Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-03-14:
La meg først få takke saksordføreren og komiteen for et godt stykke arbeid, og jeg vil i all hovedsak vise til saksordførerens innlegg når det gjelder det materielle innholdet i saken, og vil ikke kommentere det så veldig mye mer. Jeg er også veldig glad for at Arbeiderpartiet signaliserer at de er veldig fornøyde med denne meldingen. Det mener jeg er positivt. Det er et par områder hvor det fortsatt er en viss uenighet, og jeg skal konsentrere meg om de områdene. Det ene er den nasjonale operasjonssentralen. Jeg må si at jeg hadde egentlig trodd at Arbeiderpartiet ville benyttet denne anledningen til å si at vi, basert på den brede enigheten vi har om den nye nærpolitireformen hvor vi går fra 27 til 12 operasjonssentraler, ikke lenger har behov for en nasjonal operasjonssentral. Likevel registrerer jeg at det er et element som Arbeiderpartiet – sammen med Senterpartiet – tviholder veldig på, uten å problematisere det overhodet. I innstillingen står det faktisk at Senterpartiet og Arbeiderpartiet vil «påpeke at det ikke er sannsynliggjort at man vil ha gode nok rutiner, og være godt nok trent, innenfor en slik organisering som foreslås», med disse to backup-operasjonssentralene. Men en nasjonal operasjonssentral vil altså kunne være tilfredsstillende på dette. Jeg mener for det første at det ikke er grunnlag for den påstanden som står i innstillingen. For det andre mener jeg at man fraskriver seg ansvaret for å avklare hva alternativet er, for hvem skal lede denne nasjonale, skalerbare operasjonssentralen? Er det Oslo politidistrikt? Skal det i så fall være slik at Oslo politidistrikt skal ta over ansvaret fra f.eks. Sør-Vest politidistrikt og Finnmark politidistrikt i den operative ledelsen av en aktuell hendelse som skjer i flere politidistrikt? Hva sier det om ansvarsdelingen? Hvem har da det reelle ansvaret for de operative valgene? Skal én politimester ha ansvaret for de operative valgene og en annen ha ansvaret for hva som faktisk skjer på åstedet? Det foreslås ingen løsninger fra Arbeiderpartiet på dette. De problematiserer ikke dette en gang. Da måtte det andre alternativet f.eks. være at Politidirektoratet skal lede denne nasjonale operasjonssentralen ved denne typen hendelser, men det er jo fullstendig på kollisjonskurs med den andre uenigheten som Arbeiderpartiet har, hvor de viser til Ot.prp. nr. 7 for 1999–2000, om hvordan en skal forstå Politidirektoratets rolle i den nasjonale kriseledelsen. Så en presenterer et alternativ uten å begrunne det og uten å vise hvordan dette skal være i praksis og bidrar i realiteten til ansvarsfragmentering og uklare ansvarsroller, istedenfor det motsatte. Det synes jeg er uheldig. Jeg mener at det var gode diskusjoner rundt behovet for å ha en skalerbar operasjonssentral med 27 politidistrikt. Jeg mener de argumentene ikke holder lenger når det er 12 politidistrikt. Det er gode argumenter for å ha forsterkningsmuligheter hvis noen skulle få utfordringer på egne operasjonssentraler. Det løser vi nå ved at vi har to sentraler som forsterkes for å håndtere den typen hendelser, både gjennom å bidra til å sikre kompetanse og håndtering som en form for nabohjelp eller bistand – det trenger ikke være naboer en gang, det kan være hvor som helst i landet med de nye systemene som etter hvert vil komme på plass – og ved å sikre at Politidirektoratet får den rollen de skal ha i den nasjonale kriseledelsen. De har nemlig den rollen at de skal bidra til å avklare den typen eventuelle ansvarshull ved hendelser som skjer på tvers av politidistrikter, de skal bidra til å prioritere de ressursene vi har samlet sett for å håndtere kriser, ikke minst har de en viktig rolle når det gjelder håndhevelsesbistand og håndtering og klarering av håndhevelsesbistand. Det som er alternativet til det situasjonssenteret som Politidirektoratet nå har, er en bakvaktsordning med én times utrykningstid. Det er for dårlig når det gjelder moderne krisehåndtering. Det at vi nå har et døgnbemannet situasjonssenter i Justis- og beredskapsdepartementet, som denne regjeringen har fått på plass, det at vi nå har et døgnbemannet situasjonssenter i Politidirektoratet og jobber frem det samme i PST, styrker beredskapen vår vesentlig. Det gjør linjene klare, kapasiteten klar, og det bidrar til at vi får rettidig informasjon. Derfor vil både det å endre synet på Politidirektoratets rolle i disse situasjonene og forslaget om en nasjonal skalerbar operasjonssentral ikke bidra til å styrke, men til å svekke den kapasiteten vi alle er ute etter å sikre.