trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Representanten Heggelund hadde i sitt innlegg en ganske kreativ historiefortelling. Han får det til å framstå som at det er denne regjeringen som har tatt vesentlige grep for klimaet. Da er det verdt å komme med noen fakta, og det er at utslippene gikk ned i de årene den rød-grønne regjeringen styrte. Så flatet de riktig nok litt ut da denne regjeringen kom på plass, for så etter hvert å gå litt ned. Men det viste seg at det skyldtes at man hadde innført palmeolje i biodrivstoffet, som økte de globale utslippene. Den rød-grønne regjeringen la også fram flere klimameldinger med konkrete klimatiltak for hvordan man skal kutte utslippene, noe vi så langt ikke har sett fra denne regjeringen. Vi kan selvfølgelig stå her med disse verbale frasparkene mot hverandre. Det kunne vært gøy hadde det ikke vært for at dette er et alvorlig tema. Klimaendringene er i gang, og de skulle ha vært mye mindre enn de er i dag. I Norge er utslippene per person fortsatt veldig høye sammenlignet med andre land. Derfor har vi så stort behov for å få på plass klimafangst og lykkes med disse prosjektene. Flere av representantene som har snakket så langt, har trukket fram Mongstad. Man kan godt bruke Mongstad som et skremsel som henger der, og si at man mislyktes. Men hadde denne regjeringen bare klart og turt å satse på den måten – vi kommer til å mislykkes på veien mot å løse klimaproblemet, for man trenger mot, og man trenger de store visjonære prosjektene – så hadde vi lært mye av Mongstad. Det vi har lært, er bl.a. hvordan man skal fordele risiko, og hvordan man skal fordele regningen. Det er ikke først og fremst en lærdom om hastverk, men om tydelige forpliktelser og en klar gjennomføringsplan. Det er også det som ligger i de forslagene som Stortinget behandler i dag. Aktørene ber ikke om hastverk, de ber for så vidt heller ikke om at det skal gå for sakte, de ber om forutsigbarhet. Og det er det vi har etterlyst fra denne regjeringen. Jeg synes også at statsråd Søviknes holdt et godt innlegg. Det er særlig omfanget av utfordringer globalt som han trekker fram, som jeg mener er klokt. Det er klart at selv om vi lykkes med karbonfangst i Norge, er ikke det noen garanti for at man kommer til å lykkes internasjonalt. Det er det verdt å merke seg. Derfor er det også så viktig å understreke forslagene som foreligger i dag om finansieringsmodeller på mellomlang og lengre sikt. Det er ikke bare det å lykkes med teknologien som er det sentrale her, det er å finne de konkrete finansieringsmodellene og de konkrete gjennomføringsmodellene man kan lykkes med også i andre land. Det er der utfordringen ligger både i Norge og internasjonalt. Det håper jeg at vi kan jobbe sammen om – framfor å angripe hverandre.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-14:
Da er det jo en smal sak for de andre partiene å stå fram og forsvare innstillingen, som de selv har stått bak i presidentskapet. Det burde være enkelt for de aller fleste erfarne, rutinerte politikere som har ordet i sin makt. Jeg skal gi litt ros til presidentskapet på ett punkt, for det er viktig å gjøre, nemlig at man klokelig – og for første gang – har sett bort fra kommisjonens anbefaling på ett punkt, som stortingspresidenten redegjorde for i sitt innlegg. Det er bra, og det gir også grunn til å stole på at presidentskapet på egen hånd i framtiden – og uten lønnskommisjonen som et slags sandpåstrøingsorgan – kan komme fram til et forslag til Stortinget om hva som skal være lønnen for stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer for det kommende året. Kanskje vi da får forslag som legger til grunn at vi ser hen til lønnsnivået til folk flest, og ikke sammenligner oss med det som etter vårt syn er overbetalte ledere i staten og i det private næringsliv. Så vil jeg opplyse om at vi gjør en liten justering i et av forslagene våre, nemlig forslag nr. 4, som ble levert inn med følgende ordlyd: «Stortinget ber Presidentskapet avvikle Lønnskommisjonen». Det vil vi endre til «Stortinget avvikler Lønnskommisjonen», slik at det blir formelt riktig.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-14:
For det første er det sånn at vårt forslag handler om å øke forsyningsgraden til 50 pst., korrigert for importerte kraftfôrråvarer, og det er et helt avgjørende premiss. Vi vet også at hvis vi produserer optimalt på alt tilgjengelig jordbruksareal, kan vi øke selvforsyningsgraden med hele 6 pst. Så der er det noe å hente på det vi har av tilgjengelig areal per dags dato. Det er helt åpenbart at hvis man skal øke graden ytterligere, vil vi naturligvis også måtte diskutere endringer i kosthold for å nå et enda høyere nivå – så det er klart at de forholdene spiller også inn. Men vi har muligheter på det som per dags dato er det tilgjengelige jordbruksarealet.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-14:
De prinsippene vi går inn for, ved at vi ønsker å redusere avhengigheten av importert kraftfôr, handler om å ta i bruk mer av arealet, ta i bruk mer av grasressursene vi har i Norge, for å sørge for at vi kan sikre en produksjon som er bærekraftig, og som også ivaretar beredskapen vår – at vi ikke er like avhengige av at det kommer et skip med soya fra Brasil hver måned. Det gjør at vi er i en sårbar situasjon, og det gjør også at vi er nødt til å ta i bruk det vi har av arealer, på en bedre måte. Hvis vi gjør det, kan vi altså øke selvforsyningsgraden med hele 6 pst. – ved å ta i bruk det som finnes av tilgjengelig jordbruksareal, på en optimal måte. Så det er åpenbart noe å hente i de norske beiteressursene.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-14:
Saksordføreren, Steinar Reiten fra Kristelig Folkeparti, sa til NRK 6. juni at det var ukjente opplysninger at Forsvarsdepartementet har inngått et samarbeid med det amerikanske forsvarsdepartementet om å tillate militært utstyr for amerikanske behov på norske satellitter. En amerikansk kommandant, general Raymond, uttalte til Kongressen 15. mars i år at man har et såkalt partnerskap mellom USA og Norge om å bære utstyr fra US Protector Satellite Communications i polar bane. En har altså ikke en avtale, en har et partnerskap – som er helt ukjent for sakens ordfører i Stortinget og for Stortinget for øvrig. Mitt spørsmål er derfor om statsråden synes at han har sørget for at denne saken er tilstrekkelig opplyst, når sakens ordfører er noe forundret over ny informasjon i saken, som er framkommet i en høring i Kongressen i USA.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-14:
Vi har skjønt at det ikke foreligger en signert kontrakt eller avtale. Det vi ønsker å få klarhet i, er realiteten i det som kommer fra åpne militære kilder i USA, deriblant en åpen høring i Kongressen, mer presist om Stortingets vedtak i saken åpner for at USAs militære, inkludert deres atomubåtprogram, kan benytte seg av informasjon fra satellittene som Stortinget altså ga et betinget tilsagn til, eller om vi kan få en garanti for at satellittene ikke kan bidra til USAs militære på den måten.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-14:
Det må tolkes som et tydelig svar på at vi ikke får noen garanti mot at informasjonen kan benyttes i USAs atomubåtprogram. Jeg lurer på om statsråden har vurdert det faktum at USAs militære selv oppfatter at satellittene de bruker til militære formål, er ekstra utsatt for angrep fra dem som anser seg truet av USAs offensive militære kapasiteter, f.eks. amerikanernes atomubåter, og at det å knytte norske satellitter på den ene eller andre måten til USAs militære også kan medføre risiko for at de norske satellittene kan angripes, og at Norges satellittbaserte bredbåndstilgang i nordområdene dermed kan bli satt ut av spill hvis noe sånt skulle skje?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Det har vært gode innlegg i denne saken så langt, men jeg er – i likhet med de andre – spent på å høre særlig hva Fremskrittspartiets representanter mener om at stortingspolitikere skal bevilge seg en så stor lønnsøkning dette året, også sett i lys av at dette ikke er den eneste saken Stortinget diskuterer i dag hvor flertallet går inn for å bevilge seg selv privilegier som vanlige folk i dette landet ikke har. Jeg ser også at det er representanter fra Fremskrittspartiet til stede i salen, og som har full mulighet til å ta ordet og forsvare denne lønnsøkningen.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
For et par år siden kom jeg over historiske bilder som viste biltrafikk gjennom Folketeaterpassasjen på Youngstorget og trafikkork på Egertorget rett ved Stortinget. Vi kan i dag bare forestille oss debatten som raste da Folketeaterpassasjen og Egertorget ble stengt for biltrafikk. Vi har jo de samme debattene i dag. Men er det noen som ønsker bilene tilbake i Folketeaterpassasjen eller på Egertorget? Jeg tror ikke det. Oslo skal få et bilfritt sentrum. Derfor satser byrådet på sykling og kollektivtrafikk, og i stadig flere områder gjøres parkeringsplasser om til fellesareal. Som ledd i dette arbeidet har politikerne i Oslo også vedtatt å fjerne det aller meste av parkeringsplassene under rådhuset. Politikerne får ikke lenger ha privilegiet med gratis parkeringsplass. De må ta trikken, sykle til jobben eller gå. Og de som må kjøre, må betale for parkeringen selv, slik mange andre i dette landet også må. Ofte kan det være vanskelig å leve som man prediker. Det skal jeg være en av de første til å underskrive på. Men vi som har vår arbeidsplass på Stortinget, har de beste mulighetene for nettopp det. Det finnes ikke én arbeidsplass i dette landet som har et bedre kollektivtilbud i sin umiddelbare nærhet. Og selvsagt skal Stortinget bidra i arbeidet med å gjøre Oslo til en grønn og trivelig by, gjennom å sørge for at det blir færre biler som kjører gjennom Oslo sentrum. Det å avgiftsbelegge parkeringsplassene i stortingsgarasjen er ett viktig virkemiddel i så måte. Og er det noen som har råd til å betale for en parkeringsplass om de absolutt har behov for den, så er det oss, spesielt etter den lønnsøkningen som flertallet har tenkt å stemme for senere i dag. Jeg skjønner at folk reagerer på politikere som bevilger seg selv privilegier andre folk ikke har, folk som reagerer på politikere som klarer å bevilge seg selv et kraftig lønnshopp og fortsatt gir seg selv gratis parkeringsplass på en og samme dag. Vi redder ikke verden ved at vi innfører parkeringsavgift i stortingsgarasjen, men vi viser folk at vi også selv er villige til å gjøre det vi ber dem om å gjøre, og vi gir vårt bidrag til en triveligere by med færre biler – en by som er for folk, ikke bilene, selv om det skulle sitte en godt betalt stortingsrepresentant bak rattet. Og med det vil jeg ta opp det forslaget som SV har levert inn i saken.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Jeg vil i denne debatten, som i debatten om lønnsøkning for stortingspolitikere, etterlyse svar fra dem som mener at godt betalte stortingspolitikere ikke skal betale for parkeringsplass i Oslo sentrum. Hvorfor er det riktig at stortingspolitikere med en stadig høyere lønn fortsatt skal bevilge seg selv det privilegiet? Jeg leser, som representanten Kaski, at argumentet presidentskapet har, er at enkelte må kjøre til Stortinget i bil av sikkerhetshensyn. Det har jeg forståelse for, det har vi respekt for, og de skal selvsagt unntas – i likhet med personer som har funksjonsnedsettelse. Men dermed står presidentskapet uten argumenter mot å innføre betaling i stortingsgarasjen. Jeg vil da utfordre de andre partiene til å svare på om de kommer til å stemme for SVs forslag i kveld, når vi nå har tatt inn den presiseringen. Hvis de ikke har tenkt å gjøre det, ber jeg dem for åpen mikrofon om å forklare hvorfor de mener at godt betalte stortingspolitikere fortsatt skal bevilge seg selv dette privilegiet.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Jeg registrerer dessverre at ingen vil forsvare offentlig det privilegiet de har tenkt å forlenge for seg selv i dag – og det i en sal der man vanligvis er svært debattglad og ikke nøler med å ta ordet i saker. Jeg forstår dem. Det å være for fortsatt gratis parkering for godt betalte stortingsrepresentanter er en umulig sak å forsvare.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Det har lenge vært et tverrpolitisk ønske om å realisere CO2-fangst og -lagring i Norge. Nye forskningsrapporter viser at dette trengs, og viser at det er en viktig sak komiteen har hatt til behandling. Antarktis har siden 1992 mistet ufattelige 3 000 milliarder tonn is, en mengde nok til å dekke delstaten Texas med 4 meter vann. Hvis issmeltingen fortsetter på denne måten, må kartene over vår planet tegnes på nytt, med nye kystlinjer. Det slår forskere fra NASA fast. Skal vi klare å nå verdens klimamål om å begrense temperaturøkningen til maksimum 2 grader, aller helst 1,5 grad, må vi ikke bare kutte utslipp, vi må med stor sannsynlighet bli karbonnegative. Vi må ta CO2 ut av atmosfæren. I dette bildet er utvikling av teknologi for fangst og lagring av karbon avgjørende. Norge har det som trengs for å bli verdensledende på feltet. Vi har teknologisk kompetanse for å fjerne CO2, vi har store punktutslipp, og vi har lagringsmuligheter. Vi kan gjøre karbonfangst og -lagring til en lovende mulighet i kampen mot klimaendringene. Til tross for at det er bred politisk enighet om satsingen, som også gjenspeiler seg til dels i komitéinnstillingen, blir jeg noe urolig når regjeringen i forslaget til revidert nasjonalbudsjett for 2018 skriver at karbonfangst og -lagring må vurderes opp mot andre klimatiltak. Her snakker vi om utvikling av en helt ny og avgjørende teknologi for å nå våre klimamål. Det kommer ikke til å være kostnadseffektivt med det første, men vi er like avhengig av å utvikle det allikevel. Flertallet i komiteen mener vi trenger forslag til ulike finansieringsmodeller både på kort og lengre sikt. Vi trenger finansiering av det første fangst- og lagringsprosjektet, samt hvordan vi skal finansiere de neste fram til at karbonfangst og -lagring er kommersielt tilgjengelig. Og ikke minst mener flertallet i komiteen at vi trenger en forpliktende framdriftsplan, sånn at investeringsbeslutning kan tas senest våren 2020. Avklaringer rundt finansiering vil øke forutsigbarheten og evnen til å satse. Jeg vil minne Stortinget om at Stortinget allerede i forbindelse med behandlingen av energimeldingen i 2016 ba regjeringen utrede finansieringsmodeller for karbonfangst og -lagring. Derfor mener flertallet i komiteen at det er på tide med et forpliktende løp for det videre arbeidet i denne saken. Med dette vil jeg takke komiteen for samarbeidet og ønske god sommer – og anbefale de vedtak som flertallet har innstilt på.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
I løpet av kort tid får statsråden kvalitetssikringsrapporten for Fortums karbonfangstprosjekt her i Oslo, og statsråden sier at regjeringen vil behandle den så fort som mulig. Kan statsråden bekrefte at regjeringen vil komme med sin konklusjon på den videre framdriften for Fortum i løpet av sommeren vi nå står foran?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Det er ikke en replikk. Jeg glemte i min gode sommerhilsen fra talerstolen i sted å sende den også til statsråden, så jeg gjør det nå – med håp om en rask framdrift og et godt resultat.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-14:
Først vil jeg takke for Eva Kristin Hansens redegjørelse. Da forslaget om å oppnevne en kommisjon kom opp i offentlighet, må jeg innrømme at jeg som finnmarking faktisk var litt skeptisk. Jeg var redd for at det ville bli en dyrking av tidligere tiders urett, med fokusering bakover og ikke fokusering på å se framover, til nytte for de folk dette gjelder. Men ønsket om kommisjon var der. Det er det Stortinget gjør noe med nå, og da må vi sørge for at det som skal bearbeides, blir bearbeidet på en sånn måte – og med sikte på å komme videre. For meg er en av de tingene denne kommisjonen bør se på, begrepet «identitet». Jeg skal ta mitt eget fylke som eksempel. Finnmark var flerkulturelt lenge før ordet fantes. Der bodde det nordmenn, samer, kvener, finlendere, folk med russiske aner – i det hele tatt en nordkalottmiks. Og vi har mikset oss. Vi er et blandingsfolk. Vi snakker norsk, samisk, kvensk eller finsk, men i Finnmark har vi allikevel en felles identitet: finnmarking. Denne identiteten er dyrekjøpt. Den er ikke kommet av seg selv. Den er oppstått av utenforskap, av ikke å være norsk nok, av ikke å kunne norsk godt nok, av å være lengst unna makten og – dessverre – også av en dose selvforakt. Allikevel har vi overvunnet det. Vi har lært å akseptere oss selv, å være stolt av vår del av landet, det vakre, ville, ressursrike nord, der naturen har vært et overflødighetshorn, med fisk, vilt og bær – og, ikke minst, nok til alle. I jorda er det mineraler, i sjøen fisk, og under sjøen er det olje og gass – bare for å nevne noe. Nord er en ressursrik region. Vi som bor der, har etter hvert forsonet oss med oss selv. Vi er som vi er. Vi finnmarkinger har en sterk og mangfoldig felles identitet. Det er den som holder oss sammen. Det var tukling med denne identiteten som gjorde at 87 pst. av oss sa nei til sammenslåing med Troms da vi hadde folkeavstemning. Motstanden har dype historiske røtter. Det har ikke det knappe flertallet som vedtok å tvangssammenslå Troms og Finnmark, forstått. Det oppleves som en fortsettelse av tidligere tiders urett mot befolkningen. Jeg håper kommisjonen oppfyller sine intensjoner, og at arbeidet kan brukes til økt selvrespekt i nord og økt respekt for nord i sør. Jeg har lyst til å si at vi som representerer nord, slutter oss til sammensetningen av kommisjonen. Den er god og bred. Jeg har også lyst til å gi dem et råd med på veien: Involver folk det gjelder! Da kan vi få et godt resultat av dette.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2018-06-14:
Fyrst vil eg støtta meg til det som representanten Hansen sa frå presidentskapet. Det er eit samla presidentskap, og me er glade for at me har fått forslag til mandat og kandidatar til kommisjonen på plass. Frå Senterpartiets side er det viktig at me no klarar å ta tak i dette, lèt det få ein grundig gjennomgang, slik at ein får sett på dei utfordringane som ligg her – og ikkje minst dei følelsane som ligg i desse folka. Det er ikkje tvil om at det er sterke krefter, som mange føler dei ikkje har fått fram. Arbeidet med mandatet har vore interessant. Møta med representantar for Sametinget, Norske Kveners Forbund, Kvenlandsforbundet og Norsk-Finsk Forening viser at det òg er ganske ulikt utgangspunkt for kva dei ser føre seg at dette arbeidet skal bringa. Det er viktig at alle grupper vert høyrde og får fram synspunkta og historiene sine. Sjøsamane, lulesamane og sørsamane er døme på minoritetar som òg må takast med i arbeidet til kommisjonen. At han har fått frist fram til 2022, trur eg bør gje tid til at alle kan verta høyrde, at ein kan få tid til å få folk til å våga å snakka, at òg dei som har historier som ikkje er så lette å få fram, ikkje er så enkle å dra fram – som dei kanskje har prøvd å fortrengja og gøyma – kan ein få fram. Eg trur at kommisjonen innanfor denne tidsramma bør ha god moglegheit til å få gjort eit godt arbeid og verta ferdig innan fristen. Målet for arbeidet må vera fleire. Det er viktig å få fram kunnskap, at alle føler dei får fram synspunkta sine. Men eg vonar òg at me kan få fram den mangfaldige kulturen som er der oppe, at resten av landet kan verta meir obs på kor mykje dei har å tilføra oss, kor spennande historia er, og korleis ein kan få historia til å lyfta oss framover, læra oss å verta meir tolerante og klara å sjå verdien i mangfaldet. Så ser eg at enkeltorganisasjonar ikkje er heilt fornøgde med kommisjonen og samansetjinga, men eg vil seia eg føler at alle har fått vera med og kome med forslaga sine. Eg trur me har kome fram til eit godt kompromiss, der me har ei gruppe som kan gjera eit godt arbeid, viss me legg rammene for det.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2018-06-14:
Innstillinga inneheld viktige tiltak for å få ei betre handsaming av store prosjekt i Stortinget i framtida. På alle punkt, med eitt viktig unntak, sluttar eg meg til innstillinga frå presidentskapet. Sjølv om det hadde vore kjekt å ha ei samla innstilling, meiner Senterpartiet at forslaget frå arbeidsgruppa om at det vert oppretta eit formelt organ for konsultasjonar, sett saman av presidentskapet og leiarane for partigruppene – administrasjonsutvalet, som skal drøfta særleg viktige administrative saker før det vert gjort vedtak i presidentskapet – er eit forslag som gjev tydelege og faste rammer for korleis konsultasjonane mellom presidentskapet og partigruppene skal gå føre seg, ved at alle parti deltek i eit felles møterom, er gjevne lik informasjon og får lik moglegheit til å koma med innspel og innvendingar. Dersom leiarane for partigruppene sjølve ikkje har høve til å møta, kan nestleiarane stilla. Forslaget inneber også at dersom eit mindretal på ein tredjedel av medlemane krev det, skal ei sak leggjast fram for Stortinget. Me meiner at eit fast administrasjonsutval er ei betre løysing for å fungera når det er krevjande saker der det er sprikande meiningar som skal handterast. Det treng ikkje ha faste møte, men kan innkallast når det trengst. I Senterpartiet er me opptekne av at me ikkje skal byggja unødvendig byråkrati, men eg trur det er viktig at me har ordningar som er budde også i vanskelege saker. Eg vil rå Stortinget til å vedta ny § 9 a andre ledd, som er i samsvar med forslaget frå arbeidsgruppa. Med dette vil eg ta opp dei forslaga Senterpartiet har fremja.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2018-06-14:
Det har vore ein interessant diskusjon, og eg er glad for at det er så mange parti som har vorte opptekne av norsk matproduksjon. Det gler meg oppriktig. Eg trur at det at ein klarte å få til ein avtale, faktisk er bra for norsk landbruk. Distrikta har vorte litt styrkte, og me har fått noko til mindre bruk, men eg må seia at eg reagerer når regjeringspartia hevdar at det ikkje har vore noka sentralisering. Me kjem frå kvar våre fylke. Kven er det som i eige fylke ikkje ser at det internt har vore ei veldig sentralisering? Me ser at ein samlar produksjonen meir og meir, det vert mindre samsvar mellom produksjonen rundt om i fylka og areala ein skal utnytta. Stord kommune er det siste dømet – slutt på mjølkeproduksjonen. Slik ser ein det er på plass etter plass. Torill Eidsheim hadde eit godt innlegg om vestlandslandbruket, men eg trur ein må ha ein annan medisin om ein skal klara å lyfta det. Det vart peikt på marknadssituasjonen. Han er krevjande, men eg vil hevda at det er ein planlagd overproduksjon frå denne regjeringa. Dei har dobla kyllingkonsesjonane, sterkt auka grensa for mjølkekvotar og teke vekk taket på alle overføringar. Då er det ikkje så vanskeleg å tenkja seg at ein får overproduksjon. Ein kan velja å seia at ein ikkje kan auka inntektene fordi produksjonen er for stor, eller ein kan faktisk velja å ha eit tak. Det er litt overraskande av denne regjeringa, som er så oppteken av marknaden, for hadde ein hatt eit tak på husdyrtilskotet, ville det ha vore ein mykje større stimulans for bønder med litt overproduksjon, og dermed nedgang i pris, til å redusera talet på dyr noko. Her kunne ein faktisk ha brukt marknaden til å styra produksjonen, ein kunne faktisk ha oppnådd å lyfta inntektene utan at det vart ein stor overproduksjon, og ein ville stimulert til meir bruk av eige areal. Ein del har peikt på at eksport kan og bør vera ein del av norsk landbruk. Eg trur norsk landbruk fyrst og fremst skal levera for heimemarknaden. Det er ikkje det same som at ein ikkje skal sjå på dei nisjane som kan vera der. Er det nokon som har lyst til å ha høgprisvarer frå Noreg, skal me sjølvsagt prøva å levera.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2018-06-14:
Etter fleire Høgre-representantars utsegner kan eg ikkje la vera å ta ordet. Dei snakkar om at me svartmålar situasjonen, og at me også bør synast godt om dei som driv i Vestfold, og dei som driv stort. Ja visst skal me gjera det, men det må faktisk vera leveleg for landbruket i resten av landet òg. Så seier dei at utanfor huset her er alt såre vel. Kanskje Høgre skal bruka tid på å gå på årsmøtet i Noregs Bondelag og høyra diskusjonen blant bøndene, eller gå på andre møte ute blant bøndene. Eg trur eg er ein av dei som under året treff flest bønder, og eg kjenner stemninga ute. Det er stor forskjell på å vera glade for at det vart ein avtale – for ein veit kva som var alternativet – til å vera fornøgde. Det hjelper lite med store kronebeløp, det er inntekta til den enkelte bonden som tel. Det verkar som om denne regjeringa har veldig tru på stordrift, og ein snakkar om at heiltidsbonden må prioriterast. Sjølvsagt skal heiltidsbonden ha gode forhold. Men korleis trur ein det verkar for ein bonde med 20–25 kyr som føler han jobbar meir enn han klarar for å halda det i gang, når han får høyra: Nei, ein må ikkje kutta på 50 kyr, for den stakkars heiltidsbonden må klara seg. Eg vil gjenta det eg sa før i dag: Det å ha ei fornuftig nedtrapping på tilskota ville ført til ein enklare måte å få marknadsbalanse på. Det er faktisk dei største bøndene som har mest å tena viss ein slepp å redusera prisane – og lyftar dei – så det kunne vore ein måte å gjera det på, som ville vore vinn-vinn for både dei små og dei store bøndene.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Dette er jo ein diskusjon som har gått over fleire periodar og år. I førre periode blei det sett ned ein eigen reglementskomité som bl.a. skulle sjå på registreringa av økonomiske interesser og andre interesser representantar har. Eg vil seie at prosessen vi gjennomførte der, var god, og vi kom fram til eit samrøystes vedtak. I korte trekk var intensjonen til reglementskomiteen at økonomiske interesser skal rapporterast – ikkje kan, men skal. Det var det store prinsipielle skiftet Stortinget gjorde. For oss i SV har det heile tida vore eit spørsmål om å sikre at avgjerdene som Stortinget tek, er så opne som mogleg. Stortingsrepresentantar har sjølvsagt bindingar til samfunnet. Det kan vere økonomiske bindingar, ulike typar politiske interesser, traséval for ein jernbane eller ei vegstrekning osv. Det viktigaste Stortinget gjer for å unngå at ein får mistankar retta mot seg om at avgjerder er påverka av interesser som stortingsrepresentantane har, er at ein er open om dette – eksplisitt open. Det var på mange måtar akkurat det reglementskomiteen landa på; vi skulle vere eksplisitt opne. Det medførte også at vi stilte krav om at økonomiske interesser skal rapporterast. Det er med den bakgrunnen eg les forslaget frå presidentskapet, og i forslag nr. 3 meiner eg vi skal endre ordlyden frå «kan» til «skal». Det er ei veldig enkel endring av ordlyden, og eg meiner ho er i tråd med intensjonen til komiteen og synet til det breie fleirtalet i Stortinget. Det vil vere ein fordel for Stortinget å ikkje opne for den typen kan-setningar, også for representantane sin del, slik at dette er noko ein skal eller ikkje skal, og at det er ein klar regel. Vi har to andre forslag, og dei gjeld garantiar og gjeld. Vi ser ikkje kvifor ein skal heilt opp i 10 og 20 gongar grunnbeløpet for å rapportere inn. Vi meiner at ein her kan sjå over grensa til Sverige på kva reglar dei har. Dei har det som svarer til to gongar grunnbeløpet. 10 gongar grunnbeløpet er rundt 1 mill. kr, og 20 gongar er 2 mill. kr. Det er betydeleg med pengar. Vi meiner at vi skal senke nivået betydeleg. Med det ønskjer eg å fremje SVs forslag i saka og håper på ei imøtekomande haldning frå resten av Stortinget.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Eg synest det er profesjonelt av Høgre å ta utgangspunkt i fleirtalet i Stortinget når det gjeld inntektsmål. Det meiner eg er seriøst og riktig. Så er spørsmålet: Korleis skal ein oppnå det inntektsmålet som Stortinget har fastsett? I årets oppgjer er vi jo langt, langt unna å kunne oppnå inntektsmålet, altså ei inntektsutvikling som faktisk fører til redusert gap mellom bønder og andre grupper. Er dette oppgjeret å sjå på som eit kvileskjer for å oppnå inntektsmålet, eller korleis ser Høgres landbrukspolitiske talsperson på korleis ein skal realisere Stortingets inntektsmål?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Eg synest det er eit veldig rart spørsmål frå representanten Ørsal Johansen. Utgangspunktet her er altså at vi måler dette gjennomsnittet mot andre grupper i samfunnet, og det er også eit gjennomsnitt vi da gjer denne samanlikninga ut ifrå. Det betyr at ein ser på snittet på alle grupper i samfunnet, og så ser ein på korleis lønnsutviklinga er for bønder – i snitt – vel vitande om at det er store forskjellar her, også innanfor bondestanden. Dei som driv småbruk, tener veldig ofte vesentleg mindre enn dei som har storbruk. Spesielt med den linja som blir ført frå denne regjeringa – gjennom å fjerne taket i 2014, og ein del andre verkemiddel – har ein sett at lønsforskjellane aukar også blant bønder. Men det gir meining å ta utgangspunkt i eit snitt, for det snittet gir faktisk uttrykk for kva type samfunnsutvikling vi vil ha for bønder, om dei skal begynne å nærme seg andre grupper i samfunnet – eller ei – og da er svaret enkelt.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Eg skal ikkje ta for hardt i, men ein kunne kanskje tatt mattekurset éin gong til viss ein ikkje har fått det ordentleg på plass. Men det er klart, begynner du med veldig lite og så får ein stor prosentvis auke, og så samanliknar du med nokon som har mykje, og får litt prosentvis auke – da er jo nesten spørsmålet til Ørsal Johansen: Tettar du eit gap da, eller tettar du det ikkje? Og viss ikkje representanten evnar å rekne seg fram til det, trur eg vi berre må takke for replikken.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Her må ein berre begynne å velje og vrake i talet på spørsmål. Eg synest det første spørsmålet til representanten er spennande – kor mykje vil ein at bonden skal tene? Det kunne det vore veldig interessant å høyre regjeringa si meining om – kva er det ein eigentleg vil her, kva nivå er det ein eigentleg strekkjer seg mot? I SVs program ønskjer vi å tette lønnsgapet mellom bøndene og gjennomsnittet av dei andre lønsinntektsgruppene, og det er meint bokstaveleg, det står i programmet. Men vi er veldig opptatt av fordelinga mellom bønder, altså at det skal løne seg vesentleg meir å drive i smått, slik at vi kan ta i bruk alle dei jordområda som i dag står ubrukte, som ikkje er drivverdige fordi inntektene i jordbruket er så skeivfordelte som dei er i dag.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Ueinigheita rundt jordbrukspolitikken er velkjend. Eg tenkte eg skulle gi honnør til partane på eitt punkt – eit lyspunkt – og det gjeld strukturtilskotet på mjølk. Pyramiden for dei små og mellomstore er eit verkeleg lyspunkt i avtalen slik som han blei til slutt. Mitt spørsmål er eigentleg veldig konkret: Er det i samsvar med politikken til regjeringa? Det hadde vore gledeleg viss det var det. Og vil det bli lagt til grunn i komande forhandlingar, også for andre produksjonar?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Det kanskje mest oppsiktsvekkjande med innlegget til statsråden var at han i utgreiinga si gjennomgåande viste til Hydros eigne forklaringar og ikkje gav inntrykk av å ha gjort sjølvstendige undersøkingar for å finne ut om Hydro har opptredd i tråd med statlege føringar for samfunnsansvar og miljø. Det er for meg uforståeleg i ein så alvorleg situasjon når føringa frå Stortinget er så klar. Hydro står midt i ei krise i Brasil med ei lokalbefolkning utan tillit til Hydro og med frykt for at ein forureinar drikkevatnet deira. Det burde næringsministeren gått inn på i innlegget sitt, men i staden fekk vi ei oppvisning i korleis ein kan si minst mogleg konkret på 10 minutt. Brasilianske myndigheiter sitt eige miljøinstitutt, IEC, har gjort undersøkingar mykje tettare i tid opp til utsleppa og konkluderer med at det har vore forureining frå Hydros verksemd. Det er det motsette av Hydros eigne undersøkingar, som blei gjort ein månad seinare, og der dei reinvaska seg sjølv. Kvifor går ikkje statsråden inn på det anna enn å omtale dei brasilianske myndigheiter sine eigne undersøkingar som påstandar? Det er jo Brasils eigne undersøkingar som gjorde at produksjonen blei redusert med 50 pst., som dei framleis er avgrensa av. Komiteen bad under behandlinga om å få utgreiinga til Hydro frå statsråden. Sjølv om denne sjølvsagt vektlegg eigne undersøkingar, er også den langt meir balansert enn det statsråden leverte i utgreiinga. Hydros eigne undersøkingar har bl.a. kome fram til at lokalbefolkninga ikkje har tillit til at Hydro tek utslepp på alvor. Kvifor blir heller ikkje det nemnt i statsrådens utgreiing? Dessutan har vi ei eigarskapsmelding som har ei opplisting av prinsippa for god eigarstyring. Der står det følgjande: «Alle norske selskaper bør ta samfunnsansvar, uavhengig av om de er privat eller offentlig eid, og uavhengig om de har sin virksomhet i Norge eller i andre land.» Og vidare: «Samfunnsansvar omfatter en rekke ulike saksområder knyttet til hvordan selskapers virksomhet påvirker mennesker, samfunn og miljø, herunder menneskerettigheter, arbeidstakerrettigheter, klima og miljø, antikorrupsjon og åpenhet.» Det blir berre ein vits dersom ikkje regjeringa vil gjere eigne undersøkingar for å sjekke om selskap faktisk etterlever prinsippa i eigarskapsmeldinga. Då er dei ikkje særleg mykje verdt. Det meiner eg er det første grunnleggjande spørsmålet som statsråden må svare på: Kvifor gjer ein ikkje i det minste eigne vurderingar av Hydros aktivitet i Brasil?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Da saka fyrst blei tatt opp i kontroll- og konstitusjonskomiteen, sende komiteen eit brev til statsråden med vedlegg med ei rekkje spørsmål som underskrivne hadde formulert. Eg hadde venta det var noko statsråden kom inn på i utgreiinga si, at han kom nettopp inn på den vurderinga departementet må gjere på sjølvstendig grunnlag. Det andre spørsmålet der gjekk på at det ikkje er fyrste gong det skjer utslepp frå Hydro sitt anlegg på grunn av store mengder nedbør. Det har skjedd fleire gonger før, sist rapportert i 2009. Hydro varsla då tiltak for å forhindre at det skulle skje igjen. Har statsråden fylgt opp at desse tiltaka har blitt gjennomførte?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Det er ikkje eigne undersøkingar eg tok til orde for, men å gjere vurderingar ut frå dei undersøkingane som allereie er gjorde, f.eks. av det brasilianske miljøinstituttet, eller å gå ordentleg inn og vurdere det som har kome frå Hydro sjølv. Her har ein berre lagt seg på Hydro sin versjon av saka. Men spørsmålet handla ikkje om det, det handla om det spørsmålet som vart sendt inn til statsråden før påske: Det er ikkje fyrste gong det har skjedd utslepp frå Hydro sitt anlegg på grunn av store mengder nedbør, sist rapportert i 2009. Hydro varsla da tiltak for å forhindre at det skulle skje igjen. Har statsråden fylgt opp at desse tiltaka har blitt gjennomførte?