trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Eg er glad for at Arbeidarpartiet bekreftar at det er ambisiøst. Når det er ambisiøst, betyr det også at det vil verte krevjande å nå det, og det har eg behov for å vere ærleg på. Eg vil følgje opp oppmodinga frå Arbeidarpartiet gjennom den jordbruksmeldinga eg skal leggje fram, og adressere desse problemstillingane, slik at Stortinget faktisk kan ta den diskusjonen, basert på premissar som viser tydeleg kva tid det er mogleg å nå målet – best mogleg – og også kva slags verkemiddel som kan vere hensiktsmessige for å nå det. Men det er ingen tvil om at jordbruksproduksjonen, som alle andre produksjonar, må vere basert på etterspørsel. Det gjer at grunnlaget for ein økologisk produksjon startar og sluttar med kva forbrukarane er villige til. Vi ser forbrukarar som er villige til å betale mykje pengar for lokal mat, vi ser nokre som vel økologisk, og vi ser andre som er opptekne av andre ting når dei vel. Det mangfaldet trur eg vi kjem til å sjå, og i det ligg også grunnlaget for økologisk produksjon.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Dette er eit stort spørsmål som eg trur kunne hatt hundre svar. Men det er altså viktig at vi har ein balanse i dette. Vi produserer korn som vi brukar i kraftfôret på dei flataste areala våre, på Austlandet, i Trøndelag og dels på Jæren. Det gjev også grunnlag for at vi har grasproduksjon og kulturlandskapspleie basert på husdyr i dei andre delane av landet. Viss ein fjernar kornproduksjonen fordi ein skal ha dyra ut på beite, flyttar ein i praksis jordbruket til dei flataste areala, så her er ein nøydd til å tenkje fleire ting på ein gong. Men eg meiner det er godt beite både i norsk innmark og i norsk utmark. Det er fleire kyr på beite i dag enn det var for ti år sidan, så det er positive utviklingstrekk også. Men det er no eingong slik at eg trur at viss vi skal produsere mat i Noreg, er det to måtar å gjere det på: Den eine er å produsere berre grønsaker, og den andre er å produsere protein. Viss vi skal produsere protein, er det enklare å sende dei norske kyrne på beite enn å sende det norske folk på beite. Difor trur eg at norske husdyr kjem til å utnytte utmarka også i åra framover,
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Forslag med budsjettkonsekvensar kjem vi tilbake til, og det ligg ikkje berre forenkling i det. Men eg kjem til å melde til Stortinget, når eg lagar jordbruksmeldinga, ulike tiltak som kan vere hensiktsmessige også i den økologiske produksjonen. Og eg trur det er lurt at eg får gjere det samla, slik at vi faktisk får vurdert kva slags grep som er mest og minst effektive. Vi har f.eks. lagt om tilskotsordninga innanfor økologisk produksjon, ikkje berre for å sørgje for at vi produserer gras og planter økologisk, men også for å sørgje for at den produksjonen som skjer gjennom den økologiske produksjonen av gras og planter, nemleg av husdyr, også er ein del av den økologiske produksjonen. Det er ulike verkemiddel ein kan bruke for å sørgje for at vi stimulerer meir direkte til produksjon av økologisk mat. Det er også ein del av dei tinga eg vil belyse når eg legg fram jordbruksmeldinga.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Det er i alle fall slik at miljøavtrykket er mindre frå økologisk produksjon enn frå tradisjonell produksjon. Eg meiner at i Noreg har vi ein kjempefordel, i den forstand at det tradisjonelle jordbruket ligg tett opp til økologisk produksjon. Norske lam som er fødde i april, som vert sleppte på beite – rett nok med litt kunstgjødsel tidleg på våren – og som går ute i utmarksbeite til dei vert sende til slakteriet på hausten, ligg mykje tettare opp til den økologiske produksjonen enn vi ser i veldig mange andre land. Dette trur eg er litt av utfordringa for den økologiske produksjonen i Noreg, nemleg at det ikkje er nokon betydeleg avstand mellom det tradisjonelle jordbruket på den eine sida og det økologiske jordbruket på den andre, på veldig mange område. Det gjer at det er vanskelegare å flytte forbrukarane i ein slik marknad enn der dei har større industrifokusering i jordbruket enn det vi har i Noreg. Difor meiner eg at norsk mat i sum er trygg og sunn, og miljøavtrykket er nok mindre i økologisk jordbruk enn det er elles.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Det paradoksale når vi diskuterer økologisk jordbruk, er at alle partia på Stortinget meiner at vi skal auke matproduksjonen. Samtidig skal vi auke delen økologisk jordbruk. Det fører som kjent ikkje nødvendigvis til auka matproduksjon – det kan tvert imot gå andre vegen. Samtidig er ein del av partia på Stortinget imot at vi styrkjer dei bøndene som vil produsere meir. Det må vere ein samanheng i den totale politikken. Auka matproduksjon og målet om økologisk jordbruk går delvis i motsett retning. Eg er for at staten også bruker sine innkjøpsmekanismar. Det meiner eg det er anledning til i dag. Eg ser ikkje – per dags dato – at det er grunnlag for å leggje sterkare føringar enn det som allereie ligg.