Henrik Asheim (Høyre), 2019-06-21:
La meg begynne med å takke finanskomiteen for et godt samarbeid ved behandlingen av revidert nasjonalbudsjett for 2019. Bakgrunnen for denne behandlingen er at norsk økonomi går svært godt. Det skapes nye jobber, og stadig flere kommer i arbeid. Det er også forutsetningen for å kunne skape et bærekraftig velferdssamfunn. Dersom vi som politikere skal kunne videreutvikle det norske velferdssamfunnet, må vi ha verdier å fordele. De verdiene må skapes, og derfor er det en helt klar sammenheng mellom den norske velferdsmodellen og hvor mye det investeres, og hvor mange som jobber over hele landet. En jobb er ikke bare viktig for å ha en inntekt for å kunne forsørge seg og sine. Det er velferd å ha en jobb å gå til. Det å ha kolleger, merke at man bidrar, og at man noen ganger blir etterlyst om morgenen fordi man er sent ute, er noe av det fineste vi kan oppleve, for da er man til nytte, og det har noe å si for andre at man møter opp. Tallenes tale er klar: Den registrerte ledigheten har ikke vært lavere på ti år. Bare de siste tre årene har det blitt om lag 95 000 flere sysselsatte. Det betyr at flere får ta del i samfunnet vårt og være med og bidra – både til sin egen arbeidsplass og til det spleiselaget som Norge er. Det er heller ikke likegyldig hvor i samfunnet disse arbeidsplassene skapes. Det siste året er tre av fire jobber skapt i privat sektor. Det gjør at vi har flere arbeidsplasser som bidrar til statsbudsjettet, og dermed er det også rom for å investere i infrastruktur, utdanning, et trygt og godt helsevesen og en verdig eldreomsorg. Men dette er ikke noe som har kommet av seg selv. Og det er heller ingen naturlov at landet vårt fortsetter å utvikle seg i en positiv retning. Vi må hele tiden fornye oss og forandre det som trengs å forandres, for å bevare det beste med Norge. Regjeringens politikk har bidratt til omstilling og vekst i norsk økonomi gjennom nødvendige reformer for å rigge landet vårt for en ny tid med nye muligheter og nye utfordringer: politireform, kommune- og regionreform, jernbanereform og selskapet Nye Veier, for å nevne noe. Dette er saker som kan skape støy, fordi omstilling aldri er enkelt. Men omstilling er også historien om Norge. Vi er et land som kontinuerlig har endret oss. Det at vi har en regjering og et flertall i Stortinget som gjennomfører slike reformer, er et av de viktigste bidragene for å sørge for at Norge også i fremtiden vil være et bærekraftig velferdssamfunn. Sosial bærekraft er avhengig av små forskjeller, tillit mellom folk og redusert fattigdom. En offensiv klimapolitikk er nødvendig for å skape økologisk bærekraft, slik at kommende generasjoner skal ha like gode muligheter som oss. Og trygghet er en forutsetning for å være fri. Derfor gjør denne regjeringen flere grep for å sikre omstilling og trygghet. Vi må bruke de gode tidene til å få enda flere i jobb. Derfor har vi iverksatt en inkluderingsdugnad som skal legge til rette for at flere med nedsatt funksjonsevne eller hull i cv-en skal komme over i jobb. I statsbudsjettet for 2019 har vi bevilget 125 mill. kr for å styrke oppfølgingen av denne viktige dugnaden. Derfor vedtas det i dag å bevilge 50 mill. kr til satsing på transportløsninger ved Enova – oppå den massive økningen som allerede ble vedtatt i budsjettet – slik at det kan investeres i grønne løsninger. Og derfor har vi sørget for ca. 1 650 flere politifolk siden 2013. Hvert eneste politidistrikt har blitt styrket under denne regjeringen, i form av både økte bevilgninger og stillinger. Slik styrkes Norge: gjennom langsiktig og ansvarlig styring, et inkluderende arbeidsliv der flere får bidra, grønn omstilling og trygghet i hverdagen. Men la meg til slutt gjøre en liten visitt til Arbeiderpartiets alternative budsjett, som det også skal stemmes over i dag. Da regjeringens forslag til revidert nasjonalbudsjett ble lagt frem, var Arbeiderpartiet, og ikke hvem som helst i Arbeiderpartiet, men partilederen og finanspolitisk talsperson, ute og kritiserte budsjettet for å være for ekspansivt. På sin egen nettside skriver Arbeiderpartiet: «Økt oljepengebruk kan få renta til å øke, noe som vil slå negativt ut for vanlige familier med boliglån og for bedrifter.» Da skulle man jo tro at Arbeiderpartiet også reduserte oljepengebruken og laget et mindre ekspansivt budsjett enn det regjeringen foreslår. Men nei da, ikke bare bruker de like mye – de har laget et mer ekspansivt budsjett. Nå var ikke jeg enig med Arbeiderpartiet da de kom med kritikken i mai, men at Arbeiderpartiet i juni ikke er enig med Arbeiderpartiet i mai, er noe overraskende. Det kan jo tyde på at det viktigste har vært å fremme kritikk, fremfor en alternativ, helhetlig politikk. Det viser også at det som en gang ble omtalt som ørnen i norsk politikk, har blitt til en værhane. Slik styrer man ikke Norge.