trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-11-30:
Det er stor interesse for å bygge og drive mini- og mikrokraftverk over hele landet. Et samlet storting har også gitt incitamenter for å stimulere slik utbygging, skjønt det støtteregimet for fornybare energi som nå er lagt fram for Regjeringen, er så mye dårligere enn opplegget med grønne sertifikater at en kan stille seg undrende til om en med dette har ment å bidra til utbygging av fornybar energi, herunder også småkraftverk. Venstre er positiv til mange av de prosjektene som det nå foreligger planer for. De kan gjennomføres uten nevneverdig negativ effekt. Det er slik at selv om vi har sagt nei til flere store vannkraftutbygginger, ligger det store muligheter når det gjelder mini-, mikro- og småkraftverk og også når det gjelder opprusting av eksisterende anlegg. Disse mulighetene bør tas i bruk fordi de kan skaffe ny kraft, og de bør tas i bruk fordi de kan bidra til positiv stimulans av lokalsamfunn, ikke minst i Distrikts-Norge. Det er også god næringspolitikk. Jeg synes det er positivt at det nå arbeides med fylkesplaner for at en skal se sammenhengen mellom de enkelte småkraftprosjekt. Det vil bidra til en helhet som styrker beslutningsgrunnlaget. Vi vet at mange av dem som jobber med slike prosjekter, opplever at disse har lang behandlingstid – altfor lang i mange tilfeller. Derfor er det viktig å bidra til å korte ned behandlingstiden, og det kan en gjøre gjennom å styrke NVEs kapasitet. De prosjektene som kan være til skade eller ulempe for allmenn interesse, er konsesjonspliktige. Slik bør det også være. De prosjektene som ikke er konsesjonspliktige, kan allerede i dag behandles av kommunene. Venstre er mot, slik forslaget legger opp til, å delegere avgjørelsen i alle de angjeldende prosjektene til kommunene. Det er noen som bør vurderes i en større sammenheng. Jeg registrerer at Olje- og energidepartementet i brev til komiteen sier at man vurderer å delegere avgjørelsen om hvilke saker som skal være konsesjonspliktige, til kommunene, og vi avventer den vurderingen Regjeringen der skal foreta. Venstre støtter prinsippet om at avgjørelser bør tas så nær dem det angår, som mulig. Men det er også i noen sammenhenger viktig å ivareta overordnede miljø- og arealhensyn. Slike vurderinger hører i en del saker hjemme i et mer overordnet organ. Venstre er imidlertid åpne for å vurdere, slik det framgår av vår felles merknad med Kristelig Folkeparti, om disse oppgavene skal tilføres det regionale nivået. Vi mener det bør være naturlig at Regjeringen i forbindelse med den drøftingen som nå pågår om framtidige regioner og hvilke arbeidsoppgaver de skal ha, også inkluderer dette i den vurderingen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-11-30:
Det pågår jo en veldig stor diskusjon om hva som er norsk, hva det vil si å være nordmann. Alt det vi gjør, og alt det vi tar vare på i Norge, har opp gjennom generasjonene og århundrene blitt påvirket av inntrykk utenfra. Det er f.eks. ingen tvil om at vi har et norsk språk. Det er ikke et såkalt norsk språk, det er et norsk språk. Det er også hele tiden i utvikling. Vi henter låneord, vi forandrer betydningen av innholdet i ord, og vi bruker det på nye måter. Vi har en kulturarv som vi anser som norsk. Jeg skal ikke tolke betydningen av stortingsflertallets ord, men jeg ville ha lagt i det at det kanskje er et uttrykk for at hva som er norsk, ikke er en konstant størrelse, men hele tiden er i forandring, og at veldig mye av det norske også er et resultat av påvirkning utenfra. Når det gjelder å ta vare på kulturarven, er jeg helt enig med Fremskrittspartiet i det. Men der vil jeg si at det aller, aller viktigste for å kunne gjøre det er å sørge for rikelige ressurser til kulturlivet og til alle dem som tar vare på den norske kulturarven. Det burde også gitt seg uttrykk i Fremskrittspartiets budsjett på en bedre måte, synes jeg.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-11-30:
For det første gjør vi veldig mye for å ta vare på den norske kulturarven, bl.a. med en historisk økning til norske museer i statsbudsjettet for 2007. Nasjonalbiblioteket får sterkere ressurser til bl.a. å sørge for en digitalisering av den norske kulturarven, slik at den gjøres tilgjengelig. Vi har også mange institusjoner som samler inn og passer på å utvikle alt det som er laget av kunst og kultur, og ikke minst formidler det til nye generasjoner. Det er jo det aller viktigste. Sånn sett kan jeg slutte meg til dem som sa hurra for Kulturløftet, for det er grunnlaget for det hele. Men så er jeg jo helt enig med representanten Lånke i at statens oppgave, eller vår oppgave som politikere, for å si det sånn, også er å legge til rette for en god debatt om kultur og kulturpolitikk. Det er bl.a. derfor vi har lagt til rette for at det nå også blir en stipendordning for kritikere, noe som det ikke var tidligere. Jeg er åpen for å se på om staten kan bidra til en forsterket diskusjon rundt dette, og lære av danske erfaringer. Det ble nok bedre resultater i Danmark enn de verste kritikerne hadde fryktet. Men det er også innvendinger mot ting som har skjedd der. Det kan vi helt sikker lære av.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2006-11-30:
Statsråden spør om det er statens oppgave å lage en kanon. Jeg synes det er statens oppgave å sikre den norske kulturarven for ettertiden, og da må også det være ett element. Nå har ikke vi lagt oss veldig opp i hvordan denne kanonen skal utføres og utarbeides. Derfor er det egentlig åpent for den til enhver tid sittende regjering hvordan denne jobben skal gjøres. Men jeg har et spørsmål til statsråden: Støtter statsråden det regjeringspartiene sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti sier i innstillingen, der de kaller den norske kultur for en «såkalt norsk kultur»?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2006-11-30:
Først må jeg si at jeg har stilt meg spørsmålet om Kristelig Folkeparti f.eks. har lest forslaget vårt. Det står: «Stortinget ber Regjeringen sette i gang arbeidet med en bredt folkelig forankret norsk kulturkanon.» Det betyr ikke at vi har noen oppskrift på dette. Dette har vært veldig bevisst. Vi har kommet med noen forslag til hva den kan inneholde av temaer, det er det eneste. Ellers har vi holdt hendene langt borte. Det vil være helt naturlig å kikke til Danmark, kikke til Nederland, se på hva Sverige gjør. Alle disse har en kanondebatt gående. Så det er ikke noe problem. Jeg tror at representanten Lånke har misforstått, hvis han tror at vi kommer med en helt ferdig oppskrift på hvordan dette skal gjøres. Det gjør vi ikke. En annen ting som er en åpenbar misforståelse, er at denne kulturkanonen er en engangsforeteelse, og at den ikke skal rulleres med jevne mellomrom. Det er helt klart en åpenbar misforståelse. Selvsagt skal den det! Selvsagt er vi fullstendig klar over at det kommer nye kunstverk til, at tiden går, og at ulike regjeringer har ulike oppfatninger og kanskje synes at det er på tide å gjøre det. Jeg vil heller ikke her være med på å lage oppskriften. Men det bør være folkelig forankret. Det var det ikke i Danmark. Det er det derimot i Nederland. Man kan også skue dit for å se hvordan man har greid å engasjere befolkningen i Nederland, bl.a. ved nett og andre ting. «Begrensende og ekskluderende», sier representanten Hansen om dette forslaget. Alle som har vært her oppe av de andre partiene, har sagt at en kulturkanon er en motsetning til mangfoldet. Det er det altså ikke. Det er et supplement, et tillegg, det er kunnskap om det vi har bak oss – altså den norske kulturarven. Det blir litt spesielt når Venstre når det gjelder vår kanon, sammenligner med totalitære samfunn. Nå er det vel engang slik at det er Venstre i Danmark som har lagt fram denne kanonen i Danmark, og da sier man vel egentlig at Venstre i Danmark er relativt totalitære. Jeg trodde det var et søsterparti til Venstre i Norge. Kulturdebatten bad man meg også om å komme med eksempler fra. Vi har altså endret tippenøkkelen – i samarbeid med Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, men det var vårt private forslag. Vi har fått flertall for utleie av kunst fra museene. Vi har foreslått opphør av bokbransjeavtalen. Dette har vi gjort. Så vi har vært med på å sette i gang debatten.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-11-30:
Jeg vil stanse ved spørsmålet: Hva er statens ansvar i kulturpolitikken? Det fortoner seg litt interessant og på en måte også litt rart, at en statsråd fra Arbeiderpartiet skal være den som setter spørsmålstegn ved om staten har et ansvar når det gjelder å forsterke debatten om den norske kulturarven, da i motsetning til Fremskrittspartiet i denne saken her. Nå har staten gått veldig tungt inn på andre områder når det gjelder dette, ikke minst når det gjelder bevaring av kulturminner – fra et annet departement riktignok. Vi har også innenfor Kulturdepartementet tatt vare på filmarven, vi har innkjøpsordninger for litteratur, fonogrammer og musikk. Mitt spørsmål blir om det ikke også, i likhet med f.eks. ABM, kunne være aktuelt å blåse litt liv i denne kulturarvdebatten, om vi ikke kunne få et forslag som går på dette – om ikke akkurat slik Fremskrittspartiet foreslår det, så med Danmark som kilde, slik det er blitt i Danmark. Jeg synes ikke det er så galt å fokusere litt på dette.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-11-30:
Jeg tar ordet fordi representanten Woldseth tror Kristelig Folkeparti ikke kan ha lest Fremskrittspartiets forslag. Det har vi selvsagt gjort. Det som nettopp er problemet, er at slik Fremskrittspartiet framstiller denne saken, forslaget om en kulturkanon, blir det for mange vanskelige punkter. Det var kanskje den ene setningen som jeg siterte i mitt forrige innlegg, som satte oss på sporet, nemlig hvor det står: «Debatten vil gi folk en bedre forståelse av hva som er norsk kultur og av grensen mellom norsk og fremmed kultur.» Jeg tror at i dagens samfunn, hvor vi har et så betydelig innslag av fremmedkulturell aktivitet, som er veldig verdifull, vil det gi helt feil signaler å bruke slike formuleringer som dette og tenke seg en fiksert kanon på bakgrunn av det som tradisjonelt har vært den norske kulturarven. Nå sier representanten Karin Woldseth at dette skal ikke være noe avsluttet, det skal ikke være ekskluderende, osv, og samtidig skal man framheve den folkelige forankringen. Alt dette høres veldig greit og bra ut. Det er mulig at man i løpet av denne debatten har modifisert tankene rundt dette noe, men slik det framstår som en helhet i Fremskrittspartiets forslag, ble det ganske uspiselig. Jeg har i debatten forsøkt å henstille også til statsråden gjennom spørsmål at man kanskje burde se nærmere på det danske forslaget. Det er selvfølgelig et prioriteringsspørsmål hvorvidt man skal gå til det skrittet. Nå har man vært i stand til å bevilge ganske mye penger til kultur, så det kan være at situasjonen også er bedre i Regjeringen når det gjelder satsingen på kultur enn den har vært tidligere – hvis vi skal tro statsråd Giske. Likevel vil det alltid være spørsmål om det. Og som det også har vært påpekt av flere, har vi veldig mye av dette samlet allerede. Men det jeg tror alle bør være enige om, er at det er viktig å ta vare på kulturarven, dokumentere den, videreføre den og legge til rette for formidling i hele befolkningen, særlig med tanke på barn og unge. Vi har også Den kulturelle skolesekken som skal bidra til dette. Så får man fortsette diskusjonen om man skal gjøre mer. Det jeg ønsker, er en debatt om hva kultur er, og om hvordan vi kan gjøre befolkningen mer opptatt av å benytte seg av de kulturtilbud som er. Vi ser at det kanskje ikke er alle som har like stor interesse for det. Jeg tror at nettopp det at vi satser på barn og unge, vil være med og bidra til at man i framtiden får et nytt syn på verdien av både kulturarven og ny skapende kultur, som selvfølgelig ikke står noe i motsetning til å ta vare på det som har vært. Vi lever på en måte i en tid da vi både ser bakover og framover. Vi ser bakover og lærer av historien fordi vi skal kunne møte framtiden på en god måte.