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Regjeringa har lagt opp til eit kraftig løft for jernbana. Regjeringa har spesielt valt å leggje vekt på jernbana si rolle i kollektivsatsinga i byområde og for godsnæringa. På dei åra vi har sete i regjering, har vi dobla satsinga på jernbanevedlikehald. Etter mange år med forfall vert no vedlikehaldsetterslepet redusert. Infrastrukturen vert oppgradert og materiellet fornya. I tillegg vert talet på avgangar utvida. Eg vil minne om at denne satsinga er langt høgare enn opphavleg planlagt i inneverande NTP, og viss vi skulle kome ned på det ambisjonsnivået som Arbeidarpartiet la då dei sat i regjering, kunne vi ha redusert løyvingane med 3,4 mrd. kr. Vår jernbanesatsing skjer på ein brei front – alt for å gjere det meir attraktivt å reise med jernbana både for vanlege folk og for godsnæringa. Derfor ser vi òg på måten jernbana er organisert på. Innan dei fleste delar av transportsektoren brukast anbodsprinsippet for å tilby best mogleg teneste til ein akseptabel kostnad. Det gjer vi på buss, ferje, fly og hurtigbåt. Når det gjeld jernbana, har vi allereie gjort det på Gjøvikbana gjennom bruk av anbod med veldig gode resultat. Talet på avgangar har auka, subsidienivået vart redusert og kundetilfredsheita er betre. Konkurranse er eit viktig og velbrukt verkemiddel for å skape nytenking og for å få nye og kunderetta løysingar, også i mange kommunar og fylkeskommunar kor Arbeidarpartiet styrer, er dette vel kjent. Frå oppdragsgjevar si side vil det verte lagt opp til at aktørane skal vere kreative innanfor dei rammene som er sette, og leggje vekt på å tiltrekkje seg nye kundar og utvikle effektive løysingar. Eit viktig utgangspunkt for konkurranse må vere at togoperatørane skal konkurrere på likast moglege vilkår. For å sikre dette blir det derfor i all hovudsak ikkje lagt opp til at det skal konkurrerast om sentrale kapitalintensive innsatsfaktorar som sal- og billetteringssystem, togmateriell, tilgang til verkstader og heller ikkje løns- og arbeidsvilkår. Det vil derimot vere ei rekkje parameterar som togselskapa kan konkurrere om, t.d. korleis dei vil leggje opp vedlikehaldet, korleis dei vil organisere drift og optimalisere bruken av togflåten og andre ressursar, korleis dei vil påverke interiørløysingar og utforme servicekonsept og kvalitet, korleis dei vil utforme marknadsplanar og opplegg for auka kundetilfredsheit, korleis dei vil utforme takstane innanfor dei rammene som vert sette av staten, og korleis dei vil bruke rutenettet basert på ein definert ruteplan. Det er mange område ein kan konkurrere om, og i dei tilfella vi har brukt konkurranse tidlegare, t.d. på Gjøvikbana, har det vist seg å gi gode resultat. Det er jo målet at det skal gjere det også no for heile jernbanesektoren.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Denne ibuande skepsisen til konkurranse for å auke mangfaldet på norsk jernbane, skjønar eg ikkje kvar kjem frå. Vi har rom til fleire, for fleire kjem til å bruke toget i framtida. Det grunnlaget vi legg gjennom aktiv satsing på både drift og vedlikehald av jernbana og også ved nye investeringar, handlar om nettopp det. Når det går hundre fleire tog i Oslo-regionen no enn då vi overtok, handlar det om at det er fleire ting å konkurrere om. Når vi aukar konkurransen, og når vi aukar tilbodet, er det rom for fleire aktørar, fleire aktørar som konkurrerer om eit best mogleg tilbod for passasjerane. Eg meiner det er ei avsporing å gjere dette til eit spørsmål om i kva grad vi øydelegg for NSB eller ei. Eg opplever at dialogen med NSB som selskap er konstruktiv for å finne fornuftige avgrensingar innanfor denne sektoren.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
NSB har vore flinke, og det fortener dei all honnør for. Men det er jo ikkje slik at dei har gjort den jobben åleine. Restverdigarantiane på togmateriellet frå staten til NSB gjer at dei køyrer med oppdatert materiell, som gjer at dei er attraktive å bruke – målretta satsing frå regjeringa si side, som bidreg til at fleire vel toget. Når det vert fleire avgangar, handlar det om at det også gjev grunnlag for at fleire vel vekk bilen og bruker jernbana – målretta satsing frå regjeringa si side. Denne satsinga kjem til å halde fram også når det er eit mangfald av tilbydarar i jernbanesektoren, og det er det jernbanereforma legg til rette for. Vi skal kunne bruke meir tog, vi skal kunne vedlikehalde og drifte infrastrukturen vår betre, og vi skal kunne gje kundane eit breitt val av tilbod, som også gjer at dei vel å setje vekk bilen og bruke tog i staden. Det er intensjonen, og det vert levert i den jernbanereforma som regjeringa no er i ferd med å gjennomføre.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2016-03-02:
Jeg er veldig glad for at landbruksministeren tar ansvar for jordvernstrategien og sier såpass klart at den vil være viktig for arbeidet framover – sett fra hans ståsted. Det er nødvendig hvis vi skal produsere mer mat på norske ressurser, at man sikrer at det ikke bygges ned for mye landbruksareal. Mitt spørsmål er kort og godt: Kan landbruksministeren garantere at jordvernstrategien følges opp i arbeidet med Nasjonal transportplan, som er et av de viktigste plandokumentene vi har, som Stortinget skal behandle, der ulike hensyn skal veies opp mot hverandre?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Samferdsel er trass i alt det feltet der jordvern oftast kjem i konflikt med andre samfunnsomsyn, anten det er veg, sykkelveg, bane eller flyplass. Skal matjorda beskyttast stykkevis og delt, tapar jordvernet. Det trudde eg at ministeren og eg og stortingsfleirtalet kunne vera einige om. Sjelmo Nordås hadde eit veldig godt spørsmål, som eg ikkje synest ho fekk svar på i det heile. Kan landbruksministeren lova at samferdselsministeren vert teken litt i øyra no og får klar beskjed om at jordvern skal inn i NTP?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
«Det har vore brei politisk einigheit om ein differensiert flåte i Noreg. Statsråden har 12. januar sendt instruks vedrørande «hjemmelslengde og største lengde og forholdsmessighet mellom båtens kvotegrunnlag og lengde». Ein kan no samle fartøykvoter frå 11–15 meter på båtar opptil 55-60 meter, då begrensinga berre er på lastevolum under 500 m3. Noregs Fiskarlag har bedt om justering på instruksen mellom anna absolutt skott ved 21 meter for hjemmelslengde 11–14,9 meter. Vil statsråden etterkomme kravet, og sikre at vi framleis skal ha ein variert flåte?»
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Det måtte nesten tolkast som at ministeren ikkje såg faren ved at dette mellomnivået faktisk kunne forsvinna, ut frå det svaret som vart godt opplese. Men det er jo positivt at ein ser for seg at ein skal ha ei ny vurdering. Regjeringa sette ned eit utval – dei set ned mange utval, men dei har sett ned Eidesen-utvalet – som skal gå gjennom dette med struktur. Eidesen-utvalet har jo knapt sett seg rundt møtebordet før nye endringar kjem, slik som denne endringa i instruksen. Kvifor driv ein slik stykkevis-og-delt-politikk?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Statsråden var faktisk ikkje innom spørsmålet mitt ein gong, som gjekk på Eidesen-utvalet, som er sett ned for å sjå på struktur. Det er ingen som er imot at det i første omgang kjem ein instruks, som statsråden viste til, som gjev likebehandling. Det er innhaldet i instruksen og korleis han er utforma det er kome innvendingar mot. Så spørsmålet mitt er: Kvifor har ein ein slik stykkevis-og-delt-politikk? Så vil eg lesa opp noko som står i FiskeribladetFiskaren. Der står det at utvalsleiar Eidesen har «invitert til diskusjon om hvorvidt andre næringsinteresser og utøvere enn dagens, bør få innpass i en sjømatnæring som har planer om å spille en stadig større og viktigere rolle i framtida» – altså andre næringsinteresser og utøvarar enn dagens. Då er spørsmålet mitt: Er det endringar i deltakarlova ein her ser for seg? Og meiner ministeren eventuelt at det er innanfor det mandatet som Eidesen-utvalet har fått?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-03-02:
At fagetatene i sine innspill til NTP ikke har detaljerte planer for jordvern ut fra Stortingets nye målsettinger, kan jeg skjønne, ut fra tidsperspektivet desember–mars. Men at det ikke er kommentert i det hele tatt, i et lite forord iallfall, synes jeg er litt oppsiktsvekkende. Statsråden snakket om å feie for egen dør, og i mai varslet regjeringen Stortinget om at det skulle komme en gjennomgang av hvordan jordvern bl.a. i konseptutredningsprosessen, særlig innen samferdsel, skulle ivaretas. Mitt spørsmål til statsråden er: Når vil denne gjennomgangen foreligge?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-03-02:
Riksrevisjonens gjennomgang av det økologiske landbruket viser med all tydelighet at vi har en stor jobb å gjøre for å nå målsettingen. Vi kjenner statsråden som en statsråd som ønsker effektive tiltak. Riksrevisjonen påpeker i forvaltningsrevisjonen at kontrollgebyret, som i 2014 økte med hele 39 pst., bidro til å redusere produksjonen. Det sies også at det var en stor utmelding av selve ordningen. Statsråden sa til representanten Farstad at han er for regelforenklinger, og da er mitt spørsmål: Hva er statsrådens vurdering rundt kontrollgebyret? Er det noe man kan forenkle bort?
Pål Farstad (Venstre), 2016-03-02:
Det er et betimelig spørsmål som blir tatt opp av Senterpartiet her i dag. Stortinget har gjennom vedtak, som det ble vist til tidligere, sendt en omfattende oppgave og liste til kommunalministeren og samferdselsministeren så vel som til landbruksministeren med en klar bestilling om at vern av matjord må tas på største alvor. Spørsmålet mitt da, som jeg gjerne vil ha et konkret svar på fra landbruksministeren, er: Hva vil landbruksministeren gjøre for at jordvern blir sterkere implementert i samferdselssektoren, som har vært tema her – i NTP, i kommunal forvaltning og opp mot Fylkesmannen, som utfordrer den knappe ressursen som god matjord representerer? Hva vil statsråden konkret gjøre? Det vil jeg gjerne ha svar på.
Pål Farstad (Venstre), 2016-03-02:
Spørsmålet går til landbruksministeren. Stortinget har hatt mål for økologisk landbruk siden 1999. I 2010 vedtok Stortinget at 15 pst. av landbruket skulle være økologisk innen 2020. Den økologiske produksjonsformen er med på å gjøre norsk landbruk mer miljøvennlig og bærekraftig. I tillegg bidrar økologisk landbruk til at forbrukerne får et større mangfold av produkter. For den som skulle være i tvil: Venstre er ambisiøse når det gjelder økologisk landbruk. For to uker siden overleverte Riksrevisjonen en illevarslende rapport til Stortinget som viser at til tross for målet om å øke den økologiske produksjonen går utviklingen ikke i riktig retning. I 2014 ble bare 4,7 pst. av jordbruksarealet brukt til produksjon av økologisk mat, og kun 2,9 pst. av husdyrholdet var økologisk. Sammenlignet med Sverige og Danmark ligger vi langt etter både i virkemiddelbruk og resultater. I sin rapport peker Riksrevisjonen på en rekke årsaker: at det økologiske regelverket er for komplekst og uoversiktlig, at stimuleringstiltakene ikke er tilstrekkelig for å øke den økologiske produksjonen, at regjeringen ikke har lagt godt nok til rette for å øke det offentlige forbruket av økologisk mat, og at den generiske markedsføringen av økologisk mat ikke er omfattende nok til å nå ut til forbrukere, distributører, storhusholdninger og dagligvarehandelen. Denne opplistingen viser at regjeringen egentlig har en rekke virkemidler å ta i bruk for å øke den økologiske produksjonen. Spørsmålet mitt er: Når har ministeren tenkt å ta disse mulighetene og virkemidlene i bruk?
Pål Farstad (Venstre), 2016-03-02:
Takk for svaret. Statsråden peker selv på at det her er en rekke virkemidler som kan brukes, og som statsråden har tilgjengelig for å bruke, hvis han ønsker det. Det jeg vil trekke fram som en oppfølging, er at statsråden, i sitt tilsvar til Riksrevisjonen, sier at det er bedre med en etterspørseldrevet utvikling enn en utvikling som er drevet av det offentlige. Da kommer jeg inn på hva det offentlige etterspør, som jeg gjerne vil ha et svar på: Er ministeren uenig i at det offentlige kan påvirke etterspørselen etter økologisk mat gjennom eget forbruk, egen etterspørsel, slik Riksrevisjonen skriver i sin rapport?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Vi har gjennom to stortingsmeldinger bidratt til å sette et mål om 15 pst. økologisk landbruksproduksjon, men jeg tror både at regelverket har vært for avansert, og at forbrukerne ikke har vært tydelige nok på at de ønsker disse produktene i Norge – kontra Sverige og Danmark, som ble nevnt tidligere. Derfor tror jeg at markedsføringsbiten er viktig i dette. Statsråden burde rett og slett sette seg ned og finne ut når det er mulig å nå dette målet, og hvilke virkemidler man må ha for å gjøre det. Da ville det være smart om man kunne se på en helhetlig tiltakspakke for det, komme tilbake til Stortinget og legge fram hvordan man vil skissere å nå det målet innen 2020, for det er ganske ambisiøst.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Spørsmålet mitt går til justisministeren. Framstegspartiets talsperson Jan Arild Ellingsen sa i Politisk kvarter den 23. februar at han gav honnør til den sjølverklærte borgarvernsgruppa Odins soldater. Det grunngav han bl.a. med at norsk politi ikkje har nok ressursar til å gjera jobben sin. Det er minst to ting som er oppsiktsvekkjande med dette. For det fyrste er det det med at det partiet som har det øvste ansvaret for å skapa tryggleik i gatene og å sørgja for at politiet har nok ressursar til å kunna gjera det, sjølv meiner at dei ikkje får det til. For det andre er det oppsiktsvekkjande at eit regjeringsparti gjev honnør til det som er ei borgarvernsaktig gruppe, som opphavleg vart stifta av ein sjølverklært nynazist i Finland, der den norske talspersonen har vore ein person med tilknyting til Norwegian Defence League, og der symbola som gruppa spelar på, heilt klart er høgreekstreme symbol. Same dagen tok statsministeren tydeleg avstand frå utsegnene til Framstegsparti-representanten. Ho la òg til – og dette er det viktige – at dei har eit farleg verdisyn. Same dagen uttalte òg justisministeren seg. Hans kommentar var at det er politiet som skal tryggja gatene, og at han har vanskeleg for å sjå at Odins soldater har ei rolle i denne samanhengen. Han tok ikkje, sjølv om han hadde moglegheita til det, avstand frå det verdisynet som Odins soldater representerer. Så det tenkte eg at eg kunne gje han moglegheita til å gjera i dag. Er det sånn at justisministeren til liks med statsministeren meiner at Odins soldater har eit farleg verdisyn?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Eg er veldig glad for at justisministeren no, åtte dagar seinare, tek tydeleg avstand frå verdisynet til Odins soldater. Det er prisverdig at han gjer det, det er ei tydelegheit som ein kan trenga. Så er òg språktolkinga av utsegna til Ellingsen interessant. Men eg er meir interessert i at me tek utgangspunkt i det som de facto var sitatet hans i den debatten, nemleg det at han seier at me har eit bybilde der norsk politi ikkje har nok ressursar til å gjera jobben sin. Då er eg ikkje ute etter ei språkleg fortolking av kva dette kan bety eller korleis det kan verta forstått, men det gjeld dette de facto-sitatet: at me har eit bybilde der norsk politi ikkje har nok ressursar til å gjera jobben sin – og konteksten då er at ein må oppmuntra andre til å ta på seg det ansvaret. Mitt spørsmål er: Er justisministeren einig i den verkelegheitsbeskrivinga som dette sitatet gjev, altså at norsk politi ikkje har ressursar til å halda gatene våre trygge?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-03-02:
Som representanten Hadia Tajik nemnde, er det eit stort sprik i haldningane til Odins soldater mellom representanten Ellingsen frå Framstegspartiet og statsminister Solberg frå Høgre. Statsministeren slår jo fast at Odins soldater ikkje har nokon plass i arbeidet for å tryggje gatene, så her er det sprik mellom to regjeringsparti. Men også innanfor politiet er det eit stort sprik i oppfatninga av og tilnærminga til denne grupperinga. Etter at meiningsforskjellane i politiet kom fram, lurer eg på om det er gitt retningslinjer eller instruksar frå justisministeren eller politidirektøren om korleis politidistrikta skal stille seg til Odins soldater. Viss ikkje, kjem det til å skje?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
«Regjeringen er nå i ferd med å forberede konkurranseutsetting av flere jernbanestrekninger i Norge. De første to pakkene skal ut på anbud i 2017 med oppstart fra desember 2018. Togmateriellet skal leies ut av et statlig selskap, og man forutsetter at de ansatte blir en del av virksomhetsoverdragelsen, og at de beholder sine rettigheter. Alle kan leie dagens verksted på like vilkår. Hvordan vil man kunne få et «bedre» og eventuelt billigere tilbud når man tilnærmet skal drifte slik man gjør i dag?»
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Takk for svaret. Det er riktig at det går bra på jernbanen, men det er ikke riktig at dette løftet startet med en ny regjering. Da Stoltenberg-regjeringen tok over, ble det brukt ca. 6 mrd. kr til jernbaneformål. Da Stoltenberg-regjeringen framla sitt siste budsjett, var det økt til 18,7 mrd. kr – faktisk en økning på 167 pst., totalt sett, til jernbaneformål. Den NTP-en som ble vedtatt i juni 2013, videreførte den satsingen. Det ser vi resultatet av, og jeg er veldig glad for at dagens regjering har fulgt opp. Vi fikk faktisk resultatet i slutten av forrige uke, og denne uken forelå resultatet for 2015. Der kan vi se at NSB har en overskudd på 2,8 mrd. kr – 1,2 mrd. kr av det kommer fra persontrafikken. Det er ikke slik at det er Gjøvikbanen som er suksessen; suksessen er måten vi har satset på NSB på. Hvorfor er det da et poeng at overskuddet til NSB, som i dag går både til å kjøpe flere tog og til utbytte til statskassen, nå i stedet skal kunne gå til store internasjonale transportfirmaer?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
