Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-04-24:
La meg først starte med å si noe som vel alle vil være enige om, og det er at politifolk i Oslo gjør mye bra arbeid. Det er svært positivt at den regjeringen som nå sitter, har trykk på kampen mot menneskehandel og sørger for at det er politifolk som driver med det. Det er likeledes svært positivt at det er satt i gang et prosjekt for å gå etter gjenger, som en ikke trenger å beskrive nærmere fra denne talerstolen, men som det er helt nødvendig at politiet også gjør sin bit av. Og det er selvfølgelig klokt politiarbeid å gå etter gjengangere når det gjelder volds-, vinnings- og sedelighetsforbrytelser når en har kunnskap til å gjøre det. Dette tror jeg alle her kan være enige om. Jeg skal velge et litt annet utgangspunkt enn de forutgående, for det er alltid en fare for at man blir utsatt for kommentarer om den nære fortid eller den fjernere fortid. Mitt forhold til politiet i Oslo har i grunnen strukket seg over en periode på 14 år. I hele denne tiden har jeg vært ute med politiet på arbeid, og jeg har til gode å treffe politifolk som er illojale. Politifolk forteller om det de ser, de snakker ikke om resten av verden, uansett regime. Det ligger i dette at jeg har vandret lenge før jeg var i nærheten av å være en del av regimet selv. Men det jeg har lagt merke til, er at i dette landet vårt med turnusordninger – og politiet er et turnusyrke – og med arbeidsmiljølovgivning, ser man veldig klart hvordan det i turnusyrker og arbeidstidsbestemmelser slår inn, selv om budsjettene vokser. Man ser jo det. Man trenger ikke å ha spesiell innsikt for å forstå at det er sånn. Når man ser effekten av arbeidstidsbestemmelser, som jeg vet fases inn bit for bit i politiet og i budsjetter– samtidig som jeg vet hva Oslo-politiet gjør på en rekke områder, som jeg har nevnt, og som jeg har gitt ros for – er jeg helt overbevist om at det som alltid vil være salderingsposten i politiet, når man ser på antall ansatte, er det som på politispråk heter ordenstjenesten, eller som folk flest vil kalle for tjenesten ute blant folk. Det blir som en strikk. Har man for lite penger, presser man dette sammen. Har man litt mer penger, trekker man det ut. Det er min påstand at den samlede situasjonen med utfordringer for Oslo-politiet gjør at denne ordenstjenesten, denne tjenesten blant folk ute, blir en salderingspost. I tillegg til dette er det noe som har bekymret meg i mange år, og som også Stortinget drøftet da man behandlet politirollemeldingen, og det er at det dessverre ikke er knyttet stor status og posisjon, gjennom karrieremuligheter, avlønninger, kompetansebygging i politiet, til å stå i akkurat dette løpet. Mens man f.eks. i databransjen får utrolig mye kompetanse og belønning for at man er programmerer, får ikke fotsoldatene i gata belønning, verken i form av lønn eller kompetanse. Derfor tror jeg at summen av budsjettsituasjonen og dette fører til at det er for lite penger på et avgjørende punkt som går på befolkningens tillit og tiltro til politiet, og det er innsatsen i gata. Det betyr ikke at de som er der, gjør en dårlig jobb, men når bra folk er for få, blir det for lite god jobb. Det blir ikke dårlig jobb fra dem som gjør jobben, men det blir for lite god jobb til sammen. Den bekymringen hadde Venstre da statsbudsjettet for inneværende år ble behandlet, så vi foreslo 15 mill. kr i tillegg til Oslo-politiet. Jeg må innrømme at det var en feilvurdering fra min side – det var for lavt. Vi hadde ikke nok informasjon til å skjønne hvordan det var, og den kunnskapen har vi fått senere. Jeg synes at med den kunnskapen vi har når vi har som utgangspunkt at det gjøres mye bra arbeid, kan ingen være tjent med at jobben ute blant folk i gata ikke har høy nok status. Ingen kan være tjent med at det er det som blir salderingen når man skal sørge for å løse alle de politifaglige oppgavene. Ingen kan være tjent med det. Derfor er det fra Venstres side rimelig å ha den forventning til Regjeringen at Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett sørger for at man i hvert fall ikke skal kutte i penger, for å få dette på plass. Så vil jeg si at Regjeringen er blitt påført et ekstra problem gjennom debatten på Arbeiderpartiets landsmøte om å kriminalisere kjøp av sextjenester. Til det vil jeg si at landets justisminister ikke har tatt noen lettvinte standpunkter i den sammenheng. Jeg skal ikke kommentere andre, han har i hvert fall aldri falt for det argument at dette er et viktig tiltak for å bekjempe menneskehandel. Det er det ikke. Så kan man ha andre synspunkter på dette. Venstres utfordring til statsråden er at folket i gata, ordenstjenesten, må få en styrking, og de må få reelle budsjetter som gjør at det blir flere folk. Det tror jeg, med all respekt for godt arbeid utført av gode folk, krever mer penger for at det skal være rom for flere folk og mer arbeidsinnsats der folk ønsker det – et aktivt politi ute blant folk.