Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2003-02-11:
I dag vedtar vi en viktig reform i barne- og familievernet. De oppgaver som tidligere lå under fylkeskommunen, overtas av staten. Med dette tror vi et viktig grunnlag er lagt for et bedre og mer likeverdig tilbud på disse områdene over hele landet. Vi er derfor tilfreds med at Regjeringen har fått gjennomslag for sine lovforslag, som bygger på klare visjoner. Dette gjelder ikke minst for det nye barnevernet, som nå er i støpeskjeen. Det skal heller ikke legges skjul på at det så å si utelukkende er barnevernet som har vært gjenstand for diskusjon gjennom komiteens arbeid, noe også innstillingen gjenspeiler. Når det gjelder familievernet, vil jeg minne om at Kristelig Folkeparti stemte imot den gang ansvaret for dette ble overført til fylkeskommunene, og vi er derfor glad for at det nå er full oppslutning om å føre det tilbake til staten. Målet blir nå fremfor alt å få ned køene ved disse kontorene og styrke kompetansen i tjenesten. Familievern og barnevern henger på mange måter sammen, og det er derfor også naturlig at disse områdene ses i sammenheng, og at staten overtar fylkeskommunens oppgaver på begge områder samtidig. Regjeringen foreslår en forvaltningsmodell innen barnevernet med fem statlige, regionale enheter. Kristelig Folkeparti vil peke på flere forhold som vi mener vil kunne bli bedre når staten skal overta andrelinjeansvaret i barnevernet. For det første tror vi at det nå vil bli lagt til rette for bedre faglig bistand til kommunene, slik at ingen barn skal risikere å bli sviktet av det offentlige, og at færrest mulig barn får behov for langvarig institusjonsplass. For det andre tror vi på en bedre koordinering av tjenestene, for det tredje på bedre kvalitetssikring av tjenestene, for det fjerde på bedre og mer differensiert tilbud om institusjonsplass og spesialtjenester til de barna som trenger det, og for det femte tror vi på bedre økonomisk kontroll. Det er viktig å understreke at det statlige nivået skal spille på lag med det kommunale barnevernet for å hjelpe utsatte barn og deres familier. Behandling og ulike forsterkningstiltak skal settes inn sammen med kommunale ressurser og ikke i etterkant av hjelpetiltakene. Målsettingen er å sikre en mer helhetlig opptreden, hevet over etats- og profesjonsgrenser, til barnets beste. Et viktig satsingsområde blir derfor å finne fram til gode og treffsikre nærtiltak rundt barnefamilier, i håp om at man skal klare å sette familien i stand til å fungere på et tidligst mulig tidspunkt. Et hovedmål for Kristelig Folkeparti i satsingen på barnevern i årene framover er å sette familiene i stand til å fungere godt. Barn har det best hos sine egne foreldre, og vi må gjøre mer for å sette foreldrene i stand til å ta vare på barna. Likevel må vi noen ganger som en siste utvei gå inn med omsorgsovertakelse. Men også det må gjøres av hensyn til barnet. Barnets beste skal være i fokus hele tiden. Når Regjeringen er kommet til at det i hver region bør være et sentralt kontor som skal ha ansvaret for de administrative oppgavene og for samordning av tiltakene i regionen, så tror vi det er fornuftig. I hver region vil det også være en rekke institusjoner som til sammen skal utgjøre et bredt og differensiert tiltaksapparat. Vi tror det vil være en fordel at institusjonene ligger spredt geografisk i alle regionene, og at det administrative regionkontoret, som har det overordnede ansvaret for dette tiltaksapparatet, til enhver tid har fullstendig oversikt over ledige plasser i institusjon og fosterhjem. Så kan den faglige virksomheten i første rekke utøves lokalt i regionene, ved at det i regionene blir etablert faglige ressursenheter som vil ha som oppgave å bistå kommunene i de vanskelige sakene, herunder i forbindelse med plassering av barn utenfor hjemmet. Til slutt en bemerkning til komiteens flertall bestående av samtlige opposisjonspartier, som ønsker å etablere en representasjon av politikere på alle nivåer knyttet til barnevernet. Det samme flertallet har også lagt inn en svært kort merknad der det tas til orde for at regionkontorene skal ha politisk forankring ved et råd bestående av politiske representanter oppnevnt fra hvert fylke, samt tverrfaglige representanter. Sjelden har jeg sett en så lite uttømmende beskrivelse av et så tilsynelatende viktig anliggende i en innstilling. Man vil altså innføre representasjon av politikere på alle nivåer i det som skal være et forvaltningsorgan, og utvide den organiseringsmodellen som er foreslått, uten å fortelle hva slags organer man tenker seg, hvilke mandater disse er tenkt å ha, eller hvor de skal velges eller utpekes. Dette er meddelt Regjeringen i to knappe merknader, uten noen nærmere beskrivelse. Det er grunn til å undres over at oppegående politikere, som ellers ikke pleier å ha vanskelig for å gi utførlige beskrivelser, i dette tilfellet er så kortfattede. Det var vel etter alt å dømme det eneste de kunne enes om. Men vi andre blir ikke så veldig kloke av det. Ett spørsmål kan jo også være: Hvorfor har man heller ikke foreslått en lovhjemmel for dette? Her får man det umiskjennelige inntrykk at det er viktigere å tilføre Regjeringen et spark i baken enn å finne fram til ordninger som fungerer godt, til barnas beste.