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Dersom selskapa ikkje følgjer opp dei fundamentale prinsippa i eigarskapsmeldinga, må ein på eitt eller anna tidspunkt vurdere om ein skal gjere eigne undersøkingar. Men det var ikkje det eg tok til orde for her. Eg tok til orde for rett og slett å gjere ei ordentleg vurdering av allereie etablerte undersøkingar. Tilbake igjen til dei svara som statsråden gav på dei spørsmåla som han fekk før påske, altså tre–fire månader etter at han vart statsråd i regjeringa. Han har altså hatt god tid til å setje seg inn i dette – hatt fleire månader på å vurdere det. Det burde ikkje vere ei overrasking at spørsmålet skulle kome opp i dag om dei utsleppa som skjedde i 2009, der Hydro varsla at dei skulle gjennomføre tiltak. Har statsråden heilt konkret sørgt for at dei tiltaka blei gjennomførte? Vi har stilt spørsmål om det. Og: Vil han be om ei utgreiing om kvifor dei tiltaka ikkje var tilstrekkelege? Har han gjort det?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Eg trur stasråden har eit problematisk forhold til kva rolle eigarskapsmeldinga har i hans eige virke. Eigarskapsmeldinga gir klare prinsipp og klare føringar for korleis eigardialogen skal fungere. Det betyr at statsråden må gjere sjølvstendige vurderingar av dei opplysningane han får frå Hydro, og kanskje drive litt oppsøkjande verksemd, f.eks. ved å halde seg til brasilianske myndigheiter sine eigne miljøinstitutt. Det meiner eg er eit minimum her. Viss ikkje har vi faktisk eit problem med regjeringas oppfølging av eigarskapsmeldinga. Det er det eg trur kanskje er problemet med denne saka. Ho gir eit innblikk i korleis regjeringa følgjer opp eigarskapet i eigne selskap, ikkje minst i land som Brasil, der det kjem så klare meldingar. Hydro seier sjølv at lokalbefolkninga ikkje har tillit, befolkninga er redd for at drikkevatnet er forureina, og myndigheitene peiker også på at det har vore det. Det meiner eg statsråden ikkje har tatt på alvor. Da er spørsmålet: Korleis vil statsråden følgje opp dette vidare?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Eg synest den replikkvekslinga vi var gjennom her, illustrerte det som gjer at dette er ei viktig og prinsipiell sak å ta opp. Ho viser korleis regjeringa stiller seg til eigarskapsmeldinga. Eigarskapsmeldinga er full av verdiar som vi set høgt, og som også er førande for korleis vi skal stille oss til eigarskap, anten det er i Noreg eller i andre land rundt omkring i verda, heilt uavhengig av om det er viktige handelspartnarar for oss eller ikkje, heilt blindt, heilt klare, reine, enkle verdiar, anten det gjeld samfunn, miljø, menneskerettar, urfolk eller anna. Det denne saka har avdekt, er at Hydros aktivitet i Brasil er svært omstridt, og det er krasse skuldingar om at verksemda er i strid med desse verdiane. Da synest eg det er spesielt at statsråden kjem til Stortinget med ei utgreiing utan å ha gjort eigne vurderingar – berre vist til Hydros eiga forklaring – og påstår at undersøkingane som blei gjorde av brasilianske miljøstyresmakter, berre er for påstandar å rekne. Det synest eg er spesielt, og det gir oss kanskje også ein inngang til neste runde med eigarskapsmeldinga, at dersom vi skal ha ei fungerande eigarskapsmelding, skal ho vere styrande – ikkje vere eit styre, men styrande – for korleis eigardialogen skal vere. Det betyr også at det blir sjekklista for ein kvar statsråd i Næringsdepartementet som kjem hit og legg fram ei utgreiing om eigarskapsdialog, at da skal utgangspunktet vere eigarskapsmeldinga. Om ikkje betyr statens eigarskap og dei føringane Stortinget legg, ingenting i det heile. Eg trur at vegen å gå her er ei eller anna form for mekanisme der staten set seg i stand til å gjere eigne vurderingar. Det treng ikkje vere undersøkingar – i dei grovaste tilfella bør det kanskje vere det – men det bør iallfall vere eigne, sjølvstendige vurderingar og ikkje at ein berre legg seg på vurderingar som selskapet ein har eigardel i, har.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Det der var ei litt spesiell avslutning. Det eg tok opp her, er at det kan hende at Hydros aktivitet i Brasil er på kollisjonskurs med eigarskapsmeldinga, som er fundamentet for alt eigarskap vi har frå statens side. Det er den påpeikinga vi her gjer. Det er derfor vi kritiserer at regjeringa og statsråden i det heile ikkje har eit eige vurderande syn på det som har kome frå Hydro sjølv. Det blir framstilt som at det som kjem frå Hydro, er sanninga, mens det som kjem frå IEC, er påstandar. Det står å lese i utgreiinga, som eg håper statsråden kan lese sjølv. Dei spørsmåla som blei sende frå underskrivne, gjennom kontrollkomiteen til statsråden, er framleis ikkje svara på, og det går nettopp på å gjere eigne vurderingar og stille kritiske spørsmål. Ikkje på noko som helst tidspunkt har han kome inn på svar på dei vesentlege spørsmåla. Det synest eg gir eit ganske dårleg inntrykk av korleis denne statsråden forvaltar eigarskapet.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
I utgreiingsinstruksen står det under § 2-2 andre ledd: «Dersom tiltaket berører prinsipielle spørsmål, skal utredningen drøfte disse på en balansert, systematisk og helhetlig måte.» Og dette er eit tiltak som absolutt går inn under utgreiingsinstruksen og KS-ordninga. Her har det også vore gjennomført ei konseptvalutgreiing, det har vore gjennomført ei KS1-utgreiing. Ikkje i nokon av desse to utgreiingane står det om den ganske store prinsipielle forskjellen det er å utstyre våre norske satellittar med utstyr frå amerikanske, som gjer det til ein heilt annan type satellitt enn det som er intensjonen. Derimot gjekk KS1 imot at ein skulle gjennomføre dette tiltaket. Dei meinte at marknaden ville ordne opp med breiband i nordområda på eiga hand, men statsråden henta da inn EY, eit konsulentselskap som kom med ei ny vurdering, og på bakgrunn av det kom han til Stortinget. Kvifor er ikkje EY-utgreiinga tilgjengeleg for Stortinget i denne behandlinga – det er der det faktisk står om denne intensjonen.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
