trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2015-05-21:
Det betyr at statsråden sier at han ikke har noen nye, konkrete tiltak på blokka. Statsråden ramser opp tiltak som er i gang, og som på ingen måte er spesifikt knyttet til praktiske ferdigheter eller å løfte mulighetene for elevene til tidlig å kunne teste om de blir en god snekker. Stemmer det at regjeringen ikke har noen nye, konkrete tiltak på blokka for å løfte praktiske ferdigheter og for å få folk til å velge yrkesfag?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-05-21:
Denne saken handler om å gi kommunene et godt, og bedre, verktøy til å håndheve alkoholloven, slik at bevillingsordningen på en mer effektiv måte kan redusere problemer knyttet til alkoholbruk og samtidig skape større likhet, forutsigbarhet og ikke minst rettssikkerhet for den enkelte bevillingshaver, uavhengig av hvilken kommune man driver næringsvirksomhet i. Arbeiderpartiet mener at et prikktildelingssystem med normerte regler vil føre til en betydelig forenkling av kommunens saksbehandling. I tillegg – og det er viktig for Arbeiderpartiet – vil prikktildelingssystemet gi økt konkurransefortrinn til de seriøse aktørene i utelivsbransjen. Vi mener at et prikktildelingssystem uten problemer lar seg kombinere med andre bransjetiltak som er basert på tverretatlig samarbeid og dialog med næringen, slik som f.eks. Salutt i Oslo, Maks i Østfold og Ansvarlig alkoholservering i Kristiansand. I alle kommuner, og kanskje spesielt i storbyene, er det viktig at kontroll utføres av personer med god kompetanse, som er i stand til å utøve det krevende skjønnet som slike tilsyn krever. Flere kommuner har gitt god tilbakemelding på den bistanden de får fra Helsedirektoratet, og det er viktig at forskriften blir tydelig for alle parter, sånn at det også blir et godt verktøy. Arbeiderpartiet er bekymret dersom det medfører riktighet at under halvparten av kommunene gjennomfører minstekrav til kontroll, og vi forventer at ministeren følger dette opp i evalueringen. Arbeiderpartiet har også merket seg tilbakemeldingen fra NHO om at det er problemer med bruk av falsk legitimasjon blant mindreårige. Deres erfaring er at det mangler oppfølging fra politiet når det gjelder anmeldelser av dokumentforfalskning. Vi forventer at regjeringen gir tydelige signaler, og her må politiet delta aktivt i arbeidet med å redusere både misbruk av legitimasjon og rusmisbruk. Der Arbeiderpartiet derimot skiller seg fra Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, er når det gjelder konsekvensene av de mest alvorlige enkeltlovbrudd, slik som skjenking av mindreårige. Arbeiderpartiet viser til de gode erfaringene fra Trondheim og Bergen, der slike brudd medfører umiddelbar inndragning av skjenkebevilling. Vi mener det foreslåtte reaksjonsnivået er for lite strengt til å gi ønsket effekt, og det er viktig med tydelige signaler om hvilket ansvar man har som bevillingshaver. Vi følger derfor opp erfaringene fra Trondheim og Bergen og det som ble faglig anbefalt for denne saken da den ble sendt ut på høring. Vi mener at grensen for inndragning bør reduseres fra tolv til åtte prikker og støtter ellers vektingen av lovbrudd og antall prikker. Jeg fremmer forslaget som Arbeiderpartiet har sammen med Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-05-21:
Et av målene med denne endringen er å redusere problemene knyttet til alkoholbruk. Da har vi en utfordring med at kommunene mangler kunnskap om utviklingen av rusutfordringer i ulike befolkningsgrupper, når det gjelder voldsepisoder osv. Det er lite effektivt å sette i gang tiltak når du famler i blinde og ikke vet hvordan tiltak virker og hva som er hovedutfordringen. Så spørsmålet til helseministeren er om han vil jobbe videre med å utvikle bedre indikatorer – spesielt knyttet opp til folkehelseindikatorer – slik at kommunene ser utviklingstrekkene og kan sette inn rette tiltak.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-05-21:
Jeg tror det er bred enighet i Stortinget om at rus er et område som skal opprioriteres, og at mange av utfordringene er lokale. Når vi får den klare tilbakemeldingen om at dette gjennomregulerte området mangler data som kan gi oss grunnlag for å vite hvor man skal sette kreftene inn, er spørsmålet nok en gang: Vil helseministeren anmode Folkehelseinstituttet om å lage bedre folkehelseindikatorer, slik at kommunene kan følge opp nettopp rusfeltet?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-05-21:
Kristelig Folkeparti mener at innretningen med et prikksystem i lovforslaget er et system som kan bidra til at kommunene følger opp lovens intensjon om en restriktiv alkoholpolitikk, og redusere problemer og skader som er knyttet til alkoholbruk. Det er den store gruppen med moderat alkoholforbruk som forårsaker mest skade, sykdom og jobbfravær i det norske samfunnet. Alkoholmisbruk og overforbruk har store kostnader for enkeltmenneske, samfunn og arbeidsliv. Regjeringen har i sin folkehelsemelding sluttet opp om Verdens helseorganisasjons mål om å redusere omfanget av skadelig bruk av alkohol med 10 pst. innen 2025. Prikksystemet kan være en liten brikke i dette systemet – for å minske og å forebygge, og, ikke minst, få en folkehelseeffekt. Det er viktig at lovens intensjon om en restriktiv alkoholpolitikk håndheves. Da blir dette prikksystemet kjempesentralt – et system som i større grad vil likebehandle bevillingsinnehavere. Undersøkelser viser at kommuner i dag ikke tar ut det potensialet som ligger i alkoholloven. Samtidig er det ganske mange kommuner som har gjort en formidabel jobb for å ha en restriktiv alkoholpolitikk. Derfor er Kristelig Folkeparti opptatt av at dette nye systemet, denne lovendringen, ikke må forhindre at godt fungerende systemer kan fortsette. Så hører jeg at det er mange som reagerer på Kristelig Folkepartis standpunkt når det gjelder servering av alkohol til mindreårige og åpenbart berusede personer. Servering av alkohol til mindreårige og åpenbart berusede personer