Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 1998-12-03:
Kristelig Folkeparti er meget glad for at demokratiet og samarbeidsviljen fungerer, noe som førte til en budsjettavtale med Høyre og Fremskrittspartiet. Vi har også diskutert oss fram til løsninger på justissektoren som vi kan stå for. Et av resultatene er at kap. 400 Justisdepartementet ikke har fått reduksjon, selv om flere partier i utgangspunktet ønsket det. Det vesentligste av departementets driftsmidler går til lønnsutgifter, og den direkte administrasjonen og oppfølgingen av domstolene og etatene innebærer viktige og omfattende oppgaver, ikke minst ved initiering og oppfølging av utviklings- og effektiviseringstiltak. En reduksjon på dette kapitlet ville ha ført til lengre saksbehandlingstid for forvaltningsmessige oppgaver og begrenset kapasitet til å iverksette utredninger og lovsaker og oppfølging av nødvendige utviklingstiltak for hele justissektoren. I tillegg ville det ha svekket departementets muligheter til å gjennomføre den omstilling som er nødvendig for å nå de mål som både Regjeringen og Stortinget har satt for domstolene og etatene. Derfor er Kristelig Folkeparti tilfreds med at en samlet komite har sett viktigheten av at også Justisdepartementet får mulighet til å gjøre en best mulig jobb. En samlet komite har gått inn for å øke kapitlene på lagmannsrettene med 6 mill. kr, herreds- og byrettene med 14 mill. kr, og det er kjent at behovet er større. Men dette er et skritt i riktig retning og en viktig påplussing for å oppnå en bedre balanse i strafferettskjeden. Politiet har over tid vært topprioritert, mens konsekvensene av det videre arbeid i straffesakskjeden ikke har hatt samme oppmerksomhet. Politiet vil også ved denne budsjettbehandlingen ligge på topp med en påplussing på 100 mill. kr i budsjettet etter avtalen med Høyre og Fremskrittspartiet. De økte bevilgningene som er gitt til politi- og lensmannsetaten de senere årene, forplikter etaten til selv å sette søkelyset på hvordan ressursene fordeles og brukes. Prioriterte hovedområder for politi- og lensmannsetaten er i stikkord forebygging og kriminalitetsbekjempelse. På kapitlet om kriminalomsorg i anstalt lå det i stortingsproposisjonen et forslag om nedleggelse av Vik og Kongsberg hjelpefengsler. Kristelig Folkeparti mener ut fra en helhetsvurdering at Vik hjelpefengsel bør opprettholdes, og vi kunne støtte forslaget om å legge ned virksomheten ved hjelpefengslet i Kongsberg under forutsetning av at kompetanse og ressurser primært ble overført til Ringerike kretsfengsel. Kristelig Folkeparti kunne i utgangspunktet ikke se at det var behov for ytterligere redegjørelse for konsekvensen av å nedlegge Kongsberg hjelpefengsel før en tok stilling til forslaget. Men der kom vi i et solid mindretall, noe vi aksepterte og fant da heller ingen grunn til å markere synspunktene med en særmerknad. Komiteen har bedt om en redegjørelse for konsekvensene av nedleggelse av både Vik og Kongsberg hjelpefengsler, så saken kommer til komiteen igjen, eventuelt under revidert nasjonalbudsjett. Ved omfordeling av midler innenfor Rammeområde 5 ble det betydelige kutt på tre områder: Registerenheten i Brønnøysund, Statens Innkrevingssentral og Sivile vernepliktige. Det er vår oppgave å prioritere og omfordele ut fra en helhetsvurdering. Derfor ble disse 22 mill. kr omplassert til lagmannsretten og herreds- og byretten, som tidligere nevnt, til Kirkens Bymisjon, øremerket viktige ettervernsarbeider som de har satt i gang, til Ungdom Mot Vold og til et informasjonskontor og en nattåpen ungdomsstasjon i sentrum, pluss en omfordeling innen samme kapittel på 1 mill. kr for å øke tilskuddet til rettshjelpsvirksomhet i regi av studenter. I innstillingen har en samlet komite skrevet merknader om tiltak for å bekjempe narkotika i fengsel. Derfor vil jeg her bare understreke viktigheten av at pårørende som en ressurs er viktig å ta vare på og beholde under fengselsoppholdet, som en del av det nettverk som bør være på plass den dagen de kommer ut av fengslet. Og hvordan kan vi gi fengselsoppholdet et innhold som vil gjøre behovet for å ruse seg mindre? Hvordan gir vi informasjon til en gruppe mennesker der kanskje 35-75 pst. har lese- og skrivevansker, og hvor de gir tilbakemeldinger om at de trenger en ordliste, en forklaring på innholdet i begreper, for å forstå hva politikere og departement egentlig skriver? Det er også et forhold vi må ha med i vårt ansvar for informasjon. Det står en felles komite bak merknadene om vold. Derfor vil jeg nå bare presisere at vi må bli flinkere til å fange opp alle de signaler som ligger forut, før de blir kriminelle, og sette inn egnede tiltak. Det finnes ikke kjappe, enkle løsninger, men vi har alle et felles ansvar, og det må samarbeid til for å løse problemene.