trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Henriksen (Høyre), 2014-11-18:
Dette er en stor dag for Bodø, for Salten og for landsdelen. Med dagens vedtak sluttføres Veipakke Salten fase 1 og fase 2, som den opprinnelig het. Veipakke Salten omhandlet utbygging og forbedring av hele rv. 80 mellom Fauske og Bodø og strekningen Tverlandet–Saltstraumen på fv. 17. De nevnte prosjektene er ferdigstilt, og det samme er Tverlandet bru. En sterkt ulykkesbelastet veistrekning med mange flaskehalser er snart utbedret. De grepene som allerede er gjennomført, har gitt gode resultater, og når siste delen av veipakken kommer på plass, vil dette bli enda bedre, ikke minst med de store satsingene som kommer på kollektivtransport og myke trafikanter. Det gjenstår noen små flaskehalser før hele prosjektet er i mål. Det gledelige er at det ser ut til at også disse brikkene faller på plass. Gjennom sluttføringen som nå skjer, vil hele landsdelen få på plass en framtidsrettet rv. 80. Bodø-pakken blir bra for næringslivet, og på mange måter er dette nordområdepolitikk i praksis. Hvis vi skal skape vekst, trenger vi god infrastruktur, og det får vi nå. Hele næringslivet i regionen gleder seg til denne pakken står ferdig. I tillegg knytter Bypakke Bodø hele regionen tettere sammen. I Salten blir vi i enda større grad en bo- og arbeidsmarkedsregion. Vi kommer mye nærmere hverandre. Avstander i tid og lengde blir betydelig mindre. Dette åpner for nye muligheter i en annen debatt som pågår, nemlig debatten om en bedre kommunestruktur. Et langt og omfattende arbeid, som har gitt gode resultater for Bodø og resten av landsdelen, nærmer seg slutten, og det gleder vi oss svært mye over i vår region.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2014-11-18:
Jeg slutter meg til dem som sier at dette er en stor dag for Bodø. Det har vært mange store dager for Bodø i år. Byen har rundet 50 000 innbyggere. Som representanten Grøvan var inne på, åpnet byen i helgen sin store, nye kulturscene og sitt nye bibliotek: kulturkvartalet Stormen. Jeg er sikker på at representanten Grøvan er misunnelig på oss som fikk anledning til å være til stede der. Vi er også glade for Bypakke Bodø. Selv kjenner jeg den fra da jeg var bystyremedlem i Bodø, så det har vært en lang prosess å bringe dette fram til et vedtak og en sluttføring av det som en gang het Veipakke Salten, som den foregående taleren, representanten Henriksen, var inne på. Deler av dette er allerede bygd. Tverlandsbrua var opprinnelig en del av Bypakke Bodø, men også realiseringen av den var preget av pragmatisme, fordi man oppdaget at den broen som var der, og som var den eneste innfartsveien til Bodø, var i ferd med å sige ut i havet, og veien var i ferd med å rase ut. Man forente kreftene og fikk realisert og forsert broen – også som en del av Bypakke Bodø. Bodø havn spiller en viktig rolle for både godstrafikk og persontrafikk, men særlig når det gjelder gods, er det viktig å få til bedre løsninger. Det å få til en bedre nedfartsvei til havnen, som er en intermodal havn med tett tilknytning til vei og jernbane, er viktig for å realisere den fellespolitiske målsettingen om å flytte mer gods bort fra vei og over på bane og sjø. Det handler om bedre forhold for tungtrafikken, men for dem som bor i byen, handler det om trafikksikkerhet, støy og støv i framtiden også. Bodø er en av hovedstedene i nord. Vi har blitt en storby, i og med at vi har passert 50 000 innbyggere, og derfor må det neste steget være at byen blir tatt opp som en del av belønningsordningen for kollektivtrafikken og blir en del av andre byutviklingsprogrammer. Jeg er veldig glad for at statsråden er så oppdatert på Salten-pendelen og signaliserer at man må se på kapasiteten der. Det er bra at de nå får realisert togstopp på Tverlandet. Jeg er glad for at man er opptatt av å realisere et togstopp på Reitan, som ikke minst blir viktig når man skal flytte Generalinspektøren for Luftforsvaret dit, slik at de ansatte der får muligheten til å ta toget. Men det handler – som statsråden nevnte – også om kapasitet og kvalitet på det tilbudet som finnes. Jeg må få lov til å replisere til representanten Orten, som er opptatt av framheve den pragmatiske holdningen i denne saken: Jeg registrerer at vi måtte til Stortinget for å finne ut at det faktisk var mulig å bruke handlingsrommet til å bygge mer vei. Det ble altså ikke løst da regjeringen brukte ekstra tid på saken. Og jeg må si at det er ikke bare et uttrykk for pragmatisme når man ikke klarer å enes om et forslag i saken.
Torill Eidsheim (Høyre), 2014-11-18:
Dette er ein stor dag for Bergensregionen, ein dag som ein har venta på så altfor lenge. Ein samla komité står bak den positive tilrådinga når det gjeld E39 Os–Bergen, som står i Prop. 134 S for 2013–2014. Utbygginga vil eliminere ein flaskehals og utbetre ei ulykkes- og miljøbelasta strekning. I tillegg er ho viktig for næringsutviklinga i aksen Os–Bergen og for å styrkje kontakten mellom viktige vekstområde langs det som i framtida skal bli ferjefri E39. Traseen går gjennom eit område kalla Endelausemarka, og eg veit ikkje om dette har hatt påverknad på prosessen på nokon måte, men denne parsellen blei omtalt for første gang for over 53 år sidan. Reguleringsplanane for sjølve vegprosjektet blei godkjende i 2006/2007, men vegen fram mot endeleg godkjenning har definitivt vore krokete. Og prosjektet er nok ein studie verd i kva ein kan støyte på av hinder for god samfunnsutvikling og effektive planprosessar. Når vi no endeleg kan sjå fram mot ei løysing av trafikkutfordringane på E39 mellom Bergen og Os, er det etterlengta og svært gledeleg. Proposisjonen omhandlar utbygging og finansiering av prosjektet E39 Svegatjørn–Rådal i kommunane Os og Bergen i Hordaland. Europavegen har på dette strekket svært låg standard ut frå trafikkmengd og funksjon, med ein ÅDT på 13 000 køyretøy. Prosjektet omfattar bygging av firefelts veg i ein ny trasé mellom Svegatjørn og Rådal – i hovudsak i tunnel. I tillegg blir ei strekning av rv. 580 til Bergen lufthamn, Flesland lagd inn i ein ny trasé og kopla saman med E39. Det skal etablerast tre kryss, og ei strekning av fv. 163 vil bli rusta opp. Utbygginga vil gje store framkomstsgevinstar for trafikantane. Det er rekna med at utbygginga vil føre til ein reduksjon i køyretid på 17 minutt, dvs. ei halvering av dagens køyretid. Prosjektet har ei styringsramme på 6,5 mrd. kr og ei kostnadsramme på 7,05 mrd. kr. Det er lagt opp til anleggsstart i 2015, med opning for trafikk i 2021–2022. Finansieringsgrunnlaget er basert på bompengeinntekter på 5 mrd. kr, med etterskotsinnkrevjing ved grensa mellom Os og Bergen. Med bakgrunn i dei lokalpolitiske vedtaka har departementet lagt til grunn 18 års innkrevjingsperiode. Komiteen har vore veldig oppteken av at innkrevjinga skal vere effektiv, at kostnadene knytte til innkrevjing og finansiering skal vere så låge som mogleg, og at nytteprinsippet skal vere vel teke vare på. Det ligg lokale vedtak knytte til eit ønske om fritak for innbyggjarar som synest å kunne få ei urettmessig høg belastning ved dei planlagde bomplasseringane. Ein samla komité oppfordrar til at ein ser nærmare på å finne tenlege løysingar som sikrar ein betre samanheng mellom betaling og nytte, og at dei ulike tiltaka blir vurderte fram mot endeleg takstvedtak før trafikkopning. Eg er glad for at vi no er eit stort steg nærmare realisering av prosjektet Svegatjørn–Rådal med ein tenleg E39 mellom Bergen og Os.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2014-11-18:
I dagens BT vert det vist til at Statens vegvesen tek sikte på å utlysa dei to hovudkontraktane 15. januar 2015, med tilbodsfrist 21. april, og at det vert byggjestart oktober/november 2015. Det synest eg er litt lang tid å venta når me gjev eit endeleg klarsignal i dag – at det skal gå omtrent eitt år før ein begynner å byggja. Det eg lurer på, er om det er mogleg å påskunda anleggsstarten, og ikkje minst om det òg går an å forsera sjølve anleggsarbeidet. Bompengeselskapet kallar, ifølgje BT, den nye vegen for «Lysevegen». Bompengeselskapet sit på galleriet her, og osingane treng å sjå lyset – og vi andre òg – så snart som mogleg. Er det etter statsrådens syn mogleg å få til ei forsering av både anleggsstart og ferdiggjering?
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2014-11-18:
Til det vil eg seia at statsråden vil få vår støtte viss ein finn løysingar som kan setja dette på eit raskare spor. Eg vil òg kommentera det statsråden sa i sitt hovudinnlegg, om at det gjerne var vanskeleg for den førre regjeringa å få dette på plass fordi ikkje alle likte motorveg. Men den regjeringa la trass i alt fram dette i Nasjonal transportplan, og ein løyvde òg midlar i budsjetta. Så det stod den regjeringa bak. Så til eit spørsmål om å finna løysingar for lokalmiljøet ved Nordvik og Kalandseid og rundt der, som sikrar samanheng mellom betaling og nytte: Korleis ser statsråden føre seg at ein kan finna løysingar som vert oppfatta som rettferdige, og som òg er etter lovar og reglar som me må halda oss til?
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2014-11-18:
Eg må berre seia at me er for, og vil ha, forenkling og oversikt, sånn at rabattordninga er meir føreseieleg og ikkje omfattar for mange. Men samtidig må ein òg ha løysingar som vert oppfatta som rettferdige for dei som bruker vegen, og då er dette med nytteverdi veldig sentralt. Me har i dag nokre innkrevjingar som er godkjende og sette i gang, som eg synest er litt på kanten. Me merkar at folk vert galne på det. Men dersom dei får det som dei betalar for, er folk veldig glade, stort sett. I alle fall merkar me det på Vestlandet, me som får ferjeavløysing av mange av desse prosjekta. Eg er veldig glad for at også Framstegspartiet i regjering er med og fremjar desse sakene.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2014-11-18:
Det går an å køyra buss på firefelts motorveg. Eg var litt med sentralt då me fekk bygd Trekantsambandet i Sunnhordland, som knytte saman Bømlo, Stord og Sveio, og det var veldig mange protestar fordi biltrafikken kom til å auka så veldig. Det vart nok noko meir biltrafikk, men det vart uhorveleg mykje meir busstrafikk. Det viste seg at dette sambandet medførte ein sterk auke i kollektivtrafikken. Langs denne vegen, Svegatjørn–Rådal, kjem det ikkje til å bu folk – det er jo endelause marker der, og det er ikkje nokon som kan bu der. Men det er traseen som Kystbussen går, og Kystbussen frå Stavanger til Bergen og frå Bergen til Stavanger går kvar bidige time og til utpå natta. Det er slik at når det er mange passasjerar, går det tre og fire kystbussar etter kvarandre. Så denne vegen vil betra kollektivtilbodet – det vil verta 17 minutt raskare å køyra buss frå Stavanger til Bergen. Det vert meir attraktivt i høve til fly, som vert brukt veldig mykje, og endå meir attraktivt i høve til forureinande hurtigbåtar. Det vil òg vera mogleg å køyra den gamle traseen, og sjølvsagt vil lokalbussar gå der, for der bur det folk, og då vil dei få gå om ikkje i fred, så iallfall mykje meir trafikksikkert, og dei kjem lettare fram. Hovudpoenget mitt, i den grad det er eit poeng, er at ein kan køyra buss også på firefelts motorveg.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2014-11-18:
Som mange før meg har sagt i dag, er dette ein stor dag for mange – spesielt for Os, Bergen, Bergensregionen, Sunnhordland, Haugalandet og Stavanger, som no blir knytte 17 minutt tettare til kvarandre. Det er første steget med omsyn til å knyta saman dei to store byane på Vestlandet, der me veit at ferjefri E39 ytterlegare vil forsterka denne samankoplinga og gjera dette til ein framtidig, veldig spennande felles arbeids- og bustadmarknad. Som mange òg har sagt, har det vore jobba i 53 år med dette prosjektet, så det er verkeleg på høg tid at me kan votera over dette i dag og gi eit klarsignal til å byggja denne vegen som ein har venta på lenge. Statsråden sa i innlegget sitt at det var litt usikkerheit knytt til lokale vedtak, og det var behov for å gjera dei unna i fylkestinget i Hordaland i sommar. Eg kjenner litt av bakgrunnen for at dei vart behandla i fylkestinget i Hordaland i sommar og ikkje seinare, og det var fordi det var nokon som pressa på for å få dei opp og fram. Eg vil då i dag gratulera spesielt leiaren i samferdselsutvalet i fylkeskommunen, Gustav Bahus, og ordføraren i Os kommune, Terje Søviknes, med dagen og med deira innsats gjennom mange år og for i hektiske veker å få vedtaket på plass, slik at statsråden kunne levera denne saka i dag til oss. Dei same to karane har òg bidratt til å øva påtrykk for at det berre skal vera etterskotsinnkrevjing og ikkje førehandsinnkrevjing, noko som me alle saman gler oss over. Eg vil òg rosa Os kommune for at dei, når dei får denne vegen, legg til rette for næringsetablering i den mykje omtalte Endelausmarka som me har snakka om i dag, ein næringspark, Lyseparken, som vil bety mykje for Bergensregionen, som treng areal for å skapa verdiar i framtida. Det at kommunen kjøper og regulerer området og sikrar seg for framtida med å leggja til rette for næring, er positivt, offensivt og noko som vil bety masse for Bergensregionen. Til slutt: Eg gler meg over dei positive signala knytte til Nordvik- og Kalandseid-området. Eg er veldig glad for at komiteen har jobba godt med omsyn til å koma fram til formuleringar som kjem dei lokalsamfunna i møte, og at me kan danna ein ny politikk som gjer at det er samanheng mellom det som ein betaler, og det ein får igjen. Det er veldig bra at statsråden har fått nokre gode signal frå stortingsfleirtalet i dag, slik at han kan jobba vidare med å utforma denne politikken på ein endå betre måte enn det som ligg i dagens Nasjonal transportplan. I så måte er det hyggeleg at Nordvik og Kalandseid kan vera med og danna grunnlaget for ein ny og betre bompengepolitikk for område som blir berørte på ein slik måte som dei er. Så det gler meg spesielt at ein finn ei god løysing fram til innkrevjing for dei to samfunna.
Pål Farstad (Venstre), 2014-04-09:
På vegne av stortingsrepresentant Terje Breivik og meg selv fremmer jeg representantforslag om en helhetlig gjennomgang av rammebetingelser for enkeltpersonforetak.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-04-09:
På vegne av Terje Breivik og meg selv vil jeg fremmet forslag om norsk tiltredelse til barnekonvensjonens tredje tilleggsprotokoll – igjen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-04-09:
I åtte år nå har vi levd med en friskolelov som nærmest er fanatisk på at det bare er et religiøst grunnlag som kan være grunnlag for å starte en egen skole. Det er ingen ting som tilsier at man også med et kristent grunnlag kan ha en ganske eksklusiv måte å drive skole på. Så hører vi nå at det fra både fremskrittspartirepresentanter og arbeiderpartirepresentanter her i salen tas til orde for at når det er muslimer som skal drive en sånn skole, blir det ganske annerledes. Ja, Arbeiderpartiets representant her sa at det var ikke det som var det norske. Jeg vil bare forsikre meg om at statsministeren ikke gjør knefall verken for representanter for et av regjeringspartiene eller fra Arbeiderpartiet i denne salen, og er prinsipiell og bruker kvalifiserende begreper når man faktisk skal vurdere hvilke skoler som skal tillates, og ikke behandler muslimske skoler annerledes enn kristne.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-04-09:
Først vil jeg bare følge opp dette. Cecilia Malmström, som er ansvarlig for dette i EU i dag, sa i går at det ikke fins noe datalagringsdirektiv, og vi må vurdere hva som skal komme i stedet – antakeligvis blir det ingenting. Jeg brukte morgentimene til å bla igjennom debatten fra 4. april 2011. Da var den fremste våpendrageren – sammen med daværende statsminister – utenriksminister Jonas Gahr Støre, som argumenterte med at grunnen til at vi måtte innføre dette, var at Norge ikke skulle bli et fristed for kriminalitet når hele EU gjennomfører et direktiv. Nå vil ikke EU gjennomføre det direktivet, og det som er det stadig tilbakevendende spørsmålet, er: Når det ikke fins et EU-direktiv, når det ikke er sjanse for at Norge blir noe fristed for kriminalitet, slik som kollegaen til statsministeren sa i den saken, er det ikke da på tide å si at nå skroter vi alt dette, så begynner vi på nytt, og så lager vi et norsk regelverk ut fra norske forutsetninger, ut fra norske prinsipper og ut fra norske tolkninger av menneskerettighetene?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-04-09:
På vegne av representanten Sveinung Rotevatn og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om bedre tilbud innen psykisk helse i kommunene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-04-09:
Runden med kommunesammenslåinger i 1964 og innføringa av fylkeskommunalt nivå må i et historisk lys ses på som trinn 1 og trinn 2 i en strukturendring av lokaldemokratiet i Norge og en tilpasning til økt folketall, nye bosettingsmønstre og økt samferdsel. Trinn 3 gjenstår imidlertid – 50 år etter første trinn. Nesten halvparten av kommunene fra før 1964 er ikke omstrukturert. KOSTRA-tall fra 2007 viser at de kommunene som ble slått sammen, brukte 1,3 mrd. kr mindre på administrasjon, og de fikk i tillegg 2,9 mrd. kr mindre i frie inntekter, altså en forskjell på 4,2 mrd. kr årlig – all utjevning og kompensasjon skrelt vekk. Et tvangssammenslått mindretall av kommuner pålegges av oss som storting og regjering mindre frihet og stadig større stordriftsfordeler. Det er en debatt som Senterpartiet overser. Staten kan la være å kreve gevinst og sammenslåing etter tolv år, og vi kan legge midler i regionale næringshager i potten – for å peke på noen gulrøtter. Når kommer gulrøttene inn i debatten om frivillig sammenslåing?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-04-09:
«Kirkens Bymisjon og Røde Kors driver et helsesenter i Oslo hvor innvandrere uten lovlig opphold får tilbud om gratis helsehjelp. I media har vi kunnet høre og lese at Fremskrittspartiet er svært kritisk til ordningen, og at man vil ta opp dette med regjeringa. Kan statsråden forsikre om at autorisert helsepersonell fortsatt skal kunne gi helsehjelp på frivillig basis til mennesker som oppsøker helsesenteret?»
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-04-09:
Jeg takker statsråden for et veldig tydelig svar: Denne virksomheten skal kunne fortsette. Tuberkulose og hiv er to eksempler på smittsomme sykdommer som det er svært viktig å få diagnostisert og behandlet. En del av de papirløse er utsatt for menneskehandel og prostitusjon, de er særlig utsatt for smitte og er også smittebærere. I så måte gjør dette helsesenteret en viktig oppgave, både ved å bidra til å kartlegge symptomer og henvise videre, stadfeste diagnoser og gi viktig informasjon til disse pasientene, noe som kan forebygge videre sykdomsforløp og smitte. Ser statsråden at det i et folkehelseperspektiv er en nyttig og viktig aktivitet å drive dette senteret for Norges del?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-04-09:
Jeg takker for svaret. Uavhengig av status: Dette er innvandrere uten lovlig opphold. Noen er på drift rundt i Europa. Andre er her av ulike grunner for øvrig. Faktum er at de er her. Jeg har vært på besøk på dette helsesenteret, og det er imponerende å se at 125 frivillige helsearbeidere stiller sin kompetanse til disposisjon, og hvor mye frivilligheten får ut av et sånt tilbud. Noe av utfordringa er jo at vi i dag bare har et tilbud i Oslo, til dels i Bergen, men i svært få andre store byer. Trolig er det i f.eks. Stavanger og Trondheim også stort behov for et slikt tilbud. Ser statsråden det som aktuelt å bidra til at det opprettes flere sånne helsesentre i de store byene i Norge?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Norge er et samfunn som er preget av stor tillit mellom folk og sterke fellesskap. På tvers av ulike skiller føler vi oss i stor grad trygge på hverandre, og vi tar ansvar for hverandre. Samtidig ser vi at Norge blir et mer mangfoldig samfunn med ulike kulturer og ulike religioner. Da trenger vi gode møteplasser hvor vi lærer hverandre å kjenne. Den viktigste møteplassen for barn og unge er den felles, offentlige skolen. Der møtes unger med et mangfold av ulike bakgrunner, etnisitet og religiøst ståsted. Det er viktig. Tirsdag fikk vi imidlertid høre at det nå er bestemt at det skal gis statsstøtte til en muslimsk grunnskole i Oslo. Jeg forstår logikken i at når man gir støtte til private kristne skoler, må man også gi det til private muslimske skoler, og det er selvsagt ikke slik at én skole snur opp ned på det norske skolesystemet. Likevel er Arbeiderpartiet bekymret over en utvikling hvor flere barn sorteres i skoler etter religiøst ståsted. Dette skjer til og med før Høyre og Fremskrittspartiet har gjennomført de lovendringene som er varslet, som skal gjøre det enda lettere å starte private skoler med statsstøtte, eller – som det står – en rett til statsstøtte hvis man oppfyller visse minstekriterier. Mitt spørsmål til statsministeren er: Deler hun bekymringen over en utvikling hvor flere og flere barn sorteres i ulike skoler etter religion, og vil regjeringen bruke skjønnsmuligheten som finnes i loven til å si nei til skoler som hindrer integrering og inkludering i det norske samfunnet?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Jeg takker for svaret, selv om det ikke var svar på spørsmålet. Saken er jo at Høyre og Fremskrittspartiet planlegger en liberalisering av privatskoleloven, hvor man skal erstatte dagens skjønnssystem med en rett til statsstøtte til alle som oppfyller et visst minstekrav. Nå vet vi at det i tillegg til ulike religiøse skoler også er planer om skoler ut fra landsopprinnelse. Det planlegges en tyrkisk skole, og vi har sett eksempler på folk som sender barna sine tilbake til foreldrenes hjemland for å gå på skole. Det må være dypt bekymringsfullt hvis vi får en situasjon der muslimske barn går i muslimske skoler, kristne barn går i kristne skoler, og jødiske barn går i jødiske skoler. Vi får en sortering av ungene. Mangfoldet får vi jo når ungene går sammen, når vaktmesterdatteren går sammen med legesønnen, og folk med ulikt religiøst ståsted går sammen i skolen. Det er jo det som er Norge! Spørsmålet mitt er: Ser statsministeren at når en erstatter en lov som har mulighet for skjønn med en rett til statsstøtte, kan denne utviklingen akselerere, og vil hun da, hvis dette skjer, reversere og stoppe den planlagte lovendringen?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Det er helt avgjørende at det er tjenestene for innbyggerne som er styrende for hvordan vi organiserer velferdsstaten vår. Det må være utgangspunktet også for diskusjonen om kommunestruktur og om forvaltningsnivå. Til sjuende og sist handler det jo om at kommunene er effektivt organisert, men ikke minst at vi har prioritert å bruke pengene våre på velferd istedenfor andre ting, og ikke setter f.eks. skattekutt først. For et par måneder siden gikk en av Høyres representanter ut og mente at vi kunne ha forsøksordninger hvor kommunene også overtok ansvaret for videregående skole. Det betyr at noen kommuner som er store nok – de aller største bykommunene – vil kunne få ansvaret for videregående skoler, mens andre kommuner som ikke har befolkningsgrunnlag for det, rett og slett ikke vil ha noen innflytelse over det videregående skoletilbudet for sine innbyggere. Er det, etter statsministerens syn, riktig måte å tilnærme seg gode tjenester for folk på, eller skaper det bare enda større problemer med en effektiv og kvalitetsmessig god tilbudsstruktur for folk?
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Privatskoleloven bestemmer at skoler som oppfyller et av de grunnlagene som er angitt i loven, kan godkjennes. Blant de grunnene som det har vært bred politisk enighet om i Norge, og som utledes av de rettighetene foreldre og barn har i menneskerettighetene, er tillatelse til å kunne gå på skole basert på et religiøst grunnlag. Dette inkluderer selvsagt skoler som ønsker å etablere seg på andre religiøse grunnlag enn at de er kristne. I dag har vi 71 godkjente skoler som har et kristent grunnlag, og vi har altså nå fått en søknad og et vedtak om en muslimsk skole. Jeg har lyst til å si at jeg synes ikke det er vanskelig å se at det er utfordrende med skoler som baserer seg på et religiøst grunnlag. Jeg synes det er utfordrende med segregering i skolen, og den største segregeringen i skolen følger av boligmarkedet i Norge, hvor folk bor, noe som betyr at skolene ser veldig ulike ut i en del kommuner. Det viktigste da er å sørge for at innholdet i disse skolene bidrar til inkludering, deltagelse, forståelse. Det er klart at selv om man tillater skoler på et religiøst grunnlag, er det mulighet til å stille krav til innhold, at man følger opp læreplanene, og at man sørger for å ha et grunnleggende kvinnesyn som er i tråd med menneskerettighetene, og som er i tråd med det norske kvinnesynet – alle disse kravene kan vi stille. Det som utvilsomt kommer til å være problematisk, er å si at ett religiøst grunnlag er grunnlag for ekskludering av å få tillatelse, mens det for andre ikke er det. Det vil stride mot menneskerettighetene og antidiskrimineringsarbeidet.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Det kommer ikke til å komme forslag fra dagens regjering som utvider adgangen til på religiøst grunnlag å etablere skoler. Det er jo tvert imot muligheten for å etablere alternative skoler som ikke har et religiøst grunnlag, som er et av poengene. Hvis en i dag ønsker seg en skole som har et særskilt mattetrykk eller et særskilt idrettstrykk, kan en faktisk ikke nødvendigvis få det godkjent etter dagens lov, men hvis en sier at den samtidig er en religiøs skole, vil det utløse en større rett til å få det basert på de prinsippene som ligger til grunn. Det vil ikke bli større anledning til å etablere verken kristne eller muslimske skoler av de lovendringene vi foreslår. Tvert imot tror jeg at det vil motvirke at man bruker en religiøs overbygning for å få etablere skoler av andre formål. Jeg er mest opptatt av at vi sørger for at den norske skolen er så god at man har lyst til å sende barna sine dit fordi man vet at det gir den beste fremtiden for barna. Derfor må hovedfokuset alltid være å løfte den norske offentlige skolen.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Man skal ha lyttet veldig dårlig til det jeg har sagt i mange år hvis man har hørt at jeg har ønsket en mangedobling av private skoler. Jeg har jo benyttet enhver anledning når Arbeiderpartiet har tatt opp dette spørsmålet, til å si at mitt viktigste prosjekt er å løfte den norske offentlige skolen sånn at ingen foreldre føler at de er nødt til å velge et alternativ for at barna deres skal få en best mulig fremtid. Det er den norske skolen, den norske offentlige skolen, som skal være det beste for barn, uansett bakgrunn. Men jeg mener jo at det er forskjell på å tro at det blir bedre av at en forbyr noe annet, enn at en løfter den offentlige skolen. Arbeiderpartiet tror at den offentlige skolen blir bedre av å forby alternativer. Vi tror at man blir bedre av å løfte den offentlige skolen: ved å satse på lærerne, ved å sørge for at vi får bedre undervisning, altså ved å sørge for at vi faktisk løfter innholdet i den vanlige skolen elevene går i, i stedet for å bruke all sin kraft i den politiske debatten på forbudslinjen mot alternativene. Så synes jeg det er litt spesielt – jeg er veldig glad i det uttrykket – at man fra Arbeiderpartiet bruker muslimske skoler som inngang til denne debatten, for det er tross alt sånn at det tillot også den forrige regjeringen.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Det er mulig å stille krav til innhold, og det er mulig å stille krav til hvordan man jobber i skolen. Men det er ikke grunnlag for å si at fordi man har et spesielt religiøst grunnlag, kan man ikke få tillatelse til å starte opp en skole. Jeg vil anta at behandlingen av en eventuell klage vil følge omtrent de samme linjer som forrige gang et spørsmål om å etablere en muslimsk skole i Norge var til behandling. Det skjedde i 2010. Da var det en søknad fra noe som kaltes Fredsskolen, som var en muslimsk skole, hvor Oslo kommune heller ikke den gangen ønsket skolen. Man klaget på Utdanningsdirektoratets vedtak, og det da SV-ledede Kunnskapsdepartementet godkjente søknaden. Selv om skolen aldri kom til etablering, ble den godkjent på bakgrunn av den loven som foreligger i dag. Den loven er basert på de menneskerettighetsforpliktelsene vi har, og foreldretten. Det er ikke mulig å diskriminere. Jeg minner om at vi har 71 kristne skoler, og vi har per dags dato ingen – vi får kanskje én – muslimske skoler. Jeg kan ikke si at muslimske skoler per definisjon ikke kan etableres. Da bryter vi menneskerettighetene.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Det er sånn at vi kan ikke forskjellsbehandle på bakgrunn av hvilken religion man er tilknyttet. Det kan man ikke etter den loven som foreligger i dag. Og det vil ikke komme forslag om å utvide eller endre i forhold til en ny lov når regjeringen kommer med disse forslagene til Stortinget. Jeg synes det er veldig viktig at vi er prinsipielle når det gjelder menneskerettighetene. Det er klart at et vedtak som vil bli oppfattet som at man forskjellsbehandler basert på religiøst grunnlag, vil fort bli ansett som ugyldig sett i forhold til menneskerettighetsspørsmål. Så mener jeg at det er en utfordring hvis mange går på religiøse skoler i Norge. Det har jeg lyst til å si. Det er forskjell på religiøse skoler. Og det er helt riktig at det også finnes kristne skoler der jeg mener barna kanskje hadde hatt bedre av å gå på en mer inkluderende vanlig skole enn å gå der, men jeg synes vi skal respektere foreldrenes valg i den sammenhengen. Det er et grunnleggende menneskerettighetsspørsmål. Vi har fransk skole, vi har tysk skole, og vi har internasjonale skoler i Norge som er en del av det skoletilbudet man faktisk kan gå på. Det er ganske viktig å si at vi skal sørge for likebehandling uansett skoler.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Privatskoler, eller friskoler, mottar i dag 85 pst. av driftsutgiftene målt i forhold til hva man bruker i den offentlige skolen per elev. Det betyr at man får mindre penger i privatskolen enn det en elev i utgangspunktet koster kommunen. Regnestykket viser at kommunesektoren sitter igjen med mer penger enn det som er gjennomsnittet på grunn av at noen av elevene går i privatskole. Så vet jeg at man ikke kan ta det ned på hver enkelt kommune, men jeg mener det ikke er grunnlag for å si at dette koster kommunene noe. Jeg synes ikke det skal være det viktigste. Det viktigste er at vi klarer å løfte den offentlige skolen, og det jobber regjeringen systematisk med. Nå kommer det etterlengtede lærerløftet. Nå ser vi at det er flere lærere som kommer til etter- og videreutdanning. Nå vet vi at vi får bedre satsing på matematikk og realfag. Nå får vi det nye løftet etter Kunnskapsløftet, nettopp fordi vi prioriterer det. Da vil den norske skolen være en god skole for elevene. Det vil være en god skole som foreldrene kommer til å velge. Det er det vi må slåss for, nemlig at man går på den offentlige norske skolen fordi det er der man vet at barna får den beste fremtiden.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Det kan være grunn til å distingvere mellom «ulovlig» og «ugyldig». Det skal jeg ikke lage noe stort nummer av. Jeg synes det er interessant å lese den domstolsavgjørelsen som er tatt. De har altså kjent datalagringsdirektivet ugyldig, fordi de mener det går for langt på bekostning av personvernet. Det mener jeg også at enkelte deler av direktivet gjorde. Det var en av grunnene til at vi var så opptatt av både å legge oss på minimumsløsninger og å snevre inn og legge mye sterkere personvernkrav inn i det vedtaket Stortinget fattet. Vi la altså til grunn direktivets minimum på seks måneders lagringstid fulgt av det som ikke følger av direktivet, nemlig en sletteplikt i Norge. Så er det stilt langt strengere krav til lagringssikkerhet med kryptering og lukket lagring. Det er også strengere krav til utlevering av data med krav til domstolsbehandling. Flere av de temaene som tas opp i dommen, er altså imøtekommet i det som er det nasjonale vedtaket i Norge, men ikke alle. Derfor mener vi at vi skal se videre på hvordan EU håndterer dette. Inntil da er det opp til hvert enkelt EU- og EØS-land å ta stilling til hvilke lover man skal ha på dette området innenfor rammene av EMK og EØS-avtalen. Vi har altså tenkt å gå grundig igjennom dommen for å se om det er behov for å gjøre endringer i regelverket for datalagring, som vi vedtok her i april i 2011. Det er viktig at området er lovregulert. Det er viktig at vi har lovreguleringer på området lagring/ikke-lagring. Det er viktig med tanke på politiets behov. Det mener jeg det var en anerkjennelse av i denne sal da vi behandlet det. Jeg minner om at det opposisjonen mente den gangen, var at vi trengte et nasjonalt lovverk på dette området – ikke at det skulle være et lovtomt rom. Det er altså behov for at vi ser på hvordan vi både sikrer tilgangen til de data politiet trenger, og hvordan vi skal ta personvernhensynene i årene fremover, og det skal vi jobbe videre med.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Vi i regjeringen foreslo overfor Stortinget å utsette implementeringen til sommeren i år, på bakgrunn av at vi ikke var tilstrekkelig i gang med de tekniske og gode løsningene. Vi vil selvfølgelig vurdere hva vi eventuelt må gjøre av endringer – om vi skal gjøre endringer – og komme tilbake igjen og diskutere det både med forlikspartnerne, med Arbeiderpartiet og med Stortinget som sådant, basert på den avtalen som ligger. Men nå må vi få tid til å gå igjennom hva dette betyr, når det faktisk er tatt høyde for flere forhold i det regelverket som Stortinget har vedtatt, men ikke alle områdene. Så har jeg lyst til å understreke at det er behov for virkemidler som gir politiet effektive verktøy i kampen mot alvorlig kriminalitet. Det oppfattet jeg faktisk at et rent flertall i Stortinget – ganske bredt – mente var nødvendig. Vi er nødt til å ha verktøy i kampen mot terror, mot drap og ikke minst mot overgrep mot barn, hvor f.eks. tilgangen til IP-adresser er noe av det viktige. Vi vet at vi i store overgrepssaker ikke har kunnet følge opp etterforskningen i Norge på grunn av mangel på IP-adresser.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Jeg er veldig glad for at representanten faktisk understreker at det er behov for nasjonale regler. Det var en ganske viktig del av mitt innlegg i 2011 i denne salen at den avtalen vi hadde, som var grunnlaget for de endringene vi gjorde, først og fremst var en nasjonal avtale. Det var en avtale om hvordan vi skulle gjennomføre bekjempelsen av alvorlig kriminalitet i Norge – ikke EØS-direktivet. Det er viktig å si at selv om teknologien beveger seg raskt, og selv om man ikke treffer alt, er spørsmålet: Skal det bety at man resignerer, eller skal man faktisk forsøke å bruke virkemidler som gjør at politiet kan bekjempe f.eks. pedofiles overgrep mot barn? Skal vi kunne ha muligheten til å følge opp alvorlige kriminalitetssaker? Kan vi følge opp og sørge for at vi har et godt anti-terrorarbeid? Tilgangen på kommunikasjonsdata er viktig for å få dette til. Det er viktig å huske at selv om domstolen sier at direktivet gikk for langt når det gjaldt personvernhensynene, sa den at alle disse formålene legitimerte at det skulle være reguleringer der.