trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2013-03-21:
Representanten Brekk snakker om å «merke seg». Vi skal merke oss at vi skal ivareta floraen, friluftslivet og støyen. Det har forsøksprosjektene med lokal forvaltning av motorferdsel vist at går an. Jeg håper at både folk i denne salen og velgerne der ute merker seg at representanten Brekk har større tillit til at friluftsliv, flora og støyproblematikk best ivaretas av Bård Vegar Solhjell fra Oslo enn av lokalpolitikerne i Nord-Trøndelag og i resten av landet. Det synes jeg er et oppsiktsvekkende standpunkt, men jeg har merket meg det.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2013-03-21:
Denne saken handler til syvende og sist mye om hvordan vi kan styrke læreryrkets status. Det er i hvert fall helt nødvendig å gjøre det. Vi har allerede flere tusen stillinger i norsk skole hvor det ikke er kvalifisert personell til å utøve nettopp det yrket. Det i seg selv, at vi aksepterer den allerede eksisterende underdekningen av utdannede lærere i skolen – og ansvaret for det ligger ikke bare her, det ligger definitivt også ute i kommunene – er på mange måter å sende ut et feil signal. Det er selvfølgelig ikke bra. Derfor må vi jobbe med å styrke statusen til læreryrket. Representanten Aspaker var inne på GNIST. Det har kostet noen kroner – det har jo det. Det har blitt flere søkere, det skal vi ikke stikke under stol. Men samtidig viser opptaksstatistikken at karaktersnittet nesten ikke har endret seg. Det er et tegn på at det kanskje ikke er de mest talentfulle videregående elevene man har truffet. Det er det man lykkes så godt med f.eks. i en del asiatiske land, og ikke minst i Finland, som får til dette med skolen, og rekrutterer de beste elevene i videregående til lærerutdanningen. Uansett hva som skjer med dette – vi kan jo anta at det blir nedstemt – er det viktig at vi holder trykket. Derfor er jeg glad for at Venstre har fremmet dette forslaget, og at vi får sjansen til å diskutere det. Noe av det vi kan gjøre, er å skape attraktive arbeidsplasser, men da må vi også belønne faglig tyngde. Det kan vi gjøre gjennom å styrke etter- og videreutdanningsprogrammene, og vi kan gjøre det ved at man økonomisk, lønnsmessig, stimulerer dem med høyere utdanning, noe det strengt tatt – det tror jeg vi må være ærlige og si – er veldig begrenset rom for å gjøre i dag. Så kan man si at vi må vente på partene. Ja, hadde dette vært en debatt som dukket opp i går, hadde det for så vidt vært et helt legitimt standpunkt, for det er klart at det er partene som til syvende og sist må ta grep og gjøre vedtakene. Men det går jo an å hjelpe dem litt på veien med å sende noen tydelige signaler fra denne talerstolen. Det gjør jeg nå, jeg håper i hvert fall at jeg er tydelig. Dette må vi få på plass. Vi er nødt til å belønne kompetanse i skolen i større grad enn i dag. Vi vet ganske mye om dette, at tung faglig kompetanse på undervisningssiden, særlig i videregående, har svært positiv effekt. Man har først og fremst prøvd med folk med hovedfag og mastergrad så langt, og i altfor liten grad med folk med doktorgrad. Jeg er sikker på at det vil fungere, og det vil sannsynligvis også påvirke hele læremiljøet på den enkelte skolen. I likhet med Høyre er vi medforslagsstiller til forslag nr. 1, men vi velger i dag ikke å stemme for forslagene nr. 2 og 3. Men som sagt, vi kan ikke ha denne debatten år etter år etter år, og at det er partene, partene og partene som skal ordne opp. Hvis vi ønsker dette, må vi også bidra med å sende klare signaler om at kompetanse er viktig i skolen, og at vi prioriterer både å styrke kompetansen som allerede er der, gjennom etter- og videreutdanning, og å belønne folk med stor faglig kompetanse når de blir ansatt.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-03-21:
Det har vært en interessant debatt så langt, og det er mye som man er fristet til å kommentere. Men la meg minne om hva denne saken egentlig handler om. Den handler om hvorvidt vi har tiltro til at kommunepolitikerne rundt omkring i det ganske land klarer å ta bestemmelsen om man skal ha en scootertrasé i sin kommune eller løypetrasé. Det er det vi skal votere over. Vi vet også at plan- og bygningsloven, som Erik Solheim for en del år tilbake la frem, åpner nettopp for at man kan regulere dette i kommunene. Da trenger man bare å gjøre én liten endring, og det er i § 3 i lov om motorferdsel å fjerne ett ord, ordet «denne». Det er flertallet i denne sal ikke villig til å gjøre. Man prøver å bruke alle andre ord og uttrykk og kommer med mange forskjellige bortforklaringer og lager dette til en helt annen sak enn det det egentlig handler om. Jeg ser utover salen, og jeg har også hørt hva statsråden har sagt: Vi må ta balanserte hensyn, vi må ta hensyn til kulturmangfold og friluftsliv. Mitt spørsmål tilbake er: Kan statsråden forklare meg hvorfor det er sånn at kommunestyrerepresentantene i mitt eget fylke, Nord-Trøndelag, i Røyrvik, Lierne, Snåsa, Verdal og Meråker er kompetente nok til å ta de balanserte hensynene, fordi det er kommuner som ligger mot svenskegrensen, mens kommunepolitikerne i Namsskogan, Grong, Høylandet, Steinkjer, Levanger og Stjørdal ikke er kompetente nok til å ta den samme vurderingen av de balanserte hensynene til friluftsliv og kulturmangfold? Det er det det kompromisset som vi ikke har sett her i dag, egentlig går ut på. Eller hva det går ut på, vet vi ikke, for det vet jo heller ikke statsråden. Han har sagt klart og tydelig fra at hvordan dette blir, er man ikke helt klar på, men det man er klar på, er at man skal ha forvaltningsmulighet i de kommunene som ligger mot svenskegrensen, og at man skal åpne for 40 nye forsøk. Ja, det betyr – rett og slett – for meg et håpløst kompromiss, hvis dette blir fremmet i Stortinget. Det betyr at man forskjellsbehandler kommuner i enda større grad. Fremskrittspartiet har tillit til kommunepolitikerne – tillit til at de kan ta avgjørelser selv om hvorvidt man skal ha snøscootertraseer eller ikke. Jeg har tillit til at de er i stand til å ta disse balanserte hensynene, og at en kommune som Namsskogan er like god til å ta disse hensynene som folkevalgte i Lierne kommune.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-03-21:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet, men når en sitter her i salen og hører på denne debatten, minner det meg litt om det gamle NRK-programmet «Du skal høre mye». Jeg registrerer at representanten Greni fra Senterpartiet sier at hun er så voldsomt opptatt av lokaldemokratiet, og at hun derfor velger å stemme imot at lokaldemokratiet skal få forvaltningsrett over scootertraseer. For meg blir det veldig inkonsekvent. Den samme representanten sier også at hun føler seg temmelig sikker på at når forsøket er ferdig, blir det en permanent ordning. Jeg vil gjerne at de rød-grønne partiene går opp på talerstolen i dag og bekrefter at det er tilfellet, at alle kommunene da får selvråderett og får bestemme dette selv i fremtiden. Selvfølgelig er det ikke det som ligger inne i det man kaller et kompromiss, som ingen har sett. Dette er et tydelig bevis på at det er stor uenighet i regjeringspartiene. Man forsøker å trenere saken videre for ikke å ta stilling – det er det som er sakens kjerne. Og det er Senterpartiet som har tapt, og ikke klarer å stå for den retorikken man er for. Jeg må også si at jeg blir litt skuffet – og jeg lurer på om jeg har misoppfattet – men det kan godt være at man har ordlagt seg litt feil, for jeg noterte at det ble sagt at det er ingen tradisjon å diskutere lovforslag her. Unnskyld meg, men er ikke dette den lovgivende forsamling? Er det ikke nettopp denne salen som vedtar lovene i det norske samfunn? Det er vel ingen sal som diskuterer mer lovforslag enn Stortinget. Og at vi heller ikke skal gjøre det når det gjelder motorferdsel i utmark, blir for meg helt ubegripelig. Det er 14 år siden jeg første gang fremmet et representantforslag om å la kommunene få lov til å få forvaltningsretten over scooter. 14 år har gått, og – uten å gjenta representanten Liens holdninger og argumentasjon i denne salen – argumentasjonen har vært den samme. Da blir mitt spørsmål, eller min konklusjon, ganske enkelt: Når vi har ventet i 14 år, og når det bare er ett eneste ord i § 3 i lov om motorferdsel i utmark og vassdrag som trenger å endres eller fjernes for å ha dette på plass – hvorfor kan ikke Senterpartiet støtte forslaget? Det handler ikke om barmarkskjøring. Hvorfor kan ikke Senterpartiet støtte forslaget? Hvis Senterpartiet skal liberalisere lov om motorferdsel i utmark og vassdrag, og man ikke kan fjerne bare ett ord, ordet «denne» – ja, hvordan skal man da liberalisere den loven? Kan Senterpartiet forklare meg det? Senterpartiet kaster rett og slett blår i øynene på distriktene og har ikke tiltro til lokaldemokratiet i distriktene.
Ida Marie Holen (Fremskrittspartiet), 2013-03-21:
Jeg er kommunepolitiker, bor på Ål, har hytte på fjellet og har gudskjelov en svoger som har scooterløyve. Hver påske får mannen min og jeg besøk av en brukergruppe funksjonshemmede som aldri ville hatt muligheten til å komme inn i fjellet hvis ikke svogeren min hadde scooterløyve. Når det gjelder det distriktspolitiske virkeområdet, vil Hallingdal ikke på noen som helst måte ha mulighet til å være med i dette prøveprosjektet som nå kommer. Valdres vil derimot kunne få det. Det er blodig urettferdig. Da Senterungdommen, tre ordførere og elleve varaordførere fra Senterpartiet sto her utenfor Stortinget, var det glede i Fremskrittspartiet. Dagen etter var jeg så heldig å treffe Senterungdommens leder nede i stortingskantina, og hun sa at dette skal vi få til. Men plutselig var det altså noen i regjeringskontorene som tenkte at søren klype, her må vi gjøre noe, og nå må vi gjøre noe fort. Da kom pressemeldingen. Jeg er så heldig at jeg som stortingsvararepresentant i dag skal få lov til å trykke på den knappen som forteller meg at jeg ønsker lokalt selvstyre – jeg ønsker at sånne som meg, som er lokalpolitikere, skal få lov til å være med og bestemme hvordan vi skal ha det i vår kommune. Det er jeg så heldig at jeg får gjort i dag. Jeg synes jammen meg synd på de Senterparti-folkene som er nødt til å trykke på en knapp de absolutt og totalt er imot.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-03-21:
I denne saken blir det bare tydeligere og tydeligere at Senterpartiet og Arbeiderpartiet er totalt overkjørt av en miljøvernminister fra SV. Det har vært en avslørende debatt. Særlig Senterpartiet og Arbeiderpartiet er ikke til å kjenne igjen. For jammen har scooterpipa fått en annen låt. Jeg sitter med et fylkestingsvedtak fra Troms fylkesting fra desember 2012. Da stemte alle partier, unntatt SV og Rødt, for. Det betyr at også Arbeiderpartiet og Senterpartiet har stilt seg bak et krav om at kommunene må gis mulighet til å opprette scooterløype for nærings- og rekreasjonskjøring gjennom prosesser hjemlet i plan- og bygningsloven. Klarere kan det ikke sies, og man la til: Det må skje snarest, vi har ventet lenge nok. Her er Arbeiderpartiet og Senterpartiet i regjeringskontorene og i Stortinget på klar kollisjonskurs med sine lokalpolitikere i Troms. Jeg har også lagt merke til at regjeringspartiene og representantene derfra er mer opptatt av å se bakover. Men jeg tror ærlig talt at norske velgere nå er opptatt av å se framover og er interessert i det som skal skje etter valget til høsten. I snart åtte år er vi blitt lovet at regjeringen skulle legge fram sak med forslag til ny lov om motorferdsel i utmark. Det vi fikk, var en pressemelding med en skisse til lov. De som hadde et håp om at forsikringen fra senterparti- og arbeiderpartifolk om at regjeringen skulle komme med en lov som gjorde kommunene til herrer i eget hus, må jo oppleve det skisserte lovforslaget som et skikkelig slag i ansiktet. Norge har plass nok. Det kan ikke være plassmangel som er forklaringen på at regjeringen nå legger fram et så restriktivt lovforslag. Vi har areal nok til å kunne lage et løypenett for snøscootere og fortsatt kunne ta vare på dyreliv, naturverdier og samtidig kunne gå på ski og nyte verdens flotteste natur uten å bli sjenert av støy fra snøscootere. Å påstå noe annet er tøv. Som jeg kjenner våre lokalpolitikere, føler jeg meg veldig trygg på at de vil greie denne balansegangen i denne saken som i andre saker, hvor man skal veie ulike hensyn opp mot hverandre, men hvor det er om å gjøre å finne gode løsninger som kan imøtekomme flere behov. Denne loven oser av dobbeltmoral. Man vil sende scootertrafikken til Sverige og Finland. Man snakker om at man skal utvikle vinterreiselivet, men man nekter mesteparten av Norges vinterkommuner å gjøre noe for det. Jeg må bare konstatere at her er regjeringen mildt sagt på kollisjonskurs med sine egne folk ute i det ganske land, og man er på kollisjonskurs med det å kunne utvikle ny næring.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-03-21:
Det har Aspaker tenkt å gjøre. Jeg tar opp forslag nr. 1.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-03-21:
Om rapporten som nettopp har kommet, og som sier noe om frafallet under utdanning: Statsråden sa at det er greit at noen slutter, men det kan ikke være greit at etter to år hadde 40 pst. av studentene i Bergen sluttet på denne nye 4-årige utdanningen, og på landsbasis hadde 22 pst. sluttet etter ett år og 30 pst. sluttet etter to år. Det er klart at hvis dette blir trenden framover, og hvis studenter går halve utdanningsløpet og tar opp plasser for andre som burde gått der, og som hadde hatt som intensjon å bli lærere, greier vi ikke å utdanne de lærerne vi trenger. Vil statsråden vri noen av disse GNIST-midlene som investeres i søkerfasen i dag, over i den fasen hvor studentene faktisk er i utdanningen for å motivere dem underveis eller ta grep som gjør at vi får flere gjennom utdanningen? Det er alarmerende at så mange slutter.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-03-21:
Ja, det har vært snakk om disse karriereveiene, og hvem som skal ha ansvaret for å designe og lage dem, og jeg blir litt i stuss når jeg hører her at man mener at man ute i hver kommune skal lage hver sine karriereveier. Mener virkelig ikke statsråden at dette også handler om nasjonal politikk? Det handler om å få til noen føringer som gjør at man skal kunne se det systemet: Blir du lærer, vet du at den karriereveien kan du regne med å forfølge, enten du blir ansatt i Finnmark, Oslo eller rundt omkring, eller mener statsråden virkelig at dette er noe som staten skal abdisere fra og ikke mene noe om?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-03-21:
Jeg bestemte meg for å vente lenge med å ta ordet i denne debatten, for jeg skulle i alle fall høre hva visepresidenten, nei, unnskyld, representanten Øyvind Korsberg, sa. Vi er jo litt vant med at tomme tønner ramler mest i enkelte diskusjoner. Det er riktig, som alle har sagt her, at Senterpartiet vil gå imot de foreslåtte lovendringene som har kommet i Dokument 8-forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet. Vi har ingen tradisjon for å vedta lover gjennom å diskutere den slags forslag i Stortinget. Vi har lagt vekt på å legge fram forslag som kommer fra regjeringen i henhold til ordinære lovprosesser. Det har også saksordfører Strøm redegjort for. Jeg kan gjenta det på nytt: Alle grensekommunene blir med i denne ordningen for grensekommunene, som er en varig ordning. Alle landets kommuner ellers kan søke om utvidet næringskjøring – en løyveordning koblet til reiselivet. Jeg behøver ikke å gå nærmere inn på det. De 40 kommunene som skal ha en prøveordning, vil ha mulighet til å søke om dette innenfor det distriktspolitiske området. Det vil også innebære at mange kommuner vil få en utvidet mulighet til det jeg kaller rekreasjonskjøring. Det har vært viktig for oss – lokalt selvstyre i den sammenheng er viktig for oss. Så har jeg lyst til å spørre, siden det er veldig mange her som svinger seg til de store høyder i beskrivelsen av de forslagene som foreligger – og ikke minst når det gjelder det som har blitt signalisert fra regjeringen: Hva er det egentlig Høyre og Fremskrittspartiet snakker om når de ønsker å ta vare på naturen og ønsker å kjøre scooter? De har i sine forslag foreslått barmarkskjøring. I Dokument 8-forslaget fra Høyre foreslår man barmarkskjøring og kjøring på snødekt område. Det har aldri Senterpartiet vært inne på i sin diskusjon rundt snøscooterkjøring. Det er en stor utvidelse og en alvorlig trussel hvis det skal bli en åpning for det, slik jeg ser det. Hva mener disse partiene med lokalt selvstyre når representanten Lødemel sier «innanfor strenge nasjonale retningslinjer»? Her er det flere som trenger å rydde opp litt i begrepsbruken og argumentasjonen i saken. La meg til slutt si om Tollvesenet – og jeg har også hørt at politiet har uttalt seg, i alle fall i Trøndelag: Tollvesenet og politiet er nødt til å forholde seg til de lover og regler som Norge har. Jeg har gått mange ganger på ski over grensen til Sverige. Jeg har vært i Sverige og handlet – det vet dere også – for jeg har i mange år vært på hyttetur i Sverige. Men det har aldri hendt at Tollvesenet har kommet etter meg der – og jeg kunne jo selvsagt hatt et eller annet i sekken(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-03-21:
Det er litt risikabelt å dra ut møtet slik vi har gjort i denne debatten, men samtidig er det viktig å få svare på harde ord og på den diskusjonen som har kommet opp. Jeg skal ta et par poeng til, som jeg ikke fikk tid til å ta i det første innlegget mitt. Det som er viktig å understreke her, er at vi ikke har noen tradisjon – det var det jeg prøvde å si, jeg var kanskje ikke klar nok i mitt første innlegg – for å ta lovforslag på sparket etter et Dokument 8-forslag i denne sal. Det er det som er utgangspunktet vårt, som også flere av våre representanter har understreket. Det er ett poeng. Selvsagt er det slik at det er Stortinget som vedtar og diskuterer lover – det skulle bare mangle. Det er det vi tar sikte på når regjeringen skal legge fram forslag til endringer i motorferdselslovverket så snart som mulig, som skissert i det som har kommet fra regjeringen og regjeringspartienes side. Det andre poenget jeg har lyst til å understreke enda mer, er at når vi nå snakker om motorferdsel i utmark, er det en balansegang, som mange har sagt, mellom det å tillate bruk av motorisert kjøretøy – scooter, firehjuling eller hva vi nå kaller det – og det å ivareta natur og dyreliv. Denne balansegangen sier alle sammen at de ønsker å ivareta. Det partiet som på sett og vis er mest uklart når det gjelder akkurat det, er Høyre, som har kommet med et Dokument 8-forslag om å tillate barmarkskjøring. Man har kommet med et forslag som går mye lenger enn det de andre partiene har lagt opp til på det området. Det er i etterkant støttet av Fremskrittspartiet og er da et mindretallsforslag, selvsagt. Det er det som er tilfellet. Det er Høyre, med støtte fra Fremskrittspartiet, som går inn for å utvide dette. Samtidig sier de at en skal ivareta natur, dyreliv, støy osv. Det er et eller annet her jeg synes en skal merke seg i argumentasjonen. Spesielt skal en merke seg det når en vet hva Erna Solberg sa i 2002 på et spørsmål fra Torbjørn Andersen i Fremskrittspartiet. Vi har blitt beskyldt for dobbeltmoral fra denne talerstol nå, men hun sa da: «I Sem-erklæringen slår Regjeringen fast at hovedprinsippet om forbud mot motorferdsel i utmark skal opprettholdes(…) I dette ligger det at Regjeringen generelt er skeptisk til å liberalisere motorferdselregimet.» (…) Det har skjedd store endringer hos enkelte partier, og vi må jammen meg diskutere grunnlaget for de endringene når vi hører diskusjonen i dag.
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-03-21:
Mange har etterlyst hvor Senterpartiet er i denne debatten. Vi er her, men må ikke nødvendigvis være først i debatten. Så har jeg også registrert at det er annen gruppe som er litt underrepresentert i et likestillingsperspektiv. Jeg tror det er 20 pst. kvinner i salen, men det er langt færre enn det som har hatt ordet. Senterpartiet har lovet en liberalisering av lov om motorferdsel i utmark. En liberalisering blir det, om enn ikke for alle kommuner i første omgang, som mange av oss ønsker. Denne liberaliseringen handler ikke om snøscooterkjøring overalt. Den handler om at kommunene selv skal få lov til å bestemme om de vil tillate rekreasjonskjøring med snøscooter. I Hedmark, der jeg kommer fra, er det slett ikke alle kommuner som ønsker å tillate snøscooterkjøring, men noen vil. Vi har, etter mye diskusjon regjeringspartiene imellom, funnet fram til en omforent løsning. Det kompromisset innebærer at vi vil gi 40 kommuner muligheten til å ha en prøveordning, som mange har sagt her før, men i tillegg – og det er det slett ikke mange som har sagt – skal alle grensekommunene få muligheten til å anlegge snøscooterløyper. Så er det snakk om dobbeltmoral – om vi skal sende snøscooterkjørere til Sverige. Selvsagt skal de ha en løype i sin egen kommune som de kobler sammen med løyper i Sverige. Da regner jeg faktisk med at det ikke blir enveiskjøring på grensen. Så snakket representanten Brekk om at det er den som lager lover og regler, som skal bestemme om det skal være lov til å krysse grensen eller ikke. Det må nok Tollvesenet forholde seg til. I tillegg til dette skal også reiselivsnæringen i Norge – i alle kommuner – få lov til å legge opp løyper for snøscootersafari dersom kommunen tillater det. Det er derfor en god ordning, som kommunene selv vil ha ansvaret for, som kommer. Men det er riktig som det er blitt sagt: Det er ikke den vi diskuterer her i dag. Jeg har lyst til å nevne én ting til: Det er helt feil – og det er blitt sagt av flere av representantene – at Hallingdal ikke er med i distriktsvirkemiddelområdet. Visst er de det, men de er ikke i sone 4 eller 5. Det forundrer meg at representantene fra Hallingdal ikke vet det. Jeg ser fram til å få denne ordningen på plass. Det blir en god ordning for Distrikts-Norge, men det er – ganske riktig – ikke denne ordningen vi diskuterer her i dag. Det er grunnen til at jeg stemmer nei(presidenten klubber) til dette dokumentforslaget. (presidenten klubber)
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-03-21:
Denne debatten blir lang nok, så jeg skal være kort. Vi skal ikke gjøre det til en lokal debatt, men jeg ble utfordret av Fremskrittspartiets representant fra Hedmark på hvordan jeg kunne være fornøyd med forslaget regjeringen vil legge fram. Hedmark har 23 kommuner. Det er åtte grensekommuner som gjennom forslaget får mulighet til scooterkjøring. De fleste andre kommunene kan søke om rekreasjonskjøring. Alle 23 kommunene kan søke om næringskjøring. Derfor vil vi gjennom det kommende forslaget legge til rette for næringsutvikling i Hedmark, og derfor kan jeg stemme mot dette Dokument 8-forslaget med god samvittighet.
Siri A. Meling (Høyre), 2013-03-21:
Det er sånn at vi på mange måter – politisk – har skapt et kraftoverskudd i Norge og Norden, bl.a. gjennom subsidieordninger på elsertifikater. Det har helt opplagte konsekvenser når det gjelder pris – veldig fallende priser. I dette bildet oppmuntrer vi selskaper til å investere i ny produksjon. Det er klart at for dem som sitter og skal investere, er det en krevende øvelse å regne hjem disse investeringene. Når en da frykter for innelåst kraft, hvis vi ikke får opp takten og tempoet på kraftutvekslingen med utlandet, har vi en utfordring når det gjelder å sikre investeringene. Mitt spørsmål til statsråden er: Tror statsråden at vi kommer i mål på å få i hvert fall 13,2 tWh ny fornybar produksjon her hjemme innen 2020, uten at en øker ambisjonsnivået på kraftutveksling med et større marked i Europa?
