trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Annelise Høegh (Høyre), 1998-12-16:
«Stortinget har bedt om at A/S Vinmonopolet revurderer sin planlagte avanseomlegging fra 1. januar 1999, slik at særlig de billigste vinene ikke blir dyrere. Hvis ikke oppheves effekten av vedtaket om lavere alkoholavgifter for å redusere grensehandelen. Statsråden har akseptert A/S Vinmonopolets styrevedtak om først å vurdere eventuelle endringer 1. mai 1999. Hvorfor har ikke statsråden etterkommet Stortingets klare intensjon om ikke å gjennomføre avanseomleggingen fra 1. januar 1999?»
Annelise Høegh (Høyre), 1998-12-16:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg må si at jeg er ganske overrasket over at statsråden setter seg så velbehagelig til rette og aksepterer styrets håndtering her. Det er ikke en evaluering eller en vurdering stortingsflertallet har bedt om, det er en revurdering, og i parlamentarisk ordbruk tror jeg det er relativt enkelt å forstå at det betyr at stortingsflertallet ønsker at denne avanseomleggingen ikke blir gjennomført. Og det er, så vidt jeg vet, ikke riktig å si at Vinmonopolet ikke har anledning til å gjøre om dette vedtaket med virkning fra 1. januar. I 1996, da vi hadde det gamle salderingssystemet, fikk de avgiftsvedtak omtrent på denne tiden, så å si at de ikke har tid, er å bortforklare. Det er trenering, og jeg syns det er meget alvorlig dersom statsråden setter seg til rette og ser på og aksepterer at Vinmonopolet bevisst trenerer et uttrykt ønske fra Stortinget, et ønske som er uttrykt både gjennom Stortingets nye avgiftsvedtak og gjennom den flertallsmerknaden som statsråden selv viste til. Jeg vil derfor be henne på nytt om å revurdere dette, altså å få Vinmonopolet til å skjønne at vil de overleve, bør de opptre på en annen måte.
Annelise Høegh (Høyre), 1998-12-16:
Jeg stiller neste spørsmål også til sosialministeren: «En eldre kvinne har pleiet sin gamle mor i 5 ½ år og fått godskrevet pensjonspoeng. Da moren døde like før sommeren, fikk hun i tillegg den triste beskjed om at hun ikke fikk godskrevet omsorgspoeng for 1998. Det er et absolutt krav at omsorgsarbeidet har pågått i til sammen minst 6 måneder i kalenderåret. Vil statsråden ta initiativ til å endre loven slik at langvarig omsorgsarbeid blir godskrevet selv om det opphører før 6 måneder av et kalenderår?»
Annelise Høegh (Høyre), 1998-12-16:
Ja, nå kan jeg si også med følelse at jeg takker statsråden for svaret. Det var hyggelig at hun med utgangspunkt i dette vil se på om det ikke i loven bør være anledning til unntak i slike situasjoner. Jeg er enig i at det i utgangspunktet er rimelig at et omsorgsforhold skal ha vart i et års tid for å få pensjonspoeng, men når det altså har vært et pågående omsorgsarbeid gjennom flere år, som i dette tilfellet over fem år, og den omsorgstrengende dør omtrent midt i et år, virker det svært urimelig ikke også å godskrive det arbeidet som er gjort. Den aktuelle kvinnen, som for øvrig bor i Trondheim, er selv snart pensjonist – det er jo ofte slik at det er eldre kvinner som pleier sine enda eldre foreldre – slik at det vil ikke være noe alternativ for henne å prøve å få seg jobb det året eller halvåret som er igjen av hennes yrkesaktive liv. Derfor håper jeg at statsråden ikke behøver altfor lang tid for å komme tilbake og eventuelt ta kontakt med trygdekontoret der oppe, slik at den aktuelle kvinnen også kan bli hjulpet.
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Mitt spørsmål går til olje- og energiminister Arnstad. Tinfos Jernverk A/S Øye Smelteverk har vedtatt å utvide virksomheten og investere ytterligere 390 mill. kr i en ny smelteovn under forutsetning av tildeling av kraft. Dessverre har ikke statsråden kunnet gi bedriften noen positiv tilbakemelding på søknaden om kraft innenfor det eksisterende industrikraftverkregimet, det såkalte 104. Dette er en ordning for tildeling av kraft til ny virksomhet som Stortinget har vedtatt. Nå følger ikke Regjeringen dette opp. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: På hvilket formelt grunnlag har Regjeringen valgt å avslutte behandlingen av søknader om krafttildeling innenfor et regime Stortinget har vedtatt?