Karin Yrvin (Arbeiderpartiet), 2006-11-30:
Jeg har et behov for å gjenta hovedbudskapet i denne saken, nemlig at vi innfører en ordning for å utbre umodne teknologier i markedet. Som et lite sideblikk vil jeg fortelle at dette ikke er noe nytt. I 1935 prøvde Lysverket ut panelovner i Norge. De skipet dem inn fra London. Året etter ble disse produsert og solgt i landet. I 1960 var det 68 pst. som brukte vedfyring. I dag er situasjonen diametralt motsatt fordi 69 pst. bruker elektrisitet som hovedkilde til oppvarming. Det som dette forslaget innebærer, er at man gir støtte til pelletskaminer, varmepumper, oppvarmingssystemer og styringssystemer. Dette kan bidra til å redusere elektrisitetsbruken i husholdningene. Det er noen her i dag som har tatt opp dette med rentbrennende ovner. Da vil jeg si at det foreligger en rapport fra SFT. Jeg har mange spørsmål til opposisjonen som har fremmet et alternativt forslag. Betyr dette at de vil utvanne denne ordningen – jeg ser ingen nye penger? Hvordan forholder de seg til det systemet som er i Bergen og Oslo, der man faktisk gir støtte? Jeg synes at det forslaget er puslete. Når det gjelder det store bildet, som en del stortingsrepresentanter trekker opp i dag, ser jeg at dette ikke munner ut i noe forslag som det skal voteres over. Så da blir det vel bare med ordene.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-11-30:
Jeg lyttet med interesse til statsrådens foredrag, og jeg vil nok si at jeg synes denne regjeringen tar altfor lett på den anstrengte kraftsituasjonen vi tross alt er stilt overfor. Denne innretningen som Regjeringen her har foreslått, er blitt innklaget av Varmeprodusentenes Forening for ESA. Man mener at ordningen må gjøres mer teknologinøytral, og at man må implementere flere typer oppvarmingsteknologier. Hvis den innretningen og det forslaget Regjeringen her fremmer, skal ha en positiv betydning og gi et energibidrag, og man skal avhjelpe den anstrengte kraftsituasjonen, burde man selvsagt implementert flere energikilder. Da blir mitt spørsmål: Ser ikke nettopp Regjeringen dette, at det faktisk er et behov for å implementere flere energikilder, som f.eks. å gi støtte til rentbrennende vedovner og luft-til-luft-varmepumper, at det kunne avhjelpe den anstrengte kraftsituasjonen vi tross alt nå synes å være stilt overfor?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-11-30:
Jeg hadde i utgangspunktet egentlig ikke tenkt jeg skulle holde et treminuttersinnlegg, men etter å ha hørt på representanten Lundteigens innlegg fikk jeg absolutt behov for å kommentere det. Representanten Lundteigen fra Senterpartiet sier at klimautfordringene krever kraftig satsing på fornybar energi. Men det han sier, står jo på ingen måte i stil med det puslete forslaget som nå foreligger fra Regjeringen på dette feltet. Visst kreves det en storstilt satsing på fornybar energi og en energiomlegging i Norge – fra elektrisk energi og over til alternative energikilder. Det representanten Lundteigen i så måte kan gjøre, er å stemme på Fremskrittspartiets forslag i denne sak. Det skal bli spennende å se om han virkelig gjør det, for skal det være noen substans i det som representanten Lundteigen framførte for noen minutter siden fra denne talerstol, må han også følge dette opp i aktiv handling. I så måte må jeg konstatere at det nå er Fremskrittspartiet som har inntatt den ledende rollen når det gjelder å jobbe for at vi får mer satsing på alternativ energibruk i Norge, og for at vi skal klare å komme bort fra den ensidige avhengigheten av vannkraft, og gå over til energikilder som vi har et stort potensial for å utnytte i Norge. Her skal Fremskrittspartiet love å følge opp hva vi har sagt i debatten i dag i denne sammenheng. Og til Senterpartiet og Lundteigen: Velkommen etter Fremskrittspartiet på dette området.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-11-30:
Takk for det. Representanten Yrvin, fra Arbeiderpartiet, stilte spørsmål ved om det var behov for å ta inn nye teknologier, og mener at Fremskrittspartiets forslag innebærer en utvanning, som det ble sagt fra Stortingets talerstol, av denne ordningen. Dette er med respekt å melde ikke særlig troverdig. Det som er intensjonen bak Fremskrittspartiets ambisiøse forslag, er derimot å styrke denne – som det ble sagt tidligere – puslete ordningen som er foreslått av Regjeringen. Ved å implementere – som jeg sa i mitt hovedinnlegg tidligere – nye ordninger som omfatter bl.a. rentbrennende vedovner og luft-til-luft-varmepumper, gassbrennere, solvarmesystem, solcellepanel etc., så bidrar Fremskrittspartiet til å styrke denne ordningen. Det er overhodet ikke snakk om å utvanne ordningen. Dette synes jeg blir en meget underlig vinkling av denne debatten.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-11-30:
Jeg synes det er vanskelig å forstå hvorfor Regjeringen er så negativ til en konsekvensutredning av Vefsna. Listen over hva som bør konsekvensutredes, er lang – bl.a. inntektsbortfallet for regionen på ca. 50 mill. kr årlig, betydningen for næringslivet og nye arbeidsplasser i en region hvor vi vet at innbyggertallet er på vei ned, og ikke minst tapet av kanskje inntil 1,5 TWh fornybar energiproduksjon, og det i en situasjon der Norge nå balanserer på kanten av en kraftkrise. Vi har absolutt fått innsyn i at de regionale og lokale politiske forvaltningsnivåer er meget sterke i sitt syn på at de vil ha en konsekvensutredning. Og da blir mitt spørsmål til statsråden: Hvorfor tar ikke Regjeringen mer hensyn til uttalelser fra regionale og lokale forvaltningsnivåer, som så sterkt har gitt signaler om at de ønsker en konsekvensutredning nettopp av Vefsna?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-11-30:
Fremskrittspartiet er forbauset over å måtte konstatere at i innstillingen til forslaget om en konsekvensutredning av Vefsna, begrenser regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre seg til kun å skrive tre og en halv linje om dette viktige forslaget. Fremskrittspartiet har videre merket seg at Indre Helgeland Regionråd beklager verneforslaget på det sterkeste, og man ber Regjeringen vurdere dette på nytt. Det er også verdt å merke seg at prosjektet «Muligheter Helgeland» først og fremst er et opprustnings- og utvidelsesprosjekt av allerede eksisterende vannkraftanlegg, og det representerer således ingen nye, store naturinngrep. Prosjektet «Muligheter Helgeland» representerer en skånsom og miljøvennlig bruk av vannkraftressursene i Vefsna. «Muligheter Helgeland» er et godt prosjekt, som er blitt positivt mottatt regionalt og lokalt, og som vil gi et ekstra energibidrag som landet nå absolutt trenger. Likevel avviser altså regjeringspartiene samt Kristelig Folkeparti og Venstre å foreta en konsekvensutredning av Vefsna. Dette er høyst merkelig, for hadde en konsekvensutredning vist at prosjektet «Muligheter Helgeland» ikke ville blitt slik prosjektbeskrivelsen tilsier, ja så kunne man bare sagt nei til utbygging uten nødvendigvis å verne hele vassdraget, fordi et vern også vil legge begrensninger på annen virksomhet i hele nedslagsfeltet, noe som vil gi store negative konsekvenser. Fremskrittspartiet er av den bestemte oppfatning at både regjering og storting burde vært såpass lydhøre overfor regionale og lokale forvaltningsnivåer at man i det minste hadde kostet på seg å utrede konsekvensene av et eventuelt vern før man hadde fremmet forslag om vernesak for Vefsna for Stortinget. Et hastevedtak fra Regjeringens side om vern av Vefsna, uten en på forhånd grundig belysning av de positive og eventuelt negative samfunnsmessige konsekvensene, er etter Fremskrittspartiets synspunkt ille. Enda verre blir det hele når man ikke vil ta de nødvendige hensyn til regionale og lokale uttalelser. Det er etter Fremskrittspartiets syn både uklokt og – jeg vil også si – maktarrogant, nedlatende og en oppvisning i en skremmende mangel på demokratisk skjønn fra Regjeringens og stortingsflertallets side når man overhodet ikke er villig til å lytte til regionale og lokale uttalelser i denne sak. Vern av Vefsna er etter Fremskrittspartiets synspunkt ikke tilrådelig. Det ville gitt et energibidrag på inntil 1,5 TWh, som det er sagt tidligere, og dette er et energibidrag som Norge sårt trenger i en situasjon der vi har et underskudd på elektrisk energi.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-11-30:
Det er bare å konstatere at Regjeringen her, som i de to foregående saker, opptrer som en brems for alle gode tiltak som kan skape ny tiltrengt produksjonskapasitet av elektrisk energi i Norge. Fremskrittspartiet er meget skuffet over dette. Når det gjelder det som er intensjonen i dette forslaget, å delegere konsesjonsmyndighet til kommunene, anser Fremskrittspartiet det som et meget godt forslag. Vi har også kommet med noen tilleggsforslag som ytterligere forsterker de gode hensiktene. Det som for så vidt var kjennetegnende ved statsrådens innlegg, var en slags mistillit til kommunenes kompetansenivå i forhold til å kunne håndtere denne typen saksbehandling. Da er mitt spørsmål: Hvorfor i all verden er statsråden så skeptisk til kommunenes kompetanse til å håndtere disse sakene, som dette forslaget innebærer?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-11-30:
Dette er en typisk sak som ser dagens lys når medieoppmerksomheten for alvor er rettet mot at det er knapphet på energimarkedet. Abonnentene blir fortalt at prisnivået når nye store høyder, samtidig som man blir gjort oppmerksom på at svært lite skjer fra dagens regjering, myndigheter, som kan gi abonnenter, strømforbrukere og norsk industri et håp om i fremtiden å ha større stabilitet og et mer normalt prisbilde i sikte. Høyre er selvfølgelig i akkurat like stor grad som alle andre, opptatt av å få frem ny fornybar energi til anvendelse, omlegging av energibruk i husholdninger osv. Vi går ikke imot denne saken, men man må ikke, med all respekt for dem som sitter og ser på giroen fra den lokale elleverandør eller fra andre, beskrive dette som en sak som løser noe som helst problem. Her må Regjeringen være minst like kreativ og få på plass handlingsplaner, løsninger for hvordan vi kan skape en bedre balanse, med selvforsyning og økt produksjon, som kan gi en mulighet for å få en mer langsiktig utvikling hva angår både prisbildet og forsyningssituasjonen som sådan. I mindre grad føler jeg at dette handler om dette energifondet som flertallet henviser til i innstillingen, og det samme gjorde saksordføreren. Vi får litt senere i dag bare anskueliggjort at når det gjelder å ta fatt på de store oppgavene, med tiltak som virkelig kan få folk til å senke skuldrene i de tusen hjem, akter ikke Regjeringen å komme på banen med forslag. Derfor blir dette smått, det er snakk om 46 mill. kr pluss et informasjonsprogram. Folk kan sende søknader til Trondheim, til Enova. Fortrinnsvis kan de med relativt god saldo i egen favør sende slike søknader. Dette har ingen utjevnende effekt, og dette treffer overhodet ikke dem som sliter verst med å håndtere dagens strømregning. Høyre kan ikke støtte Fremskrittspartiets forslag, av den grunn at dette ikke har noen utjevnende effekt, det har ikke noen treffsikkerhet. Vi skal være like aktive som alle andre, herunder også Fremskrittspartiet, for å få frem nye energiformer. Men man må finne andre løsninger enn reduserte skatter og avgifter for å stimulere etterspørselen, og et forslag må i hvert fall ha det i seg at det kan ha en viss utjevnende effekt. Vi støtter innstillingen, og i tillegg er vi med i forslaget som representanten Andersen tok opp.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-11-30:
Dette er en sak som først og fremst går på tiltak for å begrense elektrisitetsbruken. Vi hadde for vel to år siden et liknende opptrinn i Stortinget, og da hadde iallfall dagens regjeringspartier den oppfatning i debatten at dette var svært lite treffsikre ordninger, først og fremst overfor dem som har de største problemene med å håndtere høye strømregninger. Mitt spørsmål til olje- og energiministeren er: Dagens ordning og de ordninger som kommer, og som skal håndteres av Enova, vil det bli ordninger som kan ha en større treffsikkerhet i forhold til dem som har de største problemene med å håndtere en uhåndterlig strømregning?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-11-30:
Det er sådd tvil om denne saken, uttaler statsråd Enoksen. Det jeg er i tvil om, er om utfallet har endt opp med at representanten Heidi Sørensen på bakgrunn av statsrådens egne uttalelser har truet med å ta seg en ny tur nordover, kanskje medbrakt gamle lenker. Den tvil som er skapt om denne saken, er det faktisk statsråden selv som har bidratt til å skape på bakgrunn av dette kjente og omtalte ordførermøtet med statsminister og tre andre statsråder. Jeg mener å sitere statsråden rett når utsagnet var: Ingenting er avklart, og vi vil ikke forskuttere saken. Da er mitt spørsmål til statsråd Enoksen: Hva har egentlig skjedd i den rød-grønne garderoben, hvor uavklarte, kompliserte saker ikke var avklart forleden dag, for igjen å ha blitt krystallklare med et nei-standpunkt på plass dagen etter?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-11-30:
Når Høyre snakker om totalt potensial på enten småkraftverk på 25 TWh eller mikro- og minikraftverk på 10 TWh, er tallene selvfølgelig hentet fra autoritativt hold og er et teoretisk estimat, men jeg hadde trodd at vi var enige om at mikro- og minikraftverk var et stort potensial for utvikling av ny fornybar energi, og i tillegg en mulighet til økte inntekter for Bygde-Norge. Da lurer jeg på om ikke statsråden er enig i at lang saksbehandlingstid, flaskehalser som vi har og som utvikler seg nå, er en sterk bremse for å nå de mål vi alle har satt. Så registrerer jeg at Senterpartiet, på mange måter forståelig nok, velger å flykte fra stortingssalen når vi behandler dette spørsmålet. Jeg vet ikke om det er i grenseland å spørre en eks-senterpartileder om det nå er blitt sånn i Senterpartiet at man tror at den sunne fornuften har forlatt landsbygden, mens saker som gjelder mikro- og minikraftverk, på dette nivået skal presses ned til hovedstaden for såkalt ansvarlig saksbehandling.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-11-30:
Til avstemningen: Høyres gruppe vil stemme mot både forslaget til innstilling og forslag nr. 2. Så jeg tror dette må være en misforståelse.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-30:
I Soria Moria-erklæringen står det at Regjeringen vil innføre en støtteordning til husholdninger som vil gjennomføre energiomlegging. Denne støtteordningen er å følge opp Soria Moria-erklæringen, som ble skrevet for ett og et halvt år siden. Det er ikke et panikktiltak. Det er langsiktig, god politikk, og det er et strategisk viktig virkemiddel fordi en av hovedutfordringene i Norge er, som Fremskrittspartiet i dag veldig prisverdig har redegjort godt for, at vi bruker mye strøm til oppvarming sammenlignet med andre land vi kan sammenligne oss med, og at det vil være mer energieffektivt og mer miljøvennlig om vi klarer å få til en energiomlegging som gjør at vi i større grad bruker bioenergi, varmepumper og fjernvarme til oppvarming. Det å hjelpe husholdningene på vei i dette er et strategisk godt tiltak, og noe som vi varslet allerede da vi skrev Soria Moria-erklæringen for inneværende periode. Strøm til oppvarming er, som beskrevet av den amerikanske energieksperten Amery Lovins, som å skjære smør med motorsag. En bruker for mye kraft til å gjøre en for enkel oppgave. I Norge har vi vært velsignet med mye vannkraft, og det er mange historiske årsaker til at vi har havnet i den situasjonen vi er i i dag. Men våre vannkraftressurser er ikke uuttømmelige, og det slås også fast – fra mange regjeringer – at de store vannkraftutbyggingenes tid er forbi. Derfor må vi tenke nytt i forhold til energiomlegging i Norge, og da er det viktig at vi hjelper de husstandene som gjennom mange år har fått høre at det lureste var bare å installere en panelovn, og så var en ferdig med det. Hjelp dem til å finne nye og bedre alternativer! Jeg er glad for, etter å ha hørt de første innleggene i dag, at det er bred støtte nettopp for å få til en sånn energiomlegging – at også Fremskrittspartiet er med på det i dag, synes jeg er hyggelig – og at man også sier at vi skal få et mer allsidig og mer robust energisystem enn vi har hatt tidligere. Denne støtteordningen har blitt mottatt av forbrukerne som en suksess. Det er svært mange som har søkt, og det er vi veldig glade for. Det er også sånn at svært mange vil få støtte. Vi ser at det er stor etterspørsel etter både vann-til-luft-varmepumper og pelletskaminer. Vi ser også at det er blitt ventetid på å få tak i f.eks. pelletskaminer. Det viser at det er interesse for å gjøre noe med egen oppvarming ute blant det norske folk. SV kan ikke støtte forslaget fra Fremskrittspartiet om halv moms i dag, og vi støtter heller ikke forslaget fra mindretallet om å inkludere vedovner og luft-til-luft-varmepumper. Jeg tror at det har vært klokt at vi ikke inkluderer de modne teknologiene som det selges godt av i det norske markedet, i denne støtteordningen, som nettopp er ment å introdusere nye ting i markedet. La meg også få lov til å si at jeg har registrert at da vi behandlet budsjettet på tirsdag, lå det ingen forslag fra opposisjonspartiene om å prioritere penger verken til halv moms eller til vedovner og luft-til-luft-varmepumper. Så når man foreslår det i dag, er det i hvert fall et forslag en selv ikke har prioritert innenfor de rammene de forskjellige partiene har.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-30:
La meg også bidra til at vi kommer tilbake til den saken vi egentlig diskuterer. Det er blitt sagt forskjellige ting fra Fremskrittspartiet i dag fra talerstolen. Jeg opplevde det første innlegget fra Fremskrittspartiet som et saklig innlegg, som også sluttet med at man skulle stemme for komiteens innstilling om at man skal innføre denne støtteordningen. Det er noe vi setter pris på, og som viser at det er bred støtte for å innføre en støtteordning for husholdningene. Når jeg hører det siste innlegget fra representanten Solvik-Olsen, som beskriver tiltaket som et tiltak for å gi middelklassen god samvittighet, synes jeg det nærmest er litt rart at Fremskrittspartiet skal stemme for det i salen i dag, men jeg håper at det er Fremskrittspartiets første innlegg som gir uttrykk for hva Fremskrittspartiet mener i denne saken i dag. Det er dratt opp store debatter om klimaet. Sammenhengen mellom den debatten vi i dag har om støtteordninger, og debatten om klimautfordringene, er at disse støtteordningene vil gjøre det lettere for folk selv å bidra til å redusere utslippene av klimagasser i Norge. Det er bra. Det er fint at vi får støtteordninger som hjelper husholdningene også til å være med og gi et bidrag. Så er det noen som sier at det er lite. Jeg mener at det er et strategisk viktig tiltak. Det er slik at vi her i landet bruker mer strøm til oppvarming enn man bruker i noen andre land. Det er bred enighet om det. Det å få gjort noe med det på sikt er viktig. Dette er starten på å få til en energiomlegging i husholdningene. Så vil jeg gjerne si meg svært tilfreds med det statsråden sa i dag, at dette er ikke en ordning, som enkelte har sagt, som skal avsluttes nå. Dette er en ordning som skal videreføres gjennom det ordinære støttesystemet til Enova. Det viser at dette ikke er – noen har vel også brukt ordet – panikktiltak. Dette er et planlagt tiltak fra Soria Moria-erklæringen som skal videreføres i det ordinære systemet. Jeg ber spesielt også om at Kristelig Folkeparti, som har vært opptatt av langsiktigheten i dette, merker seg det. Dette er en langsiktig ordning, og ikke noe som skal avsluttes nå.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-30:
Jeg viser til saksordførerens innledning og støtter de vurderinger som der er gjort med hensyn til hvorfor vi avviser det forslaget til vedtak som vi i dag behandler. La meg bare kort si at Vefsnavassdraget er det siste, store gjenværende vassdraget som renner urørt fra fjell til fjord som ikke allerede er enten vernet eller utbygd. Det å få vernet Vefsna vil være en verdig avrunding på den vassdragsepoken vi har hatt i norsk historie. Noen har beskrevet planene om utbygging av Vefsna som en liten vannkraftutbygging i dag. Det er en vannkraftutbygging på over 1 TWh, og det er en vannkraftutbygging som ville ha flyttet vann tilsvarende 1 TWh vekk fra et av de villeste og vakreste vassdragene vi har i Norge. Det å få vernet det har vært viktig for oss i lang tid. Det var viktig for oss da vi behandlet Verneplan IV på begynnelsen av nittitallet. Det var viktig for oss da vi behandlet suppleringa av Verneplan IV i forrige stortingsperiode. I og med Soria Moria-erklæringa er det nå klart at Vefsna-vassdraget skal vernes. La meg også få si at vi har hørt to tidligere regjeringssamarbeidspartnere fra Venstre og Høyre holde diametralt motsatte innlegg i debatten her i dag – et innlegg for å verne Vefsna, et innlegg mot. Det viser vel at den avklaringa som ble gjort da vi behandlet suppleringa, var en svært skjør avklaring. La meg også slå fast at når det står at Vefsna-vassdraget skal vernes, menes det at hele nedbørsfeltet til Vefsna-vassdraget skal vernes. Det er noen som sier at statsråden har vært ute og dementert. Jeg har ikke hørt at statsråden har sagt noe som skulle gi grunn for tvil. Statsråden har tidligere referert til et faktum som ble vedtatt ved suppleringa av Verneplan IV i forrige stortingsperiode, nemlig at det åpnes for mini- og mikrokraftverk i alle vernede vassdrag. Det er de generelle vernebestemmelsene for alle vernede vassdrag. Det ble vel klart i løpet av gårsdagen at det ikke var så mange i presselosjen – ettersom presselosjen ikke er til stede, kan jeg si dette – som hadde fått med seg at det var mulig, og de klarte å koke suppe på en meget tynn spiker. Den tvil som måtte være på grunn av den uvitenheten som vi registrerte i enkelte kretser i går, skulle også nå være fjernet. Til slutt: La meg si at det finnes fellestrekk mellom Sem-erklæringa, som den forrige regjeringa bygde sin politikk på, og Soria Moria-erklæringa, som denne regjeringa bygger sin politikk på. En av de setningene som er felles, er at de store vannkraftutbyggingenes tid er forbi. Det er en setning som vi står inne for, og som den forrige regjeringen stod inne for, og som burde ha dannet et bredt flertall for hvordan vi skal gå videre i denne debatten.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2006-11-30:
Ja, det er lett å la seg inspirere av Børge Brende når han fokuserer på både manglende perspektiv i klimapolitikken fra Regjeringen og manglende handlekraft for å få på plass mer fornybar produksjon. Det siste året har vært negativt, sier Børge Brende, i forhold til å redusere eller få kontroll over klimagassutslippene. Han etterlyste en oppfølging av Lavutslippsutvalget. Det viktigste enkelttiltaket Lavutslippsutvalget peker på, er rensing av gasskraft. Tidligere i år gav Regjeringen konsesjon til Mongstad, med full rensing. Man løste dermed den gordiske knuten som har vært nesten like vanskelig som EU-saken i norsk politikk. Man har kommet videre. Man har i motsetning til den forrige regjeringen gitt en ny konsesjon på gasskraft. Og hva var Høyres tilsvar? Jo: Får vi makten i 2009, skal vi avslutte dette prosjektet. Da skal vi sørge for at det ikke blir noen rensing av CO2 på Mongstad. Det var altså Høyres tilsvar til at vi tok tak i denne utfordringen. Videre er Børge Brende den fremste representanten til å rope at Regjeringen burde ha gitt konsesjon en masse til alle mulige andre gasskraftverk, med eller uten CO2-rensing, det være seg i Midt-Norge eller andre steder. Da er det fristende å spørre: Hvilke følger ville det ha hatt for de nasjonale klimagassutslippene? Når det så gjelder statsstøtteordninger, eller Klimafondet kontra de grønne sertifikatene, har det vært debattert flere ganger i denne salen. Det er verdt å merke seg at de grønne sertifikatene kun ville ha vært et incitament til produksjon av el, altså ikke varme, ikke bioenergi og ikke ved. Det er bl.a. det denne regjeringen løfter, og som jeg synes den løfter på en svært god måte gjennom de støtteordningene som nå er lansert.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
