Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-16:
La meg først ta opp forslaget som Fremskrittspartiet er en del av. Så vil jeg takke saksordføreren for hans – skal vi si – rimelig imøtekommende innlegg. Jeg mistenker nesten at hadde han ikke vært en del av regjeringskonstellasjonen, hadde han stemt for forslaget. La oss håpe at komitélederens parti ikke bruker den amerikanske ambassaden til å argumentere imot det som Snorre Serigstad Valen her åpenbart er for. Energisparing er noe som ikke er vanskelig å være for i det hele tatt. Spørsmålet er jo hvilke virkemidler vi skal ta i bruk. I dag har vi en byråkratisert subsidieordning, som for all del oppnår resultater. Spørsmålet er likevel: Får en de resultatene som en burde fått i forhold til hvor mye penger en bruker på det? Har vi den teknologibredden som vi burde hatt? Det er det vi ønsker å reise spørsmål om, og ikke å snakke negativt om Enova som sådan. Fremskrittspartiet tror at det er mulig å få mer igjen for pengene som samfunnet velger å bruke på å stimulere energisparing. Da bør vi åpne for slike ting. Jeg synes det var litt oppløftende det som energiministeren sa i forrige replikkordskifte, nemlig at de vedtak som er gjort, gjelder kun til neste vedtak gjøres. En må ta inn over seg ny informasjon og nye erfaringer som dukker opp underveis. Jeg synes vi har nok erfaringer nå til å si at ja, mye fungerer, men mye kunne vært bedre. Vi har flere ganger sagt at la oss bruke skatte- og avgiftssystemet til å stimulere. Da får man en teknologinøytral ordning. Da vet folk at gjør de en investering som er definert som energisparing, vil de kunne skrive av utgiftene sine på skatten, og man får også mer av denne økonomien inn på de hvite spor. Alternativt kan hvite sertifikat være en måte å gjøre det på, der man får en markedsbasert ordning hvor vi setter politiske mål. Kraftselskapene – eller skal vi si kraftselgerne – i samarbeid med forbrukerne har en oppgave i å redusere energibruken. Men hvor tiltak gjøres, er altså utenfor politiske hender og utenfor byråkratiske hender, det er egentlig opp til faglige og kundemessige diskusjoner. Når vi fremmer dette forslaget, har det bakgrunn i en debatt som jeg deltok i på Eliaden på Lillestrøm i år. Der var næringskomiteens leder. Da han satt ansikt til ansikt med hele bransjen som driver med energisparing og energitiltak i Norge, var han plutselig veldig positiv til en teknologinøytral støtteordning. Dette var ikke bare en bisetning, men det var et av hans hovedbudskap da han måtte se bransjen i ansiktet. Da tenkte jeg at dette var hyggelige signaler, her har han tatt inn over seg kunnskap og erfaringer og vil forbedre ordningen. Og nettopp med den inspirasjonen for øyet fremmet vi dette forslaget, i tro om at han faktisk også talte på vegne av Arbeiderpartiet. Det ser vi nå at han ikke gjorde. Det var en måte å snakke en velgergruppe etter munnen på, uten å ville forplikte seg verken før eller etterpå. Det er svært skuffende. Sparepotensialet er stort, mange vil bidra. Det en opplever, er likevel at usikkerheten også er stor. Flere som tar kontakt med Enova og får forhåndstilsagn, realiserer ikke prosjektene sine. Når det gjelder husholdningsstøtte, blir ca. halvparten, ifølge tall fra Enova, aldri utbetalt. Det mener vi vitner om at det kanskje er en del feil i systemet som gjør at folk faller ifra. Jeg tror en del folk også opplever det som urimelig når de statlige ordningene gir langt større beløp for å bygge ut ny kraftproduksjon f.eks. til vindkraft, enn til å spare en tilsvarende energimengde. Der bør vi også som samfunn og som storting diskutere om vi ikke bør sørge for at man for en gitt sum penger – spesielt med en regjering som forholder seg til handlingsregelen mer tro enn mange andre, at man har en begrenset sum penger – får maksimalt resultat. Da bør vi se på om man ikke skal likestille støttenivået til energisparing og kraftproduksjon. Og det åpner jo altså ikke regjeringen for med dette. Jeg tror også det er mange forbrukere som anser det som urimelig at man kan få støtte til en del eksotiske og kostbare tiltak, som de mer velbemidlede blant oss i samfunnet vil ha råd til, mens de som faktisk sliter mest med strømregningen, ikke kan få utløst én krone fra staten, fordi de virkemidlene som er i deres priskategori, ikke er støtteberettiget fra Enova, sånn som rentbrennende vedovner og luft-til-luft varmepumper. Jeg kan se argumentene for at man skal hjelpe den nye teknologien i markedet, men da får man kalle ordningen for det. Hvis det primære formålet er energisparing, må man sørge for at de teknologier som sparer energi, blir likebehandlet, uavhengig om de er kostbare eller billige. Det klarer vi ikke nå. Nå blir dette mer som en slags markedsstøtteordning til produsenter av kostbare teknologier, enn det er en energispareordning. Det tror jeg ikke er intensjonen, i hvert fall ikke til saksordfører. Men det er nettopp derfor jeg skulle ønske at dette forslaget hadde blitt vedtatt og ikke bare vedlagt protokollen.