trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Knut Storberget, ja … Beklager. Jeg stilte representanten Storberget noen spørsmål når det gjaldt hva som skulle til for å få økt matproduksjonen i Norge, og representanten sa at jordvern var en av de tingene som var viktig for Arbeiderpartiet. Det er viktig for Fremskrittspartiet også. Vi har en jordvernstrategi som det er enighet om i Stortinget. Den skal vi forholde oss til, og den er det viktig at vi forholder oss til. Da er det også viktig å se hvordan utviklingen når det gjelder omdisponering, har vært de siste årene. Den har hatt en positiv utvikling, den er inne i en positiv utvikling, og jeg tror at målet vi har satt om 4 000 dekar innen 2020, er klart oppnåelig. Samtidig er det viktig å ta med seg at vi nydyrker en god del areal i Norge. I 2015 nydyrket vi over 16 000 dekar, og i 2014 over 18 000 dekar. Dette er selvsagt med og bidrar til at vi får en økt produksjon i Norge. Representanten var også inne på at virkemidler som investeringer var viktig. I dette jordbruksoppgjøret øker vi investeringsmidlene med 26,5 mill. kr, opp til 574,5 mill. kr. Den maksimale prosentsatsen for generasjonsskiftetilskuddet under denne ordningen økes med 10 prosentpoeng. Dette er med og bidrar til at ungdom kan komme inn, og at de som er på vei ut, kanskje investerer mer, slik at de legger forholdene til rette for ungdommen. Han sa også at økt lønnsomhet er viktig. Det er jeg helt enig i. Økt lønnsomhet er viktig for at en skal kunne drive med norsk landbruk. Slik det ser ut nå, viser regnskapet at inntektsutviklingen i jordbruket under denne regjeringen ligger an til å bli klart større enn for andre grupper – mer enn det dobbelte målt i prosent – og klart høyere målt i kroner. I 2006 var jordbruksinntekten 47 pst. av inntekten til andre grupper. Nå er tallet 66 pst. Det tyder på at inntektsgapet er redusert. Til slutt: Pollestad var opptatt av at vi skulle stemme for jordbruksavtalen etter 2017. Selvfølgelig vil vi gjøre det. Det er en jordbruksavtale som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen da også står inne for – for vi sitter selvsagt i regjering da også.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-14:
Representanten Storberget sa i sitt innlegg at forhandlingsinstituttet er til gagn for samfunnet som helhet og matprodusentene. Representanten refererte også til regjeringens budsjettkonferanse – det er jo bare noen som har erfaring derfra, men det er kanskje verdt å merke seg. I Nationen har vi hatt gleden av å kunne lese representanten Storbergets uttalelser om at det ved et eventuelt brudd var mulig for den ene part å få større gjennomslag i Stortinget. Mener representanten Storberget at dette bygger opp under forhandlingsinstituttet?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-14:
Takk for replikken. Ja, innstillingen er på dette punktet, som på veldig mange andre punkter, god. Vi har en dobbeltsidig formulering på inntekt: både at det skal redusere gapet som bønder har mot andre grupper, og også at man skal ha lik utvikling. Det er riktig steg og retning for denne innstillingen. Det er kjent politikk for både representanten Omland og regjeringen at Kristelig Folkeparti har stått på det og mener det. I dag sier en samlet komité dette, og det er en tydelig beskjed til regjeringen og våre samarbeidspartnere.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-14:
Nå er det slik at vi i dag debatterer dagens innstilling, og det er den vi forholder oss til. Kristelig Folkeparti har sagt at vi både skal redusere inntektsgapet mellom bønder og sammenlignbare grupper, og også at det skal være en utvikling på linje med andre grupper når det gjelder inntekt og sosiale vilkår. Så er det slik at vi kom så langt som vi kom i 2014, og nå sier komiteen – med Senterpartiet om bord, med Arbeiderpartiet om bord, med SV om bord, og jeg forventer at Miljøpartiet De Grønne også støtter dette, selv om de vil sende saken tilbake – at det som er bra for landbruket, det er bra for oss som er opptatt av at bonden skal ha en god inntekt å leve av.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-14:
Jeg har aldri tenkt at medrepresentanten Pollestad har tungt for det. Jeg tror at Pollestad både kan lese dagens innstilling og innstillingen fra 2014. Jeg tror Pollestad kjenner både Kristelig Folkepartis program om dette og Høyres, Fremskrittspartiets og Venstres program. Pollestad vet hvor det er nyanseforskjeller, og representanten vet også veldig godt hva som står i dagens innstilling, at en skal redusere inntektsgapet, og at det skal være en utvikling på linje med andre grupper. Så er bøndene selvstendig næringsdrivende, det har vært viktig for Kristelig Folkeparti, og det tror jeg er viktig for Senterpartiet, og så finnes det også andre inntektsgrunnlag som komiteens flertall peker på.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-14:
Noen minutter etter at avtalen mellom Bondelaget og staten var inngått, kunne Nationen referere følgende: «Etter mitt syn er dette en svak avtale, sier Geir Pollestad, stortingsrepresentant for Senterpartiet og leder i næringskomiteen på Stortinget. Han kritiserer regjeringen for ikke å satse på landbruket i et forsøk på å motvirke den økonomiske nedgangen i landet.» I dagens Politisk kvarter hørte vi nestleder Ola Borten Moe egentlig kritisere statsråden nokså direkte for å gjøre for mye, fordi statsråden fra Fremskrittspartiet ikke følger Fremskrittspartiets program. Så vi får en diskusjon om det. Vi kjenner Senterpartiet som et parti som liker å ri to hester. Mitt spørsmål er: Er det egentlig det representanten nå prøver – en partinestleder som sier at Fremskrittspartiet gjør for mye, mens Pollestad sier avtalen er for svak?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-14:
Den 8. desember i fjor vedtok Stortinget jordvernstrategien. Regjeringen hadde ett oppdrag til denne våren, at man skulle komme med positive virkemidler for kommunene som gjør det enklere å unngå nedbygging av dyrket mark. Regjeringen skriver at kommunen, gjennom sin rolle som lokal arealmyndighet, er den viktigste aktøren. Og derfor satte komiteen nettopp dette øverst på ønskelisten, for å få gode tiltak. Statsråden og regjeringen leverer ved at man styrker den veiledningen som allerede finnes overfor kommunene. Regjeringen viser også til NTP. Komiteen visste vel om NTP da vi behandlet denne saken i høst. Vi har satt oss et ambisiøst mål om en omdisponering på under 4 000 dekar per år. Men med respekt å melde – er det å styrke en veiledning overfor kommunene det eneste positive virkemiddelet som Landbruks- og matdepartementet klarte å få til når det gjelder en av de viktigste innsatsfaktorene for å øke norsk matproduksjon?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-14:
Kristelig Folkeparti er godt fornøyd med at avtalepartene er kommet fram til en enighet i forhandlingene om reindriftsavtalen 2016/2017. Det er et godt tegn at partene som best vet hvor skoen trykker, finner fram til en enighet. Reindriftsnæringen er viktig som næring, og i den samiske kulturarven. Sametinget har pekt på at reindrift er en hjørnestein i samisk kultur. Dette understreker også behovet for en sunn reindriftsnæring som fungerer både som næringsvei og som kulturbærer. Det er derfor viktig at reindriften også i framtiden får mulighet til å utvikle seg bærekraftig. Stortingets målsetting for reindriftspolitikken ble trukket opp i St.meld. nr. 28 for 1991–1992, En bærekraftig reindrift. I innstillingen til denne konkretiserte komiteen «En bærekraftig reindrift» gjennom målene om en økologisk, økonomisk og kulturelt bærekraftig reindrift: «Disse tre målene står i en innbyrdes sammenheng; økologisk bærekraft gir grunnlag for økonomisk bærekraft, og sammen gir økologisk og økonomisk bærekraft mulighet for å utvikle kulturell bærekraft.» Kristelig Folkeparti støtter dette. Så venter også vi i spenning på meldingen som er meldt på dette området. Kristelig Folkeparti ønsker en fortsatt sterk reindriftsnæring i Norge og er godt fornøyd med at partene i år har kommet til enighet om årets reindriftsavtale.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-06-14:
Det høres ut som om Ørsal Johansen er svært fornøyd med Fremskrittspartiet i regjering. Det har visst aldri vært så bra å drive landbruk som etter at Fremskrittspartiet kom i regjering. Men la oss gå til en konkret sak. Fremskrittspartiet sitter i regjering, som sagt, og gjennom jordbruksoppgjøret har man bidratt til å øke matprisene for forbrukerne, og man har økt potten i budsjettet. Det er jo litt interessant, med tanke på at Fremskrittspartiet alltid har vært opptatt av å si at man skal redusere budsjettmidler og få ned prisene. Man har altså gjort det stikk motsatte av det man har sagt tidligere. Da lurer jeg rett og slett på om det betyr at Fremskrittspartiet har forlatt det gamle tankegodset som de hadde med seg inn i regjering, og fått en ny politikk?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-06-14:
Landbruket blåser liv i landet vårt. Det er dette vi skal bygge videre på og forbedre, og den norske modellen for jordbruket med jordbruksforhandlinger og samvirke, tollbasert importvern, budsjettstøtte og eiendomsreguleringer er viktige byggesteiner hver for seg, og helt avgjørende å sette sammen. Høyresiden har ofte gjennom tidene påpekt at man ønsker å bygge ned denne modellen, som faktisk fungerer. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen vil helst kutte i budsjettstøtten, men har måttet gi seg gjennom forhandlingene i jordbruksoppgjøret. Så all honnør og ros til Bondelaget, som har tatt ansvar og fått til enighet om årets jordbruksoppgjør. Likevel viderefører regjeringen i den inngåtte avtalen retningen i tidligere jordbruksoppgjør under Solberg-regjeringen. I 2014 ble det en dreining i tilskuddene til fordel for større bruk, noe som har ført til at inntektsavstanden mellom små og mellomstore bruk og større bruk har økt. I årets oppgjør ble det framforhandlet ordninger som skal sikre at mangfoldet i landbruket forbedres ut fra det som lå inne i statens tilbud. 100 mill. kr i budsjettstøtte målrettes nå til små og mellomstore bruk i distriktene. Stortingsflertallet, uten Høyre og Fremskrittspartiet, er tydelige på at det er viktig å styrke differensieringen av virkemidlene, slik at en opprettholder en variert bruksstruktur og sikrer bærekraftig produksjon på jordbruksarealet over hele landet. Det samme flertallet mener at regjeringen ikke i tilstrekkelig grad har fulgt opp jordvernsstrategien. Selv om det i dette oppgjøret har blitt fokusert mer på små og mellomstore bruk, er det verdt å merke seg at regjeringen i sine tre år ved makten, som representanten Storberget sa, kun har gått inn med 145 mill. kr, sammenlignet med de tre siste rød-grønne årene, hvor vi gikk inn med 1 mrd. kr i økning på budsjettmidlene. Regjeringen har med dette oppgjøret gått på tvers av egen politikk med å sende en større regning til forbrukerne, gjennom å øke målprisene og økte budsjettmidler, tross egne løfter om å redusere dem.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-14:
Det er tydeleg at Ørsal Johansen har veldig stor respekt for forhandlingsinstituttet. Det er noko som eg tenkjer at representanten har eit slags heilagt forhold til. Det har eg all respekt for. Staten inngår i mange oppgjer, mange forhandlingar og mange forhandlingsinstitutt rundt omkring, og det fekk meg til å stusse over korleis Framstegspartiet stiller seg til andre forhandlingsinstitutt. Er det berre denne gongen at det heilage er så stort, mens det i andre samanhengar ikkje er det? Då kom eg til å tenkje på: Kva er det med trygdeoppgjeret dei siste ti åra, der Framstegspartiet veldig mange gonger har kome med mindretalsforslag og har ønskt å gå imot dette forhandlingsinstituttet? Så eg berre lurar på om representanten Ørsal Johansen kan klargjere for Stortinget og folket elles kva som er Framstegspartiets forhold til forhandlingsinstituttet.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-14:
Mitt inntrykk er at Venstre i jordbrukspolitikken ligg vesentleg nærmare eit anna potensielt fleirtal enn det fleirtalet vi har i Noreg i dag. Vi ville fått ei heilt anna utvikling for det norske landbruket dersom Venstre hadde bytt side. Viss ein berre les merknadene, ser ein at det heilt openbert ville vore ei langt betre inntektsutvikling for bøndene om Venstre saman med Kristeleg Folkeparti hadde valt ein annan kurs i landbruks- og jordbrukspolitikken. Mitt spørsmål er rett og slett om det er fordi det er andre politiske område som er viktige for Venstre, at dei har det samarbeidet med Høgre og Framstegspartiet, eller er det fordi dei har fått gjennomslag for viktige delar av sin eigen jordbrukspolitikk?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-14:
Eg er ikkje sikker på kva representanten meinte med å vilje tilbake til, altså tilbake til Bonde- og småbrukarlaget. Viss eg forstår representantens spørsmål riktig, nemner han da for det første dei 19 prosentane. Det meiner eg er ganske greitt tilbakevist av dei tidlegare replikkinngangane her. Veldig mykje av auken i inntektsgrunnlaget for bønder kan forklarast med det første året frå 2014 til 2015. Når det gjeld at opplegget til regjeringa har ført til større bruk av landet: Nei, det stemmer jo ikkje. Vi ser at jordbruksareal rundt omkring i landet blir lagd ned, og at inntektsordninga for små og mellomstore bruk blir svekt for å styrkje inntektene til dei store. Da vil ein på sikt få ein situasjon der ein reduserer både den norske matsikkerheita og den norske evna til å produsere mat. Eg vil minne representanten om at grunnen til at organisasjonar bryt forhandlingar, er fordi ein er ueinig. Det er det ein kanskje må ta inn over seg.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-14:
Viss eg har vore så uheldig og sagt at det blir dyrka jord der ho ikkje ligg, da trekkjer eg umiddelbart tilbake den utsegna. Men det er veldig mange eksempel på at jorda ikkje blir tatt i bruk i heile landet. Det er berre å sjå på den kolossale nedgangen som har vore frå 1990 til i dag i reduksjon i areal rundt omkring i landet. Eg reknar med at representanten Ørsal Johansen er einig med meg i at det er trist at dette faktisk har kome i stand gjennom politikk. Ein kunne altså forhindra dette gjennom politikk. Viss ein verkeleg ville ta i bruk alle dei ulike, spreidde områda vi har rundt omkring i landet, ville vi kunne ha gjort det. Det er kanskje det som er kjernen i diskusjonen mellom høgre- og venstresida i norsk landbrukspolitikk. Kor langt er ein villig til å strekkje seg som storsamfunn for å sørgje for å ta i bruk heile landet, gjennom både inntektsutviklinga for bønder og ulike typar støtteordningar som gjer at det er lønsamt å ha landbruk f.eks. i heimfylket mitt, der det er godt mellom dei ulike jordbruksflekkene.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-06-14:
Å redusere inntektsgapet er viktig framover, fastslår en samlet komité. Nå ser vi både i media og også i replikkordskiftet her at regjeringspartiene legger litt ulik tolkning i hva som ligger i dette. Faktisk oppfattet jeg nesten representanten Ingunn Foss i replikkordskiftet her som at hun ikke mener at det er selve gapet som skal tettes. Hva slags forventninger har Kristelig Folkeparti til regjeringens oppfølging? Og hva vil Kristelig Folkeparti selv foreta seg overfor samarbeidspartiene inn mot neste oppgjør på dette punktet, som også representanten var veldig opptatt av i sitt innlegg?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-06-14:
Under behandlingen av oppgjøret i fjor var Venstre med på en flertallsmerknad om at 20 mill. kr til kantrydding på Vestlandet ikke burde være en del av jordbruksoppgjøret. I årets proposisjon sies det faktisk at en legger opp til en årlig avsetning på 20 mill. kr til dette formålet. I år er ikke Venstre med på denne merknaden. Har Venstre endret syn, eller har de bøyd av for regjeringen?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-06-14:
Etter jordbruksoppgjøret for to år siden uttalte daværende landbruksminister Sylvi Listhaug at de endringene som ble gjort den gangen, var de største endringene noensinne i norsk landbrukspolitikk. Den kursendringen fikk regjeringen støtte for fra både Kristelig Folkeparti og Venstre, og i ettertid viser det seg at statsråden hadde rett. Vi har sett at de største brukene har fått den aller største delen av kaka, på bekostning av de små og mellomstore brukene. En slik prioritering vil etter Arbeiderpartiets mening bidra til at en ikke når målsettingen om et landbruk over hele landet. Jordbruksforhandlingene ville utlignet deler av disse skjevhetene i årets oppgjør, men statens første tilbud la ikke opp til det. Bondelaget sier at de vektlegger at de gjennom avtalen klarte å framforhandle ordninger og sikre mangfoldet i landbruket bedre enn det som lå inne i statens tilbud, og det er bra. Arbeiderpartiet har tradisjon for å støtte inngåtte avtaler i jordbruksoppgjøret for ikke å bidra til å svekke forhandlingsinstituttet. Det vil vi, som tidligere nevnt, også gjøre denne gangen. Næringskomiteen gir likevel regjeringen marsjordre på flere områder for framtidige oppgjør og for de kommende stortingsmeldingene. En samlet komité understreker at inntektsgapet skal reduseres, selv om det har vært litt uklarhet fra regjeringspartienes side under debatten om dette. I tillegg stemmer et flertall i komiteen sammen på flere områder som vil bidra til å gjennomføre de målene stortingsflertallet har uttrykt tidligere. Jeg nevner viktigheten av et sterkt landbruk over hele landet, basert på norske ressurser. Dette ivaretar også en god klimaprofil. Behovet for økt utbyggingskapasitet må følges opp med tilstrekkelig tilgang til investeringsmidler i årene framover. Det er viktig å styrke differensieringen av virkemidlene, slik at en kan opprettholde lønnsom drift og en variert bruksstruktur. Kanaliseringspolitikken er også klimasmart. Ved utfasing av eksportstøtte må en iverksette kompenserende tiltak. Jeg nevner betydningen av en reduksjon i innfraktordningen for melk. Denne ordningen er med på å sikre melkeproduksjon over hele landet. Jeg håper at statsråden har merket seg og tatt med seg at forhandlingene i EU, de såkalte artikkel 19-forhandlingene, i størst mulig grad må skjerme norsk landbruk. Disse mener jeg er med på å ta norsk landbruk i riktig retning. Da blir det spennende å se om samarbeidspartiene forvalter dette flertallet overfor regjeringen godt i framtidige oppgjør og i den varslede landbruksmeldingen.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-06-14:
Aldri før har det vore så stor optimisme i landbruket som det me ser no. Investeringslysta er stor blant bøndene, talet på søkjarar til landbruksutdanning er svært høgt, matproduksjonen aukar, bondens inntekter aukar, og gapet mot andre grupper vert redusert. Det må vera ein gedigen nedtur for Senterpartiet å sjå at regjeringa sin politikk verkar, og at måla med landbrukspolitikken vert nådde. Denne politikken har medført at bonden er meir fri i driftstilpassinga, og det er mange bønder som no føler at dei lukkast. Under den raud-grøne regjeringa vart det ei veldig sentralisering og strukturendring i norsk landbruk. Det vart ein reduksjon i talet på bønder. Eg lurar på om det er denne suksessen med regjeringa sin politikk og den auka optimismen i landbruket som no gjer at Senterpartiet tek til orde for at det må vera eit særskilt mål i den komande stortingsmeldinga å halda oppe talet på bønder.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-06-14:
Representanten Trygve Slagsvold Vedum har i fleire innlegg her no peika på kor viktig tollvern er for norsk landbruk og norske forbrukarar. Det er i og for seg rett. For enkeltbruk og enkeltprodukt er det særdeles viktig i mange samanhengar, men for norsk økonomi og norsk velstand og velstandsutvikling på lang sikt er det nok ikkje heilt rett at dette kjem til å verta så veldig viktig. Stortinget har ein ambisjon om å fem–seksdobla verdien av havbruksnæringa. Me slit med marknadstilgang til Kina, me slit med marknadstilgang til Russland, og EU er, og kjem til å vera, ein av dei aller viktigaste marknadene våre. Skal me ein gong i framtida realisera draumen om å seksdobla verdien av havbruksnæringa og sjømatproduksjonen vår, må me kanskje ein gong i framtida vera villige til å diskutera nettopp tollvern. No er det slik i EØS-avtalen at me ikkje kan kopla fisk og landbruk. Regjeringa har ikkje gjort det og kopla det, men eg trur nok at den dagen kjem, og initiativet til å kopla fisk og landbruk må koma frå denne salen og ikkje frå EU. Eg håpar og trur òg at den dagen må koma, og eg trur òg på norsk landbruk, at me kunne vore Europas spiskammers med rein og god mat og kunne selt dette til EU på ein god måte, på lik linje som at me handlar hos dei. Meir samspel med EU trur eg det norske landbruket og norsk næringsliv har godt av, og me har mykje å sjå fram til viss me klarer å få eit betre samspel med EU på nettopp dette med tollbarrierar og tollvern.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Ein samla komité ønskjer å minske lønnsgapet, og vi ser at dei tre siste åra, altså frå 2014 til 2017, har jordbruksoppgjeret gitt ein inntektsvekst til bonden på 19 pst. Det er rundt 6 pst. per år og godt over dei andre. Spørsmålet er då: Korleis tenkjer ein i Senterpartiet dersom ein skal minske gapet ytterlegare? Tenkjer ein då at ein skal ha eit enda sterkare importvern, eller skal ein sende rekninga til forbrukaren, i eit land som har verdas dyraste mat? Eller korleis tenkjer Senterpartiet, når vi i denne perioden har klart å minske gapet meir enn ein klarte i den raud-grøne regjeringstida?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Innstillinga og avtalen sørgjer for at norsk landbruk baserer seg på auka matproduksjon over heile landet, med smått og stort. Avtalen inneber òg tryggleik for dei som har investert i landbruket. Avtalen legg til rette for ein inntektsvekst per årsverk på nesten 19 pst. frå 2014 til 2017, eller i underkant av 6 pst. årleg, godt over dei andre. Færre bruk blir lagde ned, faktisk auka vi talet, som vi høyrde tidlegare. Unge investerer i nye fellesfjøs, og vi opprettheld drift på same arealvolum som før. Vi produserer nok egg til å dekkje eige behov, vi produserer nok sau til å dekkje eige behov, og vi nærmar oss på storfe. Vi har med andre ord snudd den negative utviklinga vi såg gjennom åra med raud-grønt styre, og vi hugsar at Småbrukarlaget, viss det er det SV er opptatt av, har brote seks av dei sju siste åra. Spørsmålet er: Er det dette SV vil tilbake til når dei ønskjer å sende jordbruksoppgjeret tilbake?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Årets avtale legg godt til rette for å auke produksjonen på norske ressursar. Den prioriterer produksjonar der det er størst potensial for auke ved å ta marknadsdelar frå import: storfe, korn og grøntsektoren. Den stimulerer til auka bruk av utmarksressursane, og den reduserer stimulansen til å gå over til gras i dei typiske kornområda. Det er viktig både for å auke den samla produksjonen og for å redusere importen av råvarer til kraftfôr, fordi det legg grunnlaget for større kornproduksjon enn elles. Avtala tar også omsyn til dei små og mellomstore bruka, kombinert med at dei grepa som ein gjorde med omsyn til dei med størst ressursgrunnlag, ligg fast. Vi hjelper ikkje dei små ved å hindre at dei store får vere med og bidra, for over 80 pst. av jordbruksproduksjonen kjem frå bruk med meir enn eitt årsverk. Skal produksjonen auke, må alle få moglegheit til å auke produksjonen sin, og då med grunnlag i dei ressursane som dei har tilgjengeleg. Så innstillinga og avtala sørgjer for at norsk landbruk baserer seg på auka matproduksjon over heile landet i smått og stort – og stort er bra. Avtala inneber også ein tryggleik for dei mange unge som har investert i landbruket, og gir ein tryggleik vi ikkje har sett tidlegare. Avtala legg også til rette for ein inntektsvekst per årsverk som vi ikkje har sett på lang tid. Som fleire har vore inne på, den gir ein inntektsvekst på 19 pst. frå 2014 til 2017, og talet på bruk har faktisk auka. Unge investerer i nye fellesfjøs, og vi held oppe drift på same arealvolum som før. Det viser ein optimisme som det er lang tid sidan vi har sett. Vi produserer nok egg og sauekjøt til å dekkje eige behov. Nokre tar til orde for dette med importvern. Eg er einig med statsråden når han seier: Det hjelper ikkje å mure seg inne. Vi lever i ei verd der spesielt Noreg er avhengig av handel med omverda, og då er ikkje løysinga å byggje murar rundt oss. Til slutt: Når ein høyrer dei raud-grøne partia klage over resultatet som no er kome fram: Småbrukarlaget har brote i seks av dei sju siste åra. Kva betyr det? Det betyr at desse partia har ikkje levert noko særleg betre når det gjeld forhandlingsinstituttet. Tvert imot har den blå-blå regjeringa klart å levere betre enn dei raud-grøne klarte den tida dei sat med ansvaret.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Eg skal vere kort sidan vi begynner å nærme oss slutten. Representanten Slagsvold Vedum seier at vi må tenkje på konsekvensane. Tollmurar skaper konsekvensar. Det handlar om marknadstilgang. Rike, høgteknologiske Noreg eksporterer. Vi eksporterer olje, vi eksporterer frå verfta, vi eksporterer utstyr, og vi eksporterer høgteknologi. Det er snakk om enorme summar vi eksporterer for. Og alt heng saman med alt. Når det gjeld fisk og havbruk, eksporterer vi 35 millionar måltid kvar einaste dag – sunn, god norsk mat. Dette er mat med høg tillit, men landbruket leverer også mat med høg tillit, slik statsråden var inne på. Vi kan ta egg som eit eksempel. Reiser vi rundt i Europa, får vi, sjølv på dei dyraste og flottaste hotella, egg som er kokte så lenge at dei er knallgrøne innvendig. Det er fordi ein fryktar salmonella i egga. Då spør eg meg sjølv: Kvifor er ikkje norsk landbruk meir aktivt for å selje sine reine, friske, gode produkt til Europa? For det er eit kjøpesterkt publikum og folk og kundar som nettopp ønskjer å vere trygge på og villige til å betale for sikker mat. Det er på den måten vi burde behandle norske landbruksprodukt. I staden opplever vi i dag i altfor stor grad at næringa blir snakka ned. Ei næring der vi ser ungdommen satse, fortener å bli snakka opp. Det håper eg vi kan fortsetje med.
Pål Farstad (Venstre), 2016-06-14:
Dette har ikke vært et sentralt punkt for Venstre i forbindelse med årets behandling av jordbruksavtalen. Vi har gjort en avveining som gjør at vi har landet der vi har landet i årets behandling. Som representanten Omland sikkert også har fått med seg, er vi med på svært mange merknader sammen med Arbeiderpartiet, men vi har valgt å legge i potten litt andre ting i år, uten at vi har endret syn av den grunn.
Pål Farstad (Venstre), 2016-06-14:
Venstre har vært med på en felles merknad her nå, som er knyttet til at vi skal redusere inntektsgapet. Det betyr at for Venstre har det vært det som har stått mest sentralt i år. Men så er vi også med på andre merknader som bygger opp under at vi skal ha en utvikling til liks med andre grupper.
Pål Farstad (Venstre), 2016-06-14:
Jeg tror man vil se av det Venstre har bidratt med i landbrukspolitikken fra vi inngikk avtalen i 2014 – jeg holder meg nå til jordbruksoppgjøret, det er det vi bør snakke om her – at vi har sammen med Kristelig Folkeparti på en måte trukket regjeringspartiene bra mot sentrum, mot der Venstre ønsker at landbrukspolitikken skal ligge. Jeg tillater meg å si at landbrukspolitikken slik som den er nå, er nokså nær det som er Venstres grunnleggende syn i landbrukspolitikken. Det tror jeg ikke kan overraske noen at jeg sier.
Pål Farstad (Venstre), 2016-06-14:
På svært mange områder er det stor enighet mellom komitémedlemmene, både når det gjelder merknader som er gitt, og i den diskusjonen som har vært i komiteen. Men det er ett område som det ikke er veldig stor oppslutning om, men som vi, fra Venstres side – også SV – har vært opptatt av, og det handler om løsdrift. I 2008 konkluderte Landbruksdepartementets arbeidsgruppe med at løsdrift gir bedre dyrevelferd i storfehold. Som jeg nevnte i mitt hovedinnlegg, er det et betydelig investeringsbehov for å imøtekomme kravet om løsdrift i storfehold, særlig for små og mellomstore bruk. Derfor må investeringsvirkemidlene økes. Det kan ikke være slik at en ved å utsette løsdriftskravet i ti år får en slakk i investeringstakten. Tempoet må holdes oppe. Spørsmålet er da: Hvordan vil statsråden bidra til at tempoet i overgangen til løsdriftsfjøs blir holdt høyere enn i dag?
Pål Farstad (Venstre), 2016-06-14:
I likhet med det flere har sagt, er også jeg glad for at staten og Norske Reindriftssamers Landsforbund er enige om en ny reindriftsavtale for 2016/2017. Jeg er også glad for at det er en samlet komité som står bak innstillingen som vi nå har til debatt. Noe annet ville det heller ikke vært noen god grunn til, all den tid man fortsetter linjen fra de siste tre års avtaler – en linje som det har vært bred enighet om. Når det gjelder komiteens merknader, vil jeg trekke fram at vi må ha en fortsatt prioritering av å oppnå målene om en økologisk bærekraftig reindrift, og vi må ha stålfokus på dyrehelse og dyrevelferd. Det må være selve bærebjelken for en rasjonell, markedsorientert næring med bærekraft i et langsiktig perspektiv, slik Stortingets målsetting for reindriftspolitikken er.
