Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2012-06-04:
Beklageligvis er det ikke vanlig at representanter fra min del av landet lar seg engasjere i fiskerispørsmål, med mindre de skulle tilhøre næringskomiteen og ha fiskeri som arbeidsområde. Sånn sett lar det seg kanskje legitimere at jeg nå kaster meg ut i det, med erfaringsbakgrunn fra siste stortingsperiode. Når jeg starter med en beklagelse, er det fordi jeg mener at folk nord og vest i landet ikke bør ha monopol på fiskeripolitiske debatter, selv om fiskerinæringen der har langt større næringsmessig betydning enn langs Oslofjorden og Skagerrak. Men det foregår et fiske i disse områdene også, og vi har fiskere som livnærer seg av det havet gir, og ikke minst: De leverer kortreist mat til landets mest folkerike område. Derfor er det så viktig at vi har omsetningsledd over hele landet som garanterer fiskerne avsetning for fisken, og dermed også fiskernes inntekt. Råfiskloven og deltakerloven er grunnsteiner i norsk fiskerilovgivning. Når noen nå ønsker å rokke ved dette lovverket og erstatte salgslagene med andre markedsplasser, er det grunn til å reagere. Salgslagene, som i sin natur er samvirkeforetak, har lenge vært en torn i øyet for Høyre og Fremskrittspartiet. Nå er det eierskapet de går løs på – med støtte i Fiskeri- og havbruksnæringens landsforening tar de til orde for en avvikling av dagens eierskap. FHL vil med andre ord sitte på begge sider av bordet, og de har høyrepartienes støtte for det. Høyre og Fremskrittspartiet går lenger enn som så. De mener rent ut sagt at salgslagene ikke skal ha anledning til å fastsette minstepris, hvilket i sin konsekvens betyr at råfiskloven avvikles. Da er det heller ingen overraskelse at høyrepartiene vil skille ut salgslagenes forvaltningsmessige og regulatoriske oppgaver, der salgslagene utvilsomt har bidratt til en bedre ressursforvaltning, òg i kampen mot svart fiske. Det gleder meg for øvrig at kontrollorganene i inneværende år fokuserer på svart omsetning av fisk og skalldyr, og at samarbeidet mellom salgslagene og Fiskeridirektoratets regionkontor i den forbindelse skal styrkes og prioriteres. Det er i og for seg prisverdig at høyrepartiene toner flagg, så vet velgerne hva de har i vente dersom disse partiene skulle vinne regjeringsmakt etter valget i 2013. Så vil tilfellet at en partssammensatt arbeidsgruppe nedsatt av departementet, som skulle se på prøveordningen med meklingsinstans og en teknisk oppdatering av råfiskloven i forhold til salgssystemet, strekker sitt mandat til å foreslå en reell svekkelse av råfiskloven, til tross for at departementet uttrykkelig har sagt at hovedtrekken i salgslagssystemet og omsetningsmonopolet skal ligge fast. Det bekymrer meg fordi et av hovedprinsippene i råfiskloven, nemlig minsteprisfastsettelsen, dermed settes i spill. I dag har salgslagene rett til ensidig å fastsette minstepriser som blir bindende for både selger og kjøper av fisk i første hånd. I arbeidsgruppens forslag sies det at det som hovedregel skal fastsettes en minstepris, og at minsteprisen skal fastsettes etter forhandlinger mellom fiskesalgslaget og industrien. Jeg ville nok vært mer komfortabel med denne anbefalingen om forhandlingsbegrepet ble erstattet av drøftinger, men det vil vi eventuelt få anledning til å komme tilbake til. Nå har arbeidsgruppens rapport vært på høring, og departementet arbeider med oppfølgingen av høringen. Jeg minner derfor om at råfiskloven har historisk betydning for kysten og for fiskerne, og at den fram til denne dag har tjent næringen og forbrukerne etter hensikten. Det er godt mulig at et lovverk som daterer seg tilbake til 1951, bør fornyes og harmoniseres – jeg vil ikke motsette meg det – men desto viktigere blir det å verne om råfisklovens hovedprinsipper.