Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-11-08:
Jeg tillater meg å være litt uærbødig ved starten av innlegget. Jeg ble litt fascinert da representanten Tybring-Gjedde la litt ut om hva han drømte om, og hva han tenkte på da han våknet om morgenen. Jeg skjønner at når representanten Tybring-Gjedde om morgenen sier hei, skatten min, er det altså det norske skattesystemet han tenker på, og ikke eventuelt andre i nærheten. Det kan sikkert være en opplysning verd å ta med seg for noen hver. Jeg synes det egentlig er litt befriende å høre på denne debatten. Jeg vil kreditere interpellanten Gundersen for å ha tatt opp temaet, ganske fordomsfritt og uten veldig spisse albuer mot regjeringen eller det norske skattesystemet. Så tenkte jeg at det blir spennende å høre om finansministeren har et ferdigskrevet manus som han drar opp, som forutsatte stygge angrep, men han svarte i samme stil. Det er jeg glad for. Hvis vi ser på selskapsskatten i Norge – og det har flere av de foregående talerne vært inne på – så har den etter skatteforliket ligget der den nå ligger gjennom mange år. Jeg registrerer at det i hvert fall er enighet om at der vi kanskje lå under snittet tidligere, er vi i ferd med å komme over snittet nå. I det som statsråden sa, at han ønsket å se nøye på situasjonen, ligger det vel i det en erkjennelse av at selv om vi var fornøyd den gang, er vi – når vi legger an vårt skattenivå – helt avhengig av å se hva våre land i nærheten gjør. Ett eksempel på det, som til og med er gjennomført av en rød-grønn regjering, er rederibeskatningen. Hva var det vi så der? Selv om det var mye krangling om den tilbakevirkende delen, var det faktisk fullstendig enighet om at på grunn av konkurransesituasjonen sitter vi altså med et tilnærmet nullskatteregime for rederinæringen, nettopp fordi man vet at dersom vi skulle hatt et særegent nivå med en så global næring som rederinæringen er, ville det egentlig bare medført at vi hadde tapt både næring og arbeidsplasser. Det ville ikke minst mange næringer som er knyttet til rederinæringen, tape på i det lange løp. Dette viser at også denne regjeringen av og til har forlatt retorikkens høye nivå når det gjelder skatt, og erkjent hva virkeligheten er. Vi har stått sammen om et skatteregime for en næring som faktisk er godt tilpasset våre konkurrerende land på den sektoren. Det som jeg synes er interessant, er å spørre seg hva skjer nå som vi fortsatt har denne finanskrisen i Europa. Hvordan vil de enkelte land legge an skatteregimet som følge av det man her har sett? Vil man, som i enkelte land, øke skattenivået for å få inn statsinntekter, eller vil man, som i noen andre land, se at man må senke skattenivået for å få fart på økonomien og for å få fart på eksportnæringene? Det blir jo interessant. Det er det jeg oppfatter at også finansministeren egentlig sier, at vi sitter ikke stille. Vi følger nøye med på hva som skjer, og vi er avhengig av å kunne justere vårt skattenivå i takt med det som blir det mer allmenne rundt omkring i Europa. Jeg vil avslutte med å si at jeg er helt enig i at skattenivå er ett element i hvorvidt det er attraktivt å investere i norske arbeidsplasser og norsk næringsliv. Det er mange andre. Jeg tror finansministeren var innom de aller fleste: Har vi en forutsigbarhet i vår tankegang? Er det rammer bedrifter kan forholde seg til over tid? Det at vi har et velutviklet velferdssamfunn skaper sosial mobilitet, og det skal ikke undervurderes. Vi har stabilitet, som ikke minst gjør at folk flest vet at når man investerer i dette landet, er det rimelig trygge rammer for hva man kan forvente seg fra de norske myndigheter. Selve markedet kan vi jo ikke alltid styre i like stor grad. Så fra Kristelig Folkepartis side er vi glad for både interpellasjonen og ikke minst svaret.