Mange av husholdningene er opptatt av å vurdere alternative energikilder som kan begrense bruken av elektrisitet. Dette er en av grunnene til at Regjeringen foreslår å innføre tiltak som skal hjelpe husholdningene med å gjøre gode og bevisste energivalg, og disse tiltakene er i denne sammenheng en tilskuddsordning for husholdninger og en informasjonskampanje for husholdninger og næringsliv. Målet for denne tilskuddsordningen er altså å gi husholdninger støtte til å investere i modne teknologier som i dag er lite utbredt, og derfor omfatter denne ordningen pelletskaminer, varmepumper i vannbårne systemer og styringssystemer for strømsparing. Både pelletskaminer og pelletskjeler kan tidsstyres og termostatstyres slik at de er godt egnet som en stabil hovedoppvarmingskilde. I tillegg har de lave luftutslipp og god energiutnyttelse. Væske-til-vann-varmepumpe og luft-til-vann-varmepumpe har ikke hatt samme markedsutvikling som luft-til-luft-varmepumpe, og trenger et løft for å bli et alternativ for husholdningene. Vi får da også inn meldinger fra forhandlere av denne typen varmepumper at det har vært en betydelig økning i salget av nettopp denne typen nå i høst. Støtte til styringssystemer for strømsparing er viktig for at denne type teknologi også kan tas i bruk i husholdninger som ikke har pipe eller opplegg for vannbåren varme. Fredag 13. oktober åpnet Enova for søknader til støtte for å begrense elektrisitetsbruken i husholdninger. Responsen har vært svært god. Det er kommet inn om lag 14 000 søknader. Dette er et godt tegn på at ordningen er populær, og at interessen for alternative oppvarmingsmåter er stor blant norske husholdninger. Det viser også at vi har plukket ut teknologier som har et økt potensial, og på bakgrunn av den store interessen for ordningen har da også Regjeringen foreslått å bevilge 25 mill. kr ekstra til ordningen. Dette forslaget vil komme i nysalderingen av statsbudsjettet for 2006. La meg understreke, i forhold til det som flere av talerne har tatt opp omkring omfanget av ordningen, at dette er en begrenset ordning som det i første omgang, i dag, bevilges 46 mill. kr til, og med en tilleggsbevilgning i nysalderingen på 25 mill. kr, men tilskuddsordningen til husholdninger vil altså bli inkludert i Enovas ordinære virkemidler fra 2007, i motsetning til slik det har vært tidligere. Dette betyr at når Enovas rammer samtidig øker, som følge av etablering av Energifondet med 10 milliarder kr og en tilsagnsfullmakt på 400 mill. kr, vil Enovas muligheter til å ha ulike typer støtteordninger rettet også mot husholdninger bli vesentlig bedre enn det de har vært så langt. På denne måten vil det ligge til rette for at vi også i årene framover skal kunne stimulere til en nødvendig energiomlegging i husholdningene. Dette er altså ikke slutten, det er en forsiktig begynnelse på en helt nødvendig energiomlegging.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
Det viktigste for å avhjelpe den anstrengte kraftsituasjonen vi har, er å sørge for at vi får økt produksjon inn i det norske systemet. Det gjør Regjeringen på flere måter, bl.a. gjennom en historisk satsing på håndtering av CO2 fra gasskraftverk. Vi har fått på plass et godt opplegg på Mongstad. Vi jobber også med Kårstø, og vi har sagt at vi også skal bidra til CO2-håntering ved andre gasskraftverk som blir bygd. Det er det ene. Men det vesentligste vi kan gjøre, er å fortsette det vi alltid har gjort i Norge, nemlig å satse på fornybar energi. Vi har et stort potensial for bruk av fornybar energi. Derfor har vi etablert et fond og legger til rette for en støtteordning for mer produksjon av vindkraft, mer produksjon av bioenergi, med støtteprogram for infrastruktur for å kunne ta i bruk mer fjernvarme og dermed avlaste elektrisitetsforsyningen. Så har vi også et opplegg for å bygge ut småkraft. Det er det aller viktigste vi kan gjøre. Så vil vi, som jeg har sagt, utvide og inkludere disse støtteordningene i Enovas ordinære program fra 2007, og da vil Enova stå friere til å kunne utforme dette på ulike teknologier.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
Enovas arbeid er først og fremst innrettet mot å få til en energiomlegging i retning av miljøvennlig bruk av energi og ikke for å gi støtte i forbindelse med høye strømpriser eller betaling av strømregninger, som representanten spør om. Enovas arbeid vil altså først og fremst være innrettet mot å bidra til en nødvendig energiomlegging. Så er det ikke slik at dagens regjeringspartier var motstandere av den ordningen som Bondevik II kom med i 2003. Tvert imot var det slik at det som er opposisjonen i dag, bidrog til at den ordningen som daværende regjering foreslo, ble utvidet betydelig, slik at de søkerne som man hadde den gang, kunne få de midlene man bad om. Det var, som representanten sikkert husker, ikke helt i tråd med regjeringens eget ønske at den ordningen den gang ble utvidet.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
Svaret på det er ja. Enova vil, som alle andre statlige etater, bli evaluert med jevne mellomrom. Vi er nå inne i den første evalueringen av Enova etter den første femårsperioden siden opprettelsen. Så vil selvsagt ikke tilskudd til husholdninger bli evaluert i denne omgang, for det blir først inkludert i Enovas rammer fra 2007. Tidligere har ikke Enova hatt mulighet til å gi tilskudd til husholdninger. Det er et nytt arbeidsområde for Enova, og i neste evaluering vil selvsagt også den ordningen bli evaluert. Så tror jeg nok det er grunn til å understreke at Enova hittil har hatt et mål om at man skal prioritere det som gir mest mulig energi til en lavest mulig kost. En omlegging hvor man ønsker å styre mer f.eks. i retning av infrastruktur for fjernvarme, som er helt nødvendig, vil kanskje ikke gi de raske resultatene som man kunne ønske seg. Men til tross for det mener vi det er en nødvendig omlegging for å få tatt i bruk bioenergi i større grad og også for å stimulere husholdninger til en mer bevisst energiomlegging.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
