Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-01:
Norge er blitt et land der vi kan se alderdommen i møte med større trygghet. Omsorg er å gi folk den hjelp de trenger, og å gi den med omtanke, respekt og verdighet. Spiker og hammer, hender og hjerte – kapasitet og kvalitet – alt er nødvendige forutsetninger for å gi gode omsorgstjenester. Jeg er glad for å kunne si at handlingsplanen for eldreomsorgen er i god gjenge. Resultatene etter tre år viser at dette har vært en nødvendig og så langt vellykket satsing. Over 18 000 sykehjemsplasser og omsorgsboliger er allerede ferdig bygd eller under bygging. Den negative utviklingen i sykehjemsdekningen er snudd, og tilbudet er reelt styrket for første gang på mange år. Det er også gledelig at eneromsatsingen begynner å skyte fart. Rapporter fra kommunene viser at det i 2000 ble utført vel 9 000 flere årsverk i omsorgstjenesten enn før handlingsplanen ble iverksatt. Nå er det vår oppgave å lose denne planen vel i havn, og jeg er glad for å kunne konstatere at det kan skje på grunnlag av bred politisk enighet. En viktig forutsetning for å lykkes er at vi fortsatt kan gi kommunene forutsigbarhet og kjente rammebetingelser. Som jeg lovet her i Stortinget sist sommer, har Regjeringen lagt til rette for å utvide handlingsplanen med ytterligere 5 000 sykehjemsplasser og omsorgsboliger i 2002, og dette skal følges opp med personell i tråd med behovsanslaget på 5 500 årsverk i årene som kommer. Jeg vil også vise til at det er åpnet for å gi oppstartingstilskudd til sykehjem og omsorgsboliger som bygges utenfor Norge. Forutsetningene for at tilskudd skal kunne gis, er at prosjektene inngår som en del av den kommunale eldreomsorgen, og at forskriftene og retningslinjene som gjelder generelt for ordningen, blir fulgt. Det er viktig at vi sikrer den enkeltes rettigheter når vi først tilbyr dem, uansett hvor folk befinner seg. Vår store utfordring framover vil være å sikre likebehandling mellom kommuner, særlig fordi de store byene fortsatt ligger noe etter. Regjeringen vil holde Stortinget løpende underrettet om status for gjennomføringen av handlingsplanen og vil gi Stortinget en vurdering av investerings- og driftsbehovet de nærmeste årene i forbindelse med statsbudsjettet for 2002. Handlingsplanen er først og fremst en omsorgspolitisk satsing for dem som har et stort pleie- og omsorgsbehov. Handlingsplanen bør ikke huskes for tomme sykehjemsavdelinger og omsorgsboliger med manglende trygghet. Tilstrekkelig og kvalifisert personell er en helt avgjørende faktor. Så langt kan vi vise til positive resultater, men rekrutteringstiltak må skreddersys de utfordringene vi står overfor til enhver tid. I tråd med Stortingets ønske arbeides det nå med en ny handlingsplan. Det må fokuseres mer på tiltak som får personell til å bli i stillingene sine og som får flere til å gå over fra deltid til heltid. Ledelsesutvikling og arbeidsmiljøforbedringer er viktig. Et godt fungerende tilsynsapparat er nødvendig for å sikre kvaliteten på tjenestene. Regjeringen tar derfor sikte på å legge fram forslag til endringer i sosialtjenesteloven slik at det også blir mulig å føre tilsyn med tjenestene som ytes i omsorgsboliger. Samspill mellom familie og pårørende, frivillige og det offentlige er viktig. Tjenestene må legge til rette for støtte og avlastning fra pårørende. Samarbeid med frivillige organisasjoner, særlig gjennom frivillighetssentralene, er viktig, kanskje særlig i forebyggingsøyemed. I dag er teknologien i rask framgang, også i helse- og omsorgstjenesten. Teknologien kan være et nyttig hjelpemiddel som kan bidra til at flere kan bo hjemme lenger. Etiske betraktninger og menneskeverdighetsbetraktninger vil være avgjørende for valg av tiltak og løsninger på dette feltet. Aldersdemens er en alvorlig sykdom som fører til gradvis tap av evnen til å ta vare på seg selv og innsikt i egne behov. Sannsynligheten for å bli rammet av aldersdemens øker betydelig med økende alder. Tapet av evnen til innsikt kan til dels kompenseres med tiltak som den demente selv samtykker i. Men for å hindre skade må man noen ganger iverksette nødvendige tiltak uten den dementes samtykke. I omsorgen for denne gruppen vil en ofte stå overfor valget mellom å unnlate å yte omsorg til den som trenger det, og å krenke vedkommendes integritet. I vårt samfunn er det tradisjon for å gripe inn og sørge for at personer som mangler evnen til å dra omsorg for seg selv, ikke går til grunne. Dagens regelverk er både uklart og mangelfullt, og vi kommer ikke utenom spørsmålet om regelverk når vi vurderer tiltak som skal bedre rettssikkerheten til denne gruppen. Årsakene til at det brukes tvang er mange og sammensatte, slik at vi må også se på andre virkemidler. Tiltak rettet mot kompetanse, holdninger og tilrettelegging av miljø og rutiner etter den dementes behov vil også være viktige. Omsorg 2000 tar også opp forholdene knyttet til de tyngst belastede rusmiddelmisbrukerne. Elendigheten i denne gruppen er stor, og antallet narkotikarelaterte dødsfall er større enn noen gang. Departementet foretar derfor en samlet gjennomgang av hele omsorgen for rusmiddelmisbrukerne. Departementet har som ledd i oppfølgingen av utjamningsmeldingen og i samarbeid med Kommunal- og regionaldepartementet og Husbanken satt i gang et forsøksprosjekt for hjelp til de mest vanskeligstilte boligløse. Mange i denne gruppen er tungt belastet med misbruksproblemer. Prosjektet tar sikte på å utvikle og vinne erfaring med ulike typer nødvendig oppfølging av personer i egen bolig. Jeg er glad for komiteens tilslutning til at det utarbeides veiledende retningslinjer for kvalitet i behandlingen av rusmiddelmisbrukere. Når det gjelder taushetsplikten, må det først og fremst satses på å legge til rette for å utvikle gode samarbeidsforhold på tvers av profesjons- og etatsgrensene. Der hvor samarbeidet fungerer godt, er taushetsplikten vanligvis ikke et problem. Jeg synes likevel det er behov for å se nærmere på disse forholdene. Vi gjennomfører en historisk utbygging i eldreomsorgen, og vi har forsterket innsatsen fordi det trengs. Innsatsen og kvaliteten skal også økes overfor andre grupper med stort behov for god omsorg. Vi må ordne opp i det som ikke fungerer godt nok, der dagens løsninger og ressurser ikke strekker til. Slik skaper vi en bedre hverdag for alle.