trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Når politikken rammar dei som er avhengige av gratis matutdeling eller gratis rettshjelp, reagerer heldigvis folk. Dette irriterer tydelegvis dei som står bak. Sidan 2018-budsjettet kom har føregåande talar og høgresida elles difor forsøkt seg på ei veldig lite imponerande forteljing: Det er dei det er synd på. Desse kutta er jo nødvendige. Dei tek ansvar for langsiktig, økonomisk styring, og så får dei berre kjeft tilbake. Ikkje eingong media vil vere med og hjelpe dei. Men det blir noko hjelpelaust over det heile, for høgresida har nemleg sett seg sjølv i denne situasjonen. Skattekuttpolitikken går inn i sitt femte år. Det er ein politikk som kombinerer fem veldig dårlege eigenskapar. Det skapar ikkje vekst og arbeidsplassar, det aukar forskjellane, det bidreg til å tømme oljefondet, det svekkjer dei store budsjetta for skule, helse og eldre, og det fører til smålege kutt overfor svake grupper. Denne jackpoten frå ei presumptivt ansvarleg regjering kan med rette kallast ein skandale, og han er vedvarande fordi dei negative effektane slår inn kvart år – sjølv om nyheitsinteressa er borte. Ein slik politikk blir ikkje ført av parti med ryggrad til å stå mot press, men av det stikk motsette. Det vitnar om manglande evne til å seie nei. Ein langsiktig og ansvarleg økonomisk politikk handlar om disiplinert oljepengebruk, riktige reformer, kraftfull innsats for å få fleire i jobb og ein nærings- og skattepolitikk som fungerer. Arbeidarpartiet var ikkje med på forliket om bedriftskattelegginga i 2016. Vi var arkitekten bak forliket, fordi vi er det partiet som kombinerer rettferdig fordeling og velferd med reell vekstfremjande næringspolitikk. Vi har no bak oss ein fireårsperiode der opposisjonspartia utan unntak la fram budsjettalternativ med lågare oljepengebruk enn ansvarleg regjering. Det er truleg unikt i verdshistoria – og sjølvsagt veldig flaut for Høgre. Difor får vi servert ein tildekt retorikk om vekstfremjande skattelette, avbyråkratisering og påstandar om innsparande reformer. Men når dei nakne tala blir presenterte i eit budsjett, kjem sanninga fram. I den verkelege verda er det ikkje mogleg å moderere oljepengebruken og kutte skatteinntektene i stort monn utan at det går ut over nokon. Og då held det ikkje å angripe Matsentralen, Jussbuss eller ungane i 4H, for den del. Nei, då må ein gå laus på dei store postane, som kommuneøkonomi og helseføretak. Og det har også skjedd denne gongen med eit svært stramt kommuneopplegg og det svakaste sjukehusbudsjettet så langt frå sitjande regjering. Eg trur høgresida er nøydd til å kome opp med ei betre forteljing om båten skal bere.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2017-12-04:
Venstre sa i valkampen at det er i skulen det startar, og at det no skal satsast stort på digitalisering og IKT i skulen, og det skjer mykje positivt når det gjeld digitale læreverktøy i skulen no. Men ein viktig føresetnad for at alle skal ta del i dette, er den digitale infrastrukturen. At det er langt frå alle som er kobla på eit digitalt høgfartsnett, er det lagt fram tal på, og samferdselsministeren har sjølv stadfesta at det er behov for eit statleg bidrag på om lag 3,7 mrd. kr for at 90 pst. av befolkninga skal få tilgang til det digitale høgfartsnettet. Når Venstre no ikkje vert med på å sikra ei større satsing på breibandsutbygging for å kobla heile Noreg på det digitale nettet, er spørsmålet mitt: Når og korleis ser Elvestuen for seg at alle skal kunna ha ein likeverdig tilgang til det digitale høgfartsnettverket?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-12-04:
Takk for spørsmålet. Da vi gikk inn i forhandlingene, var vi veldig tydelige på at i de ulike sakene var vi ikke fornøyd med bare å rette opp kutt – vi skulle ha en tydelig satsing på de gruppene vi ønsket å hjelpe. Når det gjelder bredbånd, ligger det omtrent på dette nivået i Kristelig Folkepartis alternative budsjett. Dette er et nivå som ligger, så vidt jeg husker, godt over snittet til de rød-grønne i forrige periode. Men det er jo, som representanten Myrli sier, et stort behov for utbygging av bredbånd. Departementet var tydelig på at det også kan stimulere private aktører til å bygge ut, og i kombinasjon med det offentlige håper jeg at vi kommer et godt stykke på vei. Men dette er nok et felt som vi sammen må løfte enda mer de neste årene, og jeg håper virkelig at det, når Stortinget får et nytt budsjett neste høst, ikke innebærer kutt på et så viktig felt som bredbånd.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-12-04:
Jeg synes jo at jeg, både gjennom framleggelsen av budsjett – alle disse rituelle rundene med media foran hvert eneste forhandlingsmøte – og i dag har vært veldig tydelig på hva som er Kristelig Folkepartis prosjekt. Vi ønsker et samfunn der det er rom for mangfold, der vi tar vare på hver enkelt. Menneskeverd er et stikkord for noe Kristelig Folkeparti alltid løfter, og derfor er vi ekstremt stolte over det vi får til på pleiepengeordningen eller abort- og sorteringsforebyggende tiltak. For Kristelig Folkeparti er det alltid viktig å satse på tidlig innsats, mer valgfrihet og fleksibilitet for familiene, som vi vet legger grunnsteinen. Det å trygge familiene, også når det gjelder vold og overgrep, er ekstremt viktig for å bygge trygge barn. Vi har en kraftfull satsing på tidlig innsats i skolen, som jeg er enormt stolt over at vi får til, for det betyr at flere lærere kommer til å se de yngste elevene. Så er det også vårt syn på samfunnet, at det er mer enn staten. Derfor er sivil sektor viktig for Kristelig Folkeparti, og den har vi klart å styrke – ikke bare i år, men også de siste foregående årene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-12-04:
