Victor Norman (Høyre), 2002-05-07:
Forslaget til ny lov samler tre lover til én lov, om vern mot brann, eksplosjon og ulykker med farlig stoff og om brannvesenets redningsoppgaver, og vil medføre en kraftig reduksjon i antall forskrifter. Vi oppfatter det slik at regelverket på brann- og eksplosjonsvernområdet vil fremstå som mer moderne, hensiktsmessig og brukervennlig. Vi syns det er gledelig at kommunalkomiteen ved sin innstilling slutter seg til de forslag og prinsipper som er lagt til grunn i proposisjonen, og at den tilrår at loven vedtas av Odelstinget. Jeg merker meg også at komiteen anbefaler Stortinget å be Regjeringen så raskt som mulig og senest i budsjettproposisjonen for 2003 legge fram en vurdering av forslag til tiltak for å sikre husdyr brannvern på linje med de virksomhetene som håndterer dyrene som slakt. Det skulle bare mangle. Jeg er opptatt av brannsikkerheten ved husdyrhold. Det er bakgrunnen for at det i inneværende år er lagt opp til en særskilt satsing på dette området i samarbeid mellom sentrale myndigheter og andre berørte aktører. Som komiteen selv påpeker, og som siste taler også nevnte, er 2002 lansert som Landbrukets brannvernår. Blant aktivitetene inngår informasjonstiltak, seminarer og mye annet. I forbindelse med det etablerte samarbeidet mellom Direktoratet for brann- og elsikkerhet og Statens bygningstekniske etat ser vi også på behovet for ytterligere skjerpelse av de bygnings- og branntekniske krav til driftsbygninger i landbruket. Vi er således allerede i gang med tiltak og en vurdering av eventuelle innskjerpinger i regelverket, og jeg vil, slik som komiteen ber om, komme nærmere tilbake til dette, senest i forbindelse med budsjettet for 2003. Jeg registrerer Norsk Brannbefals Landsforbunds bekymring for situasjoner der nødretten kan komme i konflikt med ulike verneregler i arbeidsmiljøloven og internkontrollforskriften, og at de rettslige konsekvensene er uklare, selv om jeg i utgangspunktet deler Apelthun Sæles vurdering av at nødretten må gå foran. Jeg vil vurdere denne problemstillingen og rapportere til Stortinget på en hensiktsmessig måte. Jeg merker meg at komiteen mener at det må utarbeides forskrifter og eventuelt veiledninger som angir kriterier for en korrekt risikovurdering. Komiteen tar i innstillingen opp en problemstilling som opptar mange, nemlig brannsikkerheten i omsorgsboliger, helseinstitusjoner osv. Dette er en problemstilling som opptar også meg og Regjeringen som helhet. Det er derfor gledelig å kunne si at det foregår et interdepartementalt samarbeid for å sikre fokus på denne brukergruppen, som jo er meget utsatt dersom det skulle inntreffe en brann. Det arbeidet denne gruppen holder på med, er i seg selv viktig. I denne sammenheng vil det også være naturlig å gjennomgå regelverket og praktiseringen av regelverket. Komiteen har i sin behandling av utkast til ny lov også diskutert kommunens ansvar for brannvesenet. Det er, og vil fortsatt være, et kommunalt ansvar å sørge for at innbyggerne har et velfungerende og kompetent brannvesen. Det er ikke dermed sagt at kommunen er den eneste som kan drive brannvesenet med tanke på forebyggende og beredskapsmessige oppgaver. Flere kommuner har løst det ansvaret de har etter loven, ved bl.a. interkommunalt samarbeid eller ved å sette bort beredskapsoppgavene til en etablert beredskapsorganisasjon. Industribrannvesenet på Raufoss er ett eksempel på dette. Både mulighetene og kommunens fortsatte formelle ansvar er tydeliggjort i den nye lovteksten. Uansett hvem som står for den daglige driften, skal brannvesenet ha et kompetent mannskap og en kompetent ledelse. Jeg har imidlertid ikke ansett det for nødvendig å opprettholde brannsjefstillingen som særstilling. Det følger først og fremst av prinsipper for styring av kommunene at vi ønsker færrest mulige særlovsstillinger for å styrke det kommunale selvstyret. Men den kompetansen som brannsjefen har pr. i dag, skal ikke forringes. Det står tydelig i loven at brannvesenets mannskaper skal ha den nødvendige kompetansen for å inneha de forskjellige typer av stillinger. Det er ingenting i veien for at man kaller lederen for brannvesenet for «brannsjef». Uansett tittel vil vedkommende likevel være avhengig av å få delegert tilstrekkelig myndighet til seg. Etter at odelstingsproposisjonen ble lagt fram for Stortinget, har Finansdepartementet besluttet at det skal gjøres en gjennomgang av alle statlige gebyr- og avgiftsordninger. Jeg er derfor enig med komiteen i at det ikke er hensiktsmessig å innføre ytterligere gebyrer og avgifter i forhold til det som ligger i lovverket i dag. Siden Finansdepartementet har varslet en prinsipiell gjennomgang av gebyrer og avgifter, kan jeg si meg enig i at denne problemstillingen nok bør vurderes på nytt når gjennomgangen er ferdig. Til slutt: Loven med underliggende forskrifter er ment å skulle tre i kraft 1. juli i år. For Svalbard må lovens ikrafttredelse utsettes. Dette er bl.a. av hensyn til en tilstrekkelig kvalitetssikring av det forskriftsregelverket som også skal gjelde overfor utenlandske bosettinger. For Svalbard er gjeldende brannregelverk hjemlet i Svalbardloven, lov om brannfarlige varer og lov om eksplosive varer. For Svalbard vil dette regelverket oppheves på et senere tidspunkt.