trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Først en kommentar til det mindretallsforslaget som saksordføreren fremmet, fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, om bostøtte. Flertallet i komiteen, regjeringspartiene, har også en merknad i innstillingen om bostøtteordningen, som er blitt styrket de siste årene. I 2009 ble det innført en ny bostøtteordning som innebærer at utbetalinger til bostøtte øker med anslagsvis over 1 milliard kr når ordningen er fullt innfaset i 2012. I forbindelse med den nye bostøtteordningen ble bl.a. støtten til utgifter for oppvarming av bolig økt med gjennomsnittlig 1 000–1 500 kr pr. år for alle med alders-, uføre og etterlattepensjon som ikke får denne utgiften dekket over husleie eller felleskostnad. Så dette er et område Regjeringen har satset stort på. Så til hovedinnholdet i representantforslaget. Jeg er enig med saksordføreren i at forslaget har gode intensjoner. Høye strømpriser er en utfordring for mange. Energiproduksjon, forsyningssikkerhet og en god nettpolitikk er avgjørende for sikkerheten i systemene og for prisnivået. Vi står likevel sammen med saksordføreren om konklusjonen: at forslaget ikke vedtas. For vi mener at redusert elavgift ikke er et effektivt og hensiktsmessig virkemiddel når prisene henger sammen med markedsverdien på strøm gitt det tilbudet og den etterspørselen som er. Som finansministeren skriver i sitt brev til komiteen: «Det reduserte avgiftsnivået gir derfor i første rekke en inntektsoverføring fra staten til strømprodusentene, og ikke til forbrukerne.» Vi tror derfor ikke fra regjeringspartienes side at forslaget vil gi den ønskede effekten eller være hensiktsmessig i forhold til formålet, og tilrår derfor komiteens innstilling.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-23:
Det har kanskje blitt en litt tammere diskusjon enn mange hadde håpet på. Det skyldes kanskje at det er stor enighet, med unntak for Fremskrittspartiet, om ønsket om å bruke avgiftene til å fremme innfasing av biodrivstoff for å få ned klimagassutslippene. Som jeg sa tidligere, har det aldri vært brukt så mye biodrivstoff som i dag. Men det er altså ikke nok. Vi ønsker å øke bruken ytterligere. Jeg er også enig i den tiltakslista som Abid Q. Raja la fram. Det var hyggelig at han hadde med på lista det forslaget som SV kom med, om å forby biler som bare går på fossilt drivstoff – et forslag som Venstre var med på å latterliggjøre da vi la det fram. Forslaget som vi behandler i dag, handler altså om en gjennomgang av drivstoffavgiftene. Men som også finansministeren gjorde klart, blir det en gjennomgang av de totale bilavgiftene, inkludert engangsavgifter og årsavgifter, nettopp med det mål å belønne dem som kjøper miljøvennlige biler, og å innfase ny teknologi, som jeg tror er viktig. Kenneth Svendsen gjorde et demagogisk poeng av CO2-utslippet pr. bil, som han påpekte er lavere i en del andre europeiske land. Det er jo kun et demagogisk poeng, for det er det totale utslippet fra bilen som er viktig. Man kan ha en energieffektiv bil og kjøre mye og slippe ut mye CO2. Og man kan ha en gammel CO2-versting som man nesten ikke kjører, og slippe ut mindre. Det er viktig å påpeke at bare 50 pst. av klimagassutslippene fra bil faktisk er knyttet til drivstoff. Resten er knyttet til andre ting. Det som egentlig har overrasket meg mest her, er at ingen fra opposisjonen har vært opptatt av å ha de to tankene i hodet samtidig – både å innfase mer miljøvennlig drivstoff og å få ned det totale utslippet fra bilparken gjennom mindre kjøring. Biodrivstoff er viktig, men det er åpenbart at det er ikke nok til å løse klimaproblemene knyttet til utslippene fra samferdsel. Vi må også få ned det totale volumet av transport.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-23:
Ketil Solvik-Olsen angrep meg og sa at jeg sa at Fremskrittspartiet ikke var opptatt av utslippene fra bil. Det var en misforståelse, for selvfølgelig er Fremskrittspartiet opptatt av utslippene fra bil. De er jo opptatt av å øke dem mest mulig ved å senke drivstoffavgiftene mest mulig. Men jeg tok ikke Fremskrittspartiet med i det gode selskap av dem som faktisk er interessert i å bruke avgiftene for å få ned klimagassutslippene i Norge. Fremskrittspartiet kjemper jo for at enhver drivstoffavgift skal reduseres, og det er prisforskjellene som er viktige i spørsmålet om innfasing av miljøvennlig drivstoff. Senker man alle avgiftene, har det bare den virkningen at klimagassutslippene øker. Fremskrittspartiets interesse for biodiesel er først og fremst begrunnet i deres interesse for at alle drivstoffavgifter skal reduseres. Til Gunnar Gundersen må jeg si at jeg skal skaffe den referansen fra Transportøkonomisk institutt som sier noe om hvor det kjøres mest, og så kan Kambe skaffe sin referanse. Men noe av grunnen til at jeg pekte på det, er at utkantene brukes veldig ofte som et argument for at drivstoffavgiftene må være lave. Da er det grunn til å peke på at det også kjøres fryktelig mye rundt byene, og det er en bilkjøring som vi kan komme til livs ved å bedre arealøkonomiseringen, først og fremst, og deretter bygge ut alternativer i kollektivtrafikken.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-23:
Arbeiderpartiet og Regjeringen har en tro på å styre folks måte å agere på i samfunnet som mangler sidestykke. Basert på dette skulle man tro at Norge hadde et av de laveste utslippene av CO2 i verden, men slik er det ikke. I Europa har de jevnt over lavere CO2-utslipp pr. bil enn man har i Norge, og det selv om vi i Norge styrer bruk gjennom avgift på en meget sterk måte. Kan finansministeren forklare hvorfor det er slik?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-23:
Det er jo alltid hyggelig å ha en samtale med finansministeren. Det er ikke alltid man får svar på det man spør om, men jeg var betrygget over den delen av svaret der finansministeren sier at han har stor tro på folks fornuftige handlinger. Det er jeg veldig glad for. Men det spørsmålet jeg stilte, fikk jeg ikke svar på. Det gikk på hvorfor man har lavere utslipp fra bilparken i Europa, der det er lavere – eller ingen – avgifter enn i Norge. Man skulle jo tro at Norge lå på topp her. Jeg tolker det svaret jeg fikk i stad, som at finansministeren ikke kunne svare på det spørsmålet, og det hadde jeg for så vidt ikke regnet med. Men det er noe jeg kunne gjerne tenke meg at finansministeren sa litt om: Det er jo ikke bare drivstoffavgiften eller drivstoffet som gjør at det blir mindre eller mer forurensning, det er jo en helhet. Det har med kjøpsavgiften på bil å gjøre, innføring av moderne teknologi i motorer osv. Ville det ikke være bedre – sett i sammenheng – om man hadde en samlet gjennomgang av dette?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-23:
