Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Da representanter for flertallet holdt pressekonferanse etter at saken var avgjort i komiteen, ble det uttrykt glede over at minoritetene nå endelig var blitt hørt, og at valgfriheten endelig kunne bli reell. Dette er svært beskrivende for hva som har vært flertallets mål når det gjelder endringer av privatskoleloven. Det er sjelden jeg har opplevd så sterke prinsipielle motsetninger og så forskjellige virkelighetsoppfatninger som i denne saken. For første gang etter krigen har vi fått en skolepolitikk som er på full fart bort fra en inkluderende skole. Og jeg spør: Hva har vært drivkraften bak flertallets engasjement for å åpne opp for frislipp av privatskoler? Er dette et ønske fra folkedypet? Ifølge Regjeringen vil de endringene som nå vedtas, åpne for konkurranse mellom private og offentlige skoler – og dermed skape en bedre kvalitet i den offentlige skolen. Dette er et syn som Arbeiderpartiet er sterkt uenig i. Dagens fellesskole er en av de få arenaer der flesteparten av dagens elever møtes. Den har en viktig funksjon som møteplass for barn med ulik bakgrunn. Bare en felles offentlig skole kan sikre et slikt fellesskap og mangfold og gi alle en god og likeverdig utdanning, uavhengig av bakgrunn. Vi har ingen tro på at konkurranse mellom skoler og elever vil kunne danne grunnlag for høyere kvalitet. Politikk handler i bunn og grunn om å velge. Vi opplever omfattende kutt på utdanningsområdet: i skolefritidsordningen, i voksenopplæringen, i norskopplæringen for asylsøkere, i helsetjenester for studentene – for bare å nevne noen. Frislipp av privatskoler skjer dermed på bekostning av opprustningen av vår felles, offentlige skole, og det er en erkjennelse som flertallet er nødt til å ta innover seg. Jeg tror i hvert fall at velgerne våre begynner å få den virkelighetsoppfatningen som etter hvert også vil melde seg gjennom klare resultater ved valg. Det er nok å ta fatt i når det gjelder forbedringer i den offentlige skolen. Dette løses ikke ved å etablere flere privatskoler, overføre bedriftskultur til skolen og ensidig fokusere på konkurranse, effektivitet og resultater. Vi kan lære mye av næringslivet, men skolen er ikke en bedrift og kan ikke gjøres til en arena der man tjener penger. Vi ønsker å velge fellesskolen, der flesteparten av elevene går. Flertallets privatiseringsiver overskygger arbeidet med å få bukt med de store utfordringene i utdanningspolitikken. I siste instans får vi et Skole-Norge som er todelt, avhengig av elevenes sosiale bakgrunn, bosted og religion. Dette er også erfaringen i Sverige, Regjeringens utstillingsvindu for privatskoler. Undersøkelser viser at økningen av antall elever i privatskoler medfører sortering av elever etter bakgrunn og religion, og at flesteparten av foreldrene har høyere utdanning. Et annet moment er at under halvparten av lærerne i privatskolene ikke har pedagogisk utdanning. Det er ingen tvil om at skolens framtid er avhengig av felles løft og prioriteringer. Kampen for en god skole skal føres på tvers av alle politiske skillelinjer. Men dette handler om ressurser. Statsråden påpeker til stadighet at Norge er det landet som bruker mest ressurser på skole, og velger dermed å satse på et frislepp av privatskoler, med slagordet: «Mer igjen for pengene». Det blir rettesnoren i utdanningspolitikken. Departementet og statsråden sier at det ikke er noen motsetning mellom det å satse på private skoler og det å satse på offentlige skoler. Samtidig vet vi at hele 56 pst. av kommunene i år reduserer ett eller flere tjenestetilbud for å få økonomien til å gå i hop – 55 pst. kutter i grunnskolen. Dette skjer ikke fordi våre lokalpolitikere ønsker å kutte i skolen. Det er ingen tvil om at målet til alle partier er en bedre skole, men vi er veldig uenige om veien til målet. Vil valgfriheten skape en bedre skole for barna? Neppe, snarere tvert imot. Vi vil få en inndeling i A- og B-skoler. Men det vil ta tid før vi merker de endelige resultatene. Regjeringen har i mange vendinger argumentert for endringer i Skole-Norge på bakgrunn av at kommunene skal få større frihet til å velge som de selv vil. Men reflekteres dette i Regjeringens lovutkast? Jeg vil påstå at flertallets forslag svekker kommunedemokratiet. Det blir strengere krav til dokumentasjon for hva slags følger etablering av privatskoler vil få, og kommunene får ikke lenger den samme muligheten til å føre tilsyn.