Bent Høie (Høyre), 2010-10-12:
Det har vært bred politisk enighet om behovet for en bedre samordning av helsetilbudet i hovedstadsområdet. Denne interpellasjonen handler om hvordan vi skal sikre at hovedstadsprosessen gjennomføres på en måte som ivaretar pasientsikkerheten og kvaliteten på tilbudet. Mitt hovedanliggende er å forsikre meg om at statsråden følger opp det politiske ansvaret hun har, for at den svært krevende prosessen kommer i mål på en betryggende måte. Allerede i 2004 fikk regjeringen Bondevik II utarbeidet en rapport som viste hvordan manglende samordning av helsetilbudet i hovedstadsområdet svekket helsetilbudet til pasientene. På dette tidspunkt gikk grensen mellom Helse Sør og Helse Øst rett gjennom Oslo by. Mange av fagmiljøene på hver side av denne helsepolitiske muren var for små til å sikre optimal kvalitet og pasientsikkerhet. Dublering av funksjoner bandt opp ressurser som kunne ha vært benyttet til å gi pasienter mer og bedre behandling. Samtidig førte dette til en dobbel administrasjon og et byråkratisk system for pasientene. Fra faglig og politisk hold ble det derfor pekt på at samling av fagmiljøene ville styrke kvaliteten og forskningen i helsetjenesten. Bare gjennom bedre samordning av støttefunksjoner i dette området skal man kunne frigjøre beløp i 100-millionerklassen, som kan brukes til mer og bedre behandling, samt til investering i nytt medisinsk utstyr og forskning. Daværende helse- og omsorgsminister Ansgar Gabrielsen lanserte forslaget om en sammenslåing av Helse Sør og Helse Øst, og forslaget ble fremmet av Høyre i Stortinget i 2006. Fusjonen ble gjennomført av regjeringen Stoltenberg II 1. juni 2007. Helse Sør-Øst fikk dermed ansvaret for å gi bedre helsetjenester til over halvparten av landets befolkning ved hjelp av 69 000 gode medarbeidere, fordelt på 16 lokale helseforetak. Gjennom inndeling i sykehusområder er det bl.a. etablert et nytt Oslo universitetssykehus, som omfatter virksomheten både ved Ullevål, Rikshospitalet og Aker. En av de mest krevende oppgavene i Helse Sør-Øst er samordningen av hovedstadsområdet – den såkalte hovedstadsprosessen. Prosessen innebærer en omfattende omstilling for å sikre bedre samordning av spesialisthelsetjenestetilbudene i Oslo og Akershus. Det er vedtatt at de spesialiserte regionfunksjoner skal samles på Gaustad, og at Ullevål skal være lokalsykehus for Oslos befolkning. 160 000 pasienter fra Alna og Follo skal være overført fra Oslo universitetssykehus til opptaksområdet for Ahus innen 1. januar 2011. Ansvar for fusjonen innenfor bl.a. pediatri, dialyse samt øre-nese-hals skal overføres fra Oslo universitetssykehus til Vestre Viken i løpet av første tertial 2011. Det skal gjennomføres en såkalt redesign av klinikkene i Oslo universitetssykehus for å samle klinikker som nå er spredt på ulike adresser i hovedstaden. Dette er avgjørende for å sikre bedre kvalitet i pasienttilbud og forskning. Deretter skal man legge grunnlaget for å ta ut samordningsgevinsten, som på sikt skal gi en mulighet for investering i nye lokaler og bedre medisinsk-teknisk utstyr. Representanter for ledelse, ansatte og pasienter ved de berørte helseforetakene har vært tydelige på at hovedstadsprosessen innebærer veldig krevende omstillinger, på grensen av det forsvarlige. Fra Høyres side vil vi understreke at hensynet til pasientsikkerhet og kvalitet i behandlingstilbudet må være overordnet andre hensyn i en slik prosess. Oslo universitetssykehus påpeker i sine styredokumenter fra 30. september i år at det er flere, betydelige risikofaktorer i prosjektet. Det lyser rødt for overføring av pasienter fra Oslo universitetssykehus til Vestre Viken og Ahus. Ansvaret for øyeblikkelig hjelp overføres fra 1. januar 2011, og fra samme dato skal sistnevnte sykehus overta ansvaret for kronisk syke og henvisning av nye pasienter i sine nye opptaksområder. Det er særlig tidsfaktoren som er kritisk her. Styret ved Ahus har oppgradert vurdering av risiko ved pasientoverføring, fordi rekruttering av personell ennå ikke er på plass. En av de mest åpenbare problemene i denne kompliserte prosessen med overføring av pasienter er at det ikke er avklart hvilke personalbehov Oslo universitetssykehus vil ha i framtiden. Dette har ført til at rekruttering av nytt personell til Ahus og Vestre Viken har vært vanskelig. Bemanningsplaner for Oslo universitetssykehus skal foreligge først 15. oktober, bare to og en halv måned før store