Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2010-03-11:
Jeg tror denne debatten om reintallet i Finnmark er svært viktig, fordi det også er en omforent enighet om at reintallet i deler av fylket er for høyt. Ifølge den nye reindriftsloven fra 2007 skal reintallet fastsettes slik at det skal være bærekraftig både økologisk, økonomisk og kulturelt. Der er vi ikke i dag, og vi har en lang vei å gå. Vi vet alle at reindriften er en arealkrevende næring. Det kan være en utfordring i forhold til samfunnets øvrige behov. Vi registrerer nesten daglig utspill hvor representanter for næringen gir uttrykk for stor frustrasjon for at de blir presset på areal. En slik sak er den planlagte 420-kilovoltslinjen til Finnmark. Det må vi både ha respekt og forståelse for. Men et for stort reintall gjør ikke situasjonen bedre, heller vanskeligere, og som interpellanten var inne på, bidrar et for høyt reintall også til konflikter med andre næringer. I min hjemkommune, Alta, er konfliktnivået høyt i forhold til landbruket, og vi opplever også liten respekt for beitegrenser. Men jeg vet at statsråden jobber med det, noe han også har bekreftet her i kveld. Vi er mange som forventer at denne type konflikter snart er historie. De må bare ryddes unna. Ingen næringer kan utvikle seg hvis man er i konflikt med sine omgivelser, heller ikke reindriftsnæringen. Skal vi få til en positiv utvikling av reindriftsnæringen, tror jeg det blir viktig å flytte fokus fra konflikt til utvikling. Mange mener at reindriftens betydning for økt verdiskaping i Finnmark er undervurdert og ikke minst underdebattert. Som politiker fra Finnmark er jeg enig i denne påstanden. Vi har nok hatt for mye fokus på konfliktene og ikke i stor nok grad fokusert på mulighetene. Tall forteller at reindriften er en viktig distriktsnæring i fylket. Svært mange er sysselsatt i denne næringen. På samme måte som fiskeriene og annen aktivitet er viktig for å få lys i husene på kysten, er reindriftsnæringen viktig for å få lys i husene på Finnmarksvidda. Vi kjenner da også til at potensialet for en positiv utvikling av næringen er stort. Mye spennende arbeid er på gang. Det er et godt utgangspunkt for å utvikle de forretningsmessige mulighetene som er i næringen. Vi har alle en viktig oppgave med å sette det på dagsordenen. Det bør bli en mer profesjonell debatt om at reindriften også er en viktig næring, og ikke bare viktig sett i en kultursammenheng. Finnmark har nesten en monopolsituasjon på reinkjøtt her i landet. Det gir muligheter. Vi vet at markedet er der, men vi kjenner også til at det har vært vanskelig å nå fram i markedet. For tiden pågår det et spennende markedsarbeid som vi alle håper skal lykkes. I dag er det mye snakk om reintall og slaktevekt. Jeg tror at vi i tiden framover i mye større grad må fokusere på å tilpasse riktig reintall i et bærekraftig perspektiv, slik den nye reindriftsloven legger opp til. Noen sidaer har tatt tak i denne utformingen. Vi finner i dag eksempler på sidaer som har halvert reinflokken, men som allikevel har økt omsetningen og verdiskapingen. Det bekrefter bare at utviklingspotensialet er til stede. Det som kanskje i for stor grad har preget reindriften så langt, er at det å ha mange rein har vært viktig for den enkelte reineiers plass og posisjon innenfor reindriftsutøverne. Med andre ord: Driften har vært svært kulturelt påvirket. Men vi registrerer at en ny generasjon utøvere nå er på vei inn i næringen, og de driver annerledes. De prioriterer økonomisk lønnsomhet og drifter etter moderne oppdrettsprinsipper. Men det å få nye generasjoner inn i næringen betyr også at noen må ut, og det skjer ofte gjennom generasjonsskifte. I den forbindelse fins det en del utfordringer, spesielt i tilknytning til uklare og til dels dårlige generasjonsskifteincentiver. Her må det gjøres noe. Jeg oppfordrer statsråden til å se på de utfordringene næringen har i forbindelse med generasjonsskifte. Næringen er under sterk statlig påvirkning. Denne posisjonen bør utnyttes i mye større grad enn det vi til nå har klart. Etter det jeg kjenner til, er man i gang med å utforme bruksregler og subsidier som styrker reindrift basert på bedriftsøkonomiske og samfunnsøkonomiske kriterier. Jeg er svært fornøyd med at dette er forankret i den nye reindriftsavtalen, ved at det stimuleres til økt verdiskaping gjennom å endre tilskuddsordningen. I den forbindelse synes jeg erfaringene fra prøveordningen i Vest-Finnmark er interessante, der tidligere og tradisjonelle utfordringer er blitt erstattet av tilskudd med vilkår om at mottakeren skal oppfylle et bestemt slakte- og produksjonskrav. Etter min mening er det en fin måte å møte framtiden på, både med tanke på utfordringene og ikke minst med tanke på de mulighetene vi ser innenfor næringen. Lykkes vi her, noe som jeg tror på, får vi et bærekraftig reintall både økologisk, økonomisk og kulturelt.