trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Som representanten Nævra sa i sitt innlegg, er ikke SV så veldig glad i Nye Veier. De ønsker å gjennomføre dramatiske kutt i Nye Veier. Milliardkuttene blir så store at de vil få alvorlige konsekvenser. Igangsatte prosjekter over hele landet vil bli stoppet. Resultatet blir halvferdige veier uten nytte, som blir stående igjen som åpne sår i kulturlandskapet – store fjell med grus og stein og sprengte tunellhull, som blir historiske monumenter over SVs mislykkede samferdselspolitikk. SVs grønne miljøprofil blir en falsk symbolpolitikk i denne sammenhengen. Og hva med juridiske og rettslige konsekvenser og brutte kontrakter?� Jeg lurer litt på om representanten Nævra har forstått konsekvensen av SVs forslag og hvordan SVs skal håndtere dette. Hvor mye penger skal Statens vegvesen bruke på å rydde opp i halvferdige prosjekter, og hvor mye penger har SV satt av til rettssaker og juridiske konflikter på grunn av kontraktsbrudd?�
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Jeg har først bare lyst til å kommentere litt rundt Senterpartiets Nils T. Bjørke, som antydet at vi bygger firefelts vei med 110 km/t utenom der den største trafikken er. Det vil si at vi bygger fire felt der det kanskje ikke er behov for det, slik jeg tolker Senterpartiet. Det er helt feil. Vi bygger ut lønnsomme firefeltsprosjekter hvor ÅDT-en er flere ganger høyere enn det som er dagens krav for når man skal bygge fire felt. Vi knytter regioner sammen, vi får ned reisetid. Det fører til vekst, det fører til utvikling, og det fører til sysselsetting og verdiskaping – også i distriktene, noe jeg ville tro er viktig for Senterpartiet. Vi bygger faktisk et motorveinett for framtiden, vi bygger det veinettet som tidligere regjeringer dessverre ikke prioriterte. Hvis man går tilbake til etter annen verdenskrig i USA på 1950-tallet, satte Eisenhower i gang med Interstate-utbygging. Vest-Europa bygde ut motorveinettet etter annen verdenskrig, og Øst-Europa bygde ut så fort de ble kvitt kommunismen og man fikk revet ned muren. I Norge måtte vi vente på en blå-blå høyreregjering sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti før vi kom i gang med veibygging.� Så var det kraftsalvene fra representanten Sandtrøen. Det var voldsomt, det var nesten så man skulle tro man var i USA eller på en skoledebatt. Det var ganske saftige påstander som ble framsatt her. Norge har vært et land med små forskjeller og mye likhet, begynte representanten Sandtrøen med. Ergo og underforstått er det nå tydeligvis stor forskjell, og det har blitt veldig stor forskjell og er skapt en kløft mellom fattig og rik. Og det er vi som tydeligvis har rasert den velferdsmodellen som Arbeiderpartiet har bygd opp. Det er nesten sånn det kan tolkes. � Når det gjelder «ukontrollert marked», må det være referanse til jernbanereformen, slik jeg tolker innlegget til representanten Sandtrøen. Alene uten politisk styring: Det er helt feil, staten styrer alt når det gjelder jernbanereformen. Den eneste ferdige privatiseringen som representanten Sandtrøen var bekymret for, er at noen private selskaper kan vinne anbud i konkurranse med NSB, f.eks. Det bekymrer ikke meg. Det er heller bekymringsfullt at Arbeiderpartiet ikke vil spare de milliardene vi kan spare ved å ha konkurranse.� Så fikk vi avslutningsvis fra representanten Sandtrøen et eller annet om at vi trenger større demokrati og ikke blind tro på markedet alene. Det er vanskelig å ta det utsagnet på alvor. Er det igjen jernbanereformen det siktes til her? Det at vi får et bedre og billigere togtilbud, og at vi sparer skattebetalerne og folk flest – vil det svekke demokratiet? Det er en merkelig retorikk som framsettes.� Avslutningsvis til representanten Kjerkol fra Trøndelag, som sier at hun ikke får noe vei: Da vil jeg bare minne om at uten Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti hadde man ikke fått firefelts vei med 110 km/t. Da hadde man fått mindre vei, nå får man mer vei takket være dagens regjering.�
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Dette er ein krevjande situasjon. Noko av det viktigaste som styrkjer konkurransekrafta til godstransporten på jernbane, er dei pengane vi bruker på å halde oppe kapasiteten i infrastrukturen. Det er verdt å merke seg når ein skal samarbeide med parti som f.eks. føreslår å kutte investeringane i ERTMS-systemet, som bidreg til oppetid og funksjonalitet. Det er det viktigaste ein kan gjere på kort sikt. På lengre sikt ligg det i Nasjonal transportplan ein godspakke på 18 mrd. kr. Vi må sjå på korleis vi kan klare å bruke han slik at han reelt sett bidreg til at vi oppnår ambisjonane våre. Det vi ser først og fremst no, er at tiltaka på dei lengre togstrekningane har stort potensial til å få til det. � Det er krevjande tider for gods på jernbane om dagen, og regjeringa jobbar langs fleire aksar for å bidra til løysingar som gjer at jernbanen ikkje taper ytterlegare konkurransekraft. �
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Aller først: Det er greitt å begynne i den rette enden. Det er ikkje innført slik baneavgift for godstoga, så det å skulde ei eventuell endring i tilbodet før avgifta er innført, på det, er ein for enkel analyse, rett og slett.� Så meiner eg det er gjort fleire viktige grep i 2019-budsjettet. Vi brukar i overkant av 430 mill. kr på tiltak som er innretta for å treffe godstransporten, så det er ei rekkje konkrete tiltak som kjem til oppfølging som følgje av det budsjettforslaget Stortinget vedtek i dag. På toppen av det kjem satsinga på drift og vedlikehald, som er avgjerande, og investeringar f.eks. i ERTMS, som vi har vore innom allereie.� Så erkjenner eg at den situasjonen vi er i no, er krevjande. Det betyr at vi må ha grundigare analysar enn at ein skuldar på ei avgift som enno ikkje er innført. Den avgifta er ei internprising, som gjer at ein også får tilbake pengar dersom ikkje infrastrukturen er oppe. Det gjev føreseielegheit for næringslivet.�
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Eg har sjeldan avslått det, dersom eg har fått tilbod om det – i alle fall ikkje frå damer. Det burde eg antakeleg ikkje sagt, men det er tilfellet.� Punkt 1: Når eg gjev intervju til Nettavisen og er på pub, drikk eg ikkje øl. Det kan eg vente med til etter at vi er ferdige – så er det avklart.� Punkt 2: Ein finn ikkje eit einaste sitat frå meg om at eg hatar nokon som helst. At journalistane vinklar det slik, får stå for deira rekning.� Punkt 3: Eg er oppvaksen med ein far som er Senterparti-mann. Det har eg enno ikkje tilgjeve han. Eg hadde håpt han ville lære med åra – det er ikkje noko som tyder på det heller. Men eg er ganske tydeleg på det som var bodskapet mitt i det intervjuet, nemleg at den endringsuviljen ein ser i Senterpartiet om dagen, er oppriktig talt – eg veit ikkje om det er parlamentarisk korrekt – det verste eg veit. Eg kjem frå eit område der vi veit at det er heilt avgjerande. Samferdselspolitikken er eitt av dei områda der vi ser det, og eg er difor heilt trygg på at bodskapet mitt står seg også i stortingssalen. �
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Punkt 1: Det er dette stortinget som har vedteke flypassasjeravgifta, ikkje etter forslag frå regjeringa, men regjeringa har følgt opp, i tråd med Stortingets vedtak. � Punkt 2: Basert på at det var eit ønske om å bidra til betre internprising i avgifter, som gjer at norske distrikt får ei lette på kostnad av lengre flygingar, føreslo regjeringa å endre innretninga på flypassasjeravgifta. Det slutta fleirtalet i Stortinget seg til. � Dette er eigentleg veldig enkelt for meg. Eg held meg til dei vedtaka som er gjorde. Eg er oppteken av at vi skal styrkje grunnlaget for flytrafikken, som er ein sentral del av kollektivtilbodet i distrikta. Difor bruker vi i 2019 også i overkant av 700 mill. kr på å kjøpe FOT-ruter. Det er verdt å hugse på at det einaste grunnlaget for at vi i det heile har eit selskap som flyg på 44 lufthamner, er at vi bruker over 700 mill. kr på å kjøpe dei tenestene.�
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Eg har opplevd å få kritikk for mange ting i Stortinget opp igjennom, men aldri for at eg har halde meg til spørsmålet eg har fått når eg har svart.� Eg fekk altså spørsmål om 8 kr var ein avgiftssats vi kunne gje, og så fekk eg kritikk for at eg ikkje har svart visjonært på kva vi skal gjere for å få betre flytilbodet i distrikta. Hadde eg fått spørsmål om det, hadde eg svart på det. Og det kan eg gjere. � Eg meiner grunnleggjande sett at flytilbodet i distrikta som i dag er operert av Widerøe, gjennom i hovudsak kjøp for over 700 mill. kr på FOT-rutenettet, er eit avgjerande tilbod for mange distrikt i Noreg. Det er det kollektivtilbodet vi har. Det må utviklast vidare, både gjennom ny teknologi, som gjer at vi har fornya flyflåten, gjennom at vi har selskap som held kontraktforpliktingane sine i større grad enn det vi har hatt på ein del FOT-ruter i år, og ikkje minst gjennom at vi held fram med å fornye oss, og ser på korleis vi i sum kan gje passasjerane eit betre tilbod. � Stortinget har vedteke ei flypassasjeravgift. Det legg eg til grunn også i det vidare.�
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Det har eg ikkje sett, og eg har i utgangspunktet ikkje tenkt å ta stilling til det. Men det er jo i veldig liten grad vegen som forureinar – det er bilane som køyrer på han. Vi har lagt til grunn at vi skal ha ein elbilpolitikk som legg til rette for at fleire vel å bruke og kjøpe elbil i denne regjeringsperioden. Det legg eg til grunn framleis er gjeldande politikk, og kan forsikre Stortinget om det.� Eg meiner at det grunnleggjande sett er eit viktig poeng som vi i større grad også må rette til SV, for når SV bringar fram sin motstand mot å byggje nye trafikksikre, effektive vegar i Noreg, høyrest det av og til ut som om det er vegen i seg sjølv som er problemet. Det er det nesten aldri. Det er forureininga frå bilparken, og med denne regjeringa går den massivt ned, bl.a. fordi vi har tort å leggje om bilavgiftspolitikken. SV skal jo samarbeide med Senterpartiet, så vidt eg ser, og ein kan jo berre undrast korleis den statistikken skulle ha sett ut viss det fleirtalet hadde vorte etablert.�
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Eg legg det til grunn, og eg har varsla Stortinget om at eg vil kome igjen med ei grundig utgreiing om det i løpet av neste veke. Eg får tid til å gå meir inn i detaljane då enn eg gjer i ei kort replikkordveksling. Men eg legg til grunn at anbodsprosessen som har vore, har vore basert på dei kriteria som er stilte i anbodet. Eg legg til grunn at Jernbanedirektoratet, som har hatt anbodet ute og fått inn tilboda, har gjort vurderingar av dei i tråd med det og valt ein leverandør. Med utgangspunkt i det har SJ AB klaga i første instans til Jernbanedirektoratet, som har avvist klagen, men ein har ikkje valt frå nokon av aktørane som har vore med i anbodsrunden og utover det, å klage verken til Jernbanedirektoratet eller til KOFA eller å bringe saka inn for domstolane. Med den kjennskapen eg har no, er det all grunn til å leggje det til grunn, og eg vil kome nærmare tilbake til dette i utgreiinga eg skal ha i neste veke.�
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
No har eg akkurat gått på eit prestisjenederlag, for eg trudde eg hadde stålkontroll på alt eg dreiv med. No tyder ting på at eg har vore upresis i svaret mitt. Vi har definitivt ikkje kravd inn 37 mrd. kr i godsavgifter, slik representanten no hevdar.�
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Eg legg til grunn at det i utgangspunktet ikkje var pålagt ei avgift som no bidreg – og det var svaret mitt på førre spørsmål – til at godsvolumet taper konkurransekraft på bane, kontra det vi har hatt i f.eks. vegsektoren. Eg kan kome nærmare tilbake til det i eit seinare innlegg. Men det er altså utgangspunktet mitt for det svaret, og viss eg har vore upresis i det, eller i verste fall ikkje har vore presis i det heile, ber eg naturlegvis om orsaking for det.�
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Sidan eg heldt på å klusse det til for meg sjølv i eit replikkordskifte med representanten Sverre Myrli tidlegare i dag, skal eg kort gjere greie for køyrevegsavgifta for jernbane slik ho hittil har vore i 2018. Som eg sa i replikkordskiftet, meiner eg at den avgifta ikkje gjev grunnlag for å seie at ho bidreg til å flytte godset frå bane til veg. Det står eg framleis ved. Det er hittil i 2018 kravd inn 37 mill. kr i avgift frå køyrevegsavgift på jernbane. 24,5 mill. kr av dei kjem frå Ofotbanen. Det betyr at det er ca. 12,5 mill. kr som er kravd inn utover det på resten av jernbanestrekningane i Noreg, og motsett veg har Bane NOR betalt ut kompensasjon tett oppunder 12 mill. kr.� Så eg står framleis ved det som var hovudbodskapen min i replikkordskiftet: � Avgifta kan umogleg ha bidrege til den godsoverføringa.� Det vert ingen nye avgifter innført i 2019 som vi ikkje hadde i 2018.� Den varsla avgiftsendringa som eventuelt skulle ha ført til bortfall av gods, er per dags dato ikkje innført.� Det betyr at hovudbodskapen frå replikkordskiftet står seg, men no har eg iallfall gjort greie for talgrunnlaget og bakgrunnen for det.� Så til Arbeidarpartiets representantar, som ved fleire anledningar no brukar f.eks. Arbeidarpartiets forslag om tilsynelatande å auke finansieringa i viktige byområde frå 50 pst. til 70 pst., i argumentasjonen sin. Sist var det representanten Lauvås, som seier at det kunne ha gjeve nye pengar til byområda i Nedre Glomma. Det er å kaste blår i auga på folk – det stemmer ikkje i det heile. Arbeidarpartiet har i sitt alternative budsjettforslag heller ikkje finansiert auken frå 50 pst. til 70 pst. i eksisterande avtaleområde, dei fire store byane. Dei manglar meir enn 100 mill. kr for å gjere det, og no brukar dei altså dei same pengane også i nye byområde, som heller ikkje har vore omfatta av 50–50-ordninga som denne regjeringa innførte etter at Arbeidarpartiet ikkje hadde ei slik ordning då dei sjølve sat i regjering.� Det er fint å vere i opposisjon når ein kan bruke pengane fleire gonger – antakeleg. Men det vert ikkje meir kollektivtilbod for folk av det. Det vert ikkje fleire og betre vegar av det, og det vert ikkje fleire jernbanestrekningar av det. Denne debatten hadde tent på at Arbeidarpartiet var ærlege om at dei pengane dei faktisk løyver, ikkje strekk til til dei lovnadene dei gjev til veljarane i byområda, fordi dei heller ikkje finansierer dagens vekst frå 50 pst. til 70 pst. i det alternative budsjettforslaget sitt.�
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Gjennom heile denne debatten har opposisjonen snakka om at regjeringa ikkje satsar på den digitale infrastrukturen. Det er feil. I den budsjettavtalen som vi no har inngått med Kristeleg Folkeparti, styrkjer ein ikkje berre satsinga på breiband – utover det som var løyvingsnivået i 2018 – men på toppen av det kjem ei av dei viktigaste satsingane vi skal ha på den digitale infrastrukturen i åra framover, nemleg frigjering av frekvensane til det nye 5G-nettet. Det er ei betydeleg satsing på digital infrastruktur i dette budsjettet, og det kan av og til høyrast ut på opposisjonen som om det ikkje er tilfellet – det er det ikkje grunnlag for. Det er altså feil. Eg gjentek for tredje gong: Det er ei betydeleg satsing på digital infrastruktur i budsjettet som i dag vert vedteke. � Så til jernbane, jernbanereform og konkurranse på jernbanen: Det har vore ei brei tilslutning til jernbanereforma i dette stortinget. Konkurransen som har vore gjennomført, har gjeve oss ein ny tilbydar i Noreg. Når ein høyrer argumentasjonen frå representanten Sandtrøen og andre frå Arbeiderpartiet, kan ein jo begynne å lure på kor konsistent ein er, over tid iallfall. Éin ting er at ein ikkje ønskjer konkurranse på den norske jernbanen, eller at ein ikkje ønskjer reform – sjølv om ein samtidig seier at ein ikkje vil reversere jernbanereforma, ønskte ein ho ikkje. Det er altså ikkje greitt at andre kjem hit og konkurrerer om å operere tog på norsk jernbane, mens det er heilt i orden at det statseigde selskapet NSB konkurrerer om å levere tilbod i Sverige – ja, det er til og med greitt at dei vinn to av seks konkurransar. Det står i det heile ikkje til truande når argumentasjonen ikkje heng betre i hop enn det. � NSB toler konkurransen i utlandet, og dei toler konkurransen i Noreg. Den første anbodspakka vann eit anna selskap, fordi dei i stor grad hadde størst tru på at dei klarar å flytte passasjerar inn på den norske jernbanen. Det bidreg til ei trygg, effektiv og konkurransedyktig jernbane også i åra som kjem. � Så skal vi gå inn for landing og takke for diskusjonen, debatten, også i denne omgangen. Så merkar eg meg nok ein gong at medan regjeringspartia er opptekne av å realisere ferjefri E39, er Sosialistisk Venstreparti og deira påståtte støttespelarar i Stortinget mest opptekne av å sørgje for at vi er «ferjefaste» til evig tid. �
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Det er et kjent uttrykk at en skal hilse hjem fra talerstolen når det er finansdebatt og budsjettdebatt. Men nå skal jeg heller hilse hjemmefra. For nå er det tid for reprise. Denne saken har jeg snakket om flere ganger fra talerstolen, men regjeringen ser ut til å ha glemt den i år òg: Jærbanen. Blant kommuneadministrasjonene og innbyggerne langs denne banestrekningen er det stor frustrasjon over forslaget til statsbudsjett – nok en gang – en frustrasjon vi i Arbeiderpartiet har stor forståelse for. � Jærbanen er en del av Sørlandsbanen, som regjeringen har konkurranseutsatt og tildelt selskapet Go-Ahead, noe som i seg selv er et tema det kan sies mye om. En av grunnene regjeringen har gitt for tildelingen er den store veksten i passasjertall framover, som selskapet har lagt til grunn. Et av grunnlagene for vekst på Jærbanen i framtiden er at det blir satset på utbygging av dobbeltspor på Jærbanen, men i forslaget til neste års statsbudsjett er det heller ikke denne gang satt av en eneste krone til planlegging av dobbeltsporet fra Sandnes til Egersund. � I tillegg til at planleggingen er vesentlig for passasjerutviklingen, er det òg kommunal misnøye i regionen. Langs hele Jærbanen i kommunene Klepp, Time, Hå og Egersund står tettstedsutviklingen i stampe fordi store arealer i tettstedene er båndlagt til framtidig dobbeltspor. Ingenting kan planlegges i de båndlagte områdene. Ett eksempel er parkeringssituasjonen ved stasjonene, som blir verre år for år, og pendlere velger bil istedenfor tog. � Det ser ut som at regjeringen, med et Venstre som før valget snakket mye om Jærbanen, har skrinlagt planene om et etterlengtet dobbeltspor på Jærbanen. Jeg håper de ikke har det. Men hvis de har det, bør de snart si det og oppheve båndleggingen, slik at kommunene kan få utvikle tettstedene sine. Aller helst ser vi at det kommer penger til å starte planleggingen, slik som Arbeiderpartiet legger inn i sitt alternative budsjett. For med denne regjeringen ser det ikke ut til at det blir noe dobbeltspor. Det er bare dobbeltkommunikasjon.�
Nils Aage Jegstad (Høyre), 2018-12-11:
Det er noen ting jeg har lyst til å kommentere, som jeg ikke fikk tatt med i mitt innledende innlegg. Først har jeg lyst å si at vi er veldig heldige på borgerlig side som har hatt samarbeidspartier som Kristelig Folkeparti og Venstre, for det er partier som er opptatt av å reformere systemet – de er opptatt av reformer. Uten det hadde vi hatt et nokså stusslig budsjett i dag.� Det andre er at vi har greid å heve tilskuddene til bymiljøavtaler til 50 pst. i budsjettene på disse fem årene. Jeg har selv vært fylkesordfører i Akershus, og jeg vet at i perioden 2007–2013 var det ikke tilskudd å få til den typen investeringer i fylkene. Det var ikke noe hjelp fra staten til de store løftene vi sto foran, verken til Fornebubanen eller andre banestrekninger. 50 pst. er adskillig mer enn null, og når vi nå har et budsjett som er 75 pst. større enn det var i 2013, er det litt rart at man ennå er kritisk til at det ikke er enda mer. Det er litt uforståelig.� Til slutt skal jeg si litt om det som er dagsaktuelt. Ved at man nå har greid å konkurranseutsette transporten på jernbanen, slik man har gjort med all annen kollektivtransport, har man faktisk allerede oppnådd en ganske stor prisreduksjon. Det er for så vidt oppsiktsvekkende at også NSB kom med et tilbud som var vesentlig under det de har hatt avtale om for å kjøre tog i Norge. Det er jo ikke sånn at man alltid har vært fornøyd med NSB, og at NSBs omdømme alltid har vært godt. Jeg synes kanskje at de av og til får ufortjent mye kritikk. Det er klart det kan være vanskelig å kjøre tog i Norge, også på Østfoldbanen, når mye ikke henger på greip. Men det har vært en vesentlig forbedring de senere årene. Jeg tar toget hver gang jeg skal til Stortinget, og sier at NSB er bedre enn sitt rykte. Ja, jernbanen er bedre enn sitt rykte. Hvis man blir stående igjen på perrongen i dag, så har man faktisk ikke vært der tidsnok. Det er nesten et større problem at togene går presist enn at de er forsinket.� Jeg synes at når man nå har tapt kampen om å konkurranseutsette jernbanen, er det gammel strategi å begynne å så tvil om tall og fakta om dem som vant. Jeg mener at når NSB og den svenske jernbanen ikke har anket saken om Sørlandsbanen, er det all grunn til å tro at det som er der, er godt nok.�
Mona Berger (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Rett overfor der jeg bor, går Trønderbanen. Banen er over  100 år gammel, men den er godt likt, og den frakter trøndere rundt hvert eneste år. Jeg tror ikke det finnes en eneste togstrekning i Norge som det er spist så mange kakestykker for, som har fått så mange løfter om modernisering, som nettopp Trønderbanen.� For når banen er så gammel, trengs det modernisering. Blant annet er den en av få strekninger i Norge hvor det fortsatt går dieseltog, og det er ikke spesielt moderne. � Før valget i fjor kunne vi flere ganger se de daværende regjeringspartiene sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti spise kakestykke etter kakestykke for å feire at elektrifiseringen av Trønderbanen endelig skulle komme. Vel, vi skriver snart 2019, og elektrifiseringen har ikke kommet særlig mye lenger. � Fra Trønderbanen går det en avstikker over Meråker og til Sverige. På svensk side av grensen har de elektrifiseringen klar. De venter bare på at de norske regjeringspartiene skal gjøre seg ferdig med kakespisingen og komme i gang med arbeidet.� Egentlig er elektrifiseringen av Trønderbanen norsk klimapolitikk i et nøtteskall. Der svenskene er handlekraftige og kutter utslipp, er den norske regjeringen full av selvgodhet og lener seg tilbake. Resultatet er at gjennomsnittssvensken bare slipper ut halvparten av hva gjennomsnittsnordmannen gjør.� SV har i mange år satt av penger på sine budsjett til elektrifisering av Trønderbanen, og vi har fortsatt ikke spist ett eneste kakestykke. Det skal vi gjøre den dagen banen elektrifiseres. Da skal Venstre, Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet få et stykke kake av oss også, om de ikke er forsynt allerede. �
Mona Berger (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Det blir to innlegg tett på hverandre fra meg, men det synes vel på sin plass å dra opp kvinneandelen på talerstolen i denne debatten.� I Norge i dag er det ikke regjeringen som går foran i klimapolitikken; det er kommunene og fylkene. Ikke noe sted er det tydeligere enn i samferdselspolitikken. Regjeringen har et mål om å halvere utslippene fra sektoren innen 2030. Det krever en enorm omstilling. Rundt om i landet har vi begynt. Fylkene langs kysten gjennomfører nå en fergerevolusjon. Hordaland har investert kraftig i elferger og redusert utslippene fra fergene med 90 pst.� I mitt hjemfylke, Trøndelag, skal vi få utslippsfri hurtigbåt fra Trondheim til Kristiansund og fra Trondheim til Vanvikan. I bypolitikken går byene foran. Trondheim, Bergen og Oslo har ambisiøse mål om å redusere antall biler på veiene. For å lykkes med det, har vi investert massivt i kollektivtrafikk og samtidig gjort det mindre attraktivt å kjøre bil. Resultatet er at over mange millioner flere reiser kollektivt, og færre trenger bilen til jobb eller til levering i barnehagen. � Mens resten av landet går foran, henger regjeringen etter. De bygger ut firefelts motorvei etter firefelts motorvei inn mot de store byene: Vi har fergefri E39 inn mot Bergen, E18 ut av Oslo og firefelts inn mot Trondheim. Det er skandaløs politikk, et enormt pengesluk, som ikke vil gjøre noe annet enn å øke biltrafikken og klimagassutslippene.� Skal vi lykkes med omstillingen i transportsektoren, må det bli mindre biltrafikk i de store byene. For selv om 100 pst. av bilene som selges fra 2025, er elbiler, vil om lag to tredjedeler av bilene som kjører på veiene i 2030, være fossile biler. All forskning viser også at mindre bilbaserte byer er bedre byer å bo i. De har renere luft, og det er mer plass til alle.� Regjeringen har ikke noe mål om å redusere biltrafikken. De har bare som mål å ha like mye biltrafikk som i dag i de store byene. Derfor fremmer vi i dag forslag om å skjerpe nullvekstmålet i de store byene – at staten ikke bare skal ha som ambisjon å ikke øke biltrafikken, men faktisk redusere den kraftig. Det vil gi mindre klimagassutslipp, renere luft og triveligere byer å bo i. Det vil gi en grønn klimapolitikk for de mange, og ikke en grå klimapolitikk for de få. �
Mona Berger (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Fra 2001 til 2014 jobbet jeg med den tyngste gruppen av rusmiddelavhengige i Trondheim kommune. Det var veldig lærerikt og ufattelig givende. Noe av det mest essensielle jeg har med meg fra den erfaringen, er at det viktigste vi som jobber i og for rusomsorgen bør fokusere på, er å bidra til økt verdighet for mennesker som har mistet – eller kanskje aldri har hatt – en opplevelse av stolthet og egenverdi.� Årsakene til rusmiddelavhengighet kan være mange. Gruppen er på ingen måte ensartet, men den kjennetegnes av at mange har hatt en vanskelig oppvekst preget av omsorgssvikt og en skolehverdag uten stor grad av mestring. Når rusmiddelavhengigheten er et faktum, blir gjerne hverdagen for mange preget av uverdige livshendelser – av overgrep og fornedrelse. De går gjerne uten penger, uten mat, uten bolig og uten å fokusere på egen helse. � Det er derfor med glede jeg ser at regjeringen går inn for en utvidet ordning der det ikke lenger skal hete sprøyterom, men brukerrom, og der det skal åpnes for at flere mennesker med rusavhengighet skal få innpass. Det er ekstremt viktig at vi tilbyr lavterskel helsehjelp til denne gruppen, og at vi jobber aktivt for å forhindre unødvendige komplikasjoner på grunn av rusmiddelmisbruket.� Mennesker med avhengighetsproblematikk er ikke mennesker som er overforbrukere av helse- og velferdstjenester. Det er heller motsatt. De som arbeider med målgruppen, må ofte springe etter brukerne for å komme i posisjon til å yte nødvendig bistand.� Det er derfor med bekymring jeg ser at samtidig som man skal åpne opp ordningen, går man seg vill i et behov for å sette grenser for hvem som skal benytte seg av den. Siden formålet med lovendringsforslaget er å få mennesker med rusproblemer til å slutte med injisering og heller innta rusmidler på måter som i mindre grad utsetter dem for overdoserisiko og spredning av sykdommer, er det lite hensiktsmessig å begrense bruken av brukerrommene til kun injisering og opplæring. Et brukerrom med helse- og sosialfaglig ansatte til stede vil aldri bli et festlokale – eller en rusbule.� Som politikere synes jeg vi skal passe oss for å gå for detaljert til verks når vi skal beskrive hjelpetiltak som dette. Vi må ha tillit til at de ansatte ved brukerrommene selv kan vurdere om det er hensiktsmessig at brukerne får tilgang til rommet. Kanskje er kontakten med helse- og sosialfaglig ansatte ved brukerrommet starten på noe mer enn endrede brukervaner. Å skulle stenge noen ute fordi de har en positiv utvikling, virker veldig underlig og uverdig.� SV går inn for å støtte forslagene fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, i tillegg til dem vi selv har vært med på å fremme. �
Mona Berger (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Jeg lurer på om jeg kan få svar på hva som ikke er helseskadelig injeksjonspraksis.�
Mona Berger (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Egentlig er jeg litt overrasket over at denne saken ikke er enstemmig i Stortinget, og jeg forstår ikke helt de vurderingene som Kristelig Folkeparti har gjort. For det er jo ikke sånn at rusmiddelavhengighet forsvinner om man lukker øynene for den problematikken, eller at rusvaner endrer seg av seg selv fordi man har tro på rusfrihet. Det blir ikke flere som injiserer av at vi legger til rette for at dette kan gjøres på en trygg måte. Dette er ikke liberalisering av ruspolitikken. Det er ikke et valg mellom rusbehandling eller sprøyterom. Dette er helt nødvendig helsehjelp, og ingen som har behov for ordningen, bør ekskluderes fra den. �
Mona Berger (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Som vararepresentant til Stortinget må jeg si at jeg er en smule overrasket over at regjeringen ikke har fulgt opp en flertallsmerknad i denne saken om omorganisering av Helfo. Jeg trodde det var noe man kunne forvente.� Vi i SV mener at regjeringen bryter med Stortingets intensjon ved behandlingen av saken, der det ble sagt at omorganiseringen av Helfo ikke skulle virke sentraliserende. Helfos tjenester er i stor grad digitalisert og uten publikumsmottak, og det burde gjøre denne typen arbeidsplasser godt egnet for en desentralisert organisering, som kan være med på å sikre sårt tiltrengte arbeidsplasser i distriktene.� Vi er enige i forslaget vi selv har fremmet sammen med Arbeiderpartiet.�
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Jeg har egentlig lyst til å utfordre statsråden til å bli med og vise seg fra sin smarte side, for jeg går ut fra at på en god dag er den slags også intakt. For det er synd når staten opptrer verken fornuftig eller smart og samtidig viser at en ikke ser det enorme behovet for å få bygd ut litt ekstra når mulighetene er der – i forbindelse med Filefjell-prosjektet. Det er et veldig viktig prosjekt fra Øye i Vang til Borlaug, men det er synd at de 3 km før en kommer til Øye, fra Turtnes, ikke kan bygges ut nå, når det faktisk er 50 mill. kr ledig i Filefjell-prosjektet. � Derfor er det veldig smart at Arbeiderpartiet foreslår at disse pengene skal brukes på de 3 km. Da må en rett og slett definere det som en del av Filefjell-prosjektet. Som jeg sier, er det svært viktig at vi får utbyggingen over Filefjell, men det er også et stort behov for å bygge ut de 3 km jeg nå nevner, av mange grunner. Vegvesenet har planene klare, kommunen har reguleringsplanene klare, så det er egentlig bare å kjøre på. Men det er egentlig ikke staten som ikke er smart. Det er stortingsflertallet som ikke er smart, som ikke ser behovet og stiller opp for alle dem som bruker denne veien – store og små, næringsliv, unger som skal på skolen osv. – og sørger for at dette blir gjort. Vi får sannsynligvis aldri gjort det billigere enn det vi har mulighet til nå, og pengene er der. � Så igjen: Vil statsråd Dale være med og være smart? Ingenting er vedtatt ennå. Den oppfordringen går for øvrig til stortingsflertallet i sin alminnelighet – og jeg lever i håpet.(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Samferdsel er noe som engasjerer i Agder, for samferdsel handler om mer enn bare vei, tog eller buss. En veistubb er mer enn bare en veistubb: Det handler bl.a. om levekår, næringsliv, bosetting og helse gjennom bedre trafikksikkerhet. I Agder har det vært jobbet veldig godt tverrpolitisk for en utbygging av E18, E39 og rv. 9, og ikke minst også for en sammenkobling av Sørlandsbanen og Vestfoldbanen. Før valget stilte regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti opp og lovte en sammenkobling før 2035. En forutsetning er imidlertid at intercityutbyggingen kommer på plass. Nå er svarene fra Kristelig Folkeparti og regjeringen ganske utydelige på når det kan komme til å skje. Det er i så fall dårlig nytt også for Sørlandsbanen – eller Sørtoget, som vi kanskje skal kalle det nå.� Siden vi nå har fått en ny samferdselsminister, kan det også være verdt å minne om at den forrige samferdselsministeren i januar uttalte at hele veistrekningen mellom Oslo og Stavanger ville være ferdig i løpet av 2027, med firefelts vei. Det ville i så fall ha vært veldig bra. Men når en nå stiller den nye samferdselsministeren spørsmål om utbyggingen, er man litt mer uklar på tidsfristene – dessverre.� Gul stripe til Hovden innen 2023 har det vært bred tverrpolitisk enighet om, også i min landsdel. Den stripen sliter dessverre med å holde rutetiden sin, og i forslaget til statsbudsjett kom det ikke midler til noen nye meter med gul stripe opp mot Hovden. Arbeiderpartiet var derfor tidlig klar på at vi ville sette i gang arbeidet med den neste strekningen på rv. 9 gjennom Setesdal, Besteland–Helle, i 2019, under forutsetning av godkjent reguleringsplan og lokal finansiering, noe jeg vil takke Arbeiderpartiets fraksjon i transportkomiteen for.� Jeg er derfor glad for at vi nå har en samlet komité som har stilt seg bak en merknad som gjør denne utbyggingen mulig. Men jeg har et lite hjertesukk: Skal det være nødvendig at en hvert år må kjempe for den videre framdriften på rv. 9, fordi regjeringen ikke har klart å følge opp i sitt budsjettforslag? Stortinget har tidligere sagt at man vil ha en helhetlig og effektiv utbygging, og dette handler nettopp om helhetlig og kostnadseffektiv utbygging. Men så handler det også om at god infrastruktur er avgjørende, enten det gjelder bredbånd eller vei, for at det skal kunne bo folk i hele landet – og det er noe Arbeiderpartiet er svært opptatt av. �
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Rusfeltet er for meg et område der det ofte er vanskelig å være helt skråsikker. Mange av intensjonene om forebygging, hjelp, behandling og ettervern tror jeg vi kan dele på tvers av partier. De foreslåtte endringene i denne saken er etter mitt syn et skritt i rett retning. Det kan i den forbindelse være verdt å minne om at allerede mens Jonas Gahr Støre var helseminister, foreslo Arbeiderpartiet å utvide bruken av sprøyterommene. I forrige periode hadde vi sågar et felles forslag sammen med Venstre rundt sprøyterom.� Jeg tror det er veldig liten fare for at det noen gang skal bli hipt å bruke sprøyterom eller brukerrom – heldigvis for det. Det handler om en mulighet til å hjelpe flere og hjelpe flere på en bedre måte.� Arbeiderpartiet ønsker at disse brukerrommene skal utvikle seg i retning av hjelpesentre. Brukerrommet er, sånn vi ser det, et kontaktpunkt mellom brukere og hjelpeapparatet der vi må utnytte den muligheten som ligger der, for å kunne hjelpe dem videre, enten det er der og da, med en trygg bruk av de stoffene som de har, eller, forhåpentligvis, at de kanskje kan motiveres til å ta et skritt videre og gjøre noe med avhengigheten sin.� For meg er det et paradoks at man i den saken vi nå har, sier at det skal gis opplæring i mer skånsomme inntaksmåter enn injisering. Vi har kjørt SWITCH-kampanjer, der man skal gå fra å injisere til å inhalere, for vi vet at det reduserer risikoen for overdoser, byller og andre smittsomme sykdommer, bl.a. Det er da paradokset slår inn, at flertallet, med regjeringspartiene, ønsker å si til dem etter at man har lært dem opp til mer skånsomme inntaksmåter, som samfunnet sier vi vil ha, at beklager, men nå får du klare deg selv.� Da Arbeiderpartiet og Venstre fremmet det felles forslaget i forrige periode, uttalte sosialbyråden i Bergen om sprøyterom: � «Det er et stort paradoks at vi blir nødt til å avvise dem som røyker heroin.»� Og videre:� «Hva skal vi si til han som har fulgt oppfordringen i SWITCH-kampanjen til Helsedirektoratet og begynt å røyke istedenfor å injisere? Vi må si at det er kjempeflott, men du må gå og røyke i undergangen utenfor her, for her inne kan du ikke være.» � «Inne» er i sprøyterommet eller brukerrommet, dessverre.� Jeg må dessverre konstatere at det ser ut til at Venstre har tapt akkurat den kampen. Det er synd, for det er ellers et forslag som tar oss i rett retning. � Regjeringspartiene har lyttet med ett øre til Bergen og Oslo, som har de sprøyterommene vi har i dag. Arbeiderpartiet har vært opptatt av å lytte med begge ører, og jeg fremmer på den bakgrunn de forslagene der Arbeiderpartiet er medforslagsstiller.�
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
De endringene som regjeringen nå foreslår, der man åpner opp for å kunne injisere flere typer stoff, er noe som Arbeiderpartiet støtter. Det er et skritt i riktig retning, men samtidig håper vi også at regjeringen vil jobbe for at brukerrommene utvikles i retning av å bli en slags form for hjelpesentre. � Det er bra at en endrer navnet fra sprøyterom til brukerrom. Men regjeringen mener jo egentlig at det skal være nettopp sprøyterom, for det er for meg veldig underlig at man skal gi opplæring i mer skånsomme måter enn injisering – jeg oppfatter at statsråden støtter SWITCH-kampanjen – men samtidig skal de som går over til å bruke mer skånsomme inntaksmåter, ekskluderes fra disse sprøyterommene eller brukerrommene. Ser statsråden paradokset i at brukere som følger oppfordringen om mer skånsomme inntaksmåter, som røyking, blir kastet ut når de da følger den oppfordringen, og at det kan begrense mulighetene for å hjelpe dem videre? �
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Jeg takker for svaret. Jeg ser jo samtidig at man begrenser muligheten for å drive hjelp når grupper blir ekskludert. Det kan også være noen problematiske sider ved å overlate til dem som jobber der, å gjøre vurderingene av når folk skal utelukkes, all den tid regjeringspartiene er så tydelige på at man ikke skal få lov til å bli der etter at man har fått den opplæringen som trengs. Jeg håper for så vidt på den fleksibiliteten, og jeg tenker at det er et stort ansvar å legge på dem som jobber der. � Jeg refererte i mitt innlegg til sosialbyråden i Bergen fra Venstre, som mente det er et stort paradoks å avvise dem som røyker. Er det sånn at Venstre har tapt denne kampen i regjering, og hvorfor har ikke regjeringen da eventuelt lyttet mer til Venstre i denne saken? Vi kjenner jo fra abortspørsmålet at man har posisjonert seg for Kristelig Folkepartis inntreden i regjering. Er det sånn at også på dette feltet kan vi risikere en innstramming når Kristelig Folkeparti skal inn i regjering, eller er dette et område som ikke er oppe til forhandling? �
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Representanten Carl-Erik Grimstad fra Venstre holdt et veldig engasjert innlegg der det kunne virke som om jeg nærmest var hovedmotstanderen. Jeg vil bare understreke at jeg tror jeg og representanten Carl-Erik Grimstad er veldig enige om veldig mye av det denne saken dreier seg om. � Jeg vil igjen understreke at dette er et viktig skritt i rett retning. Grimstad snakker om at han er opptatt av hvem som skal inkluderes, ikke hvem som skal ekskluderes. Jeg er opptatt av dem som nå skal inkluderes, men det må jo også være lov å si at her er det noen som fortsatt skal ekskluderes, og at det kan ha noen uheldige sider. Men for all del, det at man nå inkluderer flere, er veldig positivt, og noe som både Bergen og Oslo har etterlyst lenge. � Så henviste Grimstad til overdosestatistikken, og den viser med all tydelighet at vi fortsatt har en lang vei å gå. Når vi i 2016 hadde 282 narkotikarelaterte dødsfall, er det egentlig 282 for mange. Jeg tror de grepene som nå gjøres, kan bidra til å redusere det tallet. Det er ikke svaret i seg selv, eller alene, men vi har hatt andre saker, bl.a. om styrket ettervern, som opposisjonen samlet fremmet forslag om, og vi skal ha en rusreform som jeg håper og tror skal kunne gi resultater. Summen av dette skal forhåpentligvis bli at vi gir et bedre tilbud og bedre hjelp til de aller mest sårbare rusavhengige i samfunnet vårt. � Dette handler ikke først og fremst om å vinne saker eller ikke. Det handler ikke om at det beste skal bli det nest bestes fiende. Jeg mener at det ikke kan være noen motsetning i å påpeke at det er noen svakheter ved at man ekskluderer dem som har gått over til mer skånsomme inntaksmåter, samtidig som man roser de grepene som nå blir gjort. Særlig hvis man vil følge opp med god hjelp, kan det være uheldig – hvis man har etablert en dialog med noen i den gruppen, hvis de har kommet et skritt videre og redusert faren for overdosedødsfall – at de i neste runde kan risikere å bli avvist fra brukerrommene sine. � Så er det også slik, som bl.a. Ruth Grung var inne på, at mange har et blandingsmisbruk, og det kan også gjøre det ytterligere komplisert hvis de som jobber ved disse brukerrommene, skal vurdere hvem som skal avvises og ikke, for det er ikke nødvendigvis bare én type bruk de har. Derfor mener vi i Arbeiderpartiet at det forslaget til vedtak som nå ligger på bordet, hadde blitt enda bedre med våre forslag. Jeg har vel egentlig en tro på at Venstre ikke er helt uenig med oss i det. Jeg er glad for de seirene Venstre eventuelt har fått i denne saken, og så er det etter mitt syn fortsatt noe mer å gå på, først og fremst til det beste for brukerne. �
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
På vegne av helse- og omsorgskomiteen vil jeg legge fram saken om å hindre sentralisering av kontorstrukturen i helseøkonomiforvaltningen, også kjent som Helfo, opprinnelig fremmet som et representantforslag av stortingsrepresentanter fra Senterpartiet.� En samlet komité er opptatt av at en skal hensynta de ansatte på en god måte i forbindelse med omorganiseringsprosesser i staten. Videre mener komiteen at en gjennom digitaliseringen av offentlige virksomheter bør gjøre det enklere å legge til rette for en desentralisering av statlige arbeidsplasser. Komiteen vil understreke betydningen av at også Helfo ivaretar disse hensynene i sin pågående omorganiseringsprosess.� Arbeiderpartiet er ikke fornøyd med måten regjeringen har fulgt opp denne saken på. I forbindelse med statsbudsjettet for 2018 avga stortingsflertallet, ved opposisjonen og Kristelig Folkeparti, følgende flertallsmerknad i forbindelse med endringene i Helfos kontorstruktur:� «Flertallet mener at dette er viktige statlige arbeidsplasser som ikke må sentraliseres.»