Takk for spørsmålet, og ikke minst takk for honnør når det gjelder lærernormen. Vi har stått sammen i å innføre lærernormen på skolenivå, og det setter Kristelig Folkeparti stor pris på. Når det gjelder kompetansekravene, er dette noe Kristelig Folkeparti fremdeles er imot. Det er sånn at man inngår ulike forlik, så var vi – for å få gjennomført normen – også villige til å skrive under på det som går på kompetansekravene. Men jeg mener representanten her også peker på det sentrale, at skal vi lykkes med normen, trenger vi flere lærere. Derfor var vi også tydelige på at vi skal jobbe med en rekrutteringsstrategi. Jeg tror at i det arbeidet kan det være behov for å justere på kravene, og det kommer Kristelig Folkeparti til å jobbe med, sammen med regjeringspartiene og Venstre, for å lykkes med å ha det som vi alle er opptatt av – flere lærere, mer kompetente lærere og en mulighet til å kunne satse på tidlig innsats, som er nøkkelen til å lykkes med skolen.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-12-04:
Mange foreldre til alvorlig sjuke barn gjør en fantastisk innsats for å gjøre livet til ungene best mulig. Noe vi har vært opptatt av, er at staten også skal være med på å skape trygghet og forutsigbarhet for de familiene. Derfor er vi veldig fornøyd med budsjettavtalen, der to av tre viktige punkter for Kristelig Folkeparti blir fulgt opp. Det første gjelder psykisk utviklingshemmede over 18 år, for dem er det unntak for å kunne få pleiepenger. Det andre er at en får 100 pst. kompensasjon for tidligere lønn hele femårsperioden i stedet for 66 pst. etter ett år. Det er vi veldig fornøyd med. Det siste punktet som gjør at det blir komplett, er at en kutter den femårsregelen en har i dag, slik at en mister muligheten til pleiepenger etter fem år. Er finansministeren enig i intensjonen til Kristelig Folkeparti om å styrke pleiepengeordningen videre, eller vil hun kjempe mot en sånn endring?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-12-04:
Jeg synes egentlig mange har oppsummert debatten godt. Jeg er nok blant dem som er heller overrasket over at debatten ikke blir kvassere. Dette er egentlig en ganske rolig og sindig debatt. Det viser kanskje at budsjettet er ganske godt. Men når Senterpartiet setter i gang, klarer ikke jeg å holde meg. Og når representanten Slagsvold Vedum spør om Fremskrittspartiet har hatt kontakt med de ulike, lurer jeg på om partilederen har vært i kontakt med helsepolitisk talskvinne Kjersti Toppe. Jeg skal sitere ett av innleggene til representanten Toppe, som jeg egentlig synes er ganske godt. Det er fra en budsjettdebatt der de rød-grønne la fram sitt siste budsjett: «Vi må òg ta steget vidare for å tora å ta i bruk avgiftspolitikken på kosthaldsfeltet. Òg her må vi ha fokus på barn og unge. For barn og ungdom bidrar brus, saft og godteri til nesten halvparten av det samla sukkerinntaket. I dette budsjettet er det innført auka avgift på sukker, sjokolade, snacks og alkoholfrie drikkevarer tilsett sukker og kunstig søtingsstoff. Det er det helsefaglege grunnar for, men det er eit paradoks og ingen opplagt grunn for at vi framleis skal ha redusert moms på brus og andre kunstig produserte sukkervarer.» Jeg må innrømme at jeg synes det er veldig spesielt å følge Senterpartiet i disse debattene, for det er et parti som har vært opptatt av – prisverdig – å se på at det er spesielt at brus og godteri faktisk har skattelette gjennom redusert moms. Men når forslaget kommer, og det blir vedtatt politikk, så er plutselig denne saken dramatisk. Ja, vi er alle enige om at det er utfordrende for næringen. Ja, vi er opptatt av smugling osv. Men dette handler om helsepolitikk. Det er avgrensingsproblemer, det kan vi se nærmere på, men det har det vært hele tiden, også da Senterpartiet skrøt av at de økte avgiftene i sin tid. Og når en ser gjennom budsjettene de siste årene, har avgiften blitt økt regelmessig, uten at Senterpartiet har valgt å gå inn og gjøre noe med avgrensningsproblematikken. Da synes jeg det blir enormt hult å høre på den typen kritikk i denne saken. For Kristelig Folkepartis del fremmet vi forslaget. Vi ble inspirert av ulike spørsmål, og jeg stiller meg selv spørsmålet: Hvilket parti er det som stiller et budsjettspørsmål uten å ha tanker om kanskje å gjøre noe med nettopp den avgiften? Vi ble inspirert av det. Vi har det i programmet. Vi har snakket om det lenge. Vi har hatt gjentatte forslag om å øke momsen fra 15 pst. til 25 pst. I forhandlingene endte vi med å heve det samme beløpet gjennom avgiften. Vi gjør det fordi det er helse. Som Kjersti Toppe var inne på i sitt innlegg: Det er ikke marsipanpølse ungdom kjøper når de er i butikken, det er godteri, det er snop, det er brus. Der gir vi i hvert fall et kraftig signal om at vi ønsker en vridning. Så jeg synes at dette ikke er et innsparingsforslag, det er et helseforslag som vi er med på. Om vi ikke trekker det så langt som en skulle ønske, er det iallfall mer i den retningen.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Kristelig Folkeparti og Venstre har fått reversert en del av de verste kuttene til Høyre og Fremskrittspartiet – det skal de ha. Men er Kristelig Folkeparti virkelig fornøyd med det? Ta f.eks. bredbånd, der regjeringen – helt uforståelig – foreslo å kutte bredbåndsbevilgningene, som i statsbudsjettet for 2017 var på 140 mill. kr, til 70 mill. kr i 2018, altså en halvering av bredbåndsutbyggingen – i en tid hvor alle snakker om at man skal satse på digitalisering og digital infrastruktur. Kristelig Folkeparti og Venstre får inn igjen 80 mill. kr, og vi er omtrent på stedet hvil. Så når Elvestuen sier at det er en satsing på bredbånd, er den satsingen altså bare en reversering av regjeringens kutt og å få det opp igjen på dagens nivå. Arbeiderpartiet mener vi skal bruke 500 mill. kr i året på bredbåndsutbygging, slik at alle nå skal få bredbånd. Spørsmålet mitt til Kristelig Folkeparti er, for jeg tror også Kristelig Folkeparti egentlig mener vi skal bruke mer på bredbånd: Er Kristelig Folkeparti fornøyd med bare å rette opp kuttene fra Høyre og Fremskrittspartiet i bredbåndsatsingen?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2017-12-04:
Det er noko litt rituelt over desse budsjettrundane. Ein av dei faste delane er at Kristeleg Folkeparti, saman med samarbeidspartia, skal ta ei næring. No er det delar av næringsmiddelindustrien som skal få svi. Det er interessant å sjå at Kristeleg Folkeparti er med på å gjera saft veldig mykje dyrare, medan alkoholhaldige drikkar knapt vert dyrare. Det er òg interessant å sjå at det ein feirar som 100 mill. kr til flom- og skredsikring, er 100 mill. kr som regjeringa først har kutta. Det er nemnt 80 mill. kr til breiband. Ja, men tek ein vekk kuttet på 70 mill. kr, er det ei forsiktig satsing. Det vart jubla over at ein har redda organisasjonar som f.eks. 4H. Fasiten etter desse åra er at 4H har fått tydeleg dårlegare vilkår. Kristeleg Folkeparti har gått frå å vera ein «konstruktiv opposisjon» til å vera «opposisjon». Etter å ha følgt denne hausten har eg eitt spørsmål til representanten Ropstad: Kva er eigentleg Kristeleg Folkepartis politiske prosjekt?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2017-12-04:
Senterpartiet har lagt fram eit svært offensivt alternativt budsjett og med ei klar satsing på norsk mat og norsk matproduksjon. Kvifor er dette viktig for Senterpartiet og bør vera det for Stortinget? Jo, fordi det norske landbruket sikrar verdiskaping i heile landet. Det sikrar grunnlaget for ein næringsmiddelindustri. Når det er turbulente tider i økonomien, er det svært viktig å ha denne industrien i botnen. For det andre sikrar ein aktiv landbrukspolitikk at me har busetjing i heile landet, at det er aktivitet i bygdene rundt om i Noreg. Mange plassar er det landbruket og jordbruksproduksjonen som er berebjelken i lokalsamfunnet. Så er også norsk matproduksjon ein sentral del av den nasjonale beredskapen, matvareberedskapen. Eg opplever at regjeringspartia og deira støtteparti ikkje tek dette nok på alvor. Me behandla som ein del av budsjettet eit jordbruksoppgjer som ikkje er i tråd med inntektsmålet. Det er eit jordbruksoppgjer som gjer at inntektsforskjellane mellom jordbruket og bøndene og andre grupper aukar år for år. Me har sett eit stortingsfleirtal som har svekt importvernet. Me venta spent på kompenserande tiltak. Det vart noko småtteri, og det vart tydeleg understreka at dette var ei eingongsløyving. Eg vil gratulera finansministeren med ein 1–0-siger i den saka. Me ser også ei regjering og eit fleirtal som truar marknadsbalanseringa. Ein føresetnad for at bøndene skal få gode prisar på varene sine, er at det er balanse i marknaden. Steg for steg svekkjer regjeringa dette, og steg for steg får dei støttepartia med på det. Det må snu. Det me ser no, handlar ikkje om å ta vare på dei minste bøndene i Noreg. Dei som er mest avhengige av importvernet, som er mest avhengige av stabile prisar og marknadsbalanse, er dei største bøndene i Noreg, dei som produserer ein ganske stor del av maten vår. Det er dei politikken til fleirtalet utfordrar no. Eg ser det har vorte jubla over at organisasjonsstøtta er redda, og det har nærast vorte eit ritual. Regjeringa kuttar. Venstre og Kristeleg Folkeparti får pengane inn igjen, og ein jublar ute i organisasjonane. Men konsekvensane er at neste år får desse organisasjonane, som Bygdeungdomslaget og 4H, det dårlegare enn det dei hadde i 2013. Det er ein politikk som Senterpartiet ikkje kan vera med på.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2017-12-04:
Det vert ofte hevda at regjeringa ikkje har ein målretta næringspolitikk, men det må definitivt seiast at dei fire budsjettkameratane har ein målretta næringspolitikk, for kvar einaste haust er det éi næring som vert offer for salderinga. Det er ein heilt uakseptabel måte å styra næringspolitikken på, og det er alt anna enn føreseieleg. Ein del av næringsmiddelindustrien fekk ei rekning på 2 mrd. kr, heilt uventa, inga grunngjeving, men for at budsjettet skulle gå i hop. Det er ein dårleg næringspolitikk. Eg må seia at eg reagerer sterkt når representanten Njåstad er her oppe og prøver å leggja skulda for dette på Senterpartiet, fordi me stilte eit spørsmål om det. Senterpartiet innhentar kunnskap, og så gjer me vurderingar, og næringsomsyn tilsa at dette er ein dårleg idé, dette gjer me ikkje. No ser me at Kristeleg Folkeparti er på vikande front og begynner å koma i tvil om innretninga av avgifta. Ja, den innretninga var klar lenge. Den har ein visst om lenge. Likevel valde ein å gjera det, og det viser mangel på evne til å prioritera. Eit anna område er at Stortinget har behandla ei reiselivsmelding. Det var ikkje måte på kva vilje det var til å satsa på reiselivet, ei viktig distriktsnæring. Det skulle vera lettar i verdsetjinga i formuesskatten. Det har ikkje regjeringa levert, men det dei har greidd å levera, er nok ein momsauke til det norske reiselivet, som svekkjer konkurransekrafta til det norske reiselivet mot Sverige. Så snakkar ein om føreseielegheit. Det er jo ikkje det. Det er ein dårleg og lite føreseieleg næringspolitikk. Eg meiner at dei som sit i regjering, burde ha sett foten ned då denne typen forslag kom. Men eg fryktar at me kvart einaste år framover vil få oppleva denne typen ting, dårlege bortforklaringar, og at ingen vil ta ansvar for det som vert gjort. Det er ein næringspolitikk som me ikkje kan vera kjende av. Eg meiner at det viktigaste me kan gjera for næringslivet, er å sikra føreseielegheit i stort. Skatteforliket var eit godt steg i rett retning, men så kjem alt dette og øydelegg. Mitt råd er: Her må ein tenkja seg om, her må ein sjå på om det var ein god idé med denne sjokolade- og sukkeravgifta. Ein ting er sikkert: Det er ikkje Senterpartiets feil at denne avgifta vert innført. Det er Framstegspartiet, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstres ansvar, og det er dei som må bera ansvaret for dei arbeidsplassane som vert utsette.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2017-12-04:
Når ein må ty til tvilsame påstandar for å så tvil om Senterpartiets næringspolitikk, må eg kommentera det. I dei åra me sat i regjering, prisjusterte me sukkeravgifta. Me har ikkje gjort noko anna enn det i våre alternative budsjett heller. Det næringslivet opplever no, er ein auke på 83 pst. Då me sat i regjering, vart det ikkje innført noka flyseteavgift. Den kom då dei fire budsjettkameratane skulle ha budsjettet til å gå i hop. Representanten Helleland snakkar om ein moderat auke i drivstoffavgiftene – nei, det var ikkje det. På eitt år auka ein dette meir enn dei raud-grøne hadde gjort på åtte år. Det er ingen tvil om at det fleirtalet me har no, må ty til avgifter når dei skal få budsjettet til å hengja i hop. Det er ikkje så nøye om ein når formålet, berre pengane kjem i kassen. Det skil Senterpartiet frå dei fire budsjettpartia.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-04:
Jeg var en av dem som jublet hemningsløst da Kristelig Folkeparti fikk igjennom lærernormen i budsjettforhandlingene med regjeringspartiene. Men jeg må si at jeg satte kaffen i halsen dagen derpå, da det viste seg at prisen for lærernormen var at Kristelig Folkeparti hadde gitt opp sakene om tilbakevirkende kraft for lærerne, altså at 33 000 lærere skal avskiltes, og 4-kravet i matte. Kristelig Folkepartis politikk blir altså å avskilte lærere og ha tomme studieplasser på lærerstudiet i en tid da det kanskje aldri har vært flere ufaglærte i norsk skole. Mitt spørsmål til Ropstad blir da: Hvordan skal vi klare å innføre lærernormen om ikke studieplassene fylles, og når kompetente lærere blir avskiltet?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-04:
Kunnskapsministeren brukte store deler av valgkampen på å argumentere mot lærernormen og har etter budsjettforliket med Venstre og Kristelig Folkeparti uttalt til media, bl.a. NTB, at lærernormen blir krevende å innfri. Det jeg ikke får til å gå i hop, er at regjeringen allerede har bevilget 1,3 mrd. kr til økt lærertetthet på 1.–4. trinn. Dessverre har dette bare gitt 198 nye lærerstillinger i 1.– 4. klasse. Kunnskapsministeren uttalte da at det var kommunene som måtte ta ansvar og bruke pengene til det det var ment, altså at pengene kommer fram til elevene. Når ministeren kritiserer kommunene for å bruke pengene feil, hvordan kan en lærernorm, som jo vil få kommunene til å bruke pengene slik de var ment, være så krevende?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-04:
Lik rett til utdanning og like muligheter til utdanning er en grunnpilar i det norske samfunnet, for utdanning er vårt viktigste verktøy for utjamning, inkludering og verdiskaping. Det handler om hvilke muligheter folk i dette landet skal ha – og ja, det handler om et samfunn for de mange og ikke for de få. SV mener at vi trenger et statsbudsjett hvor det brede utdanningsløpet styrkes. Nøkkelen til gode kvalitetsbarnehager handler om nok voksne med god barnefaglig kompetanse som hjelper ungene til å bli trygge, og som legger til rette for lek og læring. I skolen må vi legge det brede kunnskapssynet til grunn og bidra til at alle elevene skal lære, lykkes og trives, og at de får økt læringsutbytte gjennom en mer praktisk og variert undervisning. Flere lærere med økt kompetanse og tid til tidlig innsats er det viktigste virkemidlet for å gi elevene større muligheter til å ta ut sitt potensial og leve ut sine drømmer. I SVs skole har læreren tid til å følge opp hver enkelt elev og tilpasse opplæringen til elevenes ressurser og behov. Derfor er innføringen av en nasjonal ressursnorm for økt bemanning i barnehagene og økt lærertetthet en hovedprioritering i SVs alternative statsbudsjett. Men vi er ikke bare opptatt av dagens skole. Vi må også legge til rette for morgendagens skole, en skole der vi kan møte framtidens kompetansebehov. I framtidsskolen må vi legge til grunn et bredere kunnskapssyn enn dagens, og vi må gi plass til det som mangler i dag, med større vekt på kreativitet, kunnskap og dybdelæring, mer tid til praktisk-estetiske fag, mer fysisk aktivitet og sunn og gratis skolemat. Leksene må foregå i skolehverdagen, slik at ungene kan få hjelp av lærere og ha leksefri når de kommer hjem. SVs framtidsskole er en nødvendig modernisering, en modernisering som krever investering. Å investere i ungene vår koster, men det vi ikke har råd til, er å la være. Vi skaper mest i et samfunn som utjevner forskjeller, som inkluderer alle, og som gir like muligheter, der alle får utnyttet sitt potensial.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-04:
Takk for spørsmålet. Vi er for en oppbygging av grønt reiseliv. Det kan man enkelt beregne ved å se på verdiskapingen i forhold til ressursbruken. Hvis verdiskapingen kan økes mer enn 5 pst. relativt til utslippene, blir det et grønt reiseliv. Dette gjør det mulig å utforme reiselivspolitikken slik at en både tjener penger og samtidig har en miljøgevinst. Ikke minst har reiseliv den enorme fordelen at det er arbeidsintensivt. Den store verdiskapingen i samfunnet vårt er ikke kapitalavkastning; det er de 2,5–2,8 millioner mennesker som går på jobb hver eneste dag. Jeg tror at nettopp turismen og reiselivsnæringen er en mulighet for Norge til å markere seg når det gjelder økt verdiskaping, ved å bruke kulturelle og lokale ressurser. Og jeg tror nettopp den høyverdige turismen som de spesielle lokasjonene – som Nord-Norge og Tromsø – kan by på, er fantastiske når det gjelder å oppnå akkurat det.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-04:
Med glede! Først til elsykkelstøtten, som innovasjonsmessig har vært en kjempesuksess: Når et nytt produkt i et marked utløser en interesse, særlig blant høystatusfolk, sprer det seg mye raskere gjennom sosiale normer. Det å få i gang etterspørselen etter elsykler ved å stimulere den med høyprofilerte, medieprofilerte tiltak har vist seg å være en dundrende suksess. Så blir jo elsyklene billigere og billigere etter hvert som det selges flere. Når det gjelder flyseteavgiften og de andre avgiftene: Dette er en del av et grønt skatteskifte der vi gjør mange kutt i avgiftene, f.eks. på arbeidsgiversiden. Arbeidsgiveravgiften kuttes progressivt, slik at det blir mye billigere å ansette folk. Vi har også en netto skattelette i personinntekten i vårt alternative statsbudsjett. Så vi øker skattene på det som er miljøskadelig, og reduserer avgifter og skatter på det som hjelper særlig lavinntektsfamilier. Det er det solidariske.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-04:
Under Fremskrittspartiet og Høyres regjering øker antall fattige i Norge. Nav-undersøkelsen viser at antallet har gått opp fra 7,5 pst. til over 9,3 pst. De som står for en usolidarisk økonomisk politikk, er særlig Fremskrittspartiet, som kutter avgiftene til de rikeste og løfter fram dem, samtidig som man prøver å snakke seg fram til det motsatte. Vi går inn for økt minstepensjon. Vi gir et kjempeløft for psykisk helse. Vi kutter i arbeidsgiveravgiften. Vi innfører mer progressiv personskatt. Det betyr at det blir billigere for folk. Hvis en vanlig lavinntektsfamilie legger om forbruket sitt til å bli noe grønnere på enkelte ting, f.eks. spiser litt mindre kjøtt, vil altså den med vårt statsbudsjett komme ut med 10 000 kr mer enn med regjeringens statsbudsjett. Videre går vi for å utrede borgerlønn, som vil gi en helt annen form for trygghet. Vi går for fri rettshjelp. Vi går for kortere arbeidstid og gratis barnehage for(presidenten klubber) lavinntektsfamilier. Det er vidt spekter av solidariske(presidenten avbryter) tiltak. (presidenten klubber) (presidenten avbryter)
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-04:
Vi i De Grønne er skuffet over at regjeringen ikke leverer nok skattelette – på viktige grønne områder. Våre forslag er at vi kutter moms på frukt og grønt, vi kutter i avgifter på reparasjon, og vi kutter i avgifter på kollektivtransporten. Hvorfor er det De Grønne som særlig kutter i arbeidsgiveravgiften for å skape flere arbeidsplasser som gir skattefradrag på enøktiltak på nær 0,5 mrd. kr? Hvorfor er det De Grønne som må stå på barrikadene for å innføre et minstefradrag i næringsinntekten som gjør hverdagen enklere for næringsdrivende, osv.? Vi hadde håpet å finne sammen med regjeringspartiene om et slikt reelt grønt skatteskifte. Så mitt spørsmål er: Hvorfor vil ikke lenger finansministeren og regjeringen kjempe for lavere avgifter på de godene som vi alle vil ha mer av, balansert mot avgifter på vitenskapelig dokumentert miljøskadelig forbruk, som vi vil ha mindre av?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-04:
På NHO-konferansen sa statsministeren at klimapolitikken blir betydelig skjerpet framover. Nå har statsministeren fire år bak seg, og hennes regjering har ført et tempo i klimapolitikken som i utregninger fra CICERO betyr at vi vil bruke mer enn 2 300 år på å komme til lavutslippssamfunnet. Årets statsbudsjett viser at regjeringen har tenkt å fortsette i samme tempo framover, noe som tyder på at regjeringen har misforstått dette med 2030 til å bety 2  030 år. I budsjettet finner vi ingen ambisjon om økt klimainnsats. Det er ikke noen ytterligere vridning av bilparken mot nullutslipp, ingen økning for utslippsfri maritim sektor, og 95 pst. kutt i midler til karbonfangst og -lagring. Spørsmålet er: Hvordan forklarer Erna Solberg sammenhengen mellom det hun gjentatte ganger sa i valgkampen, og årets statsbudsjett, og hvordan kan vi styre i henhold til klimaloven uten et eget klimabudsjett, sånn som Oslo nå har innført?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-04:
I dagens NRK-oppslag om Økokrim står det: «Vi frykter at politiets evne til å etterforske alvorlig miljøkriminalitet blir så redusert at det går utover rettssikkerheten, sier Bjørn Bjørnstad, avdelingsdirektør i Miljødirektoratet.» Nå foreslås det å nedlegge det sentrale fagmiljøet i Oslo istedenfor å styrke det og aller helst bygge opp flere fagmiljøer andre steder i landet i tillegg. Med årets statsbudsjett går dette i helt feil retning, ikke bare med hensyn til alvorlig miljøkriminalitet, men også alvorlig økonomisk kriminalitet i Norge og i land som vi handler med. Derfor ønsker Miljøpartiet De Grønne en storsatsing på bekjempelse av økonomisk kriminalitet. De seneste årenes avsløringer, bl.a. gjennom Panama Papers og sist Paradise Papers, har vist at vi både globalt og nasjonalt har store problemer knyttet til aggressiv skatteplanlegging og ulovlig unndragelse av midler til beskatning. I Norge er det anslått at den svarte økonomien utgjør 14 pst. av BNP, og at vi taper så mye som 150 mrd. kr hvert år på svart arbeid, skattesvindel og annen økonomisk kriminalitet. Dette er et enormt problem for alle land. Dette er grunnlaget for å kunne tilby velferdstjenester til befolkningen, ikke bare i Norge. De Grønne er opptatt av å sikre at vi har styrket globalt samarbeid om