Siri A. Meling (Høyre), 2013-03-21:
Vi er fra Høyres side opptatt av et balansert marked, at det er harmoni mellom tilbud og etterspørsel. Da tror vi at markedet utvikler seg på beste måte. Vi er opptatt av kostnadssiden på den utbyggingen som vi nå skal i gang med på sentralnettet, og opplever det samme fra industrien og fra kraftprodusentene. Da er det avgjørende at Statnett har tillit når det gjelder at de klarer å levere i henhold til budsjett og tid, og også at det er de rette prosjektene som prioriteres. Derfor synes jeg det er underlig at regjeringen legger opp til et system som gir mindre innsyn, ikke mer innsyn. Jeg har problemer med å se at modellen med dette markeds- og driftsforumet skal gi mer innsyn enn det brukerrådet ga tidligere, så hvis statsråden kan forklare meg hvordan dette nye systemet oppmuntrer til mer innsyn, er jeg takknemlig for det.
Siri A. Meling (Høyre), 2013-03-21:
Som flere har vært inne på, har Statnett store investeringsplaner, på 50–70 mrd. kr den neste tiårsperioden, og det er klart at dette skal finansieres. Selskapet vil være avhengig av å gå ut og hente kapital i markedet. Nå har vi en situasjon når det gjelder gassfelt på sokkelen, hvor et høringsutkast har skapt en del usikkerhet blant investorene med tanke på om en må legge inn en ekstra buffer for politisk uforutsigbarhet når det gjelder tariffering. Mitt spørsmål til statsråden er om han tror at vi nå kan risikere at vi får problemer med å finansiere infrastruktur i Norge som følge av at statsråden selv bidrar til å skape politisk usikkerhet rundt forutsigbarheten for framtidige inntekter på infrastrukturprosjekter i Norge.
Siri A. Meling (Høyre), 2013-03-21:
En ting er hva statsråden sier, en annen ting er hva statsråden faktisk gjør. Hvis vi ser på hva statsråden og regjeringen faktisk har gjort når det gjelder dette med nettstruktur, er det jo grep som – bortsett fra det siste nå fra NVE som kom etter at vi hadde lagt frem vårt forslag – egentlig oppmuntrer til å sementere dagens struktur. Da sikter jeg til det grepet som ble gjort for et par år siden, med å doble tilskuddet til nettutjevning. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan kan statsråden si at han ønsker og oppfordrer til en endring, samtidig som han bevilger penger på en måte som bidrar til å sementere dagens struktur? Hvor er logikken i det statsråden gjør, i forhold til det han sier?
Siri A. Meling (Høyre), 2013-03-21:
Bare som en oppfølging til det statsråden sa, har vi ikke vært uenig i overføringene, men det å doble beløpet mener vi bidrar til å sementere en struktur. Men jeg går til mitt neste spørsmål til statsråden. Jeg er selvfølgelig glad for at det nå synes å herske enighet om at vi må få til en strukturendring i retning av færre og større selskaper. Men det mente vi også da vi behandlet nettmeldingen Vi bygger Norge for en tid tilbake. Den gangen ønsket ikke statsråden og regjeringen å se på de underliggende nett i det hele tatt. Hva er det da som har gjort at man plutselig nå har endret mening? Etter halvannet år er det plutselig viktig å få til en strukturendring i retning av færre og større selskaper, mens man tidligere ikke ville diskutere spørsmålet overhodet.
Siri A. Meling (Høyre), 2013-03-21:
Det er jo slik at veldig mye av vår energipolitikk og føringene for den faktisk blir lagt i EU, og at vi gjennom EØS-avtalen da må ta disse ulike direktivene her. Et direktiv, som antas å ha ganske stor betydning bl.a. på nettsiden, er jo dette elmarkedsdirektivet. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hvor i prosessen ligger dette direktivet? Når kan vi forvente å få noe til behandling her i Stortinget?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
La meg begynne med å si at jeg opplevde at et samlet storting sluttet seg til de ambisjonene som regjeringen presenterte for nettpolitikken i nettmeldingen, altså en offensiv oppgradering av den kritiske infrastrukturen som sentralnettet representerer, og at vi nå går inn i en periode med historisk høye investeringer i sentralnettet, og langt bedre nett og forsterkninger både internt i landet og mot utlandet. Selvsagt kommer dette til å koste mye penger, og det er ingen andre til å ta disse kostnadene enn brukerne av nettet. Allerede i dag er det en prisstruktur som gjør at industrien relativt sett betaler mindre. Mange av disse investeringene er til stor fordel for industrien, og som sagt mener jeg at man må se hele bildet under ett. Faktum er at for industrien kommer strømregningen til å gå ned i årene som kommer – ikke opp. Vi har også sett en veldig gledelig utvikling de siste årene, ved at det er mange langsiktige kraftkontrakter som er inngått. Det er gode rammevilkår for kraftkrevende industri i Norge.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
Vi har jo et velfungerende nordisk elmarked. Dynamikken i sertifikatmarkedet er sånn at det er summen av sertifikatpris og strømpris som til sammen skal skape lønnsomme og gode prosjekter. Da er det selvsagt sånn at er alt annet likt, så vil sertifikatprisen gå opp hvis strømprisen går ned, hvis det er nødvendig for å utløse tilstrekkelig med ny produksjonskapasitet. Det betyr at innenfor de etterspørselskurvene som vi har vedtatt, vil det til enhver tid utløse og skape lønnsomhet for de beste prosjektene i Norge og i Sverige, for den strømmen som vi betaler for. Jeg forventer ikke at noen skal gjennomføre ikke-lønnsomme prosjekter, men jeg er helt trygg på at dette markedet kommer til å fungere, og kommer til å levere den strømmen som vi betaler for. Så er det interessant å merke seg at forrige replikant var veldig opptatt av at industrien hadde altfor høye strømregninger, og nå er altså neste replikant veldig bekymret for at strømprisene er altfor lave til at vi får den nødvendige utbyggingen. Med respekt å melde – det går ikke.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
Jeg tror alle deler, om vi ikke skal kalle det bekymringen, så i hvert fall ønsket og forutsetningen om at de midlene og ressursene som vi nå bruker på å oppgradere nettet, blir brukt så effektivt og på en så god måte som overhodet mulig. Statnett er avhengig av legitimitet og av at vi alle sammen er trygge på at ressursene brukes forsvarlig og godt. Det er noe som vi har vært opptatt av i vår løpende kontakt med foretaket, foretaket selv er opptatt av det, og vi har også innført endringer i behandlingsmåten som gjør at man skal få en ekstern kvalitetskontroll av bl.a. samfunnsøkonomien i prosjektet. Det er mange ulike brukerinteresser. Jeg er helt trygg på at man ikke sikrer innsyn gjennom at kraftprodusentene har en egen styrerepresentant i Statnetts styre. Jeg tror at det er nødt til å avveies mellom de ulike hensynene man har når det gjelder de ulike sakene. Hvis man skal bygge en kraftledning, er det uhyre viktig å ha god representasjon(presidenten klubber) og god dialog med lokale og regionale krefter. Jeg er helt trygg på at vi nå får …(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
