trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-12-02:
Jeg etterspurte hvilke konkrete resultater vi ville se av de radikale grepene som blir tatt i dette budsjettet, for radikale grep må jo føre til radikale resultater. Saksordfører Knutsen skrøt av budsjettendringer som ikke øker oljepengebruken, og representanten Kaski sa at budsjettet har blitt mer rødt. Det siste kan jeg si meg veldig enig i. Det er en total skatteøkning på over 2 mrd. kr til bedrifter, bedriftseiere og dem som skaper arbeidsplasser, i tillegg til at man bruker økt utbytte fra Statkraft og midlertidige inntekter fra forsinket bygging av både Stad skipstunnel og Nasjonalmuseet til varige økninger i faste kostnader, som igjen vil drive opp skattene neste år. Vi har bare sett første steg, for neste år vil for det første regjeringspartiene kunne legge fram hele budsjettet sitt, og for det andre skal SV være bidragsyter for å få det til å gå i en rødere retning. Jeg lurer da på: Hvilke radikale skatteøkninger kan vi forvente til neste år? Er det noe tak på det?
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-12-02:
Det er jaggu litt av en branntomt den nye regjeringen overtar, hvis man skal tro denne debatten. Jeg må innrømme at selv om det er litt hyggelig å høre nye representanter stolt framsnakke den nye regjeringen og dens politikk – det mener jeg faktisk – så skjer det jo gjennom å snakke andre ned. Jeg har lyst til å minne om at Norge gjennomgående topper listene over verdens beste land å bo og leve i, også de siste åtte årene. Stødig styring gjennom oljekrisen i 2014 og migrasjonskrisen i 2015 – med omstilling for ny vekst i økonomien og nye arbeidsplasser – gjorde da også at Solberg-regjeringen ble gjenvalgt, fordi politikken virket. Man skulle ikke tro det når vi hører virkelighetsbeskrivelsene her, og nå skal landet i en ny retning. Det er nesten så man hører faklene slukkes, høygaflene settes vekk og protestbunadene pakkes ut. Ja, de som har stått med lua hånda kan nå ta den på, og godt er det. For selv her i stortingssalen er det kaldt, og det er ikke bare nærværet av høyrefolk som sørger for det. Det er litt farlig å legge seg til en så polariserende tone allerede nå, for noen husker at AAP-mottakerne ikke fikk den raske og tette oppfølgingen de var lovet, under de rød-grønne. Ordningen ble også kalt et rullebånd ut av arbeidslivet og inn i varig utenforskap. Når de rød-grønne snakker om usosiale kutt, tør jeg også påstå at det mest usosiale vi kan gjøre, er å se på ordninger som ikke fungerer, uten å gjøre noe. En ny retning for landet kan ikke være full stagnasjon eller reversering av nødvendige endringer. Det å gi mer penger er ingen løsning for varig å løfte dem som trenger det mest, dersom pengene smøres utover. Når maksprisen i barnehagen reduseres for vanlige folk, er det flott, men 40 000 barnefamilier med lavinntekt får allerede godt under makspris, betaler mindre og treffes ikke av dette i det hele tatt. Det samme gjelder skrytet av en historisk reduksjon i elavgiften til alle. Det gir mye til dem som forbruker mest – minst til dem som allerede sparer der de kan. Dette er et av skillene i norsk politikk – vi som ikke bare fordeler mellom vanlige folk, men målretter til dem som trenger det mest. Jeg minner også om at det var de to regjeringspartiene som punkterte muligheten for den største sosiale reformen i nyere tid: rusreformen. En ny retning kunne jo være å gjennomføre denne. Det er ingen branntomt den nye regjeringen kommer til. Norge er faktisk godt rustet for å møte de utfordringene mange beskriver her, og komme best ut av pandemien med en robust økonomi. Det skyldes åtte år med stødig styring gjennom flere kriser. Jeg ønsker den nye regjeringen godt. Jeg gjør jo det, for jeg ønsker godt for Norge og alle som bor her. Jeg ønsker at man skal lykkes med de reformene man skal gjennomføre. Men vi kan også dra ned tempoet i denne debatten lite grann og forsøke å forholde oss til virkeligheten slik den er. Dette er et godt land å bo i for de aller fleste.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-12-02:
Rødt har ingenting imot norsk industri. Tvert imot – vi vil jo ut av ACER. Vi vil sikre konkurransefortrinnet framfor noe, nemlig billig strøm fra vannkraften, hvor altså Arbeiderpartiet går sammen med de borgerlige partiene for EU, for EØS, og sender mest mulig kraft ut av landet vårt. Vi får da strømpriser i taket i retur fra EU og ACER. Vi har lært noe av det som har skjedd på land. Alle partier var entusiastisk for å bygge ut mest mulig vindkraft på land fram til folk flest så konsekvensene i sine nærmiljøer. Vi ønsker et strengt føre-var-prinsipp før vi går inn for flytende havvind, av hensyn til fiskeriene, av hensyn til det marine miljøet og for å unngå å gjenta feilene fra vindkraft på land. Det er ikke noe hokuspokus. Vi må trå varsomt fram for ikke å gjøre irreversible ødeleggelser også av miljøet til havs.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-12-02:
Ja, jeg sa at vi skal glede oss over det som blir rettet opp i den urettferdige arven fra Solberg-regjeringen med Fremskrittspartiet på slep. Det er viktig, og det er vi tydelig på at er bra. Men vi har større ambisjoner enn som så, ikke minst fordi forskjellene i Norge øker kraftig, og de har økt enda kraftigere på grunn av koronakrisen. Da trengs det at det nye flertallet leverer på det ønsket som velgerne var så tydelige på ved høstens valg, nemlig en ny politisk kurs, mindre forskjeller, mot privatisering, sikre folk inntekt landet rundt. Derfor mener vi at det er viktig også å gå løs på ulikhetsmotor nummer én, nemlig de svære kuttene i skatten på overskuddene i selskapene. Hvis Arbeiderpartiet går vekk fra den politikken og tilbake til det Stoltenberg i sin tid sto for med selskapsskattenivået, har vi råd til å få til veldig mye mer enn det som kom i høstens budsjett. Vi har altså større ambisjoner enn som så. Derfor er vi også utålmodige.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-12-02:
Det trengs lønnsomhet – helt åpenbart, men det trengs ikke skattekutt og overtro på «trickle-down economics». Dette har høyresiden i hele Vesten holdt på med i flere tiår – at hvis man kutter skatten for de rikeste, vil pengene sildre ned og skape jobber for folk i hele landet. Vi har spurt Høyre og Finansdepartementet år etter år mens de styrte sammen med Fremskrittspartiet: Hvor mange arbeidsplasser har kuttene i skatten for de rikeste skapt i landet vårt? Aldri klarte de borgerlige å dokumentere at det hadde noen jobbskapende effekt. Men det hadde en veldig åpenbar forskjellsskapende effekt, så vi tror ikke på denne voodooøkonomien om at bare man kutter skatten for de rike, vil folk flest bli rikere. Tvert imot tapper man velferdsstaten for finansiering, man øker forskjellene, og man får et dårligere samfunn for folk flest.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-12-02:
For det første er det sånn at det som skaper verdier, er ikke kapitalister, det er ikke kapital. Det er arbeid som skaper verdier. Arbeidstakerne er de virkelige verdiskaperne i både offentlig og privat sektor. For det andre: Etterspørsel skaper også arbeidsplasser, det at folk kan etterspørre varer og tjenester. Det å sikre folks kjøpekraft er helt avgjørende for også å sikre lønnsomhet i næringslivet. Til forskjell fra Høyre er Rødt veldig for å støtte fagbevegelsen i deres kamp for å sikre at arbeidsfolk får sin rettmessige del av verdiskapingen, og også sikre inntekten til folk flest. Mens Høyre slåss for eierne, slåss vi for verdiskaperne. Det er en helt ærlig forskjell, og det er viktig å være klar over den forskjellen og ikke se seg blind på det som Høyre ofte gjør, nemlig troen på at kapitaleierne skaper verdier. Det er med respekt å melde bare tull.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-12-02:
Vi ønsker og går inn for å øke bistanden for å hjelpe folk der de bor og i nærområdene de har flyktet fra, men også å ta ansvar solidarisk for å ta imot noen flere til Norge. Det har vi åpenbart råd og mulighet til, og kommunene ber oss i mange tilfeller også om å gjøre det. Så er det jo sånn at Fremskrittspartiet er et parti som når de har fått makt, altså har flyttet vanlige folks penger i strie strømmer til landets aller rikeste, tatt av verdiskapingen skapt av arbeidstakerne og gitt i skattekutt til landets milliardærer. Når man snakker om at vi bruker andres penger, burde Fremskrittspartiet ta seg en lang og grundig titt i speilet. De er et parti for rikfolk flest, ikke for folk flest, så en får se på hva de gjør i praksis, ikke i retorikk.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-12-02:
I «Debatten» på tirsdag sa småbarnsmor Anita Bjørnevig Knutsen at strømprisene knuser den norske arbeiderklassen, og hun pekte på at mange nå er livredde for hva som skjer fram mot jul, og at økonomien kan bli ødelagt for en rekke familier, ikke minst for dem som har dårlig råd. Paradokset er veldig tydelig. Vi har vannkraft som det koster ca. 10–20 øre å produsere, og så selges den for opp mot 6 kr per kWh. Dette gir massive inntekter til staten. De inntektene mener vi må gå raskt ut igjen til folk for å redde dem gjennom jula. Så er det et forslag fra regjeringspartiene som har en god intensjon, men som er litt vagt, altså om å komme tilbake til Stortinget med mulige tiltak. Ser Gahr Støre behovet for noe mer håndfaste vedtak i Stortinget i dag for å få pengene ut igjen til folk?
Per Vidar Kjølmoen (Arbeiderpartiet), 2021-12-02:
Hva i all verden er det Rødt har imot norske industriarbeidsplasser? Maritim industri langs hele norskekysten står i en av sine største omstillinger noensinne, og norsk petroleumsvirksomhet skal over tid bli mindre viktig. Hvis Rødt hadde fått bestemme, hadde dette skjedd nesten helt ukontrollert gjennom et nei til all videre letevirksomhet. Det er ille nok, men Rødt sier ikke nei bare til arbeiderne i petroleumsindustrien. De sier også blankt nei til at vi skal kunne omstille offshoreindustrien til flytende havvind på hele norsk sokkel. Organisasjoner så forskjellige som Greenpeace og Industri Energi ryster samstemt på hodet over denne industrifiendtlige politikken fra Rødt. Arbeiderpartiet er enig med både Greenpeace og en samlet fagbevegelse i den sterke kritikken mot Rødt. Spørsmålet blir: Hva i all verden har Rødt imot norske industriarbeidsplasser?
Per Vidar Kjølmoen (Arbeiderpartiet), 2021-12-02:
Hva i all verden har Rødt imot norske industriarbeidere? Arbeiderpartiet vil utvikle petroleumsnæringen og ta en sterk posisjon på havvind. Rødt sier nei til begge deler. Maritim industri langs hele norskekysten står i en av sine største omstillinger noensinne. Norsk petroleumsvirksomhet vil over tid bli mindre viktig, og hvis Rødt hadde fått bestemme, ville dette ha skjedd nærmest helt ukontrollert. De sier nei til all videre leteaktivitet – også etter norsk gass. Den gassen bidrar ikke bare til sterk verdiskaping og trygge arbeidsplasser i hele Norge, men den vil være et sterkt bidrag til klimavennlig omstilling i hele Europa, med løsninger for karbonfangst og -lagring. Det er ille nok at Rødt sier nei til arbeidere og petroleumsindustrien, men de sier også blankt nei til å ta en ledende rolle i det som kan bli et av Norges viktigste industrieventyr noensinne. Menon har beregnet at flytende havvind kan skape 128 400 årsverk i Norge, men ikke bare sier Rødt nei til de arbeidsplassene, de sier nei til all den elektrisiteten som norsk havvind kan skape. En kan jo bare tenke seg hvor høye strømregningene vil bli for vanlige folk om Rødt får det som de vil. Organisasjoner så forskjellige som Greenpeace og Industri Energi har ristet samstemt på hodet over denne industrifiendtlige politikken fra Rødt. Arbeiderpartiet er enig med både Greenpeace og en samlet fagbevegelse. Arbeiderpartiet mener at petroleumsindustrien må utvikles, ikke avvikles, og vi mener det er på skuldrene av offshoreindustrien vi skal skape nye, trygge arbeidsplasser til vanlige folk, f.eks. ved å bygge sterke industrimiljøer på havvind. Det er sånn vi tar Norge i en grønnere og mer rettferdig retning, og det er sånn vi skaper grunnlaget for de offentlige inntektene som Rødt er så glad i å bruke. Spørsmålet tvinger seg fram: Hva i all verden har Rødt imot norske industriarbeidere?
