Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-10-05:
Det er spesielt tre store saker som preger mitt sinn gjennom denne trontaledebatten. Den ene er den alvorlige flyktningsituasjonen, den andre er den økende arbeidsledigheten, og den tredje er klimautfordringene, hvor vi nå allerede ser klimaendringenes dramatikk. La meg starte med den alvorlige flyktningsituasjonen. Jeg er svært glad for at stortingsflertallet før sommeren tok ansvar for et bredt forlik, et forlik hvor en i utgangspunktet tar imot flere flyktninger for å gi beskyttelse og å gi rom for at man i større grad skal kunne leve et tryggere liv i Norge. Forliket preges av medmenneskelighet, hvor vi fører en human, rettferdig og konsekvent flyktningpolitikk. Slike brede forlik er helt nødvendig, og er med og former våre menneskelige verdier inn i en framtid, en framtid som vi kan oppleve blir enda mer urolig, og en framtid hvor mange flere kanskje velger å legge ut på flukt for å unngå krig og forfølgelse – eller for den saks skyld flukt fra klimaendringer. Som en svart kontrast til forliket fra før sommeren står Fremskrittspartiets leder og landets finansminister Siv Jensens oppfordring til kommunene om boikotting av bosetting av flyktninger. Gjennom den boikotten har finansministeren et bevisst ønske om å spre frykt om at vi ved å hjelpe andre selv vil miste mye, samtidig som budskapet bygger opp under individualismen og at selvgodheten skal styre menneskets sinn, og hvor man til slutt er seg selv mer enn nok. Dette er en lite verdig opptreden fra Norges finansminister. Finansministeren bør absolutt komme til Stortinget og svare i løpet av denne debatten på det spørsmålet Jonas Gahr Støre bl.a. tok opp tidligere i dag. Den andre store saken er arbeidsledigheten. Det er grunn til bekymring. Arbeidsledigheten har ikke vært så høy som nå på 20 år. Det er Vestlandet som rammes, og i Rogaland har arbeidsledigheten økt med 70 pst. på ett år. Vi har over lang tid fra opposisjonens side tatt opp saken med regjeringen og sagt at vi tror at det som ligger framfor oss, er verre enn det regjeringen legger til grunn. I ettertid ser vi at det vi har tatt opp, er mer i samsvar med den virkelige verden nå i oktober. Vi fikk til svar hver gang vi tok opp temaet, at regjeringen fulgte situasjonen tett, og sågar kunne vi lese i Dagbladet allerede 8. januar i år at statsministeren hadde en form for «hemmelig kriseplan» mot lav oljepris. Realiteten er at regjeringen er på etterskudd. Det har ikke vært framlagt noen plan for å møte den tiden vi nå befinner oss i når det gjelder arbeidsmarkedet. Vi ville sette i verk tiltak for dem som mister jobben. Vi foreslo en ungdomspakke her tidligere i år. Da hørte vi fra finansministeren at hun ikke trodde det var behov for det. Det er synonymt med det som er svaret fra regjeringen: De tviler på tiltak. Vi vil bruke handlefriheten, og det er viktig at vi gjør det nå, for å sørge for at bedriftene i utsatte sektorer kan håndtere situasjonen. Derfor foreslo vi tidligere i dag en styrking av permitteringsordningene, som vil bidra til at bedriftene kan holde på kompetansen i en krevende tid. Jeg håper at stortingsflertallet skjønner betydningen av en sånn type forslag opp mot de bedriftene som nå har krevende tider. Vi har foreslått en lang rekke tiltak for å stimulere til en grønn omstilling og nye arbeidsplasser. Jeg skal ikke nevne hele listen, men forslagene er mange. For regjeringen har omstilling blitt et moteord, men det er vanskelig å se hva de faktisk legger i ordet omstilling. Vi er for omstilling – kontinuerlig omstilling – og det er også omstilling som har preget hele vår moderne historie. I Norge kjennetegnes næringslivet, tror jeg, ved at vi er gode på å omstille. Da må vi legge et fundament for det og definere det, og jeg håper at statsbudsjettet faktisk er med på å ramme inn hva som menes med omstilling. Til slutt skulle jeg ha nevnt klima, men i trontalen står det omtrent ingenting om klima og klimautfordringene. Jeg skal nøye meg med å si at veien videre i klimaarbeidet er det viktig at vi står sammen om.