Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-25:
Som komiteen peker på, er det bred politisk enighet om svalbardpolitikken, og forskning og høyere utdanning er en av hovedpilarene for norsk aktivitet og nærvær der. Det er et mål at Norge skal ha en faglig ledende rolle på Svalbard, samtidig som vi utvikler Svalbard som plattform for internasjonalt forskningssamarbeid i Arktis. Derfor er det et mål å få til økt koordinering og bedre utnyttelse av forskningsinfrastrukturen. Da må vi passe på at norsk forskning på Svalbard holder volum og kvalitet, at vi har en god og gjennomtenkt vertskapspolitikk for det internasjonale forskningsmiljøet, og at vi utvikler og utnytter forskningsinfrastrukturen på en god måte. Det er det denne debatten handler om. Først litt om det overordnede helhetsbildet: Det store bildet er at både norsk og utenlandsk svalbardforskning har økt siden svalbardmeldingen kom i 2008. Det er den norske aktiviteten som har økt mest, og som er størst. Oppbyggingen av Universitetssenteret på Svalbard har også vært viktig for dette. UNIS har blitt et viktig element i svalbardsamfunnet. Det er dyrt å bygge og drive infrastruktur i Arktis. Derfor er god utnyttelse viktig, og det skjer best gjennom nasjonalt og internasjonalt samarbeid, der de dyktigste forskerne deler utstyr og data med hverandre. Mesteparten av den norske infrastrukturen på Svalbard er godt utnyttet, men det finnes rom for forbedringer, spesielt ved et par av anleggene i Ny-Ålesund. Jeg skal komme tilbake til dette senere. Forskningsinfrastruktur er også et satsingsområde i forskningspolitikken. Forskningsrådet spiller en sentral rolle ved å gi midler til viktige utstyrsinvesteringer og til forskning som bruker utstyret. Når det gjelder Svalbard, har Forskningsrådet i flere år stilt krav til deling av data fra svalbardprosjekter som de støtter. Bruk av norsk infrastruktur er dessuten ett av flere kriterier når rådet velger ut hvilke søknader som skal innvilges. Kunnskapsdepartementet inviterte i 2007 til et ambisiøst prosjekt kalt SIOS –Svalbard Integrated Arctic Earth Observing System. Det er et internasjonalt, norskledet samarbeid om forskningsinfrastrukturen på Svalbard, hvor målet er at forskere fra norske og utenlandske institusjoner skal gjøre egne forskningsanlegg og data tilgjengelig for hverandre. Norske myndigheter har foreløpig ikke tatt stilling til om – eller hvordan – vi vil etablere dette. Det har et potensial for vitenskapelige nyvinninger, økt utnyttelse av infrastruktur og bedre koordinering og åpenhet mellom institusjoner og forskere fra forskjellige land. Så til Ny-Ålesund, som Riksrevisjonen har satt et spesielt søkelys på. Ny-Ålesund har utviklet seg til en attraktiv norsk forskningslandsby med internasjonalt preg. Forskningsinstitutter fra ti land har stasjon ved Kings Bay AS. Det har skjedd etter norsk invitasjon, i tråd med føringene i svalbardpolitikken. Som komiteen peker på, har det vært en viss nedgang i norsk bruk av infrastrukturen i Ny-Ålesund de siste årene. Infrastruktur er selvsagt et middel og ikke et mål i seg selv, men en nedgang i bruk av infrastrukturen er selvfølgelig uheldig – fordi det kan svekke norsk nærvær og faglig ledelse i forskningslandsbyen, og fordi kostbare anlegg bør brukes optimalt så sant det er relevant og mulig. Samtidig har det kommet hyggelige nyheter fra Kings Bay AS – som for øvrig er næringsministerens ansvar: 2014 blir et rekordår for forskningsaktiviteten, den norske aktiviteten øker, og det internasjonale samarbeidet øker under norsk ledelse. Kings Bay AS kan også fortelle at Universitetssenteret på Svalbard har begynt å bruke marinlaboratoriets studietilbud, og at norske og utenlandske forskere vinterstid bruker laboratoriet til å studere livet i havet i mørketiden. Polarinstituttet ønsker å kunne bruke marinlaboratoriet til forskning på havforsuring. Dette er lovende for fremtiden, men det er også stor variasjon i bruken – det kan være uforutsigbart. Når det er sagt, er jeg enig i at det er viktig å følge med på utviklingen i Ny-Ålesund. En god og balansert utvikling av Kings Bay AS som eier og tilrettelegger i Ny-Ålesund er en viktig svalbardpolitisk målsetting. Den norske aktiviteten og det norske lederskapet er viktig. Ansvaret for Kings Bay AS ligger, som allerede nevnt, hos næringsministeren. Jeg vet at hun er opptatt av å legge til rette for det på en hensiktsmessig måte. Jeg vil til slutt kommentere spørsmålet om forskningsfartøy. Dette er i stor grad en portefølje som ligger til andre statsråder, og jeg ber derfor om forståelse for at jeg ikke har detaljkunnskap om saken. De fartøyene som er omfattet av undersøkelsen, brukes til fiskeriforvaltning i ulike farvann, til miljøkartlegging, til forskning og til undervisning. De eies av flere institusjoner, herunder Havforskningsinstituttet, Universitetet i Tromsø og Polarinstituttet. Fartøysparken er – som det også er blitt påpekt her – aldrende. Samtidig er det greit å være klar over at nye, interessante metoder tas i bruk for å hente inn data med bøyer, droner, akustikk, satellitter, glidere osv. Nærings- og fiskeridepartementet opplyser at de nå ber Havforskningsinstituttet gå gjennom fremtidige metoder og alternativer for innsamling av data og vurdere behovet for utstyr, inkludert fartøy. Da skal de også se dette i sammenheng med næringslivets fartøyskapasitet, og en rapport skal foreligge innen 1. juli 2015. Komiteen ber regjeringen vurdere hvilke behov som bør ligge til grunn for fremtidige fartøysbehov. I forbindelse med den rapporten jeg nevnte, vil det bli gjort vurderinger av behov, metoder og utstyr for datainnsamling i havet. Det vil bli et viktig grunnlag for å vurdere fartøysbehovene fremover. For øvrig vil jeg til slutt nevne at vi i 2017 får det nye isgående forskningsfartøyet «Kronprins Haakon», som vil bety et stort løft for norsk havforskning, fiskeriforvaltning og klimaovervåking.