trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
En skulle tro at det var en helt grunnleggende og fundamental uenighet i denne sal om denne saken. Det er det jo ikke. Vi er faktisk tverrpolitisk enige om det aller meste, bortsett fra finansieringsordningen. Jeg synes det er spennende når vi hører representant etter representant fra Arbeiderpartiet gå opp og si at det har vært så dårlige svar fra regjeringens side at Arbeiderpartiet ikke har vært i stand til å utforme sin egen politikk. Det er greit at det er idétørke hos Arbeiderpartiet for tiden, men å forvente at en sittende regjering skal bidra til å utforme politikken til Arbeiderpartiet synes jeg er å dra det langt, særlig når kritikken er såpass tøff basert på et forslag som de selv fremmer som heller ikke konkluderer på modell. En ting hadde vært hvis Arbeiderpartiet hadde hatt en alternativ politikk som de kunne gå i krigen for å forsvare, men det har de jo ikke, og konklusjonen til Arbeiderpartiet er i veldig stor grad i samsvar med det som er flertallsinnstillingen i dag. Det skulle man ikke tro når man hørte de innleggene som har vært fra flere representanter fra Arbeiderpartiet. Jeg har også merket meg at til tross for at beslutningsgrunnlaget ikke er godt nok for Arbeiderpartiet, så er det iallfall godt nok for Senterpartiet. Selv om representanten Arnstad kritiserte statsråden i stad for å være morsom på Arbeiderpartiets bekostning, har altså i hvert fall Senterpartiet nok beslutningsgrunnlag til å bidra til å fremme et forslag hvor de iallfall kan konkludere, så jeg synes det også var en litt underlig referanse. Men det som gjorde at jeg tok ordet, var den kritikken som statsbudsjettfinansiering har fått. Jeg tror Grande sa noe sånt som at det var et alvorlig anslag mot NRKs uavhengighet. Jeg er enig i at det er viktig at NRK skal være uavhengig, at de skal ha forutsigbare rammer, og at de skal være den institusjonen de i stor grad er i dag. Som Grande selv har påpekt, er det bred støtte til det i innstillingen, så om ikke annet så har i hvert fall NRK fått mange godord fra talerstolen i dag, og det er vel fortjent. Men det å hevde at statsbudsjettfinansiering skulle rokke ved den uavhengigheten, er noe krevende, fordi både pressestøtte og penger til en privat allmennkringkaster besluttes i Stortinget, men – ikke minst – fordi en annen svært viktig institusjon finansieres på samme måte. Riktignok er NRK en del av den fjerde statsmakt, men den tredje statsmakt finansieres over statsbudsjettet etter forslag fra regjeringen. Jeg tror neppe noen vil hevde at det rokker ved domstolenes uavhengighet. Det at en skal få en utredet modell veid opp mot statsbudsjettfinansiering, er egentlig en ganske naturlig sak når en først skal gjennomføre en så grundig runde på finansieringen av NRK. Derfor synes jeg det er verdt å peke på at forslag nr. 2, fra Arbeiderpartiet, egentlig etablerer en helt ny konstitusjonell praksis, hvor Arbeiderpartiet ønsker å pålegge regjeringen fra Stortingets side ikke å ta sin plikt til å opplyse Stortinget på en god nok måte på alvor og fjerne initiativretten, som regjeringen har og står fritt til å utøve som de vil. Det er bemerkelsesverdig.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
Den samlede gjeldsveksten i Norge har vært ganske stor de siste årene både når det gjelder gjeldsutviklingen på bolig, altså sikret gjeld, og også på forbrukslån. Utfordringen er at man til slutt kan ende opp med en gjeldsbyrde som er krevende å håndtere for den enkelte. På den annen side er det slik at vi i utgangspunktet må ha tillit til at låntaker og långiver klarer å inngå avtaler som er gode nok for begge parter, men det forutsetter da at man har de relevante opplysningene før man inngår en slik avtale. Det er det dette registeret primært skal bidra til å sikre på en god måte. Det vil alltid være slik at når en oppretter nye registre, må en vurdere det opp imot hvilke personvernhensyn som også skal ivaretas. Det gjøres i proposisjonen på en god måte. Det er viktig at vi ikke kommer i en situasjon hvor personvernet trues av unødvendige registre. Den forholdsmessighetsvurderingen som er foretatt av departementet, synes jeg er god, og jeg mener også at den vurderingen som er gjort opp imot det arbeidet som skjer med personvernforordningen i EU, er tilfredsstillende. Så må vi jo se hva som blir det endelige resultatet. Det jeg synes er noe underlig, er at Arbeiderpartiet har en merknad som understreker viktigheten av personvern på den ene siden, mens de på den andre siden står bak et forslag som vil bidra til å utvide kretsen av personer som får innsyn i eller tilgang til denne informasjonen ganske vesentlig, gjennom å åpne for at det også skal omfatte kommunale gjeldsrådgivere. Jeg mener det i innstillingen står et tall på omtrent 500 personer som i tillegg skal få søketilgang. Det vil bidra til å sette personvernet ytterligere under press, og muligheten for misbruk av opplysninger kan slik sett bli noe større. Jeg synes ikke de vurderingene Arbeiderpartiet gjør i merknaden, gir spesielt gode refleksjoner rundt årsaken til at en bør utvide kretsen som skal få tilgang til denne informasjonen, ytterligere. Det er en viktig avveining, og jeg synes kanskje det er litt underlig at en ikke har foretatt den avveiningen noe mer konkret fra Arbeiderpartiets side. Så har jeg bare et par kommentarer til forslag nr. 1, vedrørende rentetak. Det er en ganske krevende problemstilling, for jeg tror det er få som ikke kunne ønske seg lavere rente, men en låneavtale er faktisk en avtale mellom to parter, og den inngås på de vilkår som partene er villige til å inngå den på, i tillegg til at dette er et svært gjennomregulert område fra før. Jeg er usikker på om en vil oppnå noe som helst med et rentetak. Kanskje kan det til og med bidra til det motsatte av det en ønsker, gjennom at en ved å sette en slags maksimalrente presser renten til flere långivere opp istedenfor ned. Jeg synes også det er interessant at dette er et så krevende spørsmål for flere i salen – kanskje særlig for Kristelig Folkeparti – at det har ført til at de har hatt flere standpunkter på kort tid. Jeg gleder meg til den avklaringen som vi nå sikkert får fra representanten Bekkevold på dette punktet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
Det er en stor glede å kunne legge frem en helt enstemmig innstilling uten noen forslag – verken i salen eller i innstillingen – som er avvikende, og jeg vil takke komiteen for et godt samarbeid om et bra resultat. Formålet med denne lovproposisjonen har vært å styrke forbrukerrettighetene og forbrukervernet. Det er to hovedtiltak for å gjøre det. Det ene er å sikre en mer effektiv håndheving av forbrukervernreglene, og det andre er å tydeliggjøre Forbrukerombudets rolle som tilsyn. Det er viktig at det er en tydelig og god håndheving av forbrukervernet. Det å være trygg på at en får sanksjoner ved brudd på regelverket, er en forutsetning for at et regelverk skal være effektivt. Det vil bidra til å øke den preventive effekten, og det vil også bidra til en positiv atferdsendring – som er god, naturligvis. I tillegg er det viktig at en gjennomfører en oppfølging av tilsyn på en ryddig og skikkelig måte. De endringene som her foreslås, vil bidra til at dette området i større grad blir behandlet som andre områder. En vil få toinstansklagebehandling. Vi vil tydeliggjøre tilsynet som sådant, som Forbrukerombudet har i dag, derav årsaken til at en endrer navnet Forbrukerombudet til Forbrukertilsynet. Det er også viktig at Markedsrådet arbeider enda mer effektivt, særlig i en situasjon hvor vi skal få en tydeligere annengangs klagebehandlingsrolle. Det foreslås både nye krav til kompetanse og at en nemnd kan ta avgjørelser med tre medlemmer og etter skriftlig behandling. Alt i alt er dette lovforslag som vil bidra til å styrke forbrukerne og forbrukernes rettigheter. Det vil styrke rettssikkerheten til næringsdrivende gjennom klageadgangen, og det vil bidra til at vi får et mer enhetlig og helhetlig system.
Mette Tønder (Høyre), 2017-06-07:
Det er med undring jeg lytter til forslagene som går ut på å utsette reformen. Representanten vil altså ikke starte kompetansekartlegging, ikke ha kompetansestrategi, ikke endre loven slik at alle kommuner gjør som f.eks. Bergen, ser i nettverk og familie etter nye omsorgspersoner. De vil vente. De sier rett og slett nei. Hva de vil vente på, er litt uklart, men vente vil de. Dette er i og for seg ikke nye toner fra noen av disse partiene i denne perioden, men det er overraskende at de nå vil stoppe endringen som helt klart er i barn og unges interesse. Slik Høyre ser det, er denne reformen overmoden, og dette er en reform som skal gjennomføres over flere år. Når jeg hører på argumentene for å reversere reformen, høres det for meg ut som om hun tror at en reform kan gjøres én gang for alle, at bare vi venter litt så kommer det entydige svaret på hvordan vi skal gjøre dette. Høyre mener at barn som er utsatt for omsorgssvikt og overgrep i hjemmet sitt, må møtes med en tjeneste som kontinuerlig jobber med kvalitet og nye og bedre måter å møte barn på. Det gjelder også det arbeidet vi gjør her på Stortinget på dette området. Vi er utålmodige, og på vegne av barna ønsker vi reformen velkommen. Så gjelder det prisdifferensiering: Det høres jo ut som om det ikke har kostet penger å plassere barn på institusjon eller å ha dem i fosterhjem fram til nå, når vi flytter det til kommunen, men det har det naturligvis gjort. Det høres også ut som om det aldri har vært utfordringer med hvor barn skal plasseres, og at de utfordringene aldri har hatt noe med økonomi å gjøre. Det er jo også feil, det vet vi. Vi vet at stat og kommune har hatt sine problemer med plassering. Det vi gjør nå, er å la kommunen faktisk få en hånd på rattet gjennom hele prosessen. Det betyr at de får ansvaret for hvor barn skal plasseres, de får flere valg med hensyn til hvor barn skal plasseres, men de må også ta litt av økonomien. Så en stemmeforklaring – og da snakker jeg på vegne av Høyre og Fremskrittspartiet, altså regjeringspartiene: Det gjelder det løse forslaget nr. 12, fra Venstre, som vi ønsker å støtte. Dette er det sagt noe om også i selve proposisjonen, så det er uproblematisk. Så gjelder det et forslag som ligger i saken, fra Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti, et mindretallsforslag om fullfinansiering. Dette står også i saken slik den ligger, så det er litt som å slå inn åpne dører, men vi kan være med på det. Noen av oss er gamle kommunepolitikere, så det kan vi være med på. Så gjelder det Venstre og forslag knyttet til deres representantforslag: Det har vi stor tro på, vi liker forslagene, men vi ser at dette også ligger i selve saken, så vi velger ikke å støtte det nå.
