trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Mitt hovedanliggende i denne saken er at befolkningen i Møre og Romsdal skal ha et spesialisthelsetjenestetilbud av god kvalitet. Derfor ba jeg Helse Midt-Norge i foretaksmøtet den 25. januar i år å innføre ett felles helseforetak i Møre og Romsdal innen 1. juli i år. En hensiktsmessig sykehusstruktur er en forutsetning for at vi skal sikre målet om likeverdige helsetjenester av god kvalitet for alle. De enkelte sykehusene i et helseforetak er oftest organisert slik at de tilbyr en stor andel av nødvendige spesialisthelsetjenester ved å bruke ett eller flere sykehus. Når arbeidsfordelingen er avklart mellom sykehusene i helseforetaket, legges det til rette for helhetlig og sammenhengende pasientforløp. God kvalitet og kompetanse i alle ledd kan sikres ved å etablere faglige nettverk og arenaer for samarbeid der fagressursene ses i sammenheng. Moderne informasjonsteknologi med trådløs overføring av bilder og prøvesvar, telemedisin og felles beslutningssystemer på nett kan støtte et slikt faglig samarbeid. For Helse Nordmøre og Romsdal er situasjonen i dag at en stor andel av befolkningen får sitt spesialisthelsetjenestetilbud ved andre helseforetak, som Helse Sunnmøre og St. Olavs hospital. Jeg mener at det må legges til rette for bedre samordning av tilbudet i regionen, slik at flere av pasientene får et helhetlig tilbud innenfor sitt eget helseforetak. Derfor har jeg bedt Helse Midt-Norge om å innføre ett helseforetak i Møre og Romsdal innen 1. juli i år.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Det er helt klart at det er faglige begrunnelser for mitt ønske om å slå disse sammen – så er vi enige om det. Men når det gjelder de regionale helseforetakene, er de i utgangspunktet innrettet slik at det skal være naturlige regionale enheter. Så ser jo jeg at man noen ganger kan komme i en situasjon hvor ny infrastruktur, nye veier, nye broer og tunneler kan gjøre det hensiktsmessig å samarbeide på andre måter. Hvis det er til det beste for befolkningen, mener jeg at det må legges til rette for det. Det er ikke sikkert at det nødvendigvis krever at man endrer grensene, men at man er mer åpen for å samarbeide mellom ulike helseforetak, som vi også ser eksempler på, f.eks. i forslaget om samarbeid mellom Helse Vest og Helse Midt-Norge om fødetilbud.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Ikke minst på bakgrunn av den debatten som har vært om styringsform og om hele organiseringen av spesialisthelsetjenesten i det siste, har jeg tenkt veldig nøye gjennom hele situasjonen for spesialisthelsetjenesten: Er den godt organisert? Burde vi gjort noen justeringer? Når det gjelder de regionale helseforetakene, er jo de nettopp innrettet slik at de skal kunne gi et totaltilbud for en pasientgruppe i sin region. Noen tilbud er for små til å ha innenfor et enkelt lokalt helseforetak. Selv om man f.eks. slår sammen de to i Møre og Romsdal, vil det likevel være for lite til å kunne tilby alle typer tjenester. Man vil være nødt til å bruke St. Olav, Haukeland, Ullevål, Arendal eller Kristiansand for å kunne gi det optimale tilbudet. Og så er det noe med at disse regionene kjenner befolkningen, de kjenner best hvordan ting skal organiseres. Jeg har ingen tro på at man skal kunne sitte i Oslo og gjøre dette. Derfor er jeg opptatt av at de regionale helseforetakene skal fortsette, til beste for pasientene.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Stortinget har flere ganger tatt stilling til gårdssalg av alkoholholdig drikk over 4,7 pst., senest ved behandlingen av Dokument 8:123 S for 2009–2010, som var fremmet av representantene Skei Grande og Tenden. Forslaget ble behandlet 19. november 2010 og fikk ikke tilslutning. Jeg er ikke imot å legge til rette for nisjeprodukter og lokale initiativ. Jeg ser at intensjonene er gode. Men forslaget reiser prinsipielle alkoholpolitiske spørsmål. Alkoholpolitisk handler denne saken ikke først og fremst om den økte tilgjengeligheten til alkohol som gårdssalg i seg selv ville medføre. En begrenset ordning ville antakelig ikke innebære større konsekvenser for alkoholkonsumet. Alkoholmonopolet, derimot, er et unntak fra EØS-avtalens regler om fritt varebytte. EØS-retten stiller krav om at man likebehandler innenlandske og utenlandske produsenter, at man ikke går lenger i å benytte virkemidler enn nødvendig, og at man er konsekvent. Man kan altså ikke skru av og på regelverket som det passer. Utredninger i Sverige viser også at det ikke er mulig å få til gårdssalg i tradisjonell forstand innenfor EU-retten. Det ville stride mot likebehandlingsprinsippet. En ordning med salg av lokale produkter måtte i så fall åpne for at også utenlandske småskalaprodusenter fikk åpne utsalg i Sverige. En slik utvidet ordning ville være ikke-diskriminerende, ifølge utredningen. Et annet aspekt som er vurdert, er at EF-domstolen muligens ville komme til at en slik ordning ville utfordre Systembolagets EU-rettslige fundament. Svenske myndigheter har foreløpig ikke tatt stilling til hvordan utredningen skal følges opp. Regjeringen har fremmet en proposisjon for Stortinget hvor vi går inn for å åpne for gårdssalg av alkoholholdig drikk som inneholder inntil 4,7 pst. alkohol. Her sier vi også at vi vil følge med på den svenske prosessen. Den norske monopolordningen fungerer godt og har bred oppslutning, men det er krevende å opprettholde den. Små endringer i rammevilkårene kan få store konsekvenser. Jeg er imidlertid veldig opptatt av å verne om vinmonopolordningen. Det er også bakgrunnen for at regjeringen ikke har valgt å fremme forslag om gårdssalg av alkoholholdig drikk over 4,7 pst.