pasientgrupper skal overføres og personell må være på plass på Ahus og Vestre Viken. Det fører også til utfordringer for andre helseforetak andre steder i landet hvis en kommer i en situasjon der det blir kraftig konkurranse om helsepersonell i det området som fra før av har sterkest trykk, og en da begynner å tappe sykehus ellers i regionen for fagfolk. Fra Høyres side støtter vi helseforetakenes vurdering om at den praktiske overføringen av pasientene først skal finne sted når tilstrekkelig personell er på plass. Vi merker oss at helseforetakene samarbeider for å få dette på plass, og henstiller til statsråden å foreta en fortløpende vurdering av om dette lar seg realisere på et forsvarlig vis. Det er krevende å snu pasientstrømmene innen 1. januar 2011, og dette må gjøres innenfor rammen av retten til fritt sykehusvalg. Oslo universitetssykehus mener at det er liten risiko for at denne prosessen rammer akuttbehandling, med de alvorlige konsekvenser dette vil få for pasientbehandlingen. Det er iverksatt tiltak for å redusere risikoen ytterligere, men jeg vil be statsråden forsikre oss om at dette gjennomføres på en slik måte at en ikke setter liv og helse i fare. Oslo universitetssykehus mener det er en stor risiko for at overføringen fører til økt ventetid for behandling, fordi omstillingsprosessen tar mye tid fra pasientrettet virksomhet. Dette vil i så fall være stikk i strid med regjeringens uttalelse om at en forventer redusert ventetid neste år. Jeg vil utfordre statsråden til å gi en realistisk vurdering av muligheten for å oppnå dette når en har en så stor omstillingsprosess for befolkningen i Oslo og Akershus – som i realiteten utgjør halvparten av landets befolkning. Helseforetakene har også påpekt at omstillingsprosessen er kostnadskrevende, særlig fordi personellbehovet økes når fusjoner overlappes under en kompleks prosess med overføring av pasienter. Dette er en utfordring mange helseforetak i landet står overfor gjennom sine omstillingsprosesser. Samtidig er det liten tvil om at hovedstadsprosessen er særlig krevende i omfang og i kompleksitet. Selv om omstillingen på sikt forventes å frigjøre ressurser, er det kortsiktige bildet at utgiftene øker samtidig som inntektene reduseres. Styreleder ved Oslo universitetssykehus, Steinar Marthinsen, gikk i juni til det uvanlige skritt å varsle sin eier i Helse Sør-Øst om at de økonomiske utfordringene var så omfattende at de truet gjennomføringen av hovedstadsprosessen. Den samme Marthinsen uttalte i kraft av sin stilling som direktør i Helse Sør-Øst at regjeringens forslag til statsbudsjett for 2011 er positivt for helseregionen. Det er ønskelig at statsråden avklarer om dette innebærer at omstillingen i hovedstadsprosessen kan gjennomføres på et forsvarlig vis, samtidig som ventetiden skal reduseres, samhandlingen med kommunene styrkes og budsjettene holdes. Vi har sett tendenser til at de berørte helseforetakene og Helse Sør-Øst peker på hverandre, mens helse- og omsorgsministeren peker på Helse Sør-Øst når bekymringen for gjennomføringen av hovedstadsprosessen kommer opp. Helseforetaksmodellen innebærer at mye av ansvaret for den løpende drift og viktige beslutninger er tillagt de regionale helseforetakene og de lokale helseforetakene. Jeg vil likevel understreke at vi aldri har delegert det overordnede politiske ansvaret for å sikre trygg og god pasientbehandling. Det var et politisk vedtak som igangsatte hovedstadsprosessen, og det er et politisk ansvar at prosessen føres trygt i havn. Det er et politisk ansvar for helseministeren overfor Stortinget å klargjøre at den prosessen som nå er i gangsatt, er kvalitetssikret på en slik måte at en ikke risikerer at dette fører til svikt i pasientbehandlingen, redusert kvalitet eller manglende tilbud i hovedstadsområdet. Hovedstadsprosessen berører også de andre lokale helseforetakene i Helse Sør-Øst. I ettermiddag er det et stort fakkeltog på Sørlandet knyttet til de utfordringene som Helse Sørlandet står overfor, som er nært tilknyttet Helse Sør-Østs økonomiske situasjon og knyttet opp mot hovedstadsprosessen. Etter min vurdering er dette den største omorganisering norsk helsevesen noen gang har stått overfor – ikke i tall, men på grunn av at det er denne omorganiseringen som berører flest ansatte i helsevesenet, og ikke minst er det den omorganisering som berører flest pasienter i helsevesenet. Tidligere har omorganiseringer kun berørt ledelse og organisering.