NSB går så det griner, og bedre enn noen gang før. Vi ser det på økende kundetilfredshet, vi ser det på økonomien, og bare fra 2012 har antall reisende økt med 26 pst. Det er ikke noen grunn til at den økningen ikke skal videreføres. Det legger vi alle opp til – vi legger opp til at vi fortsatt skal ha en økning. Vi skal ha flere til å reise kollektivt, deriblant bruke toget. Da er det vitterlig underlig at den økningen som vil komme, som vi ser også av resultatet som foreligger, skal gå til private aktører, istedenfor at det går tilbake til samfunnet, til staten, enten i form av utbytte eller ved at det blir igjen i selskapet, sånn at man kan videreføre det. Det virker fortsatt underlig. For det er ikke sånn at det blir konkurranse på sporet, det blir en konkurranse om sporet i forbindelse med dette. Hvorfor regjeringen er så opptatt av å endre en vinneroppskrift som vi nå ser gir gode resultater, forstår vi ikke. Man burde ha is i magen og heller videreutvikle NSB.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-03-02:
Det er viktig å sikre overgang til fornybare oppvarmingskilder i bygg for å redusere klimagassutslipp. Som representanten Holmås sier, ba Stortinget i klimaforliket i 2012 regjeringen om å innføre et forbud mot fyring med fossil olje i husholdninger og til grunnlast i øvrige bygg i 2020. Dette er også reflektert i regjeringserklæringen. Miljødirektoratet har på oppdrag fra Klima- og miljødepartementet laget et forslag til forskrift. Det forslaget gjør nå Klima- og miljødepartementet noen ytterligere vurderinger av sammen med andre berørte departementer. Så har Stortinget i tillegg i fjor bedt regjeringen om å vurdere å utvide forbudet til også å omfatte topplast. Den vurderingen gjør nå regjeringen – vi utreder mulig innretning og konsekvenser av å utvide forbudet til å omfatte topplast. Regjeringen vil komme tilbake til dette så snart de vurderingene er klare. Vi er opptatt fra regjeringens side av at forbudet skal være klart i god tid før det trer i kraft, slik at de som berøres av forbudet, får tid til å tilpasse seg. Men samtidig er det helt klart at når Stortingets vilje er så klar og regjeringserklæringen er klar, har de som fyrer med fossil olje, fått et klart signal gjennom klimaforliket om at de må finne alternativer til fossil oljefyring. Det er derfor en forutsigbarhet innebygget her. Stortinget vil på egnet måte holdes orientert om arbeidet.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-03-02:
Det er helt riktig, som representanten Eidsvoll Holmås sier, at dette er et tiltak som er viktig i klimasammenheng. Det er riktignok noe uklart hvor stor utslippseffekt det vil ha. Det er et stort spenn i vurderingene, og det er en av grunnene til at forslaget om forbud må konsekvensutredes nøye og vurderes i henhold til utredningsinstruksen. Det er sånn at Stortinget ba om at forbudet og utfasingen må utformes med nødvendige unntak, og slik at forsyningssikkerheten ivaretas, og Stortinget ba også om at disse unntakene må utredes nærmere. Da er det ikke naturlig for meg å gi bastante svar i dag. Vi har på toppen av det utgangsvedtaket fra Stortinget fått anmodning om å vurdere å utvide forbudet til topplast i næringsbygg, og den vurderingen krever omfattende faglige analyser, og de gjør nå bl.a. Miljødirektoratet, NVE og Klima- og miljødepartementet.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-03-02:
Jeg har for det første ingen ambisjoner om å trenere Oslos klimaambisjoner. Jeg har heller ingen ambisjoner om å se bort fra at vi har klare anmodningsvedtak fra Stortinget. Men jeg ber om forståelse for at Stortinget selv har bedt om at disse tingene må utredes grundig bl.a. ut fra hensynet til forsyningssikkerhet, og at innrammingen av eventuelle nødvendige unntak også må gjøres. Det tar noe tid, men det blir viktig å få dette på plass så raskt som mulig. Det er klart at jo raskere vi kan gjøre det, slik at folk får innrette seg før 2020, desto bedre, men folk bør heller ikke være i tvil om hvor dette bærer. Vi har i regjeringserklæringen et punkt om slikt forbud, og det ligger også til grunn for Stortingets anmodningsvedtak.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Bare fem år etter at Aker ble nedlagt som lokalsykehus, går OUS i sitt anbefalte alternativ inn for å bygge nytt lokalsykehus på Aker. Men fordi tre bydeler i Groruddalen ble flyttet til det overfylte Ahus, vil disse med dagens opptaksområder ikke få nye Aker som sitt lokalsykehus. Hvis det avklares tidlig at de tre bydelene flyttes tilbake til OUS, vil det kunne planlegges nok kapasitet på Aker til både å dekke disse og bydeler under Ullevål. Hvordan ser statsråden på behovet for denne avklaringen, og når vil den skje?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Jeg takker statsråden for et informativt og godt svar. Det var mange viktige punkt i svaret. Jeg vil bare kommentere at det er bare fem år siden man gjorde – vil jeg si – en kjempebommert i beregningene av hvor mye kapasitet man hadde på Ahus når det gjaldt å overføre disse bydelene i Groruddalen dit. Det var jo bare tre–fire år etter at de ble overført, at man begynte å bruke Lovisenberg og Diakonhjemmet til avlastning. På sikt vil jeg si om løsningen med å bruke Lovisenberg og Diakonhjemmet som avlastningssykehus for Ahus at det må være en midlertidig løsning fram mot en permanent løsning, for det må jo primært være det lokalsykehuset som har opptaksområdet, som skal ha nok kapasitet til å betjene det. Hvis det ikke er nye planer for å bygge ut Ahus, blir jo logikken i at de tre bydelene må føres tilbake til Oslo universitetssykehus, ganske sterk. Mitt mål nå er å gjøre statsråden obs på dette og følge med fram til juni.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Jeg takker for et bra tilleggssvar. Jeg vil bare gjerne poengtere at Helse Sør-Øst hadde det overordnede ansvaret forrige gang også. Men de forvaltet det ikke bra da – når de var så sikre på at det skulle være nok kapasitet på Ahus, at de la bredsiden til for å overbevise politikere lokalt i bystyret i Oslo om at dette ville gå bra. Man snudde altså bare tre–fire år senere. Nå må de virkelig ta ansvaret og lære av den kjempebommerten de gjorde forrige gang. Jeg har et spørsmål i oppfølgingen av det: Når man legger opp til å bruke Diakonhjemmet og Lovisenberg som avlastningssykehus, hvordan ser statsråden på å bygge opp bruken av sykehus som har så liten egendekning? Lovisenberg har f.eks. en egendekning på bare 28 pst. av tjenestene. 72 pst. av tjenestene de har ansvar for som lokalsykehus, går videre til Ullevål. Det tilsvarende tallet for Diakonhjemmet er 62 pst. Hvordan ser statsråden på å bruke lokalsykehus som har så liten egendekning?
Bent Høie (Høyre), 2016-03-02:
Styret ved Oslo universitetssykehus har sluttet seg til et framtidig målbilde for OUS. Det vil si et målbilde med et samlet og komplett regionsykehus – inkludert lokalsykehusfunksjoner – på Gaustad, et lokalsykehus på Aker og kreftbehandling på Radiumhospitalet. Styret konstaterer imidlertid at det finnes risikoer som bør avklares nærmere. Etter styremøtet 28. januar ble saken oversendt Helse Sør-Øst for videre behandling. Det er riktig som representanten Bøhler påpeker, at Oslo universitetssykehus har brukt befolkningsgrunnlaget i dagens opptaksområde som utgangspunkt i planarbeidet. Jeg har derfor vært opptatt av at Helse Sør-Øst sørger for å se på utviklingen i hele hovedstadsregionen under ett, og da spesielt forholdet mellom Akershus universitetssykehus og Oslo universitetssykehus. Styret i Helse Sør-Øst behandlet 17. desember i fjor en rapport om kapasiteten for sykehusområdene Oslo og Akershus. Her framgår det at Akershus universitetssykehus har et betydelig avlastningsbehov innenfor somatiske tjenester fram mot 2030. Rapporten peker på økt bruk av Diakonhjemmet Sykehus og Lovisenberg Diakonale Sykehus som en mulig løsning. Denne løsningen vil imidlertid øke belastningen på Oslo universitetssykehus, med mindre Akershus universitetssykehus beholder noe av ansvaret for enkelte fagområder. Kapasitetsrapporten er på høring med frist 7. april. Helse Sør-Øst vil se dette prosjektet i sammenheng med idéfasearbeidet ved Oslo universitetssykehus, der løsningen med et lokalsykehus på Aker er inkludert. Planen er at styret i Helse Sør-Øst vurderer det samlede kapasitetsbehovet i Oslo når avlastningsløsninger for Akershus universitetssykehus skal besluttes i juni 2016. Det er viktig å påpeke at avlastningen av Akershus universitetssykehus må skje gradvis, slik at sykehuset har en forutsigbar driftssituasjon og økonomi, og slik at kapasiteten utnyttes på en god måte. Utviklingen av Aker sykehus vil måtte skje i takt med økt kapasitetsbehov og som en del av den helhetlige tilnærmingen til fornyelsen av bygningsmassen ved Oslo universitetssykehus. I denne sammenhengen er det naturlig å vurdere om det vil være hensiktsmessig å legge de tre bydelene i Oslo som i dag får sitt tilbud på Akershus universitetssykehus, til sykehusområde Oslo og eventuelt til et nytt lokalsykehus på Aker.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-02:
Jeg har veldig stor oppmerksomhet rettet mot det som representanten Bøhler sier. Jeg er også av den oppfatning at det alltid vil være en fordel om pasientene og fastlegene i et område er veldig bevisste på hvilke sykehus en tilhører, og at det er muligheter for et godt og nært samarbeid mellom primærhelsetjenesten og et sykehus. Det taler for å ha mer oversiktlige forhold enn det pasientene nå opplever. Derfor har jeg også vært så opptatt av at Helse Sør-Øst må ta det overordnede ansvaret, slik at en ikke risikerer at hvert enkelt helseforetak planlegger bare innenfor sine områder uten at noen tenker på helheten, noe som kanskje har vært litt av utfordringen i de tidligere prosessene. Derfor er jeg veldig oppmerksom på det som representanten her tar opp. Jeg kommer også til å ta det opp i de oppfølgingsmøtene jeg har med Helse Sør-Øst om dette, og som jeg også allerede har hatt.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-02:
I dette arbeidet må det også ses på oppgavefordelingen mellom de ulike sykehusene i Oslo. Jeg tror at det ut fra den befolkningsveksten vi har, vil være behov for sykehustjenester på alle disse stedene som omtales. Det som er viktig, er å få en bevissthet rundt oppgavefordelingen. Det er riktig som representanten sier, at i dagens situasjon er det en relativt lav egendekning på disse sykehusene, men det er vurderinger og planer som kanskje kan gjøre noe med det. Jeg føler meg ganske trygg på at både Lovisenberg og Diakonhjemmet sykehus vil være sykehus som Oslos befolkning vil ha glede og nytte av også i framtiden.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-02:
Det er et lederansvar å skape en kultur ved sykehusene som støtter ansattes og tillitsvalgtes ytringsfrihet og mulighet til å varsle ved uønskede hendelser. Mitt inntrykk er at helseregionene, helseforetakene og sykehusene tar dette på alvor. De siste ukene er det kommet fram at enkelte ansatte og tillitsvalgte opplever manglende ytringsfrihet og frykt for represalier ved varsling. Dette kan også utgjøre en risiko for pasientsikkerheten. Slik skal det ikke være. Jeg vil ha åpenhet og gode vilkår for ytringsfrihet ved sykehusene. I foretaksmøtet i januar ba jeg helseregionene om å videreføre arbeidet med å bedre pasientsikkerheten og se denne i sammenheng med helse-, miljø- og sikkerhetsarbeidet. På et seminar for styrene i helseregionene 16. februar var åpenhet og ytringsfrihet et viktig tema. Der ba jeg styrene om å lage en plan og følge opp med nødvendige tiltak for å endre kultur der det er behov for det. Kunnskap fra pasientsikkerhetsprogrammet «I trygge hender» skal brukes i dette arbeidet. Statusen skal legges fram på et oppfølgingsmøte med helseregionene i juni i år. Jeg har tillit til at styrene og ledelsen i helseregionene følger opp dette viktige arbeidet overfor sine helseforetak. Om styrer og ledere for de regionale helseforetakene uttaler seg om vilkår for ytring, vil dette selvfølgelig vekke oppmerksomhet. Uttalelsen som representanten Toppe refererer til, må ses i sammenheng med utspill fra ansatte og tillitsvalgte knyttet til situasjonen ved Universitetssykehuset i Nord-Norge. Min klare holdning er at ledelsen må ta bekymringene som uttrykkes, på største alvor og ha beredskap og tiltak for å følge opp på en skikkelig måte. Det er et lederansvar å sørge for at ansatte og tillitsvalgte opplever åpenhet og gode vilkår for ytringsfrihet ved sykehusene våre.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-02:
Til det å si at det er en fryktkultur: Jeg mener at det ikke er en god inngang i denne diskusjonen å ta som utgangspunkt at det generelt er en fryktkultur i de norske sykehusene, men det betyr ikke at jeg ikke er enig i at det kan være det på enkelte sykehus og på enkelte avdelinger. Utfordringen er imidlertid mye større. Gjennom pasientsikkerhetsundersøkelsen har vi sett at 44 pst. av sykehusavdelingene opplever at det ikke er kultur for åpenhet og kultur for det å jobbe sammen som team knyttet til pasientsikkerhet og kvalitet – og det er et mye bredere problem. Det handler i veldig stor grad om hvilken ledelseskultur en skal klare å skape. Jeg forventer at alle ledere på alle nivåer nå tar dette på største alvor. Så vil det være steder der det også er snakk om noe så alvorlig som en fryktkultur, og det skal vi selvfølgelig også gripe fatt i.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-02:
Nei, jeg er ikke enig i det som tidligere departementsråd sa på dette området. Jeg mener også at det er en utfordring i denne diskusjonen at det er mange andre agendaer som kobles opp til dette. Noen vil diskutere dette med utgangspunkt i New Public Management. Noen vil diskutere det med utgangspunkt i at de ønsker å endre styringsmodellen. Noen vil diskutere det med utgangspunkt i en generell diskusjon om den endrede legerollen. Alle disse diskusjonene er viktige og spennende, men de kan veldig fort bidra til å dekke over det som faktisk er det grunnleggende problemet, nemlig at vi har behov for å jobbe systematisk med å skaffe oss bedre ledelse, kultur og systemer i de norske sykehusene enn det som pasientsikkerhetsundersøkelsen forteller oss at vi har. Jeg er derfor veldig opptatt av å holde fast på dette. Det betyr ikke at jeg mener at de andre diskusjonene er irrelevante, men det får veldig fort oppmerksomheten vekk fra det som er det grunnleggende problemet.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-03-02:
«Helseministeren har instruert sykehusledere i Norge om at de verken skal skjønnmale eller bortforklare problemer med varsling. Direktør i Helse Nord har etter dette i innlegg på foretakets hjemmesider forlangt dokumentasjon på at det finnes en fryktkultur ved sykehus. Han hevder at å framsette slike påstander, uten at de er mer konkrete, er svært alvorlig, og vil ramme hele virksomheten, og svekke ledelsen som ivaretar et viktig samfunnsoppdrag. Er statsråden enig i disse påstandene?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-03-02:
Takk for svaret. Eg oppfattar det som statsråden sa i slutten av innlegget, slik at statsråden meiner det ikkje skal setjast fram påstandar som kan oppfattast som at leiarar ved norske sjukehus meiner det må kunna dokumenterast dersom ein seier at her er det ein usunn kultur, ein fryktkultur og ein kultur som ikkje legg til rette for openheit. Eg synest likevel det var ganske oppsiktsvekkjande – i og med at statsråden nettopp hadde instruert direktørane sine – at det vart sett fram påstand om at påstandar som går på fryktkultur, må dokumenterast. Vil statsråden igjen svara på: Meiner han at kravet om dokumentasjon var overflødig?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-03-02:
Eg er einig i at ein òg må snakka om pasienttryggleik og openheitskultur – og det er vi ganske flinke til – men eg registrerer at nokon skil mellom det å snakka om varsling og det å ha ein fryktkultur. Eg meiner at det på ein måte kan vera to sider av same sak. Tilbake til leiarane i norske sjukehus og ansvaret til leiarane i føretaka: Òg ein annan helseleiar har uttalt seg om årsaken til ein fryktkultur. Det gjeld tidlegare departementsråd Lande Hasles utsegn om at ein fryktkultur kan vera skapt av arrogansen til legen, for det «er lettere å bli arrogant enn ydmyk når man blir tatt opp på legestudiet» og skal gjennom det. Er det ei utsegn som statsråden er einig i, eller ser han annleis på det?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
«Det er klokt og riktig at Statoil gjennomfører STEP-prosjektet, som handler om å jobbe smartere og mer effektivt. Men Statoil Business Center handler ikke om å jobbe smartere eller å bli mer effektiv, det er en strategisk beslutning om å flytte 1 700 norske arbeidsplasser til land med lavere lønnskostnader. Er statsråden enig i at utflytting av disse arbeidsplassene er en strategisk beslutning, og er han enig i at dette er i strid med intensjonene i vårt eierskap?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Jeg takker for svaret. Jeg kan bekrefte at jeg kjenner situasjonen – den alvorlige situasjonen – hjemme svært godt, men konstaterer fortsatt i dette svaret at regjeringa er passiv i akkurat dette spørsmålet. Jeg synes ikke svaret reflekterer det alvoret som er. Statoil utfordrer nå hva et hovedkontor skal inneholde, og jeg mener at statsråden i større grad bør delta i en diskusjon om dette. I svaret på mitt skriftlige spørsmål skrev statsråden at Statoil skal være en motor for teknologisk og økonomisk utvikling, og det er for meg da overtydelig at i en tid med den høyeste arbeidsledigheten på 23 år bør flyttingen av arbeidsplasser til lavkostland påkalle en større oppmerksomhet fra regjeringa. Og det er her jeg vil be statsråden utdype, nettopp fordi beslutningen ikke er tatt: Mener ikke denne regjeringa at kompetansearbeidsplasser i Norge er viktig, og skal hovedkontoret kun være en postkasse og et styrerom, eller er regjeringa opptatt av innholdet utover dette, altså å gi denne nødvendige kompetansen et innhold?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-03-02:
Det er nettopp når beslutningen ikke er tatt, at dialogen statsråden har med selskapet, er viktig. Det er ikke bare i opposisjonen vi er bekymret; fagforeningene har uttrykt sin bekymring, ordføreren i Stavanger har vært veldig bekymret, nettopp på grunn av svekkingen av kompetansearbeidsplasser i regionen. Så det er det jeg har lyst til å utfordre statsråden til enda tydeligere å utdype: Er ikke han også bekymret for at en svekker Statoil, hovedkontorfunksjonene i Norge, at en utvanner disse kompetansearbeidsplassene som er så viktige i den omstillinga regjeringa er opptatt av? Det er snakk om viktige områder som personaladministrasjon, IT, finanskontroll og innkjøp – næringer og bransjer som det i seg selv er viktig at en opprettholder i Norge, en kompetanse som vi må fortsette å utvikle. Så mitt spørsmål er: Er ikke statsråden, som ordføreren i Stavanger og flere andre, bekymret for den utviklingen vi ser, og tar det med seg inn i dialogen med Statoil?