Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
I forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 22 for 1997-98, langtidsmeldingen, sa komiteen følgende i Innst. S. nr. 245 for 1997-98: «Det legges i kommende planperiode opp til en investering i nye fregatter til Sjøforsvaret. Dette er etter komiteens mening nødvendige nyanskaffelser, både for å opprettholde en tilfredsstillende materiellstandard og for å sette Sjøforsvaret bedre i stand til å løse sine oppdrag.» Senere fikk Stortinget St.prp. nr. 65 for 1998-99, Om Forsvarets investeringer, til behandling. I denne proposisjonen bad Forsvarsdepartementet om Stortingets godkjenning av nye materiellprosjekter, og et av disse var fregattprosjektet. I komiteens merknader viste en bl.a. til at Stortinget gjennom åtte saker, fra St.prp. nr. 1 for 1995-96, var holdt orientert om utviklingen av prosjektet, og i Innst. S. nr. 140 for 1998-99 sa en enstemmig komite seg enig i det foreslåtte opplegget for finansiering av nye fregatter. Forsvarskomiteen har i hele denne perioden blitt holdt orientert om anbudene og prosessen av Forsvarsdepartementet og ikke minst av de forskjellige selskapene som har kommet med anbudene. Samtidig er det fra flere hold, ikke minst fra forskjellige deler av Forsvaret, kommet inn råd i den forbindelse, både for og imot kjøp av nye fregatter. En kan på bakgrunn av dette ikke påstå at forsvarskomiteen ikke er holdt orientert underveis. Tvert imot, jeg har sjelden opplevd større grad av informasjonsflyt i en sak. Det antall dokumenter vi har mottatt, kan romme flere hyllemeter. Endelig kan vi si at vi er rede til å ta en beslutning, om enn noe senere enn det var forventet fra enkelte. Jeg er derfor ikke i tvil om at vi har nok bakgrunn for å ta en beslutning, og at Stortinget og Regjeringen har behandlet denne saken seriøst. Vi trenger ikke fregatter, hevder noen. Jeg vil i den forbindelse vise til St.prp. nr. 65 for 1998-99, Om Forsvarets investeringer, hvor fregattenes bruksområde er omfattende beskrevet. Den sier bl.a. følgende: «Våre fregatter ivaretar sentrale oppgaver både i fred og ved håndtering av episoder og kriser til sjøs. Men fregattene er fremfor alt fartøyer som skal kunne brukes i krig, først og fremst for å avskrekke og bekjempe undervannsbåter i norske farvann. Samtidig har fregattene en viss evne til forsvar mot også andre fartøyer og fly. Den sikkerhetspolitiske utvikling i våre nærområder har vært løfterik gjennom de siste tiår. Likevel er utviklingen usikker, og det er i overskuelig fremtid ingen garantier for at militære konflikter ikke kan spre seg til våre områder.» Videre står det også i proposisjonen.: «Troverdig evne til anti-ubåtoperasjoner i våre farvann stiller imidlertid høye krav til våre fregatter som spiller hovedrollen i slike operasjoner. For det første vil det fortsatt være betydelige ubåtstyrker stasjonert i våre nærområder. For det andre må sjøtransportlinjene kunne brukes for å forsterke, forsyne eller forflytte hovedtyngden av egne styrker som er utgangsdisponert i Nord-Norge. For det tredje er vi avhengige av alliert støtte for å kunne håndtere større kriser og angrep. Siden hovedtyngden av allierte forsterkningsstyrker må komme sjøveien, må vi ha en minimumsevne til å sikre mottaksområder og transportlinjer i Norge.» Fregattene skal også utfylle kystvaktfartøyenes rolle i håndhevelse av norsk suverenitet og myndighet, og jeg minner også om at de fregattene vi nå har igjen, er nesten 40 år gamle. Under behandlingen av denne proposisjonen, og også før dette, har enkelte kritisert Regjeringen for prosessen i forbindelse med forhandlingene med anbyderne. Interessant i den forbindelse er gårsdagens innlegg i VG av Senterpartiets leder, Odd Roger Enoksen. Det er ganske utrolig at et medlem av regjeringen Bondevik, en regjering som hadde ansvaret for å forhandle fram avtalen med Bazán, nå et par måneder etter sier følgende: «For meg er det uforståelig at et flertall på Stortinget vil gå til innkjøp av fregatter som mest sannsynlig er dyrere og dårligere enn hva som ellers er å få på markedet.» La meg minne Odd Roger Enoksen på at han på det tidspunktet avtalen var ferdigforhandlet, satt i regjeringen Bondevik. Både som kommunalminister og som Senterpartiets leder var han en sentral person i regjeringen. Der var han med på å behandle denne saken og, etter hva jeg vet, anbefalte avtalen. Dersom det foreligger en formell dissens i denne saken i regjeringen, vil kontroll- og konstitusjonskomiteen om ca. ett år kunne fortelle oss det. Jeg lurer på hvilke nye opplysninger Enoksen har fått de siste to siste månedene som gjør at han kan uttale at det finnes billigere og bedre fregatter på markedet. Det virker som om Enoksen håper at folk har så dårlig hukommelse at de ikke husker at bare for kort tid siden var det noe som het Bondevik-regjeringen, og at det var forsvarsminister Løwer som forhandlet fram avtalen med Bazán. Da den tidligere forsvarsminister Jørgen Kosmo gikk ut og foreslo en internasjonal anbudsrunde på fregattene, var dette en overraskelse. Norge var faktisk et av de første landene som gikk ut med en slik anbudsrunde. Forsvaret fikk mange tilbud, og etter flere runder stod vi altså igjen med tre, det norske Nor-Eskort, det tyske Blohm+Voss og det spanske Bazán. En viktig side ved et stort prosjekt som å bygge fregatter er ringvirkningene for norsk industri. Derfor har komiteen ved flere anledninger vært opptatt av gjenkjøpsavtaler og muligheter for norske bedrifter til å delta i byggingen av fregattene. De næringspolitiske sidene ved fregattprosjektet er beskrevet i St.prp. nr. 65 for 1998-99. Komiteen har i den forbindelse vært opptatt av at de avtaler som nå inngås mellom Bazán og de norske leverandørene, er tilfredsstillende, og at Forsvarsdepartementet forsikrer seg om dette før avtalen med Bazán signeres. Gjenkjøpsrammen er på ca. 1 000 mill. kr, og det bør bli spennende arbeidsplasser av et slikt beløp. Ikke bare er det maritime miljøet berørt, men også informasjonsteknologi, kommunikasjonsteknologi og medisinsk teknologi er områder som vil omfattes av gjenkjøpsavtaler. Det har vært Stortingets oppfatning hele tiden mens vi gjennom flere proposisjoner og meldinger har vært i befatning med fregattprosjektet, at gjenkjøp er viktig, og at gjenkjøp ikke bare skal komme forsvarsindustrien i Norge til gode, men gi norsk industri mulighet til kompetansebygging og utvikling, samtidig som slike avtaler kan skape konstruktivt samarbeid mellom norske bedrifter og utenlandske interesser. Den siste tiden har vi erfart at mange bedrifter, både små, store og mellomstore, nå står i startgropa for å starte arbeidet, enten som delleverandører eller som resultat av gjenkjøpet. De går spennende tider i møte. Helt til slutt – siden jeg har litt tid igjen – noen få ord om vedlikeholdet av fregattene: De første fregattene blir levert om noen år, og vedlikeholdet skal foregå i Norge. Flere verft har ytret ønske om å kunne utføre vedlikeholdet og er utålmodige etter å få en avgjørelse, og de er nok også litt skuffet over at komiteen ikke har nevnt dette i innstillingen. Det er slik at først må vi fatte vedtak om at fregattene skal bygges, deretter må Forsvaret få ro på seg til å vurdere hvor de skal vedlikeholdes, og vurdere de tilbudene de allerede har fått fra forskjellige verft rundt om i Norge. Jeg er viss på at Forsvaret vil ta de nødvendige hensyn i så måte, og er trygg på at Forsvarsdepartementet sammen med Forsvaret så snart som mulig foretar en vurdering av hvor vedlikeholdet skal foregå, slik at de verftene som skal vedlikeholde, kan starte arbeidet dersom det er nødvendig.