trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-03-15:
Jeg er enig med representanten i at et felles marked ville ha vært et godt virkemiddel for å få fornybar produksjon der den var billigst i disse to landene, dersom det hadde vært mulig å komme fram til et balansert og godt opplegg. La meg først tilbakevise at jeg på noen måte er en «nyfrelst» tilhenger av oljeaktivitet i nord. Jeg tror jeg har det samme balanserte synet på aktivitet i dette området som representanten Kvassheim, og jeg har til hensikt å ivareta dette på en balansert og forsvarlig måte. La meg også tilbakevise at det var indre uenighet i Regjeringen som var årsak til at det ble brudd med Sverige. Det var det ikke. Det var enighet i Regjeringen når det gjelder disse forhandlingene, og det var en sterk vilje i hele kollegiet til å komme fram til et resultat. Det er ikke slik at Sverige ville gå lenger enn Norge. Hvis vi legger til grunn antall innbyggere i disse to landene, størrelsen på disse to landene, var Norge villig til å gå lenger enn Sverige i disse forhandlingene. Det er heller ikke riktig at Mona Sahlin har karakterisert Norge som en miljøsinke. Mona Sahlin kontaktet meg etter oppslaget i Dagbladet og tilbakeviste det som stod der. Ingen har skyld i at vi ikke klarte å komme fram til et resultat, var det Mona Sahlin – ifølge den kontakten hun tok med meg etter oppslaget i Dagbladet – hevdet at hun hadde sagt til Dagbladet. De posisjoner som vi har hatt i disse forhandlingene, er en del av de interne forhandlingene vi har hatt. Det som står fast, er at Sverige ønsket at Norge skulle påta seg en like stor forpliktelse som Sverige. De var ikke villige til å fire på det kravet. Det innebærer altså at Norge skulle påta seg en forpliktelse på 12 TWh i tiden fram til 2016. Det ville innebære en betydelig høyere kostnad for norske forbrukere enn det ville for svenske forbrukere. Regjeringen synes ikke det ville være en god løsning i et felles marked, som skulle ha som mål at vi skulle få mest mulig fornybar produksjon, og hvor dette skulle være balansert disse to landene imellom. Jeg vet ikke om representanten Kvassheim synes det ville være greit at norske forbrukere i et slikt felles marked skulle påta seg en større forpliktelse enn svenske forbrukere. Det synes ikke Regjeringen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-03-15:
Jeg registrerer at representanten har en viss sans for å bruke begrepet «nyfrelst». Regjeringen tar på alvor de mange innspill som kommer når det gjelder et alternativt opplegg for satsing på fornybar energi. Som også statsministeren har hevdet i mange sammenhenger, er vi innstilt på dialog, vi er innstilt på samarbeid og på å ta innspill på alvor. Det kommer innspill fra mange miljøer om at når vi nå ikke kom i mål med et norsk-svensk marked, burde vi se på et norsk marked. Vi burde se på andre ordninger som minstepris, som innmatingstariff o.l. Vi tar dette på alvor, og det er et arbeid som allerede var i gang i departementet før disse innspillene kom, og som vi ser på. Det er ikke sikkert at de løsningene er de beste, men Regjeringen vil faktisk i løpet av svært kort tid – og da snakker vi om uker – presentere et opplegg som jeg i alle fall håper skal få bred tilslutning i denne sal, for det er nødvendig å satse aktivt på fornybar energi.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-03-15:
For det første er det nok ikke slik at energiministeren har lovt grønne sertifikater. Vi har sagt i Soria Moria-erklæringen at vi skal arbeide for å opprette et slikt sertifikatmarked. Vi har arbeidet for å få til et felles norsk-svensk marked. Det lyktes ikke. Det var ikke mulig for undertegnende å love et sertifikatmarked så lenge det skulle være basert på et resultat av forhandlinger to land imellom. Sist statsministeren var i spørretimen, brukte han et eksempel på dette med 25 øre i strømpris og en elsertifikatpris på 15 øre. Han sa videre at en produsent av fornybar energi som er berettiget til å få elsertifikat, etter dette eksemplet vil få 40 øre pr. kWh. Det var en helt korrekt beskrivelse. Det var det statsministeren sa forrige gang han var i spørretimen. Så er det altså ikke slik at en sertifikatpris i den størrelsesordenen som vi her snakker om, mer sannsynlig 20 øre enn 15 øre, vil gi et påslag i strømprisen på 1,5 øre. Det avhenger av hvilket ambisjonsnivå man legger seg på.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-03-15:
Det vil være helt nødvendig med privat kapital. Men uansett privat kapital innebærer både et grønt sertifikatmarked og andre ordninger, som f.eks. et norsk sertifikatmarked, minsteprisordninger, som man har i Danmark og Tyskland, eller økt støtte gjennom Enova, også en finansiering i tillegg til den private kapitalen. Et felles sertifikatmarked med Sverige er ikke gratis. Det innebærer at forbrukerne skal betale en merpris for å få til investeringer som i utgangspunktet ikke er kommersielle. Dette vil enhver støtteordning for å stimulere til fornybar energi innebære på samme måte, enten det finansieres over statsbudsjettet eller det finansieres gjennom økte forbrukerpriser. Det ligger i sertifikatmarked. Det vil også komme til å ligge i de ordninger som Regjeringen i løpet av veldig kort tid vil presentere. Det innebærer altså en støtte for å få på plass fornybar energi. Om den støtten kommer gjennom et sertifikatmarked, eller om den kommer på andre måter, burde være rimelig uinteressant. Det interessante her er at vi kan få mest mulig fornybar produksjon for minst mulig av skattebetalernes penger.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-03-15:
Når det gjelder spørsmålet om framdrift på Kårstø, er svaret at vi tar sikte på at vi i løpet av 2006 skal ha et tilstrekkelig beslutningsgrunnlag til å kunne gå videre. Det er også intensjonen med de tre delprosjektene som nå pågår. Når jeg brukte så mye tid på dem, er det fordi de også har en viss overføringsverdi til Tjeldbergodden. Så til spørsmålet som er relatert til Tjeldbergodden. Vi er allerede i dialog med selskapene. Vi vil ha tett dialog med dem i tiden framover for så raskt som mulig å kunne bidra til at beslutninger blir tatt. Men det er altså ingen motsetning mellom å arbeide raskt – eller straks å sette seg ned sammen med selskapene, som representanten sa– og det som statsministeren sier, å håpe på at det ikke skal bli nødvendig med statlig støtte. Jeg trodde faktisk det var et håp som Venstre ville dele, at man ikke skulle måtte bruke statlige midler på ethvert prosjekt av denne karakter som kommer opp. Det vil vi få avdekket i løpet av den prosessen som vi nå er inne i, og hvis dette prosjektet kunne stå kommersielt på egne ben uten statlig støtte, ville det være en fordel for oss alle.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-03-15:
Jeg deler fullt ut det standpunkt at det er nødvendig å få realisert disse prosjektene som denne regjeringen har tatt initiativ til. Den forrige regjeringen hadde ikke noen ambisjoner om å få på plass en helt nødvendig og framtidsrettet rensing av CO2, tvert imot gav man ikke mindre enn fire konsesjoner til det den forrige statsminister, Kjell Magne Bondevik, kalte sterkt forurensende gasskraftverk. Ja, vi tar sikte på å få tatt beslutninger raskt. Vi har en krevende framdriftsplan, og vi er i tett dialog med Statoil og Shell om deres prosjekt. Så har Statoil og Shell sagt at investeringsbeslutning blir tatt i 2007. Man vil bruke 2006 og 2007 til å gjøre det nødvendige forarbeid og de nødvendige utredninger som skal til før en investeringsbeslutning blir tatt. I denne perioden vil behovet for et statlig engasjement bli klarlagt. Før det vil det ikke være mulig for meg å gi et svar på hvor stort et eventuelt statlig bidrag skal være.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-03-15:
Nettopp for å realisere en permanent produksjon så raskt som mulig er vi også i tette inngrep med aktørene, utbyggerne, i dette området for å sikre ny produksjon. Statnett har ikke noen finansielle problemer. Statnett har investeringsplaner i størrelsesorden i overkant av 10 milliarder kr for de nærmeste årene. Det betyr at det nå planlegges omfattende investeringer i nettforsterkninger, og Statnett har i så måte ikke et finansielt problem med å realisere de planer man har. Imidlertid er størrelsen på egenkapitalen blant de ting som selvsagt er under vurdering, også fra eiers side, i forhold til de planer man har om investeringer. Selvsagt ønsker jeg å framskynde ny produksjon så raskt som mulig og få den faset inn så tidlig som mulig. Men når det gjelder den situasjonen som representanten peker på for 2008/2009, må den muligens håndteres med midlertidige virkemidler. Det er ikke mulig å få på plass en produksjon så raskt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-03-15:
Problemstillingen er helt feil. Det er ingen av utbyggerne som har sagt at man er villig til å ta investeringsbeslutninger i løpet av de nærmeste månedene for å ha et gasskraftverk på plass i 2008, når den situasjonen som representanten peker på i sitt spørsmål, vil oppstå. Det er heller ingen av utbyggerne som har sagt at man er villig til å ta investeringsbeslutninger i dag, som gjør at man kan ha et gasskraftverk på plass i 2009. Statoil og Shell har lansert et nytt prosjekt på Tjeldbergodden, der man skal ta investeringsbeslutning i 2008, etter den planen de har framlagt. Vi legger til rette for å prøve å medvirke til at den beslutningen skal tas så raskt som mulig for å få produksjonen på plass så raskt som mulig. Det blir ikke mer riktig om representanten gjentar sin påstand utallige ganger. Vi jobber for å få ny permanent produksjon på plass så raskt som mulig. Så kan det bli nødvendig med midlertidige tiltak i en mellomfase. Vi vurderer også hvilke tiltak som er fornuftig å iverksette.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-15:
Vi hører mange fine ord fra Regjeringen om målsettinger, men Soria Moria-erklæringen framstår pr. i dag som et veikart mot kraftkrise. Vi får altså ingen konkrete tiltak som vil framskynde kraftproduksjonen. Men statsråden sier at de som har vindkraftprosjekt, kan bare sette i gang. Problemet er bare at når energi- og miljøkomiteen er ute og reiser, får vi en samlet tilbakemelding om, uansett hvem vi snakker med, at det skjer ingenting i Kraft-Norge før de får avklarte rammebetingelser. Det gjelder småkraft, det gjelder vindkraft, og det gjelder gasskraft. Hvilke tiltak har Regjeringen som vil framskynde kraftutbygging? Vi vet at det vil bli en kritisk situasjon i Midt-Norge i løpet av bare et par år, og da kan en ikke sitte og vente på framtidens teknologier. Vi må avklare tidshorisonter, kostnader og kraftvolum. Under behandlingen av statsbudsjettet fremmet opposisjonen et forslag om at det skulle utarbeides en stortingsmelding om rikets energitilstand, som ville vise alle disse tingene i sammenheng. Det ble da nedstemt. Er Regjeringen nå klar til å fremme en stortingsmelding med en energipolitisk handlingsplan?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-15:
Jeg vil gjerne gå tilbake til et energispørsmålet. Jeg føler at det har kommet mange fine ord og formuleringer fra energiministeren, men det har kommet veldig få konkrete tiltak som vil avhjelpe situasjonen i Midt-Norge. Jeg vil gå konkret på det tiltaket som alle i Midt-Norge, alle i energibransjen, alle i næringslivet – og til og med stort sett alle energimyndigheter – drar fram, nemlig gasskraftverk. Alle sier at kraftsituasjonen i Midt-Norge er så prekær at kun gasskraftverk har tilstrekkelig kraftvolum til en kostnad som en kan akseptere, og at det kan bygges innenfor en akseptabel tidshorisont for å løse den krisen vi nå står overfor. Likevel har ikke Regjeringen gjort noe for å framskynde bygging av gasskraftverk. Utfordringen er selvsagt at i den regjeringen er det et parti som har aversjon mot gasskraft, som det har aversjon mot det meste annet. Faktum er at det er flere gasskraftprosjekter i regionen som kan ferdigstilles i løpet av 2009 og dermed avhjelpe en eventuell kraftkrise. Men Regjeringen har gitt tydelig beskjed om at ingen nye gasskraftkonsesjoner vil bli gitt uten rensing fra dag én. Det bekreftet energiministeren direkte på NRK, Dagsrevyen, for bare en uke siden, da Shell og Statoil la fram sitt prosjekt på Tjeldbergodden. Han sa at det ikke kom på tale å bygge gasskraftverk uten rensing fra dag én. Miljøvernministeren har vært ute og sagt det samme i forbindelse med Mongstad. Samtidig kommer en med, som en kriseløsning fra Regjeringen, at en skal bygge midlertidige gasskraftverk, som vil slippe ut dobbelt så mye CO2, bruke dobbelt så mye gass og koste dobbelt så mye som et konvensjonelt gasskraftverk. Da er det jo rart, synes jeg, at en regjering med aversjon mot et vanlig gasskraftverk med CO2-utslipp vil tillate bygging av noe som ville slippe ut dobbelt så mye av denne uhumskheten. Vil Regjeringen nå legge Soria Moria-erklæringen til side og heller tillate bygging av gasskraftverk uten rensing fra dag én?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-15:
Det er hyggelig med dialog med partene, men alle de partene Enoksen nevner, har energi- og miljøkomiteen også vært i kontakt med, og samtlige sier at de foreløpig avventer Regjeringens videre handlinger, ergo: De samtaler, de dialoger, som Regjeringen har iverksatt, har ikke medført noen framskynding av investeringsbeslutninger. Det var jo det som var poenget: Når en regjering i valgkampen lovte en full verktøykasse, må en jo tro at den verktøykassen faktisk brukes til å framskynde investeringer, når man vet at allerede i 2008 eller 2009 kan det være kraftkrise. Energiministerens egne utsagn i Dagsrevyen indikerte jo at i stedet for å framskynde et gasskraftverk på Tjeldbergodden vil Regjeringens politikk, med krav om CO2-rensing fra dag én, bidra til at prosjektet utsettes med minst ett år. For Statoil gav tydelig beskjed om at det ikke er planer om rensing fra dag én for dette gasskraftverket på Tjeldbergodden, og skal det realiseres med rensing, blir det altså utsatt. Det vil ikke være rensingen som blir framskyndet, for den teknologien er ikke klar. Da er spørsmålet nok en gang: Hvilke tiltak har Regjeringen som vil framskynde bygging av gasskraftverk?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-15:
CO2-kvotesystemet som er innført i Norge og i Europa, har bidratt til en kraftig økning i kraftprisene både i Norge og i EU-området. Dette har kraftig forverret konkurransesituasjonen for både norsk og europeisk industri. Spesielt i Norge, med en veldig stor andel kraftforedlende industri, er dette en spiker i kista for denne næringen, som allerede sliter. Hva vil Regjeringen gjøre overfor EU med tanke på CO2-kvotesystemet, for å bidra til at kraftprisen ikke får disse negative utslagene, slik at verdens mest miljøvennlige tungindustri fortsatt kan drive i Norge og i Europa?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-15:
Energiministeren lover en god ordning som alternativ til grønne sertifikater, men han lovte også grønne sertifikater i sin tid, så min optimisme er ikke veldig stor. Dialog er bra, men handlekraft er bedre. Så langt har vi sett lite av det siste. Da statsministeren var i Stortinget forleden, sa han at en grønn sertifikatordning med Sverige ville gitt en strømpris på 25 øre og en sertifikatpris på 15 øre, og det ville gitt en strømpris på 40 øre. Det er jo avskrekkende. Hvis det betyr at strømprisen går opp med 15 øre, har Regjeringen i så fall vært veldig dårlig til å forhandle med svenskene. Men hvis det er sertifikatprisen som er 15 øre, ville det bety at det for strømkunden ville gitt et påslag på 1,5 øre, noe som alle partier så langt har sagt er en akseptabel pris på sertifikat, fordi en antar at kraftprisen vil reduseres mye mer. Da er spørsmålet: Hvis 1,5 øre også er for mye i støtteordninger i et grønt sertifikatmarked, hvor høyt er Regjeringen villig til å gå, og hva tror de de får utløst hvis de f.eks. legger seg på 1 øre pr. kWh?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-15:
Jeg har et spørsmål til olje- og energiministeren: «Det er generell enighet om at Midt-Norge vil få en meget kritisk kraftsituasjon fra 2008/2009. Kraftunderskuddet vil være ca. 9 TWh i regionen, og maks importmulighet er ca. 5 TWh. Nye nettforsterkninger kan være på plass tidligst rundt 2012. Statoil og Shell har fremlagt en plan om en CO2-verdikjede, hvor gasskraftverk etter planene er operativt fra 2010, og trolig uten CO2-rensing første året. Hvordan skal kraftunderskuddet dekkes i perioden fra 2008/2009 og frem til gasskraftverket er operativt?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-15:
Det var hyggelig å høre at det er mange muligheter. Det som er beklagelig, er at det er ingen av disse mulige tiltakene man ønsker å framskynde. Hvis jeg ikke misforstod statsråden, sa han til og med at han ville vente litt, til det nærmer seg det tidspunktet da differansen mellom forbruk og etterspørsel blir litt større. Problemet er at da er det gjerne litt for sent for i det hele tatt å iverksette tiltak hvis man skal unngå en krise. Men det er gjerne tidsnok hvis krisen har oppstått og man bare vil avslutte den igjen. Statsråden nevnte Statnett. Statnett har jo flere ganger sagt at de vil trenge egenkapitaltilførsel, med mindre de skal ut i markedet og låne penger, noe som vil fordyre prosjektene. Statnett har sagt at de ikke vil få kraftforsyningsnettet utbedret før i 2012. De har sagt at det er en dårlig løsning både miljømessig og kostnadsmessig i forhold til f.eks. å etablere et gasskraftverk uten CO2-rensing. Statnett har sagt at gasskraftverk er det eneste som kan løse krisen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-15:
Da energi- og miljøkomiteen var i Trøndelag – og for så vidt også da vi var i Møre og Romsdal uken før – ble det understreket at det eneste som kan gi et tilstrekkelig nytt kraftvolum til en akseptabel kostnad innenfor den tidshorisonten vi ser på, er gasskraftverk. Det er faktisk fysisk mulig å bygge et gasskraftverk på ca. tre år. Det betyr at begynner vi i dag, har man et gasskraftverk oppe før sommeren 2009. Men det vil være et gasskraftverk uten CO2-håndtering. Nå snakker statsråden om at man godt kan bruke midlertidige eller mobile gasskraftverk, som har halvparten så god virkningsgrad som et vanlig gasskraftverk, og som ikke har CO2-rensing. Det er altså en akseptabel løsning. Men å tillate at Tjeldbergodden bygges uten CO2-rensing fra dag én, har statsråden allerede sagt ikke er aktuelt, ifølge et intervju på NRK Dagsrevyen forrige onsdag. Da er spørsmålet: Burde man ikke se bort fra Soria Moria-erklæringen, hvor man krever CO2-rensing fra dag én, og tillate at det bygges, når alternativet er et mye dårligere mobilt gasskraftverk?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-03-15:
For Kristelig Folkeparti er det viktig å få tilført ny kraft og også satse på ny fornybar energi. Men samtidig er det en kjensgjerning at vedlikeholdet av strømnettet er svært lavt. Lite nytt har vært bygd, og fordi linjenettet er så dårlig oppgradert, forsvinner også strøm – 10–12 pst., og helt opp til 30 pst. når det er kaldt. I år er det kaldt, og jeg vil si at dette er sløsing av energi. For Midt-Norge kan forsterkede linjer bidra til å lette den anstrengte kraftsituasjonen som den delen av landet står overfor. Da blir mitt spørsmål: Hvilke beslutninger kan statsråden meddele Stortinget vil komme på dette området før vinteren 2006/2007, som kan bidra positivt til å gjøre noe med kraftsituasjonen for Midt-Norge?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-03-15:
Kristelig Folkeparti er glad for den politikken Regjeringen har i forhold til gasskraftverk og krav om CO2-rensing. De utfordringene som klimaet gir oss, krever en slik politikk. For Kristelig Folkeparti ble visjonen virkelighet i forrige uke, da Statoil og Shell la fram sine planer i forhold til Tjeldbergodden. Det viste at våre visjoner for 2001, har gitt resultater. Mye er avklart, men det gjenstår en del uavklarte spørsmål, bl.a. dette med finansiering. Hvis Statoil og Shell skal kunne realisere sine planer, legger de til grunn, som de selv sier, betydelig økonomisk støtte fra Regjeringen. Mitt spørsmål til statsråden blir: Vil Regjeringen stille opp med nok penger, slik at forsinkelsen ikke blir noe problem? Og – hvilken størrelsesorden snakker vi da om?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-03-15:
«Politiets Fellesforbund i Østfold har i møte den 27. februar 2006 tatt opp spørsmålet om plasser for varetektsfengsling ved nytt fengsel i Halden. Kan statsråden bekrefte at denne type plasser vil bli innarbeidet i det nye fengselet?»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-03-15:
Jeg takker for svaret, og det er en bekreftelse som vi setter pris på. Som statsråden sikkert er kjent med, kommer 75 pst. av alt gods på landeveien over grenseovergangene ved Svinesund og Ørje. Det å være porten til Europa gir oss noen utfordringer. Det blir mange grensepasseringer. Den cellebussen vi har fått på plass, har vært et viktig virkemiddel og et viktig hjelpetiltak for å få redusert en del av ressursene som brukes til transport, men pr. i dag brukes det mange kvalifiserte politifolk i transportarbeid. Med et så positivt førstesvar ønsker jeg også å få høre: Hva kan statsråden gjøre for å være med på å bidra til at flere politifolk blir frigjort fra å drive med kjøring, transport, på kort sikt?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-03-15:
Jeg takker også for dette svaret, og jeg ser at her er det mulig å finne gode løsninger. Men som statsråden sikkert er kjent med, har man også i Østfold måttet løslate fanger fra varetekt den senere tiden. Det er nok mange elementer som henger sammen med hensyn til folks oppfatning av rettssikkerheten, men brudd i straffesakskjeden er vel et bidrag til at vi får en negativ spiral. I Østfold er det slik at vi har 41 plasser, og pr. dags dato har vi 36 i varetekt. I hele 2005, og også i 2006, har vi hatt behov for 70 varetektsplasser, så det er et sprikende behov mellom det vi har, og det vi trenger. Jeg er glad for at den rød-grønne regjeringen følger opp det Bondevik-regjeringen gjorde med hensyn til bygging av nytt fengsel i Halden, men jeg tror at her må vi tenke helhet. Vi må tenke helhet også som storting, for å opprettholde rettssikkerhetsfølelsen til hvermann.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-15:
Senterpartiets energipolitiske talsmann, Ola Borten Moe, anbefaler varmt at det legges til rette for bruk av mobile gasskraftverk i Midt-Norge. Jeg antar at dette er klarert med statsråden. Mobile gasskraftverk framstår nå som den mest synlige delen av strategien for å løse utfordringen i Midt-Norge. Er Regjeringen klar til å gi sitt klarsignal for at slike mobile gasskraftverk kommer på plass? For Venstre er det avgjørende at vi sørger for beslutninger som gjør at det ikke blir bruk for disse mobile gasskraftverkene, som er sterkt forurensende og lite energieffektive. Statsråden tok imot invitasjonen til å komme til Stortinget med en strategi for å løse utfordringen. Vil det komme konkrete initiativ i vår for å sikre utbygging av ren energi og tilrettelegging for gasskraftverk med CO2-håndtering?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-15:
Statsråden er opptatt av dialog som virkemiddel for å løse de foreliggende problemene. Nå har han forsøkt seg med dialog med de svenske myndighetene, med et dårlig resultat. Det ble sammenbrudd når det gjaldt de grønne sertifikatene. Resultatet er at prosjekter for fornybar energi i Midt-Norge stopper opp, og det har skapt en enda vanskeligere situasjon. I morgen skal statsråden til Trøndelag. Da vil han bli møtt av lokale representanter, også fra regjeringspartiene, som forventer at han påtar seg en oppmannsrolle, et lederansvar, fordi det er nødvendig å bringe sammen ulike aktører for å nå det resultatet som trengs. Er statsråden beredt til å påta seg det oppmannsansvaret og medvirke til at de nødvendige beslutningene kan bli tatt raskt? Det betyr før sommeren, mener en lokalt i Midt-Norge.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-15:
Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren. Olje- og energiministeren har betegnet seg som «nyfrelst» tilhenger av oljeaktivitet i nord. Det har skapt begeistring i bransjen. De som arbeider med fornybare energikilder, er imidlertid skuffet og overrasket over statsråden. Det henger bl.a. sammen med at han ikke makter å få til en ordning med grønne sertifikater med Sverige – et opplegg Senterpartiet har vært varm tilhenger av, fordi det kan skaffe ny, ren energi, og fordi det kan utløse prosjekter over hele landet. Det er åpenbart at indre uenighet i Regjeringen har gjort den handlingslammet i møte med svenskene. Det var uenighet om småkraft skulle med i sertifikatordningen, og det var uenighet om hvor høyt ambisjonsnivå en skulle ha. Sverige ville gå lenger enn Norge, og det førte til brudd. Norge ønsket aldri et felles marked. Sammenliknet med Sverige er Norge en miljøsinke, uttalte sosialdemokrat – og Sveriges energiminister – Mona Sahlin til Dagbladet. Representanter for det svenske energidepartementet sier at det aldri var reelle forhandlinger mellom Norge og Sverige om grønt sertifikatmarked. Er dette riktig? Dersom det er feil, hvor langt var Norge villig til å gå? Hva var ambisjonsnivået for ren energi? Og hvilke energikilder ville Norge inkludere? Det er helt avgjørende å få et presist svar på dette for å kunne få et bilde av hva som førte til brudd, og ikke minst for å kunne sammenlikne de posisjonene en hadde da det ble brudd, med det alternative opplegget som Regjeringen nå skal legge fram. Min påstand er at det Stortinget har bedt om, nemlig et felles marked, er det mest effektive både når det gjelder kostnader og det å utløse grønn energi.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-15:
Med et høyere ambisjonsnivå fra norske myndigheters side ville en fått et mye gunstigere opplegg overfor forbrukerne, og jeg registrerer at statsråden ikke besvarer mitt spørsmål om hva som var de norske posisjonene da det ble brudd med Sverige. Det kunne være av stor betydning å få greie på hvor langt en var villig til å gå. Så konstaterer jeg på tampen av dagens spørrerunde at det antakelig må stå i Soria Moria-erklæringen at når en ikke kommer av flekken, når en ikke får noe gjort, skal en skylde på tidligere regjeringer. Når heller ikke det virker troverdig, kan en skylde på regjeringer i andre land. Det det kunne være interessant å få greie på, er om Regjeringen nå ønsker et norsk sertifikatmarked som alternativ til et norsk-svensk. Alle synes å ha vært enige om tidligere at det blir altfor smalt og lite effektivt sammenliknet med et felles marked. Nå sa jeg at Senterpartiets leder er «nyfrelst» tilhenger av et slikt opplegg, og det kunne være interessant å høre om olje- og energiministeren også er det.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-15:
«Statoil og Shell har ambisjoner om å bygge et gasskraftverk med CO2-håndtering på Tjeldbergodden. For å få renset CO2-utslippene og laget en verdikjede basert på disse trenger man betydelig medvirkning fra staten. Hvordan vil Regjeringen medvirke til at dette viktige miljø- og energiprosjektet kan realiseres, og når vil Stortinget bli orientert om Regjeringens håndtering av denne saken?»
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Det handler i betydelig grad om gasskraftverket som bygges på Kårstø. Derfor har jeg et oppfølgingsspørsmål knyttet til det. Mener statsråden det er realistisk å fatte en beslutning om statlig medvirkning til renseanlegget på Kårstø i løpet av 2006? Det er nødvendig hvis vi skal komme i mål i 2009. Det var det ene. Det andre gjelder Tjeldbergodden. Her har Tore Nordtun, energipolitisk talsmann for Arbeiderpartiet, sagt at staten straks må ta initiativ til at partene setter seg ned og finner ut av dette, mens statsminister Jens Stoltenberg har sagt at han holder muligheten åpen og håper på at det ikke skal være nødvendig at staten medvirker i det hele tatt på Tjeldbergodden, en forventning verken Shell eller Statoil har. Hvilke av disse retningene er statsråden tilhenger av, den som Tore Nordtun gir uttrykk for, at en setter seg ned straks, eller forventningen om at her trenger ikke staten å bidra i det hele tatt?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-15:
Når det gjelder Kårstø, er det ikke bare nødvendig å ta sikte på en beslutning i løpet av inneværende år, det er helt avgjørende at det blir tatt en beslutning, for ellers blir ikke gasskraftverket stående klart med renseanlegg i 2009. Når det gjelder statlig støtte til Tjeldbergodden, er jeg òg av dem som mener at det er gunstigst å få den lavest mulig, men jeg tar utgangspunkt i det representanter fra Shell og Statoil har sagt, at det trengs en betydelig medvirkning. Jeg viser også til at første nestleder i LO, som en ofte pleier å høre på i Regjeringen, sier at nå må en gi klare politiske og finansielle signaler om hvilken støtte dette og andre gasskraftverk vil få fra Regjeringen. Så det er ikke bare Venstre som har en forventning om at Regjeringen kommer med en avklaring. Jeg registrerer de signalene som kommer her, og kan love at dette blir fulgt videre, for realisering av disse gasskraftverkene er viktig for å få en framtidsrettet miljø- og energipolitikk.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-03-15:
Vi står overfor en svært krevende situasjon i hele Midtøsten. Det er mange konfliktsituasjoner som nå er flettet i hverandre, og som virker inn på hverandre – Afghanistan–Irak–Iran-komplekset, Syria–Libanon–Palestina–Israel og spørsmål som knytter disse situasjonene sammen. Dette halvåret er det valg i Palestina og i Israel. Valget i de palestinske områdene er gjennomført på en god måte. Vi venter på det israelske valget, og vi venter på resultatet av valget på palestinsk side. Hva slags regjering vil palestinerne velge? Jeg vil legge vekt på at vi som hører hjemme i Vesten, skal vokte oss vel for å bli tatt for å ha doble standarder også her – i en situasjon der vi kan komme til å applaudere demokrati, men ikke akseptere demokratiets resultat. Det betyr ikke at vi er likegyldige til den regjering som måtte komme, eller til den politikk den måtte føre. Fra norsk side har vi lagt vekt på hovedlinjene i vår holdning, som har ligget fast i mange år: Vi må få en løsning som skal ende med at to stater kan leve side om side i fred innenfor internasjonalt anerkjente grenserha respekt for inngåtte avtalerta avstand fra bruk av voldha respekt for Veikartet for fred Men samtidig må vi ikke formulere oss slik at vi maler det palestinske lederskapet inn i et hjørne, og som tvinger fram ekstreme holdninger i en situasjon hvor det kan være bevegelse. Norge ønsker å opprettholde støtten til det palestinske folk. Vi er i dag i en krevende situasjon sammen med det internasjonale samfunnet med hensyn til å finne formen på dette. Vi må avvente hva en regjeringsplattform fra en ny palestinsk regjering vil være. Vi har nylig utbetalt penger til de palestinske myndighetene, til interimsmyndighetene under president Abbas. Vi vil observere dette nøye. Jeg kan bekrefte at de hovedlinjene som representanten nevnte, og som jeg gjentok i mitt svar nå, er Norges hovedholdning i møtet med en ny palestinsk regjering.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-03-15:
Jeg kan bekrefte at det ikke ligger noen automatikk i norsk støtte til noe annet land i andre deler av verden hvor vi også er engasjert med bistand. Dette er vårt viktigste bistandsområde. Når jeg uttaler meg med en viss grad av åpenhet i denne situasjonen, er det ut fra to erkjennelser. Det ene er at vi må gi de kreftene på palestinsk side, deriblant president Abbas, som ønsker en utvikling i retning av det vi har snakket om – respekt for allerede inngåtte avtaler, respekt for forhandlinger – rom til å kunne virke fram til det kommer en regjeringsdannelse. Vi vet ikke hva den plattformen vil være. Vi plikter å vente på det. Det andre er en dyp frykt og uro for en forestående kollaps i det palestinske samfunnet, noe verden har ansvar for å forhindre. 130 000 lønnstakere på palestinsk side er avhengige av den hjelpen som gis gjennom PA, de palestinske selvstyremyndighetene, som er et resultat av Oslo-avtalen, og som en regjering vil være ansvarlig for. Vi må heller ikke stille oss slik at vi leder denne befolkningen inn i en sosial, økonomisk og politisk undergang ved at vi ikke holder mulighetene åpne for dialog. Samtidig må vi være veldig tydelige på det som er våre krav, og som jeg tror representanten og jeg er enige om.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-03-15:
Jeg taler på vegne av Regjeringen, og jeg vil gjøre det veldig klart at vi har fire punkter som grunnholdning til hva partene i Midtøsten bør forholde seg til. Det gjelder også den nåværende og den kommende palestinske regjering. Det er – for den regjeringens tilfelle – å godkjenne Israels rett til å eksistere, en tostatsløsning der to stater kan leve side om side innenfor internasjonalt anerkjent grenser, bruk av forhandlinger, ikke vold, aksept av inngåtte avtaler og FN-resolusjoner og aksept av Veikartet for fred. Det er helt tydelig. Jeg sa det i min redegjørelse for Stortinget i februar, og jeg har gjentatt det i andre fora i Stortinget siden. Samtidig er det viktig at vi også opprettholder en balanse i de kravene vi stiller til begge partene når det gjelder bruk av vold. Vi har sett bruk av vold i denne regionen bare det siste døgnet som det er grunn til å påpeke som et negativt trekk i den veldig krevende situasjonen som regionen står overfor i tiden som kommer. Jeg vil gjøre det klart at Norges stemme er helt tydelig her og i pakt med det som er internasjonale hovedstrømninger også i regionen. Men jeg vil også gjøre oppmerksom på at vi kanskje står overfor en utfordring som vi ikke har sett i nyere tid i Midtøsten når det gjelder faren for en kollaps på palestinsk side, med de sosiale og humanitære konsekvensene det kan få. Det må også oppta oss.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-03-15:
Først vil jeg si at jeg deler representanten Solbergs tilnærming til dette, nemlig at vi her står overfor en svært alvorlig situasjon. Spesialutsending Wolfensohn har her uttalt seg i ordelag som peker på at det ikke er mulig å avhjelpe store deler av den palestinske befolkningens situasjon uten å forholde seg til PA. Vi kan gjøre mye gjennom FN, gjennom frivillige organisasjoner og andre strukturer, men vi står altså overfor et helt reelt problem når det gjelder deler av den palestinske økonomien. Norge har protestert overfor Israel for tilbakeholdelsen av verdiskaping på palestinsk side, som israelerne ikke betaler tilbake ved grensepasseringer. Vi har støttet spesialutsending Wolfensohns understreking av at dersom ikke den lille delen av en vekstkraftig palestinsk økonomi – særlig knyttet til drivhus- og landbruksprodukter – får flyte fritt ut i internasjonale markeder, knekker vi det lille håpet som kan være om at det gir mening å inngå fred. Vi tar dette opp bilateralt, og vi tar det opp i flernasjonale sammenhenger i forhold til Kvartetten innenfor AHLC. Det kommer vi også til å fortsette å gjøre.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-03-15:
Jeg kan gjøre det veldig klart at denne regjeringen står bak en offensiv europapolitikk, som omfatter nær kontakt med viktige politiske organer i Europa, og selvfølgelig er EU først blant dem. Det er overhodet ikke noe problem å få forståelse for det. Vi legger om kort tid fram en handlingsplan for vår kontakt mot EU. Den vil vi kalle «EØS Pluss» – en fornyet giv på det området. Jeg har overhodet ingen problemer med at olje- og energiministeren, som har brukt svært mye tid på kontakt med EU, ved denne anledningen hadde et nasjonalt hensyn som av helt åpenbare grunner gikk foran det å kunne være i utlandet og Regjeringen var godt representert ved hans statssekretær. For øvrig har vi et bredt kontaktnettverk fra andre regjeringsmedlemmer, statsministeren og meg selv i forhold til EU, slik at det er ingen tvil hos dem om hva vi står for, og om vår vilje til og interesse av å ha nær kontakt med dem om disse spørsmålene.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2006-03-15:
Utenriksministeren sier at vi må avvente og se hva Hamas kommer med når de kommer i regjering. Nå er det jo relativt godt kjent hva Hamas står for. Det er derfor bl.a. USA og EU har vært så tydelige. Vi oppfatter ikke at Norge er like tydelig – dessverre. Vi oppfordrer Regjeringen til å være det, slik at vi forhåpentligvis får det brede internasjonale presset som er helt nødvendig. Jeg tror det er viktig hvilke signaler den norske regjering sender. Regjeringens nest største parti har gående en Palestina-kampanje, som retter seg utelukkende mot Israel og det man betrakter som Israels brudd på folkeretten. De tar overhodet ikke innover seg terrorvirksomhet på palestinsk side. Noen vil mene at det er en viss skjevhet i det budskapet ikke minst et av Regjeringens partier sender ut, og at det derfor kan være et overhengende behov for at Regjeringen kommer høyt på banen og sender noen tydelige signaler til den nye palestinske regjeringen.
