trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Clemet (Høyre), 2001-12-11:
Først en kommentar til det siste. Den økningen på 18 mill. kr som vi har foreslått til private høyskoler, er knyttet til en gjennomgang av normalkostnadene for de enkelte utdanninger og en justering av disse, og det er en gjennomgang som skjedde under den forrige regjering. Departementet har, da den foretok dette, samarbeidet med nettverket for private høyskoler ved denne gjennomgangen, og fordelingen av økningen i tilleggsproposisjonen bringer dermed fordelingen av budsjettmidlene mer i samsvar med kostnadsbildet ved de statlige høyskolene. Slik jeg forstår det forslaget SV har lagt frem, så vil det ikke bidra til å utjevne ulikheter mellom private og offentlige høyskolers ressurser innenfor de ulike utdanninger. Men jeg kan likevel si til representanten Reikvam at vi vil foreta en gjennomgang av finansieringen av de private høyskolene og komme tilbake til Stortinget med dette senest i forbindelse med at vi legger frem en felles lov for private og offentlige høyskoler. Når det gjelder forskningen og Regjeringens budsjettfremlegg, om jeg føler meg bekvem med det: Ja, jeg føler meg bekvem med det budsjettforslaget Regjeringen har lagt frem. Jeg føler meg bekvem med helheten, men jeg føler meg også bekvem med forskningsbudsjettet. Det er en viss reduksjon i den næringsrettede forskningen i forhold til Stoltenberg-regjeringens fremlegg. Vi viderefører naturligvis opptrappingsplanen. Men den reduksjonen vi har foreslått gjennomført, må ses i sammenheng ikke bare med det representanten Reikvam var inne på, nemlig skatteincentivene, men også det vi gjør på skattesiden generelt. Og la meg bare nevne ett eksempel: dobbeltbeskatningen av utbytte. Det var et effektivt virkemiddel for å låse ressurser inne i bedriftene – der hvor de ikke hadde noe å gjøre – i stedet for å bringe dem ut av bedriftene og over til andre bedrifter og prosjekter og ny teknologi, og for den sakens skyld satsing på forskning. Og når vi nå retter på det, vil det også kunne bidra til økt forskningsinnsats. Men jeg skal gi representanten Reikvam ett poeng: Med den korte tiden som stod til rådighet da vi skulle forandre budsjettet, så føler jeg ikke at jeg som forskningsminister har fått tatt det helhetlige, samordnende og koordinerende grepet som man bl.a. kan ta gjennom Regjeringens forskningsutvalg, og det vil jeg gjøre forut for neste år.
Kristin Clemet (Høyre), 2001-12-11:
Det er vel en naturlig menneskelig faktor, og ikke minst en politisk faktor, at man kan ønske seg mer ressurser. Det er klart at hver på vårt område vil vi sikkert alltid når vi er engasjert i politikk, og sikkert også andre steder, kjempe for økte ressurser. Men jeg mener det er galt bare å ha blikket rettet mot det. Og jeg vil si til representanten Skjælaaen at effektiviseringsbegrepet må nyanseres. Når man snakker om effektivisering, er det mange som tenker bare på kostnadseffektivisering, at man skal løpe fortere og få mer ut av pengene. Men det er også noe som heter formålseffektivisering, nemlig at man greier å rette ressursene inn mot det rette formål, at man ikke så å si sløser bort pengene ved å arbeide med de gale tingene. La meg ta et enkelt eksempel: Hvis skoleledere og lærere arbeider for mye med skjemaer som kanskje er unødvendige og byråkrati, istedenfor å arbeide med elevene, så er det en form for formålsineffektivitet som man bør gjøre noe med. Det dreier seg om ressursspørsmålet og effektivisering. Jeg mener det er helt galt av politikere som i et land hvor vi tross alt har så høyt skattenivå – og nå snakker jeg ikke om de små skillene som tross alt er mellom partiene her – og en såpass stor offentlig sektor, som har sagt at vi skal levere såpass mange tilbud gratis eller skattefinansiert, ikke å interessere seg for effektiviteten i ressursbruken. Så jeg kommer til å interessere meg for det uansett hvor store rammene er. Når det gjelder evalueringsformer, tror jeg det kan være viktig både med sluttvurdering og med vurdering underveis til hjelp for læring. Det vi må merke oss i forhold til spørsmålet om ressurser, er at et land som f.eks. Finland, som har et system med mindre eksamen, mer omfattende nasjonal testing, mindre ressursbruk – men langt over OECD-gjennomsnittet det også – og større klasser, lykkes mer med tilrettelagt undervisning enn vi gjør i Norge. Jeg vet ikke hvorfor – det blir spekulasjoner – men jeg synes vi har en plikt til å interessere oss for det, fordi det er et litt skremmende resultat at svake elever har det vanskeligere i Norge enn i svært mange land vi liker å sammenligne oss med.
Kristin Clemet (Høyre), 2001-12-11:
Jeg vet ikke hva slags forhold representanten Vidar Bjørnstad har til regjeringsarbeid og politisk arbeid, men jeg legger merke til at han og enkelte av hans partifeller bruker retorikk som «å tape», «å vinne», «å krangle i Regjeringen», osv. Jeg oppfatter ikke regjeringsarbeid på den måten. Studiefinansieringen og utlånsordningen – som representanten Bjørnstad og hans partifeller har vært spesielt opptatt av i det endrede budsjettet vi la frem – er to poster som ikke bare dreier seg om penger, men om politikk utover penger. Det er to områder der vi har et annet syn enn Arbeiderpartiet på hvordan ordningene skal være. Når det gjelder studiefinansieringen, har vi det syn at vi ikke skal ha konverteringsordning opp til 30 pst. Og vi hadde også det syn at vi ikke skulle innføre konverteringsordningen før kvalitetsreformen var på plass. Vi endret ikke dette bare av økonomiske grunner, men rett og slett fordi vi går inn for en annen modell. Når det gjelder utlånsordningen, vil jeg si: Litt satt på spissen hjelper det ikke å ha gratis læremidler – hvis de er dårlige. Vi har også et annet syn på hvordan elevene i videregående opplæring skal få læremidler. Vi mener at utlånsordningen ikke er en god ordning. Læremidlene blir gamle, de kan ikke brukes så aktivt av elevene som de burde, og derfor leter vi etter andre ordninger. Vi har sagt i Sem-erklæringen at vi ønsker en stipendordning isteden. Det utreder vi nå i forbindelse med at vi utreder studiestøttesystemet for dem i videregående opplæring i sin helhet. Men jeg har tidligere sagt fra Stortingets talerstol at jeg synes vi skal være åpne for å se på andre ordninger, fordi utviklingen er rivende. Og det er jo om å gjøre å skaffe elevene best mulig læremidler – ikke dårlige læremidler, men best mulig læremidler. Derfor vurderer vi også andre mulige ordninger. Og så må jeg få si at selv om vi endret på et par ordninger i forhold til Stoltenberg-regjeringens fremlegg, har vi altså foreslått økt timetall, vi har foreslått mer til private høyskoler, vi har foreslått mer for å bedre læringsmiljøet i skolen for å dempe vold, uro osv. Så jeg er fornøyd med det budsjettet jeg har lagt frem, men jeg tar til etterretning det Stortinget bestemmer.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-11:
Eg takkar representanten Nielsen for hennar spørsmål. Eg er òg veldig opptatt av at vi skal ha ei god og open folkekyrkje. Eg trur òg at vi er avhengige av å ha ei god dåpsopplæring for å ha det. Difor vil eg fyrst streka under kor vonbrotne vi er over at Arbeidarpartiet ikkje kunne medverka til at vi kom i gang med ei forsøksordning når det gjeld dåpsopplæringa. Når det så gjeld Bakkevig-utvalet, er det eit utval som Kyrkja sjølv har nemnt opp. Utvalet kjem til å levera innstillinga si i løpet av våren. Den innstillinga skal då ut på brei høyring i heile Kyrkje-Noreg. Det er naturleg, trur eg, at dei vender seg til den delen av samfunnet som har nemnt dei opp, nemleg Den norske kyrkja. Dei vil så koma med høyringsinnspel til Kyrkjerådet, som på Kyrkjemøtet til hausten sannsynlegvis får den fyrste debatten om innstillinga frå Bakkevig-utvalet. Deretter meiner eg det vil vera naturleg at vi òg får ein offentleg oppnemnd kyrkjekommisjon, som kan gå gjennom Kyrkjerådet sitt innspel og Bakkevig-utvalet si innstilling og dei høyringsinnspela som kjem frå kyrkjelydane rundt i heile landet. Vi har god tid på oss når det gjeld denne saka, for dersom ein skal ha eit skilje mellom stat og kyrkje, må det grunnlovsendringar til. Denne prosessen må difor ta nokre år. Eg vil understreka at eg sjølvsagt er open for dei innspela som kjem frå Kyrkja. Eg vil ta det med meg. Så får vi vurdera situasjonen for den norske statskyrkja. Det som er heilt sikkert, er at om vi skal ha ei god og open folkekyrkje i Noreg, er dåpsopplæringa viktig, og økonomien i Den norske kyrkja er viktig. Difor vil eg understreka at eg trur det var rett for meg å lytta til råda frå Kyrkja sjølv om å øyremerkja tilskotet til kyrkjelege fellesråd. Men eg er veldig lei meg for at Arbeidarpartiet har vore med på å skjera ned 12 mill. kr på den posten.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-11:
Fyrst vil eg seia meg glad for den merknaden som Framstegspartiet er med på med omsyn til bruk av Opplysningsvesenets fond. Og det er jo det som er det paradoksale, at her rammar ein på ein måte inn bruk av dei midlane som Framstegspartiet med eit anna fleirtal vida ut, og spørsmålet er korleis skal vi dekkja inn alt dette ein ynskjer å gjera via fondet, når vi allereie har pålagt fondet ei ekstrautgift på 15 mill. kr for meirutgifter ved å finansiera dei kommunale bustadene. Vi kan sitja igjen med null kroner meir enn desse 15 millionane. Vi veit ikkje enno, fordi dette er avhengig i ganske mange tilfelle av avkastning. Vi kan ikkje gjera slik som representanten frå Senterpartiet sa i sitt innlegg, og berre auka avkastninga. Det må fyrst vera ei avkastning før vi kan henta noko. Vi er då glade for at vi har fått ei innramming som Framstegspartiet er med på. Og så om å bruka fyrste høve. Eg sa i innlegget mitt at vi brukte fyrste høve til å leggja fram 30 nye stillingar – eg nemnde for så vidt ikkje det høvet Framstegspartiet brukte til å ta dei vekk igjen. Men dette gjorde vi fordi prestane sin organisasjon saman med departementet, har skrive under på ein fritidsavtale for prestane, som altså krev 30 nye stillingar meir enn dei fem nye stillingane som Stoltenberg-regjeringa fann rom for, for at prestane faktisk skal halda den fritidsavtalen som dei har vore med og skrive under på, og som dei treng så sårt. Det syntest eg var viktig å få på plass. Når det gjeld stipend, vil studentane med det som Bondevik-regjeringa har foreslått, få det betre til neste år enn dei har det i år. Vi har lovt 40 pst. stipendandel i løpet av fireårsperioden, men vi ville fyrst få vekk det negative ved det konverteringssystemet som Stoltenberg-regjeringa står for, eit system som er svært usosialt. Dei som stryk til eksamen, vil altså med det nye systemet få mindre i lån til neste år enn det dei vil få ved å følgja opplegget vårt. Og så vil vi fylla på med nye prosentar på stipenddelen, og eg er sikker på at vi i løpet av fireårsperioden har halde ordet vårt òg på det området.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-11:
Eg har merka meg at SV sin måte å nærma seg studiefinansieringa på er å gjera det verre for nokre for så å gjera det betre for andre, i staden for å venta på at vi skulle få ein opptrappingsplan som på sikt hadde blitt ei god ordning for alle studentane. Det er ei prioritering SV har gjort. Det har vore litt underleg å vera her i salen og høyra på SV denne gongen; for fyrste gong har dei måtta forsvara eit budsjett der dei ikkje berre har kunna stå stolt for det dei har meint sjølve, men dei har måtta inngå eit kompromiss. Og dette er ein del av det kompromisset som SV har vore med på, som etter mi meining er veldig dårleg. Så til stillingane i Den norske kyrkja. Eg er heilt klar over at det ikkje berre er prestestillingar dei treng – vi har f.eks. diakonar, vi har kateketar og vi har ei rekkje andre òg. Men for Regjeringa var det faktisk viktig å følgja opp den fritidsavtalen som Presteforeningen sammen med departementet hadde skrive under på. I neste omgang – når vi legg fram ei stortingsmelding om dåpsopplæring – må vi koma med ein ny opptrappingsplan når det gjeld andre stillingar. Vi treng ein del nye stillingar spesielt i forhold til kateketar, men òg innanfor diakoni. No vil sannsynlegvis resultatet for neste år bli dårleg. Det vi hadde kunna klart å få til i år, er det ikkje sikkert vi får til. Vi er avhengig av å sjå kva ein kan få ut av fondet. Det er veldig usikkert. Som representanten sikkert veit, er avkastninga for fondet veldig usikker. Vi har allereie sagt at vi skal bruka 15 mill. kr. meir. Eg ynskjer ikkje å koma med tal i dag for kva vi kan få ut av fondet, men vi veit at det er eit fleirtal som meiner at vi ikkje skal tappa fondet slik at det blir mindre. Pengane her – nokre meiner dei er Kyrkja sine, og andre meiner dei er staten sine – skal brukast til kyrkjelege forhold. Men det er fyrste gongen ein har tatt til orde for å betala prestestillingar, som er statens ansvar, frå fondets midlar. Med dette vil vi få mindre pengar til kyrkjeleg drift av avkastning av fondet.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-11:
Om Skjælaaen er forundra over mitt svar, så er eg svært forundra over Skjælaaens framferd i denne saka. Han sende ut ei pressemelding to dagar før vi la fram vårt budsjett, der han forlangte 13 nye prestestillingar frå Regjeringa, med den kommentaren at han ikkje trudde vi ville følgja det opp. Men det gjorde vi, og det fyrste Skjælaaen gjer, er å gå imot desse stillingane. Så vil eg få svara i høve til bruk av fondet. Det er allereie bestemt at fondet skal finansiera dei kommunale bustadene. Her ligg det ei årleg meirutgift på 15 mill. kr. Fleirtalet i komiteen meiner altså at ein i tillegg skal overføra til statsbudsjettet meir enn 27 mill. kr i samband med revidert nasjonalbudsjett. I dag er det faktisk umogleg for meg å seia korleis ein skal finna inndekning for desse. Eg kan ikkje svara på det i dag, for eg veit ikkje kor mykje vi får til bruk. Det som er viktig for meg å understreka, er at det er venta beskjedne verdipapirgevinstar i år, utviklinga i finansmarknaden har svekt verdien av finanskapitalen, slik at det i denne situasjonen er høgst usikkert om det er mogleg å finna desse 27 mill. kr som fleirtalet ber oss om å finna. Difor kan eg ikkje svara meir klart. Det er ikkje viljen det står på, men eg veit ikkje om vi har så mykje pengar å henta ut. I tillegg seier òg komitefleirtalet – og desse to standpunkta skal korrespondera – at vi ikkje skal koma i strid med dei grunnleggjande føresetnadene at verdien av kapitalen ikkje skal forringast. Om desse to tinga skal sjåast i samanheng, er det ikkje sikkert vi har pengane som fleirtalet ber om. Om ein hadde støtta Regjeringas forslag, kunne Skjælaaen ha vore heilt sikker på at desse 30 nye prestestillingane hadde kome på plass. Men slik som situasjonen er for fondet i dag, kan eg ikkje svara på det, dessverre.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-11:
No ligg for så vidt ansvaret for lån og stipend under ein annan statsråd enn meg, men eg har likevel ikkje vanskeleg for å forsvara det som Regjeringa har gjort. Det som var viktig for denne regjeringa, var faktisk å endra desse usosiale konverteringsreglane som Arbeidarpartiet stod for. Vi meiner faktisk at det må kunna gå an at dei som ikkje heilt klarer å følgja studieløpet, òg skal kunna få lån og stipend, og at ikkje alt skal gjerast om til lån. For oss var fyrste punkt å endra det, og så sa vi at vi ynskjer å trappa opp stipenddelen frå 30 til 40 pst. i løpet av fireårsperioden. No veit vi, og tar til etterretning, kva Stortinget vil vedta. Men det har kosta, og ein av dei sektorane som det går ut over, er altså Den norske kyrkja. Det er mi plikt som ansvarleg for Kyrkja å gjera greie for kva det har gått ut over når Arbeidarpartiet, som replikkinnehavaren representerer, prioriterer studentar, og faltisk òg prioriterer at nokre studentar skal få det dårlegare. Desse prioriteringane har gått ut over éin sektor, og det er Den norske kyrkja. Eg meiner faktisk at i forhold til debatten om skilje mellom kyrkje og stat, i forhold til dåpsopplæring og i forhold til tronge budsjett rundt omkring i fellesråda i kommunane våre var det viktig for meg å understreka at det å prioritera slik som fleirtalet har gjort, har gått ut over fritidsavtalen som departementet skreiv under i ei tid då representanten Frøilands parti sat i ansvarleg posisjon i regjering. Avtalen tar ein ikkje på alvor. Eg er heilt klar over at for inneverande år fekk vi inn 35 nye prestestillingar. Det måtte vera på plass for at avtalen skulle koma i mål. I år ynskte arbeidarpartiregjeringa å prioritera berre fem. Det blir 30 prestestillingar for lite, og det vil gå ut over dei tilsette. Dermed kan ikkje dei stola på Arbeidarpartiet.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2001-12-11:
Statsråden lurer på korfor ikkje fleirtalet kunne stola på at Regjeringa ville heva stipenddelen til 40 pst. i løpet av fire år. Bakgrunnen for det er at då det vart meir pengar til bruk i Stortinget, ca. 2 milliardar kr, prioriterte ikkje Regjeringa og regjeringspartia å auka stipenddelen til 40 pst., men dei prioriterte skattelette til dei som har mest frå før. Det er klart det var viktig for Arbeidarpartiet å auka stipenddelen, altså konvertera lån til stipend og få ein prosentdel på 40. Det var det faktisk eit fleirtal for i førre storting, i og med at òg SV støtta den auken i prosentdelen. Eg synest det var ei veldig stor utfordring frå Regjeringas side å utfordra eit fleirtal i Stortinget på akkurat dei 40 pst. Så det er bakgrunnen. Desse 40 pst. var veldig viktig for dei som var i fleirtal, og dei som er i fleirtal i dag. Ein stolar ikkje på at det her vil finnast ei ordning, når ein ikkje prioriterte i år, då ein hadde så mykje meir pengar å bruka. Så til økonomien i Kyrkja. Statsråden gjer det til eit poeng at Arbeidarpartiet har vore med på å kutta ved første anledning. Arbeidarpartiet auka prestestillingane i fjoråret spesielt, og vi hadde òg ein auke i år. Men når det første som eg snakka om, stipend, ikkje vart overhalde, såg vi oss nøydde til å gjera ein del endringar og seia at dette kan Regjeringa koma tilbake til, dei kan finna dekning for desse prestestillingane i revidert nasjonalbudsjett. For eg er heilt einig i at det er behov for fleire prestestillingar i Den norske kyrkja, òg dersom ein snakkar om framtida – men ikkje minst for å vareta dei reglane som ein har inngått avtale om med fagrørsla.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2001-12-11:
Eg beklagar eigentleg at vi måtte bruka så lang tid på dette selskapet i Bergen. Det vert gjerne litt lite i forhold til heile budsjettet. Men det er rett som fiskeriministeren seier, at Ernæringsinstituttet får løyvt sine pengar, Havforskingsinstituttet sin del, og så trur eg det er heilt greitt at Universitetet i Bergen tar sin tredjedel. Men så er det drifta av selskapet. Forskingsrådet på Næringsdepartementet sitt budsjett har vorte kutta så mykje at dei ikkje kan føreta seg noko nytt. Dei må konsentrera seg om dei avtalane dei allereie har inngått. Det er det som er problemet. Det er det eg og andre ber statsråden for fiskeri vera med på å ordna opp i, slik at dei kan inngå desse kontraktane som dei no driv og forhandlar om. Det er til drift av selskapet Forskingsrådet manglar pengar, fordi kuttet er så stort.
