Trond Helleland (Høyre), 1999-06-04:
Medieverdenen er i rask endring. Nye medier smelter sammen med gamle. Informasjonsflommen er enorm, og landegrensene er ingen hindring for informasjonsflyt lenger. Stortinget må ta mange avgjørelser som legger føringer for medieutvikling i Norge i årene framover, men markedet, både det norske og det internasjonale, vil gjøre mange flere valg som vil påvirke den samme utviklingen. Framveksten av verdens største anarkistiske medium, Internett, er et eksempel på dette. I løpet av få år har bruken av og tilgangen til Internett eksplodert, fra et nett for professorer og akademikere til et nett for Ola og Kari. Samtidig har den teknologiske utvikling gjort konvergens til et begrep blant medieinteresserte. Konvergensen, eller sammensmelting av ulike medier, gir enorme muligheter og stiller oss politikere overfor nye utfordringer. Digitaliseringen av radio og TV er en av disse utfordringene. Vi venter nå spent på den stortingsmeldingen om digitalisering av fjernsyn som Høyre og Arbeiderpartiet bad om for halvannet år siden. Digitalt fjernsyn gir muligheter for flere kanaler, muligheter for interaktivitet og en mer aktiv bruk av fjernsynet som informasjonskanal. Men den digitale utvikling åpner også for muligheten for gigantiske teknoblundere, eller feilinvesteringer i milliardklassen. Når vi får digitalmeldingen, blir det uhyre viktig å satse på rett hest, å sørge for at de investeringene som det offentlige gjør, i størst mulig grad har bærekraft og levetid. Hva mener jeg med dette? Jo, standardene for digitale fjernsynssignaler er ikke fastlagt. Her må man forutsette felles standarder i Europa. Vi må også undersøke mulighetene for å bruke ulike distribusjonsnett. Det ville være svært uklokt å foreta dobbeltinvesteringer og unnlate å se på private aktørers rolle i denne utviklingen. Det må også avklares hvor lenge analoge og digitale signal skal sendes parallelt. Et annet viktig mediepolitisk valg blir å fordele ansvaret for de såkalte multipleksene som blir viktige styringsinstrument for hvem som kan sende, og hvor mange kanaler som kan sendes. Jeg går ut fra at Regjeringens digitalmelding vil gi svar på disse spørsmålene. På radiosiden er man kommet lenger. Avtale om utbygging av digitalt bakkenett er inngått. Allerede neste år regner man med en dekningsgrad på 60 pst. Det er bare én hake ved det hele: Digitale radiomottakere er fortsatt svært dyre, og det er vel bare noen få entusiaster som vil bruke femsifrede beløp på ny radio. Jeg regner imidlertid med at prisene vil synke i takt med at tilbudet økes. Søknadene om konsesjon for en ny riksdekkende digital radiokanal er nå til sluttbehandling hos Statens medieforvaltning. Det bør i den grad dette blir teknisk mulig, ikke stoppe med en riksdekkende konsesjon. Flere aktører bør få muligheten senere. I den andre enden av den teknologiske skalaen er det interessant å merke seg at det nå er private interessenter som er interessert i å drive radiovirksomhet på lang- og mellombølge. Høyre vil støtte kulturministeren i at det åpnes for å søke om konsesjon for dette. Selv om det er fascinerende å snakke om de teknologiske mulighetene i etermediene, må vi ikke glemme at et lite språksamfunn som Norge også har viktige kulturpolitiske forpliktelser å ivareta. Medieutviklingen vil rase videre med uforminsket fart. Behovet for å hegne om norsk språk og kultur vil øke. Allmennkringkasterne spiller en avgjørende rolle i så henseende. Meningsmangfold og ulike kulturuttrykk må fortsatt stimuleres. Etter min mening ivaretar nå allmennkringkasterne dette på en god måte. Kravet om politisk detaljstyring av programinnhold og programpolitikk er heldigvis svekket her i Stortinget de siste årene. Det er ikke vår oppgave å styre dette. Vår oppgave må være å sette opp noen overordnede mål for allmennkringkasterne, ikke drive redaksjonell overstyring. Lokalradio og lokalfjernsyn er viktige deler av det totale mediebildet. Kulturministeren ofrer dette bare noen linjer i sin redegjørelse. Jeg er enig med henne i at det ikke bør innføres nye støtteordninger for disse mediene, men jeg er uenig i at avisene skal gis konkurransefortrinn i form av pressestøtte og statsannonsering. Rammevilkårene bør være like gode. Det vil si at de bør kunne stå på egne bein, ikke være avhengige av statlige overføringer. Det nyoppnevnte pressestøtteutvalget har Høyre små forventninger til. Med en tidligere kulturminister som alltid har vært en varm forkjemper for statlig styring og overføringer, er det liten grunn til å vente store overraskelser, men vi skal selvsagt gi utvalget en sjanse. Et annet utvalg som kulturministeren ikke nevner i sin opplisting av utvalg som er i sving, og saker som skal utredes, er Ytringsfrihetskommisjonen. Høyre hadde sett at saken om politisk reklame og livssynsreklame som nettopp er avgitt, hadde blitt utsatt til etter at denne har kommet med sin innstilling. Det hadde ikke flertallet tid til å vente på. Det skal uansett bli interessant å få en grundig vurdering av hvor langt Grunnlovens vern av ytringsfriheten bør gå på terskelen til et nytt årtusen. Denne debatten reiser flere spørsmål enn den gir svar. I løpet av sommeren vil vi få flere utredninger og saker på bordet som vil gi oss muligheten til å gi noen flere svar.