Erna Solberg (Høyre), 2006-03-15:
Regjeringen har støtte for de fire kravene som de stiller. Jeg synes det er forferdelig viktig at man opprettholder et tett samarbeid med Kvartetten, altså de fire landene som arbeider med denne situasjonen. Det er bekymringsfullt å høre at Kvartettens representanter tenker på å trekke seg ut av området fordi man ikke klarer å få gjort noe. Det er viktig å holde fast ved de store kravene, men det er også viktig å sikre en utvikling hvor de som har stemt, og som skal leve sitt hverdagsliv, ikke opplever at ting forverrer seg. Og for øyeblikket er situasjonen på landbrukssiden inne på Gaza-stripen sterkt forverret. Palestinernes mulighet når det gjelder sysselsetting, inntekt og stabilitet står i fare for å bli totalt undergravd fordi de for øyeblikket ikke får sendt sine produkter over grensen til Israel for å bli solgt. Dette vil undergrave enhver mulighet for bedre samarbeid. Hva gjør utenriksministeren, som leder av giverlandsgruppen, for å få til fri eksport av palestinske landbruksvarer?
Erna Solberg (Høyre), 2006-03-15:
Forsyningssikkerhet når det gjelder energi, er et tema som ikke bare opptar det norske stortinget, det er et tema som opptar omtrent samtlige land for øyeblikket. Energispørsmålet er i større og større grad blitt et grunnleggende internasjonalt spørsmål. Det er blitt et av de spørsmålene som Kina strever med i sin utenrikspolitikk. Det er blitt et av de spørsmålene som USA prioriterer høyt. I «State of the Union»-talen til George Bush var det å bli selvforsynt, eller bli forsynt fra mer sikre kilder, med energi noen av de viktigste temaene som ble tatt opp. Dette spørsmålet kommer også på dagsordenen i EU. Spørsmålet om forsyningssikkerhet er blitt viktigere og viktigere for både nye og gamle EU-land. Under situasjonen i januar måned når det gjaldt gassledningene gjennom Ukraina til deler av Øst-Europa, ble dette spørsmålet enda sterkere aksentuert. Norge er blant de store energiprodusentene inn til det europeiske markedet. Når Europa utformer en ny strategi for å møte sin energisikkerhet, sine behov, er det selvfølgelig viktig at også vi som land er på banen. Dette er altså ikke bare et utenrikspolitisk spørsmål, det er også et spørsmål om hvordan vi håndterer det i vår planlegging av energispørsmål. Da vil jeg få lov til å utfordre energiministeren til å fortelle hva hans strategi er i forhold til Europa når det gjelder spørsmålet om energi.
Erna Solberg (Høyre), 2006-03-15:
Jeg er glad for at statsråden er opptatt av at også EU-spørsmål i denne sammenheng er viktig. Jeg har lyst til å understreke at én av de tingene som det står om i Soria Moria-erklæringen, er en aktiv EU-politikk – en mer aktiv EU-politikk, forsøker man av og til å fremstille det som. Nettopp dette spørsmålet er sannsynligvis et av de spørsmålene der det er viktigst for oss å være på banen, for EU kommer nå til å utforme hele sin mottaker- og forbrukerpolitikk knyttet til mottaket av våre energiressurser. Jeg har derfor med forbauselse registrert at statsråden ikke hadde mye annet presserende på mandag som gjorde at han ikke kunne være til stede på det forberedende møtet som skulle lede opp til EU-ministermøtet – i den kritiske situasjonen der grønnboken ble levert før helgen og den politiske prosessen med 25 medlemsland som skal være med på å utforme den, faktisk starter nå. Jeg håper derfor at vi får en bred redegjørelse om hva man har lagt opp til når det gjelder grønnboken om energipolitikk. Og så håper jeg at man i fremtiden ikke vil oppleve at EU-ministrene sitter like skuffet tilbake fordi de ikke får møte en norsk statsråd, som vi pleier å gjøre når de sender juniorministrene i alle EØS-sammenhenger.
Erna Solberg (Høyre), 2006-03-15:
President, får jeg lov til å svare på det?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-03-15:
For denne regjeringen går det jo litt sport i å gi den forrige regjeringen skylden for alt som er vondt og vanskelig. Ett av de utspill vi ganske raskt fikk fra den nye regjeringen, var at den forrige regjeringen nok ikke hadde utnyttet handlingsrommet til å påvirke EU i tilstrekkelig grad. I Soria-Moria-erklæringen heter det at Regjeringen vil mer «offensivt ivareta norske interesser overfor EU og føre en aktiv europapolitikk på et bredt felt». Og så ser vi at olje- og energiministeren ikke finner tid til å møte åtte andre ministre som skal delta på et viktig møte for å fremme saker som angår energi! Jeg vil derfor spørre utenriksministeren om det er slik at han har problemer med å få sine kollegaer med på offensivt å ivareta norske interesser overfor EU, eller om det siste eksemplet vi nå har fått belyst, kun er en arbeidsulykke.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-03-15:
Jeg synes statsråden her klart gir utrykk for at han har et forklaringsproblem. Ikke minst de mange tall som statsråden nå lar henge i luften, vil det bli nokså interessant for Stortinget å komme tilbake til. Faktum er, uavhengig av alle disse forklaringene – eller aller helst bortforklaringer – at svenskene har klart å få til et grønt sertifikatmarked. Det har ikke Norge klart å få til, på tross av alle de fagre ambisjonene også de rød-grønne partiene hadde før valget. Tidligere i dag sa stasråden at det ikke er statsråden som setter i gang produksjon, det er det utbyggerne som gjør. Her har vi altså et eksempel hvor det står hundrevis av potensielle produsenter klar til å sette i gang med investeringer på kanskje et titalls milliarder kr, og med mulighet for en produksjon på opp mot 20 TWh. Hvordan kan statsråden på en troverdig måte anvise et alternativ til all denne private kapitalen som står klar?