Per Vidar Kjølmoen (Arbeiderpartiet), 2021-12-02:
Representanten Tetzschner er opptatt av tone og verdiskaping. For å ta tonen i debatten først: Jeg vil oppfordre Tetzschner til å ta en runde med eget parti når det gjelder retorikken i koronapandemien. Og når det gjelder verdiskaping, kan jeg trøste både Tetzschner og representanten Elvenes med at resten av innlegget kommer til å handle om nettopp det. Statsbudsjettet som diskuteres i dag, er det grønneste og mest rettferdige budsjettet Norge har sett på åtte år. Arbeiderpartiet leverer på mandatet velgerne ga oss nå i høst – når vi tar grep for å få fart på den grønne omstillingen og legger til rette for at bedrifter kan skape nye, trygge arbeidsplasser rundt om i hele landet. Det får vi til samtidig som vi kutter i klimagassutslipp og retter opp i åtte urettferdige år under Høyre og Fremskrittspartiet med usosiale kutt til de svakeste og gavepakker til de rikeste. I samme periode har Norge systematisk sakket akterut i forhold til alle våre handelspartnere i fastlandseksporten. Norge trenger større ambisjoner og sterkere virkemidler i næringspolitikken enn det vi har hatt med Høyre og Fremskrittspartiet. Vi i Arbeiderpartiet har gått til valg på å øke fastlandseksporten med 50 pst. på ni år og ta en ledende posisjon med å bygge sterke verdikjeder basert på hydrogen, og nå setter vi opp tempoet i neste års statsbudsjett ved å styrke hydrogensatsingen med 120 mill. kr. I tillegg setter vi av 40 mill. kr til Sivas arbeid med næringsutvikling i hele landet og 50 mill. kr til en låneordning for grønn skipsfart. På toppen av det skal vi kompensere fylkeskommunene for realisering av nullutslippsferger, og vi ber regjeringen planlegge for en storskala grønn hydrogenproduksjon i Norge. Vi kan bli verdensledende med å skape et nytt industrieventyr, samtidig som vi hjelper verden med å kutte i utslipp. Høyresiden overlater næringslivet til seg selv. Vi i Arbeiderpartiet har et annet syn. Vi mener at en aktiv stat kan være en partner og en støtte for næringslivet. Vi skal ta utfordringene som næringslivet står overfor, på alvor og bruke virkemiddelapparatet i Norge til å få fart på omstillingen, skape nye industrieventyr og skape gode, faste jobber i hele Norge. For nå er det vanlige folks tur.
Torbjørn Vereide (Arbeiderpartiet), 2021-12-02:
Den siste tida har ein kappast – både representanten Moxnes og representanten Listhaug – om å kritisere vårt statsbudsjett. Eg ber då representanten Moxnes sjå på det som vi har fått til: fagforeiningsfrådrag, å stoppe den urettferdige avkortinga av uføretrygda, få på plass gratis halvdagsplass for førsteklassingane i SFO, reversering av dei usosiale kutta i brillestøtte, rimelegare barnehage og meir til eldreomsorga i kommunane – og eit siste poeng, budsjettaktuelt eller ei, når vi no får på plass pensjon frå første krone til 1 million arbeidstakarar. Når representanten Moxnes samanliknar det som vi har fått til i dette budsjettet, og alle gjennomslag som Raudt nokon gong har fått til sidan krigen, kan Moxnes erkjenne at det faktisk er ganske bra?
