Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-05-27:
Vi har gode helse- og omsorgstjenester i Norge, og som varslet i stortingsmeldingen om kvalitet og pasientsikkerhet, vil regjeringen satse på ytterligere forbedringer. Derfor har vi fremmet lovforslag om at pasienters, brukeres og pårørendes stilling skal styrkes ved uønskede hendelser og tilsynssaker i helse- og omsorgstjenestene. Det viktigste er arbeidet vi gjør hver dag for at tjenestene skal bli bedre og tryggere. Men vi vet at feil vil skje. Det minste innbyggere kan forvente når slikt skjer, er at de blir tatt på alvor, at de får informasjon, og at de får erstatning når det er aktuelt. I mine møter med pårørende har de vært svært opptatt av at deres bidrag i en tilsynssak kan gjøre at tjenesten lærer av feil som har skjedd. Dette lovforslaget vil bidra til det. I tillegg er pasientsikkerhetsprogrammet og den nye meldeordningen til Kunnskapssenteret gode verktøy for å lære av pasientskader og nesten-ulykker. Jeg er glad for at helse- og omsorgskomiteen støtter forslagene. Det viser at vi er på rett vei. Jeg er enig med komiteens flertall i at det er viktig å tilstrebe en mer ensartet praksis ved fylkesmennenes behandling av tilsynssaker. Det er viktig at sakene behandles likt av hensyn til rettssikkerheten til både påklaget helsepersonell og brukere, pasienter og pårørende. Innsyns- og uttaleretten vil kunne bidra til dette. Det vil også tilsynets saksbehandlingsveiledere, som må implementeres i embetene på en god måte. Opplæring og gjennomgang av praksis, som er fast post på fylkesmennenes landsdekkende samlinger, bør videreføres. Jeg har merket meg – vi har debattert det en del ganger i denne salen – at mindretallet ønsker å opprette en «havarikommisjon» for helsesektoren etter en modell fra transportsektoren. La meg si det slik: Jeg leser dette forslaget som et uttrykk for det samme ønsket vi alle har, men det er en modell som er foreslått som vi har hatt til vurdering. Jeg mener, i likhet med tidligere taler her, at modellen med havarikommisjon ikke passer for helse- og omsorgssektoren. For det første: Når kan man snakke om havari i helse- og omsorgstjenesten? For det andre: Hvor mange instanser skal helsetjenesten og helsepersonell forholde seg til når en uønsket hendelse skjer? Det vil alltid være slik at noen behandlingsformer innebærer en risiko for pasienten. Jeg mener det er grunnleggende viktig at pasienten har tillit til helsepersonellet som skal utføre behandlingen. En havarikommisjon vil etter min vurdering ikke bygge opp under et slikt tillitsforhold. Vi har altså ikke gått inn for det forslaget, men jeg ser likevel at det peker på et forhold vi trenger å vite mer om. Derfor har vi behov for å utrede hvordan samfunnet, i en tid med stadig nye behandlingsmuligheter, bør følge opp alvorlige hendelser og mistanke om lovbrudd i helse- og omsorgstjenesten. Derfor vil regjeringen i løpet av kort tid nedsette et utvalg som skal utrede dette bredt og på en solid måte for å gi oss en god innsikt i ulike sider av dette spørsmålet. Utredningen er ett av flere tiltak for å sikre bedre oppfølging av hendelser som har ført til upåregnelig pasientskade eller død. Jeg mener at vi allerede nå kan slå fast at det er nødvendig å styrke rettsstillingen til pasienter, brukere og pårørende i tilsynssaker og ved uønskede hendelser. Det er derfor regjeringen fremmer dette lovforslaget. Jeg mener forslaget vil være et viktig bidrag til å gi økt legitimitet til oppfølgingen av slike saker, og det vil kunne bedre saksbehandling og læring. Så kommer spørsmålet om partsrettigheter opp. Jeg følger logikken i det forslaget og kan se argumentasjonen for det, men det er etter regjeringens syn slik at et sånt forslag i sin konsekvens vil være byråkratiserende og ikke gi bedre pasientbehandling. Det hurtigarbeidende utvalget som har vurdert praksis og regelverk på dette området, er enstemmige i sin konklusjon om at pasienter og pårørende ikke bør gis klagerett på Statens helsetilsyns avgjørelser. Jeg støtter utvalget i dette. Spørsmålet om hvorvidt et helsepersonell f.eks. skal få en advarsel eller ikke, bør fortsatt være en sak mellom tilsynsmyndigheten og helsepersonellet. Jeg har – i likhet med utvalget – inntrykk av at pasienter og pårørende i ulik grad er opptatt av de administrative reaksjonene, men at alle er opptatt av at saken opplyses godt, at de blir hørt, at deres synspunkter blir tatt med, og at tilsynsmyndigheten sånn sett følger opp saken. Dette har også vært holdningen hos flertallet av høringsinstansene og vil samsvare med nordisk rett på området. Jeg er derfor tilfreds med at en samlet komité råder Stortinget til å vedta forslaget.