Det går an å ha flere tanker i hodet samtidig. Vi bor i et langstrakt land der det er lange avstander for å komme seg til butikk osv. Jeg bor 7 km fra nærmeste butikk. Jeg bruker en time og tre kvarter hvis jeg går til butikken og det samme hvis jeg skal gå tilbake igjen. Alternativet er å ta buss og dra ved 08-tiden om morgenen for å komme seg til butikken og dra hjem med den bussen som kjører skolebarn, ved 16-tiden. Da bruker jeg altså hele dagen på dette. Jeg tror vi må ta inn over oss at vi bor i et langstrakt land. Derfor ønsker vi å ha lave bilavgifter, som gjør at folk kan bo der de ønsker å bo. Så er det slik at vi ønsker en helhetlig tilnærming til bilavgiftene. Vi ønsker et lavere utslipp, men basert på at en skifter ut bilparken raskere, slik at en hele tiden bruker den siste miljøteknologien som det er mulig å få tak i. Det ønsker man ikke i SV, og derfor har vi langt høyere CO2-utslipp i Norge enn man har i andre europeiske land som det er naturlig å sammenligne seg med. Fremskrittspartiet har klart det kunststykket å ha flere tanker i hodet samtidig. Vi ønsker en helhetlig tilnærming, for det er de samlede utslipp som er viktig, ikke å plukke ut en og en avgift og se på dem. Derfor har vi fremmet et forslag om det i innstillingen vi i dag har til behandling, altså ha en helhetlig tilnærming til problemet – som vi gjerne får i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett – slik at vi i løpet av resten av året kan lage et helhetlig forslag basert på de faktaene som kommer fram der, og legge det fram i statsbudsjettet for 2011. Istedenfor å få en utredning i statsbudsjettet for 2011, som må rushes fort igjennom i Stortinget, ønsker vi å ha god tid på å gjøre dette. Dermed har vi fremmet dette forslaget.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-23:
Statsråden gikk igjennom forskjellige grunner til at strømprisen er høy i Norge for tiden. En av grunnene er at man har hatt mindre produksjon i Sverige. Det er selvfølgelig helt korrekt. En annen grunn er selvfølgelig at det har vært en manglende utbygging i Norge over lang, lang tid. En grunn er elavgiften. Det er helt sikkert mange grunner til det. Men det koker ikke ned til noe annet enn at det er noen som rammes av det, og det er det som er vårt hovedhensyn. De som rammes av dette, er de som har minst. Det viser egentlig hvor usosiale avgifter er, for de rammer uten å ta sosiale hensyn. De rammer alle sammen, uansett hvem de er. Det ser vi nå. Det er underordnet hvorfor de kommer. Utgangspunktet må være at vi løser dette problemet, og det kan vi på kort sikt gjøre ved å senke avgiften. På lang sikt kan vi gjøre det ved større utbygging. Vil statsråden ta initiativ til at man øker takten i utbyggingen i Norge?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-23:
Det som fikk meg til å ta ordet, var SVs innlegg om at markedet ikke virker. Jeg må beklage og si at når SV gjør en analyse om markedet, hører jeg særdeles dårlig etter. Det blir sagt at det er på grunn av at markedet ikke virker, at strømprisen er så høy som den er i dag. Det er jo helt feil. Det er jo nettopp markedet som virker. For når man struper tilgangen til et marked, stiger selvfølgelig prisen. Det betyr at det er flertallet her på Stortinget som gjennom politiske vedtak har strupt inngangen til strøm i markedet. Med andre ord: De har ikke vedtatt å bygge ut de reservene som ligger i Norges land, som ville ha ført at tilgangen til strøm hadde økt. Da ville markedet automatisk ha sørget for at prisen gikk ned. Så det er ikke markedet som sørger for at det er høy pris. Det er politiske vedtak som sørger for at det er høy pris, for tilgangen på strøm er blitt kuttet, og vi har skyhøye avgifter i dette landet når det gjelder strøm. Statsråden sa også at strøm var et knapphetsgode. Men det er nettopp på grunn av politiske vedtak at det er et knapphetsgode. Representanten fra SV hadde en finurlig gjennomgang, at man ville ikke akseptert at brødprisene steg med 20 pst. Da ville man ha gjort noe med dette. Men jeg kan fortelle hvorfor brødprisene ikke stiger med 20 pst. Det er fordi Stortinget ikke har gjort et vedtak om at produksjonen skal være mindre. Hvis Stortinget hadde vedtatt at det skulle produseres bare så og så mye brød, hadde markedet sørget for at prisen steg. Men det er ikke markedet som har gjort det. Det er vedtak i Stortinget som har gjort det. Det er akkurat det som har skjedd når det gjelder tilgangen på strøm. Jeg tror at det er Stortinget og de vedtakene som er gjort her, som først og fremst må ta ansvaret for at vi har en skyhøy strømpris i dette landet. Jeg håper at i framtiden tar Stortinget inn over seg at vi har reserver å bygge ut når det gjelder vannkraft i hele dette landet. Det er lokalsamfunn som står klar og ønsker vannkraftutbygging i egen kommune. Men Stortinget har vedtatt at man ikke skal gjøre det. Melfjord-anleggene i Nordland og Vefsna i Nordland er to eksempler på at det er lokalt initiativ og et ønske i befolkningen om utbygging, mens Stortinget setter ned foten. Det betyr mindre strøm inn i nettet og høyere pris. Slik virker et marked. Jeg anbefaler SV å ta et kurs om det.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-23:
Det var til representanten Lundteigen, som hadde en gjennomgang av brødprisene og tilgangen på korn og makspris. Jeg forstår det sånn at Lundteigen ønsker makspris på strøm. Da forstår jeg ikke hvorfor det ikke er foreslått gjennom årene han har sittet på Stortinget – det har han ikke gjort. I stedet for å begrense tilgangen på korn – eller strøm, som vi prater om i dag – ønsker Fremskrittspartiet å øke tilgangen på strøm ved å bygge ut kraftverk. Da har vi ikke behov for å gjennomføre kommunistiske og sosialistiske løsninger som makspris. Det er forunderlig nå å oppleve distriktspartiet Senterpartiet, som ellers hører på alt som kommer fra Distrikts-Norge, og mener at alt som vedtas lokalt, er det beste. Nå er det sånn at de fleste kraftselskapene og nettselskapene eies av lokale aktører, og kommunestyrene omkring i dette landet er de som er med på å sette disse prisene, eller som iallfall kan gjøre noe med dem. Det gjør man ikke. Det samme gjelder utbygging. Lokale aktører ønsker utbygging, men Senterpartiet på Stortinget stemmer imot.
