Nils Aage Jegstad (Høyre), 2018-12-05:
Jeg tok ordet i denne saken fordi dette på en måte blir en veldig rar debatt. Jeg vil komme med et par innrømmelser. Spørsmålet om hva man skal gjøre med abortloven, er ikke noe som kom deisende på en fjøl i forbindelse med forhandlingene med Kristelig Folkeparti eller Kristelig Folkepartis innspill. For Høyre er etiske spørsmål ganske viktige spørsmål i politikken. Vi brukte faktisk nesten hele vårt landsmøte i vår på å snakke om Bioteknologirådet. Bioteknologi og de utfordringene det skaper knyttet til etiske spørsmål, er noe egentlig alle burde ha lov til å diskutere uten at det blir karikert. Det som gjorde denne debatten om abortloven aktuell, var egentlig muligheten til fosterreduksjon. Det var en debatt vi hadde i partiet før sommeren, og det skapte og skaper debatt. Et parti som vårt vil ta opp etiske spørsmål og diskutere dem. I utgangspunktet er det klart at prinsippet om at kvinnen skal ha det siste ordet når det gjelder abort, er et godt prinsipp kontra alternativet med nemndavgjørelse. Fram til tolv uker er dette et ufravikelig prinsipp, men det er imidlertid ikke til å komme bort fra at ny teknologi stiller oss overfor noen etiske dilemmaer som vi er nødt til å ta stilling til. Her blir abortdebatten veldig éndimensjonal. For det første er vi nå i stand til å kartlegge egenskaper hos fosteret på et langt tidligere tidspunkt. Det gir oss også mulighet til å velge bort det som ikke er levedyktig, eller som er bærer av en alvorlig genfeil, på et langt tidligere tidspunkt enn tidligere. Det er kriteriene som ligger der, og de kan være fornuftige. For det andre greier vi å redde for tidlig fødte i et langt større omfang på et langt tidligere tidspunkt enn tidligere. Det tredje er det som gjør debatten om abort aktuell: muligheten til fosterreduksjon. Da snakker vi ikke om fosterreduksjon hvor ett av fostrene er skadet eller har de egenskapene som kommer inn under § 2 c, men vi snakker om fostre som er friske, hvor det eneste kriteriet er at det faktisk er flere av dem. Da er det en annen måte å se det på. Man kan si at det er kvinnens kropp, men det eneste som forbinder fosteret og kvinnens kropp, er navlestrengen. På et eller annet tidspunkt må man ta stilling til når et menneske blir et menneske – når et barn blir et barn. Det er den typen spørsmål vi må tørre å stille også i en diskusjon som dette. Det er ikke dagens abortlov man ønsker å endre, men man ønsker å ta inn over seg de mulighetene som ny teknologi har gitt oss, og som stiller oss overfor helt andre valg, og som stiller kvinnen og nemnden overfor et helt annet valg og andre valgmuligheter enn de hadde tidligere. Dette er et spørsmål som vi i Høyre har turt å ta tak i, i likhet med det vi gjorde i fjor vår når det gjelder bioteknologi. Det er jo ikke uvanlig at et storsamfunn setter rammer for å ivareta grunnleggende etiske spørsmål. Jeg mener også vi må ta inn over oss at det kan være et tidspunkt hvor vi er nødt til å se på hvilke rammer dette skal innrammes i, uten at man skal behøve å karikere oss i retning av at vi nå vil fjerne abortloven, og at vi skal endre og ta bort kvinnens mulighet til å velge. Nei, vi skal ikke det, men vi må ta inn over oss at man faktisk har en del muligheter som gjør dette valget atskillig vanskeligere etisk, og vi må som storsamfunn ha lov til å diskutere dette spørsmålet innenfor rimelige rammer. Det at Kristelig Folkeparti har reist spørsmålet, gjorde denne saken aktuell også i den sammenhengen, men i utgangspunktet er dette et etisk spørsmål som også Høyre tar opp i sine etiske debatter.