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Det er det. Det er et behov for å regulere dem som har lagring av data. Det at vi bl.a. innførte en sletteplikt var viktig. Det var faktisk mange som ikke slettet den typen data tidligere. Det å sørge for politiets behandling av data, som var en viktig del av de kravene Høyre stilte i forbindelse med forhandlingene om det, er viktig, for det har også noe å gjøre med hvordan data som er gitt ut til politiet etter en domstolsbehandling, håndteres der. Det er viktig at vi sørger for at vi har gode regler knyttet til personvernspørsmål. Så kan det være at det er deler av det vi har vedtatt som vil oppfattes som unødvendig å gjøre, og som vil være for dyrt og for byråkratiserende hvis ikke vi skal møte et direktivkrav på de områdene. Derfor mener jeg det er viktig at vi har tid til å gå igjennom dette og setter opp spørsmålene knyttet til hva vi skal gjøre. Så skal vi være i dialog med Stortinget også om de tingene. Det kommer ikke til å tre noen regler i kraft før vi har gjort denne gjennomgangen, nettopp fordi det vil være unødvendig f.eks. å lage et regelverk som pålegger mer lagring enn det vi trenger å gjøre, når direktivet heller ikke skal gjennomføres.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Dommen ble offentliggjort i går. Vi skal bruke tid på å gå igjennom den. Jeg vil verken si at vi setter strek, eller at vi står fast på 1. juli. Vi må faktisk ha tid til å vurdere konsekvensene av den. Det som ligger til 1. juli, er spørsmålet om hvilke krav vi setter nå og hvilket system vi har for selve lagringen. Noen av de tingene vil jeg håpe at er ønskelig i dette Stortinget, nettopp basert på det forrige spørsmålet jeg hadde, nemlig at vi faktisk får klarere regler om sletting, at vi har et klarere regelverk rundt dette. Det er klart at det kan være av betydning for at vi skal gjøre noen endringer i hvilke krav og annet vi skal gjøre, men jeg minner om at det i behandlingen sist gang etter hvert var bred tilslutning til at IP-adresser burde lagres. Det var på det tidspunktet et tilbud til Høyre fra samtlige partier om en nasjonal lovgivning som også innebar at vi skulle regulere lagring og ha en lagringsplikt på en del av disse dataene. Hvis ikke, tror jeg vi står farlig nær å være i et veldig lovtomt rom hvor store kriminalitetsområder utvikles.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Som jeg nettopp svarte på forrige spørsmål: Vi skal vurdere dette. Vi kan ikke i dag si at den planen holder, eller at det blir endringer i den planen.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Det er lurt å lese hele dommen før man blir moralsk forarget over Arbeiderpartiets og Høyres vedtak i denne salen. Det står bl.a., i denne begrunnelsen representanten nå siterte, at det særlig er pekt på at DLD ikke krever adgang til at data reguleres av domstolen eller et uavhengig forvaltningsorgan som kan sikre at dataene ikke benyttes til annet enn det som er strengt tatt nødvendig, sett i lys av formålet dataene er samlet inn for. Vel, det gjør vi i Norge. Vi har nettopp tatt på alvor at vi var sterkt kritisk til at det var for lite personvernregler rundt det direktivet EU fastsatte. Derfor har vi fastsatt noen av de strengeste vilkårene på disse områdene. Så er det enkelte andre områder av dommen som vi ikke har gjort endringer på – som vi ikke har fulgt opp, og som gjør at vi bør gjøre det. For eksempel er det grupper med såkalt konfidensialitetssamtaler som vi ikke har laget særskilte barrierer for at man kan få tilgang til. Det er et interessant og viktig tema å se på når vi skal gå videre. Denne raljeringen fra Lysbakken tror jeg faktisk ikke stemmer hvis man måler norsk gjennomføring med det som ligger i direktivet.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Jeg mener at det er et interessant tema fordi det i så fall må være en konvensjon som tar vare på personsikkerheten til dem som har opplysninger og data om kommunikasjon, men også personvernet til dem som er ofre for kriminalitet. Det er en avveining mellom personvernet i disse sakene. Vi har også noen massive eksempler på at vi ikke har kunnet etterforske grov kriminalitet. Den største pedofiliringen – med utgangspunkt i 2011 – ble belyst og gikk til doms i flere land. Nesten 300 norske IP-adresser var registrert. Dataene var ikke lagret. Dette var snakk om overgrep mot små barn. Vi kunne ikke straffeforfølge, vi hadde ikke mulighet til å få tak i de dataene. Jeg minner om at i Stortingets høring var PST-sjefen klar og tydelig på at i arbeidet mot terroranslag, i arbeidet for bedre beredskap, er det nettopp denne typen opplysninger. Det er også personvern. Det er ikke bare personvern å passe på at ikke dataene dine kan etterforskes av politiet, det er også personvern å passe på at folk har trygghet i hverdagen.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Jeg kjenner meg ikke igjen i beskrivelsen som gis av representanten Slagsvold Vedum. Jeg mener at det er en litt overfladisk behandling av et spørsmål som dreier seg om psykisk syke skal få et godt tilbud, om barnevernsbarn skal få et godt tilbud, om de svakeste gruppene – de som trenger det offentlige mest – faktisk skal møte faglig kompetanse. Det er rett og slett ganske logisk at det i mange små kommuner nesten ikke er mulig å ha den bredden av kompetanse som du trenger for å gi et faglig og kvalitativt godt tilbud til innbyggerne. Det mener jeg er viktig. I tillegg er det mange viktige, store oppgaver som krever en viss masse av personer. Så er det klart at det finnes mange gode interkommunale løsninger for å følge opp, f.eks. i barnevernet. Jeg har skrytt av mange av de interkommunale løsningene, men over tid er de sårbare for at noen f.eks. vil trekke seg ut, si at de ikke vil være med i det samarbeidet fremover. Vårt svar er ikke større enheter, men det å sette tydelige krav til kvaliteten som skal leveres, og til kunnskapen og kompetansen. Jeg tror faktisk at det betyr noe at mennesker er kompetente og har fagutdannelse for å levere gode tjenester til de svakeste. Men jeg mener at den rapporten som ekspertutvalget nå har fremlagt, viser oss at det er en kritisk masse for at vi skal få dette til. Da er vårt svar enkelt og greit: Det er ikke tvang som er løsningen på dette – det er å ta et bredt politisk ansvar i Norge for både lokalt og sentralt å ta den debatten om det ikke er på tide at vi nå ser at kommunegrensene ikke skal være til hinder for at de svakeste innbyggerne i vårt samfunn faktisk skal få gode nok tjenester, at de skal møte folk med god nok faglig kompetanse for å gjøre det.