Svein Flåtten (Høyre), 2006-03-15:
Jeg har et spørsmål til finansministeren: «Skattedirektoratet har nylig avgitt en forhåndsuttalelse om arbeidsgiverbetalte velferdstiltak/reiser som fastslår at arbeidstakere og arbeidsplasser i distriktene beskattes på en annen måte enn i mer sentrale strøk. Hva vil statsråden foreta seg for at skattefrihet for slike viktige arbeidsmiljøtiltak kan gjelde alle bedrifter og arbeidsplasser over hele landet?»
Svein Flåtten (Høyre), 2006-03-15:
Jeg takker for svaret. Jeg er for så vidt enig med finansministeren i at det ikke er noen menneskerett for alle i landet å kunne komme med danskebåten. Det er vel også diskutabelt hvor interessert mange er. Men det som er det vesentlige her, er jo egentlig det Stortinget og lovgiver har sagt om disse bestemmelsene. Det er min oppfatning at unntaksbestemmelsene er blitt sterkt utvidet i forhold til det som var Stortingets opprinnelige mening, for man sa for ti år siden at fordelen ved slike tiltak gjennomgående skulle være fritatt for skattlegging så lenge det var tatt rimelig hensyn til hva som var vanlig i arbeidslivet. Mitt første spørsmål går da på at det er Skattedirektoratet som har avgitt denne forhåndsuttalelsen. Av og til går Skattedirektoratet til Finansdepartementet, går jeg ut fra, for å sjekke ut dette. Har Finansdepartementet sett på dette, eller er det bare gjort av Skattedirektoratet?
Svein Flåtten (Høyre), 2006-03-15:
Da vil jeg se det fra en litt annen vinkel her. Finansministeren og hennes parti ønsker jo kortere arbeidstid, også 6 timers arbeidsdag, og på veien dit tror jeg at vi vil se fleksible ordninger. Dette med arbeidstiden er jo et sentralt poeng i Skattedirektoratets uttalelse her – det er snakk om å reise i arbeidstiden. Jeg tror vi vil se endringer i dette underveis til en eventuell 6-timersdag, som jeg i parentes må si jeg håper vi ikke får. Kan finansministeren tenke seg at dette blir vurdert på en annen måte når disse situasjonene oppstår – ikke for på død og liv å komme med danskebåten, men for at det skal bli en likhet for de fleste bedrifter og de fleste ansatte?
Svein Flåtten (Høyre), 2006-03-15:
Det siste svaret var gledelig.(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-15:
Meg bekjent har Skattedirektoratet behandlet dette spørsmålet etter eget skjønn. Og jeg vil fastholde det som er konklusjonen i svaret mitt: Jeg har ikke noe behov for å gå inn i noen diskusjon med Skattedirektoratet om hva som er rimelig og urimelig når man skal sette grenser for hva som regnes som feriereiser, og hva som regnes som velferdstiltak. Vi ville komme opp i akkurat de samme avgrensningsutfordringene enten man tok to timer av arbeidstiden, tre timer av arbeidstiden eller fem timer av arbeidstiden og sa at det var greit, og dermed var det inne i et velferdstiltak. Uansett ville både Flåtten og jeg hatt et problem i forhold til avgrensningen av dette. Jeg synes det er rimelig at en bedrift som tar vare på sine ansatte, som et velferdstiltak kan invitere med de ansatte to helger i året, men innenfor det som regnes som fritid. Jeg synes at Skattedirektoratet har funnet en rimelig balanse.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-15:
Jeg er veldig glad for at representanten Flåtten ser så optimistisk på framtiden og på muligheten for arbeidstidsreduksjoner. Han har selvfølgelig et poeng i at arbeidstid og hva vi regner som normal arbeidstid, kan variere mellom ulike bedrifter, og det vil være en utfordring i forhold til å praktisere dette regelverket. Men foreløpig tror jeg ikke vi skal forskuttere innføringen av 6 timers arbeidsdag på enkelte fredager for å sørge for at dette lovverket blir mer romslig. Vi får ta det en annen gang.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-15:
Som jeg har gjort rede for i svar på skriftlig spørsmål nr. 486, fra stortingsrepresentanten Hagesæter, foreligger det ingen rentefri skattekreditt ved å utsette utbytteskatten f.eks. gjennom opprettelse av et holdingselskap. Dette har jeg nøye redegjort for skriftlig, og jeg tror det også gjør seg best skriftlig, for dette er kompliserte spørsmål. Investeringer som foretas gjennom et selskap, gir ikke nytt skjermingsgrunnlag, i motsetning til investeringer som foretas av en person. Kostnaden ved å finansiere investeringer med tilbakeholdte overskudd i selskapet tilsvarer dermed skjermingsrenten, dvs. verdien av skjermingsgrunnlaget man ikke får. Dette er en tilsiktet egenskap ved skjermingsmetoden som bidrar til likebehandling bl.a. mellom dem som har mulighet til å utsette ekstraskatten som følge av skjermingsmetoden, og dem som ikke har en slik mulighet, f.eks. enkeltpersonsforetak. Begrunnelsen for de avskrivningssatsene som er valgt, bl.a. på maskiner, som representanten kobler til sin første påstand, er at de så langt som mulig skal gjenspeile faktisk økonomisk verdifall. Derfor har vi selvfølgelig forskjellige avskrivningssatser på ulike investeringsobjekter. Dermed vil en også unngå at det utløses skattekreditter knyttet til avskrivningene. Høyere avskrivningssatser enn det reelle verdifallet ville innebære en rentefri skattekreditt på de aktuelle investeringene. Det er ingen grunn til å tro at en for høy avskrivningssats vil bidra til en bedre produktivitetsutvikling i norsk økonomi. Det er heller ikke konjunkturelle forhold som tilsier at en i en periode nå skal prioritere å stimulere bedrifter til høyere investeringer, slik som f.eks. SV mente tidligere. Nå er situasjonen slik at det går meget bra i store deler av norsk næringsliv, og uansett hva man mener om avskrivningssatser, er det altså ikke tidspunktet for å innføre noen ekstraordinære tiltak nå. Regjeringen mener at det er viktigere for næringslivet at det satses på andre områder. Vi vet f.eks. at mange bedrifter mangler kvalifisert arbeidskraft. Å satse på kunnskap og utdanning i denne situasjonen er altså meget god næringspolitikk.