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Slik jeg oppfatter den svenske utredningen, er det slik at andre gårdsprodusenter måtte kunne selge i Sverige. Det er i hvert fall slik jeg har forstått det. Når det gjelder alle disse kreative forslagene, er jeg opptatt av at vi skal kunne stimulere til gårdsturisme, og at vi skal kunne stimulere lokale produsenter. Det har jo nettopp Vinmonopolet gjort ved å ta inn lokale produkter i sine utsalgshyller. På den måten har de prøvd å stimulere til salg av lokale produkter fra monopolordningen. Vinmonopolordningen er faktisk noe av det Norges befolkning er mest fornøyd med. Det er et særdeles viktig alkoholpolitisk virkemiddel, og all forskning viser det. Jeg må si at jeg er bekymret for at man skal utfordre den ordningen. Men som sagt følger vi veldig nøye med på hva som skjer i Sverige, og vi vil selvfølgelig fortsette med det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Jeg vil bare vise til den proposisjonen vi har fremmet for Stortinget, hvor vi går inn for å åpne for gårdssalg av alkoholholdig drikk, inntil 4,7 pst. Det står jeg fast ved. Men som sagt, vi følger med på hva som skjer i Sverige, og vi er opptatt av å ikke utfordre vinmonopolordningen. Jeg har forståelse for at mange ting kan virke ulogisk, men når vi har bedt om en monopolordning som ikke egentlig er blant EUs fremste ønsker, mener jeg at vi også har et stort ansvar for å beskytte den, og ikke utfordre unødvendig. Vi ser hva de andre nordiske land gjør, og vil følge med på det, men per i dag har vi altså fremmet en proposisjon for Stortinget, som gjelder alkoholholdig drikk, inntil 4,7 pst.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Den rutinemessige ultralydundersøkelsen som tilbys gravide i uke 17–19, er en del av den alminnelige svangerskapsomsorgen. Formålet med denne undersøkelsen er særlig å gi opplysninger om sikrest mulig tid for ventet fødsel, om det er ett eller flere fostre, hvor morkaken er plassert i livmoren, og hvordan fosteret utvikler seg. Bruk av ultralyd der formålet er å få informasjon om fosterets genetiske egenskaper, å påvise eller utelukke sykdom eller utviklingsavvik, er derimot å betrakte som fosterdiagnostikk. I slike tilfeller er bruk av ultralyd omfattet av bioteknologilovens regulering av fosterdiagnostikk. Ultralydundersøkelser i fosterdiagnostisk øyemed kan i dag bare utføres når vilkårene for fosterdiagnostikk er oppfylt, f.eks. der kvinnen er over 38 år. Bruk av ultralyd tidlig i svangerskapet reiser en rekke etiske spørsmål. Stortinget ba om at bioteknologiloven skulle evalueres etter fem års praktisering. I juni 2009 ba departementet Helsedirektoratet om bl.a. å kartlegge status på fagområdet bioteknologi – nasjonalt og internasjonalt. Fosterdiagnostikk, herunder tidlig ultralyd, var et av flere temaer i arbeidet. Helsedirektoratet leverte 10. februar i år en rapport som svar på departementets bestilling. Vi skal nå gå grundig gjennom denne rapporten før det tas stilling til hvordan den videre prosessen med evalueringen vil bli. Derfor er det for tidlig for meg å konkludere om enkeltelementer i denne evalueringen, også spørsmålet om hvorvidt ultralydundersøkelse skal tilbys alle gravide i 12. svangerskapsuke.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Jeg er helt enig med representanten i at det er viktig i denne saken å skaffe seg kunnskap, og kunnskap på mange felt. Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering skal bl.a. ha dette på sin dagsorden på sitt neste møte, nettopp for å drøfte alle aspekter ved det. Jeg ser også behovet for oss alle for å få bred debatt og bred kunnskap, og jeg følger derfor representanten langt i hvordan dette skal foregå. Jeg vil i hvert fall ta initiativ til at vi skal ha en bred konferanse hvor vi tar opp de etiske, juridiske og ikke minst de faglige spørsmålene, og ser på hva vi kan få ut av dette hvis man skulle velge å gjøre endringer. Også brukerorganisasjonene er selvfølgelig viktige her. Så jeg skal ta initiativ til det. Hvorvidt det blir en konsensuskonferanse, vil jeg be om å få komme tilbake til, men at vi skal ta opp dette i full bredde, kan jeg love.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Jeg er enig i at alle dilemmaer og etiske spørsmål vi blir stilt overfor i forbindelse med bioteknologiloven og ikke minst ny forskning, nye muligheter for hva man kan gjøre, gjør at dette er spørsmål som vi må drøfte veldig grundig og skaffe oss all kunnskap om. Så ser jeg jo også at Kunnskapssenteret er ganske nyansert når det gjelder dette, som representanten også refererte til. Derfor er jeg opptatt av at vi skal ta dette opp i full bredde. Det er så krevende spørsmål, at vi alle fortjener å skaffe oss kunnskap og ta alle de debatter som dette medfører.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-02-16:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til miljø- og utviklingsministeren, som vil bli besvart av justisministeren: «Fylkesmannen i Hedmark har omgjort Engerdal kommunes ja til bruk av helikopter i forbindelse med Elvdal’n Snow Games. Dette resulterer mest sannsynlig i at arrangementet ikke kan gjennomføres. Mener statsråden det er riktig at fylkesmannen omgjør en kommunes vedtak, i dette tilfellet Engerdal kommune, slik at kommunens vedtak blir tilsidesatt og ikke har noen verdi?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-02-16:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg er litt usikker på hvordan jeg skal tolke. Man viser til belastning for naturen. Er det noe Engerdal kommune bl.a. har, så er det natur. Engerdal kommune består av 2 195 km2, og det vil si at hver innbygger i Engerdal kommune har ca. 1,4 km2 å boltre seg på – det er 1 450 innbyggere i kommunen. Man har mye snø, man har mye vinter, og man har mye natur. Det er klart at det er en grunn til at folk bor i Engerdal, og det handler bl.a. om livskvalitet. Livskvalitet kan være så mye, men i dette tilfellet er det å få lov til å arrangere ekstremsportarrangementet i Søre Elvedalen. Det ble arrangert i fjor, og det var en suksess, og man vil fortsette suksessen i år. Man søker på samme måte og får ja fra kommunen, men fylkesmannen sier nei. Det er ikke enkelt å få til noe som heter f.eks. bolyst og livskvalitet i en liten kommune som heter Engerdal, når regelverket skal styres så hardt.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-02-16:
I mange kommuner, kanskje i alle kommuner, trenger man gründere som skaper et eller annet, slik at det blir livskvalitet, bolyst, som skaper noe for næringslivet, som skaper noe for turisme osv. Dette er et arrangement som absolutt er med på å skape alt dette. I en kommune som har så mye natur, skulle ikke dette være noe problem. Kommunen har fattet sitt vedtak, og det har de gjort på grunnlag av motorferdselslovens § 6. Kommunen sier at Elvdal’n Snow Games er et positivt tiltak som «skaper aktivitet i en liten kommune» og påpeker at tillatelsen også ble gitt i fjor. Så det er ikke noe som er nytt i år. Det var også i fjor. Jeg blir litt frustrert når vi har fraflytting i mange kommuner, og det skrikes om at det må skje noe. Når så gründere som dette prøver å få til noe, så stoppes det av myndighetene. Jeg blir litt frustrert når jeg ser og hører det jeg ser og hører nå.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
