Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-06-16:
Det er riktig at det i de senere åra har vært en vekst i overføringene til kommunene, både med tanke på inntekter, oppgaveløsning og antall ansatte, men det er også viktig å huske på at denne veksten fordeler seg ujevnt mellom kommunene. Kommunene er forskjellige, og gjennomsnittskommunen finnes ikke. Mange kommuner har det nå veldig anstrengt, og det har ikke Regjeringen tatt ordentlig innover seg. Regjeringas opplegg bærer bud om fortsatt stramme tider for mange kommuner, og det gir ingen særlig bedre fordeling mellom kommunene. I begynnelsen av mai i år meldte Statistisk sentralbyrå at norske kommuner og fylkeskommuner i fjor hadde et samlet driftsunderskudd på nesten 5 milliarder kr. Det var en stor økning i forhold til året før. SSB anslår at også i år vil det bli et stort driftsunderskudd. Mer enn én av tre kommuner har for i år et budsjett som viser underskudd. I 1998 var det én av seks. Hva er det som egentlig skjer ute i mange norske kommuner i dag? Jo, barnehageutbygginga er så å si stoppet opp, og prisene går til værs. Vi har den laveste barnehageutbyggingen på over 20 år. I skolen har vi sett et linjeskifte fra denne Regjeringa. Det godkjennes private skoler på rekke og rad, samtidig som den offentlige skolen mange steder forringes og ikke får den nødvendige opprustning. Skolefritidsordninga er også blitt mye dyrere i mange kommuner, noe som fører til at mange foreldre må ta barna sine ut fra både skolefritidsordning og barnehage. Når kommuneøkonomien er så stram som den er nå, er det først og fremst barn og unge det går ut over, og da er vi i ferd med å skape nye klasseskiller. Arbeiderpartiet mener dette er galt, og det går også feil vei når vi snakker om fordelingspolitikk. Vi mener derfor at Regjeringas opplegg for kommunesektoren neste år er for dårlig, og det er langt fra Senterpartiets løfter om mye mer penger til kommunene. Gå av eller gi mer til neste år, uttalte Senterpartiets nestleder Åse Grønlien Østmoe om sin egen regjerings kommuneopplegg for 1998, året som foreløpig er det verste på hele 1990-tallet. 1999 ser ut til å bli verre. Regjeringas opplegg for år 2000 er også stramt, noe som vil måtte gå ut over tjenestetilbudet i kommunene. Regjeringa har heller ikke innfridd utsagnene om at det skulle bli mer i frie inntekter og mindre i øremerkede tilskudd til kommunene. Kommunalminister Odd Roger Enoksen har sagt at hvis det skjedde, fikk han et troverdighetsproblem. For første gang på 1990-tallet er ikke ett eneste øremerket tilskudd foreslått innlemmet i kommunenes rammetilskudd. Jeg er enig med Enoksen og Senterpartiet i at han og partiet på dette punktet har et troverdighetsproblem. Vi vil under behandlinga av statsbudsjettet for neste år øke bevilgningene til kommunene, slik vi også gjorde for inneværende år, da foreslo vi om lag 1 milliard kr mer, og ca. 1 milliard kr i omfordeling mellom kommunene. Det nøyaktige tallet for neste år må vi komme tilbake til til høsten, men retninga er klar. Det må mer penger inn i kommunesektoren, og vi snakker iallfall om om lag 1 milliard kr mer til kommunene enn det Regjeringa foreslår. I et avisinnlegg som kommunalministeren sendte ut i går, sier han at Arbeiderpartiet øker usikkerheten for kommunene, og at vi driver et spill. Ja, han kalte til og med vårt opplegg for uansvarlig. Jeg vet at angrep ofte er det beste forsvar, men dette er utsagn som jeg tar avstand fra, og som jeg faktisk synes er i drøyeste laget. Er det å skape usikkerhet for kommunene å signalisere at man faktisk har tenkt å gi mer penger til dem? Er det virkelig slik at når vi ikke synes Regjeringas opplegg er bra nok, er vi uansvarlige? Dette er med respekt å melde en merkelig retorikk, særlig når vi alle vet hvordan Senterpartiet opptrådte i opposisjon. Og for å ha sagt det – vi har ingen ambisjoner om å kopiere det. Jeg tror det er viktig at vi forsøker å holde det vi lover. Jeg tror også at mange kommunepolitikerne, senterpartiordførere inkludert, ville bli glade hvis de fikk mer penger. Men poenget er så langt at Senterpartiet har valgt å samarbeide med Høyre og Fremskrittspartiet, og ikke med oss som kunne sikret mer penger til kommunesektoren. Statsråden sa også i sitt avisinnlegg: «Vil Arbeiderpartiet øke størrelsen på både frie og øremerkede midler? Neppe. Usikkerheten øker». Dette er feil. Som det står i innstillinga fra kommunalkomiteen, kommer vi til å øke bevilgningene til begge deler i statsbudsjettet til høsten, både de øremerkede og de frie midlene, med til sammen om lag 1 milliard kr. Dette gjør vi for å ivareta tjenestetilbudet spesielt for barn og unge, for å kunne gi kommunene noe mer lokal handlefrihet, og ikke minst for at kommunene skal kunne benytte seg av de store øremerkede tilskudd når det gjelder eldre og helse. Jeg synes det er positivt at Regjeringa nå holder seg til den framdriftsplan som Stortinget tidligere har vedtatt for utbygging av sjukehjem og omsorgsboliger. Det viser at Arbeiderpartiet har hatt rett når vi har lagt til rette for at planen burde gjennomføres på fire år, slik Stortinget tidligere har sagt. Men for at vi skal greie den framdriftsplanen, må kommunene ha mulighet til å benytte seg av de øremerkede tilskuddene. Regjeringas opplegg tar etter vår mening ikke nok høyde for det. Vi har også sett at en del kommuner har hatt problemer med å få ut pengene til eldreplanen, noe som skyldes til dels en stram kommuneøkonomi, men som også henger noe sammen med måten ordet «aktivitetsvekst» er blitt tolket på. Per 1. mai i år var det holdt tilbake 218 mill. kr. Flere kommuner kan dokumentere aktivitetsvekst f.eks. i form av at flere eldre får omsorg, men har likevel ikke vært kvalifisert til økte midler. Jeg er derfor glad for at et bredt flertall i Stortinget støtter oss i at rommet for å nytte lokalt skjønn må utvides. Dette er for å kunne unngå urimeligheter og for å unngå at bevilgninger til eldreomsorg blir stående ubenyttet. Vi kommer også fra vår side til å se nærmere på skjønnspotten til høsten, i og med at flere ting er lagt inn der. Vi er glad for at spesielt tilskudd til særlig ressurskrevende brukere nå er tatt inn i potten, men vi må se på størrelsen. Jeg tror det også er viktig at vi går nøye gjennom kriteriene for det. Jeg er glad for at flertallet signaliserer at det ville være galt å legge aldersdemente inn under de kriteriene. Vi vil fra Arbeiderpartiets side også fremme forslag til høsten om en bedre fordeling mellom kommunene, slik vi også gjorde for inneværende år, for å sikre et mest mulig likeverdig tjenestetilbud. Vi har parallelt med kommuneopplegget for neste år også hatt til behandling et Dokument nr. 8-forslag fra Kjell Opseth og meg selv om at en ikke skal tape på å slå sammen kommuner dersom det er ønskelig lokalt. Jeg er glad for at alle, unntatt Fremskrittspartiet, støtter opp om dette forslaget, slik at økonomien iallfall ikke blir et hinder for å slå seg sammen. På denne fronten skjer det faktisk mye spennende. Flere kommuner søker sammen i mer forpliktende samarbeidsformer, og noen jobber med å slå seg sammen. Begge deler bør oppmuntres, uten at vi har til hensikt å tvinge noen til å slå seg sammen. Men vi tror at det på sikt kan være penger å tjene på å slå seg sammen, penger som heller kan brukes på et bedre tjenestetilbud til innbyggerne. Det er også mange andre gode grunner til at dette i en del tilfeller kan være riktig. Ved utformingen av kommunegrensene, og dermed størrelsen på kommu–nene, bør det først og fremst være innbyggernes behov som står i sentrum. Jeg er derfor glad for at vårt forslag om at frivillige sammenslåinger – i en periode – ikke skal medføre reduserte overføringer, får oppslutning her i dag. La meg til slutt påpeke at de gjennomganger vi framover skal ha av inntektssystemet, bør være mest mulig samlet. Jeg tenker her bl.a. på kriteriegjennomgangen i forhold til spredt bosetting, rus og psykiatri. Det er også viktig at Stortinget får seg forelagt en oversikt over hvordan endringene i forbindelse med Rattsø I og Rattsø II egentlig har slått ut. Og sist, men ikke minst bør vi alle sammen legge oss i selen for å sikre kommunene noe mer forutsigbarhet – og jeg ser fram til Regjeringas vurdering av en egen konsultasjonsordning med Kommunenes Sentralforbund. Men jeg vil også sterkt understreke at forutsigbarhet ikke betyr minst mulig penger. Jeg har ikke oppfattet noen ordfører dit hen at de mener at Regjeringas forslag til enhver tid er lik mest mulig forutsigbarhet. Og jeg kjenner ingen ordfører som sier nei til mer penger. Vi akter å gi flere ordførere mer penger for neste år. Det som blir spennende, er å se om Regjeringa og Senterpartiet vil være med på dette, eller om de fortsatt velger høyresida som samarbeidspartnere, med de følger det vil få for Kommune-Norge.