Mette Tønder (Høyre), 2017-06-07:
Under arbeidet med den nye loven har vi fått flere innspill fra foreldre som har adoptert barn, fra adopterte selv, fra dem som godkjenner, og fra dem som hjelper. Dette er jo et område hvor vi ofte er litt inne på kjernen av følelsene våre. Alle som får biologiske barn, gjør det uten at hjemmet blir invadert og foreldrerollen evaluert i forkant. Men skal man adoptere, er reglene annerledes, og det må de også være. Samtidig mener Høyre at vi ikke må gjøre det så vanskelig å adoptere at barn blir sittende og vente uten å kunne få en ny mamma og pappa. Før jeg sier noe om hvorfor Høyre har valgt å støtte flere av endringene i innstillingen, vil jeg bare rette en takk til alle dem som har åpnet seg for oss, fortalt historiene sine og gitt oss råd. I Høyres varamannskap er vi så heldige å ha en tøff trebarnsmamma. Hun er alene om omsorgen for tre barn, og de er adoptert. Hun er ikke A4, hun har gått gjennom prosessen alene. Etter å ha hørt hennes historie om gode og noen ikke fullt så gode hjelpere i den prosessen, tenker jeg at mindre tøffe typer kanskje ikke hadde turt eller orket, og sånn skal det jo ikke være. Det hadde betydd at en liten, kul familie ikke hadde eksistert, og at tre barn ikke hadde hatt et hjem. Så det må altså bli enklere, og prosessene bør gå fortere. Barn som er adoptert, kan få innsyn i sin historie når de er 18 år. I denne saken foreslås det å senke denne grensen til 15 år. Dette var det et samlet høringsmøte, også de som representerte barna, som anbefalte oss ikke å gjøre, og det har vi altså lyttet til. Barn som adopteres fra andre land, blir eldre og eldre, og det var i Adopsjonsutvalgets innstilling foreslått å gi godkjenning av barn helt fra 0 til 5 år, ikke ha to kategorier som i dag. Dette ble ikke fulgt opp, men en samlet komité er enig om å gjøre de endringene i dag. En annen tilbakemelding komiteen fikk i høringen, var at saksbehandlingstiden i faglige utvalg som behandler saker med barn som har spesielle behov, har vært for lang. Høyre støtter her forslaget som sier at saksbehandlingstiden ikke skal være over 30 dager. Vi kan ikke komme i en situasjon hvor barn kanskje ikke får et hjem fordi vi ikke klarer å saksbehandle fort nok. Vi har blitt møtt med at det må være kvalitet i saksbehandlingen, men kvalitet behøver jo ikke nødvendigvis å ta lengst mulig tid. Det er kvalitet å få saker unna også. Under høringen ble vi minnet på at barn som adopteres fra andre land, er andre lands barnevernsbarn. Noen av barna som får familie i Norge, har ikke behov for så mye ekstra, mens andre trenger mer. Komiteen har lyttet og lagt inn et forslag hvor det blir gjort en vurdering av hvordan barn og foreldre skal følges opp når de kommer hjem. Den gamle adopsjonsloven er 30 år gammel og hadde stort behov for å få en gjennomgang. Den nye loven vil bidra til større forutberegnelighet, likebehandling og større kvalitet i adopsjonssakene.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-06-07:
Eg kjem med ei lita stemmeforklaring og ein kommentar. Eg er einig med representanten Mandt. Senterpartiet kjem ikkje til å støtta proposisjonen. Det er ikkje fordi vi vil senda han i retur, men fordi vi er ueinige i den proposisjonen som er vorten lagd fram, og vi er spesielt ueinige i dei økonomiske premissane som ligg til grunn for proposisjonen. Det vert sagt at det er ei overføring av ansvar til kommunane. Vi les saka slik at det er først og fremst ei overføring av betalingsansvar til kommunane. Vi meiner dette må koma samtidig, elles vert økonomifokuset altfor stort, etter vårt syn. Difor vil vi heller ikkje stemma for nokon av dei lause forslaga i denne saka. Vi meiner det er mest ryddig. Er vi imot proposisjonen, stemmer vi imot. Vi har eit heilskapleg alternativt forslag der det står kva vi vil ha, og kva vi meiner med barnevernet – alt frå kvalitet og kompetanseheving, finansieringssystem, kven som skal ha ansvar for institusjonstilbodet, kva kommunane skal gjera, til kva vi meiner med eit nærleiksprinsipp knytt til helsetenesta. Vi forventar for så vidt ikkje at andre stemmer for det forslaget. Det er ei stemmeforklaring frå Senterpartiet om kvifor vi i dag ikkje kan slutta oss til denne saka og heller ikkje vil gå inn på dei lause forslaga, som vi kan vera einige i, men som vi ikkje vil gå inn på som enkeltforslag, f.eks. når det gjeld forslaget om å fullfinansiera denne reforma. Sjølvsagt er det rart: Kvifor skal ikkje Senterpartiet stemma for det? Men det er jo ei fullfinansiering av ei reform som vi ikkje sluttar oss til. Difor ville det vore rart å stemma for det forslaget. Da håpar eg at eg har gjort greie for stemmegivinga vår i denne saka.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-06-07:
I dag er det slik at gjeldsforpliktinga til den enkelte ikkje er tilgjengeleg for kredittvurdering. Det kan medverka til at ein i mange tilfelle kjem opp i ein situasjon der ein får innvilga kreditt som ikkje står i forhold til lånegrensa. No føreslår regjeringa at ein skal gi private aktørar høve til å etablera eigne føretak som kan formidla slike gjeldsopplysningar mellom bankar og andre kredittytarar, til bruk ved kredittvurdering. Senterpartiet støttar opprettinga av eit gjeldsregister. Vi meiner at det er stort behov for det. Men vi meiner at eit slikt register bør opprettast i offentleg regi, og vi fremmer forslag om dette i dag, som har slik ordlyd: «Stortinget ber regjeringen fremme forslag for Stortinget om å innføre et gjeldsregister i offentlig regi.» Subsidiært vil vi stemma for forslaget frå Arbeidarpartiet og Kristeleg Folkeparti om ei portalbasert løysing. Vi legg til grunn, og håpar at det kan avklarast her, at ein slik portalbasert løysing kan opprettast i offentleg regi, og det ville vera fint å få ein kommentar på det frå forslagsstillarane. Elles kjem Senterpartiet til å støtta forslaget om å utgreia moglegheita for å innføra eit rentetak. Den raud-grøne regjeringa sende på høyring eit forslag om både ein privat og ein offentleg modell. Ein konkluderte da med at ein offentleg modell etablert i tilknyting