På vegne av miljø- og utviklingsministeren vil jeg få si følgende: Representanten viser til et vedtak 17. januar 2011 der Engerdal kommune har gitt Elvdal’n Snow Games tillatelse til bruk av helikopter for å frakte skiløpere til toppen av Rømundfjellet. Dette vedtaket er omgjort av fylkesmannen i brev av 4. februar 2011, da fylkesmannen mener at vedtaket er i strid med motorferdselloven. Motoriserte framkomstmidler i utmark og vassdrag vil i mange tilfeller tjene åpenbare nytteformål, og det er lov til å kjøre snøscooter, firehjuling og helikopter til mange formål i dag. Samtidig medfører motorferdsel i naturen en rekke ulemper og skader, som støy, ulemper for dem som utøver friluftsliv, terrengskader og forstyrrelser av dyrelivet, og også konflikter med friluftslivet. Både det enkelte kjøretøy og summen av mange motorkjøretøyer utgjør en belastning for naturen og friluftslivet. Det er således gode grunner til å ha en streng regulering av adgangen til motorisert ferdsel i utmark. Utgangspunktet i motorferdselloven er at motorisert ferdsel i utmark er forbudt i Norge. Regelverket åpner likevel for nyttekjøring til en lang rekke formål, både direkte i lov og forskrift og gjennom tillatelse og dispensasjoner. Såkalt helikopterskiing, dvs. helikopterturer for skiturister til fjelltopper, breer eller andre mer eller mindre utilgjengelige steder, er det imidlertid et absolutt forbud mot. Forbudet framgår av en egen forskrift 14. mars 1988. Miljøverndepartementet har i brev 10. mars 2004 uttalt at motorferdselloven § 6 likevel kan åpne for mulighet for tillatelse til helikoptertransport ved særskilte sportsarrangementer av kortvarig karakter. Det primære innholdet må være oppvisning/konkurranse for et begrenset antall deltakere, og arrangementet må ikke framstå som ledd i et turopplegg. Når en kommune fatter et vedtak som er i strid med lov eller forskrift, har fylkesmannen plikt til å gripe inn og omgjøre vedtaket. Dette følger av alminnelig forvaltningsrett. I saken her er fylkesmannens vedtak påklaget til Direktoratet for naturforvaltning. Ettersom klagesaksbehandlingen ikke er avsluttet, ønsker jeg ikke å kommentere avgjørelsene i denne saken spesielt. Jeg vil imidlertid vise til at det framgår av fylkesmannen i Hedmarks oversendelse av klagen til Direktoratet for naturforvaltning 11. februar at fylkesmannen har besluttet å utsette iverksetting av sitt vedtak til klagen er endelig behandlet av direktoratet. Dette innebærer at kommunens vedtak blir stående inntil Direktoratet for naturforvaltning har avgjort saken.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Jeg må legge til grunn at de ulike hensyn som gjør seg gjeldende i dette spørsmålet, er grundig overveid og avveid i forbindelse med at loven ble behandlet og vedtatt, og hvor også fullmaktskompetansen til å fatte vedtak er lagt, og at her er det fattet et vedtak hos fylkesmannen, som nå ligger til behandling i Direktoratet for naturforvaltning. Det vil ikke være riktig av meg å forskuttere den endelige behandlingen av dette. Kommunens vedtak står med det fylkesmannen har sagt, inntil eventuelt annet vedtak er fattet.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Jeg kan bare gjenta at det er kommunens vedtak som står, så lenge ikke annet vedtak er fattet, og at saken nå ligger til behandling i Direktoratet for naturforvaltning. Dette framgår med bakgrunn i det fylkesmannen også har meddelt, at vedtaket er gitt oppsettende virkning.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Jeg kan forsikre om at jeg ikke ser noe problematisk i at Høyre er enig i det synet på narkotikapolitikken som Arbeiderpartiets byrådslederkandidat i Oslo har gitt uttrykk for. Regjeringen står for en restriktiv og helhetlig rusmiddelpolitikk. Bekjempelse av narkotikakriminalitet i alle former er en viktig del av denne politikken, der politiet har prioriterte oppgaver. Politiet skal sammen med andre nasjonale instanser rette innsatsen mot hele narkotikakjeden, fra dyrking og produksjon, smugling og illegal distribusjon via illegale nettverk til besittelse, småsalg og misbruk. For å kunne redusere tilførsel av narkotika på det norske, illegale markedet er det viktig at politiet har en konsentrert innsats for å avdekke og ta omsettere og bakmenn. I en slik sammenheng skal politiet nettopp opprioritere innsatsen mot narkotika, noe også justisministeren understreket i debatten etter oppslaget som representanten Werp henviser til. Denne innsatsen skal gjøres i sammenheng med annen innsats mot organiserte former for kriminalitet, fordi den organiserte kriminaliteten er pulsåren i den illegale narkotikaomsetningen. De som omsetter mindre kvanta til misbrukerne, er en del av denne organiserte kriminaliteten. Etter min oppfatning er det ikke noen uenighet mellom synspunktene til regjeringen og Arbeiderpartiets byrådslederkandidat i Oslo, slik representanten Werp synes å forutsette i sitt spørsmål. Det må likevel være lov å tenke i nye baner på dette området og lete etter nye spor som kan føre fram til at samfunnets samlede innsats mot narkotika blir mer effektiv. Regjeringen oppnevnte Stoltenberg-utvalget i 2009. Utvalget avga sin rapport om narkotika i fjor med flere spennende forslag. Rapporten har også vært på høring, og regjeringen vil vurdere forslagene på bakgrunn av høringsuttalelsen. Som et særskilt tiltak i denne sammenhengen har Justisdepartementet i samarbeid med Helse- og omsorgsdepartementet nedsatt en arbeidsgruppe for å utrede behovet for alternative reaksjonsformer ved besittelse og bruk av mindre kvanta narkotika. Målet må være å styrke mulighetene for å forebygge rusmiddelmisbruk og øke hjelpen til dem som har utviklet et misbruk. Dette skal flere instanser gjøre i samarbeid. Politiet er én av dem. Jeg ser det derfor ikke slik at politiets prioriteringer endres – tvert imot. Ved å styrke politiets innsats mot illegalt salg og omsetning og intensivere andre instansers arbeid for å forebygge rusmiddelmisbruk og å hjelpe misbrukerne, betyr dette også en opprioritering av innsatsen mot narkotikaomsetningen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Kampen mot narkotika krever tiltak på ulike nivåer. Jeg er veldig glad for det tette samarbeidet som har utviklet seg mellom politiet og kommunale myndigheter gjennom årene. Hvordan vi sammen kan sikre at innsatsen mot narkotika blir så effektiv som mulig, er viktig å gå grundig gjennom. For meg handler ikke dette om et enten–eller, det er viktig at dette arbeidet prioriteres både av politiet og øvrige offentlige myndigheter. Uten at jeg kjenner til konkrete forslag om endringer i kommunale vedtekter, er jeg sikker på at dette også er tiltak som vurderes i dette etablerte samarbeidet mellom politi og kommunale myndigheter, som også finner sted her i Oslo.