Svein Flåtten (Høyre), 2011-04-12:
La meg først få lov til å bemerke til statsrådens innlegg at jeg synes det høres underlig ut når man sier at den manglende etterlevelsen av regelverket og det som er påpekt av Riksrevisjonen, ikke gir noe generelt bilde av virksomheten. Det er mulig at man kan se det på den måten, men det gir i hvert fall et generelt bilde av at det er gjentatte manglende etterlevelser gjennom mange år, og det er jo det som er alvorlig. Et flertall av virksomhetene som er undersøkt, opplyser at innkjøpene ikke blir konkurranseutsatt fordi man følger den tidligere praksis. Det er selvfølgelig enklere og relativt alvorlig. Det er alvorlig, for høyst sannsynlig skaper det en unødvendig merbruk av statens midler – eller skattebetalernes penger, om man vil. Det er også alvorlig fordi en slik manglende konkurranse ikke gir noen incitamenter til innovasjon, til konkurranse som kunne skape ikke bare mer kostnadseffektive innkjøp, men også bidra til nye produkter, nye løsninger, som kunne komme forbrukerne til gode. Det igjen ville bidra til fremvekst av ideer, av nye bedrifter, av innovasjon, teknologi – i det hele tatt styrke vårt samlede næringsliv. Særlig vil jeg understreke at dette er viktig for småbedrifter, som også har gode kostnadseffektive produkter, men som ikke ofte deltar i offentlige anbudskonkurranser. Det er et faktum at det ofte er få tilbydere til de offentlige konkurransene. At ikke småbedriftene deltar, kan skyldes størrelsen på oppdragene som lyses ut, men det kan også ha med prosedyrekrav å gjøre, tungvinte godkjennelsesordninger og ikke minst et byråkrati som generelt i første omgang kan virke avskrekkende for mindre bedrifter. Og med et marked fra det offentlige, stat og kommune, på kanskje opp mot 400 mrd. kr i året er den offentlige sektoren en stor og betydningsfull kunde. Det innebærer muligheter for mye, ikke minst for misbruk, men det innebærer også unike muligheter til å være med på å utvikle norsk næringsliv gjennom innkjøpene for våre felles midler. En mer aktiv næringspolitikk enn det kan jeg nesten ikke tenke meg. Derfor må man stimulere til produktutvikling og innovasjon hos sine leverandører, fra det offentliges side, men også til den gode konkurranse – og flest mulig må slippe til. Kravene må utvikles i samhandling med leverandører, som også er innovatører. Og hvis vi har for rigide ordninger, får vi ikke dette til. For å stimulere mindre foretak til å delta tror jeg at man bør se på muligheten til å dele oppdragene mye mer, både produktmessig, volummessig og også geografisk. Mindre bedrifter har ofte også et lavere kostnadsnivå, samtidig som de faktisk kan ha høy spisskompetanse innenfor spesialområder. Det vil også stimulere mindre bedrifter til å delta hvis man gjør anskaffelsesregelverket så enkelt som mulig. Nå forstår jeg at statsråden henviser til EU, at EU skal være den kompliserende faktor, og at man nå arbeider med noe der, men det er jo fullt mulig å gjøre ting enklere – man bør jo ikke sitte og vente på EU – så lenge det er innenfor reglene. Ved en oppdeling vil det også bli mer oversiktlig for staten som kunde, og det vil være enklere å skifte leverandører, noe som jo er påpekt av Riksrevisjonen at man ikke gjør ofte nok fordi man fortsetter med det samme, og man vil få et større mangfold av leverandører. Jeg tror at på nye teknologiske områder, som f.eks. innenfor energi, og også innenfor miljø og klima, har det offentlige et stort ansvar som innkjøper for å videreutvikle konkurransen og konkurransekraften i norsk næringsliv. Ved offentlige innkjøp kan bedriftene perfeksjoneres mot de internasjonale markeder, og det er klart at aksept fra hjemlige, offentlige innkjøpsorganisasjoner vil ofte være en meget god referanse når man skal ut i verden. Helse, pleie og omsorg er nye områder som stadig flere aktører definerer som interessante, og hvor det offentlige også har et stort medansvar for å trekke med private leverandører og deres ideer og løsninger. Her bør det være et stort potensial for innovasjon og leverandørutvikling, og ikke minst den nylig fremlagte Samhandlingsreformen vil medføre et stort behov for å se på gamle problemer med nye øyne for å finne de nye løsningene, til beste for norsk næringsliv.