Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2000-11-24:
Behandlingen av Dokument nr. 3:10 er viktig når det gjelder hvordan vi bruker våre ressurser, og også hvordan Riksrevisjonen kan undersøke og vurdere hvordan de enkelte etatene oppnår de målene de har i forhold til vedtak som er fattet i Stortinget, og forutsetninger som er lagt i denne sal. Derfor viser undersøkelsen som vi behandler i dag, at det foreligger et stort effektiviseringspotensial i politi- og lensmannsetaten. Riksrevisjonen påpeker at beregningene av den effektiviseringen som er utført av Politiet ut fra de økonomiske ressurser de har, viser at her er det mye å hente ved å koordinere bedre, slik at en får mer ut av de ressursene en har i dag. Undersøkelsen viser nemlig at det er varierende og til dels svak måloppnåelse på flere områder både i Politiet og i lensmannsetaten når det gjelder sentrale og lokale resultatmål. Den økte ressursinnsatsen til politi- og lensmannsetaten har ikke i tilstrekkelig grad bidratt til de resultater med hensyn til oppklaringsprosent og saksbehandlingstid som en har satt seg som mål. I beregningene av effektiviteten som er utført av Riksrevisjonen i perioden, er det anslått at det er mulig å øke antallet oppklarte forbrytelser og forseelser med rundt 30 pst. med de ressursmessige rammene som politi- og lensmannsetaten har i dag. Selv om disse beregningene ikke viser det generelle effektiviseringsnivået, synes det i hvert fall som om forbedringsmulighetene er betydelige, noe komiteen har lagt vekt på, og noe komiteen er enig med Riksrevisjonen i. Når en ser på den økningen som har skjedd på justissektorens budsjett, og når en ser på endringene i produktivitet i perioden 1996-98, ser en at de økonomiske ressursene som er lagt inn i politi- og lensmannsetaten, ikke er blitt fulgt opp tilsvarende av etaten. Det viser seg også at den gjennomsnittlige saksbehandlingstiden for straffesaker fortsatt er altfor lang: rundt 200 dager for uoppklarte forbrytelser, og i 30 av 54 politidistrikter har saksbehandlingstiden økt fra 1997 til 1998. Flere av de sakene som Riksrevisjonen har undersøkt, har blitt liggende i perioder uten at det har skjedd noen spesiell etterforskning. Og i en av fire saker innenfor politi- og lensmannsetaten gikk det mer enn 30 dager før avhørsfasen startet. Riksrevisjonens undersøkelse viser videre at den manglende påtalekapasiteten får konsekvenser for hele straffesaksbehandlingen og gir en lengre saksbehandlingstid. I de sakene som Riksrevisjonen har undersøkt, går halvparten av saksbehandlingstiden med til påtalefasen. Restansene har økt med over 12 pst. på landsbasis ifølge Riksrevisjonens undersøkelse. Det syns en enstemmig kontroll- og konstitusjonskomite ikke er bra. Når det gjelder oppklaringsprosenten, vet vi at den varierer fra saksområde til saksområde. Men når oppklaringsprosenten på landsbasis bare har økt fra 32 til 36 i perioden 1996-98, er ikke det godt nok når vi ser på de ressursene vi har brukt på sektoren. Undersøkelsen viser også at det er stor variasjon både i nivå og utvikling mellom distriktene og mellom de ulike kriminalitetstyper. Jeg kan nevne at oppklaringsprosenten for volds- og vinningsforbrytelser har gått ned i perioden. Og det har jo blitt en vekstnæring i vårt samfunn etter hvert, som vitner om at vi ikke tar i bruk nok tiltak, midler og ressurser til å få gjort noe med det. Det er et varsku når Riksrevisjonen kan påvise at over 70 pst. av sakene som Riksrevisjonen har undersøkt i denne perioden som gjelder anmeldelse av grovt tyveri i hus og villa, ikke ble oppklart. Derfor er det også viktig det Fremskrittspartiet og Høyre sier i sin særmerknad. Vi slutter oss til innstillingen som foreligger, men vi mener på bakgrunn av det jeg har sagt, at det er viktig at politi- og lensmannsetaten ikke stadig blir pålagt nye arbeidsoppgaver uten at de får tilstrekkelig med økonomiske ressurser og bemanning til å takle det. En ser at til og med Riksadvokaten nylig har gått kraftig ut mot endringen av promillegrensen, som gjør at politiet får mer å ta seg av, og også kvadratmeterbegrensningen i åpningstidsloven. Da er det klart at oppgavene som politiet må ta seg av i samfunnet i dag, er store. Vi vil – i hvert fall fra Fremskrittspartiets og Høyres side – ha fokus på det som er det viktigste, nemlig at vi får gjort noe med den utviklingen vi ser, at ulike kriminelle handlinger og kriminelle typer i økende grad er et anslag mot landet vårt. Disse får midler som gjør at de kan videreføre det de har drevet med, som har vist seg å være veldig effektivt i den norske rettsstat i dag, fordi kriminalitet ikke straffer seg i den grad vi vil at det skal. Vi håper at de merknadene som en enstemmig komite har kommet med ved behandlingen av dette viktige dokumentet, gjør at dette blir gjenstand for en ny gjennomgang, og at politi- og lensmannsetaten og departementet og ministeren følger opp dette arbeidet, som er så viktig, noe også Riksrevisjonen har påpekt.