Trine Skei Grande (Venstre), 2015-05-12:
Jeg syns det viktig at det til ethvert yrke som skal utøve autoritet i et samfunn, skal rekrutteres bredt. Om en skal være stortingspolitiker – jeg håper det er litt autoritet knyttet til det å være politiker, jeg er litt usikker, men det bør være det – eller politimann eller -kvinne, eller om en skal rekrutteres til det norske forsvaret, så er alle disse stillinger som bør ha autoritet i et samfunn. Hvis det bare rekrutteres fra én gruppe – sosialt, kulturelt, eller hva det måtte være – undergraver det autoriteten til de stillingene. Sånn sett mener jeg at også lærere skal inneha autoritet, og derfor bør det rekrutteres bredt. Det bør ikke være én økonomisk klasse, én kulturell gruppe eller ett kjønn som rekrutteres til yrket. Alle som sitter i et klasserom, bør se et speilbilde av seg sjøl ved kateteret i løpet av skolegangen. Det betyr at alle guttene som går i skolen, bør se et mannlig forbilde, alle jentene bør få se en dame der, alle med innvandrerbakgrunn bør få se en lærer med innvandrerbakgrunn, som speilbilde av seg sjøl. Vi bør sørge for at lærerstaben gjenspeiler Norge på alle de ulike indikatorene vi har. Det bør vi gjøre fordi læreryrket skal ha den autoriteten det skal ha. Når en skal ha autoritet i klasserommet, skal en ha det for det en kan, og det en har lært seg, men alle sosiale bakgrunner skal være representert. Det er sikkert sånn, må vi bare innrømme, at alle de grunnene som har blitt lagt fram av ulike representanter her i dag – noen grunner utbasunerer vi, og noen grunner mumler vi egentlig fram litt i skjegget, knyttet til status og lønn – er sikkert riktige i det store, sammensatte bildet vi ser når vi reiser rundt på norske skoler. Men jeg har lyst å løfte fram et aspekt som ingen har snakket om, og det er ledelsen på skolene. Jeg besøker noen hundre skoler hvert år, og jeg må innrømme at når jeg besøker barneskoler og møter lærerstaber som har god kjønnsbalanse, er det som oftest skoler med mannlige rektorer. Det er mannlige rektorer som har på sin dagsorden at de ønsker stor bredde i staben sin, og som har strebet for å få til det. Det er en form for ledelse som jeg syns vi skal framelske mer – at rektor faktisk prøver å få til en variasjon i sin egen stab, sånn at det påvirker arbeidsmiljøet. Jeg tror at en god kjønnsbalanse i en arbeidsstokk påvirker arbeidsmiljøet veldig positivt. Det utfordrer også noe som mange mannlige lærere som jeg snakker med, sier, nemlig at dersom en er mannlig lærer i barneskolen, blir en tillagt rollen som skolens politi. Ved enhver konflikt som blir litt tøff, er det den ene mannlige læreren eller én av de to mannlige lærerne i lærerstaben som hentes for å rydde opp i det. Det mener jeg skremmer mange unge lærere bort fra den jobben i barneskolen. Så dette er også en ledelsesutfordring. Det er en ledelsesutfordring for rektor å lage et skolemiljø som folk trives i, og jeg tror at veldig mange mannlige lærere i barneskolen er lei av å være skolens politi, den som rydder opp når de store guttene braker sammen. Jeg syns man i mye større grad skal sørge for å bygge teamene nedenfra, og da vil en også lage miljø som det vil være spennende å jobbe i for unge, nyutdannede lærere. Jeg mener vi må se på alle områder vi har for å øke autoriteten til læreryrket, og som kan gjøre at flere vil ønske en karriere i skolen. Det handler om karriereveier og alt det som statsråden tok opp i sine svar, men i bunn og grunn handler det om å holde på dem som innerst inne har en drivkraft for hvor spennende og morsom denne jobben egentlig er. Men det krever at de har gode sjefer, som ser dem og løfter dem, og som sørger for at de får en rolle i både klasserommet og skolegården som de trives med, og som de kan utvikle seg faglig i. Da må en ha gode, sammensatte arbeidsmiljø på den enkelte skole.