Erna Solberg (Høyre), 2021-03-09:
Det kan kanskje være grunnlag for å nyansere det siste innlegget litt: Ut fra statistikken er Norge altså et av de landene som har kommet absolutt best ut. I fjor hadde vi underdødelighet, som det eneste landet i Europa, så vi kan verken ha vært bakpå hele tiden, eller hele tiden ha sørget for at det er dårlig. La meg svare på det første spørsmålet: Hvorfor holde denne redegjørelsen nå? Jeg har lyst til å minne Stortinget om at jeg har skrevet brev til Stortingets presidentskap om spørsmålet om hvordan man etter at man nedla koronautvalget, skulle orientere Stortinget, for jeg opplevde at det er et stort ønske om det. Da fikk jeg til svar at jeg skulle be om redegjørelser når vi mente at vi hadde noe å meddele, og vi har ment at vi har noe å meddele i dag. Vi har ment at vi har noe å meddele fordi situasjonen er at vi har de høyeste smittetallene vi har hatt siden begynnelsen av januar. Vi har en ujevn smittefordeling i landet, noe som gjør at vi ikke velger å lage store nasjonale tiltak nå med en gang, men vi har varslet hvilke nasjonale tiltak som kommer, som altså er strategien hvis det ikke skjer en lokal oppfølging. Det mener jeg er relativt viktig at Stortinget er klar over, at det er på den måten vi tenker. Det er ikke slik som representanten Gahr Støre sa, at dette skal vi se an om en uke eller to. Det jeg sa, var at dette kan skje. Vi følger dag for dag hvordan utviklingen er, om kommunene klarer å følge opp med sterke nok tiltak, men selvfølgelig også om det brer seg mer, slik at det blir flere steder. Det er ca. 50 kommuner som har en stigende smittetendens nå. Blir det tallet større, er det også grunnlag for mer nasjonale tiltak. Men vi får altså ikke ned smitten ved å øke tiltak der hvor det ikke er smitte. Vi får ned smitten ved å sørge for gode og fungerende tiltak der det er smitte, og det er det som er grunnlaget for strategien. Men det er altså ikke slik at vi venter en uke eller to. Det kan skje raskere. Så var det spørsmålet knyttet til fordeling av vaksiner, det at vi endrer aldersgruppe nå når de eldste eldre er vaksinert. Når vi nå holder på med gruppen mellom 75 og 84 år, så vil det være naturlig å gå over til en fordeling hvor vi følger alderssammensetningen totalt, ikke bare antallet eldre over 65 år, i den fordelingen. Det er en større omfordeling til steder med ung befolkning enn det den lille skjevdelingen vi har gjort overfor Oslo og andre østlandskommuner, vil ha. Det vil ha en større betydning rett og slett fordi mange steder har mer og yngre befolkning, men det er naturlig etter hvert som vi har kommet lenger i en strategi. Og det at en har underliggende sykdommer, kan altså gjelde for både unge og eldre i denne sammenhengen, så det er et naturlig løp, men det betyr en større omfordeling. Så til spørsmålet knyttet til vaksineinnkjøp. Det høres ut på enkelte i Stortinget som om vi driver mye hemmelighetskremmeri, men det er altså ikke slik. Den danske kommisjonen sa jo i rapporten som de har lagt frem, at vi var mye mer åpne om alle beslutningene, om alt beslutningsgrunnlaget vi har, enn det Danmark har vært rundt alle disse tingene. Det er altså slik at vi er helt åpne om avtalene, og vi har vært helt åpne om de vurderingene vi har gjort knyttet til dette. Vi har altså valgt en strategi hvor vi samarbeider med EU, fordi det var det som ga oss best garanti for at vi kunne ha avtale med mange selskaper, for å være sikre på at vi fikk vaksiner når de var ferdige. Ingen av oss visste på det tidspunktet da vi måtte inngå disse avtalene, hvilken vaksine som ville komme først, og hvem som ville ha store utfordringer med produksjonen. Et av de selskapene som var tidlig ute med å signalisere store volum, har jo ikke klart å levere de volumene, nemlig AstraZeneca, og det er i hovedsak det som gjør at vi nå ligger lenger bak i begynnelsen av vaksineringen enn det vi opprinnelig hadde håpet at vi skulle være. Samtidig har jeg lyst til å understreke at regjeringen hele tiden har tatt disse forbeholdene, at det forutsetter at vi ikke får utfordringer med dette. Så til spørsmålet om intensivplasser: Det bildet som gis av at det ikke er gjort noe, er grunnleggende – grunnleggende – feil. Vi hadde 289 intensivplasser i fjor da vi startet på denne pandemien. Vi har nå en kapasitet som kan løfte intensivplassene til 1 200. Det er ikke fullgode intensivplasser, for det er ikke mulig å gjøre på så kort tid, men det er 3 000 personell som er opplært til å kunne hjelpe til på intensivavdeling under veiledning av kyndig medisinsk personell. Det betyr at vi har gjort et krafttak i helseforetakene, men når de iverksetter den opptrappingen, det er et faglig spørsmål. Og det at Ahus innenfor regionen Stor-Oslo har en kapasitetsutfordring, betyr at de andre sykehusene må trå til med sin kapasitet.