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Som representant for et av våre aller viktigste oljefylker, eller det viktigste oljefylket, er representanten Tvedt Solberg godt kjent med at oljebransjen er en syklisk bransje. Den svekkelsen vi har sett i oljeprisen fra 2014 til 2016 – et relativt stort fall på relativt kort tid – gjør at situasjonen i industrien nå er veldig krevende. Det har medført et betydelig investerings- og aktivitetsnivå globalt, men også i Norge. Svaret fra både oljesektoren, oljeindustrien som sådan og Statoil, som er en viktig aktør på norsk sokkel, har nødvendigvis vært å redusere både investeringene og driftskostnadene, noe som det er helt nødvendig at industrien leverer på. Den skal jo være rustet til å skape store verdier basert på energiressursene på norsk sokkel, også i en periode med lavere oljepriser enn det vi vente oss til fram mot 2014. De store, omfattende grepene som nå blir gjort, gjør at effektiviteten og dermed lønnsomheten kommer opp – kostnadene går ned og lønnsomheten opp. Jeg er glad for at representanten Tvedt Solberg uttrykker støtte til Statoils viktige STEP-program. Dette er en del av et større arbeid med å redusere kostnadene i Statoil. Inkludert i dette er en vurdering av hvorvidt man skal etablere et leveransesenter for merkantile tjenester utenfor Norge, og det er viktig å si at dette har faktisk ikke selskapet konkludert på ennå. Det er et arbeid som utredes for tiden. Så er det slik at det er styret i Statoil og selskapets administrative ledelse som har ansvaret for å sørge for at de tiltakene som blir gjennomført, får ned kostnadene, samtidig som nødvendig kompetanse beholdes i selskapet, selvfølgelig også for å drive aktiviteten på norsk sokkel også i tiden framover. Er det helt nødvendig at Statoil gjør disse tiltakene? Jeg har tillit til at Statoil gjennomfører disse tiltakene på en måte som posisjonerer selskapet for vekst og lønnsomhet i tiden framover. Så peker representanten på at det er snakk om 1 700 arbeidsplasser som skal flyttes utenlands. Statoil har opplyst til meg at de tallene man vurderer, er helt annerledes. Det er snakk om totalt 400–500 arbeidsplasser, og halvparten av dem er vurdert flyttet fra Norge, mens halvparten er vurdert flyttet fra andre Statoil-lokaliteter verden rundt.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Jeg er glad for at det fram til nå har vært bred politisk enighet – i all hovedsak – om alt som handler om statlig eierskap. Det kom også til syne da Stortinget i fjor behandlet eierskapsmeldingen, der bl.a. eierskapet til Statoil er grundig – vil jeg si – omtalt. Der framgår det bl.a. at formålet med statens eierskap i Statoil ASA er å opprettholde et kunnskapsbasert og høyteknologisk industrikonsern med hovedkontorfunksjoner i Norge, men også at selskapet drives på forretningsmessig grunnlag og med sikte på å levere konkurransedyktig avkastning på vegne av oss alle. Jeg kan ikke se at en eventuell opprettelse av et leveransesenter for merkantile støttefunksjoner vil bryte med intensjonene for statens eierskap i Statoil, slik de er beskrevet i eierskapsmeldingen.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Først og fremst er jeg opptatt av at vi må støtte industrien i en viktig jobb for å øke lønnsomheten og aktiviteten på norsk sokkel. Det er et faktum at dette kan komme til å bli krevende i Norge, men en av grunnene til at det er mindre krevende på norsk sokkel enn på mange andre sokler i verden, er nettopp den brede politiske enigheten om hovedlinjene rundt norsk petroleumspolitikk, det at selskapene vet at her har vi forutsigbare, gode rammer å jobbe innenfor. Det har jo selvfølgelig Arbeiderpartiet en viktig del av æren for, siden de står bak hovedlinjene i norsk petroleumspolitikk. Samtidig har jeg lyst til å si at Statoil i dag har 21 400 ansatte. 18 800 av dem er ansatt i Norge, og en stor andel av dem i og rundt Stavanger. De har skapt store verdier for kongeriket Norge – med utgangspunkt i Stavanger – og slik vil det også være i framtiden.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Dette er et spørsmål som er veldig likt det foregående spørsmålet. La meg likevel bare kort repetere det jeg sa i stad. Oljeindustrien er en syklisk bransje og har vært det i alle de snart 50 årene vi har holdt på i Norge, men dette er en syklus som er krevende, og som kommer til å medføre utfordringer for industrien vår i tiden framover. Derfor er det viktig at vi fra Stortingets og regjeringens side støtter det viktige arbeidet som gjøres for å redusere kostnadene og dermed legge grunnlaget for fortsatt lønnsom og høy aktivitet på norsk sokkel i tiden framover. Statoils aktivitet på norsk sokkel har generert enorme verdier for oss alle. Den har vært ledet fra Stavanger siden opprettelsen av selskapet. At det geografiske tyngdepunktet både for norsk oljeaktivitet og for Statoil også i framtiden vil ligge i Stavanger, mener jeg er gitt, og det jobber selvfølgelig regjeringen med utgangspunkt i. Statoils styringssystemer bygger på at alle vesentlige beslutninger fattes av konsernledelsen i selskapet eller innenfor det enkelte forretningsområdet som har fått mandat fra konsernledelsen til å gjøre det. Disse hovedkontorfunksjonene utøves gjennom konsernledelsens virksomhet, og det planlegges ikke å flytte noe av denne beslutningskompetansen til et eventuelt leveransesenter i utlandet, som primært skal jobbe med å levere merkantile støttefunksjoner til Statoils virksomhet i Norge og i andre deler av verden hvor Statoil er representert. Men det er altså sånn at av i overkant av 20 000 ansatte er en plass mellom 18 000 og 19 000 av Statoils ansatte ansatt i Norge. En betydelig del av dem som jobber på land, jobber i eller umiddelbart rundt Stavanger og i Rogaland.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-03-02:
Grunnlaget for alle disse – mer enn 20 000 – arbeidsplassene er at vi kan produsere olje og gass lønnsomt. I en situasjon hvor vi nå står overfor en oljemarkedssituasjon som er helt annerledes enn det vi hadde vent oss til fram til 2014, er grunnlaget for enhver lønnsom arbeidsplass at vi klarer å opprettholde lønnsomheten. Da må kostnadene ned. Jeg har allerede sagt at hvis dette skulle bli besluttet i Statoil, planlegges det ikke å flytte beslutningskompetanse som naturlig tilligger hovedkontoret, til et slikt eventuelt leveransesenter. Henriksen peker også på organisering av anskaffelser. Denne typen beslutninger om anskaffelser, som har betydning for ringvirkninger i Norge og for norsk leverandørindustri, vil fortsatt bli tatt av konsernledelsen, som fortsatt i all hovedsak vil bli sittende i Stavanger, men også i Oslo og London.