Torbjørn Vereide (Arbeiderpartiet), 2021-12-02:
Eg har lyst til å fortelje om ei oppleving som eg hadde ei stund tilbake. Eg var stolt medlem av LOs lærlingspatrulje. Eg fekk reise rundt og møte ungdom som hadde sine første år i arbeidslivet som stolte lærlingar. Men det var ikkje alle opplevingane eg fekk der, som gav meg ein god følelse i magen. Eg hugsar spesielt eitt møte godt. Eg var på ein omsorgsheim i ein kommune ikkje så veldig langt frå der eg bur, og møtte ei som hadde ein utruleg stor gneiste for det arbeidet ho heldt på med. Ho hadde nemleg alltid drømt om å jobbe med eldre, om å dele den omsorga ho hadde i hjartet sitt, med andre menneske. Det som blei verkelegheita for ho, var at ho ikkje berre fekk mangelfull oppfølging då ho skulle trå til som lærling, men at dei var så underbemanna at ho i nokre tilfelle måtte lyge til dei eldre om kva klokka var – at det var leggjetid, og at det stellet som ho elles skulle gjeve, og dei samtalene som ho gjerne skulle hatt, ikkje var moglege å innfri. Dei var så tynt bemanna. Den følelsen som eg kjende på då eg høyrde historia og ho braut ut i gråt, seier noko om kva realitetane av ein strupt kommuneøkonomi handlar om. Det handlar ikkje om berre tal, figurar og statistikkar. Det handlar om menneske, om omsorg, om moglegheita til å gje omsorg. Nettopp difor er eg så utruleg glad for at vi endeleg har fått ei regjering som tek dette på alvor – 4 500 mill. kr meir til kommuneøkonomien. Det har noko å seie for folka våre som skal levere tenestene ute i omsorga, å ha det romsleg nok til å sleppe å springe kvar einaste time, og å få det romsleg nok til å kunne ta dei samtalane og gjere meir enn det som gjeld berre stell og medisinar. Det er det det eigentleg handlar om. Denne regjeringa er no på sin 49. dag, og vi leverer.
Torbjørn Vereide (Arbeiderpartiet), 2021-12-02:
SFO er utruleg viktig – ein plass å vere etter skulen, leike og få seg vener. Men det er ikkje alle barn som har råd og får lov til å gå på SFO. Det gjer at det er veldig mange som blir stengde ute, er på utsida, basert på innhaldet på kontoen til familien. Nettopp difor er eg utruleg glad for at vi har fått ei regjering som vil innføre gratis kjernetid til alle førsteklassingane i heile landet. I dag er vi på dag nr. 49 sidan den nye regjeringa tiltredde, og denne regjeringa leverer.
Mahmoud Farahmand (Høyre), 2021-12-02:
Vi er alle opptatt av å redusere forskjellene. I løpet av årene med Høyre-ledet regjering var noe av det viktigste som ble gjort, å få folk i jobb. Det ble gjort gjennom å gjennomføre tiltak for å tilrettelegge og satse på lønnsomme bedrifter og et bærekraftig næringsliv og ikke minst gjennom satsing på skole. Reduksjon i forskjeller henger unektelig sammen med arbeid og utdanning. Det er dermed underlig å høre Rødts negative syn på et næringsliv som er bærekraftig og lønnsomt, samtidig som de gir uttrykk for å ha et bankende hjerte for dem som står utenfor arbeidslivet. Med dette bakteppet har jeg følgende spørsmål til representanten: Ser han og hans parti sammenhengen mellom lønnsomme bedrifter og reduserte forskjeller?
Mahmoud Farahmand (Høyre), 2021-12-02:
Det er interessant å høre hvordan representanten sauser sammen disse forskjellige problemstillingene. Det syns jeg er veldig spennende å høre på. Realiteten er at ideologien representanten og hans parti anfører, aldri har gitt effekt noe sted. Det man derimot ser, er at lønnsomme bedrifter skaper arbeidsplasser, og de får folk som trenger å komme i jobb, i jobb. Det er det som trengs for å redusere forskjellene. Det ser ikke ut som representanten vil anerkjenne dette. Det er litt underlig å høre på.
Mahmoud Farahmand (Høyre), 2021-12-02:
Det har vært interessant å følge debatten de siste tolv timene. Som representanten Bruflot så fint påpekte: Man skulle nesten tro det fortsatt er valgkamp i denne salen. Representanter fra regjeringspartiene har i tur og orden kommet opp hit og fortalt om alt som skal bli så meget bedre med det budsjettet som nå er framlagt. Men ingen nevner hva denne budsjettenigheten har kostet, og hvordan den kom på plass. Bruken av ekstraordinