Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-02-28:
Jeg vil også starte med å gi ros til forslagsstillerne. All vold mot barn er uakseptabel, uansett om den er i såkalt oppdragelsesøyemed eller ikke. Vold skader barn både på kort og på lang sikt. Det er derfor oppsiktsvekkende at Fremskrittspartiet ikke deler resten av komiteen sitt syn på behovet for en klargjøring av rettstilstanden når det gjelder fysisk avstraffelse av barn. Vi kan etter Kristelig Folkepartis syn ikke leve med en situasjon der barn har svakere vern av sin fysiske integritet enn voksne. Derfor støtter Kristelig Folkeparti forslaget til endringer av både barneloven og straffeloven for å sikre barn mot å bli utsatt for en fysisk avstraffelse. Barn som lever med vold i familien, er sårbare og til dels usynlige barn og unge som trenger beskyttelse, hjelp og oppfølging. Angst, uro og usikkerhet preger hverdagen deres. Mye av volden er skjult, hemmeligholdt og tabubelagt. Barnevernet har en viktig rolle i saker hvor barn trenger beskyttelse og hjelp til å komme ut av en livssituasjon preget av vold. Det er også viktig å motvirke at volden reproduseres. NOVA-forsker Anne Solberg har gjennomført et prosjekt om vold i hjem der det er barn. Prosjektet kaster lys over hvordan man kan hjelpe barn med voldserfaringer hjemmefra til å bryte tausheten. Å røpe det som ofte er en familiehemmelighet, til noen utenforstående kan være et viktig første skritt til å få hjelp. Intervjuene viser at taushet kan være et resultat av en risikovurdering. Det ser ut til at for barn som selv blir slått, kan det oppleves som særlig risikabelt å fortelle om det til noen utenfor familien. Når sjansene for at situasjonen blir verre - at de blir slått enda mer - vurderes som større enn mulighetene til forbedring - at de blir slått mindre - blir det å la være å si noe det sikreste. Det Stortinget vedtar i dag, vil forhåpentligvis virke normgivende, slik at terskelen for all type avstraffelse av barn blir høyere. For å beskytte barna er det avgjørende med gode rutiner for bekymringsmeldinger fra spesielt barnehage, skole, helsestasjon og krisesenter og tilstrekkelige ressurser i barnevernet til å følge dem opp. Det er også avgjørende at vi som samfunn tar på alvor at det er en klar sammenheng mellom voldsbruk og alkoholbruk. Regjeringen Bondevik II lanserte en samlet strategi mot seksuelle og fysiske overgrep mot barn våren 2005. Planen hadde fire hovedmålsettinger: å hindre overgrep, avdekke overgrep, gi de utsatte tilstrekkelig hjelp og behandling og heve hjelpeapparatets kompetanse om slike overgrep. Forebygging er viet betydelig plass både i denne planen og i handlingsplanen Vold i nære relasjoner. Et konkret resultat av handlingsplanen Vold i nære relasjoner for 2004-2007 er prosjektet Barn som lever med vold i familien. Prosjektet gjennomføres som et samarbeid mellom Alternativ til vold og Senter for Krisepsykologi i Bergen. Prosjektet har framskaffet dokumentasjon på hvordan vold skader barn, formidlet kunnskap til personell som arbeider med barn, slik at disse voldsutsatte barna skal bli sett og gitt kliniske tilbud. Jeg er glad for at den sittende regjering følger opp dette viktige arbeidet i en ny handlingsplan mot vold i nære relasjoner. Planen omfatter fem departementer og vil gi et løft, ikke minst kunnskapsmessig. Det som mangler i denne planen, er imidlertid utvidede personellrammer og en større satsing på tverrfaglighet nær brukerne. Aksjonen www.reddesmå.no er nylig lansert. Jeg tror Regjeringen gjør klokt i å gjennomgå kravene fra aksjonsgruppen nøye. Tiltakene som skisseres der, vil gi Regjeringens handlingsplan Vold i nære relasjoner den kraft og styrke som skal til for å kunne skape et vendepunkt - Vendepunkt, som Regjeringen har kalt sin nye handlingsplan. Dersom ikke rammene økes, vil økt kunnskap kunne føre til handlingslammelse framfor økt aktivitet. Dette er minst like viktig som en skjerping av barns vern mot fysisk avstraffelse i barneloven og i straffeloven.