Vidar Helgesen (Høyre), 2013-11-28:
At 28. november er dagens dato, får vi kanskje ta som et uttrykk for at vi fra regjeringens side nå er mindre opptatt av at det gamle ja-/nei-skismaet skal ligge til grunn i europapolitikken. Det er på tide å drive europapolitikk ut fra den tilknytningsform vi har, og i den sammenheng er det godt og viktig at det legges vekt på norske interesser i debatten etter min redegjørelse, og i generell diskusjon om vårt forhold til EU. Nå er det sånn at Norge ikke bare har én interesse. Vi har mange større og mindre nasjonale interesser. Norge har heller ikke bare ett politisk standpunkt. Vi har forskjellige partier og forskjellige standpunkter, og når det med EØS-avtalen er slik at EU-spørsmålene i stor grad blir innenrikspolitikk, er det naturlig at det finnes ulike syn på enkeltspørsmål. Men det det i realiteten er bred konsensus om, er at norsk næringsliv må sikres tilgang til det indre marked, og at vi må være med på hele utviklingen av det indre marked for at den tilgangen skal være reell, og for at den skal skje på like vilkår og samtidig med EUs regelverksutvikling, fordi norsk næringsliv taper hvis det ikke er samtidighet i regelutviklingen. Det er også slik at et stort flertall i Stortinget i sin tid gikk inn for å gjøre Norge til en del av det indre marked, og alle partier i denne sal som har sittet i vekslende regjeringer, har støttet en ubrutt innlemmelse av EØS-rettsakter gjennom snart 20 år – det er vel ca. 7 000 av dem. Det reflekterer en god realitetsforståelse fra vekslende regjeringer, nemlig forståelsen av at selve det å sikre at EØS-avtalen virker godt, er en tung nasjonal interesse. Det er ingen tvil om at EØS-avtalen tjener oss godt. Fra dag til dag sikrer den forutsigbarhet og likebehandling for bedrifter, studenter og alle andre som samhandler med resten av Europa. Det er Norge avhengig av fordi vi har en så åpen økonomi og eksporterer så mye til EU. Derfor er det også i Norges klare interesse at vi opptrer i samsvar med EØS-avtalens målsettinger, intensjoner og grunnprinsipper. Det skal ikke være tvil om at Norge følger opp EØS-forpliktelsene på en effektiv og korrekt måte. Slik ivaretar vi grunnleggende interesser for Norge. Et eksempel på det er spørsmålet om ostetoll. De to regjeringspartiene var mot omleggingen av tollregimet. I EØS-avtalens levetid har ingen norsk handling vakt sterkere reaksjoner på EU-siden. Det har vært tatt opp på høyeste nivå under den forrige regjering, og da vi forberedte EØS-rådsmøtet, var det ingen hemmelighet at dette ville være et viktig tema på det møtet. Da kunne ikke en ny norsk regjering unnlate å ha et syn på det spørsmålet. Men vi var like klare på at dette var en prosess som ville kreve grundig behandling, grundig belysning og grundige konsultasjoner, og at det er en beslutning som ligger i Stortinget. Det var en forståelse jeg kommuniserte til Stortingets europautvalg, og ut fra responsen fra Europautvalget – bl.a. fra representanten Svein Roald Hansen – tror jeg at den linjen ble forstått. Når reaksjonene har vært så sterke, er det fordi økte tollmurer er det motsatte av hva EØS-avtalen forutsetter, og norsk næringsliv er avhengig av lavere tollmurer, vi er avhengig av å følge opp EØS-forpliktelsene effektivt. Så gjelder det på det grunnlaget å utnytte de mulighetene som ligger, for å påvirke regelverket der Norge har viktige nasjonale hensyn – tidligere gå inn i prosessene, tydeligere artikulere hva som er våre interesser og posisjoner, og ha mer stortingsdiskusjon om norske standpunkter. Og etter at EU-lovgivning ligger på bordet, gjelder det å arbeide hardt for tilpasninger og ordninger som passer i det norske samfunnet. Det er det vi gjør når det gjelder innskuddsgarantien, hvor det ikke er noen uklarhet om at Norge arbeider for et varig unntak, men at vi også forholder oss til diskusjonene som faktisk pågår, om andre løsninger. Der er vi nødt til bl.a. å kommentere det vi nå vet drøftes, om en overgangsperiode. Det har statsministeren, det har finansministeren og det har jeg vært tydelig på.