Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-12-08:
For Arbeiderpartiet er kampen mot arbeidsledigheten den viktigste politiske utfordringen. At personer som ønsker å jobbe, presses ut i arbeidsledighet, er velferdssamfunnets største utfordring. Derfor er Arbeiderpartiets alternative budsjett sterkt preget av ønsket om å gjøre noe med utfordring nr. 1. Nesten 120 000 personer står nå i ledighetskø, og vi kan lese i media at det bare i oljeindustrien har forsvunnet flere tusen arbeidsplasser det siste året. Utviklingen synes å fortsette etter de siste oppslagene fra Venstres landsmøte. Situasjonen er alvorlig, først og fremst for alle de enkeltpersonene som blir rammet, og for deres nærmeste, men også for samfunnet. Arbeiderpartiet er bekymret over den politiske utviklingen, der kutt i velferdstilbudene og privatisering var toneangivende, der politisk sirkus og maktspill ble hovedoppslagene i media. Gjennom vårt politiske tyngdepunkt forsøkte vi å stabilisere den økonomiske og politiske situasjonen, samtidig som vi måtte oppnå en dreining av politikken i sosialdemokratisk retning. Med dette som bakgrunn valgte vi, og klarte vi, å inngå et budsjettforlik med regjeringspartiene. Å inngå forlik betyr ikke at vi er fornøyd, men etter vårt syn innebærer forliket det beste vi kunne oppnå i dagens politiske situasjon. Igjen har Arbeiderpartiet vist at vi er en virkelighetsbevegelse som kan forholde oss til den politiske dagsorden for å skape et bedre samfunn enn alternativene ville ha gjort. Forliket betyr ikke at Arbeiderpartiet har sluttet å bekymre seg over utviklingen eller den anstrengte kraftsituasjonen. Situasjonen på kraftmarkedet er uholdbar, spesielt for dem som har fått så høye strømregninger at de ikke makter å betale dem, eller dem som valgte å fryse seg gjennom vinteren av økonomiske grunner. Nylige oppslag i media om at det er nedgang i strømforbruket, kan nok synes tiltalende for mange i første omgang. Men hvis en går inn i tallene, ser en at reduksjonen har kommet på plasser som egentlig ikke er så ønskelig. At næringslivet f.eks. lar sine elektrokjeler gå på olje i stedet for vannkraft, er ikke positivt. At folk fyrer opp igjen gamle parafinovner, er heller ikke positivt i forhold til vannkraft – skulle en tro. Hvis vi løfter det opp i et klimaperspektiv, er det likevel positivt at strømforbrukerne går over til andre energikilder enn det Regjeringen kan tilby. Til og med olje er bedre enn kullkraften som nå importeres til norske forbrukere. Det mest alvorlige er likevel at bedrifter valgte å stenge ned produksjonen. Slike ordninger må være engangstilfeller, og vi som politikere må gjøre det vi kan for å forhindre at dette blir regelen i stedet for unntaket. At olje- og energiministeren i vinter nærmest oppfordrer bedriftene til å kaste folk på gata for at bedriftene skal selge strøm, bør være en vekker, også for en Kristelig Folkeparti-statsråd. Norge er et land som fra naturens side er rikt på ressurser. Fossekraften har gjennom 100 år skapt arbeidsplasser, vekst og velstandsutvikling. Dette har skjedd fordi landet hadde politikere og industriledere som torde å ta viktige beslutninger og gjøre langsiktige investeringer. Hvorfor synes denne viljen å være fraværende når det gjelder gassen og dagens industriutvikling? Har vi det for godt? Har vi blitt for rike? Nå står vi foran en ny epoke: gassens hundreår. Det kan vi klare dersom vi viser vilje og mot til å gjøre viktige og nødvendige beslutninger. Slik Arbeiderpartiet ser det, er det to viktige forutsetninger som må være på plass for at vi skal kunne bruke mer av naturgassen vår. Det må for det første bygges infrastruktur for transport av gass fram til de plassene som kan og vil ta gassen i bruk. I Arbeiderpartiets alternative budsjett har vi derfor gjentatt forslaget om å opprette et statlig selskap som sammen med industri, energiselskaper og næringslivet for øvrig skal investere i infrastrukturprosjekter. Arbeiderpartiet mener det er en statlig oppgave å legge til rette for utbygging av infrastruktur. Det er ikke noen prinsipiell forskjell mellom det å bygge veier og jernbane – eller kraftlinjer – og det å legge rør for transport av gass. Derfor mener vi at staten må være med på å bygge opp en slik infrastruktur. Dessverre ønsket regjeringspartiene heller ikke denne gangen å være med på å gi denne viktige vitamininnsprøytingen til industrien i Grenland, i Nord-Trøndelag og på Vestlandet. Den andre viktige forutsetningen for å ta mer gass i bruk, er at det må forskes mer på teknologi for miljøvennlig bruk av gass. I forbindelse med gassmeldingen som Stortinget behandlet i vår, foreslo Arbeiderpartiet at det måtte opprettes et innovasjonsselskap for utvikling av teknologi for miljøvennlig bruk av gass, hydrogen som energibærer og petrokjemi. Vi ville at selskapet skulle opprettes 1. januar 2004, og at vi totalt skulle bruke 250 mill. kr i året over ti år til dette formålet. Vi fikk ikke flertall for det da, men vi er glad for at vi i budsjettavtalen med regjeringspartiene har fått en avtale om at selskapet skal opprettes i løpet av 2004. Fra flere hold kommer det nå gledelige signaler om store framskritt i utviklingen av gasskraftverk med CO2-håndtering. Men skal vi være sikre på at vi skal komme fram til den beste teknologien, må forskningen prøves ut i pilotanlegg. Slike anlegg krever store investeringer, og det er helt nødvendig at staten også bidrar til å bygge slike kraftverk. Derfor er det svært viktig at vi i budsjettforliket også fikk gjennomslag for at det snarest må etableres en støtteordning for bygging av pilotanlegg for gasskraftverk med CO2-håndtering. Kraftsituasjonen i Norge er nå dramatisk. Energinasjonen Norge er ikke selvforsynt med elektrisk kraft. Vi har gjort oss avhengig av å importere «skitten» kraft. Kullkraft og atomkraft er det som nå skal holde «jula» i gang i Norge. Det kan vi ikke være bekjent av. Strømkrisen rammer altfor mange. Folk sliter med å klare å betale, de får inkassovarsel, og mange sier at de skrur ned varmen og sitter og fryser i frykt for høye strømregninger. Stearinlyskameratene, som ikke har en annen agenda enn å forhindre kraftbalanse for å få høyere priser, må ikke tillates å styre energipolitikken i Norge. Kraftproduksjonen må økes, og vi må ta mer av naturressursene våre i bruk. Arbeiderpartiet mener at gasskraftverkene bør bygges snarest. Det er det eneste som kan bidra i vesentlig grad til å bedre situasjonen. I tillegg til det må vi bruke betydelig mer på enøk og fornybare energikilder. Økningen i budsjettet til dette området er derfor gledelig, selv om vi fra Arbeiderpartiets side har foreslått mer. Vi foreslo også å finansiere denne økningen slik at vi ikke sender regningen videre til strømkundene i form av høyere strømregning. Dessverre var ikke regjeringspartiene villige til å finne rom for en slik inndekning. Jeg er likevel glad for at det viktige arbeidet Enova gjør, blir styrket gjennom budsjettforliket. Samfunnet er tvunget til å velge en bærekraftig utvikling i framtiden. Det innebærer at vi ikke tar ut mer av våre ressurser enn at generasjonene etter oss kan opprettholde en levestandard som tilsvarer den vi har. Store utfordringer ligger i våre hender. Hvis våre valg i dag er feil, vil historiens dom bli hard.