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2016-06-14:
Når historia om suksessen til landbruket skal skrivast ein gong i framtida, trur eg at sjølve jordbruksforhandlingane vil vera eit heilt sentralt tema. Kvifor, lurer kanskje presidenten på – jo, fordi dette er historia om korleis ei næring i tett dialog med sentrale myndigheiter tek eit nasjonalt ansvar på viktige samfunnsområde. Dette systemet er det i praksis heldigvis stor politisk einigheit om, sjølv om enkelte regjeringsparti i tide og utide uttrykkjer seg stikk motsett. Uansett, trur eg, vil landbruksforhandlingane vera eit særdeles hensiktsmessig verktøy også i framtida, men det føreset naturlegvis at forhandlingsinstituttet blir brukt, og ikkje minst at resultatet blir respektert. Difor spør eg Miljøpartiet og representanten Hansson: Ser han ikkje den openberre faren, at ved å senda tilbake den avtalen som er forhandla fram, vil han bidra til å undergrava og setja i spel heile systemet?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Eg har varsla ei melding om landbrukssektoren som skal kome til Stortinget. Eg kjem til å handtere alle spørsmål knytte til innretting og enkeltforslag då. Men vi treng ikkje eingong å gå utanlands for å finne suksesshistorier. Denne regjeringa har – i lag med samarbeidspartia – bidrege til å liberalisere jordbruksmarknaden, i 2014 og i 2015. Det vi ser, er at saman med andre faktorar, som ein forsvarleg økonomisk politikk, som gjev rentenedgang, som gjev investeringsvilje, aukar faktisk lønsemda i landbruket. Det gjer ho fordi folk ser grunnlag for å satse og investere og finn lønsemd i sin eigen produksjon. Difor treng vi ikkje eingong å søkje ut av landet for å finne gode eksempel på at liberalisering har fungert. Det kan vi bl.a. sjå på dei grepa som denne regjeringa bidrog til i 2014 og 2015.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Eg er glad for at Arbeidarpartiet håpar at det er eg som skal utforme det tilbodet også neste år. Eg er også glad for at Arbeidarpartiet gjev uttrykk for at vi trass alt er i ein tilstand der mange kjem godt ut. Grunnleggjande sett: Skal vi sørgje for rekruttering til landbrukssektoren, og skal vi sørgje for at nokon vel bondeyrket fordi det er verdifullt å produsere mat, må det også vere lønsemd i botnen. Eg opplever at stadig fleire bønder tør å fortelje at dei tener pengar. Få ting gleder ein sunnmøring meir enn at det er mogleg å tene pengar på sin eigen forretningsidé. Men inntektsutviklinga dei tre siste åra har vore formidabel for jordbruket. 18,75 pst. er analysen som normalisert rekneskap legg til grunn for perioden 2014–2017 – betydeleg meir enn for andre grupper. Det er faktisk slik at andre grupper har prognostisert ei inntektsutvikling for desse tre åra på 41 400 kr, mens jordbruket er på 56 600 kr. Eg trur 56 600 kr er meir enn 41 400 kr.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Regjeringa har vorte beden om å leggje fram tiltak jamleg, første gongen i revidert nasjonalbudsjett, seinare også i budsjett, som gjer at vi kan redusere talet på mål med nedbygd jordbruksareal til 4 000 innan 2020. Alt er ikkje gjort over natta. Det har eg behov for å vere ærleg på. Trass alt ligg hovudansvaret for reguleringsprosessar i kommunane. Det trur eg denne regjeringa og Kristeleg Folkeparti har som eit felles verdigrunnlag. Ein fattar best avgjerder når dei er fatta tett på der som folk bur. Det gjer at det å styrkje kompetansen til kommunesektoren, som gjer desse vurderingane, er noko som ein ikkje skal kimse av, meiner eg. Samtidig har vi peika på andre tiltak, bl.a. at vi kjem til å følgje opp dette i NTP. Men vi kjem også til, i tida framover, å jobbe med fleire andre forslag, og eg jobbar no tett med KS for å bidra til å fortsetje å styrkje arbeidet for å nå dette målet i 2020.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Det inntektsmålet som denne regjeringa har basert sin politikk på, er det same som Senterpartiet baserte sin politikk på dei åtte føregåande åra. At det målet plutseleg er uansvarleg, synest eg det er verdt å merkje seg, også for dei andre partia som sat i den regjeringa. Eg ser merknaden som Stortinget har gjeve i denne innstillinga, og at ein ber meg om å drøfte det i landbruksmeldinga, som kjem seinare dette året. Det har eg ein ambisjon om å gjere. Samtidig er det heilt avgjerande at ein vert målt på dei resultata ein faktisk leverer – ikkje på Senterpartiet si oppfatning av dei politiske resultata. Og inntektsutviklinga i jordbruket er formidabelt bra, og viss vi skal evne å rekruttere folk til landbrukssektoren i åra framover, bør Senterpartiet snakke opp verdien av at det skjer – ikkje ned.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Eg meiner at mi hovudoppgåve er å gjere jordbruket i stand til å møte ein situasjon der ein får auka internasjonal konkurranse. Stortinget har vedteke at Noreg skal liberalisere sin jordbruksmarknad over tid – rett nok ikkje utan å få noko igjen for det, men likevel: Stortinget har vedteke at vi skal liberalisere jordbruksmarknaden. Viss vi skal ta det inn over oss, må vi også ta inn over oss at det å skulle gå inn i ein situasjon no og tru at vi kan mure oss inne, er å lure både seg sjølv og bøndene, for ein kjem gradvis, over tid, til å møte auka internasjonal konkurranse, og det er heilt avgjerande at denne regjeringa klarer å leggje til rette for at ein i større grad er i stand til å møte den konkurransen. Difor er det så viktig at vi klarer å bruke dei marknadsmekanismane som ligg der, for å styrkje både produksjonsevna og lønsemda.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Norsk mjølkeproduksjon kjem i framtida til å finne stad i lausdriftsfjøs. Det er eg heilt overtydd om. Det vi har sørgt for med denne jordbruksavtalen, er at dei som elles måtte ha gjeve opp drifta, faktisk får nokre år til på omstilling, sånn at vi kan ha dei med oss vidare for å produsere mat over heile landet, som eg opplever at Venstre er oppteke av. Gjennom desse jordbruksforhandlingane fekk staten eit krav om å auke investeringsverkemidla med 17 mill. kr – felles for jordbruket. I det tilbodet som vi gav, føreslo vi å auke med 26 mill. kr, altså meir enn det jordbruket kravde. Det gjorde vi sjølv om vi la lausdriftskravet på bordet. Det seier noko om min vilje til å bidra til at vi skal klare å kome oss gjennom den investeringsbølgja som norske mjølkeprodusentar – og for så vidt ein del andre produsentar – står framfor i åra som kjem.