Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2014-11-20:
La meg aller først – som statsråden – få lov til å takke interpellanten for å reise dette særdeles viktige temaet. Vold i nære relasjoner er et tema som har mange synsvinkler, og som kan debatteres med utgangspunkt i veldig mange statsråders ansvarsområder. Når representanten Karin Andersen velger å vinkle dette vonde temaet med utgangspunkt i de aller svakeste, barna, og – i tillegg – i den situasjonen der det aller verste har skjedd, og rette spørsmålet til justisministeren, retter hun også søkelyset mot kompetanse og kapasitet når det gjelder politiets etterforskning. La meg likevel tillate meg å ta et litt bredere utgangspunkt. I Arbeiderpartiet har vi valgt å sette ned en intern gruppe som jobber med temaet «vold i nære relasjoner». I gruppa har vi representanter fra alle relevante komiteer – justiskomiteen, familie- og kulturkomiteen, kirke-, utdannings- og forskningskomiteen, arbeids- og sosialkomiteen, kommunal- og forvaltningskomiteen. Tilsvarende kunne egentlig alle statsråder som dekker disse politikkområdene, med fordel ha deltatt i dagens debatt. Når problemet er sammensatt, er det også nødvendig å favne bredt når det gjelder løsninger. Det handler om å forebygge. For å forebygge må vi evne å se. For å evne å se må vi ha kunnskap, rutiner for å håndtere bekymringsmeldinger, ressurser for å gå inn tidlig og å gi akutt beskyttelse til mødre og barn som bryter ut, tilbud om bolig og arbeid, osv. Vi må ha personer som har god kompetanse når det gjelder etterforskning og avhør, og vi må ha et rettsapparat som håndterer sakene forsvarlig. Nylig arrangerte Arbeiderpartiets arbeidsgruppe mot vold i nære relasjoner et miniseminar her på Stortinget. Barneombudet var en av flere gode innledere. Hun fortalte om Barneombussen, som nylig var på reise i Østfold og arrangerte et møte med skoleelever, sammen med helsesøster. Budskapet var: Vi må snakke med barn om overgrep. Etter samlinga, som var for litt over 70 barn, var det 14 barn som henvendte seg til helsesøster for å fortelle om ting de hadde vært utsatt for. Denne typen samtaler er noe som også politiet burde være med på. Interpellanten har nevnt noen av sakene som har preget media i det siste, de hendelsene som alle mente ikke skulle skje igjen – ikke etter Christoffer. Jeg tenker nok du skjønner det sjøl, svarte Christoffer alltid når han ble spurt om hvor alle skadene kom fra. Hvorfor ringte ingen varselklokker? Hvorfor tok det så lang tid å stille noen til ansvar? Det er noen som forsker på dette. De forteller at 50 pst. av alle menn som bruker vold mot partner, også bruker vold mot barna. De sier at barn er til stede ved 80–90 pst. av voldsepisoder mellom foreldre. De sier at det første som må skje når voksne oppsøker hjelpeapparat eller politi og forteller om mishandling i hjemmet, er å finne ut om det er barn med i bildet, og alltid – hvis ja – sørge for at barna blir undersøkt av kvalifisert helsepersonell og får snakke med kvalifisert avhørspersonell. Hvordan blir man så kvalifisert? Da er vi over på et helt annet område enn det justisministeren egentlig har ansvaret for, da handler det om utdanning – av helsefagarbeidere, barne- og ungdomsarbeidere, barnevernsarbeidere, lærere, barnehagepersonell, sosionomer, men også av politifolk – som også statsråden var inne på. Men de færreste av dem som er aktive i disse yrkesgruppene i dag, har lært noe særlig om vold i nære relasjoner, selv om dette nå er kommet inn i f.eks. grunnutdanninga av politifolk. Jeg spør meg selv: Er det på tide å pålegge utdanningsinstitusjonene våre å legge vold i nære relasjoner inn som en obligatorisk del av relevante utdanninger? Har vi som politikere – i en litt misforstått respekt for utdanningenes integritet – unnlatt å gjøre noe vi burde gjort for lengst? Noen høyskoler, f.eks. i Buskerud og i Vestfold, har tilbud, men ikke obligatoriske. Noen av dem som går der, betaler 30 000 kr av egen lomme, fordi etterutdanning ikke prioriteres av arbeidsgiver. Denne høsten går det få politifolk der. Helt til slutt et tema som hører under ikke justis-, men beredskapsministeren: Vi har diskutert beredskap mye de siste årene – beredskap mot terror, beredskap mot ras og flom – men når diskuterte vi beredskap mot raserte barneliv? I Drammen Arbeiderparti, som jeg tilhører, vedtok vi forrige uke valgprogrammet for neste kommunestyreperiode. Vi vil ha vold i nære relasjoner som en hovedoppgave for kommunens beredskapsråd. Der sitter representanter for ledelsen i alle relevante etater i både stat, fylke og kommune. Der er hovedoppgaven nettopp å kartlegge omfang, avdekke svakheter, tette huller i samarbeidet, fylle på ved manglende kompetanse, forberede seg på aksjon når uønskede hendelser skjer, og – sist, men ikke minst – forebygge gjennom systematisk og løpende samarbeid. Ideen gis med glede bort til fri benyttelse for flere, forhåpentlig til beste for de voldsutsatte barna.