Heidi Greni (Senterpartiet), 2013-06-05:
Først vil jeg takke interpellanten for å ta opp et viktig spørsmål. Presset på storbyene skyldes først og fremst at byene har vokst fortere enn andre deler av landet. Det viktigste grepet på lang sikt må fortsatt være å føre en offensiv distrikts- og regionalpolitikk og sørge for å stimulere til næringsutvikling i alle deler av landet for å avhjelpe presset, spesielt i Oslo-området. Den største utfordringen i norsk boligpolitikk er at det er for liten byggeaktivitet. Det bygges altfor få boliger sammenliknet med etterspørselen – spesielt i og rundt de større byene. Det må gjøres en rekke tiltak. Vi må bygge mye høyere, vi må fortette mye mer, og jeg er ikke enig i at alle skal få bygge der de vil. De som vil bygge seg villa med hage, må finne seg i å bli tilbudt en tomt utenfor bykjernen. Kort sagt må arealet i bykjernen utnyttes mye mer effektivt. Det er f.eks. ikke noen grunn til å legge parkeringsplasser oppe i dagen eller bygge parkeringshus på bakkenivå. Parkering bør foregå under bakkenivå. Det er heller ikke noe i veien for å legge butikkarealer under bakkenivå. Tilrettelegging og regulering av nok boligareal er et ansvar kommunene må ta på alvor. Det må være helhetlig arealplanlegging, som ser bolig, næring og kollektivtilbud i sammenheng. Vi kan ikke satse på at privatbilen skal være transportmiddelet for arbeidspendling inn og ut av storbyene i årene framover. Derfor må nye boligområder legges slik at det er lagt godt til rette for kollektivtrafikk. Men hensynet til boligbygging kan ikke trumfe alle andre hensyn. Vi må f.eks. ta vare på matjorda, og bevaring av matjorda må veie mye tyngre. Rent vann, frisk luft og nok trygg mat er menneskets primærbehov. Alt annet er sekundærbehov. Dette er barnelærdom som vi husker fra samfunnsfagtimene på ungdomsskolen, der vi lærte om Maslows behovspyramide. I Trondheim står vi midt oppe i en debatt der hensynet til boligbygging og matproduksjon står mot hverandre. Fylkesmannen har nå dessverre tilrådd at 1 030 mål matjord blir omregulert til boligområde – stikk i strid med anbefalingene fra egen fylkeslandbruksdirektør. Dette er noe av den beste dyrkede jorda i fylket. Etter min mening er det en klar feilprioritering fra Fylkesmannens side – stikk i strid med signaler fra både Stortinget og regjeringen. Det er dessuten helt unødvendig for å skaffe nok boliger i Trondheim. Det finnes mange alternative områder som allerede er regulert til boligformål, men utbyggerne sitter på gjerdet og venter på klarsignal for å få lov til å bygge på den mest lettvinne tomten. Det er selvsagt matjord som er flat og ferdig opparbeidet. Nå må det gis klare signaler om at nedbygging av matjord er uaktuelt, slik at de kan komme i gang med bygging på de allerede regulerte områdene. Etter at over 800 mål matjord gikk tapt ved omdisponering av Torgård, var det nettopp daværende fylkesmann Gjønnes som tok initiativ til interkommunalt samarbeid med felles arealplanlegging mellom Trondheim og randkommunene, det såkalte IKAP-samarbeidet, for å unngå ytterligere nedbygging av matjord i Trondheim. Det har vært gode prosesser, og randkommunene har gjort sin del av jobben. De har hundrevis av tomter som er ferdig regulert. Det er bare å sette spaden i jorda, uten at det går ut over dyrket mark. Når Trondheim nå velger å se helt bort fra dette, er det en torpedering av det interkommunale samarbeidet og går helt på tvers av det de før var omforent om. Både regjering og storting har gitt klare signal om at jordvernet skal styrkes. Vi har bl.a. vedtatt en landbruks- og matmelding, der et flertall er enige om å øke matproduksjonen med 20 pst. i den neste tjueårsperioden. Det krever mer dyrket mark, ikke mindre. Jeg setter min lit til at Miljøverndepartementet setter foten ned i denne saken. Det motsatte ville vært en katastrofe, ikke bare for Trøndelag. Det ville også gitt presedens for lignende saker i tiden framover. Hvis ikke matjord får et sterkere vern i årene framover, har vi ingen sjanse til å nå målet om 20 pst. økt matproduksjon de neste 20 årene. Matjord er truet fra flere hold, ikke bare fra boligbygging. Også infrastrukturbygging legger press på matjorda. Når det gjelder bygging av bolig og næringseiendom, bør vi ha en nullvisjon for nedbygging av matjord. Her finnes det alternativer. Når det gjelder infrastrukturbygging, finnes det i noen tilfeller ingen alternativer – jernbanen går nå der den går. Men også her må vi redusere nedbyggingen kraftig. Norge har et ansvar for i størst mulig grad å brødfø egen befolkning. Det er skremmende at selvforsyningsgraden i Norge går ned. Jordvern må derfor vektes langt tyngre i tiden framover.