gang med sin bygging, kan få de samme refusjonsordninger som de kommuner som kom først i gang?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Jeg takker for svaret. Jeg synes det var et merkverdig svar på mitt spørsmål. Nome kommune i Telemark har nå ferdigprosjektert bygging av et sykehjem med 70 plasser til en kostnad på 1,4 mill. kr pr. plass. Kostnaden ligger altså 75 pst. over refusjonsgrunnlaget pr. dags dato. Skal kommunen makte dette, er man nødt til å nedprioritere andre prioriterte oppgaver, ikke minst når det gjelder barn, ungdom og omsorg. Slik jeg ser det, svikter både Regjeringen og Stortinget det løftet som ble gitt til kommunene om finansiering av omsorgsboliger og sykehjemsplasser da reformen ble etablert. Er sosialministeren enig i denne vurderingen, at både regjering og storting har sviktet de løftene som ble gitt da eldrepakken ble påbegynt?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Jeg skal da få stille følgende spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «En fersk undersøkelse foretatt av Norsk Brannvern Forening avslører alvorlig svikt i brannberedskapen ved et betydelig antall pleieinstitusjoner i landet. Det fremgår videre av rapporten at en fjerdedel av våre helseinstitusjoner har hatt branntilløp det siste året, og i enkelte tilfeller med alvorlig utgangspunkt. Hva vil statsråden gjøre for å bedre brannsikringen ved de offentlige pleieinstitusjonene?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Sykehus og pleieinstitusjoner må nødvendigvis ha de strengeste krav til brannsikring, idet en brann i sykehus, og særlig i pleieinstitusjoner, på grunn av pasientenes fysiske og mentale tilstand kan bli katastrofal. Seksjonssjef Thor Kristian Adolfsen i Norsk Brannvern Forening uttaler at de juridiske kunnskapene i det stedlige brannvesen ikke er gode nok, og at brannsjefen i kommunene har problemer med å stille de nødvendige krav til egen arbeidsgiver, som er kommunen. Vil statsråden sørge for at Direktoratet for brann- og eksplosjonsvern kommer sterkere på banen i forhold til de stedlige branntilsyn for å påse at fagkunnskapene er på plass og at de gjør den jobben de skal gjøre, uavhengig av å måtte frykte for represalier fra egen arbeidsgiver?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Det såkalte kommunale selvstyret må ikke ha så stort spillerom at man neglisjerer brannsikkerheten ved sykehus og pleieinstitusjoner. Det tror jeg vi alle må være enige om. Kunne statsråden slutte seg til en tanke om at den stedlige brannvernlederen burde tilskrives å ha samme myndighet som hovedverneombudene har i bedrifter og næringsliv, slik at i likhet med hovedverneombudet kunne brannvernlederen gi pålegg direkte uten at dette laget problemer for den samme brannvernlederen i forhold til arbeidsgiver?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-05-09:
Det har også vist seg at mange kommuner velger å bygge omsorgsboliger fordi dette vil falle billigere ut driftsmessig for kommunene. Dermed har de for få plasser med heldøgnspleie. For å sikre at det bygges nok tilbud om heldøgnspleie, foreslo Høyre et høyere oppstartingstilskudd til omsorgsboliger med heldøgnspleie på lik linje med tilskuddet til sykehjem, samtidig som man skulle opprettholde oppstartingstilskuddet for omsorgsboliger som bare har tilbud om hjemmehjelp. Dette stemte Arbeiderpartiet imot, til tross for at det ville kunne gitt betydelig flere plasser med heldøgnspleie og fleksibilitet ikke minst i forhold til brukerne, bl.a. ved at de kunne slippe å flytte til sykehjem når omsorgsbehovet øker. Mitt enkle spørsmål er: Hvorfor går Arbeiderpartiet imot en slik løsning som kunne gitt et mye bedre tilbud og flere plasser?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-05-09:
Jeg har stilt følgende spørsmål til kulturministeren: «Stortinget vedtok i 1998 at Rikspolitisk historisk senter skal være et levende senter for formidling av de ideer som ligger i den eldste någjeldende konstitusjonen i Europa, og et senter som skal arbeide med formidling av både historiske og moderne politiske strømninger. I et oppslag i Nationen 19. april 2001 fremkommer det at funksjonen nå ikke lenger skal være å dokumentere demokratiutviklingen. Mener statsråden at dette er i tråd med Stortingets intensjoner?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Det har vært mange uheldige omstendigheter og – vil jeg si – både dårlig forberedelse og dårlig planlegging rundt etableringen av dette senteret på Eidsvoll. Men det ser nå ut til at det meste er på plass, om enn i et noe mindre format enn tidligere. Jeg må si at jeg er veldig fornøyd med denne plasseringen. Jeg tror det kan bli en fin kulturpark med Eidsvollsbygningen og dette rikspolitiske senteret, hvor vi også jobber med å få etablert et Ekeland-museum. Så dette kan bli veldig bra. Men det er mange med meg som både er engasjert i og opptatt av dette, som ble overrasket over oppslaget i Nationen, hvor dette igjen skapte usikkerhet rundt formålet. Vi vet jo at det har vært en del diskusjon om det. Derfor er jeg glad for at statsråden nå bekrefter at Stortingets formål med senteret skal ivaretas. Jeg har forstått det slik at også Eidsvoll kommune skal være med og bidra i en slik idédugnad, og at senteret også skal ferdigstilles i 2004. Jeg håper at denne tidsrammen holder, og jeg er fornøyd med det.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-05-09:
Det viktigste for meg var å få bekreftet at det som var Stortingets formål med senteret, ligger fast, og at vi nå også har fått en tidsramme for når dette senteret skal stå ferdig.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-05-09:
Jeg har et spørsmål til sosialministeren. Fagrådet innen Rusvernet i Norge betegner den ruspolitiske situasjonen i landet som dramatisk, ekstraordinær og ute av kontroll. Det er meget sterke ord fra et meget kompetent fagråd. Det er en epidemisk utvikling når det gjelder overdosedødsfall, og situasjonen er den siste tiden forverret gjennom ytterligere akselerering av slike alvorlige tall. I tillegg er det en dramatisk økning når det gjelder unges rusmiddelbruk. Fagrådet har bedt om en straksplan, og det er fremmet en rekke konkrete forslag. Jeg legger uten videre til grunn at den alvorlige situasjonen vil bli reflektert i tiltak som kommer i revidert budsjett. Mitt spørsmål til statsråden er: Er Regjeringen beredt til raskt å sette i verk tiltak for å møte den alvorlige situasjonen som altså Fagrådet innen Rusvernet kaller dramatisk, ekstraordinær og ute av kontroll?