Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-04:
La meg først ta opp de forslag som SV er medforslagsstiller til sammen med Senterpartiet og Kystpartiet. Jeg vil også gjøre oppmerksom på en liten feil i innstillingen, som jeg antar også gjelder for Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Ved en inkurie tror jeg det står at vi skal stemme imot §§ 8-1, 8-2 og 8-3. Det er ikke riktig. Vi har riktignok et annet forslag knyttet til de samme paragrafene, men disse tre paragrafene har vi for så vidt ingenting imot. Så til sakens innhold. I denne perioden har det vel så langt neppe vært eksempler på en klarere ideologisk privatisering enn det vi nå er vitne til. For det fins altså ingen gode argument for hvorfor denne privatiseringen skal foretas. Regjeringens eneste argument er at dette er vanlig internasjonalt, men det er i begrenset grad mulig å si at det er riktig, fordi tendensen internasjonalt er at man ønsker større innsyn og åpenhet knyttet til denne typen register. Og hva er et verdipapirregister? Er det et investeringsobjekt, eller er det noe annet? Et verdipapirregister er i utgangspunktet en nøytral registrering av eiere av ulike former for verdipapir. Det betyr at denne registreringen selvfølgelig må oppfattes av alle aktører, av samfunn, myndigheter, som en nøytral aktør som ikke på noen måte kan beskyldes for, ikke engang antydningsvis, å ha andre motiver enn det som måtte ligge i registreringens egenart. Hvis man tenker seg en parallell til dette, ville det bety det samme som at man privatiserte Biltilsynet og sa at kjøretøykontroll skal eies av Volvo, Saab, Mercedes og hva det ellers måtte være av bilmerker, og man ville komme i en uheldig dobbeltrolle ved at man har eierskap samtidig som man skal ha den offentlige myndighetskontrollen. Dette er for så vidt ikke noe standpunkt som SV eller Arbeiderpartiet har kommet på helt av seg selv. Dette har vært den måten man har nærmet seg dette problemet på fra offentlige myndigheter i all tid. Derfor har ikke et underbruk av SV, men Justisdepartementet sagt følgende i høringsuttalelse: «Hovedformålet med et verdipapirregister er å dokumentere forskjellige aktørers rettigheter til formuesgoder. Denne hovedfunksjonen har også tilsvarende registre som grunnbøkene for fast eiendom og de forskjellige rettighetsregistrene for ulike typer løsøre(skip, luftfartøyer mv.) (skip, luftfartøyer mv.) Dette er det som Justisdepartementet uttaler, og den prinsipielle tilnærming til hva et verdipapirregister er. Det betyr at det man her legger opp til, er en ren ideologisk privatisering av et register som skal være nøytralt og upartisk, som nå dessverre kan komme i en situasjon der det kan stilles spørsmål ved deres upartiskhet og nøytralitet. Så skulle man kanskje tro at verdipapirregistreringen vi i dag har, ikke har vært dyktig nok på et eller annet felt, at dette verdipapirregisteret ved praktisk anvendelse i virkeligheten hadde vist seg ikke å være godt nok, men så er heller ikke tilfellet. Finansministeren har skrevet følgende i brev til komiteen: «Departementet har ikke informasjoner som tyder på at VPS er «lite effektivt, ikke ivaretar sikkerheten eller på andre måter ikke er velfungerende» i forhold til sin nåværende virksomhet og organisasjon.» Da har man torpedert alle tenkbare argument for hvorfor man skal privatisere verdipapirregistreringen. Da står man igjen med følgende forhold, som i grunnen er det eneste forhold, og det oppfattet jeg også gikk veldig klart fram av saksordførerens innlegg, nemlig at det visstnok er en internasjonal trend, og at dette ønsker Høyre fordi dette er en del av Høyres privatiseringsideologi. Jeg synes at argumentene for dette er ualminnelig svake. De er ualminnelig svake, og sjelden har vi sett svakere argument for hvorfor man ønsker å privatisere et offentlig register, som skal være nøytralt og upartisk i alt sitt vesen, og som alle aktører, helt uavhengig av hvilken posisjon man måtte ha i verdipapirmarkedet, har den samme tillit til. Man burde snarere, sett fra SVs ståsted, ha gått motsatt vei, fra stiftelse og over til at dette ble et rent offentlig anliggende, slik som alle andre tenkbare, sammenliknbare register i vårt samfunn er, nemlig at det er offentlig myndighetskontroll over dette, og på den måten sørger man for at alle har den samme nøytralitet til alle ulike aktører. Så litt om det materielle innholdet i dette. Det som da også er forbausende i dette, er at man går flere skritt i feil retning i forhold til det som man burde ha