Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2000-05-18:
Slike redegjørelser som den som er grunnlaget for dagens debatt, kan oppfattes på svært mange måter. Det har også dagens debatt til fulle vist. Redegjørelsene er ofte generelle, og man kan ofte velge å tolke inn positive ting og vurderinger man selv deler. Jeg må innrømme at jeg har vanskelig for å gjøre dette. Til det bar stastrådens redegjørelse i for stor grad preg av en festtale, med ordøvelser uten reelt innhold. Redegjørelsen bar preg av selvskryt med hensyn til Arbeiderpartiets initiativ når det gjelder reformer i skoleverket. Jeg skal ikke stikke under en stol at det har vært noe bra med de reformer som vi har hatt, men det må ikke gis et inntrykk av at alt er fint og flott i den norske skole. Det er fortsatt store svakheter og spesielt med hensyn til resultatene av utdanningen. Vi ser klart og tydelig at norske elever gjør det dårlig i forhold til elever i andre land, spesielt i forhold til dem det er naturlig å sammenligne seg med. Vi ser store problemer med vold, uro og mobbing i skolen – et tema som var nesten fraværende i redegjørelsen til statsråden. Vi ser drastiske reduksjoner i rekrutteringen av lærere. Listen kunne gjøres svært lang. Når det gjelder slike store og omfattende problemer, hjelper det ikke å bytte navn fra enhetsskole til fellesskole. Et navnebytte endrer ikke de faktiske forhold. Jeg etterlyser statsråd Giskes konkretisering av den nye profilen for vår skole. Er det noe annet enn et nytt tynt lag av kosmetikk han vil sørge for? Hva er alternativet til de problemer man ser i skolen i dag? Er det mer av den samme medisin som vi har forsøkt i en årrekke, eller er det behov for dyptgripende reformer som ikke baserer seg på 68-generasjonens forfeilede tankegods? Man vil kanskje spørre: Hva er Fremskrittspartiets alternativ? Fremskrittspartiets modell for den norske skole er presentert i en rekke sammenhenger i denne sal. Det er en skolemodell som henter det beste fra det norske skolesystemet og fra skolesystemer verden over, både fra Sverige, Danmark, USA, New Zealand, Tyskland og kanskje særlig Storbritannia, hvor jeg må si at Arbeiderpartiet og statsråd Giske har svært mye å lære av sitt søsterparti Labour. Vi ønsker å erstatte dagens rammetilskudd til skolene med en stykkpris pr. elev. Det kan også kalles en skolesjekk, eller, som Mjøs-utvalget kaller det, en voucher. Vi ønsker å la elevene og deres foreldre, ikke kretsgrenser og statlig eller kommunalt regelverk, avgjøre hvilke skoler elevene skal gå på. Vi ønsker å avbyråkratisere skolen ved å la departementet utarbeide eksamener og fastsette pensum for kjernefagene, mens det skal være en stor frihet for den enkelte skole i valget av undervisningsmetoder og læremidler innenfor de rammene som pensum trekker opp. Vi ønsker å likestille alle private og offentlige skoler med hensyn til utbetaling fra det offentlige. De skal få samme stykkpris og for øvrig likebehandles, slik man gjør i svært mange andre land. Vi ønsker å gjøre de offentlige skolene til selvstyrte stiftelser med styrer som består av representanter for foreldre og ansatte ved skolene – kanskje også med andre kompetente mennesker, f.eks. fra næringslivet. Vi ønsker å ansette skoleledere på åremål, gi lærerne lønn individuelt, basert på deres kunnskaper og innsats, et system som for øvrig vil spore til forbedringer hos lærerstanden og til nyrekruttering. For å få tak i og holde på de virkelig gode lærerne må vi betale godt. Statsråden bør merke seg at dette er et godt kjent prinsipp i alle deler av samfunnet for øvrig. Vi ønsker å satse mer på lærernes personlige engasjement og ansvarsfølelse. Lærerne må bli mindre belastet med møter og papirarbeid, slik at de kan bruke mer tid på elevene. Vi ønsker å la elever og foreldre evaluere lærerne, fagområder, utdannelsesopplegg og arbeidsmiljø ved skolen, osv. Vi vil sette i verk konkrete tiltak for å skape nødvendig ro og orden i klasserommene, slik at læringen, som er det helt sentrale ved skoledagen, skal settes i høysetet. Og det er jo oppsiktsvekkende at dette temaet var fraværende i statsrådens redegjørelse. Vi ønsker også en langt strengere kvalitetskontroll av skolen, med bl.a. uavhengige inspektørordninger, slik mange andre land har begynt med. Komiteens leder mente at hun hadde hørt mye av dette fra Fremskrittspartiet før. Og det stemmer, det må jeg innrømme, men hun skal få høre det igjen.