Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2001-06-15:
Det at ikke Regjeringen har fulgt opp fjorårets vedtak om rammevilkår for norske sjøfolk, som gjentas i blåkopi i dagens innstilling, er ikke bare ufattelig arrogant, det er direkte uansvarlig. Uten sjøfolk er det ikke mulig å drive skipsfart. Vi har i dag ca. 18 000 norske sjøfolk. Hvert år de nærmeste årene vil 1 700 av disse gå av med pensjon, og tilveksten ble i vinter beregnet til 450 offiserer, hvorav 350 kommer fra maritim fagskole. Men av et totalt årskull på 371 lærlinggodkjente fagskoleelever står pr. dato 127 uten lærlingplass, fordi det ikke lenger er tilstrekkelig mange fartøyer inne i refusjonsordningen. Det betyr at muligheten til å få 350 offiserer ut av årskullet, er redusert til ca. 200, for noen går aldri videre i utdannelsen. Dette året får vi altså 1 700 i pensjonsavgang og en tilvekst på totalt 300. Både bøyelastere, fergerederier og kabelleggingsfartøyer har lærlinger om bord. Bøyelasterne har et potensial for 50 lærlinger, i dag har de 16. Kabelfartøyene vil uten refusjonsstøtte ikke ha råd til å fortsette med lærlinger. De forslagene jeg ber om å få støtte til, gjelder ikke rederienes behov, det dreier seg om sjøfolkenes tillit og Norges behov for norsk sjømannskompetanse. Det er i dag en betydelig avskalling i begge ender av aldersskalaen. Personavgangen kan ikke endres, men de nyutdannede er i ferd med å forlate yrket i et stort antall mens de ennå er unge nok til å få gode avansementsmuligheter i andre yrker. Tendensen er tydelig, om bord er det relativt få høyskoleutdannede offiserer tilbake, og utviklingen akselererer. Velutdannet ungdom vil ikke ta sjansen på å bli stående om bord til de blir kastet i land, og de opplever debatten om rammevilkår som nedverdigende. De vil respekteres, og de vil ikke oppleve det som deres forgjengere opplevde, og som de blir advart mot av eldre kolleger, at nordmenn som går i land, blir erstattet med utlendinger, og at det norske fagmiljøet om bord forvitrer. Dette er den utviklingen som kommer, og den kommer uhyggelig fort dersom ikke Stortinget tar ansvar. Vi kan miste vår maritime kompetanse på mindre enn ti år. Men lenge før det forsvinner vår mulighet til å opprettholde norsk utdanning. Uten norske sjøfolk om bord til å ta seg av den praktiske opplæringen, nytter det ikke å ha et skoletilbud i land. Systemet bryter sammen av mangel på fagfolk, med de fatale ringvirkninger det har i hele næringsclusteret. Dette skyldes ikke mangelen på interesse for yrket, det skyldes den utarming av miljøet som ble resultatet av Stortingets vedtak i 1998. Den tilliten som ble skapt gjennom en kostbar rekrutteringskampanje basert på en avtale mellom organisasjonene og staten, kan ikke gjenvinnes om den ved dagens vedtak går tapt. Skal vi da begynne å avertere i England, i Danmark eller i Sverige for å rekruttere til norsk lostjeneste? Og hvor skal vi hente den nødvendige kompetansen til hele det forvaltningsapparat vi som kystnasjon har bruk for? Hvis vi ikke tar ansvar for å beholde den grunnstamme av norske sjøfolk som utgjør vår kjernekompetanse, tar det ikke lang tid før også norske rederier med hovedkontor i Norge flytter ut. En skal ikke lenger enn til London for å finne et godt maritimt miljø av norsk opprinnelse. Og sjøfartsnasjonen England betaler det det koster å ta vare på sin kompetanse. Det gjør også andre europeiske nasjoner, bare ikke Norge, for vi vasser i penger, så vi har ikke råd! Dagens vedtak gir avgjørende signaler til alle aktører innen maritim sektor, spesielt til sjøfolk og deres rederier. Nå får de enkelte partier vise hva de står for, og kom ikke her og snakk om den hellige budsjettbalansen, for dette dreier seg om overslagsbevilgninger som kan dekkes inn av årets enorme overskudd. Det parti eller de partier som har regjeringsambisjoner, skylder det norske maritime miljø å gi klart svar på hva de kan forvente seg før valget. De partier som ikke kan gå inn for de fremlagte forslagene, gir samtidig et klart signal om at kostnaden ved å ivareta norsk sjømannskompetanse vil bli brukt som vekslepenger i høstens forhandlinger mellom partiene. La det være krystallklart: Den slags kompromisser ikke Kystpartiet med. På mange måter er situasjonen i dag atskillig mer dramatisk enn den var da de maritime rammepakkene ble vedtatt i forrige periode, for den tilliten vi nå taper, vil vi ikke kunne bygge opp igjen på de nærmeste 50 årene. Vi blir utradert som maritim nasjon hvis vi ikke tar ansvar for sjømannskompetansen vår. All makt i denne sal – ja vel, med makt følger ansvar, og jeg oppfordrer Stortinget til å ta ansvar for å gjenopprette den skade som denne næringen ble påført i 1998. Gjenopprett den tilliten som norske sjøfolk venter på! Jeg tar håpefullt opp mine forslag, og håper at Stortinget tar ansvar.