Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-18:
Debatten om Regjeringens håndtering av Aker Holding-saken nå i vinter er jo tilbakelagt, og det samme gjelder for så vidt debatten om kjøpet av disse aksjene i Aker Holding i 2007. Årsaken til at Høyre med dette tar opp forslaget i innstillingen om å avvikle Aker Holding, er at det er en mulighet for en slik avvikling i aksjonæravtalen. Det står omtalt direkte i aksjonæravtalen. Der framgår det at selskapet kan avvikles dersom aksjonærene er enige om det. Høyre mener at erfaringen med eierskapet i Aker Holding klart peker i retning av at denne type struktur for statlig eierskap av flere årsaker er uheldig. La meg først understreke at Høyre ikke er prinsipiell motstander av alt statlig eierskap. Staten har direkte eierposter i en rekke selskaper, og Høyre har ingen planer om å selge ut alle disse aksjepostene. Vi støtter heller ikke forslaget i innstillingen om å selge ut aksjene i Aker Solutions i den situasjonen som vi har i norsk næringsliv i dag. Men for Høyre er det svært viktig at det statlige eierskapet er profesjonelt og ryddig. Et profesjonelt statlig eierskap er nødvendig for å sikre en forsvarlig forvaltning av fellesskapets økonomiske midler. Et profesjonelt statlig eierskap må til for å sikre en god eierskapsstyring i forhold til andre aksjonærer i selskaper staten er inne i. Et profesjonelt statlig eierskap er viktig for å sikre en stabil ramme rundt viktig aktivitet og arbeidsplasser i Norge. Det å utøve et profesjonelt eierskap er ikke alltid ukomplisert. Eierskapsutøvelsen fra statens sin side er fra tid til annen oppe til debatt, også for de selskaper staten har et direkte eierskap i. Jeg vil likevel understreke at staten har en ganske stor grad av respekt for sin profesjonalitet i utøvelse av eierskapet, gjennom en kompetent eierskapsavdeling. Problemet med Aker Holding er at denne eierposten i innretning avviker helt fundamentalt fra de direkte eierposter som staten er vant til å forvalte. I stedet for normal eierutøvelse via deltagelse i generalforsamlinger og valgkomiteer, har staten her et indirekte eierskap. Man har en aksjonæravtale, og man har en direktevalgt styrerepresentant i Aker Holding. Det er selvsagt prisverdig at kontroll- og konstitusjonskomiteen nå mener at det et behov for en tydeliggjøring av statens forventninger til informasjon i forbindelse med dette eierskapet. Men det viser også at saksbehandlingen i denne eierstrukturen framstår som uklar for Regjeringen. Uklarhet i selskapsstyringen er svært uheldig. Etter mitt syn har Aker ASA langt på vei rett i måten de tolker aksjonæravtalens bestemmelser om saksbehandling og informasjon til aksjonærene på. Høyre mener at staten må delta med eierskap på en langt mer avklart måte. Foruten uklarhet er det flere alvorlige innvendinger mot denne eierstrukturen. For det første overfører jo staten kontrollen over de aksjene som staten eier, til en annen aksjonær. Dette gir denne andre aksjonæren større makt over de underliggende selskaper enn det aksjonærens egen aksjepost skulle tilsi. Det er ingen tvil om at denne maktoverføringen er uheldig. Det er nettopp utøvelsen av denne eiermakten som her tilligger en annen aksjonær, som er bakgrunnen for hele Aker Holding-saken som vi behandlet i sted. Det er også slik at bindingsavtalen mellom aksjonærene i Aker Holding låser statens eierpost på en måte som svekker verdiene. Det at staten ikke kan disponere over sine egne aksjer i visse situasjoner, kan påføre staten et økonomisk tap. Det er en innretning som i aksjemarkedet normalt gir en såkalt aksjerabatt. Samtidig gir denne spesielle innretningen et ganske uriktig inntrykk av hvilket vern dette eierskapet gir for virksomhet og arbeidsplasser i Aker Solutions. Det er opplagt at man fra hovedeiers side har en innflytelse som gjør det mulig både å gjøre store endringer i virksomhetens underliggende aktiviteter, flytte arbeidsplasser ut av landet og foreta store uttak fra dette selskapet uten at staten som aksjonær kan gripe inn. Dermed er også ideen om at innlåsningsmekanismen sikrer arbeidsplassene, relativt illusorisk. Høyre mener derfor at samtlige aksjonærer i Aker Holding kunne ha nytte av at Aker Holding ble avviklet, slik at eierne fikk et direkte eierskap på vanlig måte. Dette ville også være opplagt positivt for de andre minoritetsaksjonærene i Aker Solutions, fordi en slik opprydding og styrking av selskapsstrukturen vil kunne gi en bedre verdsettelse av hele selskapet. Jeg mener alt i alt at erfaringene med Aker Holding-investeringen, både kjøpsprosessen i 2007 og det som har foregått nå i 2009, helt entydig bekrefter at denne type eierstruktur bør staten holde seg langt unna. Det tror jeg også at en del av regjeringspartiene ser, men i motsatt fall ville det vært svært interessant å vite om det kunne vært aktuelt for denne regjeringen å inngå tilsvarende oppkjøp og avtale med andre eiere i norsk næringsliv.