Arve Kambe (Høyre), 2010-03-23:
Finansministeren sier at det aldri er lurt av en finansminister å forhåndsvarsle avgiftsendringer. Vel, man opplever at det er nettopp det Regjeringens ulike lekkasjer de siste månedene har gjort. Det har vært en hel haug med avgiftslekkasjer, at det går både opp og ned. Den er kanskje mer tilpasningsdyktig enn man skulle tro. Så til det som er spørsmålet. Jeg opplever at saksordføreren, Egeland, kommer med en presisering til Stortinget om at det forslagsstillerne egentlig ber om, får man faktisk svar på i statsbudsjettet, mens finansministeren nå kommer med et svar til Stortinget om at det er en dum idé eller et dårlig forslag. Vi ønsker at Finansdepartementet, Stortinget og Regjeringen skal ha et opplegg. Når man tar store satsingsområder som er midlertidige – alle vet at det er midlertidig – ønsker man å vite hvilke kriterier som skal til når det fjernes. Hva er finansministerens plan?
Arve Kambe (Høyre), 2010-03-23:
Nå har Høyre fremmet et forslag om nettopp å øke bostøtten til dem som trenger det mest for å kunne betale strømregningen. Det som finansministeren gjør, både i innlegget sitt ved å vise til Teigens merknader og i svaret til Svendsen her nå, er igjen å vise til bostøtten. Vel, nå har Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre servert en lissepasning til finansministeren som både er ubyråkratisk og rask og raskt kan trekkes tilbake igjen. Regjeringen kan bruke noen av de få kronene som kommer inn nå, til å bistå dem som trenger det mest. Dette er altså virkelighetens verden for mange småbarnsfamilier og for mange eldre mennesker som har grudd seg, og som gruer seg; folk som har betalt den forrige strømregningen, og som gruer seg til den neste regningen som kommer. Vil statsråden, som han nå har åpnet for, gjøre noe med forslaget fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre i dag?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Jeg vil følge opp med noen kommentarer til det saksordføreren, Egeland, sa om de prinsipielle vurderingene. Det er to forhold som står sentralt i denne saken. Det er et helhetlig avgiftssystem, altså et avgiftssystem for alle former for drivstoff, og det er forutsigbarhet – forutsigbarhet for alle transportbrukere og alle produsenter av drivstoff. Da snakker vi om forutsigbarhet i et tidsperspektiv på fem til ti år framover, for vi vet at det skal store investeringer til for å framskaffe drivstoff som er samfunnsmessig mer gagnlig enn det som er i dag. Det har kommet noe godt ut av den debatten, og det er at vi har et system i dag som ikke i tilstrekkelig grad er helhetlig og forutsigbart. Det er det positive som har kommet ut av debatten om drivstoffavgifter i det siste. Det er videre klart at de samfunnsmessige kostnadene for trafikantene er store. Fra regjeringspartienes side er vi svært opptatt av at det samlede avgiftsnivået må sikres for å finansiere fellesskapets oppgaver. Det er brei oppslutning om dette synet, for alternative inntektskilder for staten er ikke spesielt mer populære. Det som da er spørsmålet, er: Hvordan skal vi innrette avgiftene på drivstoff framover? Hva skal vektlegges når det gjelder den generelle veibruken, og hva skal vektlegges når det gjelder karbondioksid, som er den store utfordringa med hensyn til å redusere utslipp? Videre er det sånn at i en tidsperiode må en stimulere til en ny type drivstoff som skal lønne seg både for den trafikanten som bruker det, og for den som produserer det, å få det fram, sånn at det kommer inn på markedet. Det er klassisk økonomisk tenkning for å forandre atferden. Det Regjeringa står for, er sjølsagt at en både må ha et slikt gunstig innfasingssystem, og at en over tid dreier drivstoffavgiftene i retning av høyere andel karbondioksid totalt sett. Dermed er det mulig å gi det drivstoffet som ikke gir netto karbondioksidutslipp, et fortrinn i avgiftssystemet framover. Det blir en sentral debatt i de kommende budsjettforhandlingene og budsjettbehandlingene hvordan vi skal sikre helheten og forutsigbarheten. Det som er det mest interessante av det som har vært sagt hittil, er at verken Fremskrittspartiet eller Høyre har noe syn på hva de konkret mener med helheten og forutsigbarheten, annet enn at det er om å gjøre å ha billigst mulig drivstoff og minst mulig avgifter. Det gjør jo at Regjeringa får et stort pluss, det gjør jo at det er Regjeringa som har styringsfarten. Det er jo Regjeringa som kan komme med forslagene om hva som er det helhetlige systemet og det forutsigbare systemet, for opposisjonen har jo ikke noe alternativ, annet enn at det er lavest mulig avgifter. Det gjør altså at regjeringspartiene har en stor mulighet her til å designe et system framover som ivaretar de ulike hensyn i statsbudsjettet, og samtidig ivaretar trafikantenes og tilvirkernes interesse på lang sikt. Regjeringspartiene er således i en glimrende god posisjon.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Jeg fikk behov for en kort kommentar i forbindelse med innlegget til Kristelig Folkepartis finanspolitiske talsmann, Syversen. Jeg trodde det var unødvendig av meg å kommentere biodieselavgifta som vi har hatt i fjoråret, men jeg kan jo godt si det veldig tydelig: Den prosessen var ikke i tråd med det vi nå snakker om, helhet og forutsigbarhet. Den prosessen var uheldig. Det er derfor behov for å gjennomgå dette. Det er ingen tvil om at det som vi har vært igjennom i forbindelse med biodiesel, gjorde at Uniol fabrikker i Fredrikstad fikk en realitet inn over seg som gjør at den fabrikken står. Det er ingen tvil om at det er uheldig, uheldig, uheldig. Det som jeg videre har lyst til å si, er: Hva er opposisjonens alternativ? Hva er Høyres og Fremskrittspartiets alternativ? Det blir her nevnt at en skal ha stabile og forutsigbare rammebetingelser, og så nevnes det stabile avgifter. Ja, hva blir konsekvensen av stabile avgifter? Blir det den dynamikken som vi ønsker å stimulere i retning av? Nei, sjølsagt ikke. Vi kan jo ikke ha stabile avgifter. Men vi må ha en helhetlig avgiftspolitikk som sikrer et helhetlig syn på alle former for drivstoff. Så må en ha forutsigbarhet med hensyn til hva som kommer til å skje på det området. Det får vi altså ikke noe svar på fra Høyre og Fremskrittspartiet, sjøl om de stiller spørsmål omkring dette. Det er en svakhet for de partiene, men det gir en mulighet for opposisjonen til å ha den nødvendige styringsfarten i saken. Sånn står saken i dag.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Regjeringspartiene har en klar begrunnelse for sin stillingtagen her. Jeg skal bare utdype det lite grann på Senterpartiets vegne. Når det gjelder skattelette i betydningen unnta arbeidsgiveravgift og personskatt for privat helseforsikring og behandling av sykdom, så er det Senterpartiets syn at vi har en skanse som er uhyre viktig å holde, nemlig et godt offentlig helsetilbud. Hvorfor har vi den skansen, som er så viktig å holde? Jo, fordi helsetilbudet skal være godt for alle, uavhengig av om en deltar i det betalte arbeidslivet eller ikke. Det er et grunnsyn som ligger til grunn, og som jeg tror har bred oppslutning i det norske samfunnet. Det tredje punktet som er tatt opp av forslagsstillerne, er å ta vekk arbeidsgiveravgift og personbeskatning for treningskort. Jeg er enig i at når felles treningsopplegg i regi av arbeidsgiver gis en slik skattemessig behandling at skattyter kommer gunstig ut, så reises også spørsmålet om å utvide den ordningen til å gjelde private treningsopplegg gjennom å kjøpe eksempelvis treningskort for de ansatte. Imidlertid må grensen settes et sted. Det er jo de sterke bedriftene og de sterke fagforeningene som eksempelvis her driver fram ordninger hvor deres ansatte eller medlemmer får en fordel framfor ansatte i mindre, svake bedrifter og fagforeninger. Jeg vil si det sånn at Regjeringa kanskje skal være mer på vakt mot å gå i en slik retning fordi man dermed får en uheldig sidevirkning. Etter Senterpartiets syn må grensen gå et sted. Det som er vår vurdering når det gjelder realiteten i forslaget, er at man bør tilrettelegge for trening og fysisk aktivitet for folk flest gjennom virkemiddelet støtte til frivillige lag og foreninger. De frivillige lagene og foreningene som engasjerer og mobiliserer brede grupper, bør få, som Regjeringa legger opp til, momsrefusjon på driftsmidler og også momsrefusjon på bygg og anlegg. På den måten stimulerer vi frivillige lag og foreninger til å komme med enda mer positive tilbud til folk flest, og derigjennom vil kanskje bedriftstilknytningen ikke bli så sentral framover, men lokalsamfunnstilknytningen bli sterkere. Det gir, etter Senterpartiets vurdering, en bedre samfunnsmodell enn å knytte stadig mer opp til menneskers tilknytning til det betalte arbeidslivet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Forslaget og debatten i dag er jo knyttet til et symptom – det er knyttet til en alvorlig svakhet i hvordan vi har organisert vår elektrisitetsforsyning. Det er ingen, så langt jeg vet, som har stemt for et system som skulle innebære de svakheter som har vist seg nå i vinter. Vi har etablert et marked som tilsynelatende skulle fungere som ethvert annet marked, og så har en unnlatt å se på de fysiske forutsetninger som de facto er til stede, og som hindrer markedet i å fungere. Noe av de fysiske forutsetningene som jeg snakker om, er jo rett og slett nødvendig kapasitet for å transportere strøm fra ett punkt til et annet punkt. Strøm vet vi beveger seg akkurat som vann – det beveger seg fra kilden til nærmeste forbruker. Når da kilden og nærmeste forbruker er slik plassert at en ikke kan få tilførsel annenstedsfra, får du altså en helt abnorm situasjon. Du får underskudd på et knapphetsgode og dermed en prisutvikling som ikke hører noe sted hjemme, og som heller ikke den alminnelige forbruker kan forholde seg til, fordi han ikke får informasjon kontinuerlig om hva som er den prisen som vedkommende må betale. Slik er systemet i dag. Derfor er det jo betimelig å ta opp denne diskusjonen. Men det som da er det sentrale, er jo, akkurat som vi har diskutert tidligere, å få en helhet og en forutsigbarhet, få inn korrigering av markedskreftene, som SVs talsmann var inne på, få til systemendring, få til at det også er et norsk politisk ansvar å sikre at det områdefortrinn vi har med mye fornybar energi, er et områdefortrinn som også bør overrisle det norske næringslivet og den norske befolkning. Jeg vil bare si at de forebyggende tiltakene for å rette opp de enestående, tydelige svakheter som nå er kommet, er så sterke at Regjeringa har svært dårlig tid på seg til å få gjort noe her, slik at dette ikke fortsetter, og til å vise det i konkrete handlinger. Men det vil koste penger, og det vil også koste at enkelte sterke krefter som sto bak den reformen som vi nå ser i full blomst, må gå tilbake på det en tidligere har sagt, og se at vi må omorganisere strømmarkedet, slik at det som et basisgode har en pris som er på et helt annet stabilt og forutsigbart nivå enn det vi nå opplever.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-03-23:
Fremskrittspartiet sier at strømsektoren er gjennomregulert gjennom eierskap og andre reguleringsmekanismer. Ja, det er korrekt, det. Samtidig er det også regulert på andre områder. Så markedet fungerer slik som Fremskrittspartiet beskrev, nemlig at man får en situasjon hvor tilbudet er mye mindre enn etterspørselen. På det viset fungerer altså ikke dette i det såkalte gjennomregulerte markedet. Når jeg tok ordet, var det for å si at det ser ikke ut som om SV vil gi Fremskrittspartiet et kurs om brødprisen, men det har jeg kanskje noen forutsetninger for. Når det blir for lite korn – brødkorn – har vi i Norge et system som Fremskrittspartiet er stor motstander av, nemlig makspris på brødkorn. Det er et system som vi heldigvis har hatt i gode og dårlige tider. Det er altså ikke lov til å ta markedspris for brødkorn når det er for lite brødkorn. Det er en begrensning som er lagt i det norske brødkornmarkedet. Hvorfor er den maksprisen lagt der? Jo, fordi en skulle verne forbrukerne og samtidig sikre stabilitet for produsentene i systemet. Når det altså er lite brødkorn på det internasjonale markedet, får vi ikke disse markedssvingningene i Norge – og takk og pris for det. Vi har på det området et regulert markedsøkonomisk system fordi brødkorn er et basisgode. Det kunne være interessant å høre hvorfor ikke Fremskrittspartiet ønsker å sikre at basisgodet strøm også har slike begrensninger, slik at en får fram markedskreftenes bedrøvelighet i forhold til sentrale goder og sentrale produkter som enhver forbruker trenger i situasjoner, uavhengig av sin inntekt.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-23:
Jeg må nesten replisere litt til at regjeringspartiene er «i en glimrende god posisjon». Det er vel veldig få utenfor denne sal som har oppdaget at Regjeringen har hatt noen «glimrende» posisjon når det gjelder f.eks. biodieselsaken. Men det er mulig verden fortoner seg litt annerledes her inne enn der ute, som jo Lundteigen vanligvis pleier å være veldig opptatt av. For sannheten er vel – det tror jeg alle erkjenner – at en slik prosess som man hadde rundt avgiften på biodiesel, er det ingen som ønsker seg en gang til, hvor man fra regjeringshold i valgkampen åpner den ene fabrikken etter den andre med faner og fanfarer og sier at dette skal bli kjempebra. Så kommer det altså avgifter to–tre måneder etterpå – avgifter som man i realiteten visste på samme tidspunkt som man sto og klipte snorer, ville komme, og som medførte store problemer for produsentene. Hvis dette er et «glimrende» utgangspunkt, så frykter jeg fortsettelsen. Men la meg ta det positive: Jeg oppfattet av representanten Egelands – saksordførerens – innlegg at han vil legge vekt på langsiktighet og forutsigbarhet i bilavgiftene. Jeg tar det som en invitasjon til at man skal kunne diskutere det i forbindelse med statsbudsjettet for 2011. Da tar jeg representanten Egeland på ordet. For å gjenta utgangspunktet, biodieselsaken: Se til Sverige. Hva gjorde man der? OK, man sa man skulle ha avgift, man ga avgiftsfritak for en viss periode, men både produsenter og forbrukere kunne forholde seg til noe som skulle skje tre–fire år framover. Jeg oppfattet også at Lundteigen var enig i at man må ha en tidshorisont på dette, slik at det faktisk er mulig å forholde seg til det myndighetene kommer med. Da er spørsmålet: Hvordan vil Regjeringen legge opp sitt arbeid for at produsenter og forbrukere kan ha den forutsigbarhet og den langsiktighet man her sier at man er for? Det er det opposisjonen, med utgangspunkt i Høyres forslag, har lagt grunnlaget for. Jeg håper behandlingen av dette representantforslaget og de signalene som kommer fra flertallet, betyr at vi kan få en reell diskusjon om dette i forbindelse med statsbudsjettet for neste år. Det ser vi fram til.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-23:
Det er ikke første gang vi får høre fra flertallet og fra finansministeren at å si noe om avgiftsnivået, det kommer ikke på tale. Det skal «åpnes» nærmest som en innpakket glanset julepakke når statsbudsjettet framlegges. Samtidig har jeg heller ikke, når det blir spurt om behovet for langsiktighet og forutsigbarhet i avgiftspolitikken, hørt noen som har sagt at det ikke er på sin plass, som f.eks. den svenske regjeringen gjorde i situasjonen med avgiftsbelegget på biodiesel i Sverige. Så mitt spørsmål er: Mener statsråden at dette er umulig å kombinere?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-23:
Fra Kristelig Folkepartis side skal jeg bare komme med noen kommentarer til forslaget. Når det gjelder forslagene nr. 1 og nr. 2, fra Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre, som går på å unnta private helseforsikringer fra arbeidsgiveravgift og personbeskatning, går vi ikke inn på det nå. Det synes vi krever en litt mer helhetlig vurdering. Men når det gjelder forslaget fra Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti om å unnta arbeidsgiverbetalte treningskort fra arbeidsgiveravgift og personbeskatning, støtter vi det, og jeg skal gi en kort begrunnelse for hvorfor. Det har seg slik at vi foreslo dette i forbindelse med IA-avtalen, at dette burde være et element i IA-avtalen. Det ble det ikke noe av, og da synes vi det er rimelig, slik Fremskrittspartiet også har gjort før, å foreslå det uavhengig av den IA-avtalen som nå er undertegnet. Det er vel liten tvil om at inaktivitet er en av vår