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2001-12-11:
Jeg vil gjerne få uttrykke stor glede over at regjeringen Stoltenberg i sin budsjettproposisjon slo fast at Høgskolen i Vestfold skal samlokaliseres på Bakkenteigen i Borre, og at Bondevik II ikke snudde om på dette. At nå også flertallet i komiteen, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, opprettholder samlokalisering av alle avdelinger av Høgskolen i Vestfold, er kjempebra. Det har ikke alltid vært slik samstemmighet om denne saken før, men etter at konsekvensanalysen ble ferdig, er i alle fall flertallet overbevist om at dette er bra. Men jammen har det tatt lang tid. Vi i Arbeiderpartiet har i lang tid ment at dette er den riktige løsningen, både fordi lærerkreftene kan disponeres på en mer fornuftig og økonomisk måte, og aller mest fordi vi tror på at ett sted og ett miljø for studenter og lærere uansett gir svært positive ringvirkninger. Der studenter som skal bli sjømenn, ingeniører, sykepleiere, førskolelærere, lærere og andre yrkesgrupper studerer sammen, blir det utvekslet mye godt av menneskelig og faglig karakter. Mange av disse arbeidsgruppene skal samarbeide i arbeidslivet senere også. Derfor er det så utrolig viktig at de kjenner hverandre og hverandres arbeidsfelt fra før. Den gamle tanken om at studentenes særpreg er viktig å foredle alene uten inntrykk fra andre studieretninger er heldigvis forbi, og jeg håper for godt. Nå må det så fort som mulig i gang et forprosjekt, slik at byggingen kan komme i gang. Bare på den måten er det mulig at samlokaliseringen kan bli et faktum. Med de påleggene som hviler på gamle Eik lærerskole fra offentlige myndigheter, må framdrifta for nybygg på Bakkenteigen prioriteres høyt. Det må også være viktig for den sittende undervisningsminister å vite at gamle uegnede lokaler blir byttet ut. Jeg kjenner undervisningsministeren fra før som en handlekraftig og kjapp dame. Derfor har jeg håp om at hun setter alt inn på å få fortgang i denne saken i Vestfold.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-12-11:
Jeg er helt enig i at dersom vi skal utløse det vekstpotensialet som er i fiskerinæringen, må både offentlige myndigheter og næringen selv bidra. Det mener jeg budsjettet legger opp til, for det er jo slik at man nå skal satse på økning i budsjettene på forskningsbiten. Man øker også forskningsinnsatsen gjennom å få bygd et nytt forskningsfartøy, som gir en større effektivitet, en bedre utnyttelse av ressursene og bedre arbeidsforhold, og ikke minst, man tar i bruk ny og bedre teknologi. Så man vil få bedre forskning ut av det. Man øker innsatsen på aksen Tromsø-Bergen, som er de to tunge miljøene, med tunge institutt. Man bidrar med ny organisering av disse instituttene, slik at man får mer ut av hver krone, og man øker innsatsen når det gjelder oppdrett av torsk. Satsingen innen marin sektor, som er et av de fire hovedsatsingsområdene som Forskningsrådet og andre har utpekt, står fast. Så er det slik at dette budsjettet har skapt rom for skatte- og avgiftsendringer som setter næringslivet bedre i stand til å finansiere egen aktivitet, både gjennom de skatteincentiv-ordningene for forskning og utvikling som ligger der, og gjennom at bruk av egenkapital og oppbygging av større finansiering over egen drift kan finne sted. I tillegg er det jo slik at da vi overtok budsjettet for Fiskeridepartementet, måtte vi finne dekning for en del ting. En av de regningene som lå der udekket, var en på 35 mill. kr til flytting av Kystverket fra Oslo til Ålesund. Det visste man meget vel at man ikke kunne flytte gratis, men den regningen var ikke betalt. Den har jeg betalt når Stortinget nå vedtar dette budsjettet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-12-11:
For det første er jeg ikke sikker på om vi har samme definisjon av egenkapital, men jeg forsikrer om at man fra statens side, fra Fiskeridepartementets side, i budsjettet har lagt forholdene til rette for å få etablert selskapet med den egenkapital og den aksjekapital som man har vært enige om, nemlig 1 mill. kr. Når det så gjelder midler til den driften som skal være der, og til å finansiere programmer, får man komme tilbake til det underveis. Det som ligger fast, og som er på plass når Stortinget har vedtatt et budsjett, er at Ernæringsinstituttets 33 pst. andel og Havforskningsinstituttets 33 pst. andel er på plass. Universitetet i Bergen må da bidra med sin bit i tillegg. Så må dette selskapet, som jeg har store forventninger til, som skal drive forskning på oppdrag fra nasjonale og internasjonale selskaper, og som jeg har forventninger til skal bli et tyngdepunkt nettopp fordi så tunge aktører med så mye kompetanse står bak, skaffe seg finansiering, i lag med det som spørreren kalte for ulvene. Dette er en bransje hvor det er stor konkurranse om å få delta, og hvor kompetanse og spisskompetanse vil være det som gjør at noen blir vinnere og noen blir tapere. Jeg har forventninger til at dette selskapet blir en vinner, fordi både offentlige myndigheter og andre innser at her ligger det usedvanlig mye kompetanse på botnen av selskapet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-12-11:
Jeg er enig med spørreren i at det neste oljeeventyret, hvis man kan kalle det det, blir knyttet til marin satsing, at tradisjonelle fiskerinæringer og havbruk er det som skal danne grunnlaget for å fylle på i velferdskassen når oljekildene etter hvert begynner å tørke ut. Når det så gjelder PROTEVS AS, er hensikten med selskapet at det skal være med og bære fram prosjekter som skal bidra til at vi får denne veksten, at vi får utløst det verdiskapingspotensialet og for så vidt det sysselsettingspotensialet som ligger i denne næringen. Fra mitt departements side har vi så absolutt vært med på å bære fram dette. Vi har ivret for at de tre partene som skal stå på eiersiden, kan få realisert selskapet. Det første steget er å få etablert selskapet med den egenkapital som aktørene har vært enige om. Fra vår side har vi lagt inn de 330 000 kr fra to av aktørene. Så gjenstår det å få andelen til Universitetet i Bergen på plass, og jeg har gode forhåpninger om at man skal få det på plass.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-12-11:
Vi kan vel kanskje være enige om at i seg selv er det et lite selskap. Men dette gjelder – det tror jeg representanten Frøiland og jeg er enige om – en stor og viktig bit av det verdiskapingspotensialet som er. Jeg må minne om at det står fortsatt fast, tross at man har foretatt visse reduksjoner i bevilgninger til Forskningsrådet, at marin forskning er ett av de fire områdene som fortsatt skal være satsingsområder. Det betyr at jeg og andre statsråder vil se til at man fortsatt prioriterer det. Det har ingen hensikt å etablere et selskap hvis vi ikke mener alvor med det. Fra min side mener jeg alvor: Dette selskapet skal være en tung og viktig aktør! Jeg minner også om at Regjeringen har nedsatt et eget regjeringsutvalg for marin verdiskaping som nok vil være opptatt av disse tingene i tiden framover. Men jeg ser fram til at dette selskapet skal bli en tung og viktig aktør. Da blir vel de fleste av oss fornøyd.
Petter Løvik (Høyre), 2001-06-13:
På vegner av Høgre og Framstegspartiet vil eg fremme følgjande forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 85 antas å burde utgå.» Eg kan også gjere merksam på at Kystpartiet har signalisert støtte til forslaget.
Petter Løvik (Høyre), 2001-06-13:
Eg viser til debatten i Odelstinget og vil på vegner av Høgre, Framstegspartiet og representanten Inger Stolt-Nielsen fremme følgjande forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: 1. § 2-2 annet ledd antas å burde utgå.2. § 2-5 annet ledd antas å burde lyde: «Konsesjon til sykehusapotek kan også gis til privat søker som oppfyller kravene i § 2-2 jf. § 2-3. Dette gjelder selv om kravet i § 2-3 første ledd bokstav c eller e ikke er oppfylt.» 3. § 2-7 bokstav a) annet punktum antas å burde lyde: «Tillatelse til å ha medisinutsalg kan kalles tilbake med 6 måneders varsel.» 4. § 8-1 antas å burde lyde: «Statens legemiddelverk er tilsynsmyndighet og fører tilsyn med at krav til apotekvirksomhet i lov og forskrifter er oppfylt.» 5. II, § 6 nytt annet ledd antas å burde lyde: «Kongen kan i forskrift fastsette regler om behandlingsmåten for søknad fra et legemiddels rettighetshaver om godkjenning av legemidlet for offentlig refusjon.» 6. II, Ny § 18 antas å burde utgå.»
Petter Løvik (Høyre), 2001-06-13:
Eg viser til debatten i Odelstinget og vil på vegner av Høgre, Framstegspartiet og representanten Inger Stolt-Nielsen fremme følgjande forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke. Lagtingets anmerkning:II antas å burde lyde:§ 63 oppheves.»
Petter Løvik (Høyre), 2001-06-13:
Eg viser til debatten i Odelstinget og vil på vegner av Høgre, Framstegspartiet og representanten Inger Stolt-Nielsen fremme følgjande forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke. Lagtingets anmerkning:§ 4 antas å burde utgå»
Petter Løvik (Høyre), 2001-06-13:
Eg vil vise til den grundige debatten i Odelstinget om denne saka, og eg vil på vegner av Høgre, Framstegspartiet og representanten Inger Stolt-Nielsen fremme følgjande forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Det henstilles til Odelstinget å henlegge lovforslaget.»
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Jeg viser til debatten i Odelstinget om svalbardmiljøloven og vil fremme følgende forslag på vegne av Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Venstre: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: 1. Kap. IV § 23 antas å burde lyde: «Reglene i dette kapittel gjelder all flora og fauna på land og i sjøen.»2. Kap. VII § 81 antas å burde lyde: «(motorferdsel i terrenget på snødekt og frossen mark) a) i traseer fastsatt av departementet i forskrift.» (motorferdsel i terrenget på snødekt og frossen mark) 3. § 81 annet ledd antas å burde lyde: «Det skal fastsettes forskrift etter første ledd bokstav a der muligheter for adgang til motorisert ferdsel begrunnes i reelle transport- eller rekreasjonsbehov.»»
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Jeg viser til debatten i Odelstinget om folketrygdloven og vil på vegne av Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: 1. Romertall I § 5-20 overskriften og første ledd antas å burde utgå.2. § 13-2 nytt tredje ledd antas å burde utgå.»
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Jeg viser til debatten i Odelstinget om helseforetaksloven og vil på vegne av Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Venstre fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Det henstilles til Odelstinget å henlegge lovforslaget.»
