Arve Kambe (Høyre), 2017-06-08:
I denne saken følger regjeringen opp, som flere har vært inne på, flyktningavtalen på Stortinget fra november 2015. Vi foreslår å avvikle de særskilte trygdereglene for flyktninger i folketrygden. Samtidig foreslås det å øke botidskravet til fem år for en rekke trygdeytelser. Rettighetene som asylsøkere og flyktninger har i det norske trygdesystemet, har i all hovedsak vært uendret siden 1967, selv om både arbeidsliv, ytelser, trygderettigheter og ikke minst asyl- og innvandringspolitikk og -mengde har endret seg betraktelig. FNs flyktningkonvensjon innebærer at Norge har plikt til å la flyktninger bli omfattet av folketrygden, slik at de kan opparbeide seg rettigheter. Det handler ikke denne diskusjonen om. Fordelene flyktningene har i den norske folketrygden, går imidlertid vesentlig utover våre forpliktelser. Det innebærer at flyktninger har rett til pensjoner, uføretrygd, arbeidsavklaringspenger, overgangsstønad og andre stønader selv om de ordinære vilkårene i loven om medlemskap og trygdetid ikke er oppfylt. Med andre ord er kravene for å få de samme ytelsene strengere for nordmenn enn for andre typer nye landsmenn. Jeg synes begrunnelsene er tynne for å ha disse ordningene når vi har noen hundre eller noen få tusen i året, men etter hvert som det kommer titusenvis inn hvert år, haster det faktisk med å endre disse reglene. Det var derfor Stortinget ba regjeringen i flyktningforliket igangsette et arbeid med sikte på å innføre botidskrav for mottak av kontantstøtte og ytelser som ikke støtter opp om arbeid og aktivitet, og ba regjeringen «gjennomgå særordninger for flyktninger og asylsøkere i folketrygden og sørge for at det stilles aktivitets- og opptjeningskrav til disse der det er naturlig, med sikte på dette fremmes for Stortinget så raskt som mulig.» Altså det vi holder på med nå. Hvis Stortinget mener noe med den formuleringen og stemmer imot alt som kommer, så er jeg helt enig med saksordføreren, som sier at opposisjonen har ett standpunkt når medias søkelys er på dem, og et annet standpunkt når de håper folk har glemt det. Regjeringen foreslår, men får av en eller annen merkelig grunn ikke flertall for at flyktninger skal likebehandles med andre grupper, som f.eks. personer som får opphold på humanitært grunnlag, og norske statsborgere som kommer tilbake til landet etter lange utenlandsopphold. Dette gjelder ytelser til gjenlevende ektefelle, barnepensjon, arbeidsavklaringspenger, stønad til enslige foreldre, stønad for å kompensere for utgifter til bedring av arbeidsevnen og funksjonsevnen i dagliglivet, og i visse tilfeller også grunn- og hjelpestønad. Det at vi foreslår å heve botidskravet, vil bidra til både bedre integrering, økt aktivitet i arbeidslivet og selvfølgelig gi en reell innsparing i statsbudsjettet. For retten til å få stønad som enslig mor eller far foreslås det altså å heve kravet fra tre til fem år. Man får det til for kontantstøtten, som i dag ikke har dette. Det er jeg glad for at Stortinget slutter seg til, men det er helt åpenbart at man burde gjøre det samme når det gjelder stønad til enslige foreldre. Regjeringens forslag er gode, de er rettferdige, de er bærekraftige, og de er generøse. Derfor er det utrolig skuffende at Arbeiderpartiet og Jonas Gahr Støre nok en gang er på vei bort fra den langsiktige ansvarligheten som Arbeiderpartiet, sammen med Høyre, har stått sammen om i norsk innvandrings- og flyktningpolitikk. Vi ser tvert om en Gahr Støre som løper fra ansvaret og lukker øynene for utfordringene Norge står overfor, nok en gang. Fasiten på om vi lykkes i å håndtere flyktningstrømmen, er om vi klarer å inkludere våre nye landsmenn i arbeidslivet. Første bud for oss i Høyre er å inkludere flere i arbeidslivet, at det alltid skal lønne seg å jobbe. Det må ikke være sånn at man tjener mer på trygd enn å være i arbeid. Det undergraver arbeidslinjen og skaper en trygdefelle for den enkelte. Det er både dårlig arbeidspolitikk og svært dårlig integreringspolitikk. Og integreringen er jo nøkkelpoenget i denne sammenhengen. Det handler bl.a. om norskopplæring, bistand i jobb, bistand til jobb, barnehage- og SFO-plasser, om storsamfunnets evne til å ta i bruk nye landsmenns kunnskap og kompetanse, og lokalsamfunnets innsats som nabo, enkeltmenneske, elev og i organisasjonslivet. Statsminister Erna Solberg har helt rett i at innstramming også er nødvendig for å hindre en unødvendig polarisering mellom tilhengere og motstandere av norsk asylpolitikk. Stortingets flertall gjør i dag flyktningene en bjørnetjeneste i dobbel forstand. De får fulle rettigheter i folketrygden fra dag én – ikke alle nordmenn får det. Høyre mener flere vil gå lenger på trygd, og flere vil være mot flyktninger generelt sett. Dette er en sak som skriker om omkamp. Omkampen får vi etter at vi har vunnet valget til høsten.