Som jeg brukte mesteparten av mitt hovedinnlegg på å si, gjorde den forrige regjeringen en meget grundig jobb med hensyn til de utredningene som skal gjøres. Man fulgte en helt vanlig prosedyre, hadde dette ute på en omfattende høringsrunde og involverte de berørte parter. Og som jeg sa i mitt innlegg: Vi anser at det arbeidet som ble gjort av den forrige regjeringen, er fullt ut tilfredsstillende for å ta stilling i denne saken. På det grunnlaget har også regjeringspartiene i Soria Moria-erklæringen slått fast at Vefsna-vassdraget skal vernes.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
Det er overhodet ingen endringer i denne saken. Det eneste som er forskjellig på de to dagene, er at jeg har prøvd å bringe litt mer helhet i mitt utsagn. Det innslaget som ble sendt på NRK Kveldsnytt forleden dag, var en liten del av et langt utsagn jeg kom med. Jeg forstår for så vidt at det var vanskelig for NRK å få plass til hele utsagnet i en nyhetssending, men i utsagnet slo jeg uttrykkelig fast at Soria Moria-erklæringen ligger til grunn, og at den blir fulgt i Regjeringens arbeid med denne saken. Vi har også sendt saken ut på høring og forlenget høringsfristen. Jeg vil få inn høringsinnspillene og skal behandle disse i Regjeringen når de foreligger. Så må jeg også få lov til å si – med tanke på Ivar Kristiansens innlegg i hoveddebatten tidligere i dag – at når man hører på Ivar Kristiansens forundring over at Regjeringen tar det standpunktet den gjør, er det jo litt oppsiktsvekkende å legge merke til at Gunnar Kvassheim uttrykker at den forrige regjeringen ville ha lagt fram et forslag om vern av Vefsna for Stortinget. Dersom de gamle regjeringspartiene hadde vunnet valget, ville altså også Ivar Kristiansen ha gått inn for vern av Vefsna.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
Jeg går ut fra at det som gjorde at ordførerne var fornøyd, var bl.a. det representanten Holten Hjemdal refererte til – at Regjeringen i det møtet uttrykkelig har gitt uttrykk for at den er innstilt på å ha en dialog med dem, ikke minst når det gjelder etablering av næringsfond, de konsekvenser som vern av Vefsna får, de implikasjoner dette får for næringsfond, og også forlengelsen av høringsfristen, slik at man får rikelig tid til å uttale seg om disse forholdene. Jeg synes gjerne ordførerne kunne være fornøyd med de signalene de fikk på det møtet. Men det er altså ikke gitt noen signaler om endring i forhold til vern. Etter min oppfatning burde det overhodet ikke være noen grunn til at man skulle ha skapt uklarhet i denne saken. Men jeg forstår jo opposisjonens behov for å ta tak i en flik som dette.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
For det første er det slik, som det er blitt sagt, at vi er i ferd med å utrede muligheten for at kommunene skal ta stilling til hvorvidt det foreligger konsesjonsplikt eller ikke. Jeg tror det må erkjennes at omfanget av disse utbyggingene er vidt forskjellige. I de siste fem årene har kommunene faktisk behandlet tre av fire søknader etter plan- og bygningsloven, som jeg sa i mitt innlegg. Det tilsier altså at kommunene behandler et stort antall av de saker som foreligger. Og hvis – jeg understreker hvis – kommunene også får ansvar for å vurdere hvorvidt det foreligger konsesjonsplikt eller ikke, har vi foretatt en omfattende delegering. Så må representanten heller ikke glemme at det foreligger omfattende ankemuligheter, så det at saker behandles lokalt og kanskje blir anket, og i neste instans må opp på et høyere forvaltningsnivå, kan også innebære betydelig forsinkelse av saker. Men i dag behandler kommunene et stort antall av disse sakene etter plan- og bygningsloven.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
Vi er enige om at det er et stort potensial for å bygge mini-, mikro- og småkraftverk. Vi er enige om at lang saksbehandlingstid er uheldig, og vi gjør det vi kan for å unngå det, bl.a. gjennom å styrke saksbehandlingskapasiteten i NVE. Jo, vi er enige om at vettet er noenlunde likt fordelt i dette landet, og derfor behandler da også kommunene allerede i dag tre av fire søknader etter plan- og bygningsloven. Det er de færreste sakene som avgjøres som konsesjonssaker. I dag er det NVE som avgjør om en sak er konsesjonspliktig eller ikke, men der har vi altså, som jeg allerede har sagt, satt i gang en utredning for å se om også det kan delegeres til kommunene, og det vil vi komme tilbake til. Dette burde være tilfredsstillende, også ut fra de ønsker som Høyre har gitt uttrykk for.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
Dette er også et av de forhold som vi vil se på. Når det gjelder den utredningen som vi nå holder på med, om å delegere ansvar til kommunene i forhold til å vurdere konsesjonsplikt, vil vi selvfølgelig ta kontakt med organisasjonene i kommunesektoren for å høre deres syn før det blir tatt stilling til det. I den vurderingen vil vi også skjele til forestående endringer i regionforvaltningen, som representanten spør om.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-30:
La meg først gjøre en liten presisering og understreke det jeg også sa i mitt hovedinnlegg, at i perioden 2001–2005 ble ca. 300 prosjekter vurdert til ikke å være konsesjonspliktige, og ble derfor behandlet i kommunene. Dette tilsvarer altså tre av fire prosjekter. Det er ikke slik at konsesjonssaker ble behandlet i kommunene, hvis jeg kom i skade for å si det, det var saker som ble vurdert til ikke å være konsesjonspliktige. Jeg er usikker på om det er viljen eller evnen til å oppfatte hva jeg sa, som mangler. Men jeg tror man er tidlig ute med å konkludere på hva som kommer til å bli utfallet av denne saken. Det jeg sa, var at departementet nå er i ferd med å vurdere og utrede på om man kan delegere ansvaret for å fatte vedtak om hvorvidt det foreligger konsesjonsplikt for mini- og mikrokraftverk, fra NVE til kommunene. Det vil altså innebære at kommunene selv vil bestemme hvorvidt de skal avgjøre disse sakene, eller om de skal behandles på et høyere forvaltningsnivå. For alle praktiske formål trodde jeg faktisk at det var det representantene fra Høyre også ønsket, at kommunene skulle få den muligheten. Den utredningen er vi altså i gang med, og den saken vil med tid og stunder komme. Med det burde vel dette for så vidt være rimelig greit avklart.