Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-04-25:
Først av alt en stor takk til Kristelig Folkeparti og representanten Kjell Ingolf Ropstad som tar på seg ledertrøya, går i bresjen og sørger for tiltak. Det er i dag verdt å minne om at det er mindre enn 15 år siden vi i Norge diskuterte dette – hvis vi diskuterte det – som husbråk. Venstres justisminister Odd Einar Dørum var en av de første som begynte å snakke om dette som alvorlig kriminalitet, og at vi som samfunn må slutte å kalle det for husbråk. Det er ikke et internt anliggende. Jeg synes det er smålig av Arbeiderpartiet og Senterpartiet i dag å sende denne planen i retur. Bedre er alltid mulig, må være vårt motto. Da kan vi ikke vente, stoppe opp, ta noen skritt tilbake og kreve så mye mer. Det er så typisk norsk å skulle utrede ting i hjel, at det skal være så perfekt før en vil gå videre. Det er mange barn i Norge som har et ekstremt behov for denne planen. Jeg har de siste par årene vært vitne til et flertall som har vært villig til å putte på 1 mrd. kr for å få flere helsesøstre og psykologer ut i kommunene. Bare i 2014 og i 2015 ble det 250 flere av begge deler. Det er 500 flere som kan hjelpe til og ta vare på de barna som har blitt utsatt for overgrep. I tillegg har det kommet til en del flere lærere, en del flere barnehagelærere, som også kan hjelpe barn. Det viktige nå er å gi barn et språk, å lære dem til å bli flinkere til å sette grenser for hva som er grei, og hva som er ugrei oppførsel av voksne. Barn kan mye mer enn vi voksne tenker de kan. Det å forebygge, at vi i alle kommuner får til programmer som gir en systematisk opplæring, er viktig. Sortland kommune er trukket fram som et godt foregangseksempel – det finnes flere kommuner. Det er også en av grunnene til at Venstre ønsker en reform – ikke en kommunereform og færrest mulig kommuner, det er ikke noe poeng i det, men en velferdsreform. Da kan vi ikke ha stillinger rundt barn på 50–60 pst., der døra er stengt tre–fire dager i uka, der personell som skal jobbe med barn, ikke har tilgang til etter- og videreutdanning, til kompetanse for å hjelpe barn. Vi har så mange utfordringer at det å ta strafferunde på strafferunde i byråkratiet og i Stortinget gir ingen mening. I går var det meste av Helse-Norge samlet på Grefsenkollen etter initiativ fra Barneombudet for å skrive under på en erklæring om vold og overgrep mot barn. Det er en historisk erklæring, og det er starten på noe. Det viser behovet for å komme videre og ikke sette seg på stolen og vente på at noen skal gjøre det godt nok til å komme i gang. Gjennom forskning og kunnskap vet vi stadig mer om hvor mange barn og unge som utsettes for vold. Opp mot én milliard barn i verden utsettes for det. Det er et enormt samfunnsproblem. Fortsatt har bare 37 land i verden et forbud mot fysisk avstraffelse av barn, og vold brukes i oppdragelsen. Vi har mye å jobbe med. En stemmeforklaring til slutt: Venstre fremmer to forslag som er omdelt i salen, forslagene nr. 10 og 11. Det ene er ganske likt Kristelig Folkepartis forslag knyttet til barnehusene, men vi velger å stramme inn til 16 år. Det har også med den helserettslige myndighetsalderen på 16 år å gjøre, og også med hvem barnehusene skal rette seg mot. For Venstres del ønsker vi å prioritere dem som er under 16 år. Når det gjelder forslag nr. 11, har Stortinget tidligere bedt om dette. Vi fremmer det på nytt og håper at vi får tilslutning til det. Når det gjelder forslag nr. 12, fra Sosialistisk Venstreparti, vil vi stemme for det.