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Senterpartiets leiar utfordra meg konkret på tollvern. Det vil alltid vere ein debatt og ein nødvendig balansegang å gå opp mellom tollsats og tollfrie importkvotar. Under Senterpartiet i regjering auka dei tollfrie importkvotane – gjennom artikkel 19-forhandlingane og avtalane dei fekk til då – men Senterpartiet kan føle seg trygg på at denne regjeringa forhandlar med sikte på å vareta norske interesser i artikkel 19-forhandlingane. To ting som overraskar meg, eller som eg iallfall meiner det er nødvendig å summere opp med i denne debatten, er at alle vil ha meir matproduksjon, men nokre vil ikkje at det skal løne seg å produsere meir. Eg trur ikkje vi får lønsemd i produksjonen og meir matproduksjon viss ikkje det er stimulans til å produsere meir. Og kvifor er det feil – i jordbruket, i motsetning til i alle andre sektorar – at viss du leverer to liter mjølk, får du dobbelt så mykje betalt som viss du leverer éin? Kvifor er det eit problem at det er slik i norsk landbrukspolitikk? Eg meiner at det openbert er slik at det skal løne seg å produsere meir. Ein må få dobbelt så mykje betalt viss ein produserer to liter mjølk som viss ein produserer éin liter mjølk. Eg meiner at når fleire her snakkar om auka grasproduksjon og mindre kraftfôrimport, må det gje eitt sluttresultat, nemleg at det vert mindre lønsamt å produsere gras i kornområda – slik eg først la til grunn i statens tilbod – for det er det einaste som kan få opp kornproduksjonen innanlands. Viss dette er signala eg skal ta med meg frå denne debatten, gjer det meg roleg. Men til alle dei som meiner at auka kraftfôrpris er det einaste saliggjerande, spør eg meg: Korleis trur dei det vil slå ut for svineprodusentane og for kyllingprodusentane? Er ikkje produksjonen dei bidreg med, viktig for norsk landbruk? Er ikkje botnlinja deira viktig? Skal vi berre auke kraftfôrprisane, som gjer at dei vert mindre konkurransedyktige? Og så er det alltid ein diskusjon i Stortinget knytt til soya og import av det. Eg skulle for så vidt ønskje at vi hadde klimatiske forhold til å produsere proteinet vårt sjølve – men det har vi jo ikkje. Når vi forbaud å bruke fiskemjøl og kjøtbeinmjøl i fôret vårt, måtte vi erstatte det med ei anna proteinkjelde. Alle dei som angrip import av soya, har det til felles at dei ikkje peiker på alternative proteinkjelder for norsk kraftfôr. Det betyr – viss ein skal ta dei på alvor – mindre konkurransekraft for dei næringane i Noreg som er heilt avhengige av at kraftfôret har ein pris som gjer det mogleg å produsere i Noreg.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Debatten går mot slutten, og eg har behov for å vere tydeleg i bodskapet på at når representanten Per Olaf Lundteigen frå Senterpartiet så klart åtvarar nye mot å gå inn i næringa, trass i – trass i, president – at lønsemda går opp, gjer han norsk landbruk urett. Vi treng norsk jordbruksproduksjon. Senterpartiet brukar å gje uttrykk for at dei er opptekne av at det skal bu folk over heile landet, og ei så klar åtvaring, som det Lundteigen framfører, mot at nye generasjonar skal velje landbruket trass i ei positiv inntektsutvikling, synest eg er veldig uheldig. Difor er eg glad for at partileiaren i Senterpartiet, Trygve Slagsvold Vedum, er veldig tydeleg på ein ting, og det er at også dei store bruka i Noreg er veldig små. Det meiner eg er det fremste konkurransefortrinnet for norsk landbruk. Vi produserer ikkje mat som alle andre. Vi avlar på friske dyr i staden for å medisinere dei sjuke. Norske bønder har i generasjonar utvikla husdyrproduksjonen sin til å vere berekraftig. Teknologien som dei har utvikla, ikkje ved hjelp av meg, men ved hjelp av sin eigen kunnskap, er eksportvare for Noreg. Vi produserer mat som forbrukarane har høg tillit til, fordi dei veit at når dei vel eit norsk produkt, et dei mat som ikkje utløyser ein folkehelserisiko for dei. Det er konkurransefortrinnet til norsk landbruk. Å snakke ned verdien av det meiner eg det er grunn til å åtvare mot, for det er dei fremste grunnane til at forbrukarane bør velje norsk mat også i framtida, fordi vi gjer ting annleis. Det er eg glad for at forbrukarane i dei fleste tilfella i dag vel, men då er vi avhengige av at eit samla storting faktisk løftar det som norsk jordbruk har lykkast med over tid – heilt uavhengig av den regjeringa som til kvar tid sit – nemleg å vere oppteken av måten vi produserer maten vår på, framfor å snakke ned verdien av det som vert gjort.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Eg er glad for at Stortinget sluttar seg til reindriftsavtalen. Eg meiner at vi ser mange positive trekk i reindrifta, men vi har eit godt stykke igjen før vi har løyst alle utfordringane. Eg vil rose det arbeidet delar av næringa har gjort for å ta ned reintalet. Det er heilt avgjerande for ei berekraftig reindrift over tid at dyretalet er i samsvar med beitegrunnlaget. Veldig mange aktørar har gjort den jobben dei siste åra, og det fortener reindrifta ære for. Samtidig er det slik at utfordringane ikkje er vekke, og vi sit framleis igjen med sidaer der vi har for høge reintal. Så arbeidet må halde fram. Difor er eg også glad for at Stortinget tidlegare har slutta seg til forslaget om endringar i reindriftsloven § 60. For meg er det spesielt gledeleg at vi i denne reindriftsavtalen klarer å vidareføre det som er basisen for at vi skal kunne utvikle reindrifta vidare, nemleg at vi stimulerer til å ta ut slakt. Det gjev kjøt i marknaden, auka tilgang gjev auka etterspurnad, og det gjev grunnlag for at fleire produserer meir kjøt på eit lågare dyretal, fordi beitetrykket går ned, og fordi vi ikkje sender så mange dyr i vinterbeite at det går ut over kondisjonen til dyra. Det fremjar òg dyrevelferd at vi gjer desse grepa. Det er heilt avgjerande at reindriftsavtalen varetek desse standpunkta, slik at vi kan få til ei positiv utvikling i reindrifta vidare. Det meiner eg denne avtalen gjer. Og som fleire har vore inne på, kjem eg tilbake igjen seinare til Stortinget med ei ny melding om reindrifta. Eg er oppteken av at vi skal klare å leggje grunnlaget for framleis styrkt reindrift, men basert på økologisk balanse. Svaret på i kva grad vi har ei berekraftig reindriftsnæring over tid, handlar om i kva grad vi har eit dyretal som er i samsvar med beitegrunnlaget. Det legg denne avtalen opp til, og det vil komande landbruksmelding også leggje til grunn.