åpenhet og skatteparadis. Formålet er å minske mulighetene til skatteunndragelse og tvilsom skatteplanlegging. Derfor må vi gi våre nasjonale kontroll- og tilsynsorgan samt påtalemyndigheter de tilstrekkelige ressursene de trenger for å kunne håndtere denne typen kriminalitet. Økokrim har lenge slitt med altfor små ressurser. To tredjedeler av sakene som skatteetaten henviser til Økokrim, blir avvist, mange av dem på grunn av ressursmangel. Vi har fått vite at dersom et ekstra intervju må gjøres, som innebærer en flyreise, må saken kanskje heller henlegges fordi det ikke finnes ressurser. Slik kan vi ikke ha det. Finanstilsynet har også klaget på manglende etterforskning av saker på deres område. Samtidig vet vi at Økokrim jobber mot verdens mest velskodde forbrytere. De trenger derfor større ressurser hvis de skal ha mulighet til å forfølge disse sakene. De Grønne foreslår derfor en kraftig økning av Økokrims bevilgning på 100 mill. kr. De Grønne vil også foreslå å bevilge 500 mill. kr til styrking av dette arbeidet i skatteetaten, Finanstilsynet og tolletaten, Brønnøysundregistrene, Nav og påtalemyndighetene. Vi anslår at et slikt krafttak bidrar til å øke skatteinngangen, ettersom fagmiljøet virkelig blir effektivt.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Framtiden er avhengig av at vi klarer å få en god balanse mellom vekst og vern. Vi vet f.eks. at framtidens Velferds-Norge er avhengig av bærekraftig vekst – også i nord, hvor vi har næringer med spesielle fortrinn. Eksempler på det er sjømat og reiseliv. Når det gjelder reiseliv, vet vi at Nord-Norge har en betydelig høyere vekst enn resten av landet. Min hjemkommune, Tromsø, har de siste ti årene hatt en vekst på over 700 pst. Vi hadde en reportasje om en familie fra Sydney som var på besøk for å se på nordlyset. Vi hadde en runde om dette i valgkampen, hvor det ble sagt at man kanskje ikke burde ha så mange turister langveisfra. Man burde ha flere kortreiste turister, kom det i hvert fall fra Miljøpartiet De Grønne. Så mitt spørsmål til representanten er: I hvilke næringer ser man for seg at man skal legge til rette for økt vekst, og hvordan skal man få til økt vekst i næringslivet for framtiden?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Jeg registrerer at representanter fra Høyre og Fremskrittspartiet bruker mye tid på å raljere over meningsmålinger, over Arbeiderpartiet sitt valgresultat, og er frempå med mange råd om hvordan vi skal utvikle oss videre som parti. Men jeg må få minne om at vi har en svekket regjering etter dette valget, en regjering som allerede har blitt vant til å gå på nederlag etter nederlag i denne salen, som startet med økning av pappakvoter. Høyre og Fremskrittspartiet vant ikke valget fordi de gjorde et veldig godt valg selv, men fordi Arbeiderpartiet gjorde et dårlig valg. De vant også valget på grunn av taktisk stemmegiving som sikret at Venstre kom over sperregrensen. Det er ikke noe rop i det norske samfunnet om økte forskjeller, høyere barnehagepriser og kutt i velferden, som er Høyre og Fremskrittspartiet sin politikk. Det vi har behov for, er flere arbeidsplasser. Vi har den laveste sysselsettingen på 20 år. Frafallet i den videregående skolen er fremdeles et stort problem, og vi har ikke en regjering som evner å tenke «by og land, hand i hand». Norge trenger en aktiv næringspolitikk som bidrar til å skape flere arbeidsplasser over hele landet. Derfor sier vi nei til kutt i det som virker. Virkemidler for utvikling, det fungerer. De regionale utviklingsmidlene – midler som bidrar til at kommunene har lokale næringsfond, midler som bidrar til muligheter for vekst for næringslivet, som f.eks. å bidra til at Norge nå sender ut de mest spektakulære bilder til verden gjennom Artic Race of Norway. Reiselivet er en viktig framtidsnæring. I min hjemkommune, Tromsø, har vi hatt en vekst på 704 pst. på ti år. Det merkes, men utfordringen til næringen er mangel på nasjonale strategier og tiltak som bidrar til bærekraftig vekst. Det trengs tilrettelegging for bruk av naturen, tiltak som imøtekommer behovene for sikkerhet og for f.eks. sertifisering av guider – ja, det trengs når man skal ferdes i f.eks. Lyngsalpene. En næring som vokser raskt, trenger også framoverlent og aktiv politikk og tiltak, framfor regjeringens passivitet og kutt. Arbeiderpartiet vil bruke 20 mill. kr mer på reiseliv. Vi har altså en regjering som tror at svaret på alle utfordringene er skattekutt til de aller rikeste, en politikk som ikke bidrar til å løse noen av de utfordringene vi har som samfunn, men det er selvsagt en hyggelig gest fra Høyre og Fremskrittspartiet til sine økonomiske støttespillere. Vi trenger altså en politikk som bidrar til mindre forskjeller mellom folk, vi trenger en aktiv næringspolitikk som bidrar til å skape flere arbeidsplasser, og som tar hele landet i bruk.
Mudassar Kapur (Høyre), 2017-12-04:
Da Miljøpartiet De Grønne la fram sitt alternative statsbudsjett, sa Stoknes følgende til NTB: «Meningsmotstanderne klarte å parkere oss ved å si at vi er fanatisk opptatt av klima og miljø til fortrengsel for solidaritet. Det er feil, det har vært feil og det kommer til å være feil.» Kanskje tenkte Stoknes på den solidariske elsykkelstøtten Miljøpartiet De Grønne innførte lokalt her i Oslo, som først og fremst gikk til rikinger og samfunnstopper? For i deres alternative statsbudsjett er det ikke mye solidaritet å se. Der har Miljøpartiet De Grønne foreslått at flyseteavgiften, bensin- og dieselavgiften og beskatning av biler til sammen skal utgjøre 25 mrd. kr. Dette vil ramme distriktene og næringslivet i distriktene hardest. Kan representanten fra Miljøpartiet De Grønne forklare oss i salen og det norske folk hvor solidariteten i dette ligger?