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Det skjer mange interessante ting på dette området, ikke minst her i Oslo, hvor politimesteren har utviklet en egen strategiplan rettet inn mot åpne bruker- og omsetningssteder for narkotika i Oslo, og hvor det også i politirådet i Oslo derfor har blitt rettet oppmerksomhet inn mot bl.a. dette. Jeg tror ulike tiltak rettet inn mot disse åpne omsetningsstedene er viktige signaler om at verken kommune eller politiet eller samfunnet kan tolerere denne virksomheten. Så må dette ses i sammenheng også med det forsterkede samarbeidet med Kripos, med Tollvesenet, med andre offentlige instanser som er sentrale i det viktige arbeidet med å bekjempe kriminalitet og bekjempe narkotika.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Verneplikten står sterkt i Norge. Om det skulle være noen tvil hos representanten Kristiansen, så er det for Arbeiderpartiet viktig at man opprettholder denne sterke folkelige forankringen. Det framgår også av vårt partiprogram for perioden 2009–2013: «Vi ønsker fortsatt allmenn verneplikt, og mener at innretningen på verneplikten og førstegangstjenesten må utvikles for å være best mulig tilpasset Forsvarets, samfunnets og den enkelte vernepliktiges behov.» Mannskap som innehar en pasifistisk overbevisning, kan etter dagens regelverk likevel fritas for militærtjeneste og overføres til siviltjeneste. Siviltjenesten er av samme lengde som militær førstegangstjeneste, dvs. 12 måneders varighet. Innkallingen til siviltjeneste gjennomføres i dag i et omfang som er ment å understøtte rekrutteringen til den militære verneplikten. Dette innebærer i praksis at rundt 200 mannskaper hvert år gjennomfører siviltjeneste innenfor helse- og sosialsektoren, fredssektoren og natur- og miljøsektoren. Det har i de senere årene vært en markant nedgang i antall søknader om fritak for militærtjeneste av overbevisningsgrunner. I 1998 ble det fremmet 3 008 fritakssøknader, mens det i 2010 ble registrert 345 søknader. Som følge av nedgangen har kapasiteten i siviltjenesteforvaltningen vært gjenstand for nedjusteringer over flere år. Vi har allmenn verneplikt for alle menn som er kjent tjenestedyktige. Det er også sesjonsplikt for alle – og da mener jeg også for kvinner. Etter innføring av sesjonsplikt for kvinner har Forsvaret nå et årlig rekrutteringstilfang på nærmere 60 000 ungdommer. Førstegangstjenesten og antallet som kalles inn, er styrt av Forsvarets behov. Om lag 8 000 av disse gjennomfører førstegangstjeneste. Målet med siviltjenesten har vært å understøtte, som jeg nevnte, Forsvarets behov. Antallet som gjennomfører siviltjeneste, er i denne sammenheng svært begrenset og har derfor ikke lenger samme betydning for hvor stor andel av befolkningen som gjennomfører – eller som har – verneplikt i dagens Norge. Regjeringen har ikke tatt stilling til hvorvidt den sivile verneplikten bør legges ned. Departementet vil følge utviklingen av søkertallene framover og søke å tilpasse siviltjenesten til de formål som tjenesten er ment å skulle ivareta.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Jeg kan forsikre om at verneplikten står sterkt både i Norge og i Arbeiderpartiet, like sterkt som den ligger til grunn for regjeringens arbeid med å utvikle den. Den koplingen som gjøres her til det forslaget som refereres knyttet til siviltjenesten, er søkt. Som jeg peker på, er det et spørsmål som det er nødvendig å overveie grundig i regjeringen, før eventuelt justisministeren kommer tilbake med forslag om endring i siviltjenesten.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Spørsmålet om endring i siviltjenesten er noe vi eventuelt vil komme tilbake til. Regjeringen har ikke tatt stilling til det spørsmålet. Jeg har bare lyst til også å vise til at da Stortinget behandlet regjeringens forslag til langtidsplan for Forsvaret, lå den alminnelige verneplikten til grunn for det forslaget. For å være helt sikker og for å fjerne enhver tvil som er søkt skapt rundt en sammenheng mellom den militære verneplikten og den sivile verneplikten, finner jeg grunn til å gjenta: Den forbindelsen er ikke til stede. Så vil vi ha rik anledning til å diskutere om regjeringen skulle finne det riktig å legge fram et forslag knyttet til siviltjenesten senere.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Regelverket om det skjerpede underholdskravet er nylig innført, og regjeringen er opptatt av å følge praksis nøye for å se om det er behov for endringer. Departementet har bedt UDI rapportere effektene av ny lovgivning på særskilte områder, herunder effekten av underholdskravet. Vi følger derfor nøye med på praktiseringen av det nye regelverket og vurderer fortløpende om det er behov for endringer. Departementet vil bl.a. med grunnlag i rapporteringen fra UDI foreta en gjennomgang av underholdskravet. Hva som vil bli resultatet av denne gjennomgangen, er det for tidlig å si noe om nå.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Integreringsspørsmål er viktige, og jeg er glad for at disse spørsmålene også er fulgt opp grundig og nøye i flere partier. For Arbeiderpartiets vedkommende vil vi ha en grundig prosess, og dette vil være en av hovedsakene på partiets landsmøte. Når det gjelder regjeringen, følger vi opp de nye reglene og ber som sagt UDI rapportere effektene av dette på flere områder. Det vi følger, er ikke bare utslaget av nytt nivå, men også eventuelle spesielle utslag, ikke minst med tanke på situasjonen for barn og familier med barn og også for studenter, som kan være i en mer dynamisk livssituasjon enn kravene til underhold egentlig bygger på.
Anders B. Werp (Høyre), 2011-02-16:
«Justisministeren uttalte til Dagbladet 22. juli 2010 at politiet bør nedprioritere flere politioppgaver, bl.a. de mindre narkotikasakene, tigging, prostitusjon og utelivsvold. Nylig så vi at Arbeiderpartiets byrådslederkandidat i Oslo vil ha nulltoleranse mot narkotikasalg, ifølge vg.no 3. februar 2011. Lokalpolitikere er altså enig i Høyres politikk på dette området. Hva er regjeringens politikk når det gjelder å stanse narkotikaomsetning, og vil man endre politiets prioritering av innsats på dette området?»
Anders B. Werp (Høyre), 2011-02-16:
Jeg takker for svaret. Det dette dreier seg om, er jo å skape trygghet i nærmiljøet. I visse nærmiljøer er det dessverre blitt en dagligdags hendelse at man møter selgere, og for så vidt også misbrukere, men i denne omgang er fokuset på selgerne av narkotika på gatenivå. Høyre har i lang tid og gjennom mange forslag fremmet tiltak for en nulltoleranse på dette området. Svaret er i den sammenhengen avklarende ved at både regjeringen og Arbeiderpartiets lokale kandidater gir det samme budskap, og at vi sånn sett har et grunnlag for å finne felles løsninger, forhåpentligvis. I forbindelse med noen av de tiltakene Høyre tidligere har foreslått, som går på samarbeidet mellom kommune og politi, vil et oppfølgingsspørsmål derfor være: Er det å gi muligheter i politivedtektene, f.eks. til bortvisning, et tiltak som regjeringen kan se på på nytt?
Anders B. Werp (Høyre), 2011-02-16:
Takk. Byrådet i Oslo har i aller høyeste grad en aktiv holdning til dette, og sett fra Høyres side ønsker vi i samarbeid med lokale folkevalgte å legge til rette for en samfunnsutvikling som gjør at narkotika ikke har noen plass. Da er spørsmålet til statsråden: Hvilke virkemidler ser statsråden for seg som kommunene ikke har i dag, men som de bør ha for nettopp å styrke innsatsen og det forebyggende arbeidet mot narkotikamisbruk og åpenlyst salg på gatenivå i Oslo og andre steder?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-02-16:
Jeg har følgende spørsmål: «Ifølge VG vil Arbeiderpartiets justisfraksjon la militærnektere slippe unna siviltjenesten. Er dette i så fall et forslag som støttes av regjeringen, og vil ikke en avvikling av siviltjenesten være et endelig farvel til den allmenne vernepliktsordning som vi har i Norge?»
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-02-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er ganske sikker på at også representanter som Jan Bøhler og andre som har fremmet forslaget om å avskaffe siviltjenesteordningen, også har satt seg grundig inn i både Arbeiderpartiets program og i regjeringserklæringen som sådan. Jeg er vel innforstått med at Grunnloven stadfester at enhver av statens borgere er like forpliktet til å verne om sitt fedreland over en viss tid, og herunder er vernepliktsordningen hjemlet. Når statsråden sier at regjeringen ikke har tatt stilling til den videre status for siviltjenesten, blir jeg likevel i tvil om ikke Bøhler & co. likevel har et poeng som de prøver å oppnå et resultat ut fra.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-02-16:
Jeg synes fortsatt at svaret ikke er tilfredsstillende nok. Det er, sannsynligvis med ett parti som unntak, ingen tvil om at et bredt flertall i Stortinget slutter opp om vernepliktsordningen, som er en plikt. Det er ikke dermed sagt at alle skal gjennomføre den. Men hvis man åpner for at den blir frivillig, åpner for at man av forskjellige overbevisningsgrunner kan si nei til å gjennomføre den plikt som Grunnloven stadfester, at dette på mange måter blir en slags frivillighet, er ikke dette søkt i det hele tatt. Da åpner en for at dette ikke blir den plikt som Grunnloven nedfeller. Jeg tar dette opp som et spørsmål, om det virkelig er sånn at regjeringen åpner for å avskaffe plikten til å gjennomføre siviltjeneste for dem som av en eller annen grunn måtte nekte verneplikt.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-02-16:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål: «En huseier mistet huset og innboet sitt i brann like før jul i fjor. Eieren varslet ikke NRKs lisenskontor om tap av tv og fikk i januar krav om lisensavgift. Eieren synes dette er et svært urimelig krav siden tv-en gikk tapt i brannen. Årsaken til at eieren ikke varslet om tap av tv-en var at det var en rekke praktiske problem som måtte løses med hensyn til jul og tap av hus. NRKs lisenskontor viser til at eier skulle ha gitt beskjed innen 31. desember om tap av tv. Ser statsråden behov for å endre forskriften?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-02-16:
Jeg takker for svaret. Vi er nok helt enige om at det er tragisk å miste både hus og hjem og sikkert også tv-en. Jeg har forståelse for at man ikke tenker på det når man melder fra. Men i dette konkrete tilfellet har altså denne personen som har mistet tv-en, vært i kontakt med NRKs lisenskontor og ikke nådd fram. Det er mulig at det skal være en lang søkerprosess for å kunne få bortfall fra dette kravet, men det har åpenbart ikke skjedd i dette tilfellet. Da er spørsmålet mitt til statsråden, som viste til at man på særskilt grunnlag har mulighet til å klage til Medietilsynet: Er klageadgangen enkel nok?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-02-16:
Da skal jeg sitere litt fra det som har stått i media om denne saken. I et intervju med en avdelingsleder for lisenskontoret sies følgende: «Vi har ingen formildende omstendigheter. Det er et innarbeidet prinsipp. TV-lisensen er en statlig avgift, og det er forskriftsbestemt at den må sies opp før en ny termin begynner om kunden skal slippe å betale for terminen.» Med andre ord: De viser til lover, regler og paragrafer, og man kommer heller ikke med opplysning om at man kan gjøre det enklere og slippe å betale. Andre selskap som Canal Digital og Telenor og en rekke andre private aktører viser stor forståelse når noen har kommet opp i en slik vanskelig situasjon, men det gjør altså ikke NRKs lisenskontor. Da må jeg igjen utfordre statsråden: Synes statsråden det er behov for å oppmyke informasjonsplikten for dem som har behov for å klage?
