Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-08:
Representanten Aspaker har rett i at det er betydelige utfordringer knyttet til å skaffe nok lærere med godkjent utdanning for tilsetting i skolen. Regjeringen har grepet fatt i disse utfordringene på flere måter, og det er ikke dekkende å snakke om en ufaglært trend blant lærere i Norge. Tvert imot har vi en økt rekrutteringstrend. For to år siden etablert Kunnskapsdepartementet, sammen med partene og organisasjonene, en kampanje for rekruttering av lærere, som kalles GNIST. Kampanjen er nå utvidet til tre nye år. Det arbeides både nasjonalt og gjennom regionale partnerskap for å øke statusen for læreryrket, for å øke søkningen til lærerutdanningene og for å rekruttere til lærerstillinger. I 2008 skjerpet vi kompetansekravene for tilsetting i fagene norsk, matematikk og engelsk på ungdomstrinnet. Regjeringens mål er at lærere skal ha relevant kompetanse i alle fag de underviser i. I samsvar med dette hadde vi i 2010 på høring forslag om å utvide nåværende krav om kompetanse for å bli tilsatt til også å omfatte krav om kompetanse for å undervise. Vi vil invitere Stortinget til å fatte vedtak om en slik endring i opplæringsloven. Denne bør tre i kraft samtidig som det første kullet uteksamineres fra den nye lærerutdanningen vi har innført fra 2010, dvs. i 2014. Det er gledelig å konstatere at interessen for den nye lærerutdanningen er stor. Vi har registrert at antall kvalifiserte søkere til lærerutdanningene har økt med om lag 30 pst. fra 2008 til 2010, og det er veldig gode resultater. Men her må vi fortsatt ha fullt trykk, og gjennom partnerskapet i GNIST får vi stadig gode innspill og ideer til hvordan vi skal gå fram for generelt å ha et positivt, offensivt og riktig bilde av skolen i befolkningen, og spesielt for å rekruttere blant dem som er morgendagens studenter. Jeg vil også nevne at Stortinget i flere år har bevilget betydelige beløp til kompetanseutvikling for lærere og skoleledere som allerede er i skolen. Jeg vil imidlertid understreke at det er kommunene selv som tilsetter lærere i grunnskolen, og som dermed er ansvarlige for at tilsatte lærere har den nødvendige kompetansen. Når det gjelder tilsetting av lærere med kompetanse fra utlandet, mener jeg det kan være interessant for en del kommuner å vurdere nettopp det. Jeg oppfordrer gjerne kommunene her og nå til å se nærmere på hvilke muligheter de har. For eksempel for Oslo kommune, som er en stor arbeidsgiver, med mange skoler og med muligheter til å samarbeide på tvers med skoler der lærere f.eks. ikke har norskkunnskaper, vil dette absolutt kunne være interessant. Om enkelte større kommuner, som f.eks. Oslo, og/eller KS også kan tenke seg et eget rekrutteringsarbeid for å få tak i utenlandske lærere, mener jeg de bør vurdere å igangsette det ut fra de behovene de har, og ut fra hvilke muligheter de har for å tilby arbeid. Å forsøke å få utenlandske lærere til Norge må være veldig nært koblet til om de faktisk har en jobb å tilby. Det er klart at det kan finnes noen motforestillinger til å ha lærere uten gode norskferdigheter i skolen. I alle fall på de lavere trinnene i grunnskolen må det være en forutsetning at lærerne er i stand til å kommunisere med elevene, også på norsk. I små kommuner kan det også være vanskelig å ta inn f.eks. en engelsklærer i en liten stillingsprosent, når skolen trenger lærere som har norskkunnskaper for å kunne dekke flere fag innenfor en heltidsstilling. Vi har siden 2008 hatt forskriftsbestemmelser om at lærere med kompetanse fra andre land må ha godkjenning fra Utdanningsdirektoratet før de kan bli tilsatt som lærere i norsk grunnskole. Hovedregelen er at godkjenning kan gis til dem som har kvalifikasjoner for å utøve læreryrket i Norge som kan sies å være likeverdig med kravene som gjelder for lærere med norsk lærerutdanning. Sammen med søknad om godkjenning må det følge dokumentasjon på kvalifikasjoner, bevis for nasjonalitet og bevis for at søkeren ikke er siktet, tiltalt eller dømt for seksuelle overgrep i Norge eller i tiden før vedkommende kom til Norge. I tillegg til disse generelle reglene, som gjelder for alle med lærerkvalifikasjoner fra andre land, gjelder det noen spesielle regler for søkere fra EØS-land og fra Sveits, og