Michael Tetzschner (Høyre), 2012-12-11:
Jeg synes å merke at en underliggende forskjell mellom regjeringen og de borgerliges alternative tilnærming i kommunesektoren rett og slett er tilliten og troen på det lokale selvstyret. Det inntrykket forsterket seg ytterligere gjennom representanten Olsens innlegg, Arbeiderpartiets leder av kommunalfraksjonen, som tydeligvis hadde mistet tilliten til velgerne i Bergen og Oslo, hvorimot tilliten til velgerne i Trondheim – etter hva jeg forsto – var intakt. Tegnet på respekt for demokrati – også lokaldemokrati – er at man respekterer andre partier, andre politikere og andre prioriteringer. Hvis man ikke gjør det, kan man heller ikke si at man er en stor tilhenger av lokaldemokratiet – det var heller ikke representanten Olsens anliggende. I det hele tatt var innlegget preget av at alt det gode som skjer i samfunnet, skjer fordi det flommer ut penger fra sentrale regjeringskontorer, og så sørger man for at de ikke motarbeides for mye på det lokale nivå. Høyre og de borgerlige har et noe annet syn. Vi mener at kommunene er et tilskudd til vårt samlede demokrati, de er en positiv kraft og et nivå – folkevalgt – under staten og nærmere velgerne. Kommunene har et selvstendig ansvar overfor sine innbyggere når det gjelder å løse viktige oppgaver, yte tjenester, drive stedsutvikling og arealplanlegging og være en lokalpolitisk institusjon. Selvfølgelig har staten et overordnet ansvar for å se til at kommunene har rimelige ansvarsforhold, men utviklingen viser at staten i større grad bruker kommunene som redskap for egne prioriteringer. Samtidig har staten i økende grad bundet opp kommunenes handlefrihet gjennom rettighetslovgivning som utløser ressurser på individnivå, uten at det har vært innom noen avveining eller prioritering. Man kan godt si det er et system som fungerer, hvis staten betaler for de lovene som vedtas, men sannheten er at kommunene ikke blir dekket økonomisk for statlig lovgivning og pålegg. Det vil selvfølgelig – når man ikke gjør det – fortrenge de lokale prioriteringene. Det vil også gå ut over det lokale politiske engasjement og til slutt gjøre kommunene til ekspedisjonsorganer for statlig sektorpolitikk. Faren ved statlig sektorpolitikk er at den i sum ikke er koordinert, mens man ved å ta i bruk det lokale selvstyret faktisk får et folkevalgt organ som på vegne av innbyggerne gjør en god prioriteringsjobb, som er noe av det viktigste i ethvert demokrati. Høyre har i sitt alternative budsjett samme ramme og samme vekst for kommunesektoren som regjeringens opplegg, men Høyre ønsker større lokal frihet, slik at kommunene kan foreta reelle prioriteringer. Da inntektssystemet ble behandlet i 2009 foreslo Høyre brede løsninger for et bredt flertall. I stedet valgte den rød-grønne regjeringen å holde seg til et snevert flertall, som etter vårt skjønn ikke sikrer kommunesektoren et mer forutsigbart, enklere eller mer rettferdig skattesystem. Det har også ført til at dagens ordning når det gjelder finansiering av kommunene, opprettholder kommunenes avhengighet av statlige inntekter og virker mindre mobiliserende for lokalt initiativ, lokale interesser for å tilrettelegge for næringsutvikling og for arbeidsplasser. For Høyre er det viktig å vri inntektssystemet fra å være et system for statlige politiske føringer til et system som fremmer nyskaping, vekst og kreativitet. Det er viktig å fremheve verdien av at kommunens inntekter skal ha lokal forankring. Målet om at en andel av lokale skatteinntekter skal tilfalle lokalsamfunnet, er basert på det enkle ønsket om å styrke koblingen mellom dem som betaler skatten, de lokale beslutningstagerne og brukerne av tjenesten i kommunene. For Høyre er de gode lokalsamfunn og tjenestetilbud med kvalitet viktigst. Skal det lokale selvstyret fungere, må regjeringen være tilrettelegger, ikke grensesetter. Det betyr konkret at når kommuner skaper verdier, bør de ha noe igjen for dette. Derfor ønsker Høyre at kommunene i større grad skal finansieres av egne skatteinntekter, bl.a. gjennom at de skal beholde mer av selskapsskatten – konkret 4,25 pst. Mindre statlig overføringsavhengighet og høy lokal finansering vil bidra til å styrke selvstyret. Flere frie midler vil også skape frihet til å innrette seg mer effektivt i den enkelte kommune ut fra kunnskap om lokale forhold. Det må i denne sammenheng presiseres at Høyre fortsatt står for inntektsgarantiordningen, som hindrer at overgangen fra et år til det neste blir for brå. Høyre mener det er behov for en kommunereform som innebærer en ny fordeling av oppgaver, som skaper grunnlag for bedre tjenester og en klarere arbeidsfordeling mellom stat og kommune. Hvis kommunene skal ha flere omfattende oppgaver, må de også bli større. Det vil gjøre dem mer robuste mot uforutsette forandringer. Nedleggelse av fylkeskommunen, kommunesammenslåinger, reduksjon i antall fylkesmannsembeter, begrensning av fylkesmannens mulighet til å overprøve lokaldemokratiet, få fylkesmenn til å konsentrere seg om legalitetskontroll og – egentlig – klagebehandling samt innføring av en uavhengig tvisteløsningsinstans ville være grunnelementer i en slik kommunereform. Jeg registrerer at vi nok en gang diskuterer regjeringens økonomiske rammeverk for kommunesektoren i Norge uten at regjeringen har adressert følgende problemstillinger på en tilfredsstillende måte: For det første: Har gjeldsoppbyggingen i tider med god skatteinngang og høy sysselsetting skjedd så raskt at kommunene blir sårbare for selv mindre rentestigninger senere? For det andre: Er dagens budsjetteringsform tilfredsstillende for å ta vare på fast eiendom og anlegg, slik at det settes av tilstrekkelig til vedlikehold? For det tredje: Vil det i det hele tatt bli tatt noen initiativ for å skjære vekk unødig byråkrati – utarbeidelse av rapporter ingen leser, og annet som hemmer effektiv bruk av ressurser både i stat og i kommune? For øvrig vil jeg minne om at Høyres alternativ innenfor kommunesektoren inngår i en større helhet i vårt alternative budsjett. På andre områder er det lagt frem forslag som i større grad vil sikre kunnskap og konkurranseevne som også vil komme økonomien i kommunene til gode. Det er til syvende og sist landets evne til å produsere lønnsomt som skaper grunnlag for all inntekt, ikke bare for lønnsinntekt til husholdningene, men også som skattefundament for løsningen av fellesoppgaver, enten den skjer i stat eller i kommune. Jeg vil avslutningsvis svare på noen av komitéleder Hagens utfordringer. Han etterlyste en klarere hyllest, særlig fra Høyres side, til det han litt nølende kalte den nordiske modellen, etter å ha vært innom den norske – for det er helt riktig: den norske modellen er ikke særegen for Norge. Hvis man korrigerer for oljeinntekter, er vi med i et større nordeuropeisk fellesskap med utvikling av sterke velferdsstater som har lange historiske tradisjoner. Da vil man også se at det ikke bare er sosialdemokratiske regjeringer som har vært med på å bygge velferdsstatene. Vi får glede oss alle sammen over at SV etter hvert har fått andre land som rollemodeller for sin politikk enn de land de tidligere hadde – for 10, 20 og 30 år siden. Nå finnes ikke de samfunnssystemene lenger, så det er ikke så lett for SV å ha dem som modeller lenger, men det er bra at de har kommet over på mer hjemlig grunn og gleder seg over det velferdssamfunnet som både borgerlige og sosialistiske regjeringer har bygget i Norge helt uten SVs regjeringsdeltakelse før 2005. Jeg vil også si at det er et meget interessant likhetstegn representanten Hagen setter mellom konkurranseutsetting og privatisering. Konkurranseutsetting betyr bare at man sammenligner tilbud, og at den offentlige bedrift også skal levere inn tilbud. Privatisering blir det først hvis man er ineffektiv og taper anbudene. Og da har jeg en solskinnshistorie fra Oslo Sporveier: Sporveisbussene ble utsatt for sammenligning. De begynte med å tape det første anbudet, etter hvert begynte de å vinne, og i dag kjører de anbud også i nabokommunene. Selve busselskapet er blitt selvbærende, mens det tidligere hadde store overføringer fra kommunekassen. Alle fikk det bedre – det ble bedre tilbud til passasjerene, og det ble billigere for skattebetalerne. For øvrig vil jeg for ordens skyld ta opp Høyres forslag i saken.