Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-11-13:
Det er en viktig interpellasjon som er til behandling i Stortinget i dag. Det er kanskje på sin plass å gjenta hva interpellanten egentlig spør om: «Hva vil Regjeringen gjøre for å styrke rammebetingelsene til norske bedrifter slik at disse kan oppnå vekst, skape inntekter til fellesskapet og trygge arbeidsplasser også i vanskeligere tider?» Det er et godt spørsmål. Jeg er ikke sikker på om statsråden helt har oppfattet spørsmålet. Det var nok et utmerket svar, men jeg føler at det var svar på noe annet enn det interpellanten spurte om – for vi er i et tidsskille. Og definitivt skal ingen se bort fra det faktum at vi har hatt en reallønnsvekst i Norge som kan sammenlignes med den beste gjennom alle tider – og vi kan sammenligne oss med et hvilket som helst land – nær 17 pst. de siste fem år. Vi har sittet på en grønn gren i ganske mange år i Norge. Men nå er vi i et tidsskille hvor norsk industri opplever fallende etterspørsel etter sine varer og tjenester både i det internasjonale og i det nasjonale markedet. Da er det betimelig å stille statsråden de spørsmål som må besvares i en situasjon hvor verden forandrer seg slik som den har gjort. Her føler jeg at svarene uteblir. Vi har fått en slags bråstopp. Når råoljeprisene som i juli i år passerte 150 dollar fatet, i dag har falt til ca. 50 dollar fatet, altså en tredjedel, er vi i en situasjon hvor en del planer for utbygging av felt i Norge nesten er i ferd med å bli ulønnsomme. Vi har sett at børsen har et fall på 60 pst. – pluss–minus feilmargin – egenkapital til investeringer er tørket bort i løpet av noen få uker, og ledighet kommer definitivt til å bli et problem også i Norge. Selv om gammel statistikk er god, er det ikke sikkert at den er svaret på hva slags utfordringer vi kommer til å møte i fremtiden i Norge, for vi har en åpen økonomi som krever at vi må være konkurransedyktige – vi, like mye som andre land som skal selge varer og tjenester på det internasjonale markedet. Jeg føler at LO faktisk har kommet mye lenger enn dagens regjering – man går i dag ut og sier at vi er nødt til å ta hensyn til konkurranseutsatt sektor. Vi er nødt til å ha en profil på lønnsoppgjøret denne gangen som gjør at vi ikke ytterligere svekker vår konkurranseevne – en konkurranseevne som er blitt svekket, som interpellanten har vært inne på, for hvert år dagens regjering har sittet ved makten. Vi har sett at lønnsoppgjørene har tatt en utvikling som ikke har styrket konkurranseevnen. Vi har sett at rentefoten har løpt i været, i motsetning til i eurosonen, med unntak av de to siste tilbaketrinn, mer eller mindre i en slags panikk for å møte den virkeligheten som vi er satt i. Vi har sett at svekket konkurranseevne har vært mer systematisk og bidratt til en negativ utvikling, i hvert fall en befolkningsutvikling, i Distrikts-Norge, der man ikke klarer å følge tempoet i utviklingen. Vi ser det på energiområdet, hvor vi er absolutt og definitivt best, og der vi nå krever en aktiv politikk fra Regjeringen, får ikke Stortinget – slik representanten Asmyhr var inne på – engang saker til behandling. Den annonserte energimeldingen kommer ikke, den annonserte petroleumsmeldingen kommer ikke. Vel vitende om at verden, og i særlig grad Europa, har et kraftig behov for å få dekket sine behov også fra Norge, vet vi ikke hvilken politikk Regjeringen ønsker å føre fremover på dette området. Vi har et klimaforlik bak oss som etterspør kraftige tiltak på fornybarområdet, og der vi innen 2016 skal ha 30 TW ny fornybar energi på plass i Norge. Men man får ikke fingeren ut når det gjelder å lansere en politikk på dette området. De beste investorene med mest kunnskap som vi har på dette området hvor Norge er stormakt, vil heller investere i utlandet enn i Norge, med den norske stats eget selskap i spissen. Sånn kan det ikke være. En sier at det hjelper lite å henvise til Høyres gamle oppskrift. Vel, jeg tror at hvis statsråden tar seg bryderiet med å lese Høyres gamle oppskrift, ser man skatteutviklingen i perioden 2001–2005.