trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-11-18:
Dette kan bli å henge seg litt opp i detaljer, men det er kanskje smartere å henge seg opp i detaljer enn å henge seg opp i trær. Til representanten Hall Arnøy: I mitt innlegg snakket jeg ikke om hva som er mer eller mindre naturlig. For noen mennesker er det fra skapelsen slik at det er naturlig å være glad i noen av samme kjønn, for andre mennesker er det slik at det naturlige er det motsatte kjønn. Det jeg sa, var at det er en faktisk forskjell på et homofilt par og et heterofilt par, en faktisk forskjell fra naturens side. Det har bl.a. med muligheten til å få barn å gjøre. Det er faktisk fortsatt slik at et homofilt par på en eller annen måte må ha assistanse for å få til det. Det må et heterofilt par vanligvis ikke ha. Det jeg sa, var kun en påpeking av dette faktum fra naturens side, som verken jeg eller Hall Arnøy kan gjøre noe særlig med.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-11-18:
Representanten Faldet tar opp et viktig tema i sin interpellasjon. Å fokusere på kvaliteten i barnevernet er viktig for Fremskrittspartiet. Det er viktig for Fremskrittspartiet både når vi tenker på penger, og når vi tenker på lovreguleringer, forskrifter og øvrig regelverk. Vi må ha store nok bevilgninger på området, og vi må ha de nødvendige regler og mekanismer for å kontrollere kvaliteten. På dette området kom det mange gode signaler fra statsråden i hennes innlegg tidligere i debatten. Tradisjonelt er dette et felt hvor jeg oppfatter at det er mye og bred enighet i Stortinget. Men når jeg leser teksten i interpellasjonen fra representanten Faldet, kan jeg ikke fri meg helt fra tanken på at representanten ønsker å bruke denne saken til å angripe private institusjoner innen feltet. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har jo en nærmest fundamentalistisk motstand mot privat virksomhet innen helse og omsorg. Vi i Fremskrittspartiet er langt mer pragmatiske. For oss er det ikke så viktig om det er en privat eller en offentlig institusjon. Vi er opptatt av kvaliteten på det produktet som leveres. Hvis noen leverer dyrt og dårlig, må det rettes på, enten det er en privat eller en offentlig institusjon. Vi mener vi pr. i dag har en problematisk situasjon, hvor staten både driver og kontrollerer institusjoner. Man kan kalle det en bukken-til-havresekken-situasjon. Fra Fremskrittspartiets side ønsker vi å styrke kontrollen med barnevern og institusjoner, både private og offentlige, gjennom etablering av et fritt og uavhengig barnevernstilsyn. Fremskrittspartiet har fremmet forslag om dette en rekke ganger i Stortinget. Vi tror at det er veien å gå for å få en kvalitetskontroll i sektoren som kan føre til at vi ikke i fremtiden får skandaler eller rapporter om tvilsom kvalitet.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-18:
Til representanten Lønning: Dette er en konsekvens av at dette forslaget ikke var fremmet da vi skulle endre ekteskapsloven. Det var flere høringer, og det kom inn et ønske fra Human-Etisk Forbund allerede i den sammenheng om at man da skulle endre partnerskapsloven samtidig – det var stort trykk på oss i denne komiteen. Det ble da tatt opp av SV i salen, om statsråden ønsket å gjøre denne endringen. Det refererte jeg til i mitt innlegg. Jeg kan gjøre det én gang til. Jeg syntes det var veldig skuffende da statsråden under debatten svarte meg at siden det kun var Human-Etisk Forbund som hadde søkt om dette, og ingen andre, var det kanskje å gå litt for langt å gå til en stor lovendring. Hele 33 pst. sier at det humanetiske livssynet uten noen bestemt gudstro ligger nærmest opp til deres livssyn. Her diskriminerer man altså 33 pst. av den norske befolkning som har et annet livssyn enn Den norske kirke og andre trossamfunn. Det er sagt ganske mye fra denne talerstolen i dag om at man skal respektere de ulike trossamfunn, og det mener jeg at SV faktisk gjør i stor grad. Det er nettopp derfor vi så oss nødt til å fremme dette forslaget. Jeg sa fra talerstolen at hvis ikke statsråden kommer med et forslag om å endre partnerskapsloven på lik linje med ekteskapsloven, vil SV fremme dette forslaget. At vi har to forslag som foreligger i denne salen i dag, er fordi vårt primære standpunkt er en kjønnsnøytral ekteskapslov – men vi så vel kanskje at det ikke var mulig å få flertall for det nå. Derfor gjorde vi som vi sa i debatten da vi endret ekteskapsloven, at vi fremmer dette forslaget samtidig og ser om det vil være en mulighet. Dette er ingen radikal endring. Det er faktisk bare å gi dem som ønsker å inngå partnerskap i Human-Etisk Forbunds regi, en mulighet til å få til det. Jeg syns det er ganske utrolig at det er såpass komplisert og vanskelig. Dette har egentlig vært på høring i forbindelse med ekteskapsloven. Da ønsket man denne endringen.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-18:
Jeg vil bare si til representanten Lønning at vi er jo helt enig i det han sier, at dette burde foregå hos notarius publicus. Hvis Høyre vil støtte SV i et slikt forslag, er vi kjempeglad for det. Det har vi fremmet før, men ikke fått flertall for. Når det gjelder det at SV bruker en «postkasseordning» for å drive politikk i dette storting, gav jeg under behandlingen av endringer i ekteskapsloven uttrykk for at Regjeringen, som en nødvendig konsekvens av disse endringene burde ha kommet med et forslag om å endre partnerskapsloven. Det har ikke kommet. Så er det slik at man i dette storting faktisk kan legge inn Dokument nr. 8-forslag for å ivareta både velgere og innspill som kommer i forbindelse med så viktige saker.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-18:
Jeg vil berømme representanten Faldet for å ha fremmet denne interpellasjonen. Det er en viktig interpellasjon. Det er viktig at vi følger utviklingen i barnevernet hele tida. Jeg vil ta tak i det statsråden sa om at Statens barnevern er en kompetanseressurs for kommunene, og vinkle mitt innlegg mot det. Det har vært en negativ utvikling i barnevernet de siste årene. I 2003 hadde vi en økning i innvilgede barnevernstiltak på ca. 4 pst. Det er en stor økning i antall meldinger, og flere kommuner signaliserer at økonomien styrer tiltakene. Flere kommuner melder om at terskelen for å innvilge tiltak ligger høyere enn før, og at de barna som det iverksettes tiltak overfor, har mer sammensatte problemer. Det er et alvorlig utviklingstrekk i vårt samfunn at flere barn trenger tiltak fra barnevernet, i rusomsorgen og i psykiatrien. Barnevernssjefen i Fredrikstad sier til Fredriksstad Blad at barnevernsarbeid er knyttet til effekten av arbeidsløshet, rusmiddelforbruk og sosiale forhold. Hun sier videre at hun jobber i en kommune med presset økonomi, og at listen for å få hjelp hos dem er lagt relativt høyt, den burde vært lagt lavere. Det er meget alvorlig når signalene fra barnevernet rundt omkring i kommunene er at økonomien styrer tiltakene, og ikke behovet. Vi har hatt en utvikling i barnevernet, noe SV påpekte sterkt under behandlingen av ny barnevernslov, der flere og flere barn trenger tiltak utenfor hjemmet, i fosterhjem og på institusjon. Det er ikke nok med forebyggende tiltak i hjemmet. Barnevernssjefen sier til Fredriksstad Blad at antall barn med tiltak fra barnevernet burde vært enda høyere, og at rus ofte er årsaken til innvilgede tiltak. Det var det SV påpekte under behandlingen av ny lov. Barn bør ikke vokse opp sammen med foreldre som er preget av tung rusproblematikk. Vold, overgrep og andre ting er heller ikke forenlig med barns beste. Det står nå 400 barn i kø for fosterhjemsplassering. Det er skandaløst. Dette er de barna som har størst omsorgsbehov. Terskelen for å bli plassert i fosterhjem er meget høy. Dette fører igjen til at problematikken rundt barna er meget komplisert når de endelig plasseres i et fosterhjem. Plasseringene blir heller ikke fulgt opp av tilsynsførere, fordi disse ikke finnes i kommunene. Fosterhjemsplasseringer mislykkes ofte, og mange barn går fra det ene fosterhjemmet til det andre. Jeg vil påstå at Regjeringas politikk med sterk familiefokusering kan føre til omsorgssvikt over lang tid for mange barn. Hvilke konkrete tiltak vil statsråden iverksette for å møte denne negative utviklingen?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-11-18:
Da Stortinget behandlet saken om vigselsrett for livssynssamfunn, var dette for å likestille livssynssamfunn med trossamfunn. En slik likestilling stilte komiteen seg bak. Saken vi behandler i dag, om rett til å registrere partnerskap, har et helt annet utgangspunkt. Partnerskapsregistrering foregår verken hos livssyns- eller trossamfunn, men hos notarius publicus. Det at trossamfunn og livssynssamfunn skal få rett til å forestå registrering av partnerskap, er derfor ikke en naturlig konsekvens av de endringene som ble gjort i ekteskapsloven. Det er for øvrig kun ett livssynssamfunn som har bedt om endring av praksis for partnerskapsregistrering. Derfor ser Kristelig Folkeparti ingen grunn til å gjøre en slik endring. Kristelig Folkeparti vil også framheve det som flertallet sier – alle utenom Arbeiderpartiet og SV, selv om jeg tror at jeg kanskje hørte noe annet fra talerstolen her – at menneskerettighetenes bestemmelse om religionsfrihet uansett må gjelde. Ingen kan pålegge et livssyns- eller trossamfunn å forestå partnerskapsinngåelser uten deres vilje. Kristelig Folkeparti kommer til å stemme mot både mindretallsinnstillingen og forslaget, men ser at det blir et flertall for forslaget. Jeg er glad for at stortingsflertallet da ønsker en utredning og en bred høring, slik at de som eventuelt får denne retten, også blir hørt i saken.
Inge Lønning (Høyre), 2004-11-18:
Komiteinnstillinger som er vanskelige å lese, er aldri noe godt grunnlag for å treffe realitetsstandpunkter i noen sak. Det som er vanskelig ved denne komiteinnstillingen, og også ved den samme komites innstilling til en sak som skal behandles i odelstingsmøtet senere i dag, er at det er veldig vanskelig for utenforstående å se hva de ulike fraksjoner er enige om, og hva de ikke er enige om, fordi en del av argumentene går forbi hverandre. For meg drar det bare i retning av én entydig konklusjon, nemlig at spørsmål av denne natur egner seg ekstremt dårlig for realitetsbehandling på grunnlag av Dokument nr. 8-forslag. Det er ingen type spørsmål som egner seg dårligere for realitetsbehandling på et så svakt grunnlag. Det kan skyldes tilfeldigheter at de to forslagene behandles på én og samme dag i Stortinget, men det illustrerer jo et innebygd problem, nemlig at de to forslag, som er fremmet av ett og samme parti, i sin konsekvens slår hverandre i hjel. For hvis det ene skulle bli vedtatt, faller det andre bort av seg selv som uaktuelt. For mitt vedkommende understreker det nok en gang at alt taler for at vanskelige spørsmål hvor det er problemer med å overskue de lovgivningsmessige og forskriftsmessige konsekvensene av et vedtak i Stortinget, vil vinne på at det foreligger en skikkelig utredning som kan peke på alle disse konsekvensene, før Stortinget insisterer på at det ønsker å forandre gjeldende rettstilstand. Kort og godt synes jeg alle disse ting taler til fordel for det forslaget i innstillingen som Høyre og Senterpartiet står bak, og som jeg forstår kommer til å få flertall gjennom subsidiær støtte fra andre partier. Og da kan man vel håpe på at dette lander på en måte som Stortinget kan være bekjent av.
Inge Lønning (Høyre), 2004-11-18:
Jeg skal ikke blande meg opp i de teologiske debattene om forståelsen av skapelsen, for de har en relativt ugjennomsiktig forbindelse med det som er forslaget som foreligger til behandling i denne sak. Derimot vil jeg gjerne presisere at jeg selvfølgelig ikke anfekter noe partis rett til å fremme hvilke forslag de måtte ønske som Dokument nr. 8-forslag. Det er selvfølgelig også helt OK hvis SV eller andre partier betrakter det nærmest som en postkasseordning, hvor man ekspederer videre de ønskemål man får fra organisasjoner utenfor denne sal. Det må stå partiene helt fritt. Jeg har bare pekt på at det ville være en fordel for Stortingets behandling av slike spørsmål om man brukte Dokument nr. 8-ordningen ikke til å invitere Stortinget til å treffe realitetsvedtak på et spinkelt grunnlag, men isteden til å tilrettelegge for en seriøs behandling av spørsmålene, dvs. å be Regjeringen om å foreta det nødvendige vurderings- og utredningsarbeid som vanligvis skal ligge til grunn for endringer av lovgivning og praksis i medhold av lovgivningen i et sivilisert samfunn. Jeg vil gjenta at de to komiteinnstillingene både i denne saken og i den saken Odelstinget skal behandle senere i dag, roper lang vei at sakene ikke er utredet på en slik måte at det er mulig på forsvarlig vis for Stortinget å ta et realitetsstandpunkt til de angjeldende forslag. La meg også benytte anledningen til å si at jeg for min del har betydelig sans for det som Venstres talsperson i denne debatten fremførte når det gjelder det ønskelige i å skjelne på en klarere måte enn norsk lovgivning gjør i dag, mellom den rettslige akt, som har med inngåelse av ekteskap og partnerskap å gjøre, på den ene siden og på den annen side det seremonielle som folk ut fra sitt livssyn måtte ønske i den sammenheng. For det er vel svært mye som taler for at det i fremtiden vil være den beste vei å gå å markere ganske tydelig at den rettslige siden av dette er samfunnets ansvar. Den seremonielle siden av dette er ikke på samme måten et samfunnsansvar.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-11-18:
Jeg takker statsråden for et grundig og godt svar. La meg først si at jeg er av den formening at offentlig godkjenning er helt nødvendig. Vi vet at trygghet for barna er veldig viktig, slik at vi kan unngå å komme i en erstatningssituasjon senere, som vi dessverre har opplevd nå i disse dager. Så er det kanskje, siden statsråden og jeg høres rimelig enige ut om målet, noen som stusser over hvorfor vi tar en interpellasjon. Til det har jeg lyst til å si at jeg synes barnevernet og barnas livssituasjon må få hevet status. De må få økt offentlighet rundt seg, og det er en av grunnene til at jeg bruker tid i Stortinget på å diskutere dette. Jeg synes barnevernet gjør en fantastisk jobb, og jeg er veldig fornøyd med de signalene jeg har fått så langt når det gjelder det vedtaket vi gjorde om å opprette et statens barne- og familiedirektorat. Det har fått et kjempestort ansvar, og jeg tror det vil være en veldig god støtte for alle de trofaste folkene som jobber i barnevernet. Jeg har tatt til orde for det før, og jeg gjør det igjen: Det å arbeide i barnevernet er ikke for amatører. Det krever kompetanse, og det krever god veiledning, og her tror jeg at et statens barne- og familiedirektorat og de 26 fagteamene rundt omkring kan være til stor hjelp. Jeg synes at vi diskuterer barns oppevekstvilkår og barns trygghet altfor lite i denne salen, så jeg håper dette blir en god debatt.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-11-18:
Helt til slutt i denne debatten vil jeg si at det virker som om det er tverrpolitisk enighet om at det er viktig at barnevernsplasseringer skjer i trygge og gode former, at de stedene der vi plasserer barn som er utsatte, og som ikke har det så greit, skal være sikre og ha et godt tilsyn – det føler jeg at statsråden følger veldig nøye med i – og ikke minst at de som jobber der, er underlagt arbeidsmiljøloven og har trygghet for sin arbeidssituasjon, slik at de kan la den tryggheten smitte over på ungene. Til Ulf Erik Knudsen vil jeg si at en trenger egentlig ikke være paranoid for å jobbe her, men det hjelper visst. Jeg har ikke noe imot private institusjoner, men krever altså at barna lever under trygge forhold. Til Dagrun Eriksen vil jeg si at det er ikke bare Kristelig Folkeparti som er opptatt av familien. Men Kristelig Folkeparti må erkjenne at det er faktisk hjemmet som svikter, det er familien som svikter. Derfor har vi denne interpellasjonen. Hadde alt vært såre vel i familiens lune hule, hadde vi ikke hatt en diskusjon om barnevernsplasseringer. Helt til slutt vil jeg takke statsråden for en grundig debatt. Det skal bli spennende å følge Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet framover. Jeg har som tidligere nevnt fått gode tilbakemeldinger om at de 26 regionkontorene fungerer godt som en veileder og gir den enkelte barnevernsmedarbeider trygghet for at vedkommende kan få råd. For det er jo faktisk sånn i vårt vidstrakte land at det er både store og små kommuner, og det er ikke alltid et godt miljø rundt barnevernsmedarbeiderne. Så jeg synes dette lover godt. Men jeg vil ikke si at jeg ikke kommer til å ta opp barnas situasjon i Hverdags-Norge ved mange anledninger også framover.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-11-18:
Jeg vil berømme representanten Eirin Faldet for å sette barnevernsbarna på dagsordenen nok en gang i Stortinget. Det er faktisk spennende å være her og fortelle noe om det som har skjedd siden Stortinget tok en beslutning om den store barnevernsreformen. Jeg er også enig med representanten i at det er viktig at barnevernet får større legitimitet i befolkningen. Jeg tror at det er i ferd med å skje i større grad, for vi ser at de aller fleste av dem som i dag tar kontakt med barnevernet for å få hjelp, faktisk er foreldrene selv. Det betyr at barnevernet ikke lenger er en etat som man er redd skal komme og ta barna ut av hjemmet når foreldrene trenger hjelp. Vi jobber for større åpenhet i barnevernet. Det er helt nødvendig. Vi må i større grad kunne formidle, også i forbindelse med de enkeltsakene som står i media, hvordan saksbehandlingen er, hva slags rutiner man har i barnevernet, slik at folk skjønner at det ligger grundige vedtak bak enhver inngripen fra barnevernets side overfor en familie. Om relativt kort tid, rundt nyttår, vil vi også komme med en helt ny informasjonsstrategi knyttet til alle deler av barnevernet. Dette jobber vi med nå både i departementet og sammen med direktoratet – det er et meget godt arbeid – nettopp for å kunne ha en mye større enhetlig tilnærming når det gjelder informasjon innad og utad fra barnevernets side. Jeg har også lyst til fra denne talerstol å berømme det statlige barnevernet, det nye direktoratet og regionkontorene og ikke minst det kommunale barnevernet for den positive gjennomføringen som nå pågår. Det er en enormt stor reform som nå gjennomføres i barnevernet, og entusiasmen er mye større enn det man kanskje kunne forventet på forhånd. Jeg har vært svært mye ute i ulike deler av barnevernstjenesten de senere månedene, og hvor jeg enn kommer, hører jeg at det man nå er med på, er viktig og det er riktig. De strategiene som ble trukket opp også fra Stortingets side idet man sluttet seg til det som framkom i barnevernsmeldingen, føles riktige, sies det ute. Det grepet vi har tatt med de nye fagteamene i barnevernet, er kanskje det som vil gi størst støtte direkte til kommunene. Også i de minste kommunene, der én barnevernsmedarbeider kanskje sitter alene med sakene, vil nå vedkommende kunne få hjelp, veiledning og råd også til å ta de vanskelige beslutningene. Fagteamene har vært en suksess og kommer bare til å bli enda bedre framover.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-11-18:
Noen kommentarer til de forgående innleggene. Når det gjelder fosterhjem, jobber vi kontinuerlig med å forbedre tilgangen. Det vil bli gjennomført en stor rekrutteringskampanje i 2005 i regi av direktoratet. Vi kommer også til å ha en gjennomgang av hele situasjonen for å se om vi kan sette inn ytterligere tiltak for at barn ikke skal vente for lenge på det riktige fosterhjemmet, og vi vil også gjennomgå situasjonen når det gjelder oppfølging og veiledning av fosterforeldrene, og ikke minst sørge for å få beholdt fosterhjem som vi mener er gode. Når det gjelder dette at 400 barn skulle stå uten fosterhjem, er det feil. Det er 483 barn og unge som er registrert i en forberedende fase. For 164 av dem – vi har undersøkt disse tallene – er det gitt et varsel om at fosterhjem sannsynligvis kan være det rette tiltaket, men det er ennå ikke fattet vedtak. For 99 er det mottatt en søknad. Fylkesnemnda har fått saken. Vedtak er ennå ikke fattet. For 142 har man fattet vedtak om fosterhjem. Fosterhjem er funnet, men man er i forberedelsesfasen, man arbeider med plasseringen. For kun 78 er vedtak fattet, men der har man altså ikke klart å finne akkurat det riktige fosterhjemmet innen seks uker etter at vedtak er fattet, slik man skulle. Det pågår et intensivt arbeid for å plassere disse barna. Litt om ungdom mellom 18 og 23 år. Det er en stor økning i tiltak for denne gruppen. Faktum er at for ungdom mellom 20 og 23 år har det vært en økning i tiltak på 10 pst. fra første halvdel i fjor til første halvdel i år. Disse ungdommene må i alle fall samtykke hvis man skal videreføre tiltak. Og hvis de sier ja til det, skal det utarbeides en plan. Disse ungdommene har også klagerett dersom de ikke får tiltak og måtte ønske det – de har kanskje endret mening etter at de har takket nei, det er det jo også noen som gjør. Da har man altså klagerett. Vi ønsker å gjøre denne klageretten mer kjent. Vi er litt usikre på om alle kjenner den godt nok, eller om kommunene i stor nok grad opplyser om den klageretten hver enkelt ungdom har. Så her gjør Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet et arbeid nå. Så har jeg lyst til å svare representanten May Hansen når det gjelder at det kommer så mange klager fra kommunene om at de har så store problemer. Jeg har lyst til å berømme kommunene. Kommunene har de siste årene økt innsatsen innenfor barnevernet. De gjør en formidabel jobb. Rapporter for første halvår i år viser at nye meldinger gjennomføres i løpet av én uke i 96 pst. av tilfellene. Helt til slutt: Når det gjelder arbeidsmiljøloven og arbeidstidsordningene, så er jeg helt enig med representanten Eirin Faldet i at forsvarlige og lovlige arbeidstidsordninger er viktig for alle, både beboere og personell. Det pågår et arbeid med dette når det gjelder kollektivene våre.
Afshan Rafiq (Høyre), 2004-11-18:
For Høyre er det helt grunnleggende å sikre alle barns rett til og krav på et godt og utviklingsfremmende oppvekstmiljø. I denne sammenheng mener vi likeverdighet og medvirkning er grunnverdier som stiller særlige krav til dem som har ansvar. Vi synes det er viktig å understreke at barnevernet ikke skal overta mer av ansvaret fra familiene, men tvert imot jobbe for å bygge opp under og støtte familiene. Men i tilfeller der hjemmet ikke makter å ivareta sine omsorgsoppgaver, har samfunnet en særlig plikt til å tilrettelegge ordninger som sikrer at alle barn får gode omsorgstilbud og oppvekstvilkår. Barne- og ungdomsvernet spiller her en viktig rolle. Jeg vil vise til St.meld. nr. 40 for 2001-2002, Om barne- og ungdomsvernet, som Stortinget har sluttet seg til. Meldingen fokuserte på å forbedre kvaliteten på tilbudet for utsatte barn og unge, styrke forebyggende familiearbeid, bedre oppfølgingen av foreldre og fosterforeldre og styrke arbeidet for barn og familier med minoritetsbakgrunn. Det er ikke til å legge skjul på at det er klare forbedringsbehov, spesielt når det gjelder å komme raskt inn med hjelp til barn og familier i krise, og når det gjelder samarbeidet med andre etater og tjenester. Vi ser behov for et barnevern med høy kompetanse på ulike former for forebyggende familiearbeid. En viktig forutsetning for dette er at barnevernet samarbeider godt med andre etater og tjenester i kommunene, slik interpellanten også understreket i sitt innlegg. Private barnevernsinstitusjoner har vært viktige både for plasstilfanget og utviklingen av kvalitet og mangfold i barnevernet. Høyre mener at staten bør inngå gode og langsiktige avtaler med private institusjoner når de kan bidra til å gi barn et godt tilbud. Men dessverre er det slik at noen private institusjoner har hatt en uakseptabel standard. Det var derfor et enstemmig storting ved behandlingen av Ot.prp. nr. 9 for 2002-2003 gav sin tilslutning til Regjeringens forslag om å innføre en godkjenningsordning for private barnevernsinstitusjoner i tillegg til fylkesmannens tilsyn. Som statsråden var inne på, er pr. i dag ca. 80 pst. av de private institusjonene enten godkjent eller midlertidig godkjent. Det medfører derfor ikke riktighet at flere private institusjoner ikke blir godkjent i henhold til de nye forskriftene, slik interpellanten hevder. 80 pst. av de barna som samfunnet tar over omsorgen for, plasseres i fosterhjem. Fosterhjem er derfor et meget viktig tiltak i denne sammenheng. Det er helt grunnleggende at barnets beste legges til grunn for valg av fosterhjem, og at det føres tilsyn ved at det oppnevnes tilsynsfører for det enkelte barn. Dette vet jeg at barne- og familieministeren følger opp nøye, og Høyre er tilfreds med den innsatsen som gjøres fra Regjeringens side for å få til et helhetlig og treffsikkert barnevernstilbud.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
Ja, det er en langt bedre sosial profil enn det som var utgangspunktet for dette budsjettet. Som jeg sa i mitt innlegg, er det ikke mulig innenfor et skattesystem med en slik progresjon vi har, å klare å gi gode skattelettelser til alle grupper uten at det også må fremstå med en viss progresjon. Men det er greit, det. Det viktigste må være at vi gjennom det skattesystemet vi har, også bidrar til å gi lettelser til dem med vanlige og midlere inntekter. Og Arbeiderpartiet burde kanskje brukt litt mer tid på å forstå sitt eget skatteopplegg før de gikk til angrep på Fremskrittspartiet og regjeringspartiene for dette skatteopplegget. Der er jo profilen mye bedre fordelt enn den er i Arbeiderpartiets opplegg, som altså er så raust at de gir hele 363 kr i skattelette til dem som virkelig tjener lite i vårt samfunn.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
Det ante meg at det ville komme et spørsmål om det. Derfor har jeg tillatt meg å ta med en artikkel fra Dagsavisen, hvor flere av landets ledende økonomer slår fast at økonomien tåler flere oljepenger. Det vi må diskutere, er hvordan vi velger å bruke dem. Det er en helt åpenbar forskjell på om vi bruker pengene til forbruk, eller om vi bruker dem på fornuftige investeringer som vil komme både nåværende og kommende generasjoner til gode. Vår hovedutfordring er at vi i dette rike landet først og fremst skal klare å løse våre egne utfordringer, klare å lage konkurransedyktige rammebetingelser for våre bedrifter. Og det gjør vi ikke med en politikk hvor vi er mer opptatt av å salte ned store milliardoverskudd i utenlandske bedrifter hvert eneste år enn av å la noen av disse pengene også komme vårt eget næringsliv til gode. For meg blir dette mer og mer uforståelig. Høyre må gjerne mene det, men Fremskrittspartiet er ikke enig i det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
Jeg skjønner at Øystein Djupedal begynner å frykte muligheten for å miste en mulig taburett etter neste stortingsvalg. På seg selv kjenner man andre, kan man kanskje si. Dette er først og fremst et budsjettforlik som gjelder neste års statsbudsjett. Men som jeg sa i mitt innlegg, håper jeg at det på sikt kan bidra til å bedre samarbeidsklimaet på ikke-sosialistisk side. Det er feil når Øystein Djupedal påstår at dette er et av de mest beskjedne forlik som er inngått i Stortinget. Det er feil. 7 milliarder kr er historisk, iallfall i denne stortingsperioden. Hvis ikke Øystein Djupedal klarer å regne seg frem til det, bør han i hvert fall ikke sikte seg inn på å bli finansminister i neste stortingsperiode.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
Nei, det er mulig det. Man kunne nesten få inntrykk av at Sørfonn gjerne ville ha på plass noen offentlige støtteordninger også til den type samlivskurs – men jeg skal la det ligge. Jeg hadde håpet at Ingebrigt S. Sørfonn ville ta en ny variant av Jon Lilletuns uttalelse etter at dette budsjettforliket ble et faktum. Jeg husker veldig godt hvordan det var i fjor. Da var Jon Lilletun ute og sa at et godt budsjett var blitt bedre. Jeg har anmodet herr Sørfonn innstendig om han ikke nå kunne gå ut og si at et dårlig budsjett er blitt godt. Men det har han av en eller annen merkelig grunn ikke gjort. Det er helt riktig at Fremskrittspartiet er opptatt av familien. Vi er opptatt av å legge til rette for at familien, slik familien selv finner det riktig, kan innrette seg på en best mulig måte. Da må det bety handlefrihet. Det legger Fremskrittspartiet til rette for, både gjennom en offensiv barnepolitikk og gjennom kontantstøtteordninger som gjør at familien kan ta reelle valg. Det store spørsmålet er for så vidt hvorvidt det er en offentlig oppgave å legge til rette for samlivskurs mellom to parter som i ulike faser av et samliv har problemer. Men den debatten kan sikkert Sørfonn og jeg ta en annen gang.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
Fremskrittspartiet har fremstilt dette forliket akkurat slik det er, nemlig 3 milliarder kr mer til kommunesektoren. 2,2 milliarder er en kompensasjon for sviktende skatteinntekter i 2004, 800 mill. kr er nye penger i tillegg. Det er en formidabel satsing på kommunesektoren neste år. Det tror jeg selv ikke Magnhild Meltveit Kleppa kan underslå. Jeg har også lyst til å minne om at da denne salen diskuterte trontalen, fremmet Fremskrittspartiet forslag om å gi kommunesektoren full kompensasjon. Da var det bare Senterpartiet som stemte for. Etter at vi nå har klart å forhandle frem en skattesviktkompensasjon på 2,2 milliarder kr, registrerer jeg at Arbeiderpartiet og SV også er for det. Men det var de altså ikke. Da vi bare for noen uker siden fremmet akkurat et identisk forslag i denne salen, stemte de det ned.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
For meg blir det en selvmotsigelse når finansministeren sier at det å investere i eget næringsliv vil føre til at industrien flagger rett ut av Norge. Men det som er et faktum, er at deler av rederivirksomheten, maritim virksomhet, er i ferd med å flagge rett ut av Norge, uansett bruk av oljepenger eller ikke. Det er et ansvar som denne regjeringen må ta. Derfor går min utfordring rett til finansministeren: Hvorfor er det slik at denne regjeringen er så motvillig til å legge konkurransedyktige rammevilkår til grunn, slik at vi kan ivareta den maritime clusteren som har vært et av Norges viktigste næringsområder gjennom mange, mange tiår? Nå er det Fjord Line som har varslet utflagging, andre har varslet det samme. Mitt spørsmål til finansministeren, i tillegg til det jeg allerede har spurt om, er: Vil Regjeringen nå sørge for at et hurtigarbeidende ekspertutvalg vil få på plass konklusjonene knyttet til «State Aid Guidelines» i god tid før 30. juni, slik at også Norge kan komme inn under de samme reglene som EU planlegger å innføre?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2004-11-25:
Representanten Siv Jensen brukte mye av sitt innlegg på å begrunne en sosial profil som hun mente var til stede nå i budsjettet. La meg spørre representanten om tre ting. Hun viftet med en skattetabell, og den skattetabellen kan jeg også vifte med. Men synes Siv Jensen det er riktig at de som tjener 1,2 mill. kr, får ca. 19 000 kr i skattelettelse, og at de som tjener ca. 200 000 kr, får 3 600 kr i skattelettelse? Hvor er den sosiale profilen når det gjelder skattevinklingen her? Videre: Når det partiet som i mange år har vært imot skatter og avgifter, nå går inn for en momsøkning som innbringer over 4 milliarder kr i statskassen, altså økning i momsen, er dette en sosial profil? Det rammer jo alle. Og videre: Når det gjelder fradragene som de har hamret på og hamret på i budsjettframlegg etter budsjettframlegg og i skatteinnstillingen tidligere, er de nå med på en innstramming med hensyn til daglig arbeidsreise for pendlere og med hensyn til kostpenger for pendlere. Og de som har store sykehusutgifter fra før, får en økning.(Presidenten klubber.) Er dette en riktig sosial profil? (Presidenten klubber.)
