Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2010-06-15:
Forslaget om en egen bergverksstrategi er motivert av våre møter med bergverksnæringen og av våre opplevelser av debatten om mineralutvinning i flere deler av landet, bl.a. fra mitt fylke Finnmark. I tillegg er situasjonen på verdensmarkedet slik at behovet for mineraler øker og øker. Klimautfordringen og nyutviklet teknologi for å takle dette, økonomisk vekst i store, folkerike land i Asia og Afrika og de vestlige lands kamp for å beholde sine ledende posisjoner vil skape enorme behov for mineraler i framtiden. Den nye mineralloven som kom i fjor, blir både av næringen og av politikerne beskrevet som et godt grunnlag for å løfte en næring som har hatt en periode med ganske lav aktivitet. Samtidig har vi registrert at fortolkningen av den nye loven har vært gjenstand for høylytte diskusjoner i enkelte av regjeringspartienes forskjellige fora. Her tenker jeg bl.a. på rekken av ministre som måtte besøke Sametinget i fjor høst. Arbeiderpartiets sametingsgruppe fremmet da et høringsnotat om den nye mineralloven. Notatet tok mål av seg til å avgjøre om man skulle bry seg med den nye loven, og – hvis man skulle bry seg – hvordan man i så tilfelle skulle tolke den. Dette var ikke en prosess som ga næringen forhåpninger om langsiktige og forutsigbare rammevilkår, noe som faktisk er viktig for alt næringsliv. Nye og bedre priser, nye og større markeder og utsikt til utvidede bruksområder og den nye utviklingen i Barentshavet, med muligheter for å kombinere store mengder ren energi med nye mineralforekomster i Finnmark, er alle momenter som taler for en bredt forankret strategi, og i bredt forankret inkluderer jeg også Stortinget. De siste ukene har lært oss at for en flertallsregjering kommer den praktiske politikken litt i annen rekke, da hensynet til koalisjonen må komme først. Jeg viser her til uttalelser fra representanten Lundteigen, og sist, i går, til vår finansministers uttalelser om at en flertallsregjering først og fremst måtte stemme ned mindretallet – men at han også hadde hørt om tilfeller der man kunne lytte til gode forslag fra opposisjonen. I etterpåklokskapens lys må jeg bare beklage at vi ikke formulerte forslaget slik at vi ba regjeringen komme til Stortinget med statsrådens strategi for bergverksindustrien. Lykken er jo at jeg er ung og lærevillig, og da vil det som regel gå bedre og bedre. Kort oppsummert er det slik at statsråden mener vi må ha en slik strategi, storkoalisjonen i næringskomiteen mener vi bør ha en slik strategi, den parlamentariske leder i Arbeiderpartiet, Helga Pedersen, mener regjeringen trenger en slik strategi, og opposisjonen er i stort enige om en slik strategi. Til Helga Pedersen vil jeg si: Det kan jo være viktig å forankre en slik strategi i Stortinget. Før man vet ordet av det, kan det jo komme en regjering som man ikke synes er like fantastisk som den som sitter nå. Hvis dette med mineraler er så viktig som Pedersen antyder, må det være ønskelig å kunne påvirke i et litt lengre perspektiv. Avslutningsvis vil jeg si at jeg på næringslivets vegne er ganske så fornøyd. Vi har fått løftet saken, strategien kommer. Jeg vil bare be statsråden om å skynde litt på. Her trenger vi ingen hvileskjær, her trenger vi resultater.