til Løsøreregisteret var det ein anbefalte. I høyringa den gongen var det eit stort fleirtal av høyringsinstansane som peikte på at eit offentleg drive register etablert i Løsøreregisteret var den modellen ein føretrekte. Det står i den proposisjonen: «Instansenes gjennomgående argumentasjon for en offentlig modell kan oppsummeres gjennom DNB Bank ASAs uttalelse, som sier at et offentlig register vil fremstå som mer nøytralt, kan ivareta personvernet på en god måte og vil oppnå større tillit enn et privat register. Videre sies det at erfaringene fra offentlige registre er gode, og at det er grunn til å anta at det samme vil gjelde et offentlig register for enkeltpersoners kreditt. Det legges også vekt på at Brønnøysundregistrene har kompetanse på og systemer for personregistre, som det kan bygges videre på ved opprettelse av et gjeldsregister.» Vi peiker i forslaget ikkje direkte på Løsøreregisteret, men vi ber regjeringa komme til Stortinget med ei sak om å innføra eit gjeldsregister i offentleg regi. Det er vårt primære standpunkt.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-06-07:
Senterpartiet støttar endringane som i dag vert gjorde i adopsjonslova, og vi synest det er bra at Stortinget no lovfestar praksis og retningslinjer, sånn at dei ulike føresegnene i lova vert betre systematiserte. Lovforslaget som i dag vert vedtatt, er jo kome etter ein lang prosess som starta i den raud-grøne regjeringsperioden. Adopsjonslovutvalet, som la fram utgreiinga si i 2014, vart utnemnt i 2012, og Adopsjonslovutvalets arbeid bygde på Hove-utvalet, oppnemnt i 2008. Vi støttar komiteens innstillingar med dei endringane som er gjorde, men har nokre merknader. Å heva aldersgrensa for førehandsgodkjenning av adopsjon frå dagens 0–3 år til 5 år forpliktar. Senterpartiet meiner at endringane må følgjast nøye, og at nødvendige tiltak må setjast i verk dersom ei ny føresegn i praksis viser seg å kunna ha uheldige sider. Vi merkar oss at å heva aldersgrensa for førehandsgodkjenning ikkje var føreslått i proposisjonen, men har kome til under komitébehandlinga, og vi meiner at dette må sjåast i samanheng med betre oppfølging etter adopsjon. Det er bra at vi i dag vedtar at ein skal kartleggja behovet for oppfølging etter adopsjon. Det er jo slått fast at behovet er der, og kartlegging må føra til betre oppfølging av familiane etter adopsjon. Ved behandling av fosterheimsmeldinga vedtok Stortinget å be regjeringa sjå på tiltak som kan gjerast for at adopterte barn kan få best mogleg oppfølging og sikrast ein god oppvekst, vedtak 744, og i dag ber Stortinget regjeringa vurdera behovet for oppfølging av adopterte og familiane deira i tråd med Haag-konvensjonen artikkel 9, der éin modell, som den danske, kan vurderast som eit alternativ, og koma tilbake til Stortinget på eigna måte. Det er òg viktig at regjeringa følgjer opp desse to vedtaka med faktisk handling. Det skal ikkje berre vera god oppfølging for familiar som adopterer frå utlandet, fram til adopsjon, men òg etterpå. Det er det ofte ikkje i dag. Vi har merka oss at komiteen i innstillinga går bort frå forslaget i proposisjonen om 16-årsgrense for at adopterte skal få opplyst kven dei biologiske foreldra er, og dette har vi diskutert i Senterpartiet. På den eine sida ser vi at trenden på ein del andre, litt samanliknbare område går i ei anna retning, at barn tidlegare enn før får rett til medbestemming og rett til å vita om forhold som angår dei sjølve, mens komiteen i innstillinga argumenterer med at det kan vera ei belastning for 15-åringar å få vita om forhold rundt sin eigen familie. Vi vel å ikkje følgja regjeringa i dag, men vi følgjer altså innstillinga frå komiteen. Vi registrerer at Venstre har eit forslag om 16-års aldersgrense. Vi kjem ikkje til å støtta det forslaget i dag, men dette er noko eg trur må – og kjem til å bli – vurdert òg i dei neste åra. Vi meiner det er viktig at det skal innførast ein rett for gjenlevande i rett linje til å kjenna det biologiske opphavet til ein avdød adoptert. Vi er òg einige i at saksbehandlingstida for utanlandsadopsjonar ikkje må vera for lang, og forslaget om at ein ikkje skal overskrida 30 dagar. Så hadde eg ingen forslag å fremja, men det var det.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-07:
Nei, jeg ønsker å trekke det.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-07:
Det er ikke først og fremst de faglige rådene vi bestrider og har sterkest kritikk mot, men konsekvensene av å overføre oppgaver og ansvar uten at det følger penger med. Derfor lurer jeg på om statsråden mener i full oppriktighet at det var riktig ikke å fullføre barnevernsløftet, men likevel overføre økt grad av oppgaver og ansvar til kommunene, og hvordan statsråden tenker at det vil bli håndtert.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-07:
Her er det bare å sette sin lit til rød-grønn kommuneøkonomi, for kommunene kommer til å trenge betraktelig styrking for å kunne håndtere både etterslepet og de nye oppgavene som man blir tilført. Dette er et område der statsråden har avslørt veldig dårlig kontroll med pengestrømmene. Og sånn blir det jo når anbud er viktigere enn langsiktige avtaler, og når omsorg behandles etter markedsprinsipper. Sist jeg sjekket, hadde statsråden ingen oversikt over hvor mye av midlene som er satt av til utsatte unger, som i dag tas ut i privat profitt, og som i dag når barnevernsbaroner og ikke de ungene de er ment å nå. Da lurer jeg på om oversikten har blitt bedre siden sist, og om statsråden har gjort seg opp noen tanker om det finnes en grense for hvor utbyttet skal gå.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-07:
SV ser på det som et politisk ansvar å tette gjeldsfeller og hindre at folk ender opp i en situasjon der man har gjeld man ikke klarer å betjene, og der det får store konsekvenser for livet til folk. Derfor har SV lenge vært forkjemper for et gjeldsregister, og også vært pådriver for å få det til. Men der er jo innretning viktig, når det gjelder både form og formål. Jeg synes det i forrige innlegg ble argumentert veldig godt og tydelig for hvorfor et gjeldsregister i offentlig regi er mest hensiktsmessig og trygt. SV støtter forslag nr. 5, fra Senterpartiet, men vi støtter også forslagene nr. 1 og 2 fra Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti, og subsidiært forslag nr. 3. Vi synes det er kloke tanker som er fremmet. Jeg må si at det er veldig gledelig at Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti har hentet inspirasjon fra SVs forslag om rentetak, som vi fremmet i forbindelse med et representantforslag om å lukke gjeldsfeller. Vi deler veldig gjerne god politikk, og synes det er gledelig når andre partier tar den opp. Så er det gode grunner til å se på nettopp det. Man kan godt finne det artig at noen har stemt for og mot ved forskjellige tilfeller. Vi har vært konsekvent i vårt syn, men jeg tror stadig flere ser at det er fornuftig, og at det er gode grunner til at de landene som har innført dette, faktisk har gjort det. Jeg vil også anbefale at man finner inspirasjon fra de øvrige forslagene vi fremmet i forbindelse med å lukke gjeldsfellen, bl.a. det som går på aggressiv markedsføring og flere reguleringer. For det er jo sånn at man får kastet forbrukslån etter seg. Du kan ikke ta et fly, gå på et kjøpesenter eller hente posten din uten at du får kastet forbrukslån med skyhøye renter etter deg. Det er klart at folk som har orden i sysakene, er ikke de som er mest utsatt for å havne i disse fellene. Men det er lett å komme inn i en veldig negativ sirkel, der man erstatter gjeld med gjeld, og der rentene skyter i været, og man havner i en spiral som man ikke hadde sett for seg at man kunne komme inn i. Man har hørt mange erfaringer om dette – det kan skje flere enn man aner. Derfor synes vi det er viktig å ta nødvendige og riktige grep for å hindre at folk havner i gjeldsfeller, og for å hindre at denne aggressive markedsføringen, som er totalt ute av kontroll, kan få fortsette. Men hva slags grep man tar, vil også virke inn på de resultatene vi får. Så jeg vil understreke viktigheten av å stemme for forslaget om gjeldsregister i offentlig regi, for det tror vi er mest hensiktsmessig. Men det er positivt med bevegelse på feltet.
Abid Raja (Venstre), 2017-06-07:
Hjelpetiltak er særs viktig, og omsorgsovertakelse bør skje kun når det er ytterst nødvendig. Jeg vil ta opp med statsråden at det er en del historier om søskenflokker som dessverre blir splittet opp i den fasen når man må bli plassert bort fra sitt eget hjem. Har statsråden noen konkret plan for å sørge for at man har nok fosterhjem og andre typer hjem hvor søskenflokker kan være sammen når de må ut av sitt naturlige hjem og bort fra sin biologiske familie og ender med å bli splittet opp? Har man en plan for hvordan man kan sørge for at søsken kan få et liv sammen, hvor de også bor sammen? I forlengelsen av dette: Har man en plan for å rekruttere flere fosterhjem, slik at barn i størst mulig grad kan bo hos trygge familier over lengre perioder og ikke blir en kasteball mellom ulike institusjoner, beredskapshjem, ventehjem osv.?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
Jeg har stor forståelse for de innspillene som har kommet, og som også har kommet fra Forandringsfabrikken, om akkurat dette. Derfor har jeg lyst til å understreke hvor viktig det er at barn skal medvirke i hjelpetiltak som skal settes inn. Hjelpetiltak i barnevernet må ta hensyn til det som barna trenger, og barn må få muligheten til å si sin mening. Barnevernsreformen bygger på at Bufetat skal være det spesialiserte nivået i barnevernet, enten det er snakk om institusjon, om fosterhjem eller om hjelpetiltak. Det som ligger i lovforslaget, innebærer ikke å lovfeste bestemte metoder eller bestemte tiltak, som f.eks. MST, som det har vært mest motstand mot. Men det innebærer at staten skal kunne bistå og gi det hjelpetiltaket til kommunene hvis de ønsker det. Hvis kommunen i samarbeid med familie og barn velger at det er MST som er det hjelpetiltaket de skal gi, skal staten tilby det. Men jeg støtter også forslaget fra komiteen om at vi skal ha en grundig gjennomgang av det.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
Jeg er opptatt av og har tro på at kommunene i alle saker skal velge det tiltaket som er det beste for et barn, og at ikke økonomi skal være styrende for hvilke tiltak det barnet skal ha. Når kommunene nå får et større finansieringsansvar ved at den refusjonsordningen går inn i kommunerammen, der de også skal ha det fulle finansieringsansvaret for fosterhjem, vil det også være naturlig at egenandelene på institusjon stiger. Men det er viktig å understreke at egenandelene også blir tilbakeført til kommunene gjennom rammen, og i tillegg til refusjonsordningen ligger det også over 200 mill. kr i kommunerammen for neste år som skal være med og styrke hele denne barnevernsreformen. Vi vil følge nøye med på dette, og jeg vil understreke at kommunene har et ansvar for alltid å velge det tiltaket som er det beste for barnet, og at ikke økonomi skal være styrende.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
I høringsbrevet som ble sendt ut i forkant av denne reformen, var forslaget fra regjeringen at kommunene skulle overta alle hjelpetiltakene, for vi mener at kommunene da kunne bygge opp gode hjelpetiltak som passet det enkelte barn og den enkelte familie. Så var det stor motstand mot at disse spesialiserte hjelpetiltakene, som f.eks. MST, skulle bli et kommunalt ansvar. Derfor lyttet vi til høringsinstansene og valgte at staten fremdeles skal ha ansvaret for de spesialiserte hjelpetiltakene. Men det blir ikke lovfestet at det tiltaket skal gis, for hvilke tiltak som skal gis, kan forandre seg med ny forskning og ny kunnskap. Det er forskning som viser at spesielt MST har positiv virkning på en del barn. Men vi har også fått med oss de innspillene som har kommet fra Forandringsfabrikken. Derfor lever vi veldig godt med forslaget fra komiteen om at vi nå tar en gjennomgang av de tiltakene, og at barna også blir dratt inn i det arbeidet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
Det er viktige spørsmål representanten tar opp. Jeg håper han har fått med seg den store rekrutteringskampanjen som Bufdir nå er i gang med, og som er sett av veldig mange. Det er veldig viktig for oss at det har vært et så stort trykk fra Stortinget og fra regjeringspartiene og samarbeidspartiene om å få mer penger til rekruttering, for det er en utfordring, spesielt å rekruttere fosterhjem som kan ta litt eldre barn, og ikke minst søskenplasseringer. Derfor har vi bedt direktoratet om å se ekstra på hva som må til for å få på plass flere søskenplasseringer. Vi er også kjent med at SOS-barnebyer prøver å få på plass et samarbeid med kommuner om å få flere søskenplasseringer. Men jeg tror dagens vedtak om å bruke mer nettverk og familie kan være en nøkkel til å få på plass flere søskenplasseringer.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
Vi har vært veldig opptatt av at denne reformen skal være fullfinansiert, og det mener vi at den er. Så vil det alltid være kommuner som vil si at den ikke er det, men det er viktig å understreke det ansvaret som kommunene også har, som de er lovpålagt å ha. Kommuneøkonomien har de senere årene også blitt styrket. Samtidig gjør vi enkelte grep. Denne reformen skal jo ikke tre i kraft før i 2020, så vi vil komme tilbake igjen når vi har fått utredet mer, og se på hvordan dette vil virke inn. Men det er fullfinansiering som er målet for denne reformen, og ved å overføre refusjonsordningene til kommunene og også de oppgavene som kommunene skal ta ansvar for, må selvfølgelig også pengene følge med. Vi kommer til å følge nøye med på det økonomiske i denne reformen, men det er mange ting som ligger i reformen allerede – både kompetansesatsingen og samarbeidet mellom psykisk helse og barnevern – der vi har startet å øke budsjettene.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
La meg bare først starte med å si at kommuneøkonomien ikke har vært bedre enn den er nå på ti år, og det er takket være denne regjeringen og samarbeidspartiene at vi har klart å få på plass et stort løft for kommunene. Det kommunale barnevernet har også blitt løftet i denne perioden med over 150 mill. kr, i tillegg til at vi fortsetter øremerkingen av stillinger. Så tar representanten opp det som går på kostnadskontroll med private aktører. Jeg vil understreke at vi har god kontroll på dette. Vi betaler ikke noe mer for disse plassene enn det vi gjør for andre. Men så er det også viktig når vi skal ha anbudskonkurranser, å se til at vi ikke betaler mer enn det vi har gjort for private. Vi har også varslet i reformen at vi vil ha en gjennomgang av de private aktørene også på fosterhjemsområdet, for vi ser at der er det en stor økning, og det er viktig at vi har god kontroll på dette.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
Jeg skulle ønske jeg kunne stått her i dag med en ny barnevernslov – i sammenheng med den reformen som vi behandler i dag – men vi fikk levert NOU-en om ny barnevernslov i oktober i fjor, litt forsinket. Ny barnevernslov har vært på bred høring, og det har kommet mange gode innspill til den, som vi nå jobber med. Det kommer en ny barnevernslov – departementet jobber med dette – men det er også viktig å få på plass denne barnevernsreformen. Den proposisjonen som ligger til behandling i dag, er en meldingsdel og en proposisjonsdel. Noe er lovendringer, men veldig mye av det som ligger der, går på den kompetansesatsingen som er viktig å få på plass før kommunene får et større ansvar. Det går på bedre samarbeid mellom psykisk helsevern og barnevern, noe som helseministeren og jeg allerede har satt i gang, og som er utrolig viktig hvis vi skal klare å fange opp de Ida-sakene som er der ute. Det høres ut som om kommunene skal få et enormt stort ansvar. Det som ligger her nå – jeg har også lyttet til høringsinstansene – er at kommunene får et mindre ansvar for fosterhjem enn det som først var påtenkt, fordi mange kommuner sa at de ikke var klare for det. Derfor har vi lyttet til høringsinstansene. Vi har samtidig sagt at staten fremdeles skal ha bistandsplikt og ansvar for institusjoner, men kommunene skal få større valgfrihet. Vi har sagt at staten skal ha ansvar for sped- og småbarnsutredninger, som kommunene har ansvar for i dag, men der det er utrolig viktig å få inn tiltak så tidlig som mulig, som staten nå skal ha ansvar for. Det store ansvaret som kommunene får her, er på fosterhjemsområdet. Det er også viktig at kommunene får en finansiering av dette. Jeg har lyst til å si et par ting om det som går på hets mot dem som jobber i barnevernet. Jeg er – i likhet med flere representanter – utrolig bekymret over at de som går på jobb hver eneste dag og skal være der for å beskytte barna våre, blir utsatt for hets og sjikane og for trusler mot sin egen familie. Barnevernet skal tåle kritikk – vi har jo en gjennomgang for å se på hvordan barnevernet utfører sitt arbeid – men den sjikanen og hetsen som er der ute nå, har gått for langt. Vi har tatt tak i dette. Vi har hatt et samarbeidsmøte nå med både KS, direktoratet, departementet, politiet og også flere kommuner som har erfaring med dette, for å få innspill og ideer om hvordan dette arbeidet kan bli ivaretatt. Vi jobber nå med verktøy som kommunene kan bruke. Vi jobber også med å se på hvordan politiet håndterer disse sakene. Straffbare trusler og sjikane mot offentlige tjenestemenn skal politianmeldes. Jeg skyver ikke ansvaret over på kommunene, men kommunene har et arbeidsgiveransvar for å ta vare på de ansatte som jobber i barnevernet, som for dem som jobber i Nav.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
Jeg har lyst å understreke at jeg er enig i at denne saken har tatt lang tid, men det har vært viktig for regjeringen å sørge for at vi har en ordning som fungerer på best mulig måte, og se nærmere på om det skal være en offentlig eller en privat oppgave. Denne regjeringen er av den formening at hvis det er private som kan gjøre en tjeneste, trenger ikke alltid det offentlige å gjøre det. Vi ønsket også å forsikre oss om at personvernet blir godt ivaretatt. Det er mye snakk om hvorvidt det skal være et register eller en portal. Hvis vi i dag hadde hatt på plass et register, vil jeg si at det nesten hadde vært litt avleggs, for da vi hadde høringen, kom det et tydelig forslag om at vi heller burde ha en portal enn et register. Det er altså flere måter å formidle gjeldsopplysninger på. I forbindelse med høringen kom Finans Norge med innspill om at denne lovteksten burde gjøres teknologinøytral, slik at vi kunne bruke mer moderne innretninger enn databaser, f.eks. en spørreportal. Da er det viktig at Stortinget gjør et vedtak som gjør at vi kan åpne for den teknologien som er der ute. I framtida kan det – som jeg også sa i mitt innlegg – komme andre virkemidler, som kan virke bedre. Det er viktig at vi ikke tror at et gjeldsregister eller en gjeldsportal vil løse alle problemene. Med den økningen i forbruksgjeld som er nå, må det flere tiltak på plass. Jeg er uenig med representanten Karin Andersen, som sier at denne regjeringen ikke har gjort nok. Vi har gjort betydelige vedtak for å dempe forbruksgjelden. Vi har gått inn for å stanse den aggressive markedsføringen av lån. Finansbransjen selv har også tatt grep, ved at man nå skal ha en ferdig utfylt sum på giroen når den kommer. Jeg tror også det er viktig at vi satser på personlig økonomi, og jeg er glad for at Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet har vært med – i samarbeid med Forbrukerombudet og Finans Norge – og virkelig satset på Økonomilappen og tiltak som gjør at barn og unge skal ha mulighet til å få mer informasjon om personlig økonomi. Det gjør dem bedre rustet som voksne, når de skal håndtere sin økonomiske situasjon. Vi vet at mange ungdommer i dag ikke er klar over hva nominell rente og effektiv rente er. De aner ikke hva inkasso er. De aner heller ikke at forbruksgjeld er dyr gjeld, og da er det viktig at den informasjonen finnes. Jeg har lyst å slå et slag for skolemeny.no, som er et godt tiltak, og som gjør at lærere over hele landet kan få gode verktøy for å få inn mer om personlig økonomi i skolen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
Det er rett, som representanten sier, at antall utenlandsadopsjoner har gått ned. Det viktigste vi kan gjøre der, er å samarbeide med adopsjonsorganisasjonene for å få godkjent flere land. Men så må vi også være glad for at flere land som det før var adopsjoner fra, nå har fått en høyere levestandard og klarer å ivareta barna sine på en god nok måte. Det er vanskelig å si konkret hva jeg som statsråd kan gå inn og gjøre på dette området. Representanten tar opp adopsjon etter barnevernloven. Jeg er opptatt av at vi, for at vi så tidlig som mulig skal unngå en omsorgsovertakelse, skal klare å gjøre foreldrene i stand til å ivareta sine barn. Vi har satt i gang flere tiltak som gjør at foreldre så tidlig som mulig ved graviditet kan få tett og god oppfølging. Adopsjon er et endelig tiltak. Adopsjon skal også kunne skje etter barnevernloven – hvis det er det som er det beste for det enkelte barn.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-07:
Forslaget til vedtak fra komiteen går ut på at vi skal utrede nærmere hvilken oppfølging adoptivforeldre trenger etter adopsjon. Det er det viktig at vi følger opp. Så er det viktig å understreke at adoptivforeldre og adoptivbarn er like forskjellige som andre familier og barn. Når barn kommer til Norge og blir adoptert, eller de er født i Norge, har de krav på helsetjenester, på lik linje med alle andre barn. Det som er en bekymring, er forskjellene ute i kommunene, i hvordan dette blir ivaretatt. Familiene har krav på hjelp og støtte lokalt og fra spesialisthelsetjenesten. Det skal vi tydeliggjøre i helselovgivningen. Derfor jobber vi nå med veiledere ut til helsepersonell. Vi jobber også med å få et større ansvar hos familievernet, slik at de bedre kan følge opp disse familiene. Det skjer flere ting, men jeg skal følge opp det forslaget til vedtak som foreligger fra komiteen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-07:
Jeg hadde ventet i spenning på en barnevernslov, en ny lov som hadde tatt inn over seg bl.a. de helt uvurderlige innspillene som er kommet fra Forandringsfabrikken og BarnevernsProffene, om å ta inn det selvfølgelige, at vi må ha «kjærlighet inn i loven». For det er det disse ungene trenger – kjærlighet og orden. Det er ikke det vi har fått, men jeg har fulgt debatten og hørt litt på det som har blitt sagt om kvalitet i barnevernet. Det tror jeg alle er opptatt av. Men i kommunalkomiteen har vi nå jobbet med en kommunereform som i stor grad ble begrunnet med at kvaliteten i barnevernet i de små kommunene var for dårlig, og at man derfor måtte slå sammen kommuner. Og det har vært grunn til kritikk mot barnevernet i noen av de små kommunene, men det har jammen vært det i noen av de store kommunene også. Men regjeringens kommunereform svarer ikke på dette i det hele tatt. SV har vært mot tvang, for vi har heller sett for oss en annen løsning, at de oppgavene som var for store å håndtere for kommunene, burde vært løftet opp til fylkeskommunenivå, slik vi foreslo i regionreformen da den ble behandlet her. Det gjør ikke regjeringen. De har en kommunereform der de slår sammen noen kommuner – noen av dem blir riktig store, det er nå så, men noen av dem er fremdeles veldig små – og så svarer de på dette ved å overføre enda flere oppgaver for barnevernet til kommunene som fremdeles er små. Jeg mener dette er alvorlig, for dette er av de oppgavene som kan være veldig vanskelig for mange kommuner å håndtere, og det koster masse penger. Jeg leste også i lokalavisen Glåmdalen i dag om forholdene bl.a. i Åsnes kommune, der det er trusler, og det er en side av denne saken som er svært alvorlig, og som må tas alvorligere også fra regjeringens side. Men det andre som sto der, er at dette er en kommune som har tatt et veldig stort ansvar for fosterhjemsplasseringer, og at de ved det ender opp med store minus på sine budsjetter, at det at de tar imot veldig mange fosterbarn i kommunen ikke er kompensert godt nok i kommuneøkonomien, at dette ikke reflekteres godt nok i systemet for kommuneøkonomi. SV har tatt opp dette flere ganger. Vi har ikke fått noe svar, og jeg klarer ikke å se at denne reformen som regjeringen foreslår i dag, bedrer på dette i det hele tatt – litt tvert imot. Så jeg har en litt lei følelse av at man her dytter enda mer ansvar nedover på kommunene, uten at man har gått igjennom og sett på hvilket nivå som kunne ivaretatt disse oppgavene på en bedre måte enn det det blir gjort i noen kommuner i dag.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-07:
Jeg håper mange snur, for det er helt nødvendig at vi setter inn flere og sterkere tiltak mot den alvorlige utviklingen i forbruk og usikret gjeld som vi ser. Derfor fremmet SV for omtrent ett år siden et omfattende forslag om å lukke gjeldsfeller, der bl.a. dette med et offentlig gjeldsregister var en del av det. Det var en sak som var ferdig utredet av den rød-grønne regjeringen, men som ble lagt i skuffen, og som dessverre ikke har kommet fram før nå. Men nå er det ikke et forslag om et offentlig gjeldsregister som foreligger, men et gjeldsregister. Det er bedre enn ingenting, men det er ikke godt nok. Det er helt nødvendig å få det på plass, slik at også banker og andre seriøse finansieringsinstitusjoner skal ha mulighet til å gjennomføre frarådingsplikten sin, som de har ved lov. Det er helt umulig når de ikke har oversikten. Men det mest alvorlige er alle de usikrede lånene som gis, enten som kredittkortlån når man skal kjøpe noe, som lån som tikker inn på mobiltelefonen, eller som står i en liten annonse i avisen: Ring her! Har du pengeproblemer, få 50 000 kr uten sikring. Mange av dem som er i en gjeldsfelle fra før, vet vi går i denne gjeldsfellen. Mange klarer ikke å betale tilbake, for når de har betalingsproblemer, øker rentene til et skyhøyt nivå. Ja, noen opererer med renter på 30–40 pst. på denne typen lån. Jeg og SV er svært opptatt av at folk skal gjøre opp for seg, men det er helt umulig å gjøre opp for seg når de som låner ut, tar slike renter. Derfor er det nødvendig å gjøre det som flere andre europeiske land har gjort: sette et tak på renter for usikret gjeld. Jeg leser i innstillingen at det er det Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti mener med forslaget sitt, sjøl om forslaget ikke er formulert slik – det gjelder rentetak generelt, og det er jo en litt annen sak. SV kommer til å stemme for det, men det handler altså om den usikrede gjelden. Dette er veldig lønnsomt for dem som låner ut, ellers hadde de ikke fortsatt med det. Det å sette folk i en gjeldsfelle gjør jo at man er i stand til å tjene forferdelig mye penger på andre folks ulykke. Det hadde vært mye bedre om man hadde regulert dette bedre enn det man gjør i dag, med et rentetak, ved at man hadde sagt at den typen gjeld bare skal inndrives med egeninkasso, altså at man ikke kan bruke profesjonelle byråer til det – da kommer gebyr og liknende i tillegg – og at man i så fall må få lov til å kjøpe tilbake sin egen gjeld for det som et kredittselskap kan kjøpe den for. Det trengs en rekke andre regler på dette området. Jeg synes regjeringen har vist svært lite handlekraft på vegne av gjeldsofrene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-07:
Å lære om økonomi er veldig viktig, så jeg er enig med statsråden i at det er bra å satse på det. I tillegg til det er det helt nødvendig at den kommunale gjeldsrådgivningen er profesjonell. Det må være litt skarpskodde økonomer i møte med noen av disse kreditorene. Men det er også helt nødvendig at myndighetene begrenser den voldsomme gevinsten som er på å låne ut til folk som aldri skulle hatt et lån, fordi man i utgangspunktet ikke har penger til å betjene det. Det er mange grunner til at folk havner i en slik situasjon, og det kan vi moralisere over – eller la være, for det hjelper ikke stort. Men vi bør ha noen regler som er slik at den som tar opp gjeld, har mulighet til å betale den, og at det ikke skal være mulig å reklamere for lån som er usikret, og som har altfor høye renter. Jeg er ikke i tvil om at den seriøse delen av utlånsbransjen og finansnæringen i Norge vil være med på en del opplysningstiltak, så det blir enklere for folk å skjønne hva det lånet de har tatt opp, egentlig koster, for det kan være vanskelig. Mange har gått på slike limpinner uten helt å skjønne hva det er for slags forpliktelser de sitter med. Men det er også andre som er mer useriøse. En av de tingene som er en del av det seriøse markedet, er kredittkort. Jeg har et par sånne kredittkort sjøl, bl.a. har jeg et fra Coop, en medlemsorganisasjon som både jeg og foreldrene mine har vært medlem av hele livet. Men jeg har nesten lyst til å melde meg ut, for de forteller meg at hvis jeg kjøper på krita med det kortet, får jeg billigere varer. De lokker med at hvis man kjøper på krita, skal man få billigere varer. Det er klart at for oss som har styr på økonomien og angst for å få gjeld, går dette bra, men for mange som ikke helt har styringen på dette, er det vanskelig. Derfor mener SV at man burde gjøre det forbudt å koble prisavslag til bruk av kredittkort, altså at man blir lokket til å kjøpe noe på krita, og at man får det billigere når man handler på krita, enn når man betaler cash. Det strider mot all fornuft, for det betyr at flere mennesker som ikke har råd til å handle den varen, faktisk gjør det. Så til rentetak. Det er helt nødvendig å få innført det, for det er helt urimelig å ha en ubegrenset mulighet til å ta skyhøye renter på et usikret lån. Hvis man får ned rentene, kommer det til å skje to ting: Det ene er at færre kommer til å kaste disse lånene etter folk som aldri skulle hatt dem. Det andre som skjer, er at flere kommer til å klare å gjøre opp gjelda si sjøl.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-20:
På vegne av representantene Espen Barth-Eide, Else-May Botten, Rigmor Aasrud og meg selv ønsker jeg å framsette et forslag om fjerning av gjenværende barrierer mot grønnere offentlige innkjøp, som særlig gjelder kompetansemangel hos offentlige innkjøpere og manglende ledelsesfokus i offentlige virksomheter.