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2004-11-25:
Det er mye interessant i Senterpartiets budsjett. Der jeg synes Senterpartiet nå har lagt seg på en ny linje, er i bruken av oljepengene. De bruker nå mye mer oljepenger enn de tidligere har lagt inn i sine budsjetter, og det ser ut til at de nå har en holdning til den bruken som kan sette visse ting i fare. Ser ikke Senterpartiet at et stort forbruk av oljepenger vil øke inflasjonen og styrke kronekursen på en slik måte at det vil sette en del arbeidsplasser i fare? Argumentasjonen fra industrien før var jo at når kronekursen var såpass høy, var det viktigste å få den ned for å skape flere arbeidsplasser og få trygget dem i fremtiden. Er ikke bruken av oljepenger, slik Senterpartiet nå legger opp til, å bruke opp framtidige generasjoners verdier nå?
Svein Flåtten (Høyre), 2004-11-25:
La meg først få gi Fremskrittspartiet og spesielt representanten Jensen anerkjennelse for å ha bidratt godt til et resultatorientert samarbeidsklima i budsjettforhandlingene. Det medførte en ryddig og god prosess og ikke minst et forlik med konstruktive løsninger for partene, samtidig som det tar vare på retningen i den økonomiske politikken. Det er neppe overraskende at Høyre er tilfreds med et forlik som er tilbakeholdent med bruk av oljepenger. I Fremskrittspartiets alternative budsjett, eller mer presist, i de alternative budsjetter – hvis man også tar med seg utenlandsbudsjettet – legges det imidlertid opp til en betydelig bruk av oljepenger. Når representanten Jensen i slutten av sitt innlegg ser fremover, kunne det være interessant å få svar på om dette forliket med regjeringspartiene innvarsler en ny retning og en ny og mer forsiktig, eller – la meg også kanskje si – mer forsvarlig, bruk av oljepenger i de fremtidige budsjetter.
Svein Flåtten (Høyre), 2004-11-25:
Representanten Grande Røys brukte mye tid på å etterlyse aktive tiltak mot ledigheten. De stimulanser partiet selv har å by på i årets budsjett og i sitt alternative statsbudsjett, er en betydelig økning av toppskatten på alminnelige inntekter, en økning av den alminnelige skatten for næringslivet og personer med 4 milliarder kr, en omgående skatt på aksjeutbytte og en økt formuesskatt for småbedrifter, eller det som på stammespråket i SV kalles tetting av smutthull. I tillegg ønsker man å kutte oljeinvesteringene med over 2 milliarder kr. Det er noen av de aktive tiltakene som man kan ta ut av det alternative budsjettet. Kristin Halvorsens utsagn tidligere om at skattene ikke skulle økes utover 2004-nivå var vel aldri egnet til å bli tatt alvorlig, selv ikke i SV. Mitt spørsmål til Grande Røys er: Hvorfor er det et godt bidrag til å bekjempe ledighet, som hun er så opptatt av, å gjøre det mindre lønnsomt å jobbe og mindre lønnsomt å etablere og drive egne bedrifter i dette landet? Det er vel i bedriftene at de arbeidsplassene vi skal leve av i fremtiden, skal skapes.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
Et av de mest påfallende trekk ved høstens budsjettrunder er den gode tonen som har vært mellom Fremskrittspartiet og Høyre. Det har vi også sett i dagens debatt, og vi har sett det i det offentlige ordskiftet, at disse to partiene i stigende grad prøver å finne et samarbeid som skal peke utover denne perioden. Dette budsjettforliket som ble inngått i høst, er vel det mest beskjedne budsjettforliket som er inngått i Stortinget, og det var ikke veldig vanskelig å bli enige, fordi man i de to største partiene i dette forliket åpenbart har tenkt at dette var uendelig viktig. Jeg forstår godt Fremskrittspartiet, som lenge har vært utenfor det gode selskap og gjerne vil inn. Jeg ser at de har blitt så tette, disse forbindelsene mellom Fremskrittspartiet og Høyre, at statsministeren i dag finner det berettiget å gå ut og advare mot et ytterligere samarbeid med Fremskrittspartiet. I så måte kunne det være interessant å høre om Siv Jensen mener det nå er sånn at det er etablert en bak-kanal mellom Høyre og Fremskrittspartiet med sikte på noe annet enn det samarbeidet man i dag har med de borgerlige partiene i Stortinget. Er det sånn at det nå er nødvendig for statsministeren å gå ut og advare mot dette fordi dette samarbeidet har blitt så tett?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