Gunnar Viken (Høyre), 2016-06-14:
Det føles godt for en Høyre-representant fra landbruksfylket Nord-Trøndelag at det er oppnådd enighet om årets jordbruksavtale med Bondelaget. Å oppnå enighet er ingen selvfølge. For det første er det mange forskjellige interesser – fra geografisk beliggenhet til forskjellige produksjoner – og det innad i organisasjonene. Når disse interessene er samordnet, skal det forhandles med staten, som skal forme sine mål for landbrukspolitikken. Dette er et arbeid det står stor respekt av, og som det er gjensidig forståelse for. Å drive et lønnsomt og innovativt landbruk bygger på erfaring og kunnskap. Gårdbrukeren er den selvstendige bedriftseieren som må få nye muligheter bl.a. gjennom forenkling av regelverk og rapportering, som i en enmannsbedrift gjerne kan være en kostbar tidstyv. Her må jeg hevde at regjeringen med sine støttepartier har levert. Litt styr er det, som vi sier i Trøndelag, når det pågår, men ingen vil tilbake til mer regulering. Forbedringer skjer best i god dialog med partene, og det gir forutsigbarhet. Dette viser at utviklingen i norsk landbruk går i rett retning. Ekstra hyggelig for næringen er det når det er politisk bestemt at norsk matproduksjon skal økes. I Høyre kaller vi det nye muligheter for bonden og næringsmiddelindustrien. Husk at denne næringen skal forsyne det norske folk med mat minst fire ganger hver dag. For en mulighet! Selv om vi alltid har visst at det er slik, oppleves det best når etterspørselen er størst. Vi husker mange år med overproduksjon og frustrasjon, der en måtte betale for å holde igjen produksjonen. Nå har markedet snudd. Vi er blitt flere nordmenn. Nå betaler vi for å få produsere mer mat – i tråd med Stortingets ønske. På den måten øker produksjonen i henhold til nasjonale mål. I Norge legger vi stor vekt på matkvalitet og helse. Det skal vi ta vare på i et rent miljø. Avslutningsvis: En skal ikke gråte over det en ikke får til, men glede seg over det en får til. Derfor skal Stortinget glede seg mer enn å gråte i denne saken.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-14:
Jeg er glad for en diskusjon omkring korn- og kraftfôrpolitikken, for hvis man ikke har det på stell, har man ikke resten på stell. Kraftfôrprisen bestemmes i jordbruksoppgjøret. Kraftfôrprisen definerer verdien på gras. Lav kraftfôrpris gir lav verdi på gras. Lav kraftfôrpris gir høyt forbruk av kraftfôr, som gir økt import av kraftfôr. Det vet statsråden, og derfor er vi ved et nøkkelpunkt. Når statsråden sier at det slår sterkt ut for svineprodusentene, er det feil. Grisen er blant de mest effektive til å foredle kraftfôr til kjøtt. Det slår sterkest ut for sau og lam og deretter for storfe – nettopp de dyrene som har evne til å spise gras. Økt kraftfôrpris har det vært en diskusjon om i norsk jordbrukspolitikk gjennom alle år. Det har vært uenigheter om det, men det er viktig å klarlegge her at det er en nøkkel til å forstå at Norge gror igjen. Lav kraftfôrpris fører til at Norge gror igjen, at det blir overskudd på rundballer, fordi det ikke er lønnsomt for gårdbrukere å bruke det graset. Det er mer lønnsomt å bruke kraftfôr. Det andre punktet jeg vil si litt om: Fremskrittspartiets statsråd er stolt av Fremskrittspartiets jordbrukspolitikk. La oss ta en liten blodprøve. Fremskrittspartiet vil svekke importvernet. Høyre arbeider for ikke å ha noe eget norsk jordbruksmatvaremarked i det hele tatt. Det sies her at en ikke skal mure seg inne. Som Høyre sier så kjekt: Hva er konsekvensen? – Sterk reduksjon i markedsprisene. Det rammer dem som driver størst, mest. Det fører til at de må ha enda større bevilgninger over statsbudsjettet. De vil bli enda mer statsstyrte. Fremskrittspartiet og Høyres politikk er mer statsstyring av de jordbruksgårdene som driver stort – stikk motsatt av hva de prøver å fortelle oss. Det er mindre robust det de gjør. Det Fremskrittspartiet og Høyre gjør, er å føre norsk jordbruk lenger og lenger i samme retning som Danmark, med enorme gjeldsbyrder, med enorm sårbarhet for rentepolitikken. Det er ikke godt for en ungdom å gå om bord i en politikk som innebærer at man nærmest dobler volumet per time hvert tiende år. Det går ikke. Jeg vil, som gammel fylkesagronom, advare ungdom mot å gå om bord i dette. Det er sårbart, det er risikofylt, det er ikke forsvarlig. Det som trengs, er at politikken legges om. En må ikke investere så sterkt i store bygninger, men investere i jord, i fruktbar jord, for vi har for lite jord. Det er jorda som danner grunnlaget for planteproduksjonen, og det er den det må investeres i for å få opp sjølforsyningsgraden. Det er essensen i mitt forslag.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-14:
Det jeg sa i mitt første innlegg, var at det ikke er noen tvil om at Stortinget har et sjølstendig ansvar for å ta stilling til forhandlingsresultatet. Når enkelte stortingsrepresentanter uttaler at det bare er å stemme ja til den framlagte proposisjonen, og at noe annet vil svekke legitimiteten til eller være i strid med avtaleinstituttet, så er dette konstitusjonelt feil. Det er min mening, og det står jeg på. Representanten Storberget sa at det skal være høy terskel for å gripe inn i framforhandlet avtale. Ja, det har jeg forståelse for. Når en ikke griper inn i framforhandlet avtale, er det fordi en mener at det er det beste å gjøre. Det å si at en bare skal si ja uansett, er ikke korrekt. Hvis en sier ja til denne avtalen, svekker en sjølforsyningsgraden. Det er den fremste samfunnsoppgaven til jordbruket. Derfor må en stemme nei til denne avtalen.