KS-ordninga er der for å gi oss eit breiast og best mogleg avgjerdsgrunnlag når vi skal ta store avgjerder. Det er jo det dette har vore. KVU-en og KS1 er offentleg tilgjengelege, og dei konkluderte til slutt med at ein ikkje skulle gjennomføre dette tiltaket. Det var på den bakgrunnen at departementet henta inn EY til å gjennomføre ei utgreiing, som dei byggjer forslaget sitt på. Det er difor eg synest det er spesielt at Stortinget ikkje får innsyn i denne utgreiinga. Det som gjer denne saka så prinsipiell, er at idet ein byggjer på ein satellitt med sensorar frå det amerikanske forsvaret – som skal brukast som eit ledd i deira våpensystem – har ein fått ein annan type satellitt, for å seie det veldig enkelt. Det trur eg dei fleste forstår. Det vil eg anta alle forstår er eit prinsipielt spørsmål, som vi må ta eksplisitt og skikkeleg. Den moglegheita har statsråden fråtatt Stortinget ved å halde denne informasjonen unna saksdokumenta. Synest ikkje statsråden det er problematisk?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Vi har sett av referat frå den amerikanske kongressen at dette har vore ein diskusjon der ei stund. Det er heilt riktig at det ikkje er inngått formelle avtalar, men eg reknar med at avtalar er noko som kjem i stand når aktørane har på plass ei finansiering. I USA snakkar ein om at det allereie er inngått «arrangement» eller «partnership» mellom Noreg og amerikanske militære. General Jay Raymond, som er «head of Air Force Space Command», har sagt at «an arrangement with Norway will allow the military launch payloads as many as three years earlier than planned». Spørsmålet mitt til statsråden er: Kor lenge har Forsvarsdepartementet kjent til dette samarbeidet som det norske forsvaret har hatt med amerikanarane?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-14:
Eit nærliggjande spørsmål til det er: Ser da statsråden, når det i den informasjonen som Stortinget har fått, både gjennom innsyn i konseptvalutgreiinga og KS1, ikkje står noko om desse dimensjonane i denne satellittsatsinga – at det kan vere ein viktig prinsipiell diskusjon som Stortinget burde vore invitert til å delta i, all den tid kongressen i USA har diskutert desse sidene?
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2018-06-14:
Senterpartiet er glad for og stolt over at vi har denne saken på bordet. Utgangspunktet for innstillingen er en innrømmelse av at det har vært begått stor urett og sågar overgrep mot den samiske og kvenske befolkning under den harde fornorskingstiden. Nå skal det opprettes en kommisjon som skal dokumentere historien og forsøke å forklare dagens situasjon på bakgrunn av dette. Vi lyktes nesten med å utslette deres kultur. Folket har lidd – smerte, skam, fortvilelse og sorg. Det er dype sår som så vidt har begynt å gro. Historien er mørk når vi ser tilbake på den. Mye i historien ligger ennå skjult, og diskrimineringen og undertrykkingen foregikk på så mange nivå. Erfaringene fra andre land som har gjort dette arbeidet, viser nødvendigheten av å bruke god tid og sette av nok ressurser. Erfaring viser at det vil komme mye fram under prosessen, og det er viktig å ha et apparat klart for å møte dette. Det finnes en gammel fane fra 1919 sydd av kvinneforeningen i nedre Tana. På fanen er det påsydd følgende tekst: «Mors hjerte blør når hennes barn ikke vil kjennes ved henne» – en enkel setning som rommer en så stor sorg, samtidig som den viser hvor dyrebart språket og kulturen er. Denne fanen viser fornorskingshistorien med noen få ord. Alle i Norge skal kjenne til og lære om denne historien. Og vi skal ikke bare rote opp i alt det trasige og be om unnskyldning, målsettingen er å rette opp i den urett som er begått, og å styrke det samiske og kvenske samfunn. Sannheten skal bringe den forståelsen og støtten som er nødvendig for å utvikle disse. Deres kultur skal kunne være levende, og ungdom skal representere det samiske og kvenske samfunn med stolthet. Da begynner vi å snakke om forsoning.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2018-06-14:
I Finnmark er antallet gårdsbruk nå blitt så lavt at vi er bekymret for om bøndene som er igjen, klarer å opprettholde stor nok produksjon til å holde meieriene i Alta og Tana og slakteriet i Karasjok med volum i framtiden. Melkeproduksjonen er ryggraden i Finnmarks jordbruk. Cirka 95 gårder som produserer melk, er igjen. Det er flere som nå selger melkekvoter. Også i sauenæringen er det flere som slutter. Det nye tilskuddet som er innført for å styrke 15–30 kyrs melkebruk, er godt mottatt i Finnmark. Vi håper det vil få flere av de mellomstore brukene til å investere for framtiden. Det er viktig for å kunne ha et fagmiljø og for å kunne ha et service- og rådgivningsapparat i Finnmark. Jeg vil nå ta opp en sak som er utrolig viktig å følge opp. I Finnmark opplever bøndene at veterinærkostnadene har økt, spesielt utenom ordinær vakttid. Veterinærene fakturerer bøndene for den tiden de bruker på kjøring, i tillegg til det de får dekket av ordningen med tilskudd til veterinære reiser. Dette slår svært urettferdig ut for dem som bor langt unna veterinærkontor. Vi har eksempler på bønder som har måttet betale 5 000 kr for å dekke kjøring, i tillegg til selve behandlingen, 800 kr, og utstyr, 2 kr. Vi vil ikke ende i en situasjon der hensynet til dyras velferd kan komme til å bli nedprioritert i distriktene, av økonomiske hensyn. Det er et mål at vi skal ha et aktivt landbruk over hele landet. Da må også rammevilkårene sikre at vi kan oppfylle målet. Næringen noterer seg at potten til veterinære reiser er økt, men stiller seg tvilende til at det vil endre på den praksisen som er i ferd med å utvikle seg. Selvfølgelig må veterinærene sikres en inntekt som står i stil med deres utdannelse, også i distriktene, men dette må sikres via statlige ordninger. Hvis man virkelig ønsker et landbruk over hele landet, må dette følges opp med gode nok ordninger.