Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-03-14:
Jeg legger fram dette forslaget med stor glede fordi allemannsretten er og har vært en bærebjelke i det norske samfunnet og i kulturen. Den har vært en viktig del av vår identitet og kulturarv, ja, noe av det norskeste og fineste vi har. Allemannsretten er frihet og frihet for alle, av uvurderlig betydning. Retten til å være i naturen, uavhengig av hvem som eier grunnen, er en del av vår viktige kulturarv. Vi kan gå i skogen, alle sammen – på fjellet, langs stranda. Vi kan ankre opp båten vår en varm sommerdag. Vi kan bade, telte og gå på ski uten å spørre om lov. Vi kan plukke blåbær og sopp helt gratis, uavhengig av eiendomsforhold. Allemannsretten stiller oss alle likt til å bruke friområder og natur. Stand, rang, opprinnelse og eiendomsrett begrenser ikke vår frihet etter allemannsretten. Den bygger derimot fellesskap og er et utrolig viktig symbol på at landet er for alle – en umistelig og gammel rett som har formet oss. Jeg mener allemannsretten har formet oss på en god måte, som land, som folk og som enkeltmennesker. Fordi vi eier disse verdiene sammen og bruker dem i fellesskap, vil vi også bygge det beste grunnlaget for å ta vare på dem. Jeg er sambygding med den store dikteren Hans Børli. Han hadde sitt liv i skogen – han måtte vel det. Men samtidig har han i et av sine dikt beskrevet veldig godt hva det å grunnlovfeste allemannsretten handler om. Diktet heter «Vi eier skogene». Jeg skal ikke lese hele, for jeg vet at det kanskje ikke er så populært, men poenget med hele diktet er, som han sier det: «Jeg har aldri eid et tre. Ingen av mitt folk har noensinne eid et tre –(...) Likevel eier vi skogene (...) med blodets røde rett.» Han sier videre i diktet: «du kan kjøpe tusen mål skog og tusen mål til, men(...) ikke gleden ved å gå heimover (...) når røslyngen blømmer langs stien – Nei, vi eier skogene, slik barnet eier si mor.» Så viktig er allemannsretten at SV mener den bør inn i Grunnloven. Det mener også veldig mange store friluftsorganisasjoner i Norge, som Den Norske Turistforening, Norsk Friluftsliv og Friluftsrådenes Landsforbund. Den siste som nå har gitt sin støtte til dette, er Norges Jeger- og Fiskerforbund, de har helhjertet støttet forslaget om å grunnlovfeste allemannsretten. Jeg håper virkelig Stortinget vil være med på dette. For i vår tid, i letingen etter kjerneverdiene – hva som viser hva som er grunnleggende i vår måte å tenke om enkeltmenneskets frihet og rettigheter og likeverdighet på – er det få andre rettigheter i dette landet som går slik til kjernen av det, og som har hatt slik betydning for hvordan vi tenker om hverandre i dette landet, som allemannsretten. Jeg er en av dem som har vokst opp under disse trærne uten noensinne å ha eid et tre. Allikevel eide jeg i min barndom hele skogen, og jeg tror det har formet også meg på en god måte. Jeg snakker veldig mye med folk som har flyttet til dette landet som opplever allemannsretten som en helt utrolig gave når de kommer hit. Det sier ikke bare noe om friheten, det sier også noe om hvordan vi oppfører oss når vi møter hverandre på denne arenaen der vi praktiserer allemannsretten. Da hilser vi på hverandre, vi slår av en prat, og vi ser på hverandre med litt nye øyne, kanskje ikke med utgangspunkt i litt avventende mistenksomhet, men med en positiv holdning: I all verden, er du her, du også – da har vi vel noe til felles? Vi snakker med hverandre. Grunnloven fastsetter grunnleggende regler for styreform og om grenser for statsmaktens handlefrihet i form av menneskerettigheter, f.eks. Der har vi arbeidet inn ulike deler etter hvert. Det