Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-12-06:
Norges sikkerhetspolitikk må ses ut fra ulike kriterier. Grunnleggende må være vår strategiske beliggenhet, en beliggenhet som for mange er blitt mindre betydningsfull – og man tenker og handler deretter – en beliggenhet vi dog aldri kan komme bort fra, og som en dag igjen i en eller annen form kan vise seg å være strategisk betydningsfull. Vi bør derfor aldri slappe av i vårt forhold til dette, men ha et nasjonalt forsvar som til enhver tid kan ta vare på vår nasjonale sikkerhet. Det har vi etter Fremskrittspartiets mening ikke i dag, og vi ser derfor med uro på nedbyggingen av Forsvaret. Omstillingen derimot er viktig, men den må ikke gå på bekostning av kvaliteten. I nordområdene er det de senere år oppdaget store og verdifulle forekomster av olje og gass. Samtidig er grense- og ansvarsforholdene uklare i disse områdene, og faren er til stede for økt risiko for konflikt og kriser som det vil være sterkt ønskelig at vi eventuelt håndterer selv, med egne ressurser, fordi det ville kunne virke eskalerende dersom vi måtte trekke inn allierte. Den stadig mer pågående holdningen fra russisk side i disse områdene, som nå også uttrykkes i offisielle dokumenter, forsterker denne problematikken og er med på å forsterke betydningen av et sterkt nasjonalt forsvar. De nye norske fregattene som er under bygging, vil utvilsomt være et betydningsfullt bidrag i disse områdene. I henhold til FN-traktaten er Norge forpliktet til å delta i internasjonale fredsoperasjoner. For Norge har det vært spesielt viktig at branner slukkes mens de er små, før de eskalerer og lett kan få et øst-vest-perspektiv som dermed vil kunne få konsekvenser for oss. Det er også slik at dersom vi skulle komme i den situasjon at vi måtte trenge hjelp, må vi være villige til å bidra ute. Men igjen, slike bidrag må ikke gå på bekostning av vårt nasjonale forsvar, noe de utvilsomt gjør. Kostnadene ved deltakelse i slike internasjonale operasjoner er i dag blitt så høye og bidrar til svekkelse av vårt eget forsvar i så stor grad at vi utvilsomt for ettertiden må begynne å vurdere i hvilken grad vi skal delta. I NATO-alliansen er forsvarsbudsjettets andel av BNP en viktig målestokk. I 2000 kom andelen ned på 1,9 pst., og etter prognosene vil den bli liggende der til 2005 etter de signaler som er gitt. Gjennomsnittet for NATOs medlemsland oppgis å være 2,2 pst. Jeg vil for øvrig minne om at minimumskravet til de nye NATO-landene er at de må komme opp i 2 pst., og at de nå gjør store anstrengelser for å tilfredsstille dette kravet. Det burde derfor være en selvfølge at Norge ikke ligger under den grensen. Etter vår mening må det norske forsvarsbudsjettet derfor snarest heves til minimum 2 pst. av BNP, dvs. 31,2 milliarder 2002-kroner. Fremskrittspartiet ser det som spesielt viktig å videreføre og utvikle det strategiske partnerskapet med USA. Det forutsetter at de generelle relasjoner til USA håndteres slik at båndene styrkes. Av de viktigste elementene i et slikt partnerskap er forhåndslagring av amerikansk militært utstyr, videreføring av amerikansk trenings- og øvingsvirksomhet i Norge, og effektivt etterretningssamarbeid. Norge har sluttet seg til NATOs reviderte strategiske konsept, som også gjelder utforming av det norske forsvaret. Mange krav stilles, f.eks. tilstrekkelig kapasitet innenfor kommando og kontroll, kommunikasjon, etterretning og overvåking, styrkenes utrustning, beredskap, tilgjengelighet, utholdenhet, øvelser og treninger osv. Fremskrittspartiet foreslo derfor å tilføre Forsvaret ytterligere 800 mill. kr i form av midler til drift. I Budsjett-innst. S I foreslo Fremskrittspartiet videre å etablere et fond til materiellinvestering på 5 milliarder kr. Dette ville gitt Forsvaret større handlefrihet til å gjennomføre nødvendige materiellinvesteringer uten at dette ville gå ut over innenlandsbudsjettet. Store materiellanskaffelser ville derfor blitt finansiert utenfor rammen gjennom et slikt fond. Videre foreslo Fremskrittspartiet å finansiere de norske styrkene i utlandet utenfor rammen i et eget utenlandsbudsjett, for nettopp ikke å belaste det nasjonale forsvaret. Den stadig økende organiserte kriminaliteten medfører at det blir glidende overganger mellom det nasjonale og internasjonale, samtidig som skillet mellom fred/krise og væpnet konflikt/krig blir vagt. Det er derfor viktig at Norge har kapasiteter innenfor etterretnings- og sikkerhetstjeneste som kan kontrollere og analysere de situasjoner og aktiviteter som dukker opp. Heimevernet er nettopp en ressurs i forhold til kriser og krig. Etter 11. september 2001 har man med stort hell benyttet Heimevernet i forbindelse med tiltakene mot terror, i tillegg til rollen de er tiltenkt ved en eventuell mobilisering. Det er derfor etter Fremskrittspartiets mening viktig å opprettholde vedtaket om at Heimevernets struktur skal omfatte 83 000 soldater. Fremskrittspartiet mener det er viktig å styrke spesialavdelingens utdanning og materiell for at de bedre skal kunne løse sine oppdrag innenfor det nåværende trusselbildet. Heimevernet er i liket med andre våpengrener avhengig av forutsigbarhet i budsjettene og tilpasning av budsjettene etter aktivitetsnivå. Fremskrittspartiet ønsker å øke overføringene til Heimevernet også innenfor rammen med 20 mill. kr til drift, dette for å kunne gjennomføre nødvendig og tidsmessig trening og utdannelse. Også materiellmessig står Heimevernet overfor store utfordringer. I Innst. S. nr. 232 for 2001-2002 blir det bedt om en bred gjennomgang av Heimevernets oppgaver, organisering og struktur, hvor resultatet av gjennomgangen skal fremlegges for Stortinget. Det virker derfor inkonsekvent at man foretar panikkartede tiltak som å inndra tennstempelet og innføre kammerlås på Heimevernets våpen, et tiltak som for øvrig både er tidkrevende og ressurskrevende. På denne måten forandrer man både Heimevernets egenart og struktur før man har fått resultatet av gjennomgangen av Heimevernets oppgave. Dette er å gjøre tingene i omvendt rekkefølge. Fremskrittspartiet er derfor imot disse tiltakene. Fremskrittspartiet ser med bekymring på at Kystvakten er blitt rammet av momsreformen på en slik måte at dette medfører ekstrakostnader ved innleie av fartøyer. Konsekvensen er at to innleide fartøyer allerede er tatt ut av tjeneste, og at flere er i faresonen. Dette, og at kystradarstasjoner skal nedlegges, kan få alvorlige konsekvenser. Vi ønsker derfor å unnta denne type tjenester for momsbelastning, og vil videre styrke overføringen til Kystvakten med 30 mill. kr til drift innenfor rammen. Fremskrittspartiet ser det som svært viktig at videreføring av deltakelse i JSF-prosjektet ikke skal låse valget av flytype. Vi mener det er viktig å opprettholde en reell konkurransesituasjon mellom de ulike tilbyderne. Dette forutsetter at de mest realistiske alternativer behandles på like økonomiske premisser. Det er derfor viktig at forhandlingene med Eurofighter leder til en avtale som signaliserer til utenlandske samarbeidspartnere, norsk industri og norsk offentlighet at det blir investert de nødvendige ressurser for å sikre at valget av flyleverandør skjer ut fra likest mulig kriterier i en reell konkurransesituasjon. Dette blir tross alt den klart største kontrakt Forsvaret noen gang har inngått. Norsk forsvarsindustri er generelt avhengig av gjenkjøp, og har selv mye å bidra med. Bruk av gjenkjøpsavtaler gir Forsvaret mulighet til å få teknologiske løsninger som er bedre tilpasset norske forhold. Statsråden og departementet må derfor sammen med Forsvaret tilstrebe at gjenkjøpsavtaler inngås, og at avtalene nøye følges opp. Til slutt tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag, som er inntatt i innstillingen, med unntak av XII – dette av voteringstekniske årsaker.