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Vi har i hele formiddag snakket om behovet for investeringer, og her kunne man altså sikre 150 årsverk i anleggsperioden for denne byggingen og i forbindelse med de nye investeringene og 20 nye arbeidsplasser i distriktene. Allikevel velger Regjeringen ikke å ta standpunkt til tildeling av strøm. Jeg må igjen understreke at den fullmakten som Regjeringen har fått til å tildele kraft etter 104-regimet, fortsatt står ved lag. Og jeg stiller spørsmålet igjen: På hvilket formelt grunnlag kan Regjeringen avslutte behandlingen av søknaden om krafttildeling innenfor et regime som Stortinget har vedtatt?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-16:
Jeg vil stille et spørsmål til næringsministeren, og det er fordi det blir mer og mer klart for meg at når det gjelder arbeidsledighet, har Regjeringa og SV svært forskjellig politikk. Statsråden har flere ganger i dag sagt at det viktigste å gjøre nå i norsk økonomisk politikk, er å stramme inn finanspolitikken og å trekke ned aktiviteten i økonomien. På norsk betyr dette økt ledighet. I nasjonalbudsjettet, som statsråden har vist til flere ganger i dag, står det: «Et hovedproblem i fastlandsøkonomien er det sterke presset i arbeidsmarkedet. Dempet press i arbeidsmarkedet er en nødvendig forutsetning for at lønns- og kostnadsveksten igjen skal komme ned på samme nivå som hos våre handelspartnere.» I mine ører er dette et ønske om økt ledighet. Og jeg oppfattet også at det var Regjeringas ønske da den la innstramminga så høyt som den gjorde, at ledigheten måtte øke. Kan statsråden bekrefte at det er en riktig tolkning av dette sitatet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-16:
Jeg tror ikke SV er helt alene om det. Jeg kan bl.a. vise til at da Statistisk sentralbyrå la fram sine prognoser der de spår en ganske mye høyere ledighet enn det Regjeringa gjør, sa de at de ikke trodde at noen burde beklage seg over at Stortinget vannet ut innstrammingen til Regjeringa, for uten at man hadde gjort det, hadde prognosene for ledighet blitt høyere. Jeg må igjen få stille statsråden et elementært sosialøkonomisk spørsmål: Er det ikke slik at når man strammer inn og demper ned aktiviteten i økonomien, slik Regjeringa sier de vil, kan man ikke være sikker på at renten kommer til å gå ned, men man er aldeles sikker på at arbeidsledigheten kommer til å øke?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-16:
«Mange enslige forsørgere trenger utdanningstilbud tilpasset livssituasjonen for å komme i jobb. Arbeidsmarkedsetaten har ansvar for å gi et tilbud og mange steder er tilbud etablert. Mener statsråden at det er nødvendig å ta spesielle hensyn til denne gruppen, både når det gjelder lengde og omfang på tiltak, og kan statsråden love tiltak og kvalifisering til enslige forsørgere som går ut av perioden med overgangsstønad?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-16:
Jeg takker for redegjørelsen, men det var egentlig ikke noe svar på det jeg spurte om. Men jeg skal ta fatt i det statsråden sier, at endringene i folketrygden innebærer økt satsing på utdanning for å kvalifisere enslige forsørgere for arbeid. Og det er jo riktig, for ved behandlingen av velferdsmeldingen sa en nettopp at det skulle være oppfølgingstiltak for enslige forsørgere, og flertallet mente også at hver enkelt skulle følges opp med konkrete planer. Jeg vil spørre statsråden om det er tilfellet at dette faktisk skjer, for det vi ser nå, er jo at tiltakene reduseres. Når statsråden sier at arbeidsledige enslige forsørgere kan benytte seg av arbeidsmarkedsetatens ulike tjenester på lik linje med andre, må det bety at det konkrete oppfølgingsansvaret som Stortinget forutsatte da man behandlet velferdsmeldingen, ikke kan oppfylles med de rammer arbeidsmarkedsetaten nå har.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-16:
«Regjeringen varsler nå at de vil bruke 50 mill. kroner av skjønnspotten til å unngå skolenedleggelser i kommuner som legger ned skoler for å ha penger til egenandelene i eldrereformen. Har Regjeringen nå skaffet seg en oversikt over hvor store nedskjæringene blir, hvor mange skolenedleggelser som følger av budsjettet, og kan statsråden si om beløpene som er disponible til dette formålet, er tilstrekkelige?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-16:
Jeg takker for svaret, og spesielt for at statsråden erkjenner at i veldig mange kommuner er kostnadene nå høyere enn inntektene, og at det betyr at de må foreta nedskjæringer. Jeg er også glad for at statsråden sier at midlene skal medvirke til å styrke skolesektoren i kommuner som har små skoler – jeg oppfatter det statsråden sier, slik at man ikke nødvendigvis bare tenker på nedlegginger, men at man også ser på de andre viktige områdene. Det vi vet, er at det nå skjæres når det gjelder vikarordninger, etterutdanning for lærere, bevilgninger til lærebøker, læremidler, inventar, utstyr – alt kuttes. Er det riktig oppfattet av meg når jeg tolker statsrådens svar slik at det er skolesektoren generelt som nå skal vurderes i fylkesmennenes og departementets gjennomgang, og ikke bare situasjonen i de kommunene der det er enkelte skoler som skal legges ned?
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1998-12-16:
Jeg vil stille dette spørsmålet til kulturministeren: «Ifølge flere medieoppslag synes det som om Statsbygg er i ferd med å legge utredningsarbeidet knyttet til Tullinløkka-prosjektet på is. Hva vil Regjeringen gjøre for å hindre ytterligere utsettelse samt å sikre fortsatt fremdrift for saken?»
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1998-12-16:
Jeg takker statsråden for positivt svar. Jeg forstod statsråden dit hen at hun vil bidra til å sørge for at de aktuelle departementene pålegger Statsbygg å foreta konsekvensutredning i henhold til plan- og bygningslovens bestemmelser. Jeg håper at ministeren kan bekrefte at jeg forstod dette riktig.
Anne Enger (Senterpartiet), 1998-12-16:
Til prosjektering av Tullinløkka er det bevilget 1 mill. kr over Kulturdepartementets budsjett og samme beløp over Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementets budsjett. Statsbygg er på oppdrag fra de to departementene byggherre for prosjektet. Statsbygg sendte 26. februar d.å. forslag til konsekvensutredningsprogram til Oslo kommune. Dette er behandlet av Oslo kommune, som i brev av 7. desember d.å. bad Statsbygg revidere enkelte punkter i programmet. Det revidert utredningsprogrammet skal sendes til Miljøverndepartementet for uttalelse og til planmyndighetene for godkjenning. Statsbygg vil som forutsatt revidere programmet slik at framdriften i godkjenningsarbeidet sikres. Konsekvensutredningen kan deretter igangsettes. En lang rekke kulturinstitusjoner i Oslo og resten av landet har behov for investeringer til ombygging eller nybygg. Når resultatet av konsekvensutredningen foreligger, er det derfor nødvendig å vurdere dette byggeprosjektet i sammenheng med det samlede behovet for avsetninger til kulturbygg de nærmeste årene.
Anne Enger (Senterpartiet), 1998-12-16:
Som jeg sa i mitt svar, er det en prosess på gang hvor Statsbygg er byggherre. Etter de opplysninger jeg har fått, vil det, om programmet er godkjent, gjennomføres en konsekvensutredning med høringer og offentlig ettersyn, og det vil ta ett til halvannet år. Så er spørsmålet hva man gjør videre, om det prosjektet som vant arkitektkonkurransen, er det aktuelle. Jeg vil også presisere det jeg sa i mitt første svar til representanten, at vi er nødt til å se på alle de store byggeprosjektene i Oslo – i nasjonen for øvrig, men også spesielt i Oslo – for å se hvordan vi kan prioritere dette på en fornuftig måte. Jeg er ikke i tvil om behovet på Tullinløkka, men jeg må også melde at det er så mange og store byggeprosjekter på gang på dette området her i byen at vi er nødt til å se på prioriteringene.
Anne Enger (Senterpartiet), 1998-12-16:
Problemstillingen som representanten Stang tar opp, er forelagt Norsk rikskringkasting i annen sammenheng. NRK opplyser at det har vært nødvendig å utsette oppstarten av distriktssendingene med fjernsyn i Østfold, bl.a. fordi utbyggingen ble forsinket på grunn av funn av fornminner ved gravearbeidene. Videre opplyser NRK at selskapet i 1998 har funnet det riktig å prioritere nasjonale tiltak. Endelig opplyser NRK at 77 pst. av seerne vil kunne ta inn fylkessendingen, mens resten av seerne vil måtte skaffe seg ny antenne og innstille fjernsynsapparatet på nytt. Dette finner NRK lite tilfredsstillende og mener det vil være nødvendig å bruke noe mer tid for om mulig å finne bedre løsninger. NRK antar at det vil foreligge en avklaring i år 2000. I budsjettinnstillingen for 1997 uttalte et flertall i komiteen at distriktssendinger på fjernsyn må prioriteres. Østfold ble spesielt nevnt i komiteinnstillingens omtale av kringkastingsavgiften for 1997. På bakgrunn av dette vil jeg ta kontakt med Norsk rikskringkasting for å undersøke om det er mulig å realisere distriktssendingene med fjernsyn i Østfold raskere enn NRKs nåværende planer går ut på.
Anne Enger (Senterpartiet), 1998-12-16:
Som jeg sa i mitt svar, vil jeg ta opp dette med NRK for om mulig å få til en raskere løsning enn det nå ligger an til. Jeg vil bare kommentere et element i det representanten pekte på, nemlig Stortingets forutsetninger. Det er riktig at det i forbindelse med økningen av lisensavgiften for 1997 ble pekt på behov for utbygging av distriktskontorer, og spesielt ble Østfold nevnt, men det er jo ikke slik at en komitemerknad kan tolkes som et vedtak i Stortinget. Så dette er en anmodning som vi selvfølgelig tar alvorlig, og som jeg etter beste evne skal prøve å følge opp, men samtidig mener jeg nok også at NRK må sikre den helhet og de nasjonale tiltakene som de legger opp til. Jeg skal gå tilbake til NRK med denne saken.
Anne Enger (Senterpartiet), 1998-12-16:
Stortinget behandlet 13. juni 1995 den nevnte meldingen, som gjelder eierskap i nærkringkasting. I samme møte behandlet Stortinget også en melding om nærkringkasting, en melding om kringkasting og dagspresse i 1993 og et Dokument nr. 8-forslag om videreformidling av satellittfjernsyn. I debatten ble følgende forslag fremsatt: «Alle nærradioar med konsesjon skal ha høve til å sende program mellom kl. 06.00 og kl. 18.00, også i område med berre ein frekvens.» Forslaget ble vedtatt med 58 mot 47 stemmer. Det var SV, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Høyre som sikret flertall for dette. I den konkrete saken, som gjaldt en klage over vedtak i Statens Medieforvaltning om fordeling av sendetid, ble Jæren Misjonsradio tildelt sendetid innenfor det tidsrom Stortinget omtaler i sitt vedtak. Resten av sendetiden disponeres av den kommersielle radioen Radio 1 Jærradioen, som har langt flere sendetimer enn Jæren Misjonsradio. Jeg konstaterer derfor at departementets vedtak i klagesaken er i samsvar med Stortingets forutsetninger i vedtaket av 13. juni 1995. Den tildelte sendetiden til Jæren Misjonsradio er den samme som de sjøl søkte om, men noe mer enn de hadde i forrige konsesjonsperiode. Dette finner jeg ikke problematisk.
Anne Enger (Senterpartiet), 1998-12-16:
Jeg kjenner ikke den konkrete saken som går på tilbakesending til Statens Medieforvaltning. Men det er nå slik at Statens Medieforvaltning har disse sakene til avgjørelse, med ankemulighet overfor departementet. Så jeg er ikke i tvil om at det er vi som tar endelig beslutning i denne saken, slik systemet nå er. Når det gjelder utvidelse av Jæren Misjonsradios sendetid, er det riktig at det blir noe. Sendetiden blir mandag – søndag kl. 8.30 – 09.00, mandag og onsdag kl. 17.30 – 18.00, onsdag kl. 19.30 – 21.00 og torsdag og fredag kl. 21.00 – 21.45. Som sagt mener jeg det er uproblematisk å ha foretatt denne beslutningen. Når de to konsesjonærene ikke blir enige, er man nødt til å foreta en avveining, og jeg mener dette er godt i tråd med Stortingets vedtak.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1998-12-16:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kulturministeren: «Ledelsen i NRK vil utsette oppstartingen av egne nyhetssendinger i TV fra NRK Østfold for tredje gang. NRKs ledelse har flere ganger lovet at NRK Østfold skal skilles ut fra NRK 4 og få egne nyhetssendinger. Lisensavgiften blir stadig øket nettopp for å opprette distriktsfjernsyn, senest i 1996 og 1997. Hva vil statsråden foreta seg etter de entydige forutsetningene som er gitt fra Stortingets side hva gjelder distriktssendinger generelt, og for Østfold spesielt?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1998-12-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Den siste delen virker meget positiv for NRK Østfold sin del. Det er nok riktig at man hadde en del oldtidsfunn rundt området, men selve bygningsmassen og innholdet er allerede på plass, og Stortingets forutsetninger var at man skulle starte byggingen og sluttføre arbeidet innen en viss tid, og sendingene skulle starte innen år 2000. Jeg vil også henvise til Distriktsprogramrådet, som ber statsråden om å sørge for at man kan komme i gang med sendingene innen år 2000, og jeg håper også det er statsrådens forutsetning at det virkelig blir tilfellet, spesielt av hensyn til de lisensbetalerne som har betalt ekstra lisensavgift nettopp for at dette skulle bli en realitet.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Jeg vil få lov til å stille barne- og familieministeren følgende spørsmål: «Voldsproblematikken blant barn og unge er et alvorlig og stadig voksende problem. Forskning viser at hvis forebyggende tiltak skal virke, så må disse settes inn mot små barn, og spesielt rettet inn mot gutter, siden dette er et særlig gutteproblem. Barnehagers innflytelse vil være viktig, her har en utdannet personale som er kvalifisert til å ivareta denne typen problemer. Kvalitet og tilgjengelighet blir viktig. Hvordan vurderer statsråden muligheten for å styrke tiltakene mot disse gruppene?»
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Jeg vil få lov til å stille et tilleggsspørsmål til statsråden. Dette er ikke en ny debatt om verken kontantstøtte eller barnehage, men gjelder et alvorlig problem som vold. Forskerne hevder at skal man få en endret atferd i forhold til vold, må man starte tidlig. De hevder til og med at aggressive toåringer som ikke får hjelp til å regulere følelsene sine, blir avvist av andre barn. Dermed vil de søke seg inn i en ond sirkel med andre aggressive og avvikende, f.eks. gutter. Da er det ganske viktig at man griper fatt i dem når de er så små som to år. I forbindelse med kontantstøtten vil foreldrene kanskje ta disse guttene ut av barnehagene. Har statsråden en strategi utover det med foreldreveiledning? Det er ganske vanskelig å få foreldrene i tale når barna er to år og utagerende. De ser på en måte ikke problemene ennå. Så jeg vil vite om statsråden har noen strategi for hvordan man skal få disse foreldrene og barna i tale.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1998-12-16:
Representanten sa at dette ikkje var ein debatt om kontantstøtte eller barnehagar, men ein debatt om vald. Det er eg einig i, men ho klarte likevel å koma inn på det, og det var heller ikkje uventa. For det fyrste vil det i alle fall ikkje vera snakk om at ein skal innføra tvang for alle born til å gå i barnehage. Dersom ein skal kunna ha alle born under oppsyn, må ein ha barnehageplikt her i landet, og det ynskjer ikkje denne Regjeringa å gå inn for. Det som er viktig, er at vi, både gjennom foreldrerettleiingsprogrammet, som eg sa ein del om i svaret, og ikkje minst på helsestasjonane har eit ope auga på dette i samtale med foreldra. Som sikkert representanten veit, er det vedtatt planar om å styrkja helsestasjonane med ganske mange stillingar i dei neste åra framover. Det er opplagt at den samtalen som dei som jobbar på helsestasjonane, har med foreldra, vil vera viktig for å avdekka om det er nokon som treng hjelp. Eg trur at det er eit av dei gode tiltaka vi har. Ved sida av alle dei som vel å bruka barnehage – dei får sjølvsagt òg ei oppfylging gjennom barnehagane – trur eg at foreldra sjølve oppfattar ting og kan be om hjelp dersom dei treng det.
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til næringsminister Lars Sponheim: «I bladet Firda av 24. oktober 1998 uttaler statssekretær Odd Hellesnes i Nærings- og handelsdepartementet at det har vore bra for investeringspresset i Norge at det statlege industriselskapet Hydro heller enn å investere i Norge, investerer i utlandet. Er dette i samsvar med den nasjonale industripolitikken som Regjeringa Bondevik styrer etter?»
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Eg har heller ikkje gått inn på den einskilde bedrifta som var grunnlaget for det svaret som vart gitt av statssekretær Hellesnes. Det var bakgrunnen for svaret som gjorde at eg stilte spørsmål om den nasjonale industripolitikken. Det fekk eg i grunnen ikkje noko anna svar på enn at ein har ein politikk for små og mellomstore bedrifter som eg oppfattar slik at ein har gått vekk frå dei mellomstore bedriftene og berre går til dei små, mikrobedriftene. Då spør eg: Korleis trur statsråd Sponheim at han kan sikre full sysselsetjing når han sender ut signal til administrerande direktørar, til dei statlege industriselskapa, om at det passar Noreg no at ein investerer ute, når ein har sysselsetjingsproblem og ein har einsidige industriarbeidsplassar som vil bli råka av slike utsegner?
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Eg tillet meg å stille følgjande spørsmål til helseministeren: «I Hyllestad kommune får dei ikkje søkjarar til jordmor- eller til fast distriktslækjarstilling. Med bakgrunn i dette søkte to gravide kvinner kvalifisert svangerskapshjelp i nabokommunen, men får ikkje refundert reiseutgiftene med bakgrunn i reglar i folketrygdlova. Folketrygdlova refunderer til næraste lækjar, som i dette tilfelle er vikarlækjarar. Vil statsråden vurdere å få endra folketrygdlova på dette punkt med bakgrunn i forslaget om fast lækjar og fritt sjukehusval?»
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Eg takkar for svaret. Eg merka meg at ein har oversendt refusjonsordninga til Stortinget for at den skal verte behandla vidare. Ordninga går på at pasienten og styresmaktene skal betale kvar sin halvpart. Eg vil gjerne peike på at vi ber om at jenter buset seg i Utkant-Noreg. Vi lagar òg mange prosjekt for at dei skal busette seg i Utkant-Noreg. Dersom vi ikkje legg forholda til rette, slik at dei kan bu der på like vilkår med andre i sentrale strok, og ikkje må ta ekstra kostnader til dekking av sentrale ting som svangerskapshjelp, trur eg at vi får ein feilslått distriktspolitikk. Eg håpar verkeleg at statsråden og Regjeringa tenker seg om på akkurat dette punktet, for dette er distriktspolitikk i aller høgste grad.
Inger Lise Husøy (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Jeg vil stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Stortinget har vedtatt å lokalisere HV-distrikt 11 til Setnesmoen ved Åndalsnes. Dette skulle gjennomføres sist sommer. Stortingsvedtaket er ikke lojalt fulgt opp, blant annet fordi Forsvarets Overkommando har lagt nye forutsetninger til grunn som utsetter flyttingen til år 2005. Hva vil statsråden gjøre for at Stortingets vedtak lojalt blir fulgt opp?»
Inger Lise Husøy (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er fornøyd med at det er bevilget noen penger til å starte opp. Men faktisk tror jeg og mange andre at en kan flytte inn i lokalene på Setnesmoen. De har også moderne telekommunikasjon, slik at den forsinkelsen som vil komme, er unødvendig. Dette påpeker også forsvarskomiteen i budsjettinnstillingen som nylig er vedtatt. Det er viktig å kvalitetssikre beregningene. Jeg har tidligere fra Stortingets talerstol antydet at jeg synes det har vært tendensiøse beregninger fra dem som ikke ønsker flytting. Derfor vil jeg gjerne be statsråden om å være veldig nøye med kvalitetssikringen, fordi jeg tror faktisk det er lagt inn premisser som ikke er nødvendige i denne prosessen.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1998-12-16:
Gjennom St.prp. nr. 70 for 1994-95 ble det foreslått å samordne Hærens territorielle regimenter og Heimevernets distriktsstaber fra 1. august 1997. Stortinget vedtok en kolokalisering mellom de nevnte enheter der dette var hensiktsmessig. Dette innebærer at enhetene plasseres sammen, men forblir selvstendige avdelinger med hver sin ledelse, stab og lagre. Kolokalisering krever derfor større bygningsmasse enn en samordnet avdeling. Gjennom dette vedtak ble forutsetningene for organisasjonsendringen med hensyn til kostnader og tidsplan vesentlig endret. I henhold til Forsvarets tidsplan skulle ny kolokalisert organisasjon være på plass innen 1. januar 1999, der forholdene vedrørende eiendom, bygg og anlegg lå til rette for dette. Der ny bygningsmasse måtte ferdigstilles, skulle ny organisasjon være på plass i løpet av år 2000. Vurderinger i forbindelse med gjennomføringen av kolokaliseringen viser at kostnadene ved den valgte løsningen er vesentlig høyere enn ved en samordning. Beregninger utført av de lokale brukere resulterte i et totalt investeringsbehov på 175 – 200 mill. kr for å kunne fullføre kolokaliseringen. På Setnesmoen ble kostnadene beregnet til 29 mill. kr til nye kontorer og lagre. Forsvaret gjennomfører nå en kvalitetskontroll av disse behovene. Det er fram til år 2001 avsatt 40 mill. kr til byggetiltak i forbindelse med kolokaliseringen. Av dette beløpet har Forsvaret funnet å kunne avsette 13 mill. kr til byggetiltak på Setnesmoen, og man vil be lokale myndigheter utrede hvilken løsning man kan få til innenfor denne rammen. Kostnadene innebærer at det ikke har vært mulig å følge den opprinnelige tidsplan for kolokaliseringen. Forsvarsdepartementet har i forbindelse med oppfølgingen av budsjettet for 1999 pålagt Forsvaret å videreføre arbeidet med nettopp kolokaliseringen. Den antas nå tidligst å kunne være fullført i sin helhet i 2005.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1998-12-16:
Forsvarsministeren tar representanten Husøys oppfordring til etterretning. Jeg vil kvalitetssikre, som jeg nevnte i mitt første svar, de tallene som ligger på bordet, og se om de omfatter mer enn behovet skulle tilsi. Men det er etter en foreløpig oversikt ikke grunn til å tro det, iallfall i utgangspunktet. Nå er det jo slik at det er Stortingets vedtak som teller, og det er det som lojalt vil bli fulgt opp av Forsvaret. Det er også slik at det er Stortinget som både fatter beslutningene på dette området og fatter budsjettvedtakene som gir de nødvendige bevilgninger. Ut fra tidligere erfaringer og ut fra min tro på Stortinget regner jeg med at Stortinget vil sørge for at det i fremtiden også vil være samsvar mellom de vedtak som konkret fattes, og de bevilgninger som gis til oppfølging også på dette området.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1998-12-16:
336 skvadronen ved Rygge hovedflystasjon er oppsatt med kampflyet F-5, som i mer enn 30 år har vært i operativ tjeneste i Forsvaret. I St.meld. nr. 22 for 1997-98 redegjorde Regjeringen for at kampflyvåpenet fram mot 2006 vil bli dimensjonert med sikte på å opprettholde fire operative skvadroner, og at skvadronen som opererer F-5, vil bli lagt ned tidlig i perioden 1999-2002. Luftforsvaret sliter med en anstrengt personellsituasjon med mangel på erfarne flygere og kvalifisert teknisk personell. Det er derfor behov for å konsentrere ressursene om trening og opplæring på F-16. I forlengelsen av Stortingets behandling av forsvarsbudsjettet for 1999 vil virksomheten ved 336 skvadronen likevel bli opprettholdt inntil videre, inkludert flyging med F-5. Arbeidet med å vurdere utfasingen av F-5 fra krigsstrukturen og nedleggelse av 336 skvadronen fortsetter, slik det er redegjort for i Regjeringens budsjettforslag. Dette skjer i overensstemmelse med hovedretningslinjene i St.meld. nr. 22 for 1997-98, jf. Innst. S. nr. 245 for 1997-98, og omleggingen av Luftforsvarets organisering i oppfølging av Innst. S. nr. 244 for 1997-98, jf. St.prp. nr. 45 for 1997-98. De fagmilitære utredningene skal munne ut i en anbefaling til Forsvarsdepartementet, som i sin tur vil fremme eventuelle forslag til endringer for Stortinget på et tidligst mulig tidspunkt.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1998-12-16:
Forsvarsministeren kan bekrefte at en F-5 ikke bare vil være flygedyktig, men være i luften også etter nyttår i 1999. Fra Forsvarsdepartementets side vil det nå bli sendt ut et styringsdirektiv – allerede i dag, hvis alt går etter planen – som vil gi nødvendige føringer med hensyn til videreføring i henhold til Stortingets vedtak, ikke bare når det gjelder skvadronen, som det alltid vil ta sin tid å foreta en vurdering av, men også når det gjelder operativ flyging. Så F-5 vil være å finne i luften også etter 1. januar.
Kjellaug Nakkim (Høyre), 1998-12-16:
Jeg vil stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Stasjonssjefen ved Rygge Hovedflystasjon har meddelt pressen at siste flytur for «Tigeren» finner sted 21. desember 1998. I forbindelse med behandlingen av forsvarsbudsjettet er det påpekt at før skvadron 336 blir nedlagt, skal saken behandles i Stortinget. Vil statsråden gripe inn slik at Stortingets forutsetninger blir fulgt opp?»
Kjellaug Nakkim (Høyre), 1998-12-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Da er det slik å forstå at 336 skvadronen fortsatt skal være i virksomhet inntil man får disse utredningene på plass. Vi var selvfølgelig klar over at skvadronen skulle utfases, og år 2001 har også vært antydet. Nå er det slik at 336 skvadronen skal ha 50-årsjubileum i 1999. Nå fikk vi en annen argumentasjon fra forsvarsministeren enn den stasjonssjefen på Rygge Hovedflystasjon har fått, for den 6. oktober fikk han beskjed om i en styringsdialog med generalinspektøren at det ikke var penger til å drive denne skvadronen videre – ergo skulle skvadronens siste flytur være den 21. desember. Nå ser det ut til at Forsvarets kvern maler langsomt, idet de fremdeles ikke har fått beskjed der ute om at virksomheten skal fortsette. Heller ikke Luftforsvarets stabssjef kunne lørdag gi beskjed om at denne virksomheten ville opprettholdes. Jeg vil bare igjen be om en bekreftelse.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-12-16:
De store variasjonene i størrelsen på våre viktigste fiskebestander har gjennom alle år vært et problem som fiskerinæringen har måttet leve med. Mye av dette skyldes nok naturlige svingninger, men også overfiske har til tider vært en medvirkende årsak. Et overordnet mål for ressursforvaltningen er å regulere høstingen slik at en sikrer en bærekraftig og jevnest mulig utnyttelse av ressursene. Det er av fundamental betydning for kystsamfunnene og av stor betydning for hele landet at vi kan leve opp til dette målet. Jeg skal ikke her gå gjennom alle tiltak og virkemidler som forvaltningen setter inn, men jeg vil trekke fram noen viktige innsatsområder. For det første er det utvilsomt behov for å utvikle vår kunnskap om den naturen vi høster av, og få bedre grep på de mekanismer som styrer utviklingen i de viktigste fiskebestandene. Det er av avgjørende betydning for å kunne tilpasse uttakene av bestandene på en forsvarlig måte og dermed unngå at det blir satt for høye kvoter enkelte år, og dermed et overfiske som gir reduserte kvoter senere år. Det er en viktig målsetting å legge grunnlaget for et jevnest mulig kvotenivå for hvert år. Et viktig tiltak er å utvikle bedre beregningsmodeller for norsk-arktisk torsk. På kort sikt er det viktig å få på plass noe som er bedre enn i dag. Men for å oppnå et fullgodt verktøy må metodene videreutvikles, og dette er et langsiktig arbeid for våre forskere. Utviklingen av bedre beregningsmodeller krever kombinasjon av ulike data og økt bruk av miljødata. Økosystemtilnærming er et viktig begrep i denne sammenheng. Dette krever bedre forståelse og oversikt over sammenhengen mellom artene for på en bedre måte trekke inn data for utviklingen av havklima og produksjonsforhold i havet. Et annet viktig satsingsområde er å sikre at uttaket av bestandene er i samsvar med kvotene som settes, og at fisket foregår på en måte som ikke har skadelige virkninger for utviklingen av bestandene. Vi setter derfor inn store ressurser på kontroll, og arbeider stadig for å effektivisere denne. I år 2000 vil det bli satt i gang satellittbasert sporing av havgående fiskefartøyer. Dette innebærer at fiskerimyndighetene mer effektivt kan håndheve reguleringsbestemmelsene. Fangstrapporteringsrutinene skal effektiviseres ved å ta i bruk teknologi som er utviklet de senere årene, bl.a. gjennom prosjekter som Fiskeridepartementet har stått bak. Det er utviklet et godt samarbeid med andre nasjoner i kontrollen av fisket, og dette samarbeidet vil bli videre utbygd. Jeg vil for øvrig vise til St.meld. nr. 51 for 1997-98, Perspektiver på utvikling av norsk fiskerinæring, som ble lagt fram i sommer.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-12-16:
Jeg går ut fra at representanten Steinar Bastesen ikke mener at det er unødvendig med kontroll. Det har gjennom alle år vist seg at skal en få respekt for reguleringer, må alle som deltar i fisket, ha en sikkerhet for at det er kontroll som gjør at reguleringssystemene virker helt likt. Det er klart at reguleringer er et betydelig inngrep i næringsutøvernes frie virksomhet og økonomi. Derfor må man ha et kontrollsystem som er tett, slik at det er tillit til det. Og det er klart at det gjennom årene har vært avdekket betydelige forsøk på å unngå disse reguleringene, ikke spesielt fra norske fiskere, men kanskje særlig fra fiskere fra andre land som har hatt dårligere utviklet kontrollsystem. Når det gjelder satellittsporing, er dette faktisk iverksatt i Canada og i en del andre land for å få bedre kontroll. EU har for sin del vedtatt det som et av de viktigste innsatsområdene når det gjelder kontrollsystemer, og det ønsker vi å følge opp. Når det så gjelder forskningen, vil jeg bare si at vi har et prosjekt i gang for å legge grunnlaget for bedre beregningsmodeller. Vi regner med at når det er gjennomført, har vi et bedre verktøy, og vi vil stadig følge utviklingen for å gjøre dette verktøyet bedre.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Jeg har følgende spørsmål til finansministeren: «Stortinget har fastsatt en vrakpantordning for personbiler for å stimulere til innlevering av utrangerte kjøretøy. Vil statsråden vurdere å utvide vrakpantordningen til også å gjelde større kjøretøy, eksempelvis busser?»
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Jeg takker finansministeren for svaret, og jeg takker ham spesielt fordi det var et veldig positivt svar. Jeg oppfatter det da slik at han nå vil komme til Stortinget med en sak angående denne delen av vår kjøretøypark, altså de større og tyngre kjøretøyene. Vi vet at disse kjøretøyene blir brukt som campingbusser, forretningsbusser o.l., og de representerer en stor ulykkesrisiko. Mellom 5 og 10 pst. av disse bussene i Norge blir utrangert, og det dreier seg om mellom 400 og 800 busser. Dette gir et stort potensial til gjenbruk på ulike områder, også når det gjelder disse bussenes tekniske fasiliteter, slik at når vi nå kan legge til rette for en vrakpantordning, kan det også være med på å skape arbeidsplasser. I det området jeg kommer fra, er det tatt initiativ fra lokale transportører, og jeg ser fram til at finansministeren kommer til Stortinget med saken og vi kan få satt dette arbeidet i gang.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-16:
Gjeldende oppsamlingssystem for bilvrak sikrer forsvarlig innsamling og gjenvinning av bilvrak. Ordningen ble iverksatt i 1978 og omfatter i dag person- og varebiler, kombinertbiler med totalvekt under 3500 kilo, beltemotorsykler, minibusser og campingbiler. Vrakpantavgiften for førstegangsregistrerte kjøretøy er på 900 kr pr. kjøretøy. Ved innlevering av utrangerte kjøretøy utbetales det vrakpant på 1000 kr pr. kjøretøy. Oppsamlingssystemet for bilvrak skal være selvfinansierende ved at inntekter og utgifter skal balansere over tid. Formålet med vrakpantordningen er å motivere eierne av kjøretøy til å levere utrangerte kjøretøy til godkjent oppsamlingsplass for miljømessig forsvarlig håndtering. Med unntak av en midlertidig forhøyet vrakpant i 1996 har vrakpanten for biler vært uendret siden 1986. Den reduserte realverdien av vrakpanten har svekket den økonomiske motivasjonen for innlevering av bilvrak. Regjeringen foreslo derfor i statsbudsjettet for 1999 å øke vrakpanten med 500 kr. For å finansiere økningen i vrakpanten vil vrakpantavgiften øke med 300 kr til 1200 kr pr. kjøretøy fra 1. januar 1999. Dagens ordning med vrakpant fungerer tilfredsstillende. Systemet med vrakpant motiverer eiere av kjøretøy til å levere inn disse til vraking, slik at miljøvennlig og forsvarlig håndtering sikres. Det kan derfor være gode argumenter for å utvide ordningen til kjøretøy som i dag ikke omfattes, bl.a. større motorkjøretøy som busser og lastebiler. For at virkemiddelbruken skal være tilstrekkelig sterk overfor denne typen større kjøretøy bør vrakpanten være vesentlig større enn for personbiler. Det synes i utgangspunktet ikke å være store praktiske og administrative problemer knyttet til en utvidelse av ordningen. Jeg er derfor positivt innstilt til å utvide ordningen til å omfatte flere kjøretøy som bl.a. busser og lastebiler. Behovet for å utvide ordningen må imidlertid vurderes nærmere, og problemer knyttet til iverksettelse og mulige overgangsproblemer i startfasen må avklares. Finansdepartementet vil i samråd med Miljøverndepartementet vurdere en utvidelse av vrakpantordningen fram mot neste års statsbudsjett.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-16:
Jeg føler at representanten Nordtun og jeg har felles oppfatning og felles interesser i denne saken, og da ser jeg ganske fortrøstningsfullt på framtiden. Det er i hvert fall ikke tvil om at jeg går til jobben med en positiv innstilling til å finne en ordning, og jeg har så langt ikke sett noen vesentlige problemer med å få innført en vrakpantordning også for større biler. Vi vil da etter alt å dømme kunne komme tilbake til en slik ordning i forbindelse med budsjettet neste år.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-16:
Jeg ønsker ikke å akseptere et storebror ser deg-samfunn, men mener at det som har foregått i den aktuelle saken, heller ikke kan karakteriseres som en storebror ser deg-mentalitet. Jeg forstår at Hernæs mener det er betenkelig at jeg ikke svarte på det, og at jeg ikke tok klarere avstand fra en slik tanke – det har jeg herved gjort. For min del synes jeg det er like betenkelig hvis en stortingsrepresentant mener at en viss skatte- og avgiftsunndragelse skal kunne aksepteres uten at man forsøker å avsløre det. Det er nok, som jeg sa i mitt svar, dessverre et faktum at det innen bransjen vedomsetning antakelig foregår en del svart omsetning, og det bør det i tilfelle være i alles interesse at man får avslørt. Noen beløpsgrense for hvor dyre eller billige disse redskapene skal være, er det selvfølgelig umulig å fastslå. Men jeg mener nok at det som er aktuelt når det gjelder anskaffelse av utstyr som kan brukes i næringsøyemed, som vedomsetning vil være, bør man kunne kontrollere.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-16:
Prognosene i nasjonalbudsjettet innebærer at den økonomiske veksten stabiliserer seg på et lavere nivå enn den har vært de siste årene, og at presset i økonomien gradvis avtar. Det er bl.a. lagt til grunn at veksten i etterspørselen etter arbeidskraft avtar vesentlig. Det ventes å føre til at den markerte nedgangen i arbeidsledigheten vi har sett de siste årene, stopper opp. De siste tallene fra Arbeidskraftundersøkelsen tyder på at sysselsettingen har fortsatt å øke, og at antall arbeidssøkere uten arbeidsinntekt har fortsatt å falle. AKU-ledigheten var 2,8 pst. – sesongjustert – i gjennomsnitt i månedene august-oktober. Samtidig tyder tall fra Arbeidsdirektoratet på at nedgangen i den registrerte ledigheten har stoppet opp. Den økonomiske utviklingen neste år er usikker, og vi kan ikke utelukke at veksten blir svakere enn antatt, selv om statistikken for tredje kvartal eller enkeltindikatorer for oktober og november ikke gir klare tegn på at det har skjedd noe markert omslag i norsk økonomi. Statistisk sentralbyrås siste prognose fra begynnelsen av desember viser en klart svakere utvikling. Byrået venter et betydelig omslag i fastlandsøkonomien neste år, der bl.a. den gjennomsnittlige ledigheten øker fra 3,2 pst. i år til 4,0 pst. Men også Statistisk sentralbyrå understreker at utviklingen i arbeidsmarkedet framover er usikker. Også i nasjonalbudsjettet ble usikkerheten om den økonomiske utviklingen understreket sterkt. Erfaringsmessig er det særlig vanskelig å gi gode prognoser i en situasjon med stor internasjonal usikkerhet