Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-24:
Utenriksministeren tok opp EUs klimapolitikk i sin redegjørelse. Klimapakken som EU har framlagt, vil påvirke Norge på mange områder. Vi kan forvente at dette stiller krav til norsk satsing på fornybar energi-produksjon. Det er viktig og bra. Det gir oss nye muligheter til både næringsvirksomhet, arbeidsplasser og inntekter. Norge har gode forutsetninger for vind, vann, bio og mye annet innenfor energiproduksjon, men det krever at vår nasjonalpolitikk består av mer enn luftige ambisjoner. Vi må sørge for at virkemidlene står i stil med de målene man setter. For eksempel har norsk vindkraftbransje i løpet av to og et halvt år med rød-grønn regjering hatt tre ulike støttesystemer å forholde seg til: først grønne sertifikat, så en feed in-ordning og nå en investeringsstøtteordning. Så vet vi at om noen få år vil man forhåpentligvis komme tilbake til grønne sertifikat. Her er det viktig å samarbeide med EU, men det er også viktig å stokke bena godt internt i vår nasjonale politikk, slik at vi har en forutsigbarhet som gjør at kraftbransjen kan innfri de målene som EU kanskje pålegger oss. Jeg håper at utenriksministeren i sitt arbeid samarbeider med svenskene, med hele Norden, for å få til et grønt sertifikat-marked som blir bredest mulig, og også forsøke å få til det arbeidet når det gjelder Europa. Jo bredere et sertifikatmarked er, jo mer robust blir det, og jo mindre fare for vridning av investeringer vil man oppleve. Utenriksministeren var inne på klimakvoter. Han snakket om at man i EU vil prøve å fjerne gratis tildeling. Det er noe som stort sett alle partier stiller seg bak. Forutsetningen for Fremskrittspartiet er at man gjør det parallelt med EU og ikke går i forkant. Derfor håper jeg at utenriksministeren vil avklare hva slags løp han legger opp til. Er dette et løp som skal skje i samarbeid eller i konkurranse med EU? Grunnen til at jeg tar opp problemet, er at SVs Inga Marte Thorkildsen i stortingsdebatten den 18. desember 2007 om klimakvoteloven sa følgende: «Vi har tatt et viktig skritt forbi EU når vi har bestemt av vi ikke skal ha gratiskvoter etter 2012.» Meg bekjent har ikke EU den ambisjonen. Selv om de vil redusere i forhold til dagens gratiskvoter, er det ikke en ambisjon om å fjerne det helt på alle områder, slik som Inga Marte Thorkildsen gir inntrykk av at Regjeringen har bestemt. Der må Regjeringen bli enig med seg selv, men tilnærmingen støtter vi, gitt, som sagt, at alle land gjør det parallelt. Jeg vil også minne utenriksministeren om at i redegjørelsen han holdt i november 2007, la han selv vekt på at man skulle sikre konkurransevilkårene for norsk industri i klimapolitikken. Når man ser på den klimakvoteloven som ble vedtatt, er ikke det innfridd, i og med at industri etablert etter 2002 har dårligere konkurransevilkår enn industrien i alle andre EU land, ved at man ikke får tildelt en eneste vederlagsfri kvote. Derfor håper jeg Regjeringen ser på realitetene og ikke bare på intensjonene, for intensjonene her er gjerne gode, men konsekvensen blir at man frafaller investeringer i Norge og foretar de samme investeringene i Sverige eller i andre EU-land. Da har man ikke oppnådd noe som helst miljømessig, men man har oppnådd å hindre norsk næringsvirksomhet. Flere EU-land viser nå en interesse for kjernekraftverk. Det vil påvirke Norge, selv om vi ikke bygger det her. Alle våre naboland, unntatt Danmark, har kjernekraftverk. De fleste av våre naboland viser interesse for å bygge nytt eller utvide eksisterende. Derfor bør vi strebe etter tettere samarbeid. Medlemskap i Euratom er noe som jeg håper utenriksministeren sterkt vil vurdere. De fleste forskere som jobber med kjernekraftspørsmål i Norge, anbefaler medlemskap i den organisasjonen, uavhengig av om man selv mener at man bør bygge kjernekraftverk i Norge, rett og slett for å forstå hva som skjer, bygge kompetanse og for å bidra med den norske kompetansen, slik at de kjernekraftverkene som bygges i EU, er så trygge som mulig. Det er i vår egen interesse, for skjer det ulykker under produksjon i et kjernekraftverk og ved avfallshåndtering, vil det påvirke Norge uansett om vi liker det eller ikke. Det siste punktet går på biodrivstoff. EU har ambisjon om 10 pst. innblanding i drivstoffsalget sitt innen 2020. Norge har enda større ambisjoner, nemlig 7 pst. i 2010. Nå ser vi stadig flere negative konsekvenser som følge av biodrivstoff, bl.a. når det gjelder matvareprisene - ikke bare på grunn av biodrivstoff, men biodrivstoff er med på å gjøre at den prisøkningen som kanskje hadde vært moderat, blir ekstrem. Danmark har nå snudd. Klimaministeren sier at vi ikke kan putte mat på bensintanken. Gordon Brown har varslet at han vil vurdere å be EU redusere sine mål. Jeg håper utenriksministeren vil gjøre det samme, både internt i Regjeringen og overfor EU. Regjeringen sier selv i klimameldingen at andre generasjons biodrivstoff først vil være tilgjengelig om minimum fem-ti år. Det betyr at det å ha ambisjon om innblanding før det har gått fem år, vil si at man brenner første generasjon. Det betyr at man brenner mat som drivstoff.