Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-13:
Jeg får et intenst behov for å si noe om perspektivet på debatten før jeg går inn på de enkelte punktene som denne saken inneholder. Uansett når man må sette inn styrker, enten det er fredsbevarende eller fredsopprettende styrker, i en konflikt, er det for sent eller i nærheten av å bli for sent. De fleste kriser, konflikter og kriger lider under manglende interesse fra verdenssamfunnets side før det har kommet til væpnede konflikter. Det er den største feilen som ble gjort i Kosovo. I ti år visste alle i Europa som ville vite det, at det var apartheidliknende tilstander i Kosovo, og at kosovoalbanerne kjempet med fredelige midler – og ingen brydde seg. Først da situasjonen ble satt på spissen, da de store overgrepene og truslene mot menneskeliv startet, var det mulig å få resten av Europas og verdenssamfunnets oppmerksomhet. Det er veldig viktig at en har det perspektivet i denne debatten også, for de typiske krigene etter den kalde krigens slutt er borgerliknende kriger, altså kriger innenfor nasjonalstatens rammer, kriger utført med utrangerte, gamle og umoderne våpen, med det kjennetegn at det er religiøse eller etniske konflikter på overflaten, men hvor ofte maktkamper av mer strategisk interesse ligger under. Det betyr at hovedoppmerksomheten fra verdenssamfunnet må rettes mot dette før man kommer til disse operasjonene vi i dag diskuterer. Etter SVs oppfatning burde denne saken vært utsatt til etter at de tre utvalgene som nå vurderer forsvarsinnsatsen, er ferdig, og det er rett og slett fordi det griper inn i på hvilken måte man skal organisere sitt eget forsvar, og på hva slags vis Norge skal kunne bidra til internasjonale aksjoner. Vi synes rekkefølgen er feil. Men for SV er det viktig å si at vi ønsker å bidra til de internasjonale fredsbevarende eller fredsopprettende aksjoner, og vi oppfatter at denne saken forbereder Stortinget på at det kan bli skarpere aksjoner i framtiden enn det det har vært i fortiden. Det avgjørende for SV er hva slags mandat denne type aksjoner skal ha, og det sier egentlig saken for lite om. Vår premiss er at man skal ha et mandat fra FN eller OSSE, og vi synes ikke det er klart nok presisert i meldingen. Vi er også bekymret med hensyn til NATOs nye strategiske konsept som vi ennå ikke helt vet hvordan blir i praksis, men vi vet at enkelte interesser ønsker seg NATO som et slags verdenspoliti som skal kunne handle på eget initiativ. Det er en meget farlig utvikling for verdensfreden hvis man tillater at NATO på egen hånd tar seg til rette uten backing verken i menneskerettserklæringen, i folkeretten eller med FN-mandat. Etter SVs oppfatning burde en premiss i denne saken vært diskutert nærmere, og det dreier seg om hva Norge skal bidra med. Skal man bidra bredt, eller er det slik at det norske forsvaret er spesialisert på noen områder, og at man derfor bør bidra mer spesialisert. I SV ser vi at det er gode grunner til å diskutere om Norges rolle skulle være mer spesialisert. Kanskje er vi bedre på ingeniøroppgaver enn mange andre lands forsvar er, og har en kompetanse der som verdenssamfunnet kunne brukt bedre enn om vi bidrar med en bredere type innsats. Med disse ord gir SV sin støtte til innstillingen.