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
La meg først si at jeg har all sympati og medfølelse med en familie som mister alt den eier og har i en brann. Spørsmålet representanten Korsberg stiller, er om det i lys av en slik hendelse er grunnlag for å revurdere reglene for innkreving av kringkastingsavgiften. Det er allerede en lovhjemlet adgang i kringkastingsloven § 8-3 tredje ledd for NRK til å frita helt eller delvis for kringkastingsavgift når særlige grunner tilsier det. Den samme bestemmelsen gir anledning til å klage vedtak gjort av lisensavdelingen inn for Medietilsynet. Jeg kan selvsagt ikke forskuttere utfallet av en slik klage, men dagens avgiftssystem har altså en sikkerhetsventil som skal ivareta tilfeller der særlige grunner tilsier fritak. Det er vanskelig å se for seg en detaljert regulering i forskrift som ivaretar alle individuelle hendelser der en normal reaksjon tilsier at det er grunnlag for fritak. Jeg mener derfor at en generell klageadgang er den mest praktiske ordningen. Dette er det altså mulighet til etter kringkastingsloven § 8-3 tredje ledd.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Jeg kjenner ikke detaljene i denne enkeltsaken. Kulturministeren kjenner den i utgangspunktet og i hovedsak gjennom medieomtale. Her er det altså gitt anledning til å klage vedtak gjort av lisensavdelingen inn for Medietilsynet. Jeg har ikke noe grunnlag for å si at det er noe mer kronglete og vanskelig enn de klagereglene som normalt gjelder for denne type saker.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Jeg legger til grunn at man blir gjort oppmerksom på at man har en rett til å klage. Det følger av forvaltningsloven at man skal gi opplysninger om adgangen til å klage når man ikke får medhold. Det legger jeg til grunn at også skjer her. Det er slik at man har en plikt til å betale tv-lisens. Det er en mulighet for å ta særlige hensyn. Den bestemmelsen har jeg vist til, og den åpner for det. Jeg legger til grunn at vedkommende klager og får klagen behandlet på riktig og vanlig måte av NRK og Medietilsynet. Utover det har jeg ingen kommenterer til hvorvidt klagereglene er tungvinte. Så vidt jeg forstår, er det ikke forsøkt klaget i det hele tatt i denne saken ennå.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Det korte og enkle svaret på spørsmålet fra representanten Eriksson er ja. I dag er det slik at bare fire forskrifter til arbeidsmiljøloven gjelder for sivil luftfart, og vibrasjonsforskriften er ikke blant disse. Den 3. februar i år sendte Arbeidstilsynet, i samråd med Luftfartstilsynet, på høring et forslag om at alle forskrifter etter arbeidsmiljøloven skal gjelde for flygende personell i sivil luftfart, herunder vibrasjonsforskriften. Arbeidsmiljøet til besetningsmedlemmer i sivil luftfart har risikoforhold som bør ivaretas på lik linje med andre bransjer. Når det gjelder vibrasjonsforskriften, foreslås det en dispensasjonsadgang. Forskriften gjennomfører et EU-direktiv. Etter direktivet kan det gjøres unntak for luftfart dersom dagens teknologi og særlige forhold gjør det umulig å overholde disse grenseverdiene. Det foreslås derfor at Luftfartstilsynet i særlige tilfeller kan gi dispensasjon dersom andre tiltak iverksettes, f.eks. reduksjon av eksponeringstid, dvs. kortere tid utsatt for vibrasjon. Høringsfristen er 6. mai. Jeg gjør for ordens skyld oppmerksom på at tilsynsansvaret for arbeidsmiljøet for flygende personell i sivil luftfart ligger i Luftfartstilsynet, som er underlagt samferdselsministerens ansvarsområde.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Som jeg sa i mitt svar, har jeg altså dette ute på høring. Det er høringsfrist fram til 6. mai. Som jeg også sa, er det gjennom at dette er en EU-forskrift, åpnet adgang for noen dispensasjoner. Det har vi ikke gått nærmere inn på i høringsbrevet, men dette er noe vi må konkretisere etter hvert når vi skal lage forskriften. Jeg tar med meg det innspillet til representanten i de vurderingene vi skal gjøre. Jeg er dessverre ikke forberedt på å gi et eksakt tidspunkt nå for når forskriften skal være på plass, men vi skal gjøre det så raskt som mulig.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-02-16:
Det er en sammensatt vurdering som ligger bak det at man har den tilsynsinndelingen man har. Det er mange grunner som kan peke både i den ene og andre retning, og årsaker til at man flyttet dette til Luftfartstilsynet. Jeg legger til grunn at Luftfartstilsynet og Arbeidstilsynet her samarbeider på en god måte. Jeg tror også at vi nettopp gjennom det forskriftsarbeidet vi gjør nå, vil se at det skal fungere på en god måte. Så jeg har ikke noen planer om å gjøre det nå, nei.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-02-16:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeidsministeren: «Ifølge flere oppslag i Dagbladet uke 6 2011 fremkommer det at ansatte som jobber om bord i fly og helikoptre, har stor og økende arbeidsmiljøbelastning. Per dags dato har Norge ikke gjort vibrasjonsforskriften gjeldende for flygende personell, selv om det er ingenting som tyder på at det er mindre helseskadelig med vibrasjon i lufta enn andre steder. Vil statsråden sørge for at vibrasjonsforskriften blir gjort gjeldende også for flygende personell?»