Det er jo veldig klare regler for dette. Knytter man seg til masket nett, er kostnadene ved det fordelt på alle. Trenger man en produksjons- eller forbruksradial, finnes det egne regler for det.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
Jeg vil ta skarp avstand fra den virkelighetsforståelsen som representanten Meling her tegner – og bidrar til å prøve å tegne. Som regulator har vi både en plikt til og et ansvar for å følge opp det som alltid har vært norsk olje- og gasspolitikk. Det er først og fremst god ressursforvaltning, og det er å sørge for at man tar ut verdiskapingen, ekstrainntektene, grunnrenten på ressursene, ikke på infrastrukturen. Hvis det er slik at Høyre ønsker at man skal ta ut merinntekter av grunnrente på infrastrukturen, og at man vil prioritere utenlandske pensjonsfond framfor det som er norsk grunnrenteavkastning, får man heller si det rett ut. Nå er dette ute på høring. Vi skal gjennomgå høringssvarene på skikkelig vis, men det er få andre land som har en så forutsigbar og en så grundig myndighetsbehandling som den norske myndigheter representerer – og har hatt. Det er en tradisjon som jeg selvsagt skal sørge for fortsetter.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
Først og fremst gleder det meg at det er bred enighet i komiteen om at det er behov for se nettstrukturen i en større sammenheng. Kjerneoppgaven til kraftnettet er å transportere elektrisk kraft fra produsent til forbruker så effektivt og sikkert som mulig. De skal sikres nettilgang og tilgang til en sikker og pålitelig strømforsyning til en akseptabel pris. Det krever at nettet på alle nivåer drives og utvikles på en effektiv måte, og at nettselskapene er i stand til å foreta de rette investeringene til rett tid. Det er et betydelig investeringsbehov for alle nettnivå, og satsingen på fornybar kraftproduksjon vil gi økte investeringsbehov i årene framover. I tillegg får nettselskapene stadig nye og mer krevende oppgaver, som krever særskilt kompetanse, bl.a. AMS, «smart grid» og felles nordisk sluttbrukermarked. Dette understreker behovet for en robust nettstruktur. En framtidsrettet organisering av nettet i Norge må gi en sikker og effektiv framføring av strøm med selskaper som har styrke nok til å gjennomføre moderniseringer og utvidelser av overføringskapasiteten. Jeg vil også legge til at det ikke vil skade om nettorganiseringen ble enklere og dermed mer oversiktlig. Å få til endringene bør være en overkommelig oppgave, selv om den kan bli krevende for noen, men jeg minner om at det å tenke nytt også åpner for nye muligheter. Jeg skal bidra til en utvikling mot et bedre organisert nett, men bransjen selv har et vesentlig ansvar for å ha en tjenlig nettstruktur. Å sikre et godt fungerende kraftsystem også i framtiden er en av de viktigste forutsetningene for et fortsatt velfungerende og sikkert samfunn. Jeg er opptatt av at vi skal ha en effektiv, robust og framtidsrettet nettstruktur i Norge. Departementet vil nå arbeide videre med hvordan vi kan legge til rette for en mer helhetlig nettorganisering. Jeg anser det imidlertid som prematurt å fremme en sak om underliggende nett i løpet av vårsesjonen 2013.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
Det er mange fordeler knyttet til en noe mer oversiktlig nettstruktur og endog færre selskap. Det skjer jo også stadig endringer i bransjen, det skal også understrekes, og jeg er ganske trygg på at den utviklingen vil fortsette videre. I departementet kommer vi til å se nærmere på hvordan vi kan bidra til det. Blant annet innførte vi nå en ordning som gjør at man får beholde gevinsten knyttet til en sammenslåing lenger enn det som var tilfelle tidligere. Det er imidlertid viktig å understreke to ting. Det er selskapene selv og eierne av selskapene som er nødt til å sitte i førersetet ved eventuelle strukturendringer. Det er ikke min jobb som statsråd, men å legge til rette for det – ja – og å oppfordre til det – ja. Dernest er det viktig å si at det også finnes mange små nettselskap som driver godt. Vi må også i framtiden ha rom for at man på ulike plasser i landet kan få løse denne oppgaven forskjellig vis.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
Nettutjevningsordningen er jo en viktig ordning for å redusere nettleien til de kundene som ligger i våre mest grisgrendte strøk – altså en utjevning av geografiske forskjeller i Norge. Ordningen sementerer ikke nettstrukturen, rett og slett fordi det ikke er nettselskapene som får ta del i den inntektsstrømmen. Dette fungerer; dette er en subsidiering av sluttbruker, ikke av nettselskap. Så dette er en kritikk som jeg rett og slett ikke kjenner meg igjen i. Det er for øvrig en ordning som har eksistert i mange, mange år.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
Jeg tror jeg har vært rimelig entydig i denne kommunikasjonen hele veien. Det er mange fordeler med å organisere nettet annerledes inn i en ny tid. Det er nye kompetansekrav, det er nye oppgaver som skal løses, det er store investeringer som skal tas. Det er imidlertid store forskjeller i Norge, og i ulike deler av landet har man organisert dette på svært forskjellig vis. Det tror jeg også kommer til å være fasit i framtiden. Så man må uansett ha et system som legger til rette for at man kan løse disse oppgavene på mest mulig hensiktsmessig vis, men på forskjellig måte fra landsdel til landsdel – alt tilpasset lokale og regionale forhold. Men jeg har vært rimelig tydelig på at det er formålstjenlig at selskapene selv nå ser på endringen av strukturen, jeg har oppfordret til det og også lagt til rette for det – bl.a. gjennom den siste endringen.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
For over 20 år siden skilte man jo transmisjon og produksjon. Det mener jeg var svært framtidsrettet den gangen. Jeg mener at historien har vist at det var et helt riktig grep, og jeg mener at slik må det også være i framtiden. Vi kan ikke ha et system der bukken skal passe havresekken, og det å skille produksjon og transport er åpenbart et godt og framtidsrettet grep. Det å slippe produsentene inn i sentralnettet igjen mener jeg derfor er en dårlig idé. Jeg mener videre at Statnett som systemoperatør er den som åpenbart har de beste forutsetningene til å løse denne oppgaven på en formålstjenlig, god måte – sy det sammen med kraftnettet vårt for øvrig. Det siste gode og viktige poenget er at det overskuddet disse linjene produserer, vil gå til å redusere nettleien for oss alle sammen – industri, privatforbrukere og det offentlige. Det er jo også et viktig hensyn – i alle fall hvis de bekymringene som representanten Skumsvoll bar til bords i forrige innlegg, er riktige.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-03-21:
Jeg tror det er rom for å si – i alle fall som en historisk betraktning – at det er norsk energipolitikk som har fått stor betydning for europeisk energipolitikk, rett og slett fordi vi systematisk ligger foran, er tidlig ute og godt skodd for å møte de utfordringene som framtiden gir oss. Så den verdisiden går nok andre veien oftere enn representanten Meling her ga uttrykk for. Ellers er behandlingen av direktivet på vei, men her og nå er jeg ikke i stand til å si noe om når det kommer til behandling i Stortinget.