og etter flere år med sterk vekst i økonomien. Prognosene i nasjonalbudsjettet er basert på at lønnsveksten bringes klart ned i 1999. Det er en krevende forutsetning. Det er fortsatt stor etterspørsel etter arbeidskraft, og kapasitetsutnyttingen i økonomien er høy. Yrkesdeltakelsen er nå rekordhøy, og potensialet for videre oppgang er trolig begrenset. I nasjonalbudsjettet er det anslått om lag uendret gjennomsnittlig AKU-ledighet fra 1998 til 1999. Jeg synes fortsatt dette er et realistisk anslag. Men jeg vil samtidig understreke, slik det også er gjort i nasjonalbudsjettet, usikkerheten knyttet til den økonomiske utviklingen. Utviklingen på arbeidsmarkedet kan bli svakere enn anslått i nasjonalbudsjettet, særlig dersom lav oljepris og uro i internasjonale finansmarkeder fører til at renten blir liggende høyt lenge. Det er lite vi kan gjøre med de dramatiske forholdene vi har vært vitne til i verdensøkonomien de siste månedene. Derimot har Stortinget, som jeg har understreket viktigheten av mange ganger, tatt sin del av ansvaret ved å dempe kostnadsveksten og dermed trygge sysselsettingen på lengre sikt. På den måten legges det også til rette for lavere renter.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-16:
Jeg har for lengst avslørt Arbeiderpartiets taktikk, å påstå at Regjeringen holder konsekvent fast på at det nærmest under ingen omstendighet vil bli arbeidsledighetsøkning neste år, for så å håpe at man kanskje kan komme tilbake og si: Hva sa vi! Det er ingen tvil om at jeg allerede i min finanspolitiske redegjørelse understreket den usikkerheten som finnes, og jeg kunne sitert mye fra det innlegget. Jeg sa bl.a.: «Et internasjonalt tilbakeslag vil også ramme norsk økonomi og føre til redusert lønnsomhet i næringslivet, herunder finansnæringen. Dette vil også kunne få betydning for statens inntekter. Samtidig kan lav oljepris og internasjonal valutauro føre til en fortsatt svak kronekurs og dermed vedvarende høyt rentenivå. Høye lønnstillegg i neste års lønnsoppgjør og en manglende innstramming i finanspolitikken kan føre til dette.» Det er usikkerhet, særlig internasjonalt, og om hvordan den bl.a. påvirker rentenivået, for det er jo i våre forutsetninger lagt til grunn at renten skal gå ned mot europeisk nivå i løpet av 1999. Og hvis det ikke lykkes, er selvfølgelig faren til stede for en ledighetsøkning, men dette har vi full oppmerksomhet på og vil sørge for å justere kursen hvis man får den ledigheten som en god del miljøer frykter.
Bjørn Hernæs (Høyre), 1998-12-16:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til finansministeren: «Hundrevis av hedmarkinger som har kjøpt vedmaskin og vedsekker, blir registrert hos skatteetaten. Både kunder og forretninger mener, med rette, at dette minner om «storebror ser deg»-mentalitet og usmakelig dyneløfting. «Hva blir det neste?» spør Hamar Arbeiderblad. Kan statsråden bekrefte at det ikke foreligger planer om at øks og håndsag skal bli det neste skatteobjektet, og hva vil statsråden ellers gjøre for å stoppe en overivrig fylkesskatteetat?»
Bjørn Hernæs (Høyre), 1998-12-16:
Jeg er oppriktig skuffet over at statsråden overhodet ikke går inn på det som var nerven i mitt spørsmål, nemlig storebror ser deg-mentaliteten og usmakelig dyneløfting. Vi er en nasjon av hobbysnekkere og hobbyhåndverkere. Det finnes omtrent ikke en hedmarking som ikke har en vedsekk eller en vedmaskin, som ikke har en slipemaskin, en dreiemaskin, snøryddingsutstyr osv. Det ligger i sakens natur at alt dette kan, hvis man ønsker det, brukes til skatteunndragelser. Mitt spørsmål gikk på om dette utstyret skal registreres. Insinuasjonen om at jeg skulle forsvare skatte- og avgiftsunndragelser var helt unødvendig. Da må jeg spørre: Hvilken beløpsgrense er det vi snakker om? Skal en snøfreser, som det er helt åpenbart at man kan rydde snø med hos naboen, også registreres? Er det den gamle problematikken om at man skal registrere omtrent alt, heldigvis unntatt øks og håndsag – i hvert fall foreløpig? Hvor går grensen?
Bjørn Hernæs (Høyre), 1998-12-16:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til justisministeren: «Ransbølgen i Oslo kjenner tilsynelatende ingen grenser. Høyre har foreslått et program i 17 punkter mot kriminalitet, men selv om forslagene blir vedtatt, vil de selvsagt først virke på litt sikt. Hva vil statsråden gjøre av øyeblikkelig tiltak for å stoppe volden nå, og i jule- og nyttårshelgen?»
Bjørn Hernæs (Høyre), 1998-12-16:
Jeg takker for svaret, og vil understreke at justisministeren påtar seg et meget stort ansvar når hun gir uttrykk for at politiet har prioritert den grove volden i Oslo; til tross for det har den altså tatt av på en slik måte som vi nå har fått føle det. Så har jeg lyst til å understreke én ting: Den følte volden er like reell og like alvorlig for den som opplever den, som det selve volden er. Det er bra det vi nå hører, at man skal sette inn politihøyskolestudenter, for på kort sikt er vi overbevist om at det ikke er noe annet som kan stoppe voldsbølgen enn synlig politi. Jeg har lyst til å følge opp det med politihøyskolestudentene, som jeg er fornøyd med: Hva har justisministeren tenkt seg i forhold til politireserven? Jeg har tidligere hatt et spørsmål i spørretimen om politireserven, og det er blitt lovet å komme tilbake til den saken. Det må jo være et utmerket tiltak, vi så hvor effektive de var under OL på Lillehammer.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til landbruksminister Kåre Gjønnes: «Kan norsk lovverk stoppe innførsel eller avl på kurasen Belgisk blå, og dersom ikke, hvilke tiltak bør iverksettes?»
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 1998-12-16:
Jeg takker for svaret. Mitt utgangspunkt for spørsmålet er det dyreetiske. Vi mennesker driver fram raser som f.eks. Belgisk blå, som genetisk produserer mye kjøtt, altså det som gir penger, mens organer som lunger og hjerter blir små og nesten ikke tillater dyret å bevege seg. Når det gjelder fødsel med keisersnitt, kan en lese i avisene at enkelte bønder ut fra økonomiske hensyn foretar keisersnitt selv. Det er bred politisk enighet om at dyrevernloven skal være streng og til dyrenes beste. Mitt spørsmål blir derfor det samme som mange stiller seg: Vil en utvidelse av EØS-avtalen – den såkalte veterinæravtalen – forverre norske myndigheters muligheter til å ivareta en god dyrehelse?