trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Regjeringens forslag i Meld. St. 10 var jo en regionalisering av leveringsplikten. Så foreslo regjeringen å sette ned en kommisjon for å vurdere aktivitetsplikten. Så uavhengig av hvilket vedtak som ble fattet den 5. april i Stortinget, hadde disse 4 700 tonn ligget i Mehamn. Det man er avhengig av, er å ha en industri der som tar imot dette råstoffet. Jeg registrerer at de som har disse pliktene og denne aktivitetsplikten, har, også etter at det ble fokus på dette, sagt at disse pliktene står dem ved. Men så er det prisfastsettelsen som nå er utfordringen. Her var det den forrige regjeringen med SV og Arbeiderpartiet som laget en prisfastsettelse i 2010, som gjør det mer kostbart å ta imot råstoffet. I tillegg har tidligere regjeringer laget forskrifter som har fordyret leveransen til industrien.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Jeg kan ikke sikre noe som helst, men jeg kan f.eks. reversere forskriftene som den rød-grønne regjeringen endret i 2010. Jeg kan endre forskriften som gjør at det blir kostbart å levere råstoffet der plikten ligger, som tidligere regjeringer har vedtatt, men det har altså Stortinget og SV sagt til meg gjennom vedtak 5. april at jeg ikke har lov til å gjøre. Jeg må vente til denne kommisjonen kommer med sin innstilling. Akkurat nå er det stortingsvedtaket – SV og Arbeiderpartiet – som hindrer meg i å bruke de mulighetene som finnes for at det skal bli en større sjanse for industrietablering i Mehamn. Men hvis SV og Arbeiderpartiet signaliserer til meg at forskriftene fra 2010 og tidligere forskrifter gjør det dyrt for industrien å etablere seg, fordi råstoffet blir for dyrt, så må jeg kunne vurdere det, men da må det komme et initiativ fra Stortinget om det.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Først må jeg få lov til å si at spørsmålet, det temaet som representanten Heggø tar opp, er veldig viktig. Jeg tror ikke det er noen politisk uenighet heller om at vi skal sikre eierskap til ressursene våre. Det er viktig i alle sammenhenger. La meg også slå fast i kjølvannet av det – og det tror jeg vi er politisk enige om også – at fiskeressursene tilhører fellesskapet, fellesskapet i Norge. Dette er uomtvistelig slått fast i havressursloven, og det kunne enkelt formuleres slik, det er ikke vanskeligere, at fisken som svømmer rundt i havet, er ikke i privat eie, og det utgangspunktet tror jeg vi alle har. Private aktører, slik som i dag, kan derimot få rett til å drive ervervsmessig høsting av disse fellesskapsressursene gjennom tildeling av ulike tillatelser og ulike konsesjoner. Hvor mye hver aktør kan fiske, avgjøres av de årlige kvotefastsettelsene. Drift av moderne fiskefartøy krever store investeringer. Det er derfor av helt avgjørende betydning at rammevilkårene for drift av fiskefartøy er både forutsigbare og langsiktige. Jeg håper at vi i Stortinget greier å få på plass vedtak som er langsiktige og forutsigbare for hele næringen. En side av denne debatten er spørsmålet om varighet – det er slik jeg tolker spørsmålsstilleren – i strukturkvoteordningene. I Volstad-saken slo Høyesterett fast at Stoltenberg II-regjeringens gjeninnføring av en forhåndsfastsatt tidsbegrensning for hvor mange år det kan tildeles strukturkvote, ikke var i strid med Grunnlovens forbud mot å gi en lov tilbakevirkende kraft. Da er i hvert fall det på det rene. Regjeringens primærsyn på det med tidsavgrensning er nedfelt i Sundvolden-plattformen. Der sier regjeringen at «strukturerte kvoter skal være tidsubegrenset». Dette ville likestilt tildeling av strukturkvoter med tildeling av grunnkvoter, altså den kvoten som tildeles i kraft av at det er tildelt en tillatelse for å eie fiskefartøy og drive dette i visse fiskerier. Men nå er det slik at Eidesen-utvalget sitter og jobber, og de er sannsynligvis ferdig i løpet av dette året. Så får vi komme tilbake til de store spørsmålene når det arbeidet foreligger.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Jeg synes det er veldig interessant at representanten Heggø i en rekke sammenhenger har sagt til statsråden at nå er alt fryst, nå skal en ikke ta noen avgjørelser – en skal ikke ta noen beslutninger nå. Det er fullt mulig at representanten Heggø og Arbeiderpartiet har en agenda der man ikke ønsker å ta de beslutningene nå, fordi man ønsker å ta dem selv når man eventuelt måtte komme i regjering igjen. Det er fullt mulig. Nå er det altså nedsatt et kvoteutvalg, men jeg hører at Arbeiderpartiet har tatt sine beslutninger i forkant av hva dette kvoteutvalget måtte komme med. Da er det altså sånn at Arbeiderpartiet og representanten Heggø mener at alle andre politiske partier og politikere ikke bør foreta seg noe som helst før innstillingen fra kvoteutvalget ligger der, men at Arbeiderpartiet kan gjøre det. Det er interessant i seg selv. Men: Jeg har registrert at det er stor politisk uenighet også her, men jeg vil avvente kvoteutvalget.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
I mitt første svar slo jeg fast at fiskeressursene tilhører fellesskapet i Norge, at dette er uomtvistelig slått fast i havressursloven, og at fisken som svømmer i havet, ikke er i privat eie. Mer tydelig kan man ikke være. Men jeg skjønner at Arbeiderpartiet har en egen forvirring internt, for det er ulike signaler å få fra Arbeiderpartiet. I dag har jeg hatt et omfattende, stort møte med sju–åtte ordførere fra Arbeiderpartiet, og det var ulikt syn der også, når det gjaldt både deltakerloven, kvote, strukturering osv. Men, som jeg sier, disse store politiske spørsmålene har jo Arbeiderpartiet og Stortinget sagt at jeg skal avvente til Eidesen-utvalget kommer med sin innstilling, og det har jeg til hensikt å gjøre.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Eg tillèt meg å stilla følgjande spørsmål til fiskeriministeren: «Våre største og viktigaste naturressursar finn me i kyst- og havområda. Dette er ressursar me må sikra at fellesskapet kan ha kontroll med også i framtida. Dei som kom føre oss sikra eigarskap til vannkrafta, og det same vart gjort med petroleumsressursane. Me må ikkje sette oss i ein situasjon der me ikkje lenger har herredøme over våre fiskeressursar. I regjeringsplattforma vert det tatt til orde for evigvarande fiskekvoter. Er dette noko statsråden har planer om å følgje opp?»
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Eg forstår svaret ditt slik at viss ein har fleirtal i Stortinget for det når Eidesen-utvalet legg fram innstillinga si, så ønskjer regjeringa å innføra evigvarande kvotar. Til det har eg berre éin ting å seia: Arbeidarpartiet kjem til å reversera det med ein gong vi kjem i regjering. Denne regjeringa har lagt stein på stein og gjort endringar bort frå det som var utgangspunktet i spørsmålet mitt – fellesskapsressursane som tilhøyrer det norske folk, endringar som gjer at fiskekvotane vert samla på stadig færre hender. Når vil ministeren lytta til det norske folk og setja i verk tiltak for å stoppa nettopp det at kvotane vert samla på stadig færre hender?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
For Arbeidarpartiet har det alltid vore viktig å slå fast at fiskeressursane tilhøyrer det norske folket i fellesskap og skal medverka til å sikra sysselsetjinga og busetjinga i kystsamfunna våre. Det vik vi ikkje på. Og det er ikkje vi i Arbeidarpartiet som har skapt usikkerheit rundt deltakarlova. Det er ikkje vi i Arbeidarpartiet som har skapt usikkerheit kring evigvarande kvotar. Vil Sandberg stå saman med Arbeidarpartiet og lytta til det norske folket, sikra fellesskapen kontroll med fiskeressursane og sikra sysselsetjing og verdiskaping langs heile kysten når vi får innstillinga frå Eidesen-utvalet? Det er godt mogleg å stilla visse vilkår.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Som presidenten sa, går mitt spørsmål til arbeids- og sosialministeren: «En styrke ved det norske arbeidslivet har vært at vi har klare ansettelsesforhold med avklart arbeidstid og lønn. Utviklingen av såkalte faste ansettelser uten lønn mellom oppdrag utfordrer dette. I Innst. 368 S(2014-2015) fastslo et enstemmig storting at lovens forarbeider støtter at lovens intensjon for faste ansettelser ikke ivaretas av disse kontraktsformene. (2014-2015) Hva har statsråden gjort for å følge opp dette?»
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Bakgrunnen for den merknaden som jeg viste til, var behandlingen av Prop. 74 L for 2011–2012, der det ble sagt: «Uten tilstrekkelig garantilønn og forutsigbarhet med hensyn til tilgang på oppdrag, vil en «fast ansettelse» i vikarbyrå i realiteten ikke innebære mer enn midlertidig ansettelse.» Det er altså sånn at Stortinget har vært tydelig. Når statsråden sier at det er noe uklart hvordan en skal oppfatte regelverket, er altså Stortinget uenig i det. Derfor gjentar jeg spørsmålet mitt, for vi ser bl.a., for å si det direkte, at NHO Service legger ut på sine sider en oppskrift på hvordan en skal kunne kalle folk fast ansatt, men uten å betale lønn mellom oppdrag. Det er etter vår oppfatning en veldig undergraving av seriøsiteten i norsk arbeidsliv, og jeg vil spørre: Er statsråden enig i det?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Det er sånn at fast ansettelse skal være hovedregelen. Det er en besvergelse som det ikke lenger er dekning for, for regjeringa har dessverre fått med seg stortingsflertallet for å åpne for å kunne ansette folk midlertidig uten at det er i en midlertidig jobb – men det var ikke det spørsmålet gjaldt nå. Jeg er klar over at det er uenighet mellom partene om fortolkingen av regelverket rundt fast ansettelse uten lønn mellom oppdrag. Men Stortinget har hatt en klar politisk intensjon med sitt vedtak, og jeg spør ikke om statsråden kan orientere meg om at partene er uenige. Jeg spør om statsrådens syn. Er statsråden enig i at fast ansettelse uten lønn mellom oppdrag ikke er i tråd med intensjonen i arbeidsmiljøloven om avklarte arbeidstids- og lønnsvilkår?
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-06-01:
I juni 2015 behandlet Stortinget et representantforslag fra Senterpartiet om å forby kontrakter om «fast ansatt uten garantilønn». Forslaget fikk ikke flertall, men en samlet komité pekte på en utfordrende utvikling og delte forslagsstillernes bekymring for utviklingen i deler av arbeidsmarkedet med økende tendens til bruk av kontraktsformer av denne typen. I innstillingen ba komiteens flertall statsråden bidra til en felles forståelse av hvordan regelverket skal tolkes, og om å vurdere disse spørsmålene sammen med partene i arbeidslivet. I Arbeidslivs- og pensjonspolitisk råd 22. september 2015 startet daværende statsråd Eriksson en dialog med partene i arbeidslivet om utviklingen i bruk av ulike tilknytningsformer i arbeidslivet. Dette ble fulgt opp med et brev til partene, bl.a. om utbredelsen av kontraktstypen «fast ansatt uten garantilønn» og eventuelle behov for presisering av «fast ansettelse» i arbeidsmiljøloven. Den 19. november 2015 avholdt Arbeids- og sosialdepartementet et fagseminar om tilknytningsformer i arbeidslivet med partene, forskere og underliggende etater. Her var fast ansettelse uten garantilønn et sentralt tema. Det har også vært møte på politisk nivå om temaet, senest i februar i år. Dialogen med partene har vist at det er ulike syn på kontraktsformen, både av faktisk og rettslig art. Arbeidstakersiden, særlig LO, har framhevet at avtaleformen ikke innebærer trygghet for arbeid og inntekt, mens hensynet til fleksibilitet ofte framheves fra arbeidsgiversiden. Prosessen så langt har også vist at det fortsatt er behov for mer kunnskap, bl.a. om utbredelsen av kontraktsformen i ulike bransjer. Jeg mener at det ikke er opplagte svar i denne saken, og de ulike syn er noe av grunnene til at det er viktig å følge utviklingen av tilknytningsformer i arbeidslivet nøye framover. Jeg viser også til at Arbeids- og sosialdepartementet har satt i gang et flerårig forskningsprosjekt for å framskaffe økt kunnskap om ulike tilknytningsformer i arbeidslivet. Det er særlig fast ansettelse, midlertidig ansettelse, innleie og entrepriser, og samspillet mellom disse, som skal følges opp over tid. I tillegg pågår det en sterk teknologisk omstilling i arbeidslivet som også påvirker organiseringen av arbeid, f.eks. den såkalte delingsøkonomien. Finansdepartementet har nedsatt et offentlig utvalg som utreder sider ved dette, herunder hvilke konsekvenser det har for arbeidslivet. De ulike problemstillingene rundt både bemanningsbransjen og tilknytningsformer i arbeidslivet må ses i sammenheng. Det er viktig å ha med seg hensynet til den enkelte arbeidstakers trygghet for arbeid og inntekt, samtidig som vi sikrer nødvendig fleksibilitet. Vi har nær kontakt med partene og følger utviklingen nøye på dette området.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-06-01:
Først og fremst vil jeg si at det er tverrpolitisk enighet om at fast ansettelse skal være hovedregelen i norsk arbeidsliv, og at vi jobber sammen for et seriøst og ordnet arbeidsliv. Men det er ulike syn på lovligheten av ansettelsesformen «fast ansatt uten garantilønn», og det er ulike syn mellom partene og hvordan dette skal håndteres. Jeg er opptatt av at partene kan komme med innspill og komme til enighet om hvordan man skal oppfatte dette. Jeg er opptatt av at vi ikke nå rigger et lovverk som i realiteten medfører flere midlertidige ansettelser, fordi arbeidsgiversiden opplever risikoen for fast ansettelse for stor. Men vi har dette spørsmålet høyt på dagsordenen gjennom de prosessene vi har med partene, gjennom det forskningsprosjektet vi har satt ned sammen med Fafo, hvor vi følger dette nøye, for det er enighet om at fast ansettelse skal være hovedtyngden. Samtidig må vi også sikre nødvendig fleksibilitet i arbeidsmarkedet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-06-01:
Arbeidsmiljøloven har bestemmelser om fast ansettelse og når man skal kunne bruke midlertidig ansettelse. Man har ikke noen definisjon av det som omhandler lønn mellom oppdragene, men man definerer fast ansettelse og når man kan bruke midlertidig ansettelse. Det er helt klart at man må ha fleksibilitet i arbeidslivet i dag. Det er nødvendig med midlertidige ansettelser. Samtidig er vi opptatt av at det skal være fast ansettelse som er hovedtyngden. Vi er opptatt av å ha en dialog med partene, diskutere med dem hvordan vi skal løse de utfordringene som representanten tar opp. Det er ingen tvil om at det er utfordringer der hvor man ikke har lønn mellom oppdrag, men det er ikke åpenbart hvordan det problemet skal løses. Det er derfor vi også er opptatt av å ha prosesser med partene, følge utviklingen nøye og ta de grepene som er nødvendig, uten at man lager et lovverk som kanskje medfører økt bruk av midlertidige ansettelser fordi arbeidsgiver opplever at risikoen med fast ansettelse er for høy.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-06-01:
Det ligger egentlig to ulike temaer – minst – i representantens spørsmål, og jeg skal besvare dem begge. Gjeldende regler for regulering av pensjoner er fastsatt av Stortinget gjennom brede pensjonsforlik. Stortinget har ved lov fastsatt klare regler for hvordan pensjoner skal reguleres. Årets trygdeoppgjør er gjennomført helt i tråd med de reglene som Stortinget har vedtatt. Gjeldende regulering sikrer pensjonistene forutsigbarhet ved at utviklingen i pensjonene er knyttet til lønnsutviklingen. Det bidrar også til at utgiftene til pensjoner står i forhold til lønnstakernes bæreevne. Når det gjelder gjennomgangen av reguleringsprinsippene, som ble varslet i forbindelse med trygdeoppgjøret i fjor, var det enighet om at gjennomgangen skulle være klar i god tid før trygdeoppgjøret i 2016. I tråd med dette ble regjeringens gjennomgang og konklusjon grundig gjennomgått i møtet med representanter for alle partiene på Stortinget på Statsministerens kontor den 15. mars dette året. Pensjonistenes, de funksjonshemmedes og arbeidstakernes organisasjoner ble orientert tilsvarende i møtet 18. april i år. Videre har regjeringen redegjort for gjennomgangen av reguleringsprinsippene i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett og har der begrunnet sin konklusjon om at gjeldende regler – det som Stortinget har vedtatt om reguleringen av pensjonene – skal opprettholdes. Jeg mener derfor at Stortinget har fått en god og grundig orientering om regjeringens gjennomgang og konklusjon. Fordi Stortinget har fastsatt klare, forutsigbare regler for regulering av pensjoner, er det mulig å hensynta utgifter til pensjon på Arbeids- og sosialdepartementets budsjett allerede i statsbudsjettet. Ved behandlingen av statsbudsjettet for 2016 i fjor ble det vedtatt en endring i den budsjettmessige gjennomføringen av trygdeoppgjøret. Dette er en rent teknisk og praktisk endring, uten realitetsbetydning for selve trygdeoppgjøret. Den anslåtte effekten av inneværende års G-regulering ble budsjettert på relevante poster på Arbeids- og sosialdepartementets budsjett, i motsetning til tidligere praksis med budsjettering på kapittel 2309 Tilfeldige utgifter under Finansdepartementet. Siden midlene allerede var bevilget på Arbeids- og sosialdepartementets budsjett, var det ikke nødvendig å fremme en egen proposisjon i forbindelse med årets trygdeoppgjør for å flytte midlene fra én budsjettpost til en annen. Annen relevant informasjon og bakgrunnsstoff om reguleringen, detaljer om ytelsene, skatteregler for pensjonister, protokollene fra drøftelsene osv., har vi lagt opp til skal legges fram i forbindelse med statsbudsjettet til høsten. Jeg kan ellers vise til at spørsmålet om Stortingets behandling av trygdeoppgjøret også er fremmet – som representanten vet – som en egen sak, og den skal behandles i Stortinget allerede neste uke.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-06-01:
«Særlige forhold» omhandler noe annet enn dette. Og at dette ikke skal være viktig nok? Jo, i aller høyeste grad. Dette er så viktig at vi mener det bør behandles sammen med budsjettet, og det er ikke sånn at det at man ikke flytter pengene fra «ymseposten» til Arbeidsdepartementets budsjett i år, er noen endring når det gjelder hvordan man behandler det. Forskjellen mellom nå og tidligere er at man ikke trenger å flytte pengene fra en post til en annen, fordi man bevilger det direkte. Og når man behandler det i budsjettet, kan man også prioritere andre spørsmål som er viktig for pensjonistene. Denne regjeringen, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, har bl.a. styrket samboende og ektefellers økonomi betydelig i tillegg til minstepensjonistenes økonomi, og det gjør vi altså i budsjettet. Når det gjelder inntektsutviklingen til pensjonistene, kan jeg vise til en utmerket rapport under Arbeidslivs- og pensjonspolitisk råd. Den ble offentliggjort i går og viser en formidabel inntektsutvikling for pensjonistene de siste årene. Det er anbefalt lesning for alle som er interessert.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-06-01:
Her er det så mange premisser i spørsmålet at jeg vet nesten ikke hvor jeg skal begynne. For det første ser vi at inntektsutviklingen for pensjonistene har vært god. Vi ser at kjøpekraften nå har gått ned fordi lønnsoppgjørene for øvrig har gått ned, men pensjonistenes økonomi har blitt vesentlig bedre, ikke minst som følge av budsjettforliket mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, på grunn av skattepolitikken, på grunn av økningen av grunnbeløpet til gifte og samboende og økningen til minstepensjonistene. Trygdeoppgjøret gjennomføres som før. Vi har jo hatt trygdeoppgjør hvor man diskuterer både disse spørsmålene og andre spørsmål som pensjonistene er opptatt av, og det skal man fortsette med. Forskjellen i år, sammenliknet med i fjor, er at man ikke flytter penger fysisk fra Finansdepartementets budsjettpost til Arbeids- og sosialdepartementets budsjettpost, for det gjorde man allerede i budsjettet. Jeg er opptatt av at pensjonistene skal ha en god økonomi, og de skal ha en god inntektsutvikling. Akkurat nå er det en vanskelig situasjon, ikke minst på grunn av økonomien for øvrig, men Stortinget blir invitert til høsten i forbindelse med budsjettet til å diskutere også andre spørsmål som pensjonistene er opptatt av.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Mitt spørsmål til arbeids- og sosialministeren lyder: «I trygdeoppgjøret 2015 og statsbudsjettet 2016 varslet regjeringen en gjennomgang av reguleringsprinsippene for løpende pensjoner i god tid før oppgjøret 2016, for å unngå at pensjonistenes kjøpekraft går ned i flere påfølgende år, mens arbeidstakernes øker. I RNB 2016 får Stortinget kun beskjed om at reglene er uendret, og at trygdeoppgjørene ikke lenger skal til Stortinget. Hva er regjeringens begrunnelse for at Stortinget ikke lenger skal involveres i inntektsfastsettelsen til over 1 million innbyggere?»
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Takk for svaret. Jeg merker meg at regjeringa altså mener at en av budsjettets største utgiftsposter og levekår for en million mennesker ikke er viktig nok for Stortinget, selv om pensjonene går i minus for andre år på rad. Og heller ikke i år er det vurdert å bruke unntaket i pensjonsforliket om «særlige forhold». I RNB sier regjeringa tvert imot at skattekutt på 2,2 mrd. kr, redusert avkorting på 2,7 mrd. kr for pensjonistpar og 82 mill. kr til enslige minstepensjonister gir positiv kjøpekraftsutvikling i årene 2015–2016 og 2017. Verken av regjeringas forslag til statsbudsjett eller av flertallspartienes budsjettforlik i Stortinget framgår det at økt pensjon og skattekutt til noen pensjonister skulle påvirke reguleringen av løpende pensjoner for alle, men det har nå skjedd. Hvordan slår disse pensjons- og skatteendringene ut etter inntekt og sivil status for de ulike pensjonistgruppene, og hvilke vurderinger har regjeringa gjort av disse fordelingsvirkningene?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Spørsmålet gjaldt fordelingsvirkninger, men nok om det. Budsjettet har jo feil «timing» i forhold til trygdeoppgjøret, og jeg har lyst til å vise til budsjetthøringen for i fjor, budsjettet for 2016. Da advarte Pensjonistforbundet mot den nye budsjettpraksisen. I budsjettinnstillinga merket regjeringspartiene og Venstre seg at ny budsjetteringsrunde ikke skulle påvirke gjennomføringen av trygdeoppgjørene, og så viser det seg at gjennomføringen av trygdeoppgjøret, tross forsikringer fra flertallet, ble endret på et svært vesentlig punkt. Det kommer ikke lenger til Stortinget på samme måte som før. Det er vel vanlig praksis at merknader fra regjeringspartiene sjekkes ut med angjeldende statsråd. Betyr det at denne forsikringen fra flertallspartiene slapp igjennom ved en glipp, eller har regjeringa og stortingsgruppen ulikt syn i denne saken, eller er det fordi regjeringa vil forhindre at Fremskrittspartiet nok en gang kjører dobbeltspill om pensjoner i Stortinget?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
«Det store flertallet i Norge ønsker å beholde søndagen som en annerledesdag. Da regjeringen for 2 år siden ville liberalisere helligdagsfredloven, fikk den klar beskjed om at verken arbeidsgivere eller arbeidstakere i bransjen selv ønsket å søndagsåpne flere butikker. Likevel har statsråden signalisert at hun ønsker å utrede loven på nytt. Hvorfor vil statsråden skape ny usikkerhet og bruke ressurser på en utredning kort tid etter den forrige, i stedet for å sørge for at dagens lovverk overholdes og håndheves?»
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Kulturministeren sier her at loven er krystallklar. Likevel vet vi at mange matbutikker lenge har brutt regelverket ved å holde for store butikker åpne også på søndager. Både kulturministeren og justisministeren svarer, når de blir spurt om dette, at det er politiets oppgave å slå ned på disse lovbruddene. Politiet sier på sin side at de ikke har ressurser til å følge det opp. Dermed har vi faktisk hatt en situasjon i Norge uten respekt for loven og uten at regjeringa vil gripe inn. Kan statsråden leve med at myndighetene har sittet og sett på at aktører i dagligvarebransjen ikke bryr seg om hva som er lov eller ikke, eller vil hun ta grep for å sørge for å unngå at liknende lovbrudd skjer i framtida, f.eks. gjennom å se på Kristelig Folkepartis forslag om at kommunene på samme måte som de bedriver skjenkekontroll, også skal kunne bøtelegge butikker som holder ulovlig åpent på søndag?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Nå sier kulturministeren at hun ønsker hun kunne endret regelverket. Når hun viser til tidligere oppkonstruerte problemstillinger, er det slik at en problemstilling som ikke er oppkonstruert, er at en del av sektoren hun er ansvarlig for, nemlig frivilligheten og idretten, er tydelig på at de ikke ønsker liberalisering som fører til flere søndagsåpne butikker. De er avhengig av at folk kan stille opp som fotballdommere, lagledere og kursledere også på søndagen i helgene. Har kulturministeren tenkt over forholdene for norsk frivillighet og idrett når hun nå signaliserer at hun ønsker en ny utredning og dermed også endringer i søndagsåpent?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-06-01:
På initiativ fra bl.a. Handel og Kontor hadde jeg et hastemøte 6. mai der temaet var søndagsåpne butikker. På dette møtet stilte representanter fra både Handel og Kontor, Virke, NHO Handel, SAMFO og i tillegg til Rema 1000, var altså Norgesgruppen og Coop til stede. Der uttrykte de fleste av aktørene et stort behov for bedre kunnskapsgrunnlag og en nærmere utredning av spørsmålet om endring i regelverket for søndagsåpne butikker. På mitt spørsmål om loven i dag er uklar eller om det er vanskelig å forstå loven, svarte alle nei. Likevel uttrykte de representantene, som representerer en stor del av vår dagligvarehandel, et tydelig ønske om at regjeringen utreder og gjennomgår lovverket. Det var ut fra flere årsaker, men noen årsaker var at man ser at folks handlemønster endrer seg, og at det ikke er samme type handel i dag som det var tidligere. Vi ser at saken er kompleks. Det gjør vi fordi vi har hatt en stor offentlig debatt om saken, og jeg ser også at da regjeringen sendte denne saken og det lovforslaget på høring, var det en formidabel mengde høringssvar som kom inn. Når representantene fra dagligvarehandelen så sterkt ønsker en ny gjennomgang av loven, en utredning og et bedre kunnskapsgrunnlag, når jeg også registrerer at flere representanter på Stortinget mener det er nødvendig, og jeg ser at det kommer så mange innspill gjennom høringssvarene, så tror jeg at det er en god idé siden dette ble foreslått for meg, og jeg vurderer det. Jeg er veldig tydelig på at det ikke er opp til aktørene eventuelt å endre eller vurdere hvordan regelverket skal tolkes og praktiseres. Loven er krystallklar. Derfor er jeg også veldig glad for at de store aktørene har vært ute og slått det fast, og så får vi se om regjeringen eventuelt vil komme tilbake til en gjennomgang, sånn som aktørene har ønsket.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-06-01:
Nå registrerer jeg at aktører i dagligvarekjeden har gått ut og sagt at de respekterer loven og ønsker å følge den til punkt og prikke. Det er jeg glad for. Da tenker jeg at det ikke er politikernes oppgave å oppkonstruere problemer som ikke er der. Man har gått ut og sagt at man nå skal gjøre endringer for kjøpmennene som eventuelt har noen ekstra kvadratmeter til disposisjon, eller ikke følger loven, som er veldig klar på dette området. Det er jeg veldig glad for. Så er praksisen i dag et resultat av en konstruksjon fra Arbeiderpartiet hvor man har åpnet for søndagshandel og søndagsåpent. Det gir jo visse utfordringer. Regjeringens forslag ville ført til mindre konkurransevridning. Jeg kunne ønsket at vi kunne endret regelverket i tråd med det, og synes egentlig at dagens ordning ikke er optimal.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-06-01:
Det må være en misforståelse når representanten Henriksen viser til at jeg vil endre lovverket. Det er ikke mulig å endre lovverket slik det politiske flertallet på Stortinget er satt sammen i dag. Det tar regjeringen konsekvensen av, og derfor fremmer vi ikke noe forslag om noen liberalisering. Det vil jeg bare gjøre helt klart ikke kommer til å skje. Jeg har stor forståelse for at mange ønsker å holde søndagen som annerledesdag og ikke handle, og jeg ser at veldig mange bruker søndagen til å handle. Når jeg er innom de såkalte Brustad-buene, er det kø og massevis av folk i de fleste butikkene. Så det er noen i Norge som ønsker å få lov til å handle på søndager. Problemet med regelverket i dag er at det er konkurransevridende. Det er synd, men jeg må ta konsekvens av flertallet i Stortinget, og det betyr ingen liberalisering sånn som det er i dag.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-06-01:
Privatarkivarbeidet ivaretas av ulike kulturarvinstitusjoner. Arkivstatistikken for 2014 viser at bevarte privatarkiv utgjør en mengde tilsvarende en hylle på 110 km. Av dette har Arkivverket ansvar for 40 km, kommunale og fylkeskommunale arkiver har 27 km, museene har ansvar for over 23 km og private arkivinstitusjoner for 14 km, så vi snakker betydelig med kilometer arkiv her. Arkivverkets privatarkivarbeid finansieres med årlige bevilgninger over kulturbudsjettet. I tillegg gir Kulturdepartementet driftstilskudd til museer og til privatarkivinstitusjonene Misjonsarkivet og Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek 2015 var det første året Arkivverket forvaltet særskilte arkivutviklingsmidler. Disse midlene finansieres med tildeling fra spilleoverskuddet til Norsk Tipping. I 2015 ble det fordelt 4 mill. kr til utviklingsprosjekter for kommunale arkiv, privatarkiv og arkiv i digital forvaltning. Av dette tildelte Arkivverket 1,6 mill. kr til utviklingsprosjekter for privatarkiv. De 4 mill. kr som representanten Haukeland Liadal nevner, gjelder altså fjorårets tildeling. Fordelingen av spilleoverskuddet til kulturformål for 2016 er ennå ikke foretatt. Det vil være klart om ikke så altfor lenge, og jeg vil i den forbindelse vurdere den økonomiske rammen for arkivutviklingsmidlene, inkludert midlene til privatarkiv, som representanten Haukeland Liadal peker på.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-06-01:
Spillemidlene til kulturformål går til en rekke formål, bl.a. Den kulturelle skolesekken og Frifond. Det er mye av dette representanten Haukeland Liadal kjenner godt til. Nå er fordelingen av spillemidlene mellom de enkelte formålene ikke avgjort. Det skal fastsettes av Kongen i statsråd, og det er derfor jeg ikke kan gå inn på finansieringen her. Men til det konkrete spørsmålet fra representanten: Jeg har tillit til at det grunnlaget som Arkivverket skal bruke til å avgjøre hvor mye som skal gå til privatarkivarbeidet i år, vil bli ivaretatt på en god og forsvarlig måte.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-06-01:
Nå er vi fra myndighetenes side veldig opptatt av at vi skal ha armlengdes avstand til Kulturrådet og de beslutningene som de tar. Når det gjelder Riksarkivarens privatarkivstrategi, har den to hovedgrep. Det ene er en tydeligere arbeidsdeling, samordning og systematisering. Det andre er at flere ressurser skal tilføres privatarkivfeltet fra både staten, fylker og kommuner – og fra næringslivet. Jeg er glad for Riksarkivarens strategi for privatarkivfeltet og mener at grepene i den strategien er riktige. Jeg tror at den arbeidsdelingen og den samordningen også vil føre videre til en styrking av private arkiver.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kulturministeren: «Arkivverket har et stort behov for arkivutviklingsmidler, bare 4 mill. kroner er tilgjengelig. De har i år mottatt 55 søknader med et samlet søknadsbeløp på 24 mill. kroner. Arkivverket kan bare i særlige tilfeller gi støtte til privatarkiv. Hva vil statsråden gjøre for å bedre finansieringen av privatarkivarbeidet?»
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Jeg takker for svaret. Museer kan i praksis ikke tildeles støtte til privatarkivprosjekter. Det gjelder etter omorganiseringen av Kulturrådet i 2014, som legger ansvaret for privatarkiv i museer under Kulturrådet, mens privatarkiv i andre institusjoner er Arkivverkets ansvar. Til tross for dette har Kulturrådet uttalt at de ikke har faglig kompetanse til å vurdere søknader som gjelder privatarkiv i museer, og Arkivverket avviser museene med å vise til at det er Kulturrådet som forvalter privatarkivstøtte til museer. Det er derfor ikke delt ut støtte til privatarkivarbeidet i museer. Hva mener kulturministeren om svekkelsen av finansieringen av privatarkivarbeidet gjennom oppsplittingen av feltet mellom Kulturrådet og Arkivverket?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Dette er noe uklart. Jeg ser at i perioden 2010–2014 ble det i gjennomsnitt delt ut 3,2 mill. kr til privatarkivarbeidet, og ifølge tilbakemeldinger vi nå får fra Landslaget for lokal- og privatarkiv, er beløpet sunket til 0 kr. Hva tenker statsråden om at Kulturrådet aldri har delt ut øremerkede midler til privatarkivarbeidet i museer, slik Stortinget forutsatte, og at Riksarkivet heller ikke nå har øremerkede midler til privatarkiver?
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2016-01-12:
På vegne av stortingsrepresentantene Trond Giske, Marianne Aasen, Tone Merete Sønsterud, Martin Henriksen, Torgeir Micaelsen, Ingvild Kjerkol og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om en styrket innsats mot mobbing i skolen.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-01-12:
Jeg er glad for at statsråden i sitt innlegg tok utfordringen med å snakke om hva vi kan gjøre for den gruppen som nå var nevnt; de enslige mindreårige. Den beskrivelsen som statsråden gir, samsvarer godt med våre synspunkter: Lykkes vi ikke med denne gruppen, er det mange andre instanser som kommer til å få mange store bekymringer etter hvert. Som statsråden nevner, er det riktig at dette var et viktig tema også i budsjettforhandlingene før jul. Vi økte tilskuddet med 100 000 kr. Det ser vi ikke effekten av foreløpig. Men når statsråden nå skal møte KS, vil jeg gi en sterk oppfordring fra vårt parti om virkelig å gå inn i om dette nivået kan være en suksessfaktor for integrering – eller blir det motsatte – og at hun legger stort trykk på å finne de riktige incitamentene for rask bosetting av denne gruppen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-01-12:
Hverdagsintegreringen skjer i kommunene, og lykkes ikke regjeringen og statsråden med kommunene og kommunenes ressurser, lykkes man heller ikke med integreringen. Senterpartiet er enig med regjeringen i at en avtalebasert bosetting er best, men en av grunnene til at det ikke er helt enkelt å få til bosetting i dag, er at man har utrygghet når det gjelder de økonomiske vilkårene. Det er et faktum at vertskommunetilskuddet er underfinansiert, det er et faktum at man også skulle økt tilskuddene til enslige mindreårige langt utover det de er i dag. Så mitt spørsmål går litt i samme retning som enkelte tidligere: Jeg skjønner at man vil gå i dialog med KS, men hvor raskt tenker regjeringen å arbeide på dette området? Er det aktuelt for regjeringen å komme tilbake allerede i revidert nasjonalbudsjett med en oversikt over de ekstrakostnadene kommunene har fått, og også med forslag til en bedret kommuneøkonomi?