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-02-16:
For det første må jeg si at jeg blir veldig glad – og jeg liker – når en statsråd kommer til Stortinget og svarer såpass klart ja på spørsmål. Det setter jeg stor pris på. Jeg synes det er veldig bra at statsråden har tatt tak i dette problemet – og fått det ut på høring. Men så vet vi at ting tar tid. Det er stort sett bare én helikoptertype som er av en slik karakter at man bryter vibrasjonsforskriften. Da blir spørsmålet mitt todelt: Vil statsråden sørge for at denne typen ikke får unntaksbestemmelser med tanke på forskriften, og når kan vi forvente at forskriften blir gjort gjeldende?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-02-16:
Et annet problem er det som går på tilsynet. Vi kjenner jo til at tidligere hadde Arbeidstilsynet tilsyn med flygende personell. Det ble i 2010 overført til Luftfartstilsynet. Ifølge de undersøkelsene som har kommet frem i media, uttalelser fra bl.a. fagforeningen Parat, viser det seg at det bare er én person som jobber med arbeidsmiljø i Luftfartstilsynet. Man stiller en del spørsmål med tanke på kompetansen. Synes statsråden at kompetansen på arbeidsmiljø som ligger i Luftfartstilsynet, er tilfredsstillende? Og vil statsråden eventuelt vurdere å flytte dette ansvaret tilbake til Arbeidstilsynet igjen? Den 12. august i fjor inngikk Arbeidstilsynet og Luftfartstilsynet en samarbeidsavtale fordi man manglet kompetanse. Det må jo være mer riktig å plassere tilsynet i det organet som har kompetansen. Vil statsråden gjøre noe aktivt for å flytte det tilbake igjen?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-02-16:
«Det statlige barnevernet har hatt en øking i antall ansatte fra 2005 til 2009 på om lag 40 pst. Samtidig viser forskning at ansatte i barnevernet opplever det statlige barnevernet som et tungrodd byråkrati. Statsråden gjentar til stadighet at pengene i barnevernet skal komme barna til gode når det forklares hvorfor de private aktørene nedprioriteres. Hvilke grep tar statsråden for å redusere byråkratiet i det statlige barnevernet og frigjøre disse midlene slik at de kommer barna til gode?»
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-02-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Høyres bekymring er at for mye av den barnevernsfaglige kompetansen i kommunene nå er blitt flyttet over til det statlige barnevernsbyråkratiet. Og vår bekymring er at det hjelper ikke så mye for barna at det sitter flere her i Oslo og fyller ut papirer når det ikke er dyktige barnevernsmedarbeidere ute i kommunene til å ta seg av dem og følge dem opp før det er for sent. Det vi hører fra mange i barnevernet i kommunene, er at det er mer attraktivt å jobbe i etaten. Lønnen er bedre, og det er større utfordringer. Det vi ser nå, er at ute i kommunene er barnevernet veldig sårbart. Hva vil statsråden gjøre, før evalueringen er ferdig, for at vi kan heve den barnevernsfaglige kompetansen ute i kommunene, der barna bor?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-02-16:
Jeg deler statsrådens vurdering av at vi må få både det statlige og det kommunale barnevernet til å fungere bedre. Men jeg synes nok ikke at statsrådens svar på disse utfordringene er så enkelt, for vi så sist uke at kommunene etterspør nesten dobbelt så mange stillinger som det regjeringen la inn i budsjettet for 2011. Høyre foreslo i forbindelse med statsbudsjettet for 2011 nesten en dobling i forhold til det regjeringen la frem, og vi er veldig bekymret for at det heller ikke er nok stillinger ute i kommunene. Derfor ønsker jeg å spørre statsråden om vi kan forvente at dette blir rettet opp når revidert budsjett legges frem til våren, at det blir en oppjustering, sånn at kommunene kan få tilgang på de stillingene de føler at de trenger – noe vi nå har sett kommer veldig klart til syne gjennom disse søknadene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
De fleste ansatte i Barne-, ungdoms- og familieetaten, Bufetat, som er den største delen av statlig barnevern, arbeider direkte med barn. De jobber i barnevernsinstitusjoner, i omsorgssentre for enslige mindreårige asylsøkere og med familievern, fosterhjem og hjelpetiltak i hjemmet. Det er riktig at antall ansatte i Barne-, ungdoms- og familieetaten har økt siden etableringen i 2004. En av grunnene til denne veksten er at det har vært en jevn økning i antallet barn og unge som mottar hjelp fra det statlige barnevernet. I samme periode har også etaten blitt tilført nye oppgaver. Bufetat har bl.a. overtatt ansvaret for enslige mindreårige asylsøkere under 15 år. En økning på 425 årsverk i regionene i perioden 2007–2010 er knyttet til etablering og drift av omsorgssentre. Dette utgjør 60 pst. av den samlede økningen av antall årsverk i etaten siden 2007. Etaten har også blitt tilført 80 årsverk ved overtakelsen av andrelinjetjenesten ved barnevernet i Trondheim. I tillegg har etaten overtatt forvaltningen av flere tilskuddsordninger, og den har også overtatt oppgaver fra Helsedirektoratet. Regjeringens satsing på økt kvalitet i det statlige barnevernet har selvsagt ført til flere ansatte. Det er det man trenger når man skal sikre kvalitet. Ved søknader om barnevernstiltak stilles det krav til skriftlige utredninger og begrunnelser for tildeling av tiltak. Det er innført godkjenningsrutiner og rutiner for håndtering av uønskede hendelser, som overgrep, tvangsbruk osv. Dette er nødvendig for barnas rettssikkerhet i barnevernet, og for dokumentasjon f.eks. ved klager og erstatninger. En analyse som ble gjennomført ved Frischsenteret i 2010, viser at effektiviteten i det statlige barnevernet ikke er lavere enn i annen statlig tjenesteproduksjon, som f.eks. spesialisthelsetjenesten – snarere tvert imot. Men jeg vil selvsagt understreke at vi hele tiden må arbeide for å oppnå en så effektiv administrasjon