Henning Warloe (Høyre), 2013-03-21:
Jeg vil takke for svaret. Jeg synes i bunn og grunn at statsråden var rimelig tydelig og ambisiøs, og jeg er veldig glad for at hun ikke brukte mye tid på å problematisere disse rangeringene. Det kan imidlertid være at det kommer noen i debatten senere som vil velge å gjøre det. Hvis man innvender at rangeringene ikke sier sannheten om de norske universitetene, så sier de kanskje heller ikke sannheten om noen av de andre universitetene. Hvis man f.eks. mener at utdanning ikke vektes nok – så vidt jeg husker fra Times Higher Education, vektes utdanningstilbudet og kvaliteten med 30 pst., samt en rekke andre faktorer naturligvis – må man kanskje ha som hypotese at de norske universitetene er så mye bedre på utdanning enn de utenlandske, og ikke får uttelling for det. KUF-komiteen har besøkt en rekke universiteter i andre land – Canada og USA, Sveits for ikke lenge siden, osv., osv. Vi har truffet norske studenter ved disse universitetene, og det inntrykket vi har fått fra dem – jeg snakker naturligvis bare på egne vegne – er ikke akkurat at de er misfornøyd med studietilbudet ved disse universitetene sammenlignet med de norske, snarere tvert imot. Som sagt brukte ikke statsråden mestepartene av sin tid på dette, og det er jeg veldig glad for. Jeg er enig med statsråden i at Norge er et lite land. Vi kan neppe klare å holde bredde og – skal vi si – tyngde nok i alle våre miljøer, spredt over alle fag og temaer når det i tillegg også skal være et geografisk mangfold. Det er behov for en spissing for å heve kvaliteten i mange sammenhenger. Jeg synes at statsråden stilte et godt spørsmål: Er våre institusjoner sultne nok i vårt oljesmurte land? Det kan man naturligvis si til sektoren, og så kan de sparke ballen tilbake. Det vet jeg at mange av dem gjør. De vil kanskje spørre om vi som politikere – som myndigheter og deres oppdragsgivere – er sultne nok i dette oljesmurte landet til å stille de ressursene og de verktøyene til disposisjon som de beste og mest ambisiøse miljøene og institusjonene våre etterspør? Det er kanskje det spørsmålet som først og fremst vi må ta stilling til. Jeg hadde naturligvis ikke ventet at statsråden her og nå nær sagt skulle legge frem eller varsle en igangsetting av et stort arbeid. Men jeg håper statsråden er enig i at det ville være en interessant øvelse ikke bare å se på statistikk og sammenligninger mellom våre institusjoner og de andre i Norden, men også gjøre denne øvelsen: Hva må til dersom et av våre universiteter skulle klatret opp, f.eks. på den plasseringen som Karolinska Institutet har per i dag?
