trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
En debatt som begynner å gå mot slutten, viser at vi ser forskjellig på folk. Vi har akkurat hørt at et tjuetalls organisasjoner, som leverer ganske grunnleggende tjenester til folk, vil jeg si – Kreftforeningen, Brystkreftforeningen, Røde Kors – får en regning på nesten 180 mill. kr fra denne regjeringen fordi de skal begynne å betale arbeidsgiverandel av sine pensjoner i Statens pensjonskasse. Det er mulig det er en teknisk riktig løsning, men da burde det også vært orientert om hvordan man har tenkt å dekke opp de kostnadene for folk. Vi har hørt en komitéleder som snakker om justeringer i en lang rekke trygdeytelser. Det er ikke justeringer det som har skjedd de siste sju årene, det å ta feriepengene fra folk som har mistet jobben, bilstøtten, barnetillegget, bostøtten og barnebriller – og nå skal jammen de unge som er på arbeidsavklaringspenger, betale selv for å få bedre tiltak. I budsjettet garanteres det for at disse pengene skal brukes i tillegg til det som brukes på de unge i dag, men det står ingenting i budsjettet om hva det er. Jeg regner med at statsråden skal ha ordet til slutt, og da synes jeg statsråden burde si noe om hvor mye penger vi bruker på de unge mottakerne av arbeidsavklaringspenger i dag, sånn at vi fra Stortingets side også kan kontrollere at de pengene som nå tas fra de unge, og som skal brukes på tiltak, faktisk brukes til det. Den forrige endringen på arbeidsavklaringspenger har gjort at over 10 000 mennesker er uten inntektssikring – og det har altså økt med over 2 200 de siste årene. Det er en alvorlig situasjon for dem som rammes. Mange har i dag snakket pent om inkluderingsdugnaden. Dugnad er gratisarbeid, slik jeg forstår det. Da kunne det vært interessant å høre statsråden si noe om hvordan man har lyktes. Hvor mange flere med nedsatt funksjonsevne er nå ansatt i departementene? Jeg skulle også ønske at statsråden kunne si noe mer om det jeg spurte om i replikken til statsråden, for det kan jo ikke være sånn at departementet har kuttet 400 mill. kr gjennom ABE-reformen uten å ha den ringeste anelse om hvordan pengene har blitt kuttet. Det synes jeg statsråden burde bruke litt mer tid på i sitt sluttinnlegg. Og til representanten Tonning Riise: Vi kommer fra Innlandet begge to. Hvorfor skal vi ikke ha et a-krimsenter i Innlandet, der transportnæringen og bygg- og anleggsnæringen er en av de store næringene? Hvorfor trenger vi ikke å få på plass et a-krimsenter også i Innlandet? Vi vet det er behov for det også der.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
Min korte merknad dreier seg om innlegget som komiteens leder, Erlend Wiborg, holdt til sist her i stad, der han forklarte hvorfor det ikke har vært noen dramatiske kutt i folketrygdens ytelser, og han sammenligner altså 370 mrd. kr i 2013 med 440 mrd. kr nå. I mellomtiden har det faktisk vært en prisstigning, og det har blitt ganske mange flere folk i Norge, det har blitt mange flere folk i Norge som har levd lenger og fått større ytelser. Jeg vil be representanten Wiborg regne litt til, så kanskje tallene ikke blir så gode, og da hadde man kanskje heller ikke brukt ordet «justere» om de kuttene som er foretatt, for de er faktisk ganske store.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2019-12-05:
Vi vet at en stor del av den kraftige økningen i uføretrygd til unge skyldes at flere nå lever lenger med alvorlige misdannelser som ikke er forenlig med tiltak med sikte på inkludering i arbeidslivet. Disse skal selvsagt sikres økonomisk trygghet, det er velferdsstaten på sitt beste. Men det finnes svært mange som er tjent med arbeidsevneavklaring eller tiltak med sikte på nettopp inkludering i ordinært arbeidsliv selv om de har spesielle behov. Høyre deler Arbeiderpartiets uttalte bekymring om stadig flere unge på uføretrygd. Derfor synes vi det er litt spesielt at Arbeiderpartiet vil at unge med utviklingshemning eller spesielle behov automatisk skal innvilges uføretrygd gjennom en sømløs overgang fra videregående skole til varig tilrettelagt arbeid uten at andre tiltak er vurdert. Det blir jo ikke færre unge på uføretrygd av det.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2019-12-05:
Norge er fortsatt et av de landene i verden hvor forskjellene er minst, og det er jeg glad for. Men det er helt riktig at Høyre i regjering har endret på ytelser og ordninger som har vært urimelige, som har vært utdaterte eller utformet på en slik måte at det har vært urettferdig. De som har fått ordningene, kan jeg skjønne reagerer, men det gjør det likevel ikke feil å endre på dem. For eksempel beholder vi barnebriller, men jeg merker meg at Arbeiderpartiet åpenbart mener at det ikke skal være med et tak. Vi mener at det er mer sosialt å likebehandle syke med samme behov enn å forfordele noen grupper, slik Arbeiderpartiet åpenbart vil. Og vi gjør dette samtidig som flere får helsebehandling raskere, helsekøene går ned, skattenivået likeså, barnetrygden har økt, og vi har innført gratis kjernetid i barnehagene. Så det er åpenbart ingen motsetning mellom skattelette og velferd, slik Arbeiderpartiet tror – men det ble det jo da Arbeiderpartiet styrte.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2019-12-05:
For det første er jeg glad for at Senterpartiet anerkjenner behovet for å endre for å bevare den velferdsstaten og velferden vi har, men jeg er veldig lei meg for at de ikke ser behovet for å endre i arbeidsavklaringspenger, som så mange har slått fast at ikke fungerer etter hensikten. Etter endringene i 2018 har vi nå fått faktaene på bordet. Sjekket av faktisk.no viser det seg at flere kommer ut i jobb nå enn det gjorde tidligere, og flere avklares også raskere til uføretrygd. Det er jo ikke noe poeng å holde syke folk lengst mulig inne på en midlertidig ytelse når det de skal ha og det de har krav på, er uføretrygd. Samtidig er det også flere som har gått ut i sosialhjelp og kommer til å komme ut til kommunene – som har fått styrket sine frie budsjetter, og som skal prioritere de svakeste i samfunnet. Og jeg reagerer på at man alltid begynner å snakke om kutt i ytelsene eller tjenestene til befolkningen istedenfor å prioritere på andre måter når vi snakker om kommunenes budsjett.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2019-12-05:
Velferdsstatens dilemma er på den ene siden å sørge for et sosialt sikkerhetsnett som tar vare på dem som av mange ulike grunner i kortere eller lengre tidsrom ikke kan delta i arbeidslivet, men på den andre siden er det sosiale sikkerhetsnettet avhengig av at flest mulig deltar i arbeidslivet, og disse to tingene henger sammen. Jeg må innrømme at jeg i grunnen er litt glad for at opposisjonen er så tydelig i sin motstand mot endringer, for etter innføringen av aktivitetsplikt for unge sosialhjelpsmottakere så vi flere komme i arbeid, aktivitet eller utdanning. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet stemte imot. Ifølge faktisk.no får flere på arbeidsavklaringspenger nå raskere og tettere oppfølging etter de endringene som ble gjort i 2018, etter ikke å ha fått den lovede oppfølgingen som den rød-grønne regjeringen lot være å gi da de innførte ordningen i 2010. Flere blir avklart raskere til arbeid, og flere får raskere innvilget den uføretrygden de har krav på. Ordningen med arbeidsavklaringspenger fungerte jo ikke. Det var grunnen til at vi måtte gjøre endringer. Det er en grunn til at arbeidslivsforsker Markussen ved Frischsenteret kalte den «et rullebånd ut av arbeidslivet». Han mente at den låste folk inn i varig utenforskap, varig fattigdom. Det har regjeringen endret på, mot Arbeiderpartiets, SVs og Senterpartiets stemmer. Jeg gjentar: Det er usosialt ikke å endre på ordninger vi ser ikke fungerer eller ikke er relevante. Det kan representanten Christoffersen harselere med, men vi følger faktisk anbefalinger fra SINTEF, Sysselsettingsutvalget og Nav når det gjelder å få unge av det rullebåndet, noe som Arbeiderpartiet i dag stemmer imot. Av irrelevante ordninger kan jeg nevne at vi også opphever støtte til teksttelefon, rett og slett fordi vi ikke lenger produserer teksttelefoner i Norge, og da synes vi det er greit faktisk å fjerne den ordningen. Jeg minner om at da Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet satt ved makten, hadde de høyere skatter, de hadde høyere avgifter, de hadde rekordhøye oljepriser og en økonomi i vekst. Allikevel økte helsekøene, AAP-ordningen fungerte ikke, og det ble 15 000 flere fattige barn. Jeg kan nå fortelle at de 10 pst. rikeste i Norge betaler mer personskatt under denne regjeringen enn da de rød-grønne satt i regjering. Denne regjeringen endrer for å bevare velferdsstaten for alle. Vi har økt barnetrygden, vi har innført gratis kjernetid i barnehagen, det er færre i sykehuskø, og ja, vi gir lavere skatter og avgifter, sånn at de som inkluderes, får en jobb å gå til i et robust næringsliv. Når det gjelder beskrivelsene av et sosialt sikkerhetsnett som rakner, fra SV, og innleggene fra representantene Sandtrøen og Grande, minner det meg litt om valgkampen i 2013, med alle fryktoppslagene. Dette gir meg godt håp for at vi vinner igjen i 2021. Folk kjenner seg ikke igjen.
Kristian Tonning Riise (Høyre), 2019-12-05:
Poenget med denne øvelsen med alternative budsjetter er jo at en skal kunne vise de ulike partienes forslag til prioriteringer og inndekninger. Den øvelsen blir vanskelig når enkelte partier velger å budsjettere med det man kan kalle monopolpenger. I Senterpartiets alternative budsjett kutter de 2 mrd. kr i EØS-midler. Dette er jo framforhandlede bidrag som man ikke bare kan redusere etter eget forgodtbefinnende. De kutter 50 mill. kr som følge av lavere asylankomster, noe Senterpartiet selvfølgelig ikke kan kontrollere. De kutter 1 mrd. kr i konsulentbruk, som i hovedsak dreier seg om digitalisering og effektivisering i offentlig sektor, samtidig som de angivelig magisk har funnet 1,7 mrd. kr til kutt i byråkrati, på tross av at Senterpartiet er nettopp det partiet som går imot alle regjeringens effektiviseringstiltak. Så mitt spørsmål til representanten Lundteigen er ganske enkelt: Kan vi ta Senterpartiets alternative budsjett seriøst?
Kristian Tonning Riise (Høyre), 2019-12-05:
Arbeiderpartiet har som regel et kritisk blikk på skattelettelser de mener ikke fungerer – og det gjelder vel stort sett de fleste lettelser, ifølge Arbeiderpartiet. Men én skattelette som vi vet ikke fungerer, kommer de tilbake med forslag om å øke i hvert eneste budsjett, nemlig skatteletten til fagforeninger – det er ingen statistikk som viser at organisasjonsgraden øker når fradraget øker. Nei, den har tvert imot sunket jevnt og trutt, til tross for økninger da Arbeiderpartiet styrte. Fagbevegelsen har heller aldri hatt mer penger enn de har nå, så hvis det var prisen på kontingenten som var det avgjørende for organisasjonsgraden, kunne de satt ned prisen selv. Grunnen til at de ikke gjør det, er antakelig at de vet at det ikke er der skoen trykker. YS gjennomfører hvert år en arbeidslivsundersøkelse der de bl.a. spør dem som ikke er organisert, om årsaken til dette. Og hvert eneste år ser vi det samme resultatet: Det er ikke økonomien som er årsaken. Den viktigste årsaken de fleste oppgir, er at de mener at fagforeningene ikke i tilstrekkelig grad ivaretar deres interesser, mens 40 pst., interessant nok, oppgir som årsak at fagforeningene har for sterk tilknytning til politiske partier. Men det hører vi aldri Arbeiderpartiet snakke om. I denne saken er det kun økonomiske insentiver som har noe å si. La det være klart: Høyre ønsker et reelt trepartssamarbeid, der vi snakker med både arbeidstaker- og arbeidsgiverorganisasjonene – ikke et topartssamarbeid mellom regjeringen og LO. Vi ønsker et seriøst organisert arbeidsliv. Jeg bet meg merke i at representanten Moxnes fra Rødt tidligere i dag hisset seg opp over at Høyre mener at det fortsatt må være valgfritt å organisere seg. I den forbindelse har jeg lagt merke til at en av de mer radikale fraksjonene i LO, nemlig LO i Oslo, er på studietur til Cuba stadig vekk. Der er det kun én lovlig fagorganisasjon, som er direkte underlagt kommunistpartiet. Det er heller ingen streikerett på Cuba, men det kunne LO i en reisereportasje fortelle skyldtes at slikt ble løst der før problemene oppsto. Det kunne jo være fristende å spørre representanten Moxnes om det er et slikt system han ser for seg i sitt samfunn. Jeg ser at Moxnes ikke er til stede, så da får vi i stedet vente på revolusjonen, men jeg mistenker at det blir litt som å vente på Godot.
Margret Hagerup (Høyre), 2019-12-05:
Klubblederen ved en av Norges største verkstedklubber tar til orde for mindre tette bånd mellom Norges største arbeidstakerorganisasjon og Arbeiderpartiet. Klubblederen ved Kværner i Verdal mener at LO i større grad burde vært fri og uavhengig av Arbeiderpartiet. At LO og Arbeiderpartiet skal samarbeide, er noe LO-kongressen vedtar hvert fjerde år. Det vedtas ofte enstemmig eller med et overveldende flertall. Høyre har gjentatte ganger tatt til orde for at dette er en uheldig kobling, og minner om at det store flertallet av arbeidstakerorganisasjoner er partipolitisk nøytrale. Mener representanten det kan være fornuftig, uavhengig av hva flertallet i LO-kongressen mener, at LO løsriver seg fra Arbeiderpartiet, og tror representanten at dette kan føre til en høyere organisasjonsgrad?
Margret Hagerup (Høyre), 2019-12-05:
Jeg setter pris på det åpne svaret ditt, men jeg lurer på om du mener det er et riktig prinsipp at fagforeninger bør være politisk nøytrale, uavhengig av hva du tror vil skje i framtiden, for å rekruttere.
Margret Hagerup (Høyre), 2019-12-05:
Takk. Det skal representanten huske i framtiden.
Margret Hagerup (Høyre), 2019-12-05:
Et anstendig arbeidsliv er grunnleggende for velferdssamfunnet. Det skal sikre at vi kan gjennomføre bærekraftige moderniseringer som kan stå seg over tid. Norge er et land med små forskjeller, god velferd og høy tillit mellom folk. Det skulle man ikke alltid tro når man hører mye av det som blir sagt i denne sal. Det sås tvil om den norske modellen og trepartssamarbeidet, på tross av at alle er enige om at vi skal ha den. Heller enn å jobbe for å beholde dette unike ved det norske arbeidslivet knives vi om hvem som vil det mest. Når venstresiden beskriver arbeidslivet, brukes eksempler fra ytterkantene. Dette brukes som grunnlag for debatter der Stortinget lager regelverk som skal sikre et anstendig arbeidsliv. Da må vi se på de store linjene og ikke regelsette ut fra unntakstilfellene. Det bekymrer meg at venstresiden igjen skal til kamp mot innleie, og at de vil stenge private aktører ute fra velferden. Det bekymrer meg også at vi har et høyt sykefravær og en høy andel uføre, og at dette kan gi smitteeffekter. En studie ved Universitetet i Stavanger tok for seg uføretrygd og nedbemanning i en kommune og effekten det hadde på personer i nabolaget til de trygdede. Forskerne fant at om 50 personer i en kommune med 5 000 mennesker ble uføretrygdet på grunn av nedbemanning, ville ytterligere 25 personer bli trygdet de nærmeste årene i ren smitteeffekt. Derfor er den nye avtalen om inkluderende arbeidsliv viktig, med sitt fokus på å forebygge og redusere sykefravær og frafall fra arbeidslivet. Det skal særlig jobbes med forebyggende arbeidsmiljøarbeid, som faktisk er den mest lavthengende frukten i arbeidet med å redusere sykefraværet. Utfordringen er at så få vet hva arbeidsmiljø faktisk handler om. Vi tror det handler om teambygging i skauen og kake i kantinen. Bedrifter tilbyr mindfulness-kurs av frykt for høye skuldre og tidsklemma. Tiltakene for et bedre arbeidsmiljø er mange og kreative. Dessverre er det færre som jobber med det som faktisk betyr noe for arbeidsmiljøet, nemlig hvordan arbeidet organiseres, planlegges og gjennomføres. Hvordan man gjør dette på den enkelte bedrift, påvirker arbeidstakernes helse, jobbengasjement og virksomhetens resultater. Den gode nyheten er at lavere fravær også gir smitteeffekter. Vi trenger derfor gode ledere som jobber med arbeidsmiljøet, samtidig som Stortinget må sørge for at regelverket er hensiktsmessig, og at det balanserer hensynet til den enkelte arbeidstaker opp mot hensynet til den enkelte bedrift. Disse to er gjensidig avhengig av hverandre, og i all hovedsak preges dette av gode relasjoner – mye på grunn av den norske modellen og trepartssamarbeidet. Høyre er for et organisert, ryddig og anstendig arbeidsliv. La oss ta vare på dette og sammen videreutvikle det – for et bærekraftig velferdssamfunn også i framtiden. Og husk: Det kan være mye god helse i å kunne gå på jobb, men det fordrer et godt arbeidsmiljø og gode ledere.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2019-12-05:
Eit kjenneteikn ved SVs alternative budsjett og politikk er at ein er for å bruka pengar over statsbudsjettet til alt og alle, men samtidig er skeptiske til alt som bidrar med pengar inn i statsbudsjettet, som olje- og gassnæringa, som Vestlandet er sterke innanfor, og f.eks. privat eigarskap over heile landet. I tillegg foreslår SV i sitt alternativ å prøva ut sekstimarsdagen, og det i ei tid der me treng arbeidskraft, spesielt innanfor helse- og eldreomsorgsyrka. Mitt spørsmål til SV er: Trur SV at økonomien med ein sekstimars arbeidsdag, nei til næringsliv og ja til alt som kostar pengar, vil gå i hop?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2019-12-05:
Det har vore interessant å følgja Raudt si utvikling politisk etter at dei kom inn på Stortinget igjen. I partiprogrammet som dei kom inn på, heitte det at ein skulle forby alt privat næringsliv, alle bedrifter. No har dei skrive ei litt justert utgåve av det. Dei skriv følgjande: «I et sosialistisk samfunn er privat eie av de viktigste produksjonsmidlene avskaffa. Både privat eie av produksjonsmidler og markeder vil kunne eksistere på mindre prioriterte områder.» Det er jo litt rart at ein meiner at ein berre skal ha avgrensa privat eigarskap samtidig som ein budsjetterer med auka selskapsskatt inn til staten frå bedrifter ein altså ikkje ønskjer skal eksistera. Mitt spørsmål er om representanten kan forklara kva som ifølgje Raudt er «mindre prioriterte områder» der det er ok med private bedrifter som går med overskot og betaler inn skatt til staten.
Terje Breivik (Venstre), 2019-12-05:
Takk for spørsmålet, som kjem frå ein representant som eg kjenner som ein representant som verkeleg jobbar godt med sakene. Likevel trur eg at eg tillèt meg å sitera frå den fellesmerknaden som regjeringspartia har lagt inn i saka som gjeld brillestøtte: «Flertallet viser til at regjeringen i Prop. 1 S(2019–2020) foreslår å innføre faste satser for ordningen med stønad for briller til barn. Det har de siste ti årene vært en tredobling av utgiftene til denne ordningen, og en gjennomgang av ordningen fra Arbeids- og velferdsdirektoratet viste blant annet at det har vært gitt stønad til uforholdsmessig kostbare briller. Flertallet er opptatt av at barn som kvalifiseres for denne ordningen, skal sikres hensiktsmessige briller, og at fellesskapets ressurser anvendes godt.(...) Flertallet peker på at innføringen av satser gjelder fra 1. mars 2020, og forventer at regjeringen i god tid innen ikrafttredelse sørger for at retningslinjene også fanger opp at barn med særskilte behov får dekket nødvendige utgifter til briller.» (2019–2020) (...) På godt norsk: Alle barn som har behov for briller, og som har fått pengestøtte til no, vil òg få det i framtida.
Terje Breivik (Venstre), 2019-12-05:
Representanten Breivik vil understreka kraftig at både eg og partiet mitt vil fortsetja den ihuga innsatsen for å styrkja innsatsen mot arbeidslivskriminalitet, som så langt bl.a. har resultert i sju nye arbeidslivskriminalitetssenter og ei betydeleg styrking av Arbeidstilsynet. Me er sjølvsagt opne for å diskutera alle gode tiltak for ytterlegare å styrkja eit så viktig arbeid, som eg eigentleg oppfattar at alle partia her på huset er samde om må ha prioritet.
Terje Breivik (Venstre), 2019-12-05:
Først tillèt eg meg å kommentera litt hovudinnlegget til representanten, der ho i innleiinga nesten sette ny standard i stråmannsargumentasjon. Eg trur ein del av svaret mitt heng saman med det. Påstanden er at dette fleirtalet, med Venstre på lag, svekkjer velferdsordningane, kampen mot sosial fattigdom, osv. Det me har gjort dei siste åra, er ei systematisk, lang rekkje tiltak for å styrkja innsatsen for dei som treng det mest, òg flyktningar, og for integrering og inkludering, bl.a. med innføring av gratis kjernetid i barnehage for alle barn på to, tre, fire og fem år frå såkalla låginntektsfamiliar. Me har òg auka inntektsgrensa for låginntektsfamiliar, så då treffer me òg svært mange nye landsmenn.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
Representanten Terje Breivik sa at budsjettet for 2020 var et godt utgangspunkt når det gjaldt både arbeidsliv og velferdsordninger. Regjeringspartner Høyres Nordby Lunde sa i sitt innlegg at det var usosialt å opprettholde ikke relevante stønadsordninger, og det var kanskje derfor det ble foreslått i budsjettet å kutte i stønaden til barnebriller. Men Venstre var tydeligvis ikke helt enig i det. I hvert fall dukket representantene Raja og Grimstad opp hjemme hos en av de familiene som ble hardest rammet, og Venstre har etterpå gitt uttrykk for at de er svært fornøyd med at man har funnet en god løsning når det gjelder støtte til briller til barn. For oss andre er det helt umulig å finne ut av hvordan den ordningen nå skal innrettes for framtida, så mitt spørsmål til representanten Breivik er: Kan Breivik garantere at den familien Raja og Grimstad besøkte, får beholde den brilleordningen de har i dag?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
Jeg bet meg merke i det siste representanten Toskedal sa, at Kristelig Folkeparti vil bidra til å trekke politikken i retning sentrum og legger stor vekt på grunnlaget for en god inntekt og et godt livsgrunnlag for enkeltmennesker. Nå er det jo sånn at Kristelig Folkeparti i utgangspunktet var mot kuttene i arbeidsavklaringspenger. Det ble ofret på regjeringssamarbeidets alter. Men Kristelig Folkeparti har sagt at de vil vurdere innstrammingene på nytt når de vet mer. Og nå vet vi mer, for det har kommet evalueringsrapporter fra Nav som viser at flere avslutter og går over til sosialstønad eller står helt uten inntekt. Kristelig Folkeparti har tidligere sagt i Stortinget at de skal evaluere så snart de har grunnlag for det. Nå er det snart 1. januar 2020. Da har det gått to år siden 1. januar 2018. Hvor mye mer betenkningstid trenger Kristelig Folkeparti før de vil svare på om de vil være med på en reversering?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
Denne debatten er også en debatt om trygdeoppgjøret. Det ble avsluttet for sju måneder siden, så det er kanskje ikke helt «spot on». Den debatten blir nok en gang en reprise på tidligere debatter. Vi kommer ikke til å få trygdeoppgjørene til reell behandling så lenge Solberg-regjeringa sitter. Pensjonistenes drøftingsrett blir dermed ikke reell. Det blir ingen reell behandling i Stortinget. Det har regjeringa ensidig bestemt og er ikke til å rikke, selv om tidligere statsråd Robert Eriksson bedyret overfor Stortinget at det slett ikke var noe problem. Det finnes partier som mener noe annet, som Karin Andersen sa. Arbeiderpartiet mener også noe annet, men vi sitter ikke i dagens regjering. Arbeiderpartiet mener at rettferdig pensjon er noe av det viktigste i politikken. Høyre-regjeringa er uenig i det. Noen har gode pensjoner med rause tjenestepensjoner i tillegg. De har i tillegg nytt godt av regjeringas skattekutt til de rikeste. Det stemmer ikke, som Erlend Wiborg sier, at skattebyrden for pensjonister er redusert. Den er redusert for dem med de største pensjonene, men ikke for dem med de laveste. De tallene har vi fra Siv Jensen selv. Det de med lite derimot har fått, er en merkbar realnedgang i verdien av pensjonene gjennom fire trygdeoppgjør på rad. De som ble pensjonister i 2014, har ikke opplevd et eneste oppgjør med pluss, kanskje bortsett fra i år – det kan bli 0,1 pst., vi vet foreløpig ikke. Dette vil Arbeiderpartiet gjøre noe med, men regjeringa vil ikke. Vi vil ha trygdeoppgjørene tilbake til