tids største folkehelseutfordringer, og da bør vi også se hen til hva som kan bidra til å bøte på akkurat det. Vi har her en del erfaringer å hente fra vårt naboland, som jo har innført den ordningen som er foreslått i forslag nr. 3. De erfaringene er positive. Jeg har også i denne sammenhengen lyst til å tilføye at Finansdepartementet nå har på høring et forslag om hvordan man skal få momssatsen på 8 pst. inn i dette regimet. Det tror man betyr at det skal bli provenynøytralt også for dem som må betale moms, at de skal få fradrag på kjøp av varer osv. Treningsforbundet er vel av en litt annen oppfatning. Jeg skal ikke blande meg inn i den dialogen man har med dem som berøres av dette momspåslaget, men bare slå fast at jeg tror at dette er noe som vil komme etter hvert fordi det er så viktig i folkehelsesammenheng. Andre ganger har vi også sett at det antakelig er litt uenighet mellom Finansdepartementet og andre fagdepartementer om i hvilken grad man faktisk vil bruke skatte- og avgiftssystemet til å bygge opp under en politikk man ellers er for. Jeg har forståelse for Finansdepartementets ønske om å røre svært lite ved generelle ordninger, men i denne situasjonen tror jeg at vi alle hadde tjent på å gå inn for dette forslaget, også fordi det bøter på en urettferdighet i dagens system: Det er de store bedriftene som har mulighet til å tilby dette, som nyter godt av den ordningen som nå gjelder, mens de mindre bedriftene som ikke har treningsrom etc., ikke får samme mulighet. Derfor støtter vi dette forslaget.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-23:
Jeg er enig med finansministeren i at det er et arbeidsomt folk vi her snakker om, og de skal nok greie seg, men problemet er selvfølgelig at i en gitt situasjon har de ikke penger – de har ikke likviditet. Du kan være så arbeidsom du vil, men når du har forpliktelser og ikke har penger til å betale dem med fordi det er stopp i lånetilførselen, hjelper det jo svært lite. Jeg vil nå bare få bekreftet at Regjeringen, i en gitt situasjon – dersom det låser seg helt i forholdet mellom Island og IMF, kanskje fordi Nederland og Storbritannia bruker det som brekkstang – er Norges posisjon at man selvfølgelig vil vurdere å gi separate lån, dersom det blir en forespørsel om det.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-23:
Finansministeren sa til meg på vei opp at diktet hadde en relevans, og det støtter jeg meg til i hvert fall! Jeg synes det var et kraftfullt innlegg av representanten Myhre. Jeg har lyst til å kommentere Svein Roald Hansens spørsmål: Hva er det vi egentlig mener med urimelige vilkår eller blodpenger, som jeg sa. Det er ikke det at man ikke skal sørge for å gjøre opp for seg overfor innskytere. Poenget er at Nederland og Storbritannia jo har gjort opp overfor disse innskyterne, og de vil ha pengene tilbake fra Island. Det vil de ha på betingelser som er helt urimelige, med en rentesats som er helt urimelig pluss, pluss. Jeg må si jeg er litt overrasket over spørsmålet. Hvis det er slik at Arbeiderpartiets talspersoner her mener at den opprinnelige avtalen, som ble inngått mellom Island og Storbritannia og Nederland, er rimelig, går man snart lenger enn Nederland og Storbritannia selv, som har gått med på å justere sine posisjoner. Jeg må si at jeg også hører at Norge skal stå ved sine forpliktelser. Jeg må si at jeg framover er spent på hva det i praksis vil bety. Vil det bety at man ikke motarbeider en løsning? Det er det minste. Spørsmålet er i hvilken grad man vil være en pådriver for å få til en løsning innenfor IMF. Jeg velger å tolke finansministeren positivt. Jeg har også lyst til å minne om hva statsminister Sigurdardottir i Island sa for kort tid siden om denne forsinkelsen som nå oppstår: «Denne forsinkelsen bremser vår økonomiske gjenoppbygging og ødelegger vår kredittverdighet.» Jeg håper at vi ikke bare viser våre – hva skal vi si – vyer for det nordiske samarbeidet i festtaler, men også viser det i praksis. Inntil det motsatte er bevist, regner jeg med at også Regjeringen arbeider etter de linjer.
Abid Raja (Venstre), 2010-03-23:
Det er ingen tvil om at det er finansministeren, som også er Regjeringens bærekraftminister, som sitter med nøkkelen til mange av løsningene for å få til reduksjoner av CO2-utslippene fra veitrafikken. Det gjelder i og for seg bevilgningssiden med nødvendig opptrapping og satsing på jernbane, men det gjelder vel så mye avgiftsregimet knyttet til det å eie og bruke miljøvennlige biler, og til det å øke satsing på utvikling og produksjon av miljøvennlig drivstoff og en infrastruktur for å gjøre dette tilgjengelig for folk flest. Jeg har lansert ti tiltak i mitt innlegg som kan bidra til å få til dette. Jeg vil utfordre finansministeren til å tenke litt høyt om hva han ser for seg som det viktigste enkelttiltaket for å få ned utslippene fra biltrafikken i den størrelsesorden som blir skissert i Klimakur 2020.
Abid Raja (Venstre), 2010-03-23:
I departementet er man opptatt av hva som er samfunnsøkonomisk lønnsomt, og hva som ikke er samfunnsøkonomisk lønnsomt. Jeg formoder derfor at finansministeren er enig i at det er samfunnsøkonomisk lønnsomt at en arbeidsgiver betaler kostnader knyttet til behandling av sykdom for en av sine ansatte for å få vedkommende raskere bort fra sykdom og sykehuskø og tilbake i arbeid. Hvilke tiltak vil finansministeren iverksette for at flere arbeidsgivere skal gjøre dette, som er lønnsomt både for arbeidsgiver, for arbeidstaker og for staten?