er utbredt. Vi vet at Juvente hadde en undersøkelse – nettopp som representanten Ørmen Johnsen sa. De gikk i butikker for å kjøpe alkohol, hadde med seg lovlig legitimasjon og fikk likevel kjøpe, for det ble ikke spurt etter legitimasjon. Når en vet hvor viktig det er å gjøre debutalderen høyest mulig for å regulere senere forbruk og å hindre et misbruk, er det viktig og riktig at dette håndheves på en skikkelig måte. Derfor mener Kristelig Folkeparti at skjenking av mindreårige er en grov overtredelse. Vi reagerer på regjeringens forslag, som innebærer at noen kommuner som har bitt i det sure eplet og gjort kravene til dette strengere, i praksis nå opplever en liberalisering. Dette har man faktisk oppnådd i noen av de største byene og i de største kommunene. Kristelig Folkeparti mener oppriktig at det skal være nulltoleranse for å skjenke mindreårige. Vi mener at det er et stort ansvar å ha en skjenkebevilling. Jeg tar derfor opp forslag nr. 4, som Kristelig Folkeparti har alene, og forslagene nr. 2 og 3, som Kristelig Folkeparti har sammen med andre.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-05-21:
Jeg har bare lyst til å klargjøre noe, for det ble sagt fra talerstolen at Kristelig Folkeparti sier «tre måneder». Vi sier: «inntil tre måneder». Det vil være differensiert, ut fra alvorlighetsgraden. Så kan jeg gi en stemmeforklaring på hvorfor Kristelig Folkeparti likevel velger å stemme for denne saken: Vi har vært enstemmige om å få et prikksystem. Så er vi uenig i antall prikker, og det er fordi, som vi også har hørt fra denne talerstolen, at de byene som har sine prosjekter, skal få lov til å fortsette. Det betyr at da kan en faktisk beholde den muligheten som ligger i de store byene.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-05-21:
I folkehelsemeldinga har regjeringa sett eit mål om å redusera omfanget av skadeleg alkoholbruk med 10 pst. innan 2025. Det er eit tydeleg mål, og det er eit ganske omfattande og vanskeleg mål å nå fordi ein hittil ikkje har klart å redusera desse skadane. Eg merkar meg at regjeringa har levert fleire saker om alkohol til Stortinget, men det går på utviding av taxfree-kvoten og på liberalisering av Vinmonopolet sine opningstider, og forslag frå Stortinget om å skrenka inn, som innhaldsmerkinga, har vorte stemt ned. Kva slags saker vil statsråden koma med til Stortinget for at ein skal nå målet om 10 pst. reduksjon i skadeleg forbruk av alkohol?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-05-21:
Eg har behov for ei oppklaring. Representanten frå Venstre, Kjenseth, seier at dei ikkje ønskjer å gå inn for normerte reglar som er så stramme som mogleg, i ein startfase. Sånn som eg oppfattar det, er det ikkje det denne saka handlar om – det er nærmast omvendt – fordi dei store byane som i dag har erfaring med løyvingssystemet, opplever at dei må liberalisera regelverket sitt og løysa opp. Det er det eg reagerer på. Andre kan meina at det er motsett, men eg meiner og fastheld at dette er ei liberalisering. Eg vert òg imøtegått på at dei alkoholsakene vi har hatt i Stortinget, ikkje er ei liberalisering. Men då er vi altså ueinige. Eg meiner at å auka taxfree-kvotane er ei liberalisering. Når ein aukar og utvidar opningstidene for Vinmonopolet, meiner eg at det er ei liberalisering. Når Stortinget røystar imot innhaldsmerking av alkohol, meiner eg det ikkje er positivt. Når ein òg røystar imot at Vinmonopolet skal overta taxfree-ordninga, er det òg ei negativ sak for å oppnå det som er alkohollovas formål, nemleg å redusera skadelege verknader av alkohol og redusera forbruket i befolkninga. Eg kan òg forstå at enkelte reagerer på at Senterpartiet røystar imot heile lovproposisjonen, men det er vi veldig bevisste på. Vi var ein pådrivar for denne saka då vi sat i regjering, for det er eit utruleg viktig verkemiddel. Og desto meir skuffa vart vi då denne saka kom frå regjeringa, for når ein endrar på vesentlege punkt, og når ein senkar reaksjonsnivået og hevar grensa for talet på prikkar, vert reaksjonsnivået så lågt at forslaget undergrev sjølve formålet med å innføra normerte reglar for inndraging av løyve, og det bygger ikkje opp under alkohollovas formål. Eg registrerer at det heller ikkje var vilje i komiteen til å forhandla om dette, fordi ein har støtte frå Venstre.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-05-21:
Saken vi diskuterer i dag, har sin bakgrunn i et enstemmig storting, og det er honnør til regjeringa, som leverer et system som blir mer enhetlig over hele landet. Når det gjelder prikksystemet og reaksjonsgrader på det, ser Venstre det som viktigst nå at dette får en bredest mulig oppslutning i alle kommuner, og at vi får en så enhetlig oppstart som mulig. Det har ikke vært noe mål for oss å gjøre det regelverket strammest mulig i en startfase. Dette er for noen kommuner en ganske stor oppgave å gå i gang med, for andre kommuner er det en ikke fullt så omfattende oppgave. Og så er det noen få, store kommuner som er i gang med noen forsøk. For Venstre har det vært viktig ikke å skape et trippelbyråkrati som skal regulere skjenkebevillinger og inndragninger. Dette er et system som må gå seg til for kommunene de neste årene. Senterpartiets Kjersti Toppe sier igjen at også dette er en liberalisering av alkohollovgivningen. Tvert imot, det er faktisk å etablere et nytt regime, og det er vanskelig å forstå hva som ligger i begrunnelsen for den påstanden. Ved gjentatte anledninger ramser Senterpartiet opp en lang liste. Men når en ser på de siste åtte årene og hva som virkelig skapte økt omsetning, f.eks. taxfree-salg, er det jo den storstilte etableringen på Gardermoen, som den rød-grønne regjeringa sto for. Det er lett å mene noe når en er i opposisjon, og så har en tydeligvis ikke alltid så mye innflytelse når en sitter i posisjon. Venstre støtter forslaget, slik som regjeringa legger det fram. Det er et fleksibelt regelverk som det er mulig å stramme inn på underveis dersom behovet skulle komme for det. Det er bra med et sånt både prikk- og strikksystem at det er fleksibelt, og der ulike kommuner kan ha ulike behov de neste årene. Det viktigste er at vi nå har fått etablert et system et samlet storting har vært for, og vi ser fram til innføringen av det.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-05-21:
Til siste innlegg fra Kjersti Toppe: Når det gjelder de store byene, så er jo flere av dem inne i pågående prosjekter som ligner på det vi innfører nå, og de har bedt om at de, i den siste fasen av det, ikke nødvendigvis pålegges et nytt – og dermed får tre systemer å forholde seg til. Det har jeg respekt for, at de skal få gjennomføre de prosjektene de er i gang med. Det vil også være en gevinst for dem som skal i gang, for om de ikke er helt like, så er det ganske like verktøy de benytter seg av. Og det med dialog er et av de viktige verktøyene her, og det er en ny tilnærming til å gjennomføre reaksjoner, også straffereaksjoner. Når det gjelder alkoholkonsumet i Norge: Det vi helt sikkert vet, er at Vinmonopolets omsetning går ned. Og så vet vi ikke, så altfor godt, om denne nedgangen blir erstattet hundre prosent av den enorme veksten vi har hatt på Gardermoen knyttet til taxfree-salget, som den rød-grønne regjeringa la til rette for der. Vi kommer ikke utenom at det er det store volumet som har overtatt – eller i hvert fall som har vokst fram. Det andre er alkoholomsetningen i Sverige, grensehandelen. Og så har vi fortsatt en del smugling. Dette er sammensatt. Det som gjenstår å se, er om åpningstider vil gjøre noe med den totale omsetningen og det totale forbruket. Det gjenstår å se. Og det jo blir spennende, hvis alkoholomsetningen på Vinmonopolet går ned – til tross for utvidede åpningstider. Da har vi bare gitt Vinmonopolet, og kundene, totalt sett et bedre servicetilbud – og det er en litt annen debatt. Det er mange virkemidler å diskutere framover, men jeg synes at Senterpartiet i hvert fall bør forholde seg til det de har vært med på å legge til rette for selv. Det vi gjør i dag, er på initiativ fra Senterpartiet i forrige regjering, og da synes jeg det er merkelig at en ikke støtter opp om å innføre et slikt system, litt uavhengig av straffereaksjonene.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-21:
Jeg er som sagt positiv til at statsråden har tatt inn diskriminering som én av de faktorene som kan utløse prikkbelastning, men jeg mener at terskelen i utgangspunktet er for høy og frykter at det vil få liten effekt. Jeg regner ikke med at statsråden vil snu i det spørsmålet her og nå, men det som det hadde vært fint å få et svar på, er hvordan regjeringen nå tenker å følge med på utviklingen i dette systemet, og om det vil være aktuelt for statsråden å revurdere vektingen mellom de ulike prikkgrunnlagene hvis det f.eks. viser seg at dette med diskriminering får lite å si i praksis for dem som blir tatt for gjentatt diskriminering.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-21:
Det er Folkehelseinstituttet som utarbeider folkehelseindikatorer, og som også lager årlige oversikter til kommunene som de kan bruke i sitt folkehelsearbeid – brutt ned på den enkelte kommune. Jeg er opptatt av å styrke rusforskningen og ruskompetansen i Folkehelseinstituttet, og det er derfor vi i det nylig framlagte reviderte nasjonalbudsjettet foreslår å samle rusforskningsmiljøet ved SIRUS med rusforskningsmiljøet ved Folkehelseinstituttet. Det gir et grunnlag for mer ressurser til rusforskning og knytter disse kompetansemiljøene sammen. Det kan brukes nettopp til å styrke arbeidet som Folkehelseinstituttet gjør på dette området opp mot kommunene.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-21:
Hva vi kommer til å be Folkehelseinstituttet om neste år, har jeg ikke avklart ennå, så det spørsmålet må jeg få komme tilbake til.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-21:
Denne saken er en av de sakene som nettopp går på å sikre en bedre oppfølging av alkohollovens bestemmelser når det gjelder skjenkesteder. Så er ikke jeg enig i representantens framstilling av de forslagene som ellers er kommet fra regjeringen på dette området. Det å ha et vinmonopol er ut fra denne regjeringens syn et avgjørende virkemiddel i alkoholpolitikken som også ligger fast i samarbeidsavtalen med Kristelig Folkeparti og Venstre. Jeg mener at det å kontinuerlig modernisere Vinmonopolet er nettopp en av årsakene til at en fortsatt har en stor oppslutning om det alkoholpolitiske virkemidlet. Hadde Vinmonopolet i dag sett ut sånn som det gjorde for 20 år siden, er jeg sikker på at vi i denne sal hadde hatt en diskusjon om å avvikle Vinmonopolet. Når det gjelder forslaget om endringen som er gjort på taxfree-området, er det knyttet opp mot et annet viktig folkehelsemål, nemlig å redusere bruken av tobakk, og forutsetningen for økningen er at en bytter inn tobakkskvoten i alkohol.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-21:
Formelt sett beslutter Stortinget i dag hjemmelsgrunnlaget for forskriften. Så er det regjeringen som fastsetter innholdet i forskriften og dermed prikknivået bl.a. Men vi syntes det var riktig – siden det er første gang det skjer – at forskriften, prikksystemet og alt det andre ble grundig beskrevet i proposisjonen, sånn at en fikk en god diskusjon også i Stortinget om det og signaler tilbake om dette. Når dette ligger i en forskrift, er det selvfølgelig alltid muligheter for den til enhver tid sittende regjering å gjøre vurderinger underveis av vektingen, ut ifra de erfaringene man får. Men jeg tror det er lurt å høste erfaringer over en viss tid før en gjør justeringer, og at dette blir et system som folk har tillit til over tid. Når det gjelder spørsmålet om diskriminering, var representanten selv inne på avveiningen i sitt innlegg. Dette er ikke i kjernen av alkohollovens bestemmelser, men det er allikevel et viktig samfunnsspørsmål. Jeg har tro på at når man nå innfører en reaksjon på dette – som i realiteten ikke har vært så tydelig før – vil det ha en god effekt.
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2015-05-21:
Som sakens ordfører vil jeg først benytte anledningen til å takke komiteens medlemmer for et utmerket samarbeid i denne saken. I dag yter folketrygden etter folketrygdloven § 5-7 stønad til dekning av utgifter til undersøkelse og behandling hos psykolog som er godkjent spesialist i klinisk psykologi, og som har avtale om driftstilskudd med et regionalt helseforetak. Det er i dag et vilkår for denne retten til stønad at medlemmet er henvist fra enten lege eller barnevernsadministrasjonens leder. Helse- og omsorgsdepartementet foreslår i proposisjonen at også henvisninger fra psykologer skal kunne utløse refusjon fra trygden. Jeg er glad for at det er en enstemmig komité som stiller seg bak forslag til endringer i folketrygdloven om henvisning fra psykolog. Forslaget ble sendt på høring 5. juni 2013 med frist 10. september 2013. Saken har således hatt en fot innenfor både den forrige regjeringen og den sittende regjeringen. 28 høringsinstanser uttalte seg i sakens anledning. De var i hovedsak positive eller hadde ingen innsigelser til prinsippet om å la psykologer henvise. Legeforeningen støtter på generelt grunnlag forslaget, og Kirkens Bymisjon uttaler at: «Psykologen vil som behandler ofte kjenne sykehistorien og de aktuelle problemene bedre enn fastlegen og ha bedre generell kompetanse om psykiske lidelser. En henvisningsrett til psykologene vil således ikke bare frigjøre tid til klinisk arbeid for fastlegene, men også redusere den tid spesialisthelsetjenesten bruker på å innhente utdypende opplysninger i forbindelse med vurderingsarbeidet.» Det er også verdt å nevne at forskrift med hjemmel i spesialisthelsetjenesteloven – poliklinikkforskriften – foreslås endret, slik at henvisning til psykisk helsevern og tverrfaglig spesialisert rusbehandling også kan innbefatte at pasienten er henvist fra psykolog. Det er et mål for oss i helse- og omsorgskomiteen at alle mennesker med psykiske lidelser og rusproblemer gis bedre muligheter til å ta vare på egen helse. Hovedmålet med lovendringen er å forenkle veien inn til spesialisthelsetjenesten for personer med psykiske problemer og rusmiddelproblemer og å forebygge dobbeltarbeid for primærhelsetjenesten. Forslaget vil også bidra til å gjøre det enklere for barn og unge å få nødvendig hjelp. Komiteen vil også benytte anledningen til å påpeke at dagens psykologpraksis i for liten grad synes å være en integrert del av den øvrige primær- og spesialisthelsetjenesten. Da må ikke en egen henvisningsrett for psykologer bidra til en ytterligere fragmentering og oppdeling av helsetjenesten, men heller sørge for at det blir en mer helhetlig tjeneste hvor aktører jobber sammen til det beste for pasienten. Da vil også et tettere samarbeid med fastleger være en nødvendig forutsetning for å oppnå et helhetlig tilbud til pasienten. Avslutningsvis vil jeg tilføye at komiteen enstemmig også stiller seg bak de andre, mindre forslagene i dokumentet.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-05-21:
Eg synest det var mykje lovande i det statsråden sa, både at ein heilt openbert er i gang med å følgje opp det Stortinget har vedteke, og at ein – eg tolkar det i den retninga – jobbar endå breiare enn det og på mange måtar varslar ei større sak til Stortinget. Det trur eg er veldig klokt, ikkje minst det å sjå på problemstillingane rundt innleigd arbeidskraft, som statsråden nemnde. Det er klart at det er ein del trekk ved arbeidslivet vårt som tilseier at vi kanskje må ta varslarutfordringa endå meir på alvor enn det ein har gjort tidlegare. Det gjeld bl.a. den utviklinga ein ser når det gjeld arbeidslivskriminalitet. Eg trur det er viktig at ein ikkje svartmålar situasjonen i arbeidsmarknaden, for dei aller fleste er heiderlege og ønskjer å følgje reglane, men det er klart at vi ser ein del graverande eksempel, særleg i enkelte bransjar, og det involverer ofte innleigd arbeidskraft. Då er det endå viktigare å sørgje for eit godt ytringsvern, gode høve til å seie ifrå om kritikkverdige og faktisk farlege forhold. Så det synest eg er lovande. Så skal vi ta med oss at 64 pst. av dei arbeidstakarane som har vore vitne til ulovlegheiter og kritikkverdige forhold, utilbørleg oppførsel på arbeidsplassen, faktisk seier ifrå. Det er eit gode. Og halvparten av dei som seier ifrå, meiner at det hjelpte. Så det er også ting å glede seg over. Noko som mange melder frå om til meg, ikkje minst tidlegare varslarar som eg har hatt møte med, er at ei av hovudutfordringane er at arbeidstakarane ofte ikkje veit kvar dei skal vende seg. Éin ting er at dei ikkje kjenner reglane og det vernet dei faktisk har, men dei veit heller ikkje kven dei skal spørje om kvar ein finn ut av det. For det er klart at når ein står midt i ein situasjon, er det vanskeleg å vite kva ein kan vente seg av vern dersom ein seier ifrå, og om det ein har mellom hendene, i realiteten er ei varslarsak eller ikkje. Så det mange etterlyser, er ein plass å vende seg. No kan ein sjølvsagt vende seg til Arbeidstilsynet, ein kan vende seg til ein arbeidstakarorganisasjon, eller ein kan vende seg til Petroleumstilsynet, men kanskje er nettopp det ei av utfordringane. Statsråden peika jo sjølv på at det finst gode reglar i arbeidsmiljølova. Kanskje skal ein sjå på om nokon av dei også kan overførast til andre lovverk, til andre delar av samfunnet. Då spør eg om statsråden vil reflektere litt over denne fragmenteringa av både ansvar og regulering og i kva grad det er eit problem. Det siste eg vil spørje han om, er den utviklinga eg peika på i hovudinnlegget mitt, som særleg gjeld offentleg sektor. Det synest å vere ein trend, som fleire har påpeika, at ein stadig oftare inngår kontraktar der ein avgrensar ytringsfridomen til arbeidstakarane når det gjeld å uttale seg om sin eigen arbeidsplass. Kvifor er det slik i offentleg sektor, og kva kan vi gjere med det?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-05-21:
Når vi i Noreg er eit samfunn der folk trass i alt er mindre redde for å seie frå enn i mange andre land, trur eg nok at det skuldast meir enn berre regelverk. Det skuldast ein kultur som er antiautoritær, og vi er eit egalitært samfunn av bønder med bøker i bokhylla, og det trur eg nok er det viktigaste å ta vare på. Når det er sagt, er det alltid grunn til å sjå på regelverket. Eg trur – og Venstre trur – at det er behov for ei meir dedikert, gjerne uavhengig, eining, ein plass der ein kan søkje kompetanse og rettleiing; det er ein veg å gå. Det bør vi sjå vidare på. Eg er også glad for at statsråden er med og tenkjer litt høgt rundt dette med fragmenteringa av ansvar, fragmenteringa av verkemiddel, sektorar og regelverk. Eg håpar at i det arbeidet regjeringa gyv laus på, er det ein av tinga ein vier merksemd. Når det gjeld offentleg sektor, trur nok iallfall eg at det er mange, både etatsleiarar og også folkevalde politikarar der ute, som nok er litt redde for å miste kontrollen, ikkje minst i det mediesamfunnet vi lever i i dag, og av den grunnen kanskje overdriv bruken av eksempelvis ulike kontraktklausular, som eg har nemnd tidlegare. Eg synest også, til innspelet frå representanten Karin Andersen: Ho heldt eit veldig godt innlegg, ikkje minst om dette som handlar om rett og slett å betale folk for å teie og gje eit sluttvederlag. Det er på mange måtar forståeleg at det blir gjort, men det er ein uting, og det fører til at samfunnet ikkje får ta del i den lærdommen som ein burde, når det blir varsla om alvorlege forhold. Til sist vil eg seie at det i og for seg er synd at ikkje fleire deltek i ein så viktig debatt, men takk til dei som gjorde det. Så får vi ha respekt for at det nærmar seg helg, også for Stortinget. Til det eg nemnde tidlegare i opningsinnlegget mitt, om varslarane som fekk Fritt Ords Pris: Eg registrerer at i eit intervju i går – i Aftenposten, var det vel – vart justisministeren spurt om han hadde gratulert Robin Schaefer med prisen enno, og det hadde han ikkje gjort. Så eg trur eg vil avslutte med å utfordre arbeidsministeren: Har han lyst til å gratulere mottakarane av Fritt Ords Pris for jobben deira som varslarar, når han skal ha eit innlegg etterpå?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-05-21:
Jeg er glad for – bare for å underbygge det som interpellanten sier – at halvparten av ansatte som har varslet, sier at det hjelper. Jeg tror også det i stor grad hjelper hvis man – og det handler dette mye om – har god bedriftskultur, har god kultur for varsling på den enkelte arbeidsplass. Der man har god kultur, gode holdninger og gode rutiner for dette, fungerer det veldig bra. Her har vi fortsatt en vei å gå og et arbeid å gjøre for å skape bedre holdninger og gi bedre veiledning om og bedre hjelp til hvordan disse gode rutinene kan etableres. Det er også et av de forslagene som vi nå følger opp, og som bl.a. ble vedtatt av Stortinget og oversendt regjeringen. Så stiller interpellanten etter mitt skjønn et stort spørsmål: Er måten vi har organisert dette på, for fragmentert? Jeg skal prøve å reflektere litt rundt dette, ettersom jeg har blitt utfordret til det: Til dette at vi har ulike etater med god kompetanse og gode verktøy, og at det er fragmentert: Hvis disse verktøyene ikke kan brukes sammen, kan det skape problemer. Dette er i alle fall en stor utfordring. Det at man klarer å samarbeide mer, samordne seg og bruke verktøyene i et felles oppdrag, er veldig bra. Da er det ikke noe problem at man har ulike kompetansemiljøer. La meg ta et eksempel der vi også tenker på bekjempelse av arbeidslivskriminalitet. Det at man nå har koordinerte tilsyn der skatteetaten, Arbeidstilsynet og politiet bruker sine verktøy sammen, gjør at vi får mer ut av det, og at det blir bedre. Det er bra med god kompetanse på flere steder når man samhandler om dette. Utfordringen tidligere var jo at man ikke var god nok til å samhandle. Jeg tror vi må bli like gode til å samhandle når det gjelder varsling, som – som jeg peker på – når det handler om f.eks. dyrevelferd, alvorlig miljøkriminalitet eller korrupsjon. Bruk denne kompetansen og la etatene samhandle i mye større grad! Når det gjelder offentlig sektor, er jeg enig i den bekymringen som interpellanten har. Jeg synes det er urovekkende hvis det er slik at enkelte ansatte føler seg bundet på hender og føtter og ikke kan si fra om kritikkverdige forhold fordi de opplever at deres arbeidskontrakt avgrenser deres mulighet til å si fra. Så har vi også en jobb å gjøre når det gjelder å gi god veiledning inn mot offentlig sektor, for å bygge bedre rutiner, bedre holdninger og å ha et bedre grunnlag for å drive et bedre varslingsarbeid.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-05-21:
La meg først få lov til å få peke på det som også representanten Karin Andersen var inne på, det med å være trygg på hvor du kan henvende deg. Det tror jeg er viktig. Om man skal ha en egen varslingsenhet eller om man skal gjøre det på en annen måte, det har heller ikke jeg og regjeringen tatt stilling til. Kanskje den beste måten kan være at man bygger opp veiledningskompetansen på dette i Arbeidstilsynet, som allerede har veilednings- og informasjonsbiten på dette området. Men så må man prøve å passe på at man ikke lager strukturer som gjør det vanskeligere å utnytte kompetansen i de andre etatene, for her trenger vi et samarbeid på tvers for å lykkes i alvorlige saker – nettopp ved at det er flere instanser som er inne. Men det er ting vi ser på, og som vi gjerne vil ha en debatt med Stortinget om videre fremover: Hva er den mest effektive måten og den beste måten å organisere det på? Jeg føler at det som har kommet frem i debatten, ikke er fastlåste posisjoner, men at vi alle sammen har et ønske om å trygge hverdagen for dem som ønsker å varsle om kritikkverdige forhold – og at det skal bli tryggere og bedre. Så har jeg også lyst til bare å understreke det som representanten Rotevatn sa. Jeg synes det har vært interessant å ha fått lov å delta i debatten. Det kunne vært enda mer interessant hvis man hadde fått en større og bredere debatt enn det som vi har fått i dag. Men jeg registrerer at vi i hvert fall har fått gode innspill fra dem som har deltatt i debatten. Så kan jeg avslutte med å si at jeg har ikke noe problem med å gratulere dem som har vunnet Fritt Ords Pris – og herved er det gjort. Jeg tror det får være det siste ordet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-21:
Eg vil takke statsråden for svaret, som eg synest det var mykje godt i. Det var eit ryddig svar, men samtidig eit svar som i liten grad peika på ein gjennomgåande strategi for Sogn og Fjordane, og som eg synest i liten grad svara på mange av dei problemstillingane eg tok opp. Ein god del av dei generelle verkemidla som vart tekne opp her, frå den differensierte arbeidsgjevaravgifta via samferdslesatsinga, er det brei einigheit om. Dei verkar og er viktige for heile landet, og vi kan diskutere i detalj kven som har vore best i ulike periodar på dei ulike tinga. Men dei spesifikke verkemidla som er oppe til debatt her, har i det siste vist seg i stor grad å gå i gal retning for Sogn og Fjordane. Det var litt overraskande for meg at statsråden valde å trekkje fram regionalpolitikken, som jo ikkje akkurat har vorte styrkt under den nye regjeringa. Og det er heilt riktig at eg kjenner godt til forslaga om endringar i finansieringa av fylkeskommunen, og grunnen til at eg kjenner godt til det, er at det ikkje vart gjennomført av den regjeringa eg sjølv var medlem av. Det var altså ikkje tilfeldig, det var bevisst. Og den nye regjeringa har valt like bevisst å gjennomføre det med dei konsekvensane det òg har fått for Sogn og Fjordane. Så inviterer statsråden til ein mineraldebatt her. Eg tek gjerne imot den invitasjonen – det var like bevisst at eg ikkje tok det opp i mitt innlegg no. Det er heilt riktig at regjeringa har sagt ja til reguleringsplanen for Engebøprosjektet, og det er òg riktig at han vil gje ein del midlertidige arbeidsplassar og ein del varige arbeidsplassar. Men det som ein tydeleg kan sjå med denne no, er to ting: Det er for det første at det er ein sterk lokal motstand mot det i den regionen som har fått det. Ifølgje meiningsmålingane er det eit ganske klart fleirtal i Sunnfjord som går imot det, og det er ein sterk politisk motstand mot det frå dei største kommunane. Så er det òg ein sterk skepsis frå dei andre etablerte delane av næringslivet i den same regionen, og det er fordi vi snakkar om kva som er sjømatnæring i same fjorden som omsette for borti 300 mill. kr siste år, og fordi reiseliv og turisme er ei stor næring, og dette er eit prosjekt som kan utgjere ei utfordring for begge to. Men kanskje viktigast: Dette er trass i alt ei næring som i avgrensa grad vil gje kompetansearbeidsplassar, så det er eit veldig dårleg bytte for Sogn og Fjordane viss dei får arbeidsplassar som ikkje i særleg krev høgare kompetanse, medan dei systematisk vert tappa for det. Så eg håper det kan verte ei god debatt, og at vi i større grad kan adressere kvifor vi ikkje, når vi skal gjere nødvendige omstillingar, kan styrkje og utvikle ein modell – fylke og verdiar – som har vist seg å vere ein suksess, i staden for å omstille med den same modellen i Sogn og Fjordane som skal brukast i heilt andre fylke i Noreg.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-21:
Eg takkar først for debatten, som eg synest i alle fall tidvis har vore god. Som eg sa i mitt førre innlegg, synest eg at statsråden svarte ryddig og hadde mange gode poeng i sitt første innlegg, men eg må likevel seie at eg synest statsrådens andre innlegg, og innlegga til representantane frå Høgre og Framstegspartiet som har delteke her, har vore skivebom i den måten dei snakkar om problemstillinga på. Eg trur folk som skulle følgje med i denne debatten i Sogn og Fjordane, ser ei regjering som ikkje i det heile skjønar kva som skjer, og den verkelegheita dei opplever der. Eg må jo lure, når eg høyrer representantane Njåstad og Lødemel, som heilt openbert meiner at det var ganske ille før, men at det no går så det susar: Når var representanten Lødemel heime sist? Det er jo relativt langt unna den debatten som føregår i Sogn og Fjordane. La meg ta tre sentrale poeng. Punkt ein: Eg synest eigentleg det er ei god beskriving at debatten tidvis har lege mellom skjønnmåling og svartmåling. Eg fryktar nok sjølv at mitt innlegg var vel skjønnmålande. Eg brukte mykje tid på å fortelje kor mykje bra som er. Det er ikkje berre bra. Det er utfordringar. Men det spesielle no er den mest akutte utfordringa i Sogn og Fjordane. Kjem ho fordi folketalet plutseleg går ned? Kjem ho fordi det er ein akutt vanskeleg arbeidsmarknadssituasjon, ein veldig vekst i kriminaliteten eller noko anna? Nei, det er først og fremst regjeringas politikk som akkurat no utfordrar Sogn og Fjordane. Det er jo det interessante, at mens mange trendar og ting fylket sjølv har kontroll over, og eksterne faktorar, peikar i ei veldig positiv retning, så vert ein utfordra av ei rekkje vedtak og diskusjonar som regjeringa er opphav til. Punkt to: Er det behov for omstilling? Ja, det er alltid behov for endring og utvikling alle plassar i Noreg under alle regjeringar. Men det eg saknar, er at ein i staden for at alt skal vere slik at ein skal forandre små einingar, at sentralisering må skje, tek det motsette utgangspunktet og ser på om det er noko med beredskap og kriminalitetsarbeid i Sogn og Fjordane som andre kanskje skulle omstille seg til og lære av. Kva med skulen i Sogn og Fjordane – som eg brukte litt tid på – kanskje nokon skulle ha som prosjekt å sjå på korleis ein kan ta det i bruk i skular over heile landet, i staden for å tenkje motsett, og at høgskulen, som har hatt ein viktig del av den suksessen, faktisk kunne verte ein modell, ikkje det motsette? Punkt tre: Skal staten meine noko og ville noko med fylka i Noreg? Veit de kva? Eg kjenner ingen fylke eller kommunar som vert overlatne til seg sjølve. Overstyrt – nei, men det er altså sånn at eg forventar at ei regjering skal ville noko med det vesle landet vårt, med dei ulike delane av det. Det er vårt ansvar som parlamentarikarar og ansvaret til statsrådar å debattere det og peike ut retning og ta ansvar for dei vedtaka som vi står for.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-05-21:
La meg først si at jeg besvarte interpellasjonen, men interpellasjonen er på mange punkt utdatert. Vi har avklart at Fiskeridirektoratet skal være i Måløy. Det er slått fast når det gjelder jordskifteretten, at det ikke skal bli noen endringer på det punktet. Det er avklart at 35 kompetansearbeidsplasser innenfor skatt skal forbli i Sogn og Fjordane, men i sterkere miljøer som vi også mener kan gi gode ringvirkninger. Høgskolen i Sogn og Fjordane kommer fortsatt til å bli i Sogndal, og jeg trakk nettopp frem det sterke miljøet man har i Sogndal, hvor man ser hvordan privat næringsliv, gründere, unge mennesker, kompetanse ved høyskolen spiller godt sammen, og hvor man får til en fantastisk utvikling. La meg også si at jeg er litt overrasket over hvordan – det burde jeg kanskje ikke være, men la meg likevel konstatere – representanten Solhjell konsekvent snakker ned privat verdiskaping. Private arbeidsplasser og private bedrifter snakker representanten Solhjell ned. Det skal man kanskje ikke overraskes over, fordi her er det forskjellige innfallsvinkler mellom venstresiden og sentrum-høyre. Vår oppfatning er at den beste distriktspolitikken er investeringer i infrastruktur, i samferdsel. Og er det ett krav jeg får når jeg kommer til Sogn og Fjordane, er det jo nettopp: Invester i samferdsel! Og det gjør vi. Vi har nå også fått på plass en ordning med fergeavløsning, som skapte jubel i Sogn og Fjordane. Så er det selvsagt viktig at vi har kompetansearbeidsplasser, statlige kompetansearbeidsplasser, og ja, det sikrer vi i Sogn og Fjordane. Og Sogn og Fjordane er et fylke som har kommet godt ut nettopp gjennom det. Tilbake til fylkenes inntektssystem: Det er viktig at vi har et rettferdig inntektssystem for fylkeskommunene. Når inntektssystemet bygger på kostnadsnøkler som er 15–20 år gamle, er det åpenbart at det er utdatert. Men den forrige regjeringen klarte ikke å konkludere, selv om man satt med regjeringsmakten i åtte år. Vi har konkludert, og det betyr at Sogn og Fjordane fortsatt vil ha om lag 20 000 kr per innbygger i frie inntekter, mens gjennomsnittet ligger på 12 000–15 000 kr. Det betyr at Sogn og Fjordane fortsatt ligger høyest, og det betyr at vi også gir gode rammebetingelser for den politikken som skal føres i Sogn og Fjordane. La meg helt avslutningsvis si at jeg også er litt overrasket over at representanten Solhjell etterlyser en strategi fra regjeringen for Sogn og Fjordane. En slik strategi har Sogn og Fjordane allerede utviklet – fylkeskommunen jobber bra med det. Det er viktig at samfunnet vårt utvikles og skapes nedenfra, og da må vi satse på de sterke kreftene som er i fylket, som er i regionen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-05-21:
La meg innledningsvis understreke at dette er en viktig debatt, og jeg synes det har kommet mange interessante perspektiver inn i den. Men jeg må samtidig si at den retorikken som Heggø, Navarsete og Karin Andersen legger for dagen, skremmer meg egentlig, fordi man slenger ut en serie med påstander om at regjeringen demonterer fylket bit for bit, uten at man underbygger sine påstander. Tvert imot er det slik at vi gjennom denne debatten har tilbakevist mange av de påstandene som kom i interpellasjonen når det gjelder statlige arbeidsplasser og kompetansearbeidsplasser, og vi har understreket noe av det som kanskje er den reelle konfliktlinjen her: at mens noen tviholder på strukturer fra 1950-, 1960- og 1970-tallet og mener at alt skal være som det er, så er vi overbevist om at en god distriktspolitikk, en god regionalpolitikk, må handle om trygge, lønnsomme arbeidsplasser. Det er grunnen til at vi ruster opp infrastrukturen i Sogn og Fjordane, bevilger mer penger til fylkesveier, får på plass en fergeavløsningsordning, sørger for at vi har sterke kompetansemiljøer som nettopp kan bidra til at man kan få til det samme andre steder som man har klart å få til i Sogndal. Så blir det også hevdet fra representanten Heggø at man får et dårligere tilbud i Sogn og Fjordane enn i andre fylker. Det får ikke jeg til å henge på greip når det er slik at Sogn og Fjordane får 20 000 kr per innbygger til fylket i frie inntekter, mens landsgjennomsnittet ligger på 12 000 kr. Når man har 20 000 kr mens andre fylker ligger på rundt 12 000 kr, kan ikke jeg forstå at det blir et dårligere tilbud. Ja, det er et høyere kostnadsnivå, men det er også slik at fylker som Møre og Romsdal, som Troms, Nordland og Finnmark, også har betydelige utfordringer. Til spørsmålet om differensiert arbeidsgiveravgift er det slik at denne regjeringen følger samme praksis som tidligere regjeringer har gjort, men det vi gjør, er at vi rydder opp. Vi sørger for at de kommunene som nå har fått et trekk fordi de har fått en lavere arbeidsgiveravgift, vil få litt mindre trekk hvert eneste år fremover. Det betyr at de kommunene vil komme stadig bedre ut i de kommende fem år når dette er faset helt ut. Vi skal ha sterke distrikter, sterke regioner, livskraftig næringsliv og gode lokalsamfunn. Det er en god distriktspolitikk, og vi bidrar til det gjennom å satse på både privat verdiskaping, infrastruktur, det som kan bygge landet, og det som kan bidra til en positiv utvikling også videre i Sogn og Fjordane.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-05-21:
Representanten Skjelstad påsto at det som har skjedd i Sogn og Fjordane, ikke bare er et resultat av regjeringsskiftet, og det er ikke noe som har skjedd de siste to årene. Jeg tror ikke det er mange i Sogn og Fjordane som ikke deler mitt bilde av at rammevilkårene i hvert fall har blitt markant forverret i løpet av den siste toårsperioden. Vi ser at alt går i retning av mer sentralisering. Om det ikke er store grep, er det i hvert fall alt sammen grep i samme retning. Jeg kan nevne veksttilskuddet, jeg kan nevne den foreslåtte omleggingen av selskapsskatt, jeg kan nevne den sentraliseringseffekten som ligger i kommunereformen, vi kan nevne politireform, vi kan fortsette i det uendelige. Det er en ting jeg ikke har fått med meg at har blitt nevnt før, og det er differensiert arbeidsgiveravgift. Det er en svært viktig del av distriktspolitikken, og regjeringen har varslet at trekket på 267 mill. kr i rammetilskuddet til de 31 kommunene som i fjor ble omfattet av ordningen, skal justeres gjennom at trekket fases inn over fem år. Det betyr en reduksjon på 53 mill. kr hvert år. Regjeringen sier samtidig at prinsippet om provenynøytralitet overfor kommunesektoren ved omlegging av ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift står fast. I kommuneproposisjonen for 2016 heter det: «Differensiert arbeidsgiveravgift er en ordning rettet mot næringslivet i distriktene og skal legge til rette for sysselsettingsvekst i hele landet. Ordningen skal være nøytral for kommunal sektor.» Da blir jeg bekymret. Av 286 kommuner som er inne i ordningen, er det 231 som kom inn før 2013, og 31 nye i 2014. Virkningen av differensiert arbeidsgiveravgift inngår ikke i inntektssystemet til kommunene. Redusert arbeidsgiveravgift er et distriktspolitisk virkemiddel som kommer både næringslivet og offentlig virksomhet til gode. For oss i Senterpartiet har det i hvert fall vært viktig at offentlig og privat sektor blir likebehandlet når det gjelder å få effekt av ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift. Derfor vil jeg gjerne ha svar fra statsråden på om føringen i kommuneproposisjonen nå betyr at 286 kommuner vil bli trukket for virkningen av differensiert arbeidsgiveravgift – altså at samtlige kommuner kommer til å bli trukket på lik linje med de 21 kommunene som nå mister den fordelen som de har med lavere arbeidsgiveravgift for sine ansatte. Det hadde det vært fint å få avklart.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-21:
President! Jeg stemte feil.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-21:
Jeg stemte ikke.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2015-05-21:
President! Jeg stemte feil. Jeg stemte imot, men skulle ha stemt for.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-09:
Jeg har gleden av på vegne av meg selv å framsette et representantforslag om å sikre god dyrevelferd i norsk kyllingproduksjon.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-12-09:
Her tar representanten Harberg helt feil. Arbeiderpartiet er, i motsetning til regjeringen, opptatt av god kvalitet og likebehandling i kvalitet og tilbud i offentlige og private barnehager. Det regjeringen gjør i dette budsjettet, er å øke prosentandelen med finansiering til private barnehager opp til 100 uten å benytte anledningen til å stille krav om lik kvalitet og likt tilbud. Det vil si at private barnehager kommer til å få kompensert utgifter de reelt sett ikke har, da vi vet at mange av disse barnehagene jevnt over har 15 pst. lavere utgifter enn de kommunale. Det vi har bedt om, og sagt, er at vi støtter en likebehandling når det gjelder finansiering, men først når kommunene får stille krav til like tjenester og likt innhold, slik at barna i de kommunale barnehagene og i de private barnehagene strengt tatt faktisk opplever å gå i barnehager som gir det samme tilbudet.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-12-09:
Arbeiderpartiet er opptatt av å bruke offentlige penger på en best mulig måte. Vi er opptatt av at barnehagene skal få refundert de utgiftene de faktisk har. Når vi vet at private barnehager jevnt over, mye på grunn av personalkostnader, har 15 pst. lavere utgifter enn de kommunale, blir det feil at de skal motta det samme driftstilskuddet. Og det er ikke riktig som representanten Harberg sier, at de er underlagt de samme reglene om åpningstider, kvalitet og innhold. Kommunene har ikke samme muligheten til å stille krav rundt disse tingene knyttet til de private som til de kommunale. Dette kunne regjeringen ordnet opp i. Dersom regjeringen hadde vært opptatt av økt kvalitet i barnehagen, hadde man benyttet denne sjansen til å gi kommunene muligheten til å stille disse kravene, og ikke minst, til å lage en ordning som refunderte de utgiftene barnehagene faktisk har, istedenfor å pøse mange hundre millioner offentlige kroner inn i et system som gjør det mulig for enkelte private aktører å ta ut dette i utbytte i stedet for å bruke det på innhold i barnehagen.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-12-09:
Debatten om bruk av religiøse hodeplagg i det offentlige rom er en vanskelig debatt – en debatt som reiser mange dilemmaer. Men det er en debatt som Arbeiderpartiet tar. Som representanten Reiertsen vet, er Arbeiderpartiet imot bruken av den type dekkende hodeplagg i f.eks. dommeryrker og politiyrker, fordi vi mener at det å dekke seg til ikke er i samsvar med å kunne ha en rolle der man skal utøve makt på vegne av det offentlige. Når det kommer til den debatten som vår nestleder har reist, så handler den om hvorvidt små skolebarn skal kunne dekke seg til eller kle seg opp, uavhengig av om det er en hijab eller et miniskjørt eller hva det er, fordi begrunnelsen bak utspillet handler om en seksualisering av små barn. Det synes jeg alle burde være opptatt av å forhindre. Om det er et lovforbud mot hijab i skolen som løser det, eller om rektorene skal få muligheten og oppbakkingen til å håndtere dette på den enkelte skole, slik vår nestleder faktisk har tatt til orde for, det får vi se på, men dette er en nødvendig debatt som handler om mye mer enn bare hijab. Det handler om at små unger som ikke kan velge selv, må beskyttes av de voksne.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-12-09:
Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti slår sammen ring om likestillingsapparatet. Slik er det blitt. Jeg er veldig fornøyd med at Kristelig Folkeparti sammen med oss har sikret flertall for en økning på mange av de likestillingsområdene vi har i budsjettet. Likestillingen kom ikke av seg selv, som jeg sa i innlegget mitt. Det handler om at vi gjennom velferdsordninger som pappapermisjon, en anstendig arbeidsmiljølov som har gjort det mulig å kombinere arbeid og familieliv, og ikke minst barnehagebyggingen har gjort arbeidslivet likestilt og gitt kvinner og menn like muligheter. Dette er alle tiltak og grep som regjeringen har svekket jevnt og trutt de siste to årene. Det beklager jeg. Dette handler også om at de svekker muligheten for reelt sett å oppnå likelønn. Dersom man ønsker likelønn, slik representanten tar til orde for, holder det dessverre ikke med en pott på 1 mill. kr i et statsbudsjett. Man må lytte til det arbeidslivets parter sier at vil ha effekt, og det er nettopp en arbeidsmiljølov med et godt arbeidstidsregime, det er en likere fordeling av pappaperm, og det er tiltak mot deltidsarbeid.