Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Jeg vil innledningsvis understreke viktigheten av de signalene som norske myndigheter sender ut i verden i dagens situasjon. Å legge til rette for et amnesti for tilfeller der det bevisst er gitt feil identitetsopplysninger, kan undergrave respekten for arbeidet med ID-avklaringer, som er et helt sentralt poeng for utlendingsmyndighetene. Mangelen på sikre ID-dokumenter er problematisk og vanskeliggjør utlendingskontrollen og retur av personer med ulovlig opphold. Jeg merker meg at flertallet i komiteen stiller seg bak regjeringens holdning om at statsborgerskap skal henge høyt, og at kravene til klarlagt identitet i statsborgerloven ikke skal senkes. Flertallet i komiteen er enig i at det er uheldig å åpne for amnesti for personer med feil identitet i Norge. Flertallet i komiteen understreker at dokumentforfalskning er et alvorlig problem, og at å søke asyl på feil grunnlag bidrar til å uthule asylinstituttet. Vi har personer i Norge, bl.a. en del irakere, som har permanent oppholdstillatelse, men som på grunn av tvil om identitet ikke oppfyller vilkårene for norsk statsborgerskap. Vi hadde tidligere en gruppe som fikk avslag fordi de var registrert i et annet land, hvor navnene deres var stavet annerledes enn i Norge. UDI har fått mer kunnskap om rutinene i andre land i slike saker, og ekthetsundersøkelser av dokumenter i slike saker har ført til at de fleste i denne gruppen har fått statsborgerskap de siste to–tre årene. UDI opplyser at det er en stor gruppe som har to, tre eller fire helt ulike identiteter i Norge og andre europeiske land. Mange har oppgitt ulike fødesteder i Irak, og noen har også lagt fram falske dokumenter. En slik tvil om identitet er det vanskelig å forbigå, fordi vi ikke kan stole på irakiske dokumenter. Dette bekreftes av rapporten fra Nasjonalt ID-senter fra mai 2013. Rapporten sier også at det er mulig å verifisere saker i Irak. UDIs erfaring er likevel at verifisering i praksis er krevende, fordi det er begrenset kapasitet hos irakiske myndigheter. Man er også usikker på kvaliteten på verifiseringene som gjøres av irakiske myndigheter, bl.a. pga. det høye korrupsjonsnivået i landet. Samlet sett mener jeg at slik verifisering er så utfordrende at det ikke er fornuftig å sette i gang et identitetsavklaringsprogram som presenteres i representantforslaget. Jeg viser til mindretallet i komiteen, som uttaler at det er uheldig å binde opp kapasitet i UDI i dagens situasjon, samt at personene det gjelder, har permanent oppholdstillatelse i Norge, og har dermed en avklart situasjon. En forutsetning for verifisering er at det er gitt riktige opplysninger om identitet. Personer som har gitt uriktige opplysninger, må endre forklaring før det er mulig å få bekreftet deres rette identitet. Ved endret forklaring vil man rutinemessig vurdere om det er grunnlag for å trekke tilbake gitt oppholdstillatelse. Det ser ut som om forslagsstillerne vil garantere for at nye opplysninger om identitet ikke skal få konsekvens for deltakere i et slikt identitetsavklaringsprogram. Jeg slutter meg å så fall til mindretallet i komiteen, som uttaler at dette vil «sende et signal til nyankomne innvandrere om at man kan oppgi uriktig identitet i Norge uten at det får reelle konsekvenser». Vi vil følge opp Stortingets vedtak, men jeg vil understreke at kapasiteten som må brukes her, vil gå ut over arbeidet med andre saker i utlendingsforvaltningen, og som alle her er kjent med, er det tusenvis av saker som er til behandling.