Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-11-13:
To av tre elever som får spesialundervisning i skolen, er gutter. Forskning av bl.a. professor Thomas Nordahl ved Høgskolen i Hedmark dokumenterer at det er en signifikant forskjell mellom gutter og jenter, i gutters disfavør, når det gjelder karakterer i alle basisfagene. Selv i matematikk, som tradisjonelt har blitt ansett for å være guttenes fag, presterer jentene signifikant bedre, selv om forskjellene ikke er så store der som i andre fag. Har vi fått en skole som er bedre tilpasset jenter, og som klarer å motivere dem bedre enn gutter? Eller er det enda verre: Er vi på tur til å få en skole som også har lavere forventninger til gutters prestasjoner enn til jenters, og som dermed ikke gir de samme mulighetene til å lykkes, uavhengig av kjønn? Interpellanten tar derfor opp et svært viktig spørsmål. I begge de to siste reformene i norsk skole, Kunnskapsløftet og Reform 97, påpekes det at både innhold, organisering, læremidler og arbeidsmåter skal sikre læringen til jenter og gutter like godt. Dersom enhetsskolen har feilet også på dette punktet, er det meget alvorlig, og det må settes inn ressurser for å finne årsakene. Komiteen har faktisk rettet oppmerksomheten mot denne utfordringen allerede. I Innst. S. nr. 164 for 2006–2007 tok Høyre et initiativ som hele komiteen sluttet seg til med å si følgende: «Komiteen meiner det er grunn til å forske meir på læring av grunnleggjande ferdigheiter og læringsvansker, både for å belyse kvifor gutar synest å ha eit dårligare utgangspunkt for skolegangen enn jenter, men også for å sjå på andre problemstellingar innanfor fagfeltet.» At gutter presterer signifikant dårligere enn jenter, er utfordrende. Problemet er ikke at jentene klarer seg bra, men at guttene sliter. Det er også svært interessant at variasjonen eller spredningen i resultater er langt større for gutter enn for jenter. Det er altså mange gutter som klarer seg bra, men det er også mange som faller utenfor. At 66 pst. av dem som får spesialundervisning, er gutter, samsvarer med det resultatet. Læring er noe elevene står for selv. Det krever engasjement, motivasjon og arbeid. Skolen må evne å finne fram til hva som stimulerer den enkelte best. Der er det forskjeller på gutter og jenter. Forskning peker i retning av at jenter motiveres sterkere av å mestre for sin egen skyld, mens gutter i større grad primært vil vise fram det de mestrer. Gutter vil konkurrere, og trenger dermed sterkere ytre strukturer for å lære. Trenden mot manglende struktur og en individualisert undervisning med et ganske stort ansvar for egen læring, vektlegging av stillesitting og verbal kommunikasjon er derfor ikke nødvendigvis i samsvar med gutters motiver og motivasjonsbehov. Forskning kan bidra til å belyse denne problematikken. Jeg noterer meg statsrådens fokusering også på at forskning må bringe ny kunnskap inn i problemstillingen. Skolen skal og må være en arena hvor alle grupper skal ha likeverdige sjanser til å lykkes. Derfor kan vi ikke sitte og se på en utvikling der halve elevgruppen har dårligere muligheter til å lykkes. Svaret er kanskje ikke enkelt, men det må finnes. Gutter modnes senere. De har behov for annen tilbakemelding og annen bekreftelse på hva de gjør enn jenter. En må rett og slett kunne spørre om skolen har utviklet seg slik at mange gutter ikke finner sin arena der, og at vi tar dette så for gitt at vi ikke lenger setter spørsmålstegn ved virkningen av det. Vi er alle forskjellige, og barn har behov for mange forskjellige rollebilder i læresituasjonen. Det gjelder også i samfunnet generelt. Vi hører om en del næringslivsledere som har lyktes ganske godt uten utdanning, men det er ingen tvil om at de som velger den veien fram til framtidig suksess, kommer til å få det tøffere i framtiden. Vi går inn i et kunnskapsbasert samfunn. Uten grunnleggende ferdigheter vil man få det problematisk. Skolen må derfor skape et helhetlig miljø der alle kan finne inspirasjon. Forskningen viser tydelig at skolen har lyktes bedre med dette når det gjelder jentene, enn når det gjelder guttene. Prestasjonsforskjellene kan nok ha mange årsaker, men vi kan i hvert fall ikke slå oss til ro med en skole som ikke evner å stimulere alle til innsats. Interpellanten har tatt opp et spørsmål som det bør rettes mye oppmerksomhet mot. Vi kan ikke akseptere at gutter bys dårligere muligheter til å lykkes i skolen enn jenter, og at dette utvikler seg til en type sannhet som vi lar utvikle seg videre. Da må vi finne svar på hvorfor det er slik, og iverksette tiltak for å rette det opp. Dagens interpellasjon og komiteens merknad fra i vår kan være startskuddet til at vi setter oss noen mål for når utviklingen faktisk skal ha snudd.