Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-24:
Den raske utviklingen innen medisinsk bioteknologi stiller både fagfolk og politikere overfor stadig nye utfordringer. Teknologien har gitt mange mennesker nye muligheter, og mange har fått en bedre livskvalitet. Utviklingen reiser imidlertid mange etiske problemstillinger om menneskesyn, kunnskapssyn og verdivalg som fagmiljøene ikke kan ha monopol på å ha en mening om. All bruk av teknologi er ikke nødvendigvis det beste, og det kan ikke være slik at alt som kan gjøres, må gjøres. Det må etter vårt syn være etikken som skal styre teknologien og ikke omvendt. Teknologien flytter grenser og griper inn i selve livsprosessen og det spirende liv. Den kan påvirke og forbedre situasjonen for noen, og den kan holde liv i et liv som tidligere var definert som en abort. Den samme teknologien kan avbryte et liv av kvalitetsgrunner. Slik representerer den medisinske teknologien både en trygghet og en trussel. Den medisinske ekspertisen er overlatt en kontroll over livet det kan være vanskelig å overprøve. I kampen for å flytte grenser står vi i fare for å skape nye normer og nye krav til hva som er et leveverdig liv. I dag vil Odelstinget vedta endringer i bioteknologiloven som flytter viktige etiske grenser, etter vårt syn. Mange av de spørsmål som skal debatteres, dreier seg i virkeligheten om ett grunnleggende etisk spørsmål: Hvem skal ha rett til liv? Flertallet vil ta mange skritt i retning av det mange beskriver og oppfatter som et sorteringssamfunn. Dette er en utvikling som vanskelig kan snus, og som vanskelig kan bremses. I lys av hvor viktige og prinsipielle disse spørsmålene er, er det egentlig oppsiktsvekkende at temaet i liten grad har vært gjenstand for offentlig debatt. Som folkevalgte har vi et klart ansvar for å trekke opp rammer og retningslinjer i lovgivningen. Høyre har i utgangspunktet tillit til enkeltmenneskets evne til å ta beslutninger på egne vegne, men vi mener også at det er samfunnets ansvar å trekke opp etiske grenser for slike valg. Regjeringen har fremmet forslag, og fått støtte fra flertallet, om å tillate forskning på overtallige befruktede egg. For Høyre er dette etisk uakseptabelt fordi det innebærer at et spirende liv reduseres til et verktøy for forskning. Med denne lovendringen går flertallet inn for det vi mener er å betrakte som en instrumentalisering av menneskelig liv, der menneskeverdet krenkes i det teknologiske framskrittets navn. Vi mener at det i utgangspunktet er problematisk at såkalte overtallige befruktede egg destrueres, og vi mener i likhet med Bioteknologinemnda at man bør treffe tiltak for å begrense omfanget av dette. En urett kan aldri legitimere en annen. Derfor kan vi ikke se at det bør tillates forskning på embryo fordi det likevel skal destrueres. Dessuten er det åpenbart grunn til å frykte et økende press for å «produsere» overtallige befruktede egg når stortingsflertallet nå åpner for at embryoene kan utnyttes i forskning. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet legger avgjørende vekt på mulighetene for medisinske framskritt når de går inn for å tillate forskning på embryo. For Høyre kan aldri målet hellige ethvert middel, og slett ikke krenkelse av menneskeverdet. Så sent som våren 2003 stod Senterpartiet og SV sammen med Høyre om dette standpunktet og stemte imot forskning på embryo. Jeg konstaterer med stor undring og skuffelse at de nå har forlatt mange av de etiske vurderingene og hensynene vi tidligere stod sammen om, både i dette og andre spørsmål i bioteknologiloven. Selv om vi ikke går inn for forskning på embryo, har Høyre sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre gått i bresjen for en satsing på stamcelleforskning basert på stamceller fra fødte individer. Forskning på adulte stamceller reiser ikke de samme etiske dilemmaene som forskning på embryo. Denne forskningen kan også bidra til medisinske framskritt, og jeg er tilfreds med at Regjeringen vil videreføre denne satsingen. Jeg vil sterkt oppfordre statsråden til ytterligere å styrke forskningen på adulte stamceller. Utviklingen av preimplantasjonsdiagnostikk har gitt oss et verktøy til å sortere liv ut fra genetiske egenskaper. Flertallets forslag til endring i vilkårene for å tillate preimplantasjonsteknikk innebærer, slik Høyre ser det, en for vid adgang til å velge bort mennesker som har sykdom eller funksjonshemning. Vi mener at dette ikke er forenlig med formålet i bioteknologiloven, som er å sikre et samfunn der det er rom for alle. Det er heller ikke mulig for en nemnd å vurdere objektivt hvilke sykdommer eller hvilken funksjonshemning som er forenlig med et leveverdig liv, og hva som ikke er det. Dessuten kan man spørre seg hvem livet skal være leveverdig for – barnet eller familien? I Danmark ser vi at preimplantasjonsteknikk i stor utstrekning benyttes for å sortere bort barn med Downs syndrom. Dette illustrerer med all tydelighet at en liberal linje i disse spørsmålene fører til at mennesker som kan leve et godt liv med sin annerledeshet og med et kromosom for mye, blir sortert bort. Er dette et framskritt, eller er det et tilbakeskritt for et sivilisert samfunn? Det er iallfall et paradoks at vi aldri har vært rikere og levd bedre enn det vi gjør i dag, men likevel skal vi ikke ha rom for dem som er annerledes, og for de svakeste i samfunnet. Slik Høyre ser det, er det samfunnets oppgave å legge best mulig til rette for at barn, voksne og deres familier kan leve med sin sykdom og funksjonshemning og annerledeshet. Høyre mener imidlertid at bruk av preimplantasjonsteknikk kan forsvares i tilfeller der det er fare for at barnet får en sykdom som ikke er forenlig med liv. Begrunnelsen for dette er at vi ønsker å skåne foreldre og foster for et svangerskap som ikke kan føre fram til liv, og som mest sannsynlig vil føre til abort, dødfødsel eller død i tidlig spedbarnsalder. Det mest kontroversielle punktet i flertallets lovforslag dreier seg om såkalte donorbarn eller hjelpesøsken. For Høyre er det etisk uholdbart at man gjennom å kombinere preimplantasjonsteknikk med vevstyping gjør et menneske til middel for andre mennesker. Alle mennesker skal være til for sin egen skyld, ikke for andre. Det faktum at vi har det samme utgangspunktet for vårt opphav, er en viktig forutsetning for at vi anser alle mennesker som likeverdige. Når man går inn for at vi kan velge menneskelig liv ut fra nytteverdien for andre, har et menneske blitt underordnet et annet. Uansett om foreldre kan være like glad i et barn som er født for å være donor, bør ikke samfunnet tillate at et menneske fødes i den hensikt at det skal helbrede et annet. Det er også betenkelig at denne metoden skal tilbys par som en del av et helsetilbud, all den tid denne behandlingen innebærer en betydelig belastning for familien og samtidig har svært begrensede muligheter for å føre fram. Som nevnt innledningsvis, flyttes viktige etiske grenser med de lovforslagene som blir vedtatt i dag. Det er trist å konstatere at vi nok en gang har ofret viktige etiske hensyn til fordel for teknologiske framskritt.