La meg først si at jeg er fryktelig lei meg for at så mange mennesker mister arbeidet sitt i Fjord Line. Jeg får mange brev og e-poster fra mange av dem. De er fortvilet og rasende. Det er ikke oss raseriet egentlig skal rettes mot. Dette er en beslutning tatt av rederiet Fjord Line. Selv med en nettolønnsordning ville det vært mulig for Fjord Line å flytte ut og få lavere kostnader enn det en nettolønnsordning kan gi. Vi mener at Fjord Line og også Color Line, som er de to store ferjerederiene som i dag har nettolønnsordning, må betale mannskapshyren sin selv, som alle andre bedrifter må betale lønn. Det som er det store paradokset, er at næringen har klart å skape et inntrykk av at de har bruk for offentlige subsidier, men nesten alle norske virksomheter som er i konkurranse med utlandet, kan på et eller annet sted i verden få bedre vilkår enn man kan få i Norge. Vi mener at det finnes en samfunnskontrakt der rederier, der sjøfolk, der vi som storting og vi som borgere alle må bidra til samfunnet vårt. Hvis man bestandig skal springe etter den billigste krona, som rederiet Fjord Line nå gjør, må jeg si at jeg er fryktelig skuffet over det, for de er også en del av denne samfunnskontrakten. Dette er rederiets ansvar alene, ikke Stortingets ansvar.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
I SVs alternative budsjett får næringslivet lettelser, ved at vi foretar en omfordeling av hvordan man skal beskatte. Det betyr at vi gir lettelser i arbeidsgiveravgift, og vi gir lettelser i avskrivningsregler. Så øker vi noen andre avgifter, særlig miljøavgiftene. Det gjør vi for å skape et framtidsrettet næringsliv. At vi ikke ønsker lettelser i formuesskatten, er helt riktig. Hva er lettelser i formuesskatten, sånn som Heidi Larssen nå beskriver det? Jo, det betyr at f.eks. en mann som Rimi-Hagen istedenfor å skattlegges for 100 pst. av sitt unoterte selskap skal skattlegges bare for 65 pst. Han får altså 35 pst. rabatt på sin formuesbeskatning. Er det noen som sier at Rimi-Hagen automatisk bruker disse pengene på å skape flere arbeidsplasser? Nei. Det fins ingen automatisk sammenheng i dette. Rike mennesker må selvfølgelig bidra til fellesskapet, som vi må alle sammen, for det er også en del av vår samfunnskontrakt. Det betyr at vi omfordeler med skatt, sånn at vi skaper nye virksomheter – ikke mer skatt, totalt sett er vi omtrent i null. Men de som har store formuer i Norge, må bidra, selvfølgelig må de det. Det er dette som er solidaritet og rettferdighet.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
Jeg svarte nettopp på en replikk om Fjord Line, og jeg må si at jeg er oppriktig lei meg for at disse 350 mister jobben sin. Dette er et ansvar rederiet alene har. Rederiet går med overskudd, dette er en godt drevet bedrift gjennom mange år. Det finnes etter mitt skjønn ingen grunn til at vi skal subsidiere den. Det har blitt en merkelighet innenfor en av de stolteste og eldste næringene i Norge, nemlig skipsfart, der vi har flinke sjøfolk og har hatt det gjennom generasjoner, at rederne har klart å skape det inntrykk at de har bruk for offentlige subsidier. Rederier i sin alminnelighet – det gjelder ikke Fjord Line – har en annen og lettere beskatning, de har flere lettelser som andre norske bedrifter som konkurrerer, ikke har. Jeg har vanskelig for å forstå hvorfor norske rederier har bruk for offentlige subsidier. Det finnes en skattekonkurranse mellom mange land, men den er på nesten samtlige tenkbare produkter eller næringer som finnes. Det produseres mat og andre ting billigere enn i Norge. Allikevel finnes det altså en konkurranse rundt dette. Mitt og SVs utgangspunkt er at vi er forferdelig lei oss for at Fjord Line sier opp disse ansatte, men det ansvaret er det rederiet alene som har.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
En av de tingene jeg er mest stolt over i denne stortingsperioden, er det storstilte barnehageforliket som Stortinget har fått til. Opposisjonen fant sammen og laget en storstilt barnehagesatsing, som etter hvert også Regjeringen ble med på. I utgangspunktet er det altså et samlet storting som nå ønsker en storstilt satsing på barnehager. Det er å innfri valgløfter for mange partier. Dessverre er Kristelig Folkeparti et av de partiene det har vært vanskeligst å få med på dette. Det var det partiet som lovet mest i valgkampen, men et av dem som nå har hatt vanskeligst med å følge opp barnehageforliket, ikke minst gjennom sin barne- og familieminister Laila Dåvøy, som jo har gjort alt hun kan for å lage vanskeligheter rundt dette. Det er ingen hemmelighet at SV har vært imot kontantstøtten – det har vi vært hele tiden, og det er vi fortsatt. Det eksisterer ingen valgfrihet for en familie som ikke har barnehageplass. Derfor er det SV sier at vi ønsker å bygge barnehager til en overkommelig pris. Det har vi faktisk lyktes med. Vi har ikke full barnehagedekning nå, men det betyr at vi i dag bruker 7 milliarder kr mer på barnehager enn vi gjorde før barnehageforliket.(Presidenten klubber.) Denne storstilte satsingen er takket være opposisjonen på Stortinget – dessverre mot Regjeringen – halvveis. (Presidenten klubber.)
