Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2003-06-05:
Arbeiderpartiet er glad for at Regjeringen i folkehelsemeldingen gjør det klart at den ønsker å få til en nasjonal mobilisering for å bedre folkehelsen gjennom fysisk aktivitet. Dette vil Regjeringen oppnå gjennom en samlet strategi for fysisk aktivitet. Jeg mener at fysisk inaktivitet er blant vår tids og framtidens største helseutfordringer. Vi må konstatere at en rekke sykdommer som nå øker betydelig i forekomst, har direkte sammenheng med manglende fysisk aktivitet blant folk flest. Vi ser at stadig flere slanker seg. En eller annen slankekur er konstant i medias og folks fokus. Veldig ofte fører slik slanking til at kroppens forbrenning ødelegges, og langtidsvirkningen for den enkelte blir derfor ofte det motsatte av vektreduksjon. Selv om det norske folk spiser færre kalorier enn noen gang, øker gjennomsnittsvekten. Vi spiser «lett», men blir tyngre. Årsaken til dette er selvsagt at folk rører seg stadig mindre. Det er behov for å endre folks fokus – fra slanking til fysisk aktivitet. Og det er viktig å få fram at det ikke er snakk om at folk flest må starte med knallhard daglig trening for at folkehelsen skal opprettholdes. Undersøkelser dokumenterer – som flere har vært inne på – svært stor helseeffekt av en halv times daglig fysisk aktivitet, med en intensitet som tilsvarer rask gange. Et folk som går en halv time hver dag, vil være et mye sunnere folk. Dette ville føre til sterk reduksjon av problemer som f.eks. høyt blodtrykk, høyt kolesterol, hjerte- og karsykdommer, overvekt og diabetes. Det igjen ville føre til en betydelig nedgang i sykefravær, i antall uføretrygdede og i antall førtidspensjonerte. Det ville videre føre til betydelige innsparinger i forhold til medisinering og sykehusinnleggelser. Spørsmålet er imidlertid: Hvordan skal vi få til dette som vi alle sammen er så enige om at vi burde få til? Mye handler selvsagt om at den enkelte av oss oftere må ta valg som innebærer fysisk aktivitet. Men det handler også om kreative løsninger som kan stimulere oss til å ta et slikt valg. Jeg har selv lansert en idé om et prøveprosjekt der f.eks. en større bedrift kan utprøve ulike tiltak. En idé i den sammenhengen er at arbeidstakere som går eller sykler til og fra jobben, får den tiden det tar, inkludert i arbeidstiden. Det vil selvsagt ikke passe for alle ansatte, fordi mange har lang arbeidsvei. Og det må selvsagt være en tidsbegrensning på ordningen. Andre igjen må være på plass på arbeidsstedet til et bestemt tidspunkt. Det er mange en slik ordning ikke vil passe for, men den vil passe for noen. Så må en rekke andre tiltak supplere denne ideen på den aktuelle prøvebedriften. Med en gang jeg lanserer denne ideen, blir jeg møtt med spørsmål om hvem som skal betale for dette. Det viser etter min mening en grunnleggende mangel på forståelse for det problemet vi står overfor. Arbeidstakere med god helse representerer en besparelse for næringslivet. Redusert sykefravær, økt effektivitet, mindre uføretrygding og flere år i arbeidslivet betyr reduserte kostnader. Det er det å ikke gjøre noe som er dyrt. Jeg tror at et forsøk kunne ha dokumentert noen av disse sammenhengene. Som jeg startet med å påpeke innledningsvis, sier Regjeringen at den ønsker å utforme en strategi for økt fysisk aktivitet i tilknytning til folkehelsemeldingen. Begrepet «strategi» synes jeg er noe uklart. Derfor har Arbeiderpartiet sammen med Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet i innstillingen fremmet et konkret forslag om å be Regjeringen utarbeide en handlingsplan for økt fysisk aktivitet. Så kan man spørre: Er det noen forskjell på begrepene «strategi» og «handlingsplan»? Ja, begrepet «handlingsplan» har en klar betydning i norsk offentlig forvaltning. Jeg er derfor skuffet over at det ikke er flertall for det forslaget, tatt i betraktning de utfordringene vi står overfor.