Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-10-26:
Endringer i samfunnet og i kriminaliteten gjør at politiet har behov for å bruke nye og mer moderne og effektive etterforskningsmetoder. Særlig er utviklingen innenfor den organiserte kriminaliteten bekymringsfull. Dette er en særlig samfunnsskadelig virksomhet som er vanskelig å etterforske: Mer kontakt over landegrensene gir mer grenseoverskridende og organisert kriminalitet. Det har utviklet seg kriminelle miljøer som er mer lukkede, som sprer mer frykt, og som bruker mer vold og våpen enn før. Disse forholdene, kombinert med den teknologiske utviklingen, gjør at tradisjonelle etterforskningsmetoder ofte ikke strekker til. Samtidig gjør den teknologiske utviklingen det mulig å ta i bruk etterforskningsmetoder som ville innebære omfattende inngrep i privatlivets fred, og som kan være betenkelige av hensyn til rettssikkerheten. Derfor har det vært viktig for meg å finne en balansegang mellom hensynet til behovet for nye metoder og hensynet til personvern og rettssikkerhet. Jeg går derfor inn for at vilkårene for å ta i bruk de ulike metoder skal være strengere enn det Metodeutvalget foreslo. Regjeringen har dessuten ikke foreslått å åpne for avlytting av telefoner mv. som tilhører personer den mistenkte antas å ville ringe til, eller for bruk av romavlytting. Jeg er glad for at justiskomiteen er enig i at slike metoder ikke skal tillates. Men jeg har merket meg at komiteen ber departementet om å holde spørsmålene under oppsikt. Jeg har også lagt vekt på å bedre rettssikkerheten i prosessen rundt bruken av motodene. Her vil jeg fremheve forslaget om en ordning med forsvarer for den mistenkte, som også skal kunne påkjære avgjørelsene om tvangsmiddelbruk. Etter mitt syn er det særlig viktig at adgangen til kommunikasjonsavlytting utvides, slik at politiet får adgang til å avlytte telefonsamtaler og datakommunikasjon i etterforskning av forbrytelser som kan medføre straff av fengsel i minst ti år, samt uavhengig av strafferammen i narkotikasaker og saker om rikets sikkerhet. Forslagene om å lovfeste og utvide adgangen til teknisk sporing og om å åpne for bruk av hemmelig ransaking, beslag og utleveringspålegg er også viktige. Verken gjeldende rett eller lovforslag er til hinder for å avlytte GSM mobiltelefoner. Men slik avlytting krever kostbart utstyr som politiet ikke har i dag. Jeg ser det som en høyt prioritert oppgave å legge forholdene til rette for slik avlytting, og vil komme tilbake til dette spørsmålet i forbindelse med tilleggs- og omdisponeringsproposisjonen for 1999. Komiteen har etter initiativ fra Politiets overvåkingstjeneste endret hjemmelen for teknisk sporing til også å omfatte overtredelsen av eksportkontrolloven. Opplysningen om behovet for å kunne foreta teknisk sporing i slike saker har kommet til etter at proposisjonen ble fremmet. Jeg støtter utvidelsen. Jeg har heller ingen sterke innvendinger mot å åpne for hemmelig ransaking i narkotikasaker og saker om rikets sikkerhet, uavhengig av strafferammen. Et mindretall i komiteen ønsker å opprettholde dagens regler om frister for avlytting i saker om rikets sikkerhet. Flertallet følger departementets forslag om en maksimalfrist på åtte uker av gangen. Rettssikkerhetsgrunner tilsier en slik løsning. Avlyttingen vil kunne forlenges et ubegrenset antall ganger så lenge vilkårene for avlytting er oppfylt. Jeg føler meg trygg på at domstolene vil foreta slike forlengelser i de sakene hvor påtalemyndigheten dokumenterer at det er behov for det. I proposisjonen er det foreslått enkelte endringer i straffebestemmelser av betydning for kampen mot terrorisme. Her vil jeg fremheve forslaget om å utvide straffeansvaret for forberedelseshandlinger. Terrorsaker vil dessuten ofte være av en slik art at politiet vil kunne ta i bruk de nye etterforskningsmetodene i etterforskningen. Jeg legger stor vekt på at det skal foretas etterkontroll av lovendringen etter tre–fire år. Det må undersøkes om endringen har hatt den ønskede effekt. I tillegg må vi se på hvilken innvirkning bruken av metodene har hatt på den enkeltes rettssikkerhet og personvern. Forslaget om etterforskningsmetoder henger sammen med to andre lovsaker: I vår ble det vedtatt nye og mer effektive regler om inndragning av utbytte. Inndragning er et viktig virkemiddel i kampen mot organisert kriminalitet. I høst har departementet sendt på høring forslag til tiltak for å beskytte politiet og vitner mot trusler og represalier. Blant annet foreslås det å åpne for bruk av anonyme vitner og et eget straffebud om trusler mot aktører i straffesaker. Jeg har merket meg komiteens støtte til Regjeringens ønske om en samarbeidsavtale med Europol. Vi har fra norsk side flere ganger gitt uttrykk for at vi ønsker forhandlinger om en tredjelandsavtale. I øyeblikket vet vi ikke når Europol vil få forhandlingskompetanse, fordi beslutningen om dette ikke er behandlet i EUs råd. Vi vet heller ikke sikkert hvilken prioritet Norge kan få, fordi EU vil beslutte dette i etterkant. Vi vil selvfølgelig øve den påvirkning vi kan slik at forhandlingene kan komme i stand så raskt som mulig. Jeg vil tilføye på dette punkt: I kampen mot internasjonal kriminalitet hører også med det samarbeidet vi har i Norden, det samarbeidet vi har gjennom Interpol, det samarbeidet vi har etablert med de russiske grensestyrkene, og det samarbeidet vi vil etablere med amerikanske politiorganer. Det er et dystert alvor at når vi snakker om narkotikasaker, vet vi f.eks. at mesteparten av kokainen fra Colombia går til USA, men en del kommer til Europa. Mye har gått til Spania. Spansk politi er blitt mer effektivt. Da er det grunn til å ta på alvor at Norge har en lang og sårbar kyst som ofte kan egne seg for transitt også av denne typen kriminell aktivitet. På mange måter er verden blitt mer åpen. Økonomien er åpen. De kriminelle har også skaffet seg universitetsutdannelse og kompetanse, og når det blandes med kynisme og dårlig moral, må vi stå hardt på for å forsvare det demokratiske samfunn. Vi gjør det jo også fordi vi holder fast på rettssikkerhetsgarantiene og fordi vi vil etterprøve metodene løpende. Jeg synes vi kan være stolte av måten vi håndterer det på. Det skjer i demokratisk åpenhet, og det skjer ved lovfesting. Det er slik det skal skje i en rettsstat.