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
Vi er positive til å se på måter for rettferdig beskatning, men formuesskatten er den biten av kapitalbeskatningssystemet vårt som er progressiv. Det betyr at når det gjelder lønnsinntekt, kan vi beskattes progressivt etter hvor mye vi har. Formuesskatten er det progressive elementet som gjør at man må beskatte etter større formue. Vi vet godt at det kan slå uheldig ut for enkelte, men så lenge man ikke har et bedre og mer treffsikkert system, mener SV at det vi må gjøre med formuesskatten, er å gi større lettelser i bunnfradraget, slik at flere slipper å betale formuesskatt. Men vi må også sørge for at det ikke gis rabatt på de største formuene. Og dette synes jeg er det store paradokset, at denne regjeringen altså gir store rabatter i formuesskatten til dem som har mest. Det finnes sikkert mange gode grunner til å gi noen skattelettelser, men da bør det være til dem som sitter nederst ved bordet, og ikke til dem som sitter øverst ved bordet. Hvorfor i himmelens navn vi skal gi lettelser til Rimi-Hagen, er for meg komplett uforståelig. Men det er ikke noe rart at de klirret med glassene oppe på Holmenkollåsen den dagen statsbudsjettet ble lagt fram, for det er de som bor der, som virkelig har fått massive skattelettelser med denne regjeringen.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
I diskusjonen om næringslivets rammevilkår går Høyre seg ofte vill i å snakke om skattelettelser og ikke rammevilkår i sin alminnelighet. Det er et stigende antall internasjonale økonomer og økonomiske miljøer som nå i større grad vektlegger samspillet mellom samfunn og marked og skatt. De siste som gjør det, er World Economic Forum, som har vært veldig imponert over den skandinaviske modellen. De trekker fram de fire nordiske land som eksempler på konkurransekraft og nasjoner som bygger kompetent næringsliv ved dette samspillet og ikke ensidig fokuserer på skattelettelse. Det samme har vi sett i rapporter fra Verdensbanken. Vi ser også at ledende økonomiske tidsskrifter og aviser framhever det samme. Både The Economist og International Herald Tribune vektlegger at det ikke er et ensidig fokus på skatt som skaper levedyktige konkurransevilkår. En av rapportens forfattere sier bl.a.: «Vi fant ut at sosial trygghet er godt for næringslivet, det tar byrdene med dyre helsetjenester og forsikringer vekk fra næringslivet og sikrer en kompetent og utdannet arbeidsstyrke.» Mitt spørsmål er: Vil finansministeren være enig i et slikt resonnement at når man snakker om næringslivet, må man slutte å snakke ensidig om skatt, som finansministeren og Høyre dessverre ofte gjør seg til talsmann for?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
Eg vil starta med å gje honnør til Framstegspartiet, som gjennom ryddige, respektfulle og konstruktive forhandlingar har medverka til at det no er fleirtal for eit godt budsjett. Så over til hovudinnhaldet i replikken: For Kristeleg Folkeparti er familiepolitikk viktig. Men familien er under press frå fleire hald i dag. Tidsklemma røyner på, økonomien kan vera trang – spesielt for unge i etableringsfasen – og nye roller som foreldre er krevjande for dei fleste. For å meistra dette krysspresset har me i Kristeleg Folkeparti tru på at samlivskurs kan gje ein nyttig ballast som gjer unge menneske betre i stand til å utvikla gode og trygge heimar. Som på så mange andre område trur me her at faktaopplysning, rettleiing og erfaringsutveksling kan vera positive byggjesteinar. I Framstegspartiets alternative budsjett skriv dei at dei ser på familien som eit av dei viktigaste elementa og støttepunkta i samfunnet. Men samtidig gjev dei veldig tydeleg uttrykk for at samlivskurs har dei null tru på. Dette får eg ikkje til å gå heilt i hop. Kan representanten Jensen forklara meg dette litt nærmare?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
Frivillige lag og organisasjonar utfører ein uvurderleg og uerstatteleg samfunnsinnsats. Kristeleg Folkeparti ønskjer at myndigheitene gjennom praktiske og konkrete tiltak skal visa at dette vert verdsett. Difor er me så opptekne av det såkalla gåvefrådraget, denne retten til skattefrådrag for gåver opp til eit bestemt beløp. I Arbeidarpartiet sitt alternative budsjett les eg at Arbeidarpartiet vil avvikla heile gåvefrådragsordninga frå 1. januar neste år. På same måten som Kristeleg Folkeparti har òg Arbeidarpartiet eit nært kjennskap til frivillig sektor, og difor finn eg ikkje heilt ut av dette. Det kunne difor vera greitt om representanten Solberg kunne forklara meg litt nærmare korfor Arbeidarpartiet vil avvikla heile gåvefrådragsordninga.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
Ja, det må vera lov å gle seg. Og kanskje skulle òg denne forsamlinga av og til gje uttrykk for litt meir glede og tilfredsheit. Men når det gjeld skattepolitikken, har eg ein sterk mistanke om at Arbeidarpartiet snakkar mot betre vitande. For det dei gjer, er at dei grip fatt i ein liten bit av eit verkemiddel for å fjerna den største urettferda i skattesystemet, nemleg dette å redusera forskjellen på kapitalskatt og på inntektsskatt. Det snakkar Arbeidarpartiet seg vekk frå. Så vil Arbeidarpartiet fjerna delingsmodellen, men dei vil ikkje ha same prosentsatsen på kapitalskatt og inntektsskatt, slik me oppfattar dei. Kva gjer dei då? Då opnar dei ei låvedør for tilpassing og for skatteunndraging av dimensjonar. Det me ser i dag ved utnytting av delingsmodellen, vil vera for bagatellar å rekna mot det som vert konsekvensane dersom det eg har oppfatta som mangel på konsekvens i Arbeidarpartiet sitt opplegg, er rett.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
Det er viktig å leggja fram eit godt budsjettforslag, men eit godt budsjettforslag har null verdi om det ikkje vert fleirtal for eit godt budsjett, for det er det me skal styra etter. Denne regjeringa har diverre ikkje fleirtal i salen, difor er me avhengige av å få avtalar med nokon her i salen. Framstegspartiet har opptredd ryddig, respektfullt og konstruktivt i den prosessen me har hatt, og medverka til at me får vedteke eit godt budsjett som det går an å styra etter. I dette budsjettet er òg hovudlinjene i Regjeringa sin politikk vidareført. Det er me svært fornøgde med.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
Eg kan berre understreka at både samlivskurs og gode relasjonar mellom menneske er viktig, og det kan det aldri bli for mykje av. Eg har allereie fleire gonger bekrefta at me er fornøgde med ryddige, respektfulle og konstruktive forhandlingar med Framstegspartiet. Det har medverka til at me får fleirtal for eit godt budsjett. Men eg skal heller ikkje stikka under stol at det er store politiske forskjellar mellom Framstegspartiet og Kristeleg Folkeparti. Det er store politiske forskjellar når det gjeld bistand, alkohol, miljø og bio- og genteknologi. Me kan lista opp ei rekkje slike saker. I ein budsjettavtale kan ein tona ned slike politiske forskjellar. Det er dette eit tydeleg eksempel på. Men det blir betydeleg verre i ein forpliktande politisk avtale eller i eit regjeringssamarbeid. Difor er det ikkje aktuelt å gå inn i eit tettare politisk samarbeid med Framstegspartiet.