gjort. Det betyr at det burde ha vært slik, helt uavhengig av om man velger å privatisere eller ikke, at man i hvert fall sørget for at det fantes åpenhet, innsynsmulighet, større grad av det som internasjonalt kalles for «transparency». «Transparency» er det ordet som vi fra norsk side og også internasjonalt bruker stadig mer knyttet til innsynsmulighet, innsynsrett, muligheten til å se hvem som faktisk eier, hvem som faktisk prøver å skjule f.eks. økonomisk kriminalitet. I alt norsk bistandsarbeid er «transparency» noe av det viktigste, altså innsyn i de ulike lands disposisjon av de pengene Norge gir. I alt arbeid for å bekjempe økonomisk kriminalitet internasjonalt er åpenhet, «transparency» en av de viktigste posisjonene, ikke bare i Norge, men i hele den vestlige verden, nettopp fordi man ønsker å ha innsyn i eventuelle konti eller annen transaksjonsvirksomhet som kan finansiere terror. Man skulle tro at etter det som skjedde 11. september, hadde større deler av Stortinget tatt innover seg alvoret i dette. Isteden velger man her å gå helt motsatt vei, nemlig at man skal ha muligheten til forvalterregistrering, slik at man fremdeles har muligheten til å holde skjult de som er de reelle eiere i et selskap. Dette gjelder for ansatte, det gjelder for pressen, men ikke minst gjelder dette for myndigheter. Både Kredittilsynet og Økokrim som er de to offentlige instanser som vi har oppnevnt for å ivareta samfunnets behov for å bekjempe økonomisk kriminalitet, advarer meget sterkt mot det vi her ser. La meg bare kort få lov til å sitere hva Økokrim sier, og dette er gjengitt i proposisjonen som er lagt fram for Stortinget: «Gjeldende forskrifter med direkte registrering av eierskapet er med å gi en hurtig, effektiv og tilnærmet diskret behandling av slike saker. ØKOKRIM stiller seg tvilende til at dette vil kunne opprettholdes ved overgang til forvalterregistrering, selv om forvalterne etter utvalgets syn skal pålegges plikt til å opplyse om de reelle eiernes identitet.» Det systemet vi har, har vært et effektivt, operativt system for Økokrim og også for Kredittilsynet. De ønsker større åpenhet. I denne innstillingen går flertallet, med Regjeringens og Fremskrittspartiets støtte, motsatt vei. Man skal ha mer hemmelighold og gjøre det vanskeligere for offentlige myndigheter å få innsyn. Etter mitt syn er dette et skritt i fundamentalt feil retning. Det som burde ha ligget i dette, var selvfølgelig en større grad av mulighet for å bekjempe økonomisk kriminalitet, få innsyn i hvem som er de reelle eiere. Bare i løpet av de siste årene når det gjelder norsk næringsliv og spekulasjoner i pressen om hvem som eier de ulike former for verdipapir som har innflytelse på eierskap i bedrifter, vil man se at innsynsretten hadde vært en god ting. Innsynsretten hadde vært en god ting, og det er det som er SVs utgangspunkt, og det er også derfor vi sterkt advarer mot det Stortinget her gjør. Det er kanskje ikke noen grunn til å dramatisere dette. Samtidig advarer vi sterkt mot dette. For å si det veldig uhøytidelig: Vi skjønner ikke bæret av hvorfor man gjør dette. Alle saklige, faglige argument går helt imot. Det eneste Regjeringen har kommet opp med av argumenter, er at dette er vanlig internasjonalt, som i enhver annen debatt ville vært et svært tynt argument. Alle kompetente høringsorgan som uttaler seg om dette spørsmålet, advarer mot dette. Likevel velger man å gjøre det. Da er argumentet at dette skal være et aksjeselskap, slik at det skal være mulig for andre aktører å komme inn og etablere konkurrerende verdipapirregistre, dette ut fra en blind tro på at konkurranse er svaret på alt. Sannsynligheten for at dette skjer, er jo forsvinnende liten. Det har ikke skjedd i noe annet sammenlignbart land, og vil heller ikke skje i Norge, rett og slett fordi det norske verdipapirmarkedet er for lite. Det betyr at her har man igjen lagt en slags snever ideologisk begrunnelse til grunn, og så skal det være mulig for hvem som helst å kunne etablere et alternativt register, og så skal man skape konkurranse om dette i den tro at kostnadene dermed skal gå ned for disse som registrerer verdipapirer. Noe mer naivt enn dette er det vel vanskelig å tenke seg. Jeg må si(presidenten klubber) at når man skal oppsummere denne saken om noen år, håper jeg ikke at det har skjedd dramatiske ting. Jeg håper at(presidenten klubber igjen) stortingsflertallet vil se at den retning SV har pekt på, hadde vært den riktige å gå i dag. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)