Mudassar Kapur (Høyre), 2017-12-04:
Jeg hørte noen kollegaer fra opposisjonspartiene her i Stortinget si at det har vært en annerledes debatt. Vel, jeg synes noe har vært det samme gamle, særlig når man hører på Senterpartiet. I dag har vi hørt flere representanter fra nevnte parti tegne et bilde av et Kommune-Norge som er sultefôret, hvor det går dårlig og alt blir sentralisert. Men jeg husker en valgkamp hvor flere faktasjekker slo grundig ned på Senterpartiets elendighetsbeskrivelser. NRK sjekket Senterpartiets kampsak nr. én i valgkampen, at Solberg-regjeringen er den mest sentraliserende regjeringen i norgeshistorien. Senterpartiet trakk fram lokalsykehus, Nav-kontorer, kommunereform, lensmannskontorer og reduksjon i antall gårdsbruk. Resultatet av faktasjekken var klart og tydelig: Det var feil. En annen faktsasjekk slo fast at følgende var helt sant: Vi må tilbake til forrige årtusen for å finne et bedre resultat for norske kommuner enn det man fikk i 2016. En tredje sak, i Aftenposten i september, kunne vise at antall kommuner på ROBEK-listen er det laveste siden ROBEK-listen ble etablert i 2001. Da var det kanskje ikke så rart at representanten Slagsvold Vedum sto fram i Klassekampen og ikke var helt fornøyd med denne faktasjekktrenden som slo innover Norge. Han kritiserte denne trenden og mente at faktasjekking forflater den politiske debatten, at det er flisespikkeri. Jeg vil si at fakta i en debatt beriker den, de belyser den, selv om Senterpartiet ikke liker dem. Jeg synes det ville kledd representanten Slagsvold Vedum og hans partikollegaer å bry seg litt mer om fakta, særlig i en debatt om landets budsjett. De skal få en siste sjanse, da. De har sikkert noen innlegg igjen til å komme opp her og kanskje fortelle hvordan det egentlig står til med landet, for våre rapporter, faktasjekker og våre reiser viser at det står veldig bra til i Kommune-Norge, selv om representanten fortsatt har litt energi til overs fra valgkampen og ikke har lagt fra seg alle valgkampbrosjyrene ennå.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-12-04:
I våre hundre forslag ligger det bl.a. inne en massiv satsing på kommuneøkonomien. Det er kommunene som betaler for grunnskolen, og fylkeskommunene betaler for den videregående skolen. De er kraftig underfinansiert, det vet vi. Vi bevilger langt mer enn Arbeiderpartiet for å sørge for at de som driver skolene, og betaler for skolene, skal ha råd til både å ruste opp bygninger og bygge nye skolebygg, og også sikre en god kvalitet på undervisningen. Det er vårt viktigste tiltak på utdanningssiden. I tillegg ser vi at veldig mange faller fra, spesielt på yrkesfag. Det tror vi bl.a. skyldes at mange ser at det ikke er noen framtid innenfor mange håndverksfag på grunn av sosial dumping, som brer om seg. Så våre tiltak for å styrke Økokrim, styrke Arbeidstilsynet og bekjempe sosial dumping er også avgjørende for å sikre at de som velger yrkesfag, byggfag, skal ha et yrke å gå til i framtiden.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-12-04:
Vi tror vel ikke at én representant på Stortinget i seg selv skaper en revolusjon. Når revolusjonen kommer, vil også Asheim merke den, det er jeg helt sikker på!(Munterhet i salen.) Men vi starter ikke ett sted, vi starter hundre steder i forslagene våre til budsjettet. (Munterhet i salen.) Så vet jo vi som sosialister at det å ha arbeidskraft tilgjengelig er den viktigste kapitalen man kan ha. Vi har hatt halvannen stilling siden vi kom inn på Stortinget. Fra nyttår har vi en full stab tilgjengelig, så for neste års budsjett, altså 2019, vil nok også Asheim se at det er enda flere og enda bedre forslag. Men det er klart: Man kan ikke vedta sosialisme i et parlament, det må skapes av befolkningen. Så det vil uansett ikke skje gjennom vedtak i Stortinget, det vil naturligvis skje på annet vis.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-12-04:
Her kan jeg ikke berolige Fremskrittspartiet, for dette er ikke noe som jeg har funnet på. Rødts landsmøte vedtok en endring av skattepolitikken i vår. Vi gikk over til en litt annen modell fordi det er mer hensiktsmessig å drive inn penger fra rikingene på annet vis enn å ha totalskatt på alt over halvannen million kroner – så vi har altså et annet skatteopplegg nå. Det overraskende er jo hvor mye penger vi får inn til fellesskapet ved forholdsvis moderate økninger i inntektsskatten for dem som har over 1,2 mill. kr i årsinntekt. Det er snakk om nærmere 200 000 mennesker som har det, og ved å skattlegge de inntektene litt mer rettferdig får vi råd til å sikre kommuneøkonomien, vi får råd til å starte innfasing av gratis tannlege, vi får råd til tiltak mot arbeidsledighet – vi får råd til veldig mye som styrker velferden gjennom en ganske moderat økning kun i inntektskatten. Så tar vi resten av skatteopplegget neste år. Da kommer det enda mer inn til fellesskapet.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-12-04:
Det vi foreslår, er å videreføre veibevilgningene på 2017-nivå. Vi går altså imot den kraftige økningen i budsjettene til vei som regjeringen legger inn for 2018. Vi viderefører 2017-nivået. Så foreslår vi i våre forslag å øke bevilgningene til kollektiv med 2 mrd. kr og bevilgningene til vedlikehold på jernbane med 1,8 mrd. kr. Her er etterslepet stort. Her har regjeringen valgt å bruke de store pengene på å starte en reform som skal gi selskaper fra Kina og Tyskland sugerør inn i statskassa istedenfor å sørge for å bruke pengene på å ruste opp infrastrukturen på jernbanen. Vi tror det er viktig å bygge ut nye veier i tråd med det som har vært nivået fram til 2017, og ikke minst satse på jernbane, hvor det er store mangler per i dag.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-12-04:
Siv Jensen øker avgiften, over natten, med over 80 pst. på sukker og sjokolade. Jeg tror at Anders Lange ikke bare spreller, men roterer vilt rundt i graven sin når hans parti er blitt det store avgiftssjokkpartiet. Det alvorlige her er at det handler om arbeidsplasser landet rundt. Det handler om Borg i Sarpsborg, Berentsens Brygghus i Egersund, Brynild i Fredrikstad, Oskar Sylte i Molde, Mack i Tromsø, Trondheim med Nidar, Aass i Drammen, Hansa i Bergen og Freia her i Oslo. Ser finansministeren at denne avgiftsøkningen kan føre til både en voldsom økning i grensehandelen i Sverige og – ikke minst – en økning i den momsfrie netthandelen, som er avgiftsfri opp til 350 kr per forsendelse, på bekostning av norsk næringsmiddelindustri?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-12-04:
Omfanget av kriminalitet i arbeidslivet er økende, og det river ned ryddige vilkår i bransje etter bransje. De seriøse firmaene som betaler tarifflønn, og som betaler skatt, blir utkonkurrert av useriøse og til og med av kriminelle nettverk, ofte med tilhold i Øst-Europa, som konkurrerer ut de seriøse i næringslivet vårt. Det er nylig dokumentert i en bok om malerbransjen at det er den albanske mafiaen som nå har veldig mye av malermarkedet i Norge. En ser tilsvarende i mange andre bransjer også. Mange har etter hvert innsett at den viktigste kraften for lov og orden i arbeidslivet er å ha sterke fagforeninger, klubber til stede på arbeidsplassene, byggeplassene, som kan ta det opp dersom det er ulovligheter som foregår. Den billigste formen for et slags borgervern er derfor å styrke fagbevegelsen landet rundt. Hvorfor er regjeringen mot å øke fagforeningsfradraget i budsjettet? Det ville vært en billig måte og også motvirket sosial dumping og arbeidslivskriminalitet.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
For Arbeiderpartiet er utdanning blant de viktigste satsingsområdene. Derfor har vi prioritert kvalitet i barnehagen, tidlig innsats, flere lærere, yrkesfagene, kampen mot mobbing samt flere fagskoleplasser og studieplasser langt høyere enn regjeringen i vårt alternative budsjett. Det er overraskende å se at utdanning ikke engang er inne på Rødts «topp ti»-liste over viktigste saker. Betyr dette at representanten er fornøyd med regjeringens budsjett, eller ønsker han en annen politikk? Hva er Rødts viktigste utdanningssatsing?