Henning Warloe (Høyre), 2013-03-21:
Jeg er enig med siste taler i at rangeringer kan leses forskjellig, og man kan trekke ut ulike typer kunnskap. Det er nødvendigvis interessante tema og interessante øvelser. Det er klart at vi fra Høyres side ikke er opptatt av å svartmale. Jeg har ikke slått fast at det er – nær sagt – svært negativt for Norge at vi på siste Times Higher Education ikke har noe universitet inne blant de 200 beste. Det går an å tenke ulikt om det. Hvis det er slik – og nå må jeg ta forbehold om at jeg husker det riktige antallet – at det finnes et sted mellom 10 000 og 16 000 universiteter i verden – i Kina kommer det visstnok nye nær sagt hver uke, så det tallet er under utvikling – men la oss si at det finnes 10 000 universiteter i verden, og at lille Norge har 2 inne blant de 250 fremste, så er ikke det nødvendigvis noe dårlig resultat. Men det er nettopp det jeg har forsøkt å ta opp. Svaret på spørsmålet er avhengig av hvilket ambisjonsnivå man har bestemt seg for å ha. Det synes jeg er en interessant debatt, som nødvendigvis må basere seg på noen analyser og strategiske vurderinger. Jeg mener at regjeringen åpner for å gjøre en viss – de kaller det vel for en – systematisk sammenligning av ulike fakta over tid mellom våre fremste og de øvrige fremste universitetene i Norden. Det vil sannsynligvis være et godt utgangspunkt for å kunne vurdere hvilket forbedringspotensial våre universiteter har. Selv om jeg har fått skryt fra noen for å reise en debatt om kvalitet, har jeg strengt tatt kanskje først og fremst ønsket å reise en debatt om ambisjonsnivå, fordi kvalitet kan man måle på så mange måter, men et ambisjonsnivå må ta utgangspunkt i noen konkrete valg. Da ville naturligvis et slikt valg være å ta de internasjonale rangeringene på alvor og si at disse må vi forholde oss til. Vi kan være uenig i noen av kriteriene, men dette er verden slik den er skrudd sammen akkurat nå. Dette vies stor plass internasjonalt, og vi ønsker å lage en politikk som skal gjøre våre universiteter slik at de fremstår som mer konkurransedyktige. Jeg vil være helt overbevist om at de også vil ha høyere kvalitet dersom de over tid scorer systematisk høyere på disse rangeringene. Jeg føler at vi ikke kommer så mye lenger her i dag. Debatten er strengt tatt snart slutt. Når vi kommer til behandlingen av forskningsmeldingen, kan jeg i hvert fall love at vi fra Høyres side vil ha en rekke konkrete forslag, nettopp for å løfte kvaliteten og profilere våre aller beste institusjoner og miljøer bedre og sterkere i den internasjonale konkurransen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
Jeg har stor respekt for dem som har lederoppgaver ved våre universiteter og høyskoler, og opplever dem som personer som både har ambisjoner og vet hvor bredt mandat de har, både når det gjelder forskning, utdanning og formidling. Så hvis vi spør – hva skal en si – hvordan sulten og ambisjonene ligger, tror jeg det må være en utfordring som går til alle. Det er klart at vi som har kommet igjennom en internasjonal finanskrise med Europas laveste arbeidsløshet, som har betydelige deler av næringslivet med gode utviklingsmuligheter, og som hevder oss bra, har mindre press og trøkk på oss enn veldig mange andre land har akkurat nå. Derfor må vi stille oss spørsmålet om – hva skal en si – hvordan vi skal sørge for at vi hele veien strekker oss lenger. Det gjelder ikke bare innenfor universiteter og høyskoler. Det gjelder samfunnet som helhet, og det gjelder ikke minst politiske myndigheter og de ulike partiene. Jeg synes vel at jeg nyanserte innledningsvis i mitt svar hvordan ulike rangeringer av universiteter har mange svakheter. De måler det de måler, men det er også det vi får svar på. De er en indikator på kvalitet. Det var min oppsummering. Det finnes mange motforestillinger til det. Jeg har ikke lyst til å misforstå representanten Warloe i retning av å overforenkle det som er innholdet i interpellasjonen, nemlig å si at nå skal vi bare sette oss ett mål, og det er at vi skal ha ett universitet som hevder seg høyt på én internasjonal rangering. Det synes jeg ville være å overforenkle det som er problemstillingen her, og å misforstå med vilje. Jeg synes vi skal bruke de internasjonale rangeringene som en pekepinn på kvalitet ved ulike institusjoner i Norge, men aldri som noe som vil gi ett svar med én fasit på hvilke universiteter som har god kvalitet. De ulike rangeringene vektlegger ulike forhold, og det er en vesentlig del i forskningsmeldingen – sammenhengen mellom forskning og utdanning. En opplagt utfordring vi har, er å finne bedre indikatorer med hensyn til hva som er god utdanningskvalitet. Det er også vanskelig å fange opp i disse rangeringene. Vi kommer helt sikkert til å få større muligheter til å diskutere dette når regjeringens forskningmelding skal diskuteres i Stortinget, for et gjennomgående perspektiv i den meldingen er at vi som er et lite folk, og som alltid kommer til å ha en forholdsvis liten andel av verdens kunnskapsproduksjon, med fordel kan spisse oss mer på ulike områder. Det gjelder alle institusjoner, men vi må samtidig ha det brede perspektivet på plass. Våre institusjoner skal også sørge for at vi har høyt utdannet og kompetent personell i alle deler av landet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
Dette er vel kanskje en liten oppvarming til den diskusjonen komiteen først skal ha om forskningsmeldingen, og som så skal tas i Stortinget før sommeren. Jeg ser fram til å komme tilbake til diskusjonene som skal føres i kjølvannet av dette. Jeg synes det er vanskelig å tenke seg at et mål for norske institusjoner skulle være å klatre på én bestemt, utvalgt internasjonal rangering. Et mål for norske institusjoner som dreier seg om å øke og spisse mer på noen områder, tror jeg passer bedre i forhold til det som er vårt utgangspunkt. Der har vi noen områder hvor vi er i verdensklasse allerede. Vi kan få flere, men vi bruker jo ikke de virkemidlene vi har i dag, f.eks. Senter for fremragende forskning, til å heve hele institusjoner. De spisser vi inn mot noen miljøer som vi ser har spesielle kvaliteter, og de konkurrerer også på kvalitetsparametere. Det er selvfølgelig en annen måte å tenke på. Det betyr også at mindre institusjoner kan delta i konkurransen om å være sentre for fremragende forskning, og kan tildeles dette. Jeg ser fram til at vi kan komme tilbake til denne diskusjonen i forbindelse med behandlingen av forskningsmeldingen. Jeg oppfatter at det er en rimelig bred enighet i norsk politikk om at vi må ha høyere ambisjoner og spisse mer, men jeg understreker at det er en diskusjon som alle institusjonene bør ha. Vi bør ikke tenke sånn at vi har noen få universiteter som skal ha ambisjonene, og at de andre kan lene seg tilbake. Det bør ikke være sånn at vi tenker at vi har noen få universiteter som liksom skal ha ambisjonene, og så kan de andre lene seg tilbake. Det bør være sånn at man på hver enkelt institusjon tenker nøye igjennom på hvilke områder man virkelig ønsker å løfte seg, både innenfor forskning og innenfor utdanning, og særlig i samarbeidet mellom forskning og utdanning. Det er også et perspektiv som ligger i forskningsmeldingen, og som jeg selv er veldig opptatt av. Den viktigste måten å spre god forskning på er gjennom studentene: gjennom den kvaliteten de har fått i sin utdanning, og gjennom det de tar med seg ut i samfunnet på alle de ulike områdene de kommer til å jobbe. Den viktigste måten å rekruttere til god forskning på er også gjennom studentene, gjennom dem man klarer å vekke til å yte en ekstra innsats.