som mulig. Ett av oppdragene i evalueringen av det statlige barnevernet, som departementet nå har igangsatt, skal derfor belyse hvorvidt reformen har ført til mer eller mindre sentralisering av makt, byråkratisering, dobbeltarbeid og administrasjon. Dette er vi også opptatt av. Vi ber også om å få vurdert om reformen har ført til lengre og mer kompliserte beslutningsprosesser. Evalueringen vil dessuten omfatte ansvars- og oppgavefordelingen mellom statlig og kommunalt barnevern, og her vil det foreligge en samlet evalueringsrapport våren 2012. En effektiv organisasjon arbeider kontinuerlig for å utnytte sine tilgjengelige ressurser på en best mulig måte. For å fremme fleksibilitet og omstilling i etaten har departementet derfor i tildelingsbrevet for 2011 satt krav til Bufetat om at antallet administrative stillinger ikke skal øke. Men jeg vil framheve at vi trenger stillinger for å gjøre jobben, vi trenger mennesker med god kompetanse for å gjøre jobben, og det er den viktigste grunnen til at det selvsagt har vært en vekst i Bufetat.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
Det enkle svaret på det er den bevilgningen som regjeringen har gitt for budsjettåret i år, hvor vi faktisk har gitt penger til bortimot 400 nye stillinger, på toppen av det kommunene hadde fra før. Og dette er det jeg tror kommunene faktisk kan svelge. Vi trenger stillinger, vi trenger folk med kompetanse, også der. Og så vil jeg si at det er ikke riktig å si at vi har overført fra det kommunale til det statlige. Nå ønsker vi at det statlige skal fungere godt, og så styrker vi det kommunale. Det er heller ikke riktig at alt det statlige Bufetat ligger i Oslo. Det er basert på regional behandling rundt omkring i landet, og de er svært mye ute, ikke minst fordi de har et ansvar for omsorgssentrene, for fosterhjem og også for familievern rundt omkring. Så disse menneskene som er i den statlige delen, gjør en kjempegod jobb. Mitt mål er å få både det kommunale og det statlige til å fungere bedre sammen. Derfor gjør vi nå flere ting: evaluerer det statlige – eller evaluerer hele – og styrker det kommunale.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
Jeg synes det er ganske utrolig at representanten her klarer å vri en positiv satsing til noe negativt. Her har vi altså gått ut med penger til rundt 400 stillinger. Ja, kommunene sier at de trenger mer, og vi er jo ikke ferdig med dette. Dette er en viktig begynnelse, som vi selvfølgelig kommer til å videreføre i kommende års budsjetter. Men det som er viktig her, er at vi nå får den kompetansen inn i de kommunale barnevernene, samtidig som vi beholder det statlige. Høyres oppskrift er å redusere det statlige. Det ville være katastrofalt, vil jeg si, for alt som har med både institusjons- og fosterhjemsplassering å gjøre, og det ville gå mest ut over de svakeste av barnevernsbarna. Vi ønsker å gjøre begge deler. Jeg er selvfølgelig glad for Hofstad Hellelands engasjement her. Det er viktig for diskusjonen, men det er også viktig å være redelig om hva som faktisk blir gjort. Og her har vi satset. Regjeringen har satset med stillinger på det kommunale barnevernet – øremerkede stillinger – og det er en satsing som kommunene har tatt godt imot. De vil gjerne ha mer, men de er selvfølgelig glad for det de har fått.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
I perioden 2006–2009 ble det gjennomført forsøk med bruk av språkkartleggingsverktøyet Språk 4 på helsestasjonens fireårskontroll. Hensikten var å få en mer systematisk språkkartlegging på helsestasjon av alle fireåringene, slik at barn med dårlige språkferdigheter skulle fanges opp så tidlig som mulig. Gjennom forsøket skulle man utvikle gode metoder og samarbeidsformer for å sikre en god oppfølging av disse barna. Forsøket ble gjennomført i tolv kommuner med stor innvandrerbefolkning. Over 40 000 fireåringer ble kartlagt. Om lag 10 000 av disse var minoritetsspråklige. Samtidig hadde flere andre kommuner valgt å ta i bruk Språk 4. Blant de 258 kommunene og bydelene som oppga at de hadde tiltak for språkkartlegging ved helsestasjoner, var det per februar 2008 66 pst. som allerede benyttet Språk 4. Forsøket ble evaluert i 2008. Evalueringen konkluderte med at Språk 4 er velegnet for kartlegging av språkutvikling hos barn med norsk som morsmål. Utfordringene i arbeidet har særlig vært knyttet til kartlegging av flerspråklige barns morsmål og bruk av tolk, tverrkulturell kompetanse i møte med foreldre til flerspråklige barn, og etablering av gode samarbeidsrutiner mellom helsestasjon, barnehager og ulike oppfølgingstjenester. Evalueringen anbefalte at Språk 4 tas i bruk ved alle landets helsestasjoner. Forsøket er fulgt opp gjennom at det i løpet av 2009 ble utprøvd modeller for overføring av kunnskap og erfaringer til kommuner som ikke hadde vært med i forsøket. Det ble utviklet opplegg for bedre språkkartlegging, viderehenvisning og oppfølging av barn med mangelfulle norskkunnskaper. Flere faglige ressurspersoner har arbeidet som veiledere i forhold til kommunene, og har bistått med råd og veiledning. Bruk av Språk 4 er nå i stor grad innarbeidet i de ordinære rammene for fireårskontrollen. Integrerings- og mangfoldsdirektoratet, IMDi, har laget en guide for hvordan nye kommuner kan ta i bruk kartleggingsverktøyet, og Helsedirektoratet anbefaler bruk av Språk 4 i sine retningslinjer. Det er blitt utviklet opplæringsopplegg for helsepersonell ved fem universiteter og høyskoler rundt i landet, slik at de kan få et bedre grunnlag for å bruke verktøyet. Opplæringen skal også bidra til at helsepersonellet blir bedre til å veilede foreldrene og til å bidra til et godt tverrfaglig samarbeid i kommunen i oppfølgingen av barnet. Flere høyskoler har nå tatt bruk av Språk 4 inn i utdanningen for helsesøstre. Så her er vi i full gang med oppfølgingen!