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Vi har områder med levekårsutfordringer i byene våre. Mange av barna som vokser opp i disse områdene, har foreldre som ikke jobber. De vokser opp i fattige familier. Dette er familier som ikke alltid har råd til å sende barna på fotballtrening, kino eller ferie. Dette er aktiviteter mange av oss andre tar for gitt. Det er alvorlig at mange barn vokser opp i fattigdom, og at forebyggingen av ungdomskriminalitet i deler av byene våre ikke er god nok. Ved å delta i arbeidslivet vil de fleste kunne forsørge seg selv og sin familie og dermed unngå å havne i fattigdom. Derfor er det å få flere i arbeid så viktig for Arbeiderpartiet. Vi vil legge til rette for at flere kvalifiserer seg til arbeid. Arbeiderpartiet prioriterer dette i sitt alternative budsjett, bl.a. ved å styrke Jobbsjansen. Mange barn og unge gjør ting de angrer på senere i livet. For noen av disse ungdommene resulterer dette i marginalisering, utenforskap og store sosiale forskjeller. Skolen er nøkkelen for ungdom som faller utenfor. Vi som politikere kan hjelpe disse barna til å få muligheten til å leve bedre liv. Det handler om å prioritere. Det handler om at regjeringen ikke prioriterer tiltak som gjør livet til disse ungdommene bedre. Den borgerlige regjeringen prioriterer verken nok politi i gatene, som kunne jobbet forebyggende, eller tiltak som kunne fått foreldrene til barna som vokser opp i barnefattigdom, i jobb. Regjeringen mangler også ambisjoner for å forhindre at elever dropper ut av skolen, og satsing på kvalifiseringstiltak. Dette er politiske satsinger som kunne betydd en forskjell for disse ungdommene. Regjeringen er også på defensiven i arbeidet med områdesatsingene. I valgkampen lovet Jan Tore Sanner gull og grønne skoger. Men da budsjettene kom, var regjeringen ikke i nærheten av å komme byrådet i Oslo i møte. Budsjettforliket kom litt lenger på vei med penger til områdesatsinger, men fortsatt er det langt unna det som trengs. Arbeiderpartiet har i lang tid vært pådriver for områdesatsinger i utsatte områder med levekårsutfordringer. Ekstra innsats fra stat og kommune i utvalgte nabolag har hatt som mål å bidra til nærmiljøer der folk skal trives bedre. Lokale møteplasser er med på å skape trivsel og samhold i et nabolag. Her er det snakk om små midler, som kunne gjort en ettermiddag litt lettere for de barna som ikke har så mange muligheter – om det er på leksehjelp, på fotballtrening eller på et kveldsåpent bibliotek. Men regjeringen har sagt nei til både de små og de store summene for disse barna.
Henrik Asheim (Høyre), 2017-12-04:
I representanten Moxnes’ eget prinsipprogram står det: «Kapitalismen har overlevd seg selv. Nå haster det å bli kvitt den.» Og videre: «Arbeiderklassen kan ikke styre innenfor rammene av kapitalismen og den private eiendomsretten og med utgangspunkt i det borgerlige statsapparatet.» Med det utgangspunktet er det litt overraskende, ettersom vi i dag diskuterer et statsbudsjett innenfor kapitalismens rammer, som legger eiendomsretten til grunn og er laget av det borgerlige statsapparatet, at representanten Moxnes velger å fremme hundre endringsforslag til dette statsbudsjettet, bl.a. å avvikle 350-kronersgrensen for netthandel og å redusere stortingslønnen til 749 000 kr. Hvorfor er ikke ett av de hundre forslagene å avvikle kapitalismen som system? Eller er partiet Rødt blitt nettopp et pauseinnslag mellom borgerlige regjeringer?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-04:
Rødt vil øke tilskuddet til bredbånd, og det er bra. Rødt mener også at det må gjøres drastiske grep innenfor transport, bl.a. at det må bli enklere å reise klimavennlig for å redusere utslippene. Det er også bra. Men jeg savner en forståelse for hvor forskjellig dette landet vårt er. Rødt sier at den veibyggingen som regjeringen foreslår i statsbudsjettet, er uansvarlig og foreslår å kutte bevilgningene. Pengene omfordeles til jernbane, sykkel- og gangveier. Senterpartiet har i sitt alternative budsjett foreslått 1 mrd. kr til opprustning av fylkesveier. Det er helt nødvendig for transportetaten, som sier at det mangler 1,5–2 mrd. kr for å tette vedlikeholdsetterslepet. Næringslivet i distriktet, bl.a. fiskeriene, som er vår vekstnæring nr. én, peker på dårlig veistandard som et hovedproblem for dem. Vil Rødt tilby kollektivtilbud til fiskeeksportører og folket langs vår langstrakte kyst, eller har de rett og slett glemt hvordan dette landet ser ut?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-04:
Arbeiderpartiet og Senterpartiet står sammen om at kommunesammenslåinger skal skje gjennom lokalt initiativ og frivillighet. En gang mente regjeringspartiene det samme, men de endret strategi da kommunereformen møtte massiv motstand blant innbyggere og lokalpolitikere. I tillegg til at de har brukt tvang i en rekke tilfeller, har regjeringen også innført nye og veldig spesielle økonomiske støtteordninger for å fremme reformen. De har innført såkalt regionsentertilskudd som skal tilfalle dem som ble 8 000 innbyggere etter at de ble sammenslått i 2017, og de har fritatt sammenslåtte kommuner fra effekten av endringer i inntektssystemet. Regningen går til små og mellomstore kommuner. For 2018 tas 454 mill. kr fra det generelle innbyggertilskuddet til kommunene for å premiere sammenslåtte kommuner. Det er penger som skulle fordeles etter utgiftsbehov for å gi likeverdige tjenester til innbyggerne i hele landet, men som nå har blitt premiepenger til dem som slår seg sammen. Hva er Arbeiderpartiets holdning til denne måten å drive fram målene om færre kommuner på?