Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-02-22:
Ja, vi vil, vi vil, og vi vil, men vi får det ikke til – det er nå en realitet. I dette tiåret har det vært en utstrakt politisk vilje i Stortinget, og i hele samfunnet som sådant, til å satse på arbeidslinjen, altså at det skulle gis prioritet at folk skulle utnytte det de hadde av kompetanse og kunnskap i arbeidslivet. Man skulle få til kombinasjonsløsninger som gjorde at det var mulig å leve opp i dette samfunnet uten å være helt frisk eller helt syk – sånn er det jo ikke, for stort sett er vi vel litt syke alle sammen – og få til den fleksibiliteten som er nødvendig for at vi skal få det som vi vil. Men vi har ikke fått det til, det blir bare verre og verre. Stortinget, og det gjelder i en mengde saker, har voldsomme ambisjoner om hva vi skal få til, og hva vi skal lykkes med, noe som skaper forventninger ute i befolkningen. Så går det ti år, og så må man gå i seg selv, og ser at det ikke har gått slik vi ønsket. Riksrevisjonens rapport synliggjør på en rekke områder, men på dette området spesielt, at vi må gjøre ting på en annen måte skal vi ha mulighet til å lykkes. Det er ikke bare spørsmål om å putte inn penger og ressurser, det er ikke bare spørsmål om å lage systemer for å måle kvantitet for derigjennom å kunne måle kvalitet, det er også et spørsmål om hvordan dette samfunnet er organisert. Jeg blir litt bekymret når statsråden sier at når vi bare får til disse handlingsplanene, som liksom skal vise hvordan de ulike aktører i dette skal samarbeide, skal det bli bra. Vi har jo hatt ambisjoner og laget planer for hvordan de skal samarbeide, men Riksrevisjonens rapport viser at det ikke er kontakt mellom trygdeetaten, arbeidsgiveren, behandlende lege og den sykmeldte – alle de som skal virke sammen for å få dette til å lønne seg. Og jeg tror ikke at vi lykkes ved bare å vedta noen nye handlingsplaner. Det må foretas noen organisatoriske grep, der vi bl.a. er villige til å gå inn og se om det er de riktige institusjonene som behandler disse spørsmålene. Er det mulig å få til et samarbeid mellom trygdeetat, arbeidsmarkedsetat, bedriftshelsetjeneste, arbeidsgiver, behandlende lege og i enkelte tilfeller sosialkontoret og den sykmeldte selv på en slik måte at vi får dette til å fungere? Da må i hvert fall trygdeetaten flytte ut av sine kontorer og delta aktivt i tilknytning til det arbeidslivet man egentlig skal tjene. Derfor håper jeg inderlig at vi i forbindelse med de fremtidige stortingsmeldinger på dette område er realistiske, at vi beskriver mål som det er mulig å nå, og at dette ikke bare blir ønsketenkning, der vi skaper nye forventninger som vi ikke greier å innfri, for det gjør vi på en rekke områder. Riksrevisjonens rapport beskriver på mange måter hvorfor vi ikke får det til, selv om Riksrevisjonen ikke har som oppgave, og vil heller ikke ha det i fremtiden, å fortelle hva vi skal gjøre annerledes. Men de beskriver hvordan virkeligheten virker. Det får vi ta innover oss. Når komiteen ber Regjeringen fremme en stortingsmelding om sykefravær og uførepensjonering, herunder vurdering av virkemidler, kunnskap, kompetanse og ressurser, samarbeid mellom etater som trygdeetat, arbeidsmarkedsetat, sosialtjenester, helsetjenester, arbeidsplasser og den sykmeldte, så ønsker vi ikke tilbake handlingsplaner om hvordan dette skal være om ti år – da ønsker vi oss konkrete forslag til hvordan man i fremtiden skal organisere disse støttefunksjonene i dette samfunnet for å få et resultat som gjør at det virkelig kan bli slik at arbeidslinjen er det som prioriteres. Jeg vet at dette er vanskelige valg. Det er ikke så lett å gå på et trygdekontor og si at dere er ikke kvalifisert til å gjøre denne jobben, dette får arbeidsmarkedsetaten gjøre – eller omvendt, gå til arbeidsmarkedsetaten og si at dette er ikke dere kvalifisert til å gjøre, dette får trygdeetaten gjøre. Men jeg tror at man må innse at noen etater er nødt til å ha et overordnet ansvar – bestille en tjeneste og få den, uten bare å ha et ønske om at man på regionalt og lokalt nivå skal raske sammen en gruppe som er sammensatt av de ulike etatene, som skal sitte der og ha møter, og så blir det ikke noe resultat. Det er jo slik det som oftest skjer. Det blir en rekke møter, og det hjelper ikke den sykmeldte det grann. Jeg har lyst til å si dette fordi det nå forhåpentligvis må være slutt med at vi ønsker oss, og gir uttrykk for i stortingsmeldinger og stortingsbeslutninger ønskemål, uten å ha en klar oppfatning om hvordan vi skal nå målet. Dette kommer til å koste penger, men muligheten for at dette også skal gi inntekter, er enorm. Bare 2-3 pst. forbedring i sykefraværet vil jo gi, ikke bare staten, men samfunnet som sådant enorme inntekter til omfordeling. Her tror jeg nok at både regjering og storting må være innstilt på at vi er nødt til å sette inn også noen økonomiske ressurser hvis vi skal nå resultater, og så hente ut gevinsten av dette etterpå. Da blir det selvsagt spørsmål om prioritering, dette målt opp mot andre ting, men da må man stille krav. Dette er ikke noen kritikk av den nåværende sosialminister, ei heller kritikk av tidligere sosialministre. Stortinget kan ikke finne seg i at man sier det skal brukes 100 stillinger til et bestemt formål, og så finner etaten det hensiktsmessig å bruke mesteparten av disse stillingene til noe annet, fordi man er nødt til å lage bedre kvalitet på beslutningsgrunnlaget. Jammen – Stortinget visste ikke at trygdeetaten ikke hadde et godt nok system for å kunne fatte beslutninger. Det er det aldri noen som har fortalt dette huset! Det er først gjennom Riksrevisjonens rapport vi er blitt klar over at man måtte jobbe intenst for å få et rapporteringsskjema som gjorde at man hadde full oversikt. Det visste vi ikke! Derfor er det viktig når vi nå skal få en ny stortingsmelding, at all informasjon som er nødvendig for at Stortinget skal kunne treffe den riktige beslutning, er på plass, og så kan man kanskje forhåpentligvis fatte de politiske vedtak og foreta de økonomiske prioriteringer som gjør det mulig for oss å nå målet, slik at vi det neste tiåret ikke bare vil og vil, men også får det til!