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Noen korte kommentarer til saken. Som andre har vært inne på, er det slik at skatte- og avgiftsopplegget blir vedtatt i forbindelse med de årlige budsjettene, dvs. først og fremst statsbudsjettet om høsten. Derfor er det helt naturlig at de mer prinsipielle vurderinger og gjennomgang av avgiftssystemet blir gjort i forbindelse med selve stats- og nasjonalbudsjettet. Det akter jeg å gjøre, slik at Stortinget i høst vil få seg forelagt en sak der vi har en bred gjennomgang av drivstoffavgifter. Jeg ser fram til den diskusjonen. Ellers vil jeg også si, som et svar på et tidligere innlegg, at for en finansminister er det en dårlig praksis å varsle konkrete avgiftsendringer på forhånd. Det er sjelden lurt av mange grunner, både fordi det kan føre til tilpasninger for å slippe en eventuell avgift som kommer – eller motsatt. Jeg tror det er viktig å forholde seg til de budsjettdokumenter som blir lagt fram for Stortinget. Så noen få ord om Klimakur. Klimakur er et grunnlagsmateriale for å vurdere virkemiddelbruken i klimapolitikken fram mot 2020. Denne rapporten har ingen anbefalinger om hva slags tiltak og virkemidler som skal gjennomføres, men har et faktagrunnlag og gir ulike alternativer og muligheter for tiltak og virkemidler. Vi trenger tid til å vurdere dette. Rapporten er sendt på høring nå med høringsfrist 20. mai. Kostnadsanslagene i Klimakur vil også bli behandlet i nasjonalbudsjettet for 2011, og jeg regner også med at rapporten vil være et viktig grunnlag for arbeidet med en egen stortingsmelding om klimapolitikken som Regjeringen vil fremme høsten 2011.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Først vil jeg si at både undertegnede, Regjeringen og mange andre har stor tiltro til at folk er i stand til å innrette seg fornuftig. Samtidig er det også slik at f.eks. avgifter skal balansere mellom det å påvirke, eller endre folks atferd, og samtidig gi inntekter til statskassen. Når det gjelder siste del av spørsmålet, er dette en viktig sak for Regjeringen. Derfor har tidligere den rød-grønne regjeringen, den som jeg nå er medlem av, hatt som et klart mål å redusere utslippet bl.a. fra nye biler til 120 g/km. Det er en målsetting som Regjeringen står fast ved, og det vil være et viktig bidrag for å få ned CO2-utslipp fra bilparken i Norge.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Nå tror jeg nok at representanten Kambe dro finansminsterens synspunkt vel langt, fordi det jeg sa, var at det er «sjelden lurt» «å varsle konkrete avgiftsendringer». Derimot er det slik at denne regjeringen både i budsjettene for 2007, 2008, 2009 og 2010 varslet dette spørsmålet om prinsippet med betaling av veibruksavgift, som er noe annet. Ellers er det ingen motstrid mellom undertegnede og saksordføreren om at Stortinget vil få seg forelagt et bredt grunnlag for å vurdere drivstoffavgiften i forbindelse med statsbudsjettet og nasjonalbudsjettet for 2011.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Når det gjelder det første, er nok det en praksis som finansministre fra ulike regjeringer har hatt tidligere og vil ha i framtiden. Det sitter nok i kulturen, for å si det på den måten. Ellers er jeg for så vidt enig i at det er mulig å varsle strukturendringer som har en viss langsiktighet over seg, og det er det Regjeringen har gjort gjennom f.eks. å varsle i de statsbudsjett som jeg nevnte i stad. Der står det: «På prinsipielt grunnlag bør alle trafikanter betale avgift som tilsvarer de kostnadene de påfører samfunnet i form av ulykker» osv. Det er en varsling om at alle bilister bør bli utsatt for den type avgifter, men å varsle konkrete avgiftssatser og slike ting er noe som må forbeholdes statsbudsjettet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Jeg har merket meg de ti forslagene som representanten kom med, og dem tar jeg med meg når referatet kommer, for jeg rakk ikke å notere dem under innlegget. Ellers er det for så vidt to ting som kan redusere utslipp fra biler. Det ene er utslippet fra bilen i seg selv, og det andre er redusert bilbruk. Det betyr at det å satse på økt teknologiutvikling er viktig. Det å satse på – som Regjeringen la inn i forbindelse med statsbudsjettet for i år – ny teknologi for å finne fram til alternative drivstoff, er viktig. Avgiften i seg selv vil også ha en virkning, altså nivået på CO2-avgiften. Så er det også helt riktig, som representanten sier, at det å ha et godt utbygd kollektivtilbud, særlig i og rundt de store byene, er viktig for å redusere utslipp, og viktig for å redusere bilbruk. Men jeg skal ta med meg de forslagene representanten refererte i innlegget sitt.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Takk i like måte, til innledningen på replikken. Ellers viser jeg til det svaret jeg ga til foregående replikant når det gjelder mer bredden i det. Jeg kan love at vi skal komme tilbake til dette spørsmålet i sin fulle bredde i statsbudsjettet og nasjonalbudsjettet. Det kan være ulike årsaker til at bilparken i Norge har et større utslipp. Det kan f.eks. ha noe med alderen på bilparken å gjøre. Det faktum at vi nå over år har endret bilavgiftene, slik at det relativt sett har blitt rimeligere å kjøpe biler med lavt utslipp, vil over tid også gi virkning i Norge. Men, som sagt, vi kommer tilbake til dette om noen få måneder, og da blir det nok en bredere og større debatt om saken.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Det er fullt mulig å lage et regnestykke som sier at et fradrag gir større meravkastning over tid. Det er klart at 160 mill. kr – eller hva det nå er – er et betydelig proveny. Men det som egentlig er det viktigste argumentet rent skatteteknisk, er at hvis du stadig inkluderer i skattesystemet ulike fradragsordninger for ulike gode samfunnsmessige formål, får du etter hvert et skattesystem som blir ganske uoversiktlig. Og det vil bryte med den logikken som er i skattesystemet. Jeg tror nok at enhver finansminister, både jeg og de som måtte komme i framtiden, vil være veldig opptatt av å ha et skattesystem med bredest mulig skattegrunnlag og færrest mulig fradragsordninger, som gjør det mulig å ha lavest mulig skattesats generelt.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Jeg tror ikke det er så enkelt som å si at store bedrifter er flinkere enn mindre bedrifter til å ivareta arbeidskraften. Jeg tror vi kan finne mange gode eksempler på små og mellomstore bedrifter som er veldig bevisste på å ivareta helsen til arbeidstakerne. Det er jo slik at dagens skattesystem åpner for at enhver arbeidsgiver gjennom felles velferdstiltak f.eks. kan betale utgifter til trener, leie haller, utstyr mv. som et fellestiltak for arbeidsstyrken. Så jeg tror ikke det er så enkelt som å si at de store er bedre enn de små. Det kan godt finnes eksempler på det motsatte.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Som jeg sa i mitt innlegg, synes jeg at ordningen Raskere tilbake er en god ordning. Den har sitt utspring i avtalen om et inkluderende arbeidsliv, og det vil være naturlig for Regjeringen å bygge opp under den ordningen. Det andre som vi bør og kan ha, er et helsevesen som gir bedre behandling, raskere behandling, og som også fungerer slik at køene blir kortere, selv om det er fryktelig vanskelig, for etter hvert som tilbudet øker, øker også behovet. Men jeg vil først og fremst satse mer på det en kan kalle fellestiltak, framfor å fremme forslag om tiltak som i større grad bidrar til en privatisering av helsevesenet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Det lå ikke i mitt svar på den forrige replikken fra Gunnar Gundersen at de små og mellomstore bedriftene måtte bygge sine egne treningslokaler, men skattesystemet åpner jo for at en kan leie lokaler hos andre, eller ute på byen, for å ha et tilbud til sine ansatte. Ellers rører representanten Gundersen ved et viktig spørsmål: Hvordan skal en få motivert folk til å trene og ta bedre vare på helsa? Jeg tror at da må en nærme seg med et litt bredere spekter av virkemidler enn hele tida å peke på at det er skattestimulansen som er den utløsende faktoren. Men det å drive et forebyggende helsearbeid blir viktig, og det er en viktig del av den Samhandlingsreformen som nå etter hvert også kommer til behandling i Stortinget.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Først en faktisk opplysning: Når det gjelder avgifter, er det slik at elavgiften er uavhengig av totalprisen. Det er en fast øre pr. kWh, så elavgiften er avhengig av det forbruket du har. Det er altså først og fremst momsen som endres ved økende strømpris. Det som var mitt poeng, er at en generell nedsettelse av avgiftene er lite treffsikkert. Det har store administrative virkninger ved seg, og det er en av grunnene til at vi velger å peke på bostøtten som et mer egnet og treffsikkert virkemiddel. Når det gjelder mer kraftpolitiske vurderinger, tror jeg at jeg må overlate det til olje- og energiministeren. Men jeg vil for øvrig vise til det jeg sa på slutten av mitt innlegg om ulike tiltak som er mulig for å styrke både leveringssikkerheten og kraftproduksjonen i Norge.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Når det gjelder forslag som har mer budsjettmessig virkning, må jeg for så vidt vise til revidert nasjonalbudsjett og de muligheter en har gjennom den ordinære budsjettbehandlingen. Ellers konstaterer jeg at det ikke er flertall i Stortinget for det forslaget som Høyre har fremmet, og jeg vil selvsagt forholde meg til det som blir Stortingets vedtak.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Det er selvsagt vanskelig å ha helt skråsikre oppfatninger om det. Men det som var poenget mitt, er at vi har visse erfaringer med generelt sett å sette ned avgifter til staten i forbindelse med et håp om å få ned produsentprisen. Det er ikke bestandig at det slår direkte gjennom i produsentprisen. Jeg tror nok at noe av det samme vil gjøre seg gjeldende i forhold til prisen på el, særlig fordi mye av prisøkningen skyldes knapphet på strøm i markedet. Men det er ikke mulig å lage noen nøyaktige regnestykker på dette, og jeg vil heller ikke prøve meg på det i et replikkordskifte.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Jeg må vise til det svaret jeg ga i stad, og for så vidt til innlegget mitt. Det er nok, iallfall sett fra mitt ståsted, en vurdering at det er ikke nødvendigvis slik at hvis man setter ned momsen, ville produsenten tilsvarende oppleve en nedgang i prisen. Det har nok sammenheng med det jeg sa: Når det er knapphet på et gode og det er høy utnyttelse av importmuligheten, vil også en lavere avgift kunne bidra til å presse opp produsentprisene.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Etter mitt syn vil fortsatt den beste løsningen for Island være å få fullført IMF-programmet. Så vil jeg si til representanten Myhre at vi også har hatt – som jeg også viste til i innlegget mitt – god kontakt med våre kollegaer på Island i hele denne fasen, og vi har vært villige til å bidra, sammen med andre land, i en fase av IceSave-forhandlingene. Dersom Island selv hadde ønsket det, hadde vi vært villige til å stille opp, men jeg kan ikke gå mer i detalj på hva det i så fall ville innebære, men jeg kan forsikre om at vi har vært villige til å stille opp for Island, men det må i tilfelle være Island selv som må komme med en konkret henvendelse til Norge om det.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Jeg vil bare vise til svaret på den forrige replikken. I tillegg vil jeg også opplyse om at den islandske statsministeren har tatt opp med vår statsminister muligheten for at Norge kan utbetale sin del av lånet, selv om det skulle bli en utsettelse i IMFs behandling. Dette har vår statsminister tatt til etterretning, men samtidig understreker vi at det norske lånet er en del av et felles nordisk bidrag innenfor rammen av IMF. Jeg vil understreke det jeg sa i sted, at i denne fasen vil vi gjøre det vi kan for at låneprogrammet blir satt på dagsordenen i IMF, og at de nordiske lands bidrag i så måte kan gjennomføres etter den planen som ligger der.