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Utgangspunktet for regjeringen er frivillighet. Så har vi sagt at begrenset tvangsmulighet, f.eks. i en situasjon hvor flere kommuner har diskutert kommunesammenslåing og det er et bredt flertall i mange, men ikke nødvendigvis i én, er en mulighet – det må være mulig å få en gjennomskjæring fra landets nasjonalforsamling for å få det til. Det er en tvang som jeg mener er riktig. Da tar du hensyn til den brede folkeviljen, men du lar ikke hver enkelt kommune være den som i en sånn sammenheng bremser endringene for å få til gode løsninger. Men utgangspunktet er ikke å starte med tvang. Utgangspunktet er å starte med vårt ansvar for å levere gode tjenester. Vi har et ansvar for, når vi f.eks. skal flytte tilbake enda flere psykisk syke klienter som er ferdige med behandlingen, men som trenger omsorg, oppfølging og støtte i mange år fremover, å sørge for at de skal møte en kompetent bemanning. Hvis du har 1 000 innbyggere i en kommune, er det vanskelig å sørge for det – hvis du plutselig får det. En av grunnene til at vi har laget en egen ordning for toppfinansiering av tunge brukere, som vi gjorde da jeg var kommunalminister, er jo nettopp kommunestrukturen i Norge, fordi det kan være så tilfeldig når en liten kommune får en tungt multifunksjonshemmet. Det viser jo at vi lapper på et system som ikke fungerer.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Regjeringen har ikke brukt mye tid på å diskutere spørsmålet om tvang eller ikke tvang. Vårt utgangspunkt er at vi nå skal starte en debatt som baserer seg på frivillighet. Derfor snakker vi ikke om hva denne salen til slutt skal gjøre. Det blir opp til denne salen, hvis det kommer saker på et eller annet tidspunkt. Det er langt frem. Først skal vi starte debatten om hvorfor vi trenger et annet administrativt nivå på kommunenivået i dag – hvilket innhold og hvilke tjenester – ikke hvordan vi skal tvinge motvillige krefter til å være med på det. Det mener vi er et sidespor som kommer i slutten av en sånn fase, som det er opp til Stortinget å ta stilling til. Vårt fokus er prosessen for diskusjon. Min opplevelse er jo, både når vi ser på KS’ vedtak og når vi ser på diskusjonen ute, at denne diskusjonen er levende, fordi man ønsker å se på andre måter å organisere seg på, og bli større enheter, nettopp av hensyn til de svakeste.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Dette er jo et område hvor vi har hatt flere såkalte oppgavedifferensierte forsøk. Vi hadde et sånt forsøk i Båtsfjord. Evalueringen av det var veldig bra. Båtsfjord kommune fikk drive videregående skole. Det medførte mindre frafall. Det medførte også at miljøet hadde flere ungdomsledere til stede. Det er altså eksempler på at dette har fungert godt. Dette er en liten distriktskommune i Finnmark, ikke en stor, sentral kommune. Vi hadde også den gangen tanken om at vi skulle gjennomføre et sånt forsøk i Asker og Bærum. Utfordringen der lå i at når du har økende befolkningsvekst et sted og har forsøk der du må bygge ut nye skoler, er det ganske vanskelig å få til. Jeg mener at sånne forsøk kunne vært interessante også for å få noen pedagogiske erfaringer basert på samarbeid om ungdomsskole og videregående skole, men regjeringen har ikke tatt stilling til om vi skal godkjenne det, og har til dags dato ikke noe program for at vi skal ha differensieringsforsøk innenfor videregående skole.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Jeg har oppfattet et veldig tydelig signal fra flere partier på Stortinget om at vi ikke skulle ta inn det tredje forvaltningsnivået – eller det andre, hvis du teller nedenfra og opp – i denne vurderingen. De to regjeringspartiene har et klart og tydelig synspunkt på det, men de øvrige partiene har jo ønsket å opprettholde et fylkeskommunalt, et regionalt, forvaltningsnivå. Derfor har regjeringens strategi vært å lytte til de signaler vi har fått fra det øvrige storting, om at vi ikke skal dra det inn i spørsmålet om kommunestruktur. Hvis det er sånn at det er helt andre signaler nå, blir det interessant å få dem med seg. Da kan vi kanskje konsultere om det. Det er klart at det ikke er noe i veien for at regjeringen gjerne diskuterer hvor mange forvaltningsnivåer vi skal ha. Men jeg tror at vi skal gå igjennom kommunestrukturen basert på de oppgavene de har i dag og de oppgavene vi ser i fremtiden. Så må vi se om vi da har et behov for et forvaltningsnivå til i ettertid. Jeg vil bare si at jeg hører nye signaler nå, som er litt annerledes enn dem jeg har fått før.
Erna Solberg (Høyre), 2014-04-09:
Regjeringen har allerede signalisert at det kommer en bred diskusjon om dette i forbindelse med kommuneproposisjonen, som kommer til Stortinget i mai. Da kommer de prinsippene og de spørsmålene som er tatt opp i ekspertutvalget, til behandling i Stortinget. Også spørsmålet om eventuelle kompensasjonsordninger og annet vil være belyst i den sammenheng. Jeg kan ikke si noe mer om innholdet, men det kommer til Stortinget til en foreløpig diskusjon. Så ønsker jeg at kommunene skal ha noen rammer å forholde seg til når diskusjonene starter. Jeg har igjen lyst til å si at det er ingen tvil om at inntektssystemet i dag er en barriere for sammenslåing for en del mindre kommuner, og de er blitt sterkere de senere årene. Samtidig er det slik at geografien i Norge gjør at det er naturlig at noen kommuner er små. Vi må også ta med oss i denne diskusjonen at det er ikke bare å tro at en kan snu på noen punkt i inntektssystemet og sulte kommuner til å slå seg sammen. Det er ikke regjeringens strategi – og det kommer ikke til å være regjeringens strategi.