har vært litt ulike meninger om det, selvfølgelig, men det er også andre ting som er grunnlovfestet nå, som bestemmelser om vern av miljøet og om statens plikt til å sikre at vi kan livnære oss av vårt arbeid. Det er mange friheter som er sikret i Grunnloven, og det er verdier som også konstituerer oss som samfunn. Allemannsretten er gammel, det er en hevdvunnen rett. Den har sprunget ut av ulike rettigheter som har kommet til opp gjennom tidene. I dag er den i hovedsak regulert i friluftsloven av 1957, men med mange endringer, og det er også mange andre lovbestemmelser som sikrer allemannsretten i dag. Det er skrevet doktoravhandlinger om allemannsretten, og det er komplisert i dag å finne alle lovbestemmelser som innbefatter den. Jeg tror vi kan være helt sikre på at allemannsretten opp gjennom tida også har bidratt til å utjevne økonomiske forskjeller. Før var den faktisk av stor betydning for folk som kunne høste fritt av skogen og naturen. I dag er det jo i første rekke friluftsliv, men også allmennhetens tilgang til ulike områder vi verner med dette. Friluftsliv er utrolig viktig for folkehelsa og også for måten vi forholder oss til hverandre på. Det kan kanskje virke som allemannsretten står fjellstøtt i Norge i dag, men både i strandsonen og på fjellet ser vi at den kan være truet. Allemannsretten er heller ikke til hinder for kommersiell bruk av utmark, men den setter noen begrensninger, akkurat som den setter noen begrensninger på dem som skal utøve allemannsretten, om å ta behørige hensyn, ikke forsøple og ikke ødelegge – selvfølgelig. Det er nok ikke slik at vi for all framtid kan tenke oss at allemannsretten er vernet. Det kan tenkes at noen kan ønske å rokke ved den framover. Da er en grunnlovfesting en sikkerhetsventil som gjør at dersom man skal forandre underliggende lovverk som kan rokke ved allemannsretten, må det i så fall stå seg mot en grunnlovsbestemmelse som jeg og SV håper Stortinget vil være med på å vedta. Vi har diskutert ulike måter denne allemannsretten kunne formuleres på i Grunnloven, og vi har landet på at hensikten med formuleringene skal være en grunnlovsbestemmelse som gir en plikt, og som begrenser handlefriheten til stat og kommuner til å gjøre inngrep eller lovendringer som kan begrense allemannsretten. Det har vært svært viktig for oss å gjøre det på den måten. Vi fremmer litt ulike tekster. Den ene lyder: «Statens myndigheter skal sikre og fremme allemannsretten og friluftslivets naturgrunnlag.» Det er fra formålsparagrafen i friluftsloven. Man kan tenke seg en formulering etter det som i dag er Grunnloven § 117, om odels- og åsetesretten: «Allemannsretten må ikke oppheves.» Men den jeg liker aller best, og som jeg håper Stortinget slutter seg til, er denne formuleringen, som er lik på bokmål og nynorsk: «Allemannsretten skal stå ved lag.» Det mener jeg er en formulering som på en veldig god måte tar inn i seg det som vi ønsker å oppnå med dette forslaget: både å vise hvilken grunnleggende viktig verdi, også for synet på hverandre i samfunnet, allemannsretten har vært, er og vi ønsker at den skal være i framtida, og å ha et vern mot at det skal kunne gjøres inngrep i allemannsretten framover. Hvis noen vil gjøre det, må det i så fall gå over en stortingsperiode, slik at man må fremme forslag som kan legges ut til folket, for allemannsretten er folkets eiendom og en av de viktigste frihetene vi har. Jeg er glad for den brede støtten SV har fått til dette forslaget fra alle organisasjonene, og jeg håper at Stortinget også kan slutte seg til dette i neste periode. Da har vi konstituert en verdi og en rettighet som har formet oss på en god måte.