� Like fullt valgte regjeringen fortsatt å legge ned Helfo-arbeidsplassene i Lenvik, Harstad, Beiarn, Nærøy, Verdal, Gloppen, Bergen, Voss, Kristiansand, Risør, Kongsberg, Eidsvoll, Vågå og Oslo. Orkdal og Brumunddal følger i neste runde. Kun Kirkenes ble spart, etter signaler fra Stortinget. Arbeiderpartiet mener derfor at regjeringen bryter med Stortingets intensjon ved behandlingen av denne saken, da det ble sagt at omorganiseringsprosessen i Helfo ikke skulle virke sentraliserende.� Mange av regjeringens vedtatte nedleggelser rammer mindre steder der enhver statlig arbeidsplass har stor verdi for arbeidsmarkedet. Disse kommunene kan nå takke regjeringen og Kristelig Folkeparti, som i denne saken står sammen med regjeringen, for nedleggelsen av arbeidsplasser og den sentraliseringen som nå blir gjennomført. Dessuten er Helfos tjenester i stor grad digitalisert og uten publikumsmottak, noe som burde gjøre denne typen arbeidsplasser godt egnet for en desentralisert organisering.� Det kan også være verdt å merke seg at Helfos egne ansatte har vært kritiske til prosessen. De uttaler:� «NTL Helfo mener at forslaget om nedlegging av kontorsteder bør revurderes fordi det oppleves som alt for inngripende for en stor del av våre medlemmer.»� Arbeiderpartiet har, sammen med SV, fremmet et forslag der vi ber regjeringen følge opp flertallsmerknaden i innstillingen til statsbudsjettet i fjor om å sikre en mer desentralisert struktur i Helfo. Dette får dessverre ikke flertall i dag, men gir i hvert fall et tydelig signal om at vi mener at også de mindre lokalsamfunnene fortjener sin del av statlige arbeidsplasser, og at det med digitaliseringen går an å levere gode tjenester til innbyggerne – også om en sitter i Voss eller i Risør.� Med dette vil jeg ta opp det forslaget Arbeiderpartiet er med på.�
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
La meg først presisere at Arbeiderpartiet sier ikke at alt skal være akkurat som det har vært før. Selvsagt skal vi ta ut effektene av digitalisering og effektivisering også når det gjelder Helfo. Samtidig betyr statlige arbeidsplasser mye for de minste stedene og bør komme hele landet til gode. Når digitalisering og det at man ikke har et publikumsmottak, legger til rette for dette, er det vanskelig for meg å forstå hvorfor regjeringen ikke i større grad har fulgt det opp. � Stortinget ga i fjor et klart signal om at prosessen ikke skulle virke sentraliserende. Likevel valgte statsråden kun å opprettholde kontoret i Kirkenes i etterkant av det vedtaket. Hvordan synes statsråden selv han har klart å følge opp denne flertallsmerknaden?�
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Jeg takker for svaret. � Jeg merket meg også at i innlegget sitt snakket statsråden om at man hadde satset på de største kontorene minus Oslo. Det betyr at i dette tilfellet har stort sett alle de aller minste stedene tapt, altså der en arbeidsplass betyr mest. Man kunne jo tenkt seg at man hadde valgt noen av disse stedene og bygd dem opp, istedenfor bare å stryke dem med et pennestrøk. � Statsråden sier også noe om samarbeidet med de ansattes organisasjoner. Det er selvfølgelig viktig, men da burde kanskje statsråden også ha tatt med seg at de ansatte nettopp ber om en revurdering av prosessen fordi de synes den er altfor omfattende. Det hadde jo gitt mulighet til i hvert fall å skåne noen flere av de mindre stedene og kanskje også gitt flere en pendleravstand ved eventuelle endringer av kontorstruktur. � Mitt spørsmål til statsråden er: Når vi nå ser Helfo-prosessen, hva kan vi forvente av framtidige omorganiseringsprosesser? Vil statsråden i større grad der vektlegge den betydningen en desentralisering har for de mindre stedene rundt om i landet?�
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Jeg oppfattet statsråden slik i replikkordvekslingen at regjeringen hadde satset på å bygge opp et kontor i alle landsdelene. Vel, i så fall kan jeg opplyse om at i Agder er det ikke et eneste kontor igjen etter denne sentraliseringen til regjeringen. Det gjør også pendling mye vanskeligere. Både Østre Agder regionråd og Risør kommune har pekt på at det for Agder sin del ligger muligheter i å utvikle Risør videre. Vi står midt oppe i en fylkessammenslåing der en av de mest krevende sakene handler om arbeidsplasser. Her kunne statsråd Høie bidratt positivt, men han velger altså å ikke gjøre det. � Så er det for meg litt underlig at Høie presenterer det som en motsetning – at hvis man vil beholde ett kontor, må man bygge ned et annet. Etter mitt syn burde det være rom for flere. Jeg har ingenting imot de plassene som er valgt, jeg har mer imot at få er de utvalgte, som det vel står i skriften. � Jeg har også en utfordring med Høies argumentasjon, for når jeg har hørt Høie her under debatten, er det nærmest som om plasser som Harstad, Verdal, Voss eller Risør ikke duger, at de ikke når opp til de kriteriene som regjeringen har satt. I så fall er det veldig alvorlig, for det betyr at vi ikke når opp i andre sammenhenger heller, ifølge regjeringens kriterier. Det er synd, for jeg ønsker at vi skal utvikle alle deler av landet vårt, og da er det slik at disse plassene duger, etter mitt syn. � Stortinget ropte et varsku i fjor om sentraliseringen i Helfo. Jeg hadde forventet at regjeringen hadde hatt større respekt for det vedtaket. Ett kontor var det de kvitterte ut med i etterkant – Kirkenes. Jeg mener ikke at absolutt alt skal være som i dag når vi kommer til 2020 eller 2025. Jeg kunne akseptert at man hadde funnet – la oss kalle det – en slags mellomløsning, men det har altså ikke regjeringen valgt å gjøre. � Så må jeg si at jeg synes det er litt synd at Kristelig Folkeparti er helt fraværende i denne debatten i dag. De var tross alt utslagsgivende for den flertallsmerknaden vi fikk i fjor, og da er spørsmålet: Var det dette de mente med den merknaden de var en del av i fjor, eller er stillheten nå fra Kristelig Folkeparti et resultat av kommende regjeringsforhandlinger som legger en sterkt begrensende hånd over partiet i dag?