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-06-01:
Arbeiderpartiet og arbeiderpartiregjeringen slutter ikke å forbause meg. For noen dager siden var det en stor pressekonferanse hvor Per Kleppe la frem Eldrepolitisk program for Arbeiderpartiet, og så vidt jeg skjønner skal det gjelde fra 2001 til 2005. Forslaget i innstillingen er for budsjettet 2002, og gjelder altså for gjennomføring i neste stortingsperiode. I og med at Regjeringen og statsråden ikke har lest Arbeiderpartiets eldrepolitiske program, skal jeg sitere fra det: «Det bør åpnes for større muligheter til å kombinere pensjon og lønnet arbeid. De regler som i dag begrenser denne mulighet, bør endres. Det gjelder bl.a. reglene i uføretrygden som krever en høy grad av uførhet for å tillate kombinasjon av trygd og arbeid, og reglene som sterkt begrenser den inntekt som en trygdet mellom 67 og 70 år kan få uten avkortning i trygden.» Det er nøyaktig ordrett støtte til det flertallsforslaget i innstillingen som bare Arbeiderpartiet er uenig i. Er det virkelig slik at Regjeringen ikke har noen skrupler for å gå imot sitt eget vedtatte partiprogram? Er det virkelig slik at det er de andre partiene i Stortinget Arbeiderpartiet må stole på for å få gjennomført sitt eget program? Kan statsråden vennligst forklare Stortinget og det norske folk hvorledes Arbeiderpartiet kan gå ut i valg på et eldrepolitisk program når arbeiderpartiregjeringen og Arbeiderpartiet i Stortinget stemmer imot et forslag som omtrent er ordrett avskrift av deres eget program?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-06-01:
Jeg har igjen sett i Eldrepolitisk program for Arbeiderpartiet for å se om det står noe om at man må se ting i sammenheng, og om det er tatt forbehold osv. Det står ingen ting om det her! Det slås klinkende klart fast at Arbeiderpartiet ønsker endringer, slik at det blir mer fordelaktig for dem mellom 67 og 70 år, som har normal alderspensjon, å kunne ha arbeidsinntekt, uten å ha en så sterk begrensning som i dag. Så snakker Arbeiderpartiet og statsråden her om pensjonskommisjonen. Den skal jo ikke se på denne type småting. Den skal se på om man skal gå over til en fondsbasering av folketrygdsystemet. Det er de store tingene der som skal ses på. Man kan ikke bruke det som unnskyldning. Jeg tror saken er ganske enkel: Arbeiderpartiets stortingsgruppe og Arbeiderpartiets regjering har glemt hva de har skrevet i Eldrepolitisk program, når de ikke øyeblikkelig endrer holdning når de, som Are Næss også sa, får klar beskjed om at det som ligger i forslaget, er akkurat det som står i Arbeiderpartiets eldrepolitiske program. Jeg syns i hvert fall det ville vært interessant om dette kunne løftes opp på et litt høyere plan, om Arbeiderpartiets parlamentariske nestleder kunne forklare Stortinget om det er slik som vi har hatt et par eksempler på nå, at Arbeiderpartiets programformuleringer egentlig ikke skal tas alvorlig. Er det slik at Arbeiderpartiets program utelukkende er myntet på å tiltrekke seg stemmer ved valget, at det som står i programmet, egentlig ikke er alvorlig ment, og at det egentlig ikke skal gjennomføres? Det får man se litt på. Dette dreier seg om Arbeiderpartiets troverdighet. Her er det altså et eksempel på en omtrent ordrett del av Arbeiderpartiets program som vil bli gjennomført fordi alle andre partier er for det. Arbeiderpartiet burde jo være jublende i dag: Vi får gjennomført programmet vårt, enstemmig! Men så skal Arbeiderpartiet av en eller annen merkverdig grunn, litt småsurt, stemme mot sitt eget partiprogram. Det er klart at hvis vi får flere slike eksempler, vil det gå det på troverdigheten løs. Jeg syns det kunne vært interessant om Arbeiderpartiets parlamentariske nestleder kunne si noe om det prinsipielle når det gjelder programmet. Jeg har stilt spørsmålet før. Jeg har fremmet forslag som har vært ordrett etter Arbeiderpartiets program, og som Arbeiderpartiet har stemt imot, og jeg vil gjerne vite hva svaret er. Vi kommer nå til å hevde at Arbeiderpartiets program egentlig ikke er alvorlig ment. Man kan ikke ta det alvorlig, for i Stortinget stemmer Arbeiderpartiet mot gjennomføringen av det.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-06-01:
Venstre gir sin tilslutning til hovedlinjene i utenriksministeren redegjørelse. Jeg vil knytte noen korte kommentarer til noen forhold som Venstre er sterkt opptatt av. Med en liten og åpen økonomi er Norge tjent med at internasjonal handel styres av et sterkt multilateralt regelverk basert på ikke-diskriminering. Vi trenger handelsregelverk som regulerer store og små og rike og fattige lands interesser på en balansert måte. Det er bakgrunnen for at Venstre ønsker en ny bred forhandlingsrunde i WTO, både for å sikre norsk næringslivs interesser i utenlandske markeder og for å sikre at verdenshandelen tar hensyn til miljø, sosiale rettigheter og forbrukerrettigheter. Det er viktig at en ny runde blir en grønn runde. Miljøhensyn må bli en naturlig del av regelverket. En ny runde må også ta mer hensyn til utviklingslandenes behov, særlig de minst utviklede landenes. Teknisk assistanse til de fattigste landene under forhandlingene må derfor styrkes. For at WTO skal styrke sin legitimitet og effektivitet må organisasjonen bli mer åpen og inkluderende, både i interne prosesser og utad. Forhandlingene må i størst mulig grad skje i åpenhet. Reaksjonene rundt forrige runde viser behovet for åpenhet, og det er viktig at det legges til rette for at organisasjoner som både har interesser knyttet til miljø, til faglige spørsmål og til forholdene i utviklingsland, får delaktighet og innsyn. Jeg er glad for at utenriksministeren vektla dette i sin redegjørelse, men understreker at her er det et meget stort forbedringspotensial. Jeg tror det er helt avgjørende for å få suksess med de viktige oppgavene en her står overfor, at WTO-prosessen får en bredere folkelig forankring. Venstre mener at globaliseringen er positiv og nødvendig for å nå viktige mål, men en mer internasjonal økonomi trenger også forpliktende internasjonale kjøreregler. Det er i det perspektivet vi håper og tror at WTO-forhandlingene kan være formålstjenlige.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2001-06-01:
Da fastlegeordningen ble vedtatt i Stortinget for litt over et år siden, var det under forutsetning av at staten, Kommunenes Sentralforbund, Oslo kommune og Den norske lægeforening skulle komme til enighet om de økonomiske vilkårene i fastlegeordningen. Forhandlingene var tidkrevende, og partene ble enige om å utsette ordningen fra 1. januar 2001 til 1. juni 2001, altså dagen i dag! Tre store avtaler er inngått: For det første en rammeavtale mellom KS og Lægeforeningen som regulerer legenes og kommunenes plikter og rettigheter i fastlegeordningen. Som vedlegg til denne rammeavtalen følger en mal for hvordan de individuelle avtalene kan inngås mellom den enkelte fastlege og kommunen. For det andre en særavtale mellom de samme partene. Her er lønnsvilkårene for leger og turnusleger i kommunehelsetjenesten med arbeidsavtale, herunder leger i fastlegeordningen, avtalt. Avtalen regulerer bl.a. legevaktarbeid, godtgjørelsen for offentlig legearbeid og turnustilskudd. For det tredje en avtale som kalles statsavtalen. Den regulerer de økonomiske vilkårene for leger med kommunal fastlegeavtale og for leger med fylkeskommunal avtalepraksis. Her er bl.a. basistilskuddet pr. innbygger på legens liste satt til 278 kr. Avtalene, inkludert konsekvensene av takstoppgjøret, herunder for legespesialister og legevakt, er på i alt 280 mill. kr. Dette er inntatt i revidert nasjonalbudsjett for 2001, og en samlet sosialkomite anbefaler dette. Jeg har lyst til å tilføye noen opplysninger som viser at ordningen er godt mottatt av de fleste. Nesten 80 pst. av befolkningen har gitt tilbakemelding om at de vil være med. Kun 0,5 pst. har valgt å stå utenfor ordningen. Siden fastlegeordningen er en rettighet for pasientene, kan disse bli med i fastlegeordningen senere, om de ønsker det. På landsplan er det registrert lister med en kapasitet til 12 pst. mer enn det er innbyggere i landet. Kun 46 leger har valgt å stå utenfor fastlegeordningen. For pasientene er det positivt at de fleste leger uten driftsavtale nå har valgt å inngå fastlegeavtale. Det betyr rimeligere egenandel. Jeg synes det er blitt gode ordninger for turnuslegene, og jeg håper at de vil fortsette som fastleger senere. Det trengs fremdeles flere fastleger for at hele landet skal kunne delta. Komiteen uttrykker at det er bekymringsfullt at 297 lister er uten lege. Jeg så på trygdeetatens tall i går, og her skjer det daglig forbedringer. I mitt eget fylke, Aust-Agder, har alle blitt tildelt en lege. Ni av ti innbyggere i hele landet har fått den fastlegen de har ønsket seg, viser tall fra Rikstrygdeverket. Likevel leser vi om familier som må forholde seg til like mange leger som de har familiemedlemmer. Etter at startproblemene er overvunnet og alle «barnesykdommene» leget, er jeg sikker på at fastlegeordningen vil være til beste for alle parter.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-06-01:
Jeg hadde ikke tenkt å ta ordet i denne debatten, fordi dette dreier seg om endringer i statsbudsjettet for 2001 som følge av fastlegereformen. Men det er klart at når saksordføreren begynner med politisk polemikk her, og snakker om hvor godt denne ordningen fungerer, hvor flott dette er, alle får oppfylt ønskene sine og det er ikke måte på, så er man jo nødt til å komme med noen kommentarer. Jeg tror at også saksordføreren har fulgt med i media den siste tiden og sett at denne ordningen langt fra fungerer slik som det nå kommer, både fra helseministerens side om at det er så flott, og – jeg holdt på å si – fra andre parter her. Snarere tvert imot viser det seg at denne ordningen overhodet ikke fungerer – når personer fra Nord-Norge får tildelt fastlege i Sør-Norge, når en kommunelege i Midt-Norge får tildelt seg selv som fastlege, når personer som har hatt samme lege i en rekke år, får tildelt andre leger, når leger har problemer med å få fylt opp listene sine fordi folk ikke vil være der, når man bruker tvangstiltak for å få personer inn på dem. Og når vi i framtiden får se at personer skal begynne å bytte lege, vil man oppleve at listene er fulle. Dette er en ordning som Fremskrittspartiet har vært imot, og kommer til å være imot, fordi dette fratar den enkelte pasient retten til selv å velge sin lege, man blir tildelt lege, man får store begrensninger med hensyn til å kunne oppsøke den legen man ønsker, og det kommer til å bli et svare strev når man skal begynne å bytte lege etter hvert som man finner at legen ikke fungerer slik som man ønsket.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-06-01:
At statsråden helt åpenbart ikke har kunnet lest sitt eget program for den neste stortingsperioden, bekymrer ikke meg som representant for Fremskrittspartiet – det er i hvert fall helt sikkert. Men det som bekymrer meg som representant for et annet parti, var svaret jeg hørte fra statsråden til representanten Hagen. Jeg blir faktisk nødt til å lese fra forslaget til vedtak for statsråden, slik at hun vet hva som står her, fordi statsråden henviste til at dette gjaldt for 2001: «Stortinget ber Regjeringen i forbindelse med statsbudsjettet for 2002 …» – altså neste års statsbudsjett. Og så vidt jeg vet, blir neste års statsbudsjett behandlet i den neste stortingsperioden, fordi valget i år er den 10. september, og den nye perioden begynner da i oktober i år. Jeg regner med at statsbudsjettet faktisk ikke skal vedtas før etter den tid. Mener statsråden noe med det som står i Arbeiderpartiets eget program for neste periode, eller vil hun bare skyve denne problemstillingen foran seg, slik som man er blitt vant til? Jeg håper virkelig jeg får svar på det, for det er veldig vesentlig. Og så et spørsmål til: Statsråden henviser til pensjonskommisjonen. Vel, den har fått en viss virketid, og så skal den legge fram et resultat. Man skal så utarbeide eventuelt en melding eller en proposisjon til Stortinget. Og tiden går! Vil den komme tidlig i neste stortingsperiode, eller vil den komme mot slutten av neste stortingsperiode? Det kan det være vesentlig å vite fordi for alt jeg vet, kan vi risikere at arbeidet i den kommisjonen faktisk ikke er ferdig før Arbeiderpartiet også er ferdig med neste stortingsperiode.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-06-01:
Dette må jeg si har vært en interessant debatt. Forslaget dreide seg om å belønne dem mellom 67 og 70 år som ønsker å jobbe, og Arbeiderpartiet svarte i sitt første innlegg med å synes at det var urettferdig at AFP-pensjonistene som ønsker å trappe ned tidligere, som har tatt imot en nedtrappingsordning for arbeidskraften sin, bare kan tjene 4 000 kr. Begynnelsen bar preg av at man ikke ønsket å se på denne saken i det hele tatt. Så var det selvfølgelig statsråden som enten ikke har lest sitt eget program for neste stortingsperiode eller ikke står ved sitt program for neste stortingsperiode. Det som det bærer preg av, er at det norske folk overhodet ikke kan stole på det som står i Arbeiderpartiets program for neste stortingsperiode, for de skal jo nødvendigvis ikke gjennomføre det i neste stortingsperiode. Så har vi ikke fått svar fra statsråden på følgende: Når kan man vente et resultat fra pensjonskommisjonen? Når har Arbeiderpartiet tenkt å gjennomføre den ordningen som de sier de ønsker? Ingen av disse tingene har kommet frem i denne debatten. Jeg syns at vi snart må få en avklaring. Står Arbeiderpartiet ved programmet sitt? Når vil pensjonskommisjonen kunne fremlegge et arbeid som Arbeiderpartiet kan fremme for Stortinget og forhåpentligvis få flertall for før stortingsperioden etter der igjen er satt igang? Jeg syns vi trenger å få en del av disse svarene på plass. Jeg må si at jeg er veldig glad for at Fremskrittspartiets forslag her i dag får et solid flertall, men det er litt underlig at den eneste som stemmer imot her, er det partiet som faktisk har dette i sitt nye program. Det er litt underlig!
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-06-01:
Arbeidskraft er en av de største knapphetsfaktorene i Norge, og det er behov for en rekke tiltak for å øke tilgangen i årene framover. Høyre la i høst fram en tiltakspakke for å øke tilgangen, bl.a. ved å frigjøre arbeidskraft gjennom omstilling og fornyelse, bruk av konkurranse i offentlig sektor og gjennom en aktiv oppfølging av trygdede og sosialhjelpmottakere for å bringe flest mulig tilbake til arbeidslivet. Og for dem som fremdeles har en arbeidskraftreserve, må det legges til rette, både fra myndighetenes side og fra arbeidslivets side, slik at restarbeidsevnen kan utnyttes. Det er bra for den enkelte, og det er bra for samfunnet. Høyre mener også at den reelle pensjonsalder må økes i forhold til det den er i dag, ved at det blir mer lønnsomt for eldre arbeidstakere å være i arbeid framfor å gå av med pensjon. Sysselsettingen blant dem over 60 år har gått ned de siste årene. De fleste som forlater arbeidslivet mellom 60 og 66 år, går av med AFP eller uføretrygd. Mange av arbeidstakerne er slitne og har gode grunner for å avslutte et langt arbeidsliv, men stadig flere 60-åringer ønsker å jobbe lenger. Et oppslag i Kommunal Rapport 25. mai viser at utbetalingene til avtalefestet pensjon er økt med 30 pst., og at kommunene bruker store ressurser på å betale folk for at de ikke skal jobbe. Dette er folk kommunene må erstatte. Høyre er imot denne ordningen, og vil heller ha et system der folketrygdens alderspensjoner gjøres mer fleksible i forhold til aldersgrensen og størrelsen på pensjonen. Det Dokument nr. 8-forslaget som vi behandler i dag, er identisk med det forslaget som Høyre fremmet i forbindelse med budsjettet for inneværende år, og som Fremskrittspartiet sluttet seg til. Vi er svært tilfredse med at det nå er et flertall for dette. Jeg tror mange har opplevd dagens regler som et hinder for dem som fortsatt ønsker å bidra i arbeidslivet. Det er jo et paradoks at når aktive pensjonister mellom 67 og 70 år, passerer 70 år, får de ingen avkorting i pensjonen, men kan tjene ubegrenset ved siden av full pensjon. Det er faktisk en god del som også jobber etter at de er fylt 70 år. Vi kan ikke ha pensjonsordninger som stimulerer folk til å gå ut av arbeidslivet, og som straffer de mellom 67 og 70 år som har en arbeidsinntekt over 1 G i tillegg til sin opptjente og rettmessige pensjon, med avkorting i pensjonsytelsene. Tvert imot bør de belønnes for at de ønsker å arbeide ut over pensjonsalderen på 67 år. Eldre arbeidstakere er en ressurs, de har verdifull kompetanse, kunnskap og erfaring som samfunnet har stort behov for. Folk lever lenger og er friskere, og mange har mye å bidra med. I dagens situasjon med mangel på arbeidskraft er det enda viktigere å legge til rette for at også denne gruppen kan bidra med sin arbeidskraft dersom de ønsker det. Arbeidslivet må tilrettelegge for at det blir mulig å dra nytte av denne ressursen. Som sagt er dette forslaget identisk med det som Høyre fremmet i forbindelse med budsjettet, og vi er svært tilfredse med at det nå er flertall for å heve grensen.
Are Næss (Kristelig Folkeparti), 2001-06-01:
Vi har vel alle registrert fordeler og ulemper ved fastlegeordningen, og vi har registrert i media de uheldige, til dels fullstendig uakseptable utslag som er kommet når det gjelder tildelingen av fastlege. Men de forhold som saksordføreren refererte til, er jo enstemmige komitemerknader, som påpeker både positive og negative forhold i prosessen så langt. Og det er riktig, som presidenten påpeker, at det her dreier seg om budsjettkonsekvenser og en ordning som er vedtatt innført. Når representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet her nå fastslår at ordningen er mislykket, og altså evaluerer en ordning før den er trådt i kraft, håper jeg at representantene for disse partiene vil bevilge seg noe lengre observasjonstid når de skal evaluere øvrige helsereformer.