Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-02:
Nå kunne jeg ha holdt et fem minutters innlegg etter standard opplegg i tilknytning til budsjettet, men jeg vil ikke gjøre det. Jeg har gått litt i meg selv og tenkt: Hva har mitt parti gjort med tanke på forebygging i de årene som har vært? Hva har mitt parti fremmet av forslag som er blitt stemt ned, som kanskje kunne ha gjort en forskjell? Jeg er fullstendig klar over at i etterpåklokskapens lys etter det som skjedde i sommer, er det veldig lett å påpeke ting som en skulle ha vedtatt, men jeg vil i alle fall vite for min egen del at vi har prøvd. I forbindelse med sårbarhetsmeldingen hadde vi bl.a. følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen opprette Nasjonalt sikkerhetsdirektorat under Statsministerens kontor.» Og videre: «Stortinget ber Regjeringen om en grundig utredning av om kommandoforholdene mellom politiet og Forsvaret er hensiktsmessige i forhold til ulike alvorlige situasjoner samfunnet kan risikere å stå overfor.» I innstillingen til politirollemeldingen: «Stortinget ber Regjeringen utrede en modell hvor man tar utgangspunkt i en reaksjonstid på henholdsvis 15, 30, 45 minutter og en time. Herunder kostnader og organisatoriske konsekvenser ved bruk av de forskjellige reaksjonstider.» Og videre i samme innstilling: «Stortinget ber Regjeringen innføre en ordning med at utnevnelse av leder for Politiets sikkerhetstjeneste(PST) og riksadvokat godkjennes av Stortinget.» (PST) I Budsjett-innst. S. nr. 4 for 2003–2004: «Stortinget ber Regjeringen i samarbeid med Politidirektoratet utarbeide en plan for i nær framtid å utstyre politibilene med moderne kommunikasjonsutstyr. Det må i en slik plan innhentes erfaring fra våre naboland.» I Budsjett-innst. S. nr. 4 for 2007–2008: «Stortinget ber Regjeringen vurdere å igangsette en politistudie etter modell av Forsvarsstudien. Det bør nedsettes et bredt sammensatt utvalg som får som mandat å foreta en grundig analyse av sentrale utviklingstrekk nasjonalt og internasjonalt som påvirker det norske politiets oppgaver og fremtidig mannskaps- og ressursbehov.» I Budsjett-innst. S. nr. 4 for 2008–2009: «Stortinget ber regjeringen fremme en egen sak hvor det totale behovet for ansatte i hele justissektoren vurderes.» I Innst. 6 S for 2010–2011: «Stortinget ber regjeringen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2011 legge frem en tidsplan for når Sivilforsvarets behov for nødvendig utstyr vil være dekket i tråd med St.meld. nr. 22(2007–2008) (2007–2008) Og videre i samme innstilling: «Stortinget ber regjeringen intensivere prosessen med felles lokalisering for politiets spesialtjenester, helikoptertjenesten og Politihøgskolen i Oslo-området.» I Budsjett-innst. S nr. 4 for 2008–2009: «Stortinget ber regjeringen vurdere å igangsette en politistudie etter modell av Forsvarsstudien» – helt i tråd med det forslaget vi fremmet tidligere. I Innst. 6 S for 2010–2011: «Disse medlemmer finner det uforsvarlig at politihelikopteret har blitt satt på bakken i perioder i år på grunn av inndratte midler som har gått til IKT.» Dette ble sagt i 2010. Og videre: «Dette skader operativiteten i politiarbeidet og er unødvendige ressursbesparelser i norsk politi. Disse medlemmer mener man minst må ha ett helikopter disponibelt til enhver tid og bevilger således 8 mill. kroner ekstra til politiet i Oslo i sitt alternative budsjett. Disse medlemmer ønsker å opprette et investeringsbudsjett(ny post) for politiet i Oslo og viser til begrunnelse gitt under tilsvarende kap. 440.» (ny post) I etterpåklokskapens lys er jeg klar over at det kan virke fryktelig enkelt for meg å poengtere dette. Det er ikke meningen å peke nese eller spørre om hvorfor man ikke gjorde som vi sa. Men det er et spørsmål i forbindelse med budsjett og de saker som vi har i justiskomiteen, at det vi stemmer ned, eller det vi stemmer for, faktisk får konsekvenser. Har vi da lært noe av historien? Dette gir grunn til ettertanke.