Stortinget. Regjeringa sier nei. Vi vil endre reguleringen av løpende pensjoner, sånn at pensjonistene skal slippe å gå i minus når andre går i pluss. Regjeringa sier nei. Rene prosenttillegg gjør at inntektsforskjellene pensjonistene imellom øker etter hvert som årene går. Arbeiderpartiet vil at vi skal se på mulighetene for en omfordeling innenfor de rammene pensjonsforliket setter. Regjeringa sier nei. Fattigdom, eller vedvarende lavinntekt, som det også heter, er høyere blant enslige minstepensjonister enn i befolkningen for øvrig. Det vil Arbeiderpartiet gjøre noe med ved nok en gang å øke minstepensjonen til enslige med 4 000 kr, men regjeringa sier nei og fortsetter å belønne dem som har råd til egen pensjonssparing, med skattekutt på 9 000 kr. Arbeiderpartiet vil ha en rettferdig tjenestepensjon med opptjening fra første krone. Regjeringa sier nei. Så sier Erlend Wiborg: Vi har økt minstepensjonen til enslige. Er det én eneste gang blitt fremmet et sånt forslag av Fremskrittspartiet i regjering? Nei, det har blitt fremmet i Stortinget av Arbeiderpartiet, og det har vært tatt opp av Kristelig Folkeparti i budsjettforhandlinger i Stortinget, men det har ikke vært fremmet av regjeringa.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
Jeg hadde egentlig tegnet meg til en kort merknad for å gi et svar til representanten Lundteigen på hvorfor Arbeiderpartiet ikke kunne være med på den merknaden han refererte til når det gjaldt internasjonale trygdeavtaler. Det har jeg fortalt Lundteigen før. Det er fordi vi mente merknaden var upresis. Den kunne lett leses som at vi ikke kan vedta nye folketrygdregler i Norge, men det kan vi altså. Det er ingen harmonisering av trygderegler i EØS. Det er først når man benytter seg av den frie mobiliteten, at dette skjer, og det har vi aldri prøvd å tilsløre. Det sa vi selv da vi satt i regjering, i en stortingsmelding i 2013. Da var vi med på felles komitémerknader hvor det står eksplisitt at EØS-avtalen avgrenser hva vi kan foreta av trygdeeksport. Så skulle jeg gjerne hatt mer tid til å svare Erlend Wiborg, men vil bare si helt til slutt at det står svart på hvitt at pensjonistene har fått det bedre økonomisk, men det har pensjonistene fikset selv gjennom høyere opptjening. Det er ikke Fremskrittspartiets fortjeneste.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2019-12-05:
Arbeidsavklaringspenger er en komplisert sak. Den ordningen som nå gjelder, har virket i to år, og derfor har vi sagt at vi vil vente på de evalueringene som kommer, før vi tar stilling til det. Det leser vi nå. De meldingene vi får, blir vurdert, og vi kommer til å ta opp i regjeringen det vi mener det kan være en mulighet til å endre. Det er da særlig unntaksbestemmelser vi kan se på, og det kan også gå på praksis i Nav, slik at de som er uføre, blir raskere avklart, at vi får en raskere avgjørelse for alle. For en del av disse som skal avklares, har vi krav – i den endringen for dem under 25 år, det er en ny ordning som kommer nå – så vi er på leit etter å få avklart arbeidsevnen så fort som mulig. Vi kommer til å jobbe med det nå framover i vinter.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2019-12-05:
Når det gjelder hvordan vi forhandlet i regjering, er det klart at vi forhandlet på hele den politiske bredden for å være med i en regjering. Som sikkert representanten Lundteigen kjenner til, er det ikke alltid et parti får gjennom primærpolitikken sin. Men det betyr ikke at vi ikke har fått våre betydelige gjennomslag. Barnetrygden og reduksjonene i pris på SFO og barnehage vi har fått på plass, er bare eksempler på det. Jeg kan nevne mange andre ting som understreker Kristelig Folkepartis sosiale profil. Når det gjelder nedskjæringene representanten peker på når det gjelder arbeidsavklaring, er det Sysselsettingsutvalget som har kommet med tilrådingen for dem under 25 år. Det er klart at i den gruppen kan det være noen som har en større nytte av den endringen vi gjør nå, og så vil vi vurdere fortløpende om tiltaket fungerer.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2019-12-05:
Representanten kan være sikker på at Kristelig Folkeparti vil kjempe nettopp for de funksjonshemmede. Det med å få en tidsplan må jeg få sjekket litt mer nøye, hvordan det ligger an, men inkluderingsdugnaden gjelder, og den kjemper vi for. Vi har bl.a. fått inn 5 pst. som skal inn i offentlige institusjoner, og vi vil også oppfordre bedrifter til dette. Vi har midler og støtteordninger slik at bedrifter kan lage stillinger som tilpasses funksjonshemmede. Det er veldig viktig for oss. Det gjelder både den psykiske delen og dem som er fysisk funksjonshemmet, og dette vil Kristelig Folkeparti selvsagt følge opp. Jeg tror det er et kjennetegn ved vårt arbeid, og det vil vi fortsette med, sikkert på samme måte som SV har interesse av.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2019-12-05:
Kristelig Folkeparti er opptatt av at straffesakskjeden ses i sammenheng, og vi har lenge tatt til orde for og jobbet for at det økonomiske handlingsrommet langs hele kjeden skal styrkes, slik at kvalitet og effektivitet blir opprettholdt. For Kristelig Folkepartis del kan vi vise til at vi allerede har viktige budsjettseire på dette området, endog før vi ble medlem av regjeringen, f.eks. gjennom styrking av domstolene. Nå er jeg glad for at vi kan fortsette arbeidet i regjering med å styrke straffesakskjeden ved de prosessene som nå pågår. Kristelig Folkeparti stiller seg bak omtalen som Høyre og Fremskrittspartiet har i saken angående intensjonen til forslagsstillerne. Vi er helt enig i at det er nødvendig med en helhetlig tilnærming for å sikre at aktørene i straffesakskjeden ses i sammenheng. Men jeg vil også vise til regjeringspartienes merknader i saken, hvor det presiseres at det allerede pågår prosesser som gir en oversikt over sammenhengene mellom ressurssituasjon og framtidig kompetansebehov i politiet, hos påtalemyndigheten, i domstolen og i kriminalomsorgen. Statsråden gir en grundig tilbakemelding til komiteen gjennom et svarbrev hvor han slår fast at departementet arbeider med en omfattende gjennomgang for å implementere verktøy, metoder og oppgaver, og at dette vil bidra til en styrking av de ulike aktørene i straffesakskjeden. Vi har fått en tilbakemelding til Stortinget som sier at departementet allerede, som sagt, er i gang med prosessene som skal til for at vi får et dekkende kunnskapsgrunnlag om situasjonsbildet i straffesakskjeden. Intensjonen i forslaget er derfor ivaretatt. For Kristelig Folkeparti er det viktig at politiet får tilført de ressursene de må ha, at behovene skal dekkes i kriminalomsorgen, og at soningskøene fortsatt skal reduseres. Det vil vi kjempe for. Kristelig Folkeparti mener derfor at det ikke er hensiktsmessig å bruke ressurser på et offentlig utvalg for en utredning på nåværende tidspunkt. I denne saken er utfordringen til statsråden handling og ledelse framfor utredning.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-12-05:
Det har vært stor interesse og debatt rundt temaet pølser det siste døgnet i Stortinget. En pølsebu kan gjerne være i privat eie under sosialismen, tenker jeg. Så vil det jo også være selskaper, store selskaper, men de vil være demokratisk eid. Noen kan være eid av staten. Det har vi mange eksempler på i Norge at vi har hatt opp gjennom historien, med stort hell. Andre kan ha demokratisk medeierskap, hvor de ansatte lokalt kan ha eierskap i bedriften. Det vi vil unngå, er en utvikling hvor stadig mer makt og rikdom samles på stadig færre hender, også i kraft av eierskap til virksomhetene. Vårt forslag er egentlig en gigantisk demokratiendring av Norge, hvor de som skaper verdiene, også får eie bedriftene og ikke bare være ansatte og leve med at noen få eiere tar merverdien som andre har skapt.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-12-05:
I dagens avis framgår det at Nav så tidlig som i juni 2018 ba om en rettslig vurdering fra Arbeids- og sosialdepartementet i en EØS-trygderettssak, og at det brevet ble liggende i en skuff. Til VG sier Hauglie at hun beklager så mye. Jeg har et enkelt spørsmål. Det er om Anniken Hauglie vil gjenta den beklagelsen overfor Stortinget, som hun har gitt til avisen i dag.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-12-05:
Det er ingen tvil om at den saken vi nå står overfor, er svært krevende. Den er omfattende. Den innebærer at mange mennesker har blitt urettmessig behandlet i både forvaltningen, Trygderetten og domstolene. Jeg har varslet fra denne talerstol at vi skal gå gjennom alt. Vi skal komme til bunns i hva som har skjedd, og vi skal snu hver eneste stein. Jeg har også sagt til Stortinget at vi må være forberedt på at vi i opprydningen også vil få ny informasjon og nye fakta. Opprydningen er godt i gang. Folk får nå tilbakebetalt penger. Rettshjelpsordningen er nå på plass. Granskningsutvalget er også i gang med å jobbe, og det er bra. Vi har vært opptatt av at dette ikke skal gå ut over den ordinære driften til Nav, og har derfor foreslått å bevilge 40 mill. kr og 5 mill. kr til henholdsvis Nav og Trygderetten for å forestå denne opprydningen. I den grad det er behov for mer penger, er jeg beredt på at vi skal se på det. Men da må vi komme tilbake til det i øvrige budsjettproposisjoner.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-12-05:
Det er etatene selv som avgjør hvor man skal ta dette kuttet. Det er på 0,5 pst. og et relativt beskjedent kutt når man ser hvordan privat næringsliv og andre faktisk må bidra til omstilling. Like fullt er det viktig å si at bl.a. IKT-satsingen som Stortinget har vært med på å bevilge til, også har frigjort mye ressurser de siste årene. Til tross for ABE-kuttet er det mer enn 530 flere ansatte i Nav nå enn det har vært tidligere. Noe av gevinstrealiseringen er tatt ut på nettopp denne måten. I tillegg har vi også viktige satsinger som bidrar til at ansatte har færre klienter å jobbe med. IPS og de individuelle jobbstøtteprosjektene innebærer f.eks. at de ansatte har færre personer å jobbe med, fordi vi ser at en del av Navs brukere trenger tettere oppfølging enn de har fått tidligere.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-12-05:
Denne regjeringen har iverksatt en rekke viktige og effektive tiltak for å få bukt med useriøse aktører i arbeidslivet. Vi har styrket a-krimsatsingen med mer enn 100 mill. kr. Vi har etablert syv a-krimsentre, med tettere samarbeid mellom de operative etatene. Men så er det helt riktig at vi også har vært opptatt av å vri en del av tilsynsarbeidet, at man bruker mindre tid på tilsyn ved de seriøse bedriftene, at man bruker mer tid på veiledning av de seriøse, slik at man kan bruke mer tid på den useriøse delen. I tillegg til den tilsynsaktiviteten som representanten Lundteigen nevnte, kommer også tilsynsarbeidet i regi av a-krimsentrene. Vi ser at arbeidet gir resultater. Bedrifter sier nå at de merker selv at det er større sannsynlighet for at man blir tatt, enn det det har vært tidligere, og det lover godt. Men det betyr ikke at vi kan lene oss tilbake. Tvert om så må vi fortsatt intensivere arbeidet for å få bukt med useriøse aktører i arbeidslivet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-12-05:
La meg først si at de aller fleste barn som bruker briller, ikke får brillene dekket på noen offentlig stønadsordning. De betales av foreldrene selv. Så har vi to brillestønadsordninger, en som er for både barn og voksne, som man ikke gjør noen endringer i, og hvor det ikke er noen grenser for hva brillene kan koste. Så er det den andre ordningen, briller til barn og ungdom under 18 år, som vi nå foreslår endringer i, bl.a. fordi man har sett at det har vært dekket uforholdsmessig dyre briller. Det er bakgrunnen for at vi foreslår standardsatser. Så har vi også sagt at vi vil gå gjennom ordningen for å se om det likevel skal være noen unntak for de få som eventuelt trenger det, som ikke kan få dekket brillene innenfor de satsene som finnes. Det har vi god tid til å gjøre. Dette skal ikke skje før 1. mars neste år. Alle skal fortsatt få støtte til briller, men vi ønsker å få kontroll på kostnaden.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-12-05:
Jeg er litt usikker på hva spørsmålet har med budsjettet å gjøre, men jeg kan svare likevel. Det er helt riktig at i forbindelse med oppryddingen som vi nå gjør i Nav-saken, har jeg sagt i denne sal også at vi skal snu hver eneste stein, og vi skal komme til bunns i hva som har skjedd. Jeg har også forberedt Stortinget på at vi i det arbeidet kan få ny informasjon og nye fakta på bordet. I den gjennomgangen har jeg bedt om å få alle EØS-saker på mitt bord, og da har vi sett en sak hvor Nav fikk medhold av Trygderetten. Når vi nå ser på den saken på nytt, kan det se ut som at både Trygderetten og Nav har tatt feil i sin tolkning og praksis i denne konkrete saken. Jeg mente det var riktig å informere Stortinget om det i dag. Derfor har jeg oversendt et brev til Stortinget. Jeg har også svart Nav på det brevet i dag. Det er selvfølgelig svært uheldig at dette brevet har ligget ubesvart i departementet så lenge.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-12-05:
Jeg fikk noen spørsmål fra representanten Aasrud, bl.a. om ABE-reformen. Jeg må si jeg stusser litt, når jeg nå har reist landet rundt de siste årene og sett hvordan norske bedrifter har kjempet seg igjennom en heftig nedgangskonjunktur, over at man ikke ser at også offentlig sektor faktisk fra tid til annen må omstille seg. 0,5 pst. er ikke spesielt høyt. Jeg sier ikke at det er enkelt å omstille seg, men også offentlig sektor må være med på det. Man gjør det gjennom IKT-satsinger, man gjør det gjennom husleiekontrakter, man gjør det gjennom andre typer tiltak, og vi ser at det går bra, at det frigjør ressurser til å jobbe mer direkte med brukerne. I mitt tilfelle er det da i Nav. Når det gjelder inkluderingsdugnaden, er det slik at vi nå har et godt arbeidsmarked. Det skapes jobber over hele landet, og i flere bransjer er det etterspørsel etter folk. Vi mener vi nå må bruke de gode tidene nettopp til å inkludere flere av dem som står på utsiden av arbeidsmarkedet i Norge. Derfor har vi lansert inkluderingsdugnaden, som bygger på tre pilarer. Den bygger på at vi skal støtte arbeidsgiverne som ønsker å ansette én til gjennom lønnstilskudd, mentorordninger og den type tiltak. Det andre er at vi ønsker å bedre samarbeidet mellom helse og arbeid, fordi vi ser at mange av dem som står på utsiden av arbeidslivet, har helseplager, og hvor arbeid kunne vært en viktig del av behandlingen. Vi ønsker å bedre opplæringsmulighetene for dem som går på Nav, fordi vi ser at bortimot halvparten av dem som går på Nav, har grunnskole som høyeste fullførte utdanning i et arbeidsmarked som krever kompetanse. Derfor endrer vi også opplæringstiltakene til Nav. Og vi har satt som krav at 5 pst. av alle nyansettelsene i staten skal være for inkluderingsdugnadens målgrupper. Her har også kommunalministeren sendt ut flere forslag på høring til hvordan man skal kunne øke rekrutteringen nettopp i staten. Når det gjelder ungdom: Over mange år, fra 2008 til 2013, økte antall ungdom utenfor jobb, skole og aktivitet betydelig. Det er et stort samfunnsproblem når ungdom blir stående utenfor. Derfor har vi iverksatt en egen ungdomsinnsats, vi har iverksatt aktivitetsplikt for unge på sosialhjelp, vi har iverksatt en fraværsgrense i skolen – og nå dette tiltaket med unge på AAP. Vi ser nå at det er færre unge på sosialhjelp, og at flere fullfører og består skolen, og det er viktig nettopp for å unngå lange, passive stønadsløp. Så jeg vil i all beskjedenhet si at den politikken vi har ført, vil føre til mer inkludering og mindre frafall.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
Jeg merker meg at representanten Tonning Riise mener at det er representanter fra Arbeiderpartiet som er desorientert. I så fall tror jeg den merkelappen kan betegne flere, ikke minst representanten selv, for kartet til representanten stemmer ikke med terrenget. Når vi snakker om deltidsstillinger, vet vi at kvinner har gått fra å stå med lua i hånda til at man nå har mobilen til å vente på neste vakt. Det å planlegge et hverdagsliv, det å få kabalen til å gå opp, er for mange vanskelig, og det er også vanskelig ikke å vite hva som kommer på konto neste måned. Og når det gjelder arbeidslivskriminalitet, er det ikke lenge siden vi har sett groteske eksempler på mennesker som blir utnyttet i Norge i dag. Men det jeg nå vil over til, er regjeringens kutt i arbeidsavklaringspenger til unge under 25 år. Unge under 25 år må med regjeringens politikk nå leve for 130 000 kr i året. Det er en kraftig reduksjon i inntekten til noen av dem som har minst å rutte med fra før av. Selvsagt skal det lønne seg å jobbe, og det gjør det også. Men for Arbeiderpartiet handler arbeidslinjen om å løfte folk inn i arbeid, det handler om å stille krav, men også – ikke minst – om å stille opp. Den siste tiden har vi fått beskrevet flere eksempler på historier om syke, unge mennesker som så gjerne skulle ha byttet plass med mennesker på sin egen alder som er i full jobb eller under utdanning. Økonomisk utrygghet fører ikke unge folk nærmere arbeidslivet. Når regjeringen kutter i arbeidsavklaringspenger, gjemmer man seg bak sysselsettingsutvalget. Men sysselsettingsutvalget går ganske langt i å problematisere om man bor hjemme, eller om man bor borte. Det gjøres også unntak for de eldste i aldersgruppen opp til 25 år, dem på 23 og 24 år, hvis de bor borte. Men jeg kan ikke se at regjeringen har tatt inn over seg dette og tatt det opp i sine forslag. Det å pålegge unge et kutt i arbeidsavklaringspenger og sminke det med at de selv skal finansiere sine Nav-saksbehandlere, er uholdbart. Regjeringen slanker våre velferdsordninger, budsjett for budsjett. I år var det kutt i støtten til barnebriller og kutt i AAP. Summen av regjeringens politikk er en ekskluderingslinje. Arbeidslinjen er det Arbeiderpartiet som står for.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
Representanten Nordby Lunde tok til orde for å endre ytelser og ordninger innenfor Nav. Vi er mange som kan være enige om at vi hele tiden har behov for endringer – gjøre systemene bedre, gjøre det enklere for folk å komme ut i arbeid og sørge for at vi hjelper folk enda litt mer. Men det er ikke det endringene som vi nå diskuterer, gjør. Endringene vi nå diskuterer, kuttene i arbeidsavklaringspenger for unge, er en nedbygging av ordningen. Man fortsetter å gjemme seg bak sysselsettingsutvalget. Utvalget er todelt, og de er ikke ferdig diskutert i andre enden, men det får nå så være. Men det den første delen anbefaler, er en differensiering for dem på 23–24 år, mellom borteboende og hjemmeboende. Men jeg kan ikke se at dette er noe regjeringen eller representanten derfra tar til orde for. Det de derimot gjør, er å gjemme seg bak deler av sysselsettingsutvalgets anbefaling. Jeg har lyst til å referere fra deler av rapporten. Man sier nå at lavere minsteytelser vil kunne føre til at flere får behov for supplerende sosialhjelp – sosialhjelp er en behovsprøvd ytelse hvor arbeidsinntekt avkortes krone for krone. Insentivene for å øke deltakelsen i inntektsgivende arbeid er derfor i utgangspunktet svakere. Vi skal alltid være villig til å diskutere ordningene, gjøre dem bedre, styrke dem. Men det som brukes som argumenter for å svekke dem, gjør det litt vanskeligere. Det vil vi aldri godta.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
Jeg vil peke på en stor urimelighet i dette budsjettforslaget fra regjeringen som vil ramme 20 organisasjoner i Norge, bl.a. Røde Kors, Kreftforeningen, 4H, Flyktninghjelpen, Det frivillige Skyttervesen, Brystkreftforeningen, Norske Kvinners Sanitetsforening og Norges idrettsforbund. Det gjelder statlig dekning av arbeidsgiverandel av pensjonspremie til Statens pensjonskasse for de nevnte organisasjonene. Regjeringen har besluttet å innføre en forsikringsteknisk beregnet pensjonspremie for de virksomheter i frivillig sektor som er medlem av Statens pensjonskasse, og som er fritatt fra arbeidsgiverandelen i dag. Norges idrettsforbund finansieres i dag i all hovedsak gjennom spillemidler fra staten – spillemidler som går til aktivitet og til organisering. Denne omleggingen vil bety at finansieringen må tas av spillemidlene og betales tilbake til staten. Den store omleggingen og merkostnaden vil ha stor betydning for aktivitet nasjonalt og regionalt. Høyreregjeringen, med Venstre, Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet og Høyre, svekker med dette frivilligheten i hele Norge – og Olympiatoppen gjennom paralympisk idrett spesielt. I forslag nr. 15 i innstillingen, som Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet står sammen om, står det følgende: «Stortinget ber regjeringen sørge for at de organisasjonene som i dag er unntatt å betale arbeidsgiverandelen til Statens pensjonskasse, fortsatt skal ha dette fritaket.» Jeg har selv vært medlem og tillitsvalgt sammenhengende i 40 år i norsk idrett – lokalt, regionalt og nasjonalt. Regjeringen snakker hele tiden om hvor viktig frivilligheten i Norge er. At ansatte rundt omkring i alle disse organisasjonene som gjør et nyttig arbeid hver eneste dag, om det er nasjonalt, regionalt eller lokalt, skal straffes gjennom ekstrakostnader ved denne omleggingen, synes jeg er helt urimelig. Jeg kan nevne Olympiatoppen, om det er på Sognsvann eller i Trondheim, som får 15,7 mill. kr i ekstrakostnader med denne innføringen i 2023. Bare i Trøndelag utgjør det mer enn 1 mill. kr i kostnader – kostnader som frivilligheten og idretten må dekke selv, enten gjennom spillemidler eller gjennom andre innsamlede inntekter. Dette synes jeg er svært urimelig. Olympiatoppen jobber med barn og unge, med mennesker med funksjonsnedsettelser gjennom paralympisk idrett, med sunn jenteidrett osv. og må her finne penger eller redusere sin aktivitet. Det synes jeg er helt urimelig, så jeg anbefaler alle å støtte forslag nr. 15 i innstillingen.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
Forskjellene mellom folk blir nå større fordi det er meningen at de skal bli større. Det er unger som blir fratatt støtte til tannregulering og briller av regjeringen, uføre som mister feriepenger, og ungene deres som dermed mister muligheter til opplevelser på linje med klassekompisene. Det er brannskadde som blir fratatt støtten til fysioterapi. Tidligere sosialpolitisk talsperson og nå minister for Høyre, Torbjørn Røe Isaksen, har sagt: «Norge tåler økte forskjeller.» Kristin Clemet fra Høyre har sagt: «Forskjellene i Norge er ikke kjempestore. Så lenge folk føler at forskjellene kommer av noe som er rettferdig, så vil ikke tilliten i samfunnet svekkes.» Men er det rettferdig at man kan se på smilet til ungene om foreldrene deres er fattige eller rike? Er det rettferdig at de som har bidratt til å bygge landet vårt, pensjonistene våre, skal gå i minus, mens andre går i pluss, eller at de som sliter med brannskader, skal få ekstra kostnader for å dekke fysioterapi? Nei – Clemet og Røe Isaksen tar feil. Arbeiderpartiet vil heller ha et mer rettferdig Norge, vi vil ha et Norge der arbeidsfolk får ordentlig betalt, der familiene får trygghet, og der lokalsamfunnene våre får framtidstro. Det er derfor vi er så ivrige i kampen for flere faste jobber over hele landet vårt. Det er derfor vi vil ha et helsevesen som sørger for at det offentlige tilbudet er så godt at det ikke spiller noen rolle om lommeboka er tjukk eller tynn. Og det er derfor vi sier klart nei til å ta pensjonen fra uføre og kutte deres økonomiske trygghet for framtiden. Vi tror på ekte frihet og på ekte fellesskap, og da er det naturligvis klokt å sørge for at pensjon og helse er noe vi sørger for i lag. Dette skal ikke bli et privatisert ansvar som folk blir tvunget til å stå for selv, alene i et marked. Tiden er overmoden for en ny regjering. Tiden er klar for et mer rettferdig Norge.