Erna Solberg (Høyre), 2001-05-28:
Saksordføreren sa at dette var repetisjon av et tidligere forslag. Det er det i og for seg, men det er en del elementer i Dokument nr. 8-forslaget som også er nye. Grunnen til at det ble fremmet, var at det så ut som om det var en bevegelse i enkelte partier for å gjøre noe annet enn det vi gjorde da selskapsskatten ble innført. Senterpartiet vedtok på sitt landsmøte at de ville gå inn for å tilbakeføre en del av selskapsskatten til kommunene, og det gav oss et berettiget håp om at det kanskje var en bevegelse i sentrum, ikke minst fordi en rekke representanter, også fra andre sentrumspartier, tilsynelatende ofte gir signaler om at de synes at dette er feil. Nå var det et håp om at man kanskje hadde en bevegelse som ville gjøre det mulig å få til endringer. Hvorfor er så disse endringene viktige? Det er viktig å ha incentiver i vårt system for å utvikle næringslivet, men dessverre fins det – som også forrige representant var inne på – en rekke eksempler på at omleggingen for noen år tilbake ikke har skapt incentiver i forhold til næringsvirksomhet. På en rekke områder hvor man har et felles arbeidsområde, ser ikke den enkelte kommune at den får gevinst ved f.eks. å legge ut større områder til industrivirksomhet. Det er også slik at med det systemet vi har i dag, vil de kommunene som legger til rette for – eller som tidligere kanskje ville latt seg overtale til å legge til rette for – mer miljøproblematisk og mer transportkrevende næringsvirksomhet, oppleve at det er lite attraktivt. Områder som krever veiutløsning og som båndlegger viktige områder, gir ingenting tilbake til kommunen direkte. Spørsmålet er jo da om en indirekte ser seg tjent med det ved å få nye arbeidsplasser. Vi er i en situasjon i Norge hvor vi har mangel på arbeidskraft. Mange kommuner mangler arbeidskraft til de virksomheter de allerede har, og som man kanskje ikke fokuserer så mye på. I en situasjon hvor man ikke ser at man kan vinne noe økonomisk på det, blir det enda mindre. I tillegg er det feil struktur i forhold til deler av Distrikts-Norge, som nok ville tjent på å tilrettelegge for arbeidsplasser, fordi det burde være en større sammenheng her i forhold til det tilbudet en kan få i et område som faktisk er fremgangsrikt og lønnsomt, som burde virke attraktivt på arbeidskraft, og som dermed burde være et sted hvor arbeidsplasser ble etablert i større grad enn i dag. I dag er det slik at alle distriktskommuner, uansett om det er kommuner som nesten bare har offentlig sysselsetting, og som egentlig ikke har en fremtid når det gjelder å kunne leve av egen virksomhet, eller om det er kommuner som har stor næringsvirksomhet, og som avgir store ressurser til resten av storsamfunnet, får samme dårlige kommuneøkonomi ved at selskapsskatten altså har skiftet eier, uansett hva de bidrar med i kassen. Dette er typisk i mange av distriktskommunene langs kysten. Mange av kommunene her har et stort og aktivt næringsliv, og siden den gangen man gjorde endringene i selskapsskatten, har de opplevd at det har skjedd mange grunnleggende strukturendringer. Går et personlig eid selskap over til å bli et aksjeselskap, går alle skatteinntektene inn til staten i stedet for at de tidligere gikk inn til kommunene. Det er jo ikke logikk i dette. Det er ikke slik at all skatteinntekt fra næringsvirksomhet går til staten. Hvis en er organisert som personlig selskap, går inntekten til kommunene, men i det øyeblikket en organiseres til aksjeselskap, går plutselig inntekten til staten. For enkelte kommuner beløper dette seg til titalls millioner kroner som er forsvunnet de senere årene, f.eks. på grunn av omstrukturering i fiskerinæringen. Det betyr at det som er lønnsomt for den enkelte, blir en belastning for kommunene. I tillegg er det heller ikke logisk at de som legger til rette for alle typer næringsvirksomhet eller utnyttelse av ressurser på alle andre områder enn kraftområdet, ikke skal få noe igjen fra den næringsvirksomheten som er der, mens kraftkommunene skal få masseinntekter fra sin kraftvirksomhet. Ressursen energi har altså en helt annen behandling i vårt skattesystem enn det alle andre typer ressurser har. I så måte er det ikke logisk at man skal ha et sterkt ideologisk engasjement for at det ene er noe som skal beskattes lokalt, mens det ikke skal være noen mulighet for lokal beskatning av all annen bruk av ressurser. Og hva er det vi ser nå etter at selskapsskatten er fjernet? Jo, det dukker opp krav om at nye næringsvirksomheter skal få spesielle avgifter og skatter, for at det skal gi inntekter til lokalsamfunnene rundt omkring. Det blir mer kreativitet og mer press for at man skal beskatte næringslivet mer for å gi inntekter til lokalsamfunnet. Det man gjorde som et grep for å skape større likhet mellom kommunene, var altså et grep som på lang sikt kan gjøre det mindre attraktivt å lokalisere seg i Norge, på grunn av mindre tilrettelegging. Dette var et grep som skaper mindre mobilitet i Distrikts-Norge mellom de områdene som har vekst, og de som ikke har det. Derimot kommer det til å styrke sentraene, fordi det kommer til å svekke de livskraftige vekstområdene utenom de store byene. I så måte er det mange langsiktige negative strukturendringer som kan komme av denne endringen. Det er ikke noe nytt at Høyre mener at man skal gjøre noe med konsernbeskatningen. Finansdepartementet har i flere år holdt på med å utrede konsernbeskatningen, med Høyres velsignelse. Et enstemmig storting mente man skulle gjøre noe med konsernbeskatningen. Vi har innsett i dette Dokument nr. 8-forslaget at det å gå inn for å gjøre en matematisk riktig fordeling av pengene på hver enkelt bedrift, er for kostnadskrevende og for vanskelig. Derfor har vi sagt at det kanskje er bedre først å sette opp et kriteriesystem for fordeling av de inntektene som et konsern skal betale, og så fordele det ut på de stedene konsernet er lokalisert, i stedet for det kompliserte systemet vi hadde før. Jeg mener selvfølgelig ikke at det som ville komme ut av det, nødvendigvis er 100 pst. rettferdig, men jeg tror det vil være et enklere system enn det man hadde tidligere, og at det er fullt mulig å få det utredet. Derfor synes jeg at flertallet egentlig burde tenke nytt og sørge for at skattleggingssystemet vårt har de riktige incentivene til økonomisk utvikling i Norge og de riktige incentivene til fordeling mellom distriktskommunene. Da burde man gå tilbake til å si at alle ressurser i Norge skal avleires i inntekter, og at all ressursbruk skal avleires i inntekter lokalt. Det bør bety at selskapsskatten igjen bør få i alle fall én andel som går til kommunene. Så må vi være opptatt av å få noenlunde likhet, men den likheten skal ikke gå på bekostning av mulighetene for å utvikle de delene av vårt samfunn som nå er dynamiske. Når vi ser på situasjonene som vi har rundt omkring i landet, er jeg dessverre redd for at det skjer. En kommune som f.eks. Ulsteinvik opplever at veldig mange av dem som jobber der, pendler inn. Kommunen har brukt mye penger på å tilrettelegge, men de greier ikke å bygge opp et system med offentlig servicestruktur, fordi de får for lite inntekter i forhold til hva de fikk tidligere, når de også hadde skatteinntekter fra den store næringsvirksomheten de har der. De opplever at de har et dårligere servicetilbud på mange områder enn mange av nabokommunene, fordi folk altså bare pendler inn. Det ville kanskje være bedre for hele området at folk kunne bosette seg nærmere arbeidsplassen sin fordi det var et bedre servicetilbud der, og at man hadde hatt mulighet til dette gjennom at de vekstkraftige delene i Distrikts-Norge fikk litt mer igjen av de inntektene de faktisk skaper. Jeg tar opp forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet.