Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2007-03-29:
Mennesker formes av den bakgrunnen de har. At mennesker som har opplevd nød, fattigdom eller krig preges av dette og har høyere risiko for psykiske lidelser, er lett å forstå, selv om lidelsene mange har gjennomgått, er vanskelig for oss å fatte. Selv om mange mottak og kommuner gjør et godt arbeid i forhold til asylsøkeres psykiske helse, er det rom for forbedringer både på systemnivå og ved det enkelte mottak. Lang ventetid i mottak er en stor hindring for å skape et godt psykososialt miljø, fordi det skaper usikkerhet og uforutsigbarhet i den enkeltes livssituasjon. Et viktig tiltak er å spre kunnskap om de gode tiltakene. Et annet viktig tiltak er å sikre meningsfylte aktivitetstilbud. Et eksempel er norskopplæring, fordi det bidrar til aktivitet, kommunikasjon, integrasjon og mestring. Jeg er derfor glad for at Regjeringen har foreslått, og Stortinget vedtatt, midler til å gjennomføre norskundervisning fra høsten 2007, etter at dette tilbudet ble fjernet under den forrige regjeringen. Jeg ønsker å bruke hoveddelen av mitt innlegg på å fokusere på de unge menneskene som søker beskyttelse i Norge. Konsekvensene av krig og krise blir stadig mer globalisert. Av verdens mange unge ofre for slike konflikter bor noen i Norge som flyktninger og asylsøkere. Noen går på norske skoler. Mange har også kommet til Norge som enslige mindreårige asylsøkere, uten familie. Norge har forpliktet seg til å hjelpe mindreårige flyktninger, og sikre at de får muligheter til utdanning og et liv i sikkerhet. Unge mennesker er spesielt utsatt for overgrep og misbruk – og særlig sårbare – i områder med krig og krise. Blant mennesker som flykter fra land i krig, er det barna som har levd den største delen av livet i nettopp denne livssituasjonen. Dette er barn som kan ha vært vitne til fryktelige hendelser som vil følge dem resten av livet, og som de trenger hjelp til å håndtere. Jeg er enig med statsråden i at det er viktig å ha en helhetlig tilnærming til psykisk helse og psykiske problemer på flere områder. Barn med psykiske lidelser trenger å fanges opp. Gjennom skolene, skolefritidsordningen, helsestasjonene og ikke minst gjennom barnehagene kan signaler bli tolket og forstått slik at barna får hjelp. Ikke minst vil jeg understreke betydningen av skolehelsetjenesten. Det er avdekket at tilbudet innenfor skolehelsetjenesten er varierende for skoleelever, både i forhold til ulike bydeler i Oslo og mellom ulike byer og kommuner i hele landet. Antall barn pr. årsverk varierer fra godt under 200 i noen bydeler eller kommuner til godt over 1 200 andre steder. Skolehelsetjenesten spiller en viktig rolle i forebygging av ulike helseproblemer for barn og unge, og et godt tilbud må sikres, uavhengig av bosted. En utfordring er å rekruttere flere psykologer ute i kommunene. For mange er det viktig å få hjelpen der de bor og hører hjemme, i sin egen kommune. Men samtidig som primærhelsetjenesten er viktig, er det også svært viktig å ta vare på og å videreutvikle spisskompetanse gjennom tunge, samlede fagmiljø. Mennesker reagerer forskjellig, og behovet for hjelp varierer. Mange vil derfor ha nytte av å få hjelpen nærmest mulig der de bor, mens andre som har spesielle lidelser, og kanskje har gjennomgått særlige traumer, trenger hjelp fra fagmiljø med spesiell kompetanse innenfor de respektive områdene. Derfor er det viktig at vi satser på slike fagmiljø. Jeg er glad for at Regjeringen nå vil fremme forslag for Stortinget om å innføre en ventetidsgaranti for barn og unge med psykiske eller rusrelaterte problemer. Jeg tror ikke jeg lover meg bort ved å love statsråden min støtte til et slikt forslag. Jeg er også glad for at Regjeringen gjennomfører tiltak for å bedre situasjonen for barn som kommer til Norge som asylsøkere. Som det ble vist til, skal omsorgsansvaret for enslige mindreårige asylsøkere under 15 år overføres til barnevernet fra 1. oktober 2007. De enslige mindreårige asylsøkerne er barn som har et særlig behov for vern og støtte. Svært mange av dem kommer fra krigsherjede områder og er frarøvet muligheten til å være sammen med sine foreldre. Mangel på barnefaglig kompetent personale i asylmottakene er en utfordring – lave krav til eksternt tilsyn likeså. Jeg håper derfor at en overføring av ansvaret til barnevernet gir barna et langt bedre bo- og omsorgstilbud, med tettere og bedre oppfølging enn de har i dag.