altså også for søkere fra Irland. Disse reglene er innarbeidet i våre forskrifter ut fra EU-direktiv, som etter EØS-avtalen er gjort bindende også for Norge. Hovedregelen for statsborgere fra EØS-land og Sveits er at de har rett til godkjenning i Norge dersom deres kvalifikasjoner er likeverdige med kvalifikasjoner til lærere med utdanning og praksis fra Norge. De har også, på visse vilkår, rett til godkjenning i Norge dersom de er godkjent i hjemlandet, selv om deres lærerutdanning eventuelt er noe mindre omfattende enn den norske lærerutdanningen er. Det ligger ikke inne i de generelle reglene for godkjenning av lærere med kompetanse fra andre land at de må beherske norsk for å få godkjenning. Derimot skal arbeidsgiverne før tilsetting stille krav om kunnskaper, dyktighet og innsikt i norsk språk og norske samfunnsforhold som er nødvendige for den aktuelle stillingen. Dette betyr at det ikke er noe absolutt krav om norskferdigheter for å bli tilsatt som lærer i Norge. Vi har f.eks. flere språklærere i den norske skolen som har relativt mangelfulle ferdigheter i norsk. Så langt jeg er informert, representerer disse lærerne verdifulle bidrag i den norske skolen. Jeg har innhentet informasjon fra Utdanningsdirektoratet om omfanget av godkjenninger av lærere med kompetanse fra utlandet. I 2010 fikk over 80 pst. av de 210 som søkte om godkjenning, innvilget dette. I 2009 var det 90 pst. av de 118 som søkte, som fikk godkjenning. Litt over halvparten av søknadene kommer fra statsborgere fra EØS-land. Det gis dessuten noe oftere godkjenninger til søkere fra EØS-land enn til søkere fra resten av verden. Utdanningsdirektoratet har ikke tall på hvor mange av dem som får godkjenning, som arbeider i skolen. De har imidlertid oppfattet at det er interesse blant skoleeiere for å tilsette utenlandske lærere med sentral godkjenning når disse behersker norsk tilfredsstillende. Flere av dem som søker om godkjenning, har allerede vært i skolen en tid på midlertidig basis – ofte som morsmålslærere eller som tospråklige lærere. Sammen med søknadene fra personer i denne gruppen mottar direktoratet ofte anbefalinger fra skoleeier om at godkjenning gis. Jeg legger til grunn at det regelverket vi nå har for godkjenning av lærere med kvalifikasjoner fra utlandet, fungerer tilfredsstillende. Jeg mener derfor at det i dag ikke er aktuelt å gjøre endringer i dette for personer med lærerkompetanse fra utlandet. Dette gjelder også bestemmelsen om at det er arbeidsgiverne eller skoleeierne som i hvert enkelt tilfelle må ta standpunkt til hvilke krav til norskkompetanse som skal stilles. En vesentlig faktor her vil, som jeg tidligere har vært inne på, være hvilket årstrinn det er og hvilket fag det skal undervises i. Jeg går ut fra at de fleste er enig i at krav til norskkompetanse for den som skal undervise i faget norsk, bør være helt andre og strengere enn for den som f.eks. skal undervise i faget engelsk. Jeg vil oppsummere med å si at fra statens side gjøres det mye for å rekruttere og beholde kompetente lærere i skolen. Innføring av ny lærerutdanning for grunnskolen, store årlige bevilgninger til etter- og videreutdanning for lærere og en aktiv rekrutteringskampanje er alle eksempler på slik innsats. Bestemmelsene i opplæringsloven og forskriften til denne bestemmelsen beskriver kravene til kompetanse for å bli fast tilsatt i skolen. Dette regelverket representerer, slik det er i dag, ingen hindring for at skoleeierne, altså kommunene, kan tilsette gode lærere enten de har kompetanse fra Norge eller fra andre land. Jeg mener at det også framover bør være slik at det er den enkelte skoleeier som skal ha ansvaret for hvem som blir tilsatt. Både kommuner og fylkeskommuner er seg dette ansvaret bevisst. Jeg føler meg sikker på at kommuner som strever med å tiltrekke seg lærere med god kompetanse i engelsk – kanskje er dette et enda mer aktuelt spørsmål på fylkesnivå og for videregående skoler – følger interessert med på situasjonen ikke bare i Irland, men også i andre land. Og det kan være flere språkgrupper, som interpellanten også var inne på, som kan være interessert i dette. Men det er bare kommunene og fylkeskommunene som har noen stillinger å tilby. I veldig liten grad er det slik at staten ansetter språklærere.