trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Først: Alle de som nå hørte representanten Tove Karoline Knutsen, som prøvde å framstille hva jeg mente var målsettingene med fritt behandlingsvalg, må gå til kilden og ikke høre på Tove Karoline Knutsens framstilling, for den er feil. Hensikten med fritt behandlingsvalg er å gi pasientene større valgmulighet og å redusere unødvendig venting. Det er jeg også helt overbevist om at reformen vil bidra til, for i dag er det pasienter som møter kvoter hvor dagens anbudssystem setter en grense for hvor mange pasienter godkjente private aktører kan behandle. De som kommer inn under fritt behandlingsvalg, vil ikke ha den typen kvoter, og pasienten vil få større valgfrihet, og det vil bidra til å redusere unødvendig venting. De som representanten her viser til, er alle organisasjoner og institusjoner som har støttet reformen. Det som de, som private aktører, er misfornøyde med, er prisen. Jeg er ikke overrasket over det. Hvis en er en privat leverandør, ønsker en selvfølgelig en høyest mulig pris. Det er Helsedirektoratet som fastsetter prisen. Prisen blir fastsatt ut ifra de kriteriene som Stortinget har bestemt, og jeg tror det er for tidlig å felle en dom over spørsmålet om hvorvidt private aktører ønsker å være med i denne ordningen, med de prisene som ble presentert for halvannen uke siden, eller ikke. Det er store, seriøse aktører – innenfor både rus og psykisk helse – som allerede har meldt sin interesse.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Danmark har aldri hatt fritt behandlingsvalg, så den sammenlikningen står seg ikke. Dessuten er jo markedsløsningen Arbeiderpartiets løsning. Arbeiderpartiets svar på dette er ensidig å bruke anbudsprinsippet. Det vil innebære at pasientene i framtiden – hvis det blir gjennomført – igjen vil møte kvoter og begrensninger, som gjør at de må vente unødvendig lenge på behandling, selv om godkjente private aktører har ledig kapasitet. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet nå lover at de skal reversere fritt behandlingsvalg hvis de får makten igjen. Det håper jeg at velgerne merker seg, ikke minst mennesker som er rusavhengige eller har psykiske lidelser, som vil være de første som får denne utvidede rettigheten. De rusavhengiges egne organisasjoner har vært veldig tydelige på både sin støtte til reformen og sin bekymring for Arbeiderpartiets lovnad om å reversere denne viktige forbedringen av pasientenes rettigheter.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Kostnadene ved fritt behandlingsvalg er beregnet – og synliggjort i statsbudsjettet – til over 400 mill. kr, slik at Stortinget, hvis de vedtar budsjettet slik som regjeringen har fremmet det, vil bevilge det som fritt behandlingsvalg koster, i 2016. Utvidelser av ordningen fritt behandlingsvalg vil bli kostnadsberegnet og foreslått for Stortinget, og det vil ha økonomiske konsekvenser, som skal dekkes inn. Det kan være at representanten ikke har fått det med seg, men denne regjeringen har fjernet taket for de offentlige sykehusenes mulighet til å behandle pasienter. Det betyr at de offentlige sykehusene nå har en helt annen frihet til å øke sin aktivitet, samtidig som vi også har økt den innsatsstyrte finansieringen. Det betyr at sykehus som har mulighet og ledig kapasitet, kan behandle flere pasienter, så lenge de har kontroll med økonomien, og det kan finansieres innenfor innsatsstyrt finansiering.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Jeg er ikke overrasket over at representanten har det perspektivet som stort sett er det rød-grønne perspektivet i møte med helsetjenesten, nemlig systemets perspektiv. Mitt perspektiv er pasienten. Jeg mener at det viktigste er at pasienten får rask, god og trygg hjelp, ikke hvem som gjør jobben. Hovedløsningen vil være å få hjelp på de offentlige sykehusene. Vi mener at det er lurt å bruke anbud som system når en skal bruke private. Men anbud har en begrensning, og derfor har vi i tillegg innført fritt behandlingsvalg, nettopp ut fra pasientens perspektiv – muligheten til å få raskere hjelp og større valgmulighet. Det er det perspektivet som nå gjelder. Jeg vet at under den rød-grønne regjeringen var det et annet styringssignal overfor foretakene, at de først og fremst skulle tilstrebe å bruke egne sykehus før de fikk lov til å bruke private. Konsekvensen av det var at sykehuskøene og ventetiden økte.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Vi er for et offentlig–privat samarbeid. Når den offentlige helsetjenesten skal kjøpe helsetjenester av private underleverandører, vil det være det offentlige anskaffelsesreglementet som gjelder. Der er det mange muligheter. Vi har etablert fritt behandlingsvalg som en ordning på siden, der Helsedirektoratet bestemmer prisene, og der private har muligheten til å bli godkjent som leverandør og må vite betingelsene for det. Det tror vi er en klok tilnærming, og vi er glad for at Venstre støtter opp om det. Så er en del av vår beskjed til helsetjenestene at de må bli flinkere til å se på de private aktørene ikke bare som konkurrenter, men også som samarbeidspartnere og jobbe sammen faglig og klare å skille mellom rollen der en er innkjøper på et tidspunkt og samarbeidspartner på et annet tidspunkt. Det er jeg helt enig med Venstre i. Men så er nok jeg bekymret for Venstres alternative budsjett, der en kutter ganske kraftig i de offentlige sykehusene. Det hjelper ikke å ha litt mer penger til offentlig–privat samarbeid når en kutter så kraftig i de offentlige sykehusene.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Regjeringen vil, som kjent, evaluere bioteknologiloven. Departementet ga våren 2014 oppdrag både til Bioteknologirådet og Helsedirektoratet i den forbindelse. Oppdraget til Bioteknologirådet gikk i hovedsak ut på å skape debatt, drøfte de etiske sidene ved bioteknologiloven og oppsummere denne debatten. Oppdraget til direktoratet gikk ut på å gi faglige oppdateringer på feltet. Bioteknologirådet og direktoratet leverte sine rapporter til departementet i august, og eggdonasjon er ett av flere tema som gjennomgås. I Bioteknologirådet ønsker 9 av 15 medlemmer at loven åpner for eggdonasjon. Flertallet har ulike begrunnelser for sitt standpunkt og setter ulike betingelser for å tillate eggdonasjon. Standpunktet det er flertall for, er at eggdonasjon tillates under betingelse av at de donerte eggene er overskuddsegg fra infertilitetsbehandling som er avsluttet, og at de donerte eggene er befruktet med partnerens sæd. Et mindretall på 6 av 15 medlemmer mener at forbudet mot eggdonasjon bør bestå. Argumentene for og imot eggdonasjon er grundig omtalt i Bioteknologirådets rapport. Bioteknologi gir mange muligheter til beste for mennesket. Dette kan bl.a. være utvikling av ny kunnskap gjennom forskning om årsaker til og muligheter til behandling av sykdom. Andre eksempler er bedre og mer spesifikk diagnostisering og behandling av pasienter og framstilling av legemidler. Bioteknologifeltet har gjennomgått en medisinskfaglig og teknisk utvikling siden dagens lov ble vedtatt, og utviklingen fortsetter. Det åpner seg stadig flere muligheter for å bruke informasjon om arvematerialet. I utlandet er det også tilbud på dette området som ikke er tillatt etter norsk lov. Bruk av teknologien kan på noen områder også ha betydning for andre enn den som har samtykket til bruk. Regulering av bruk av bioteknologi skal også bidra til et samfunn hvor det er plass til alle. Jeg mener det er viktig at Stortinget tar stilling til hvordan dette feltet bør reguleres framover, relatert til både våre etiske normer og politiske mål. Regjeringen arbeider nå med en melding til Stortinget som oppsummerer evalueringen av bioteknologiloven, med sikte på framleggelse høsten 2016.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Regjeringen har til hensikt å legge fram meldingen for Stortinget. Hvilken prosess regjeringen har i forkant av det, og på hvilken måte vi også involverer våre samarbeidspartnere i det, er noe de fire partiene er nødt til å drøfte og bli enige om.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
For det første er jeg veldig enig i beskrivelsen til representanten Micaelsen av at her har området fått utviklet seg veldig lenge uten at en har fått en ny evaluering av bioteknologiloven. Det er noe som jeg også mener var feil at ikke forrige regjering gjorde, selv om Stortinget ettertrykkelig hadde gitt beskjed om at dette burde skje med kortere mellomrom enn det som har skjedd. Så er jeg enig i at det er et argument, men det er ikke et argument som jeg mener kan vektlegges veldig tungt, for hvis en følger det resonnementet, kan en like godt avblåse å ha en nasjonal regulering på dette området. Innenfor bioteknologiområdet må en ha en inngang til det spørsmålet som handler om at en er villig til å ha annen regulering i Norge enn i andre land. Det vil alltid være andre land som tilbyr det som ikke vil være lovlig i Norge, og jeg tror ikke det er hensiktsmessig på dette området å ha store straffeforfølgelser av mennesker som reiser ut av landet for ulike typer behandling.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Jeg er kjent med at den danske sundhedsministeren vil etablere en ordning som innebærer at danske leger som mister autorisasjonen i utlandet, også vil miste sin danske autorisasjon. Jeg er enig med min danske kollega i at det er nødvendig med strengt tilsyn av helsepersonell. Vi må få på plass tiltak som hindrer at helsepersonell som er uskikket til å utøve yrket, kan fortsette å behandle pasienter ved å krysse landegrensene. Dette er viktig for å sikre god pasientsikkerhet og kvalitet i tjenestene. EU-kommisjonen arbeider med å implementere en felles europeisk varslingsmekanisme. Denne skal åpne for gjensidig varsling mellom land når helsepersonell mister eller får begrenset sin autorisasjon. Dette er et viktig arbeid som Norge har støttet. Varslingsmekanismen skal komme på plass i 2016. Danske myndigheter vil foreslå at autorisasjonen blir fratatt legen automatisk når man får varsel fra et annet land. Helsepersonellet må så søke danske myndigheter dersom de mener at reaksjonen er gitt på feilaktig grunnlag. Det norske regelverket åpner ikke for en slik automatikk. De nordiske landene har ulike regelverk for helsepersonell, og tersklene for ulike reaksjoner varierer. Det samme gjelder også innenfor EU/EØS-området. Tilbakekall av norsk autorisasjon reguleres av helsepersonelloven. Dersom Helsetilsynet mottar varsel fra andre lands myndigheter om at helsepersonell har mistet eller fått begrensninger i autorisasjonen, vil de konkret vurdere om handlingene som ligger til grunn for reaksjonen i andre land, også vil kunne føre til reaksjoner etter de norske reglene. Dersom dette er tilfellet, vil tilsynet vurdere om de f.eks. skal tilbakekalle autorisasjonen. Statens helsetilsyn har adgang til å suspendere autorisasjonen mens saken er til behandling, dersom det er grunn til å tro at vilkårene for å tilbakekalle autorisasjonen er til stede, og helsepersonellet anses å være en fare for pasientsikkerheten. Det norske regelverket er derfor, etter min oppfatning, tilstrekkelig til å ivareta dette behovet og vil på mange måter ivareta det samme behovet som endringen i det danske regelverket vil innebære.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
I Norden har vi jo et system for å varsle hverandre. Det innebærer at hvis en norsk lege med norsk autorisasjon mister sin autorisasjon i et annet nordisk land, vil Helsetilsynet bli varslet. Den danske modellen som foreslås, er også avhengig av at det landet som tar fra personen autorisasjonen, varsler. Der er vi like. I Norge vil tilsynet da konkret vurdere legens autorisasjon i de tilfellene. Hvis en mener at det som har skjedd i det andre landet, er så alvorlig at legen ikke bør praktisere i Norge, har de mulighet til umiddelbart å trekke tilbake autorisasjonen mens saken blir behandlet etter det norske regelverket. I en situasjon der en er mer i tvil, kan en la legen fortsette, men vil da kunne vurdere om de skal trekke tilbake autorisasjonen. Sånn sett mener jeg at det i praksis ikke vil være stor forskjell mellom det norske og det danske systemet.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Jeg er enig i at dagens varslingssystem har svakheter gjennom at det ikke blir fulgt opp på en god nok måte. Det er noe vi nordiske ministre drøfter, for vi er helt avhengige av at en varsler hverandre. Så vil jeg understreke, som jeg alltid gjør i denne type saker, at vi i helsetjenesten må gå vekk fra en oppfatning hos arbeidsgivere om at har en person autorisasjon, så er vedkommende skikket til jobben. Vi må aldri komme i en situasjon der man setter likhetstegn mellom det å huke av for autorisasjon eller huke av at vedkommende står på en liste, og at personen er kvalifisert for jobben. Arbeidsgiveren må aldri oppleve at de er fratatt ansvaret for å sjekke personens referanser. I veldig mange av disse tilfellene ville en enkelt telefon til forrige arbeidsgiver kunne avklart alvorlige forhold som gjorde at en som arbeidsgiver ikke måtte ansette personen. Jeg mener fortsatt at det er en kultur i helsevesenet der en altfor mye lener seg til autorisasjon og lister i stedet for å ta et selvstendig ansvar.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2015-11-11:
Prehospitale tjenester som ambulanse, luftambulanse, ambulanse på båt og legevakt, sammen med gode akuttmottak, er grunnmuren i det norske helsehuset. Vi vet at det i dag er noen sprekker i denne grunnmuren med noen hull hvor det ikke er dekning nok med luftambulanse, andre steder ikke god nok kompetanse på legevakt og ambulanse. Vil statsråden sikre at prehospitale tjenester blir en sentral del av Nasjonal helse- og sykehusplan, så Stortinget får anledning til å legge premisser og føringer for hvordan tjenestene skal utvikles videre?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Statsråden har gitt ganske mange drypp til den forestående nasjonale helse- og sykehusplanen, og Arbeiderpartiet har formulert noen tydelige forventninger og krav til det en sånn type plan bør inneholde for sykehusene våre. Vi har bl.a. forventet konkrete tiltak for kultur og ledelse i sykehusene, med vekt på tilstedeværende ledelse, akuttkirurgi med bred faglig forankring, kveldsåpne sykehus og økt bruk av helseteknologi. Ikke minst er det også mange som forventer at helseministeren leverer på egne sykehusløfter, bl.a. om å oppfinansiere sykehussektoren skikkelig. Kan helseministeren her og nå kommentere om han er enig i de momentene som Arbeiderpartiet har formulert, som er ganske klare krav til Nasjonal helse- og sykehusplan?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Jeg kan trøste statsråden med at Arbeiderpartiet vil fortsette å styrke og utvikle valgfriheten for norske pasienter. Men det vi ikke ønsker, er å videreføre en nærmest fri etableringsrett for private, kommersielle aktører på bekostning av de offentlige sykehusene. I en debatt med Arbeiderpartiets Torgeir Micaelsen på TV 2 den 4. november sa helseministeren at ordningen med fritt behandlingsvalg ikke har noen økonomiske rammer eller noe tak, men at all ledig kapasitet skal kunne benyttes. Jeg oppfattet at svaret han ga til forrige spørrer, også var i den retning. Senere har statsråden slått kontra og meddelt at fritt behandlingsvalg har en ramme for neste år på 450 mill. kr. Vi vet at all virksomhet i den offentlige helsetjenesten er underlagt klare økonomiske rammer og prioriteringer. Kan statsråden oppklare dette: Mener han at aktørene med fritt behandlingsvalg skal være de eneste i helsetjenesten som ikke skal ha rammer for sin virksomhet, eller mener han at også de skal ha klare rammer?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-11-11:
Jeg vil takke representanten Bollestad fra Kristelig Folkeparti for hennes påpekning av at det ikke er dokumentert at større sykehus gir bedre kvalitet enn mindre sykehus, hennes påpekning av at dersom lokalsykehus fratas akuttfunksjoner og ansvaret overtas av allerede pressede storsykehus, blir det enda vanskeligere, og til sist at det er et spørsmål om politisk vilje. Jeg var i møte med Høyres ordfører i Flekkefjord, Jan Sigbjørnsen, nå mandag. Sigbjørnsen ba meg om å gi en hilsen til Høyres ledelse, nemlig at Høyre i Flekkefjord gir full støtte til Senterpartiets alternativ. Modellen som vi har lagt fram – nettverksmodellen – innebærer kvalitet, økonomisk effektivitet og beredskap. Mitt spørsmål er: Hva er statsrådens vurdering av den planen som Senterpartiet allerede har lagt fram på dette temaet, og som nå er godt kjent for statsråden?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-11-11:
NRK Telemark melde den 5. november om at sprengd kapasitet ved Sjukehuset Telemark kan ha ført til at pasientar har mista livet. Belegget har ifølgje NRK vore på 120 pst. over lengre tid. Legane ved sjukehuset bad Helsetilsynet allereie i vår om å vurdera om tilbodet er forsvarleg, og dei meiner at sjukehusleiinga ikkje tar situasjonen på alvor. Fylkeslegen granskar no Sjukehuset Telemark, og han uttala i media at han ikkje er sikker på at pasientar får forsvarleg helsehjelp. Men det er ikkje berre Sjukehuset Telemark som har høgt pasientbelegg. Norske sjukehus hadde i 2013 eit gjennomsnittleg belegg i sjukehussengene på 93 pst. Fem helseføretak hadde eit belegg på over 100 pst., og snittet i OECD-landa er til samanlikning på 78 pst. Både Helsedirektoratet og Den norske legeforening meiner at Noreg må innføra ei forsvarlegheitsgrense for pasientbelegg på 85 pst., slik England har innført. Helseministeren har til no sagt nei til å innføra ei slik grense, og det meiner eg er alvorleg. Høgt pasientbelegg er ein trussel for pasientsikkerheita. Ei stor tysk undersøking viser at med eit belegg på over 92,5 pst. får ein forseinkingar i pasientløp, auka sjukehusinfeksjonar, meir sjukdom hos tilsette og auka dødelegheit blant pasientar. Helse- og omsorgsministeren seier han er opptatt av kvalitet og pasientsikkerheit. Samtidig avviser han ei nasjonal forsvarlegheitsgrense for pasientbelegg med argument om at ein ikkje kan nekta pasientar akutthjelp. Men dette handlar sjølvsagt ikkje om å nekta pasientar hjelp i døra; det handlar om sjukehusleiing og ansvarleg planlegging av sjukehusdrift og investeringar, slik at sengekapasiteten er tilstrekkeleg til å gje pasientane eit forsvarleg tilbod. Så spørsmålet mitt er om helse- og omsorgsministeren vil føreslå ei forvarlegheitsgrense for gjennomsnittsbelegg i norske sjukehus på 85 pst.?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-11-11:
Eg vil gå vidare på det som statsråden avslutta med, nemleg Sjukehuset Telemark. Vedtaket om nedlegging av akutt- og døgntilboda ved Rjukan sjukehus og Kragerø sjukehus i juni 2014 vart av helse- og omsorgsministeren grunngjeve nettopp med pasientsikkerheit og kvalitet, og eitt og eit halvt år etter nedleggingane er altså helseføretaket under gransking med spørsmål om uforsvarlege tenester. Ifølgje utviklingsplanen skulle nedlegginga av dei to lokalsjukehusa føre til styrking av sjukehustilbodet på Notodden og ved Skien, bl.a. ved nytt sengebygg i Skien og fleire senger i Notodden, men dette har altså ikkje skjedd, og lovnadene i den utviklingsplanen som låg til grunn, er altså ikkje følgt opp. Statsråden tok det politiske ansvaret for nedlegging av lokalsjukehusa i 2014, og spørsmålet mitt er om han òg vil ta det politiske ansvaret for at utviklingsplanen ikkje er blitt følgt opp, og at fulle sjukehus i Telemark no truar pasientsikkerheita.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-11-11:
Asylsøkjarar har rett til behandling i spesialisthelseteneste. I tilleggsproposisjonen var det 11 mill. kr til tuberkulosescreening, men utover det er det ikkje lagt inn nokon ekstra midlar for å møta den situasjonen som vi er i. I proposisjonen skriv regjeringa at «handlingsrommet for spesialisthelsetjenesten vil bli noe redusert». Vidare skriv dei: «Det kan gjøre det noe mer utfordrende å oppnå reduserte ventetider, samtidig som(…) noen investeringer vil kunne bli utsatt.» (…) Så føreslår regjeringa å auka uttaket frå avbyråkratiserings- og effektiviseringsreforma frå 0,5 til 0,6 pst., altså at sjukehusa får eit enno sterkare krav til effektivisering i ein sånn situasjon. Spørsmålet er: Kvifor har ikkje regjeringa føreslått å auka sjukehusbudsjettet som resultat av den situasjonen vi er i?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-11-11:
Det primære verkemiddelet for å bruka ledig kapasitet hos private skal framleis vera anbod – det slår regjeringa fast i proposisjonen om fritt behandlingsval – og ein legg opp til at auka bruk av private gjennom anbod vert ein del av fritt behandlingsvalreforma. Regjeringa har pålagt helseføretaka å laga ein strategi for auka bruk av private og pålagt dei å kjøpa fleire tenester av private verksemder. Lokalsjukehuset på Voss hadde ein avtale med helseføretaket om ei viss mengd planlagde behandlingar av ein type snill hudkreft. Dette mista dei fordi helseføretaket var pålagt å gi meir ut til private – dei mista det da helseføretaket gav det arbeidet til private gjennom anbod. Synest ikkje statsråden at helseføretaka sjølve burde ha fått bestemme kor mykje privat det er naturleg og greitt å bruka?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-11-11:
«Universitetet i Oslo har ifølgje Klassekampen 29. september d.å. i brev til Kulturdepartementet meldt at universitetet ikkje har naudsynt bemanning for å laga ei brukarrettleiing for Norsk Ordbok, trass i at UiO har søkt om og fått tildelt 400 000 kr til dette føremålet. Prosjektleiar Åse Wetås meiner Norsk Ordbok vil ha langt mindre verdi for brukarane om det ikkje blir utarbeidd rettleiing til både nettversjonen og bokverket. Vil statsråden leggja ytterlegare press for at UiO utarbeider rettleiinga?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-11-11:
Eg vil takka for svaret, og for at statsråden er veldig tydeleg, for det er heilt avgjerande at ein får utarbeidd den brukarrettleiinga, òg når ein har brukt så mykje pengar på tiltaket. Så har eg vorte gjort kjend med at Universitetet i Oslo har fått tilbod frå andre om at dei kan ta på seg arbeidet med å utarbeida ei brukarrettleiing, og at tilbodet står ved lag. Eg har lyst til å spørja statsråden om ho, i samarbeid med kunnskapsministeren, kan sørgja for at Universitetet i Oslo set i gang arbeidet før årsskiftet, og at ein nyttar seg av dei som har tilbydd seg, eventuelt, å gjera det.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-11-11:
Det er jo òg viktig å sørgja for at ein får eit vedlikehald av dette òg i framtida, etter at det har vorte utarbeidd ei brukarrettleiing. Det har vore kjent at Universitetet i Oslo vil avvikla sitt arbeid med samlingane, og det har vorte gjort kjend til både kulturkomiteen og kunnskapskomiteen at Nynorsk kultursentrum har – med støtte frå eit samla språkvitskapleg miljø – utarbeidd eit forslag til varig løysing for språksamlingane og dei vitskaplege ordbøkene som kan tilpassast ulike kostnadsrammer. Spørsmålet mitt er kva som står igjen for at statsråden, saman med kunnskapsministeren, òg kan avklara ei slik varig løysing, som veldig mange er opptatt av.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-11-11:
«I Innst. 305 S for 2014–2015 skreiv Høgre, Framstegspartiet og Kristeleg Folkeparti ein fleirtalsmerknad om avgrensingar i avtalen med Nederland om leige av fengselsplassar, at innsette som treng helsehjelp utanfor fengselet og rusavhengige på LAR-program ikkje skal overførast. I svar på skriftleg spørsmål har justis- og beredskapsministeren innrømma at rusavhengige på LAR-program likevel er overførte. Kvifor respekterer ikkje statsråden stortingsfleirtalet og sender LAR-pasientar til soning i Nederland?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-11-11:
Dette er eit litt forunderleg svar, må eg seia, fordi det var eit skjørt politisk fleirtal i denne saka, og fleirtalet la til grunn at overføring av innsette i all hovudsak skulle skje av fri vilje. No har jo situasjonen vorte ein annan, men lat no det liggja. Men i den situasjonen, uavhengig av om det var av fri vilje, eller om det var med tvang, så var Stortinget tydeleg på at når det galdt innsette som har behov for helsehjelp utanfor fengselet, og innsette som står på LAR – det er altså ikkje snakk om ordinær helsehjelp, men innsette som har eit anna helsebehov – så skal dei ikkje overførast. Eg må spørja igjen: Korleis meiner statsråden at rehabiliteringsdelen i LAR-programmet skal varetakast i Nederland?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-11-11:
Etter det statsråden argumenterer med, forstår eg det slik at Kristeleg Folkeparti, som var med og skaffa fleirtal for denne avtalen med regjeringspartia, er heilt innforstått med og heilt einige i at LAR-pasientar skal kunna overførast til Nederland, og slik ikkje meiner det som dei gav uttrykk for i innstillinga. Eg vil berre få ei stadfesting frå statsråden på at det som no skjer, er heilt i samsvar med stortingsgruppa til Kristeleg Folkeparti.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2015-11-11:
Det er ikke bare de vanlige sykehusavdelingene som har høyt belegg. I Aftenposten 16. juli i 2015 advarte jordmødre om sprengt kapasitet ved alle fødeavdelingene i Stor-Oslo. I Bergens Tidende 21. september i år advarte jordmødrene ved Kvinneklinikken ved Haukeland universitetssjukehus gravide mot å føde i helgene. De mente at et stramt budsjett og stenging av fødestuene i helgene gjør det mer risikofylt for kvinner å føde. Likevel planlegger Helse Bergen å kutte 17 jordmorstillinger til neste år. Ifølge kvalitetskravene til fødselsomsorgen skal alle fødende ha en jordmor med seg i aktiv fase av fødselen. Kan statsråden garantere at kvalitetskravene til fødselsomsorgen blir fulgt, og mener han at fødetilbudene ved de store kvinneklinikkene i dag er forsvarlige?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-11-11:
Migrasjon er en global utfordring som i disse dager siger inn i selv de minste norske kommuner, ja sågar helt til fjells og inn i våre nasjonalparker. Flott natur kan være bra for kropp og sjel, men for mange av de nyankomne, som har vært på flukt og har undertrykt både sykdom og overgrep, venter ulike helseutfordringer. For norsk helsesektor venter kapasitetsutfordringer. En nylig publisert kommentar i The New England Journal of Medicine beskriver mottaket på jernbanestasjonen i München med opptil 20 000 ankomster i løpet av en helg, altså litt færre enn det antallet vi har tatt imot i Norge på ti måneder. Her fant man enkelte tilfeller av torturerte flyktninger, enkeltsykdommer som diabetes, astma og ubehandlede skader, mange traumatiserte barn og mange som var dehydrert. En må anta at det samme sykdomsbildet gjenspeiles i befolkningen som kommer til Norge – en relativt frisk befolkning som ikke medfører særlig smittefare, som er trøtt, uttørket og med spredte somatiske sykdommer, men som i ulik grad er traumatisert av opplevelser av vold eller av frykt og usikkerhet etter lang flukt. Helsedirektoratet har gitt råd om undersøkelse av tarmparasitter, syfilis, hepatitt C ved ankomst i tillegg til tuberkulose og MRSA-virus. Det nye mottakssenteret i Råde har betydelig kapasitet for somatiske undersøkelser. Tilsvarende planlegges forhåpentlig ved Storskog og vil avhjelpe en allerede presset kapasitet på sykehus og i enkelte kommuner. Hvordan vil statsråden følge opp at den psykiske helsetilstanden blir kartlagt og fulgt opp på linje med den somatiske helsa til nyankomne flyktninger og migranter?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-11-11:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er ikke til å stikke under stol at en del av dem som kommer, er traumatisert. Særlig gjelder det kanskje barn. Det første de trenger, er hvile, mat og omsorg. Jeg er trygg på at de får det i norske mottak. Men de neste månedene må vi være særlig oppmerksomme på både de somatiske og særlig de psykiske helseutfordringene som kan ramme mange av de nyankomne – ofte er det en sammenheng mellom det somatiske og det psykiske. Mange av de nye akuttmottakene er i små kommuner med liten kapasitet i primærhelsetjenesten og langt fra DPS og sykehus. Mange av dem sliter allerede med å rekruttere både fastlege og helsesøstre, men flere av de større kommunene har også begrensninger. I min egen kommune, som får et nytt akuttmottak som åpner i dag, har vi f.eks. ingen kommunepsykolog. I Danmark har bl.a. Odense gjort forsøk med ambulante, tverrfaglige innvandrermedisinske klinikker i tillegg til både somatisk og psykiatrisk kompetanse, og de har tolketjeneste om bord. Vil statsråden vurdere å etablere ambulante innvandrermedisinske team i Norge?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-11-11:
Jeg registrerer at Arbeiderpartiet prøver å tegne et bilde av fritt behandlingsvalg som «styggen på ryggen». Nå er vi i en situasjon der en del private aktører ikke melder seg på fordi prisen ser ut til å bli for lav. Vi kan stå igjen med en situasjon der det er de offentlige sykehusene som tar ut kapasitet – det er jo bra at vi øker kapasiteten. I Venstres alternative statsbudsjett legger vi inn mer til offentlig–privat samarbeid. Vi ser nå at prisene ved fritt behandlingsvalg blir lave, og det er en bekymring for oss at vi ikke tar ut de samarbeidsgevinstene som er mulig mellom private og offentlige, i den forstand at pris blir litt samlebånd, og at man ikke får ut mulighetene til innovasjon og kompetanseutvikling, men også når det gjelder å få ned ventetider som ligger i fritt behandlingsvalg, der man kan gjøre andre avtaler innenfor et offentlig–privat samarbeid. Mitt spørsmål går egentlig på om statsråden vil styrke offentlig–privat samarbeid som en alternativ modell til fritt behandlingsvalg.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Jeg tror at vi alle skal være ydmyke overfor den måten kommuner over det ganske land har tatt imot på og sørget for asylmottak. Fjell kommune er en av de kommunene som over en helg fikk 160 flyktninger eller asylsøkere – og nye charterfly er på vei. Det ble opplyst at asylsøkerne skulle være screenet for tuberkulose i forkant, men etter en uke fikk helsesøster en oversikt som viste at så ikke var tilfellet. Fjell kommune er en mellomstor kommune. De har ikke røntgenutstyr. De fikk låne det av Haraldsplass Diakonale sykehus og er nå i gang med screening – det er en svært smittsom sykdom. I tillegg er det uvisst hvilke andre sykdommer asylsøkerne har. Spørsmålet er: Hvordan vil helseministeren sørge for at samtlige asylsøkere er screenet, iallfall for tuberkulose, før de kommer til et asylmottak?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
Mitt spørsmål går til utenriksminister Børge Brende. På klimatoppmøtet i København i 2009 lovet rike land minst 100 mrd. dollar årlig i klimafinansiering til fattige land innen 2020. Løftet har vært veldig viktig for å bygge tillit mellom rike og fattige land i klimaforhandlingene, og det har vært viktig for klimaets skyld. Vi i rike land må bare krysse fingrene og håpe at fattige land ser at energirevolusjonen er mer basert på fornybare energikilder enn det vår egen utvikling har vært. Derfor betyr klimafinansiering støtte til fornybar elektrifisering av landsbygden, leselys til barn, strøm til kuvøser på sykehus og næringsutvikling. Vi vet samtidig at fattige land rammes hardest av klimaendringene. Derfor betyr klimafinansiering at fattige land kan få støtte til å tilpasse jordbruket sitt til klimaendringene. Det er viktig i en verden som skal sørge for nok mat til alle i klimaendringenes tid. Nå går det mot klimatoppmøtet i Paris. Regjeringen har foreslått at Norge skal reise til klimaforhandlingene med et kutt i forhandlingskofferten på til sammen 1,5 mrd. kr i støtten til fattige lands klimainnsats. Over 1 mrd. kr av dette kuttet er på budsjettet som utenriksminister Børge Brende er ansvarlig for. Regjeringen har begrunnet det kraftige bistandskuttet med flyktningkrisen. Men alvorlig talt: Verden må klare å håndtere mer enn én krise. Hvorfor vil utenriksminister Børge Brende trappe ned klimastøtten til fattige land, når Norge og andre rike land har lovet å trappe den opp? Er det ikke nettopp sånne løftebrudd som ødelegger tilliten som trengs mellom rike og fattige land, for å få til en best mulig avtale i Paris?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
Det var – med all respekt – ikke et svar på spørsmålet mitt om hvorfor det var fornuftig å kutte, når løftene våre går ut på å trappe opp. Det får meg til å lure på om det er klimafornekterne i regjeringen som har fått gjennomslag, eller om utenriksministeren bare fører elendig utenrikspolitikk. Hvis jeg da kan få gå over til Utenriksdepartementets budsjettposter på miljø og bærekraftig utvikling: Det står i tilleggsforslaget til statsbudsjettet svart på hvitt at inngåtte avtaler må avsluttes som følge av kuttene som nå foreslås, men utenriksministeren har nektet å svare på hva disse løftebruddene betyr. Derfor spør jeg: Har utenriksministeren planlagt å bryte samarbeidet med det lutfattige landet Malawi, der Norge støtter arbeidet med å tilpasse jordbruket klimaendringene? Mener utenriksministeren at det er god klima- og utviklingspolitikk å bryte inngåtte avtaler med Nepal, der evaluering av energisamarbeidet har vist positive resultater, men der jordskjelvet nå har rammet hardt? Og: Er planen å bryte den nylig inngåtte avtalen med Tanzania om elektrifisering av landsbygda? Jeg krever svar.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
Nå skal vi til Liberia: «For knappe to måneder siden kunne Liberia erklære seg ebolafritt. Katastrofen forsinket gjenoppbyggingen av en energiforsyning i landet, et arbeid som Norge har vært en langsiktig støttespiller for. Landet har betydelig potensial både for vannkraft, solenergi og bioenergi. Elvekraftanlegget Mount Coffee ble ødelagt under borgerkrigen og skal gjenoppbygges. Kommer Norge til å fortsette støtten til Liberias arbeid med dette i 2016, slik at gjenoppbyggingen blir en realitet?»
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
Jeg er glad for at Børge Brende sier at vi vil være sentrale også i fortsettelsen her. Dette handler jo – akkurat slik utenriksministeren sier – om at vi er godt i gang med gjennomføringen av prosjektet, som er planlagt ferdigstilt i desember neste år. Det har vært et avgjørende valgløfte, et løfte om gjennomføring, fra Ellen Johnson Sirleaf, og jeg vil si at det ville være hjerterått om vi så å si på oppløpssiden skulle hoppe av, når vi vet at bakgrunnen for merkostnadene, akkurat slik utenriksministeren sier, er en svekkelse av kronekursen, og ikke minst at landet ble rammet knallhardt av ebola. Det første spørsmålet mitt – hvis jeg kan komme med det – er: Tror utenriksministeren at dette prosjektet vil gjennomføres hvis vi ikke stiller opp i tråd med de signalene som vi til nå har gitt om fullfinansiering av prosjektet?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
Grunnen til at jeg stiller dette spørsmålet, er at utenriksministeren har foreslått en dramatisk barbering av hele fornybar energi-posten – til sammen 80 pst. over de to siste årene. Jeg løfter fram disse konkrete prosjektene. Jeg stilte tidligere noen spørsmål om andre konkrete prosjekter, som utenriksministeren ikke svarte på. Men dette konkrete prosjektet er jo et prosjekt som er i gang, og en svekkelse av bevilgningene til fornybar energi-satsingen kan i verste fall bety at dette prosjektet som er i gang, og som stoppet opp på grunn av ebola, blir ytterligere forsinket. Derfor vil jeg stille spørsmålet: Er utenriksministeren enig i at en økning av budsjettposten om fornybar energi vil øke sannsynligheten for at Mount Coffee vil bli ferdigstilt etter planen i desember 2016?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
I fjor sa statsministeren at det er tøft å stå opp for klima i en regjering hvor folk ikke er så opptatt av klima. Jeg skjønner at utenriksministeren har den samme jobben når det gjelder å stå opp for utviklingspolitikk i en regjering hvor ikke alle er så opptatt av det. Det viktigste møtet som skal foregå i år, skal foregå i Paris om en måneds tid. Der skal verdens ledere møtes, og vi vet at et av de vanskeligste punktene er det som gjelder finansiering av klimatiltak i utviklingsland. Får utenriksministeren det som han vil, vil Stortinget uken før Paris-toppmøtet gjøre store kutt. Vi når ikke våre egne forpliktelser for regnskogen, vi skal kutte etter internasjonale klimaprosesser. Og selv om utenriksministeren ikke vil svare på spørsmål fra Heikki Eidsvoll Holmås, skal vi altså bryte inngåtte avtaler. Utenriksministeren viser til en spesiell situasjon. Vel, klimapolitikk er en spesiell og akutt situasjon. Og problemet er at det er ikke én utenriksminister i verden som ikke kan peke på en spesiell situasjon i sitt land – de aller fleste har større utfordringer enn det vi har her hjemme i Norge. Mitt spørsmål til utenriksministeren er da om han vil være fornøyd med et utfall i Paris som samlet sett gir mindre penger til klimafinansiering i utviklingsland.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
«I regjeringens tilleggsproposisjon til statsbudsjettet kuttes den energirettede bistanden betydelig. Hvordan vil dette prege arbeidet til internasjonal avdeling i Norges vassdrags- og energidirektorat, som ligger under olje- og energiministerens ansvarsområde?»
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Takk for svaret, selv om det egentlig var mangel på svar. Det jeg i alle fall kan lese ut av det, er at det vil bety ganske mye for satsingen på det internasjonale i det som er ansvarsområdet til olje- og energiministeren. For som han veldig godt illustrerer, er det snakk om veldig store kutt. Det er altså to tredjedeler av Norges bidrag til fornybarsatsing som skal kuttes. Som olje- og energiministeren burde være veldig klar over, er det sånn at skal vi lykkes i å unngå en internasjonal klimakatastrofe, må veksten komme i fornybar energi i utviklingsland. I Norge har vi verdensledende kompetanse på dette, vi har verdensledende kompetanse i planlegging og realisering av viktige prosjekter. Disse har vært stilt til bruk for at man skal kunne bidra til en bærekraftig vekst i utviklingsland. Dette er altså det som regjeringen nå ønsker å bryte. Mitt spørsmål konkret til de åtte prosjektene som NVE i dag har ansvar for, er: Er det prosjekter av de prosjektene hvor det er aktuelt å bryte allerede inngåtte avtaler?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Jeg merker meg at ministeren ikke vil svare på om det blir aktuelt å bryte inngåtte avtaler. Når han ikke svarer her i Stortinget, står det jo i proposisjonen fra regjeringen at det kommer til å bli konsekvensen av den politikken som statsråden har vært med på å gi sin tilslutning til. Så begynner klimatoppmøtet om få uker. Jeg tror ikke olje- og energiministeren skal dit, men jeg vet at veldig mange av hans kolleger rundt om i verden kommer til å møtes i Paris. Som ministeren vet veldig godt, er et av de store spørsmålene finansiering av klimatiltak, og finansiering av fornybar energi som noe av det aller viktigste. Derfor er mitt spørsmål til energiministeren: Er han enig i at det er behov for fortsatt bistand til fornybare prosjekter i utviklingsland dersom vi skal lykkes i internasjonal klimapolitikk, og dersom vi skal få energimiksen globalt sett til å dreies mer mot det fornybare og ut av det fossile?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-11-11:
Utenriksministeren la fram et budsjett med det største kuttet i langsiktig bistand noensinne. Jeg er grunnleggende uenig i det kuttet. Jeg må innrømme at jeg var skuffet, og jeg fikk nesten vondt i magen da jeg leste tilleggsnummeret. Men når en først kutter, velger en å kutte 10–20 pst. til Verdensbanken og FN, en velger å kutte ca. det samme til bilateral bistand, budsjettstøtte land-til-land, og så velger en å kutte 67 pst., to tredjedeler, til sivilt samfunn, en bistand som går gjennom frivillige organisasjoner. Det spiller en rolle hvilken type bistand en bruker. Av og til sier en at de organisasjonene jo kan søke på bistand gjennom humanitær nødhjelp. Poenget er ikke organisasjonene, poenget er at langsiktig utviklingshjelp gjøres best – eller i alle fall formålet med å nå de aller fattigste på en mest mulig effektiv måte, mener jeg, og jeg trodde mange Høyre-folk mente det samme – gjennom frivillige organisasjoner. Så hva er det faglige eller politiske argumentet for at en velger å radere ut sivilt samfunn på bistandsbudsjettet?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Mitt spørsmål går til helseminister Bent Høie, som har forsøkt å framstille regjeringas prestisjereform fritt behandlingsvalg, som en ny valgfrihet for pasientene. I realiteten har norske pasienter hatt fri rett til å velge behandlingssted helt fra 2001, da reformen fritt sykehusvalg ble innført – en ordning som ble utvidet under den rød-grønne regjeringa, og som Arbeiderpartiet vil fortsette å videreutvikle. Helseministerens påstand om fritt behandlingsvalg er at nå skal all såkalt ledig kapasitet tas i bruk, køer skal elimineres, og behovet for helseforsikringer skal forsvinne – alt til en lavere stykkpris enn den laveste anbudsprisen i markedet, men med like god behandlingskvalitet. Nå ser det ut til at denne formodninga får seg et kraftig skudd for baugen. «Skivebom», sier direktøren for privatsykehuset i Haugesund, Turid Staveland Nygaard, til Dagens Næringsliv om prisene som er fastsatt for fritt behandlingsvalg, og legger til at hun aldri ville latt seg operere til så lave kostander: «Vi kommer ikke til å melde oss på. Gjør vi det, så går vi konk.» Hun sier videre: «Da blir det som før, vi får levere til dem som har råd til å betale for behandlingen, og til pasienter med helseforsikring.» Direktøren ved Aleris, Grethe Aasved, uttrykte også stor skepsis, og som om ikke det var nok, kommer de ideelle med samme melding: Virke mener prisene ikke er seriøse, Blå Kors kan ikke levere på sånne vilkår, Modum Bad melder at dette ikke holder, og sånn er meldingene stort sett over hele linja. Fritt behandlingsvalg er utformet som en byråkratisk, omstendelig og relativt dyr ordning å administrere, og derfor spør jeg om følgende: Vil helseministeren godta lavere behandlingskvalitet, tilby en høyere pris til private aktører på bekostning av offentlige sykehusbudsjetter for å lykkes, eller vil han rett og slett vurdere å legge bort hele forsøket slik det er utformet?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Jeg skjønner at helseministeren har behov for å springe fra det han sa da han var i opposisjon, men la det ligge. Jeg synes ikke han tar markedets respons – eller manglende respons – på dette på alvor. Men sett at han er nødt til å ta inn over seg hva markedet sier og gi et økonomisk påslag til private for å lykkes – hva vil da skje? Vi kan se til Danmark, hvor den borgerlige regjeringa i 2007 startet forsøk med fritt behandlingsvalg. Danske pasienter skulle nå, etter et visst antall dager, fritt kunne velge å bli behandlet hos private uten offentlige avtaler. Man ble enig om en stykkpris som var ganske høy, og satte i gang, Det som skjedde, var at kostnadene kom ut av kontroll, ventetidene økte, og man fikk en debatt om at ressursene skulle flyttes fra offentlig helsesektor til private aktører. Enden på visa var at den samme regjeringa la vekk hele ordninga og gikk over til fritt sykehusvalg, slik vi har hatt i Norge til nå. Dersom markedsdynamikken skulle slå inn og vi får danske tilstander her, vil statsråden da vurdere å legge vekk ordninga med fritt behandlingsvalg slik den er utformet nå?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
«I svar på skriftlig spørsmål nr. 54 og 82(2015–2016) har utenriksministeren nylig gjort det klart at regjeringen ikke vil støtte resolusjonene på FNs generalforsamling om atomvåpens humanitære konsekvenser og om staters etiske ansvar for å forby og avskaffe atomvåpen. Dette oppleves som et klart linjeskift fra regjeringen, og et brudd med Norges lederrolle i arbeidet for et forbud mot atomvåpen. (2015–2016) Kan utenriksministeren redegjøre for hva som ligger bak regjeringens linjeskift, og hva som har endret seg siden debatten i vår?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Utenriksministeren argumenterer i sitt svar her og andre steder med at det er det humanitære initiativet som endrer seg, og ikke Norges holdning. Arbeiderpartiet er ikke enig. Norge har gått fra å være en aktiv pådriver i dette arbeidet og ha en lederrolle i det humanitære initiativet til aktivt å motarbeide det. Dette er et linjeskifte. Norge støtter nå ikke at det humanitære initiativet fører til oppstart av internasjonale forhandlinger om et nytt juridisk instrument. Den rød-grønne linja var annerledes. I avslutningsinnlegget etter Oslo-konferansen oppfordret daværende utenriksminister Barth Eide nettopp til en diskusjon om utviklinga av ulike internasjonale avtaler, inkludert en avtale som forbyr atomvåpen. I vår gjorde stortingsflertallet det klart i merknader og debatten at vi mener Norge må ta en lederrolle i arbeidet for å forby atomvåpen, og at dette var forenlig med NATO-medlemskap. Stortinget oppfatter et linjeskifte fra regjeringa. Opposisjonen er samstemt. Så hva tenker utenriksministeren om at regjeringas linjeskifte nå ikke har støtte i Stortinget?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Utenriksministeren understreker at det ikke er noe linjeskifte. Derfor vil jeg gå inn i den stemmeforklaringa som kom fra Norge i FNs generalforsamling, som nettopp forsterker inntrykket av at det er gjennomført et linjeskifte i norsk utenrikspolitikk, som ikke kommer bare av at jeg gjentar det, men som ligger i stemmeforklaringa. Der uttrykker regjeringa seg negativt om nytteverdien av et forbud og sier at en prosess for å forby atomvåpen kan bidra til polarisering av det internasjonale samfunn, og at det vil undergrave Ikke-spredningsavtalen. Så jeg vil igjen utfordre utenriksministeren på dette: Kan han tydeliggjøre? Hva ligger bak vurderinga der Norge nå uttrykker seg negativt om nytteverdien av et forbud? Er ikke dette et linjeskifte?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
«I statsbudsjettet for 2016 foreslår regjeringen å øke merverdiavgiften på persontransporttjenester fra 8 til 10 pst. Økt moms på kollektivtrafikk vil enten medføre økt pris for kundene eller tapte inntekter for fylkeskommunene. Samferdselsministeren har tidligere gitt uttrykk for at økte kostnader som følge av økt moms vil bli kompensert gjennom forslag til statsbudsjett. Kan statsråden garantere at prisen på kollektivreiser med buss ikke blir dyrere når momsen nå går opp?»
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Jeg hører samferdselsministeren si at økte kostnader for kollektivselskapene blir kompensert gjennom forslag til statsbudsjett. Jeg kan ikke skjønne at det er helt riktig. Ifølge Statistisk sentralbyrå utgjør samlet billettsalg for alle kollektive transportformer i Norge i størrelsesordenen 11–12 mrd. kr på årsbasis. 2 pst. momsøkning tilsvarer da over 200 mill. kr. Regjeringen har, ifølge statsbudsjettet som nå også er referert av samferdselsministeren, avsatt 67 mill. kr til kompensasjon for momsøkningen. Samferdselsministeren sier at billettprisene ikke skal gå opp selv om momsen øker. Hvordan får han dette regnestykket til å gå opp når det mangler i størrelsesordenen 150 mill. kr?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Jeg blir beroliget hvis samferdselsministeren nå sier at han har kompensert fullt ut det som da blir de økte kostnadene for transportselskapene eller fylkeskommunene. Hvis det er tilfelle, er det veldig bra. Spørsmålet mitt er rett og slett – og jeg gjentar fra hovedspørsmålet – kan da samferdselsministeren garantere at prisen på kollektivreiser ikke går opp som en følge av momsøkningen?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2015-11-11:
Svaret på det er veldig kort: Det er egentlig bare å se i statsbudsjettet, der vi har lagt inn de pengene som jeg også har omtalt. Det er satt av 67 mill. kr i Samferdselsdepartementets budsjett til dette, og rammetilskuddet i kommunene er økt med 142 mill. kr, nettopp for å kompensere den økte momssatsen. Momssatsen settes opp som følge av anbefalinger fra Skatteutvalget, som vil ha et enklere og mer enhetlig system. Men folk som bruker lokale busser og lokale tog til og fra jobb i hverdagen, blir altså kompensert for dette gjennom statsbudsjettet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2015-11-11:
Da viser jeg til mitt svar, som jeg nettopp avga. Der sa jeg 67 mill. kr over Samferdselsdepartementets budsjett og 142 mill. kr i rammetilskudd til fylkeskommunene. 142+67 er 209 mill. kr, altså over 200 mill. kr – akkurat det regnestykket som representanten Myrli selv tok opp.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2015-11-11:
Jeg merker meg at representanten Myrli sier at dette er veldig bra. Det er hyggelig å få ros. Så kan jeg si at som følge av endringene i moms er det ikke noe grunnlag for å måtte sette opp kollektivprisene. Men jeg kan ikke garantere for om fylkeskommuner for øvrig av andre grunner vil ønske å justere priser opp eller ned, som følge av deres politiske strategier. Men det vil ikke kunne begrunnes med endringer i momsen.