Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2001-12-11:
En har sagt det slik: Jeg forstår meg ikke på utdanning egentlig. Først lærer vi å gå, så lærer vi å snakke, og deretter kommer vi på skolen og får beskjed om å sitte stille og holde munn! Hjertesukket passer kanskje ikke lenger. For de siste dagers oppslag viser at mange elever verken sitter stille eller tier stille. Forskningsprosjektet PISA går ut på å sammenligne 15-årige elevers kompetanse innen lesing, matematikk og naturfag med fokusering på: Hva synes å føre til god læring? I Norge er leseferdighetene langt dårligere enn i de fleste land vi sammenligner oss med, og vi kommer på bunn når det gjelder disiplin og bråk i klasserommet. Regjeringen Bondevik satte derfor inn to tiltak for å kunne gjøre noe med dette, nemlig én time mer i 2., 3. og 4. klasse for å styrke norskopplæringen og tiltak for verdier i skolehverdagen og tiltak mot mobbing. Det må nemlig arbeides på flere områder for å få en bedre skole. En god skole som hjelper barn til mestring og utvikling, formidler også kulturarv og verdier. Til det trengs dyktige lærere, som vi har mange av i dag. Kristelig Folkeparti ser fram til ny melding om lærerutdanning. Vi ønsker å styrke lærerrollen, bl.a. ved at læreren får konsentrere seg om selve undervisningen, og at andre yrkesgrupper tar seg av sosialpedagogiske tiltak, sammen med en styrking av rådgivere og sosiallærere. Barn kommer ikke i reprise, står det på døren til kontoret mitt. Det er en plakat fra foreldreaksjonen i valgkampen om kvalitet i skolen. Jeg er enig med FUG, som påpeker at foreldrenes medvirkning og innflytelse i grunnskolen er av avgjørende betydning for elevenes lærings- og oppvekstmiljø. Foreldrene kjenner barna sine best, men lærerne kjenner skolens innhold og pedagogikk best. Disse to forhold må følges ad og utfylle hverandre. Derfor må skole–hjem-samarbeid styrkes, og både foreldre og lærere må være tydelige oppdragere. Også folkehøyskolene er et godt tilskudd til skolesystemet vårt og en viktig del av folkeopplysningstradisjonen. Kristelig Folkeparti minner om vedtaket fra i vår der flertallet sier at «elever ved folkehøyskolene skal få stipend og lån for 10 måneder». Regjeringspartiene vil også styrke utenlandsstudentenes økonomiske situasjon ved å gi økninger i gebyrstipend. Når opposisjonspartiene ikke er med på økningen av 13,5 mill. kr til skolepenger, vil mange få det vanskelig med å ta studier i utlandet. Da hjelper det ikke med fine ord om internasjonalisering og globalisering, som vi har hørt. Hva med de månedlige utbetalinger for disse studentene? Vi ønsker å gi ANSA, som representerer over 20 000 utenlandsstudenter, et løft ved å styrke dem med en studentrådgiver som motvekt mot de kommersielle aktører i markedet. Flertallet viser til de store byggebehovene i universitets- og høyskolesektoren og slutter seg til de prioriteringer som angår Rogaland, Østfold, Oslo og Nesna. Jeg er glad for at også Høgskolen i Vestfold nå er kommet dit at ferdigstillelse av forprosjektering av nødvendig bygg blir fullført. Vi har ventet lenge i Vestfold på at også Avdeling for lærerutdanning kan få sitt sterkt etterlengtede bygg. Når det gjelder privatskolene, understreker Kristelig Folkeparti foreldrenes rett til å velge alternativ for sine barn. Jeg er glad for at et flertall sier i innstillingen at privatskoleloven skal gjennomgås, og at departementet skal arbeide for å sikre bedre økonomisk grunnlag for valgmulighetene. Opposisjonspartiene, bl.a. Fremskrittspartiet, er i denne omgang ikke med på regjeringspartienes økning til privatskolesektoren, bl.a. tilskudd til undervisningsutstyr for private skoler. Mye er sagt i debatten om sorg, sårhet osv. Det skal visstnok være om regjeringspartiene. For når vi påpeker konsekvensene av flertallets forslag, må vi også ta med de negative sider, for det gjør de selvfølgelig ikke selv. Hadde det bare gått ut over Kristelig Folkeparti eller Høyre eller Venstre, skulle vi tålt det. Men det er Kirken og andre deler av Skole-Norge som det går ut over, og da er det ikke snakk om at Kristelig Folkeparti har eller tar monopol på kirke. Vi lytter til hva som er Kirkens behov, og derfor har vi mer enn monopolpenger å dele ut. Jeg vil sitere fra et leserbrev i dagens Vårt Land, som har overskriften «Politikerskapt forakt og frustrasjon», for å vise til hva man tenker der ute: «Til kirkekomiteens flertall.Vet dere hva dere gjør? Med et pennestrøk har dere radert vekk forslaget til 35 prestestillinger. Hvem er det som får svi? Jeg er en av dem.» Det sier altså en prost i Senja prosti, Oddmund Brundtland. Han sier videre: «Avtalen ble inngått mellom Kirkedepartementet og Presteforeningen mens statsråd Giske regjerte. Og han var «mektig stolt» over avtalen da han besøkte Kirkemøtet i fjor høst.35 nye stillinger hadde avtalen utløst, «og mer skal det bli!»» Dette sa han – og gikk fra løftene.