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-01-12:
En ser at statsråden er offensiv fra dag 1. Venstre har vært tydelig på at språk, aktivitet og ikke minst kulturell forståelse er viktig for samfunnet vårt og for å komme videre. Statsråden kaller det selv at en skal bidra til å skape skattebetalere. Det er for så vidt ikke så ulikt vår inngang om at vi tror at aktivitet er med og bidrar tydelig til god integrering. Derfor vil jeg spørre statsråden: Hvor langt har hun eksplisitt kommet i integreringsarbeidet? Og hvordan vil hun sørge for å være like offensiv på det sporet som hun er på andre deler av sporet i forliket – ikke minst den første delen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-01-12:
Jeg hører av statsrådens innlegg at hun ikke har særlig tro verken på raskere saksbehandling for dem som får bli, eller på raskere bosetting. Det er trist, for det er viktig – det er kanskje det viktigste for å få til god integrering. Men hun nevnte i sitt innlegg spesielt bekymring for kvinner som gruppe. Der er SV veldig enige. Det å kunne ha egen inntekt er et av de aller viktigste virkemidlene for å kunne leve et sjølstendig liv og ta egne beslutninger, slik vi ønsker at alle kvinner skal kunne. Derfor er det viktig å fjerne ordninger som opprettholder gamle kjønnsrollemønstre, slik som kontantstøtte, og det er viktig å rette tiltak direkte mot kvinner, slik at de kan få kompetanse og komme i arbeid fort, og bryte disse tradisjonelle, konservative rollemønstrene. Der har vi Jobbsjansen, og vi har SVs forslag om å kombinere introduksjonsordningen med kvalifiserende tiltak, fordi kvalifisering kanskje er enda viktigere for kvinnene enn for mennene. Vil statsråden se på begge disse forslagene med åpenhet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-01-12:
Den aller siste delen av Kapurs innlegg tror jeg vi alle sammen er enig i. Det er derfor SV har fremmet egne forslag om dette som er tydelige og konsistente, i motsetning til en del av de vage forslagene som ligger her i dag. Jeg har merket meg at det er ikke én representant som har tatt til orde for fordelene ved å hindre familiegjenforening for dem som faktisk får bli i Norge i dag, noe som av flertallet er ansett som så viktig at de til og med måtte gjenta et forslag som ble vedtatt i nøyaktig samme ordlyd før jul av det flertallet i dette forslaget. Det må jo bety at de mener at det å være utrygg for sin familie, sitte og vente på dem, være redd for dem, skal være en fordel, at det liksom skal være en gulrot man skal vente på. Jeg må bare innrømme at det for SV er helt uforståelig. Det er også etter vårt syn i strid med menneskerettighetene og retten til familie. Så jeg ber innstendig flertallet om å tenke seg om – nettopp fordi vi ønsker god integrering. Så sa representanten Schou at i Norge skal det være slik at hvis man arbeider hardt, så skal man lykkes. Det er SV enig i, men det skal også være sånn at man ikke havner i elendighet hvis man er uheldig og blir sjuk og ufør. Det kan skje alle, det tror jeg vi må huske på. Jeg har helt til slutt lyst til å ta opp et annet tema – man kappes litt om å snakke om vanskelige ting her i dag. Vi har snakket om integrering av kvinner, som er vanskeligere enn for menn fordi det finnes noen gammeldagse, tradisjonelle og konservative strukturer. Da er vi nødt til å ha program spesielt rettet mot kvinner, og vi er nødt til å slutte å betale kvinner for å holde seg unna arbeidslivet og ungene sine unna barnehagen. Vi er heller nødt til å betale for at de kvalifiserer seg godt. Det siste er at i SVs forslag har vi et bredt punkt om at man må forsterke arbeidet mot ekstreme holdninger og radikalisering mye mer enn det vi har gjort i dag. Det finnes en handlingsplan mot radikalisering og voldelig ekstremisme, men den er ikke finansiert, og den er ikke fulgt opp i alle politidistrikt. Det må gjøres. Stortinget må forsterke finansieringen av de forebyggende tiltakene, og man må også sikre at SALTO-programmet, som er vedtatt, fungerer i alle politidistriktene, og at SLT-koordinatorene fungerer i alle kommunene. Det er veldig viktig å være oppmerksom på barn og unge som er utsatt for mobbing, omsorgssvikt og vold. Noen av disse ungene og ungdommene er helt alene, uten voksenpersoner som kan passe på dem, og er sånn sett i stor fare. Dette er det utrolig viktig at vi lykkes med, både for samfunnet og for de enkeltmenneskene det gjelder.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-01-12:
Nå er det slik at kommunene har gjort en fremragende jobb begge de siste to årene med å øke antallet som er bosatt, og jeg har stor tro på at kommunene kommer til å fortsette det gode arbeidet neste år. Det at vi lykkes med å få bosatt ute i kommunene, henger sammen med at hvis vi skal skape skattebetalere og ikke få mange som lever på offentlige velferdsordninger, er det helt nødvendig at de blir en del av et lokalsamfunn. Jeg synes kommunene har vist gode takter og vil bosette. Så er utfordringen, som jeg var inne på i mitt innlegg, spesielt knyttet til enslige mindreårige. Der må vi jobbe videre. Nå har regjeringen sammen med samarbeidspartiene allerede i årets budsjett lagt inn 100 000 kr ekstra per bosatt enslig mindreårig, men vi må se på hva mer som må gjøres. Det er også knyttet til at flere sier det er viktig å bosette dem og få dem integrert, for det kan ha konsekvenser framover hvis vi ikke lykkes med det arbeidet. Derfor må vi lykkes.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-01-12:
Jeg vil starte med å si at jeg er uenig i at denne regjeringen har lagt til rette for en skral kommuneøkonomi. Tvert imot har kommuneøkonomien blitt styrket i de årene denne regjeringen har sittet. Så er det noen utfordringer med enslige mindreårige, men det er lagt inn 100 000 kr ekstra for de enslige mindreårige som blir bosatt i årene som kommer. Så skal jeg ha et møte med KS neste uke, og jeg vil også samarbeide tett med KS framover for å finne nærmere ut hva vi kan gjøre for at arbeidet med integrering av disse skal gå bra, og for at kommunene skal ønske å delta i det arbeidet – og mange ønsker å delta. Jeg besøkte et veldig bra tiltak i forrige uke. Da var jeg på en folkehøgskole. Folkehøgskolene stiller opp med plasser til enslige mindreårige, som er en ypperlig arena der de både får skolegang og lære seg norsk og får være med på fritidsaktiviteter, som gjør at de lærer det norske samfunnet å kjenne. Så jeg tror at vi må tenke nytt og kreativt på hvordan vi kan få disse unge inn i det norske samfunnet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-01-12:
Jeg kan forsikre om at en av mine hovedprioriteringer er å finne ut av hvordan vi kan gjøre dette på en god måte. Vi må også her lete etter de gode eksemplene. Det er variasjon i hvordan kommunene greier å integrere. Som det tidligere ble sagt, tjener noen kommuner penger på dette, mens andre sliter, så vi må finne disse suksessfaktorene. Jeg kan forsikre representanten Syversen om at jeg kommer til å være like energisk når det gjelder å få til integrering som jeg er i å stramme inn. Disse tingene henger sammen, de henger tett sammen, og derfor er det så bra at vi nå har samlet dette feltet i ett departement. Når det gjelder integrering, er det et langsiktig arbeid. Det er forskjeller på hvor godt man lykkes med hensyn til bakgrunnen fra ulike land. Jeg mener f.eks. at vi må se på ulik bakgrunn: Hva er det som gjør at f.eks. somaliere sliter på arbeidsmarkedet og sliter med å bli integrert? Hva gjør at andre grupper lykkes? Jeg tror ikke at «one size fits all», men vi må begynne med å skreddersy dette enda tettere enn vi har gjort hittil.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-01-12:
Vi kommer til å jobbe så raskt som overhodet mulig, og vi har tett kontakt med KS. Jeg skal selv ha møte med dem i neste uke, og da blir dette et veldig viktig tema. Jeg er helt enig i at økonomi selvfølgelig er viktig for å få bosetting, men det er et sammensatt bilde, for som jeg sa, tjener noen kommuner allerede penger med de satsene som er i dag, mens andre sliter med å få dekket inn kostnadene. Derfor vil det selvfølgelig kreve ganske mye arbeid å gå inn i dette og se på alle sider av denne saken. Men det som vel er et tilbakevendende tema – som mange kommuner i hvert fall er enige om – er at det er helt åpenbart at vi må se nærmere på det som har med enslige mindreårige å gjøre. Så kan disse 100 000 kr som ble lagt inn i årets budsjett, bidra til å gjøre den jobben lettere, men det vil vi se i månedene som kommer.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-01-12:
En del saker vil vi jobbe løpende med, bl.a. kompetansekartlegging. Det er det lagt inn penger til i budsjettet, og vi kommer snart tilbake til hvordan vi skal gjøre det arbeidet. Mange andre departementer er også inne i bildet her – NOKUT skal gjøre en jobb når det gjelder kunnskap osv., så der er Kunnskapsdepartementet med – men vi holder dette samlet og kommer til å følge det tett. Integreringsmeldingen som kommer i mai, blir den aller viktigste saken. Noen av avklaringene på hva vi ønsker å fremme forslag om, vil komme der. Men det som er mulig å få til før, skal vi få til før. Så tenker jeg at det er viktig å være offensiv. Men samtidig er det veldig viktig å drive litt med forventningsstyring, for det er helt klart slik at til tross for de innstrammingene vi gjør, og til tross for det som skjer framover nå, så er bildet ganske usikkert når det gjelder hva som kommer til å skje i det året vi er inne i – anslaget fra UDI er på 10 000–60 000 asylsøkere. Vi vet at også når det gjelder integrering, er det viktig med forventningsstyring, for det finnes ingen «quick fix», det kommer til å ta tid. Det synes jeg det er viktig at vi også er samlet om.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-01-12:
Jobbsjansen er allerede styrket med 10 mill. kr. Det er et prosjekt som jeg forstår fungerer veldig bra, og jeg kommer til å besøke ett av disse tiltakene for å ta det nærmere i øyesyn. Jeg har den holdningen at det er viktig å være ute i felten og se det, føle på det og snakke med dem som er der, for å få under huden hvordan ting fungerer – så det kommer jeg til å gjøre. Jeg vet ikke helt hva representanten Karin Andersen sikter til når hun sier at jeg ikke har tro på raskere bosetting og saksbehandling. Jeg skjønner ikke hva det var av det jeg sa, som fikk henne til å dra en slik slutning. Tvert imot må vi jobbe for både å få til raskere saksbehandling og raskere bosetting, og i mellomtiden må vi også se på hvordan mottaksapparatet vårt fungerer. Et av forslagene som ligger her, gjelder dette med integreringsmottak. Det å komme raskere i gang med integreringen for dem som etter all sannsynlighet skal være her, er veldig viktig for å få folk til raskt å kunne stå på egne bein. Så her er det mange gode forslag som vi kommer til å følge opp.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-01-12:
Først vil jeg ønske statsråden velkommen til Stortinget på et nytt fagfelt, og vi i Arbeiderpartiet ser fram til samarbeidet med henne. Nå har Stortinget gitt regjeringen et veldig tydelig og ikke minst svært detaljert arbeidsoppdrag gjennom integreringsavtalen. Den største oppgaven i år blir uten tvil å bosette nærmere 20 000 personer, og det er nesten dobbelt så mange som har blitt bosatt per år de siste årene. Denne jobben er det kommunene som skal gjøre, som også statsråden var inne på i sitt innlegg. Skal de lykkes, må de få tydelig støtte fra regjering og storting. Derfor sier avtalen veldig klart at bosettingsarbeidet i kommunene bør prioriteres, og at med den nye avtalen mellom regjeringen og KS må man sørge for at man bosetter i tråd med behovet. Hva slags konkrete grep vil integreringsministeren ta for å sørge for at man bosetter i tråd med behovet?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-01-12:
Jeg er helt enig i at svært mange av kommunene gjør en veldig god jobb på dette området. Likevel er det en kjensgjerning at altfor mange asylsøkere som har fått bosetting, har ventet lenge, med de asyltallene vi hadde før 2015. Jeg er enig med statsråden i at vi må ha en realistisk tilnærming til integrering. Det handler også om å betale det det koster. I år skal man bosette nærmere 4 600 enslige mindreårige asylsøkere. Jeg viser her til hva ordføreren i Askim sa til VG før jul: «Jeg er Høyre-ordfører, men akkurat denne saken ønsker vi i Askim å markere overfor regjeringen. Jeg har fått i oppdrag å sende brev til departementet og Integrerings- og mangfoldsdirektoratet og begrunne hvorfor vi sier nei.» Begrunnelsen er at regjeringen har svekket finansieringen av kommunale barnevernstiltak, og at kommunene påføres økonomiske tap ved å bosette enslige mindreårige flyktninger. Dette kommer i tillegg til en skral kommuneøkonomi. Hva kan vi forvente av den nye integreringsministeren på dette feltet, og når vil hun komme tilbake til Stortinget med en bedring av finansieringen overfor enslige mindreårige?