Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2000-04-13:
Kommunikasjon har betydd mye for utviklingen av Norge, og årtusenskiftet er et farvel til industrisamfunnet og starten på informasjonssamfunnet. Det skjer stadig nye fremskritt på det elektroniske området. Et eksempel på dette er at de mobiltelefoner som Stortingets representanter er utstyrt med, allerede er havnet på museum hos produsenten. Stadig nye tjenester utvikles og forandrer hverdagen for oss alle, enten vi liker det eller ikke, og Internett blir mer og mer dominerende for folk flest. Med nok kapasitet og funksjonalitet er forutsetningene for stadig nye anvendelser til stede. Skolen kan finne nye måter å undervise på, bilverkstedet kan yte service på nye måter, markedsføring kan skje med avanserte demonstrasjoner av produkter, og turistnæringen kan selge sine produkter ved bruk av virtuelle opplevelser. Vi er også på vei mot et globalt marked, og de nasjoner som tidlig legger forholdene til rette for forvaltning og næringsliv basert på elektroniske nett og tjenester, vil få fordeler i den stadig økende konkurransen. Men etter som vi stadig mer benytter elektroniske nett og tjenester i vår daglige virksomhet, øker vi også avhengigheten. Dette gjelder både privatbruk, næringsvirksomhet og offentlig virksomhet. Tredje generasjons system for mobilkommunikasjon, UMTS, åpner for sammensmelting av ulike tjenester, og WAP-telefoner blir stadig mer vanlig. Også på fastnettet skjer det stadig utvikling, ikke bare via fiberkabel, men også på kobbernettet, der ADSL åpner for overføring av levende bilder. Med større mulighet for trådløs overføring vil også fremtiden gi økt konkurranse ved at man er uavhengig av fast kabel. Man kan med mobiltelefonen ringe opp hytta og sette på ovnene, via montert kamera se hvordan været er, og overvåke via alarmsystem. Neste generasjons brukere ved våre utdannings- og forskningsinstitusjoner må gis anledning til å bruke netttjenester på en slik måte at kreativiteten rettes mot nye applikasjoner og anvendelser. Senere vil elevgenerasjonen bringe dette med seg ut i arbeidslivet, og vi vil få en akselererende effekt av de nye elektroniske tjenestene. I St.meld. nr. 24 for 1999-2000, Om tilgang til mobilnett og om innføring av tredje generasjons system for mobilkommunikasjon, behandles bl.a. adgang for virtuelle mobiloperatører til mobilnettet og samfunnsmessige vurderinger. Med virtuell mobiloperatør menes en uavhengig tjenestetilbyder uten eget nett som får tilgang til de eksisterende mobiloperatørers radioaksessnett, for på den måten å produsere og selge mobiltjenester i konkurranse med de eksisterende mobiloperatørene. De viktigste samfunnsmessige fordelene ved å gi tilgang for virtuelle mobiloperatører synes å være økt konkurranse med hensyn til å utvikle nye tjenester. Dette er noe andre former for tilgang i mindre grad legger til rette for. Økt konkurranse med hensyn til å utvikle nye teletjenester vil kunne innebære et bedre og bredere utvalg av tjenester for sluttbrukerne samt lavere sluttbrukerpriser. I tillegg vil virtuelle mobiloperatører kunne øke muligheten for flere totalleverandører innenfor telesektoren, slik atforholdene for utvikling av et bredt tjenestespekter bedres. Et større utvalg av totalleverandører vil også gjøre det lettere for sluttbrukerne å forholde seg til én eller få telekommunikasjonsleverandører samt legge til rette for investeringer i tjenesteleverandørmarkedet. De viktigste samfunnsmessige ulempene ved å gi tilgang for virtuelle mobiloperatører synes å være muligheten for at de eksisterende mobiloperatørene får reduserte investeringsmotiver. Virtuelle mobiloperatører vil kunne medføre at de eksisterende mobiloperatørenes forventninger til fremtidig