Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 1999-04-20:
Det har lenge vært et politisk mål at andelen kvinnelige topp- og mellomledere i statlig sektor skal øke. Tall fra første halvdel av 1990-tallet viste en stagnasjon i utviklingen. Blant annet varierte andelen kvinner i statens lederlønnssystem mellom 10 og 12 pst. Til tross for relativt høy mobilitet blant disse lederne økte ikke andelen kvinner. Vi hører mange forklaringer på og påstander om hvorfor det er så få kvinner i lederposisjoner. Blant annet hevdes det at toppledelsen, som i all hovedsak består av menn, har en tendens til å velge samme kjønn når de rekrutterer ledere. Hvis dette er riktig, hva er da årsaken? Velger de menn fordi de synes det passer inn i det bildet mange – både kvinner og menn – har dannet seg av en toppleder? Er det fortsatt slik at mange setter likhetstegn mellom leder og mann? Vegrer kvinner seg for å ta lederstillinger? Svaret på dette er rett og slett ikke enkelt. Mange faktorer spiller inn, og derfor er det viktig å sette inn tiltak på en rekke områder. For å øke andelen kvinner i topp- og mellomlederstillinger i staten har mitt departement satt i verk et prosjekt kalt «Kvinne, kvalitet og kompetanse i staten». Prosjektet er fireårig, og målet er å øke kvinneandelen i statlig forvaltning fra 22 pst. i 1997 til 30 pst. innen utgangen av 2001. De viktigste grepene for å få resultater har vært såkalt pisk og gulrot, og lederforankring. Hva mener jeg med det? Mitt departement har satset på pisken ved at den enkelte sektor må rapportere årlig om utviklingen i forhold til oppnådde resultater. Gulroten er selvsagt den kompetansen som kvinnene bringer inn i lederteamene, og lederforankringen er at ansvaret for utviklingen er knyttet til topplederens resultatkrav. Derfor ble også prosjektets hovedstrategier drøftet med representanter fra mitt departement og departementsledelsene i egne møter. Jeg vil nå redegjøre for prosjektet «Kvinne, kvalitet og kompetanse i staten» og dets hovedstrategier og status pr. i dag. Det ble i samarbeid med departementene fastsatt kvantitative mål for hver sektor om økning av antallet kvinner i topp- og mellomlederstillinger. Målene følges opp gjennom tildelingsbrevene til ytre virksomheter og knyttes til resultatkravene til lederne. Første rapportering til Arbeids- og administrasjonsdepartementet er avgitt med resultater pr. 1. januar 1999, og rapporteringen viser en positiv utvikling. Fra mars 1997 til 1. januar 1999 er andelen kvinner i lederstillinger i staten økt med 18 pst., fra totalt 22 pst. til 26 pst. Tallet gjelder samtlige ledergrupper i statlig forvaltning. Arbeids- og administrasjonsdepartementet har bedt om rapportering på fire undergrupper, og jeg vil kort redegjøre for den prosentvise endringen i hver av gruppene det er gitt rapport på. Den største prosentvise endringen gjelder kvinneandelen i toppledergruppene med 21 pst. økning i hver. Disse to gruppene omfatter topplederne i departementene og topplederne i ytre virksomheter. Kvinneandelen i mellomledergruppen i departementene har også økt, fra 33 pst. til 37 pst., og blant øvrige ledere i ytre virksomheter har andelen kvinner økt fra 22 pst. til 26 pst. Den siste gruppen er både den største og mest heterogene og utgjør totalt over 9 000 ledere. Det vil si at endringene når det gjelder kvinneandelen i lederstillinger i statlige ytre etater, vil veie tyngst i forhold til å oppnå målet om 30 pst. kvinneandel. I løpet av et år vil det selvsagt være bevegelser i ledergruppene, og i den minste av disse – topplederne i departementene – vil små bevegelser gjøre store utslag. Jeg ser det som svært uheldig at det kun er én kvinne av samtlige departementsråder, men som tallene viser, er det en positiv utvikling totalt. Statlige ledere er bedt om å gjennomgå kvalifikasjonskravene som stilles ved utlysning. De må se kritisk på egen tilsettingsprosess for å fange opp hva som fremmer og hemmer rekruttering av kvinner til lederposisjoner i egen virksomhet. Jeg vil i denne sammenhengen også nevne at Statskonsult på oppdrag fra departementet i 1999 har utarbeidet en veiledning når det gjelder rekruttering, bl.a. med sikte på å ivareta kvinneperspektivet i rekrutteringsprosessen. Det har blitt hevdet at det er vanskelig å finne kvinner med riktig kompetanse til lederstillinger. Mitt departement tok derfor initiativ til å få opprettet en kompetansedatabase for kvinner. Min forgjenger, statsråd Løwer, gav i 1998 Kompetansesenteret for likestilling i oppdrag å opprette databasen, i første rekke som et prøveprosjekt over tre år. Navn til databasen skal hentes fra statlig, kommunal og privat sektor. Databasen vil bli operativ fra juni i år, og jeg ser på denne kompetansedatabasen som et sentralt virkemiddel for å søke opp de meget godt kvalifiserte kvinnene som vi vet finnes i Norge i dag. Det er viktig å satse på og tilby kvinnelige mellomledere gode utviklingsmuligheter for å kvalifisere og motivere til topplederstillinger. Statskonsult har derfor fått i oppdrag å utarbeide og igangsette et statlig mentorprogram som en ny læringsform i statlig sektor. Programmet er ettårig og innebærer bl.a. at kvinnelige mellomledere blir veiledet av overordnede toppledere i forhold til egen lederutøvelse. Andre gevinster vil være økt forståelse for styrende mekanismer i egen virksomhet og nettverksbygging på tvers av statlige sektorer. Samtidig får topplederne større innsikt i hva det vil si å være kvinnelig mellomleder. Programmet gir slik sett begge parter gjensidig utbytte, og vil forhåpentligvis føre til at vi får flere gode kandidater til topplederposisjoner. Første gruppe i programmet er nå startet opp. Statskonsult utvikler og driver også andre utviklingstiltak for statlige ledere, og integrerer kjønnsperspektivet i dette arbeidet. Arbeids- og administrasjonsdepartementet initierer og støtter forsknings- og utviklingsbasert kunnskapsutvikling når det gjelder kjønn og kompetanse, ledelse og rekruttering. I løpet av første halvdel av 1999 vil vi få resultatet av en undersøkelse om topplederrekruttering i staten, som Institutt for samfunnsforskning gjør på oppdrag fra oss. Statskonsult har også fått i oppdrag å følge opp denne undersøkelsen med å intervjue kvinner i mellomlederstillinger, for å fange opp hva som kan fremme kvinners interesse for å søke topplederstillinger. Arbeids- og administrasjonsdepartementet har også tatt initiativ til diskusjon om lederrollen og lederrekruttering i ulike fora der statlige ledere er samlet, og organiserer møteplasser, slik at resultatene fra forskernes arbeid blir formidlet til samme målgruppe. Mitt departement støtter virksomhetenes arbeid med å nå målene ut fra deres egne behov. Departementet har derfor etablert et nettverk for statlige virksomheter. Hver virksomhet står ansvarlig for å utvikle egne tiltak, og nettverkssamlingene er en arena der virksomhetene både vil få faglig påfyll og lære av hverandre. Som jeg nå har redegjort for, har Regjeringen satset for å få økt både kunnskap og bevissthet om lederrekruttering. Regjeringen ønsker mangfold i ledersjiktet både når det gjelder kjønn, utdanning, erfaring og personlige egenskaper. Jeg mener at vi er kommet et godt stykke på vei i forhold til måltallet. Men vi vil følge utviklingen nøye, og vil eventuelt vurdere å sette inn nye tiltak for å nå målet om 30 pst. kvinneandel i statlig forvaltning innen utgangen av 2001, dersom det viser seg å være nødvendig.