Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-06-05:
Gjennom behandlingen av Svalbard-meldingen i fjor vår gav Stortinget sin tilslutning til forslaget om å innføre en lokal styringsordning i Longyearbyen, jf. Innst. S. nr. 196 for 1999-2000. Dette er bakgrunnen for den saken vi i dag har til behandling. Som saksordfører Kirsti Kolle Grøndahl sa i sitt innlegg den gang, er saken om innføring av lokalstyre i Longyearbyen overmoden. Det er nemlig fem år siden, i 1996, at representantene Gunnar Skaug og William Engseth la fram et Dokument nr. 8-forslag, hvor de bad om at saken ble utredet og fremmet. Det er derfor gledelig at dette nå er på plass, og at det er så bred enighet om at dette er en viktig sak for Longyearbyen. Det er en enstemmig utenrikskomite som står bak dagens innstilling. Komiteen slår fast at argumentene for å innføre et utvidet lokalt folkestyre i Longyearbyen er de samme som begrunner det kommunale selvstyret på fastlandet. Komiteen sier videre: «Ved å velge sitt eget lokalstyre vil innbyggerne i Longyearbyen få mulighet til å påvirke beslutninger og prioriteringer som angår lokale forhold. Aktiv og bred deltakelse kan i sin tur virke positivt på fellesskapsfølelsen i lokalsamfunnet.» Så langt komiteen kan se, har Regjeringen fulgt opp alle de tilrådinger som ble gjort i innstillingen om Svalbard-meldingen. Rammeverket for innføring av lokaldemokrati i Longyearbyen – Longyearbyen lokalstyre – tas inn som et eget kapittel i svalbardloven. Lokalstyrets virkeområde vil være avgrenset til arealplanområdet for Longyearbyen. Dette innebærer at Longyearbyen lokalstyre blir opprettet fra 1. januar 2002. Svalbardrådet avvikles fra samme tidspunkt. Longyearbyen lokalstyre vil ved opprettelsen overta eierskapet i Svalbard Samfunnsdrift A/S, SSD. Komiteen sier seg enig i at ansvaret for samfunnstjenestene samtidig blir overført til Longyearbyen lokalstyre, og at det må være opp til Longyearbyen lokalstyre selv å bestemme SSDs videre skjebne. Longyearbyen lokalstyre vil ha ansvar for myndighetsutøvelse på ulike saksfelt, for offentlig tjenesteyting og for utviklingsoppgaver. Komiteen slutter seg i innstillingen til den foreslåtte grensedragningen for myndighetsområdet for lokalstyret, og at sysselmannen beholder myndighet i de andre bosettingene og for resten av Svalbard. Komiteen erkjenner at det ikke vil bli utbygd et fullt kommunalt tjenestetilbud i Longyearbyen, og at bosatte i Longyearbyen derfor vil beholde fastlandstilknytningen i forhold til visse sosialtjenester. Fastlandstilknytningen beholdes for stemmeretten til kommunestyre, fylkesting og storting. I likhet med Regjeringen mener komiteen at de samme reglene som gjelder for stemmerett og valgbarhet til kommunestyrer, skal gjøres gjeldende for valg til Longyearbyen lokalstyre. Stemmeberettiget og valgbar er den som ifølge befolkningsregisteret for Svalbard har bostedsadresse i Longyearbyen. Komiteen er tilfreds med at Stortingets syn om fire års valgperioder, det samme som på fastlandet, er lagt til grunn for valg til lokalstyre. Første valg til lokalstyre vil finne sted høsten 2001, det neste høsten 2003, for deretter å tilpasse seg den samme fireårsperioden som kommunestyrevalget har på fastlandet. Som jeg nevnte innledningsvis, ble de overordnede og politiske målene for utviklingen på øygruppa trukket opp i innstillingen om Svalbard-meldingen, og i de årlige svalbardbudsjetter. Slike overordnede politiske føringer danner naturligvis de ytre rammene for det lokale selvstyret i Longyearbyen. Innføring av lokalstyre må derfor ta hensyn til utenrikspolitiske forhold og statens særskilte behov for kontroll med utviklingen på øygruppa. Derfor kan ikke Longyearbyen lokalstyre virke helt som et ordinært kommunestyre på fastlandet. Men svært mange av lokalstyrets oppgaver vil tilsvare kommunestyrets. Komiteen slutter seg i hovedsak til Regjeringens vurderinger om ansvaret for og finansieringen og utførelsen både av tjenestetilbudet generelt og av infrastrukturoppgavene. Det er ikke hensiktsmessig at Longyearbyen lokalstyre etablerer et eget tilbud på områder som skal ivaretas av staten. Komiteen sier seg enig med Regjeringen i at en løsning på den fremtidige energiproduksjonen og distribusjonsnettet for strøm og fjernvarme i Longyearbyen ikke er en direkte økonomisk konsekvens av innføringen av lokaldemokrati. Komiteen har imidlertid både i Innst. S. nr. 196 for 1999-2000 og i Budsjett-innst. S. nr. 14 for 2000-2001 påpekt at disse spørsmålene krever en snarlig løsning. Energiforsyningen i Longyearbyen består i dag av et kullfyrt kraftverk som leverer strøm og varme. Både energiverket og forsyningsnettet har behov for store investeringer til vedlikehold, opprustning og modernisering. Komiteen er fortsatt av den oppfatning at saken må løses utenom de årlige budsjettrammene, og at spørsmålet må være avklart før Longyearbyen lokalstyre eventuelt overtar ansvaret på dette området. For å sikre energi- og strømforsyningen i Longyearbyen kreves det bred og omfattende kompetanse. Komiteen ser ikke bort fra at den kompetansen best kan sikres i samarbeid med ekspertise på fastlandet. I den anledning ber komiteen Regjeringen vurdere hvorvidt det kan være hensiktsmessig å la Statkraft/Statnett, mot en viss godtgjørelse, påta seg ansvaret for disse oppgavene i framtiden. Økonomisk styring og planlegging vil være en viktig del av lokalstyrets virksomhet. Komiteen er i så måte enig i at kommunelovens regler om økonomiplan, årsbudsjett, årsregnskap og rapportering også skal gjelde for Longyearbyen lokalstyre. Når det gjelder de administrative og økonomiske konsekvensene av lovendringene, tar komiteen til etterretning at innføring av lokaldemokrati i en overgangs- og innføringsfase vil innebære et økt tilskuddsbehov. Komiteen erkjenner likeledes at innføring av lokaldemokrati også på sikt vil medføre noe økte utgifter knyttet til administrasjonen i Longyearbyen lokalstyre. Størrelsen på tilskuddet vil bli fastsatt i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet det enkelte år. Komiteen mener det er viktig at den dømmende funksjonen og påtalefunksjonen er atskilt. Selv om lokalstyret ikke har myndighet utover Longyearbyen arealplanområde, slutter komiteen seg til Regjeringens vurderinger, at det er naturlig og hensiktsmessig å la lokalstyret få myndighet til å velge meddommere for hele Svalbard. Etableringen av lokaldemokrati i Longyearbyen bygger på den grunntanken at ethvert norsk samfunn skal styres av et folkevalgt organ. I et levende lokalsamfunn er deltakelse og folkelig ansvar nødvendig. Selv om Longyearbyen ikke er og heller ikke skal være et livsløpssamfunn, er det likevel mange som bor der over en lengre periode. Da er det viktig at de har mulighet til å være med på å bestemme utviklingen i sitt eget lokalsamfunn. Til slutt vil jeg uttrykke et ønske om at befolkningen i Longyearbyen vil benytte den mulighet de nå får, til å bestemme utviklingen i sitt lokalsamfunn. Engasjement og deltakelse lokalt er det som skal til for å fylle lovens intensjon om mer lokal innflytelse og styringsrett.