avkastning på nettinvesteringer reduseres og blir forbundet med større usikkerhet. Dersom samfunnsmessig ønskelige investeringer som på sikt kan gi god konkurranse ved godt utbygde nett, ikke foretas, kan det få negative konsekvenser for videre utbygging av mobile telenett og -tjenester i Norge. Men selv om den tidligere regjeringen valgte å gå imot at virtuelle operatører ved påbud skulle få tilgang til mobilnettet, så er det viktig at virtuelle operatører sikres denne retten, selv om dagens regelverk ikke hindrer at det inngås avtaler mellom netteiere og virtuelle operatører. I henhold til eiendomsretten mener Fremskrittspartiet at virksom konkurranse i størst mulig grad ivaretas ved tjenesteleverandørers frivillige avtaler med netteierne, men at virtuelle operatører på det nåværende tidspunkt sikres adgang ved pålegg fra myndighetene. Fremskrittspartiet er for øvrig av den formening at konsesjoner og reguleringer kun innføres der det er begrensninger i mulighetene, f.eks. når det gjelder eksisterende luftbårne frekvenser, og mener at det vil bedre konkurransen i mobilnettet at det nå gis fire nye konsesjoner i 3G. Fremskrittspartiet viser til at departementet i stortingsmeldingen redegjør for hvordan man gjennom avtaleverket for mobiloperatører og virtuelle operatører kan legge inn sikkerhetsordninger som sikrer mobiloperatørene minimumsinntekter dersom trafikkprognosene avviker vesentlig fra prognosene i avtalene som inngås. Fremskrittspartiet er positiv til at statens eierrolle i Telenor nå flyttes til Nærings- og handelsdepartementet, men ser i likhet med OECD ingen grunn til at den norske stat skal sitte med eierinteresser i Telenor, og det er viktig at en privatiseringsprosess kommer i gang, selv om fusjonen mellom Telenor og Telia kollapset. Vi er derfor tilfredse med at Telenor børsnoteres, og viser til at svenske Telia har bebudet salg av 25 pst. av sine aksjer før sommeren, og at den svenske stat har gitt grønt lys for utsalg av inntil 49 pst. Vi vil vise til at Fremskrittspartiet allerede i Dokument nr. 8:56 for 1997-98 fremmet forslag om salg av Telenor-aksjer, og at statens eierrolle ble flyttet over til Nærings- og handelsdepartementet. Derfor er vi tilfredse med at dette nå går i orden ved at Telenor børsnoteres, og at Nærings- og handelsdepartementet overtar statens eierrolle i Telenor. Fremskrittspartiet er usikker på utviklingen knyttet til UMTS, men mener at markedet vil styre denne med hensyn til hvilke standarder og terminaler som vil bli utviklet, markedets etterspørsel, tilbydernes tilbud og pris på tjenestene. Fremskrittspartiet viser til at det er innført avgifter for å disponere frekvenser tilhørende DCS 1800, og at den tidligere regjeringen foreslår at det også skal innføres en tilsvarende ordning for UMTS, samtidig som den tidligere regjeringen også vurderte om det skulle innføres en slik avgift ved fornyelsen av konsesjonene på GSM 900. Fremskrittspartiet mener at frekvensavgift kun er en fiskal særavgift som ikke fører med seg noen samfunnsøkonomisk gevinst, annet enn som ren inntekt til statskassen. Avgiften vil fungere som et etableringshinder for UMTS og vil forsinke en hurtig ny landsdekkende mobiltjeneste, samtidig som den er unødig fordyrende for tjenesteproduksjonen. Det kan ikke sannsynliggjøres at denne særskatten har noen produktivitetsfremmende effekt, og vi fremmer derfor følgende forslag: «Frekvensavgiften fjernes på DCS 1800, og innføres ikke på GSM 900 og UMTS.» Til slutt har vi en rettelse i innstillingen. Det gjelder for det første i forslaget, hvor «GSM 1800» skal være «DCS 1800», og likedan på side 9, andre spalte, der det tilsvarende står «GSM 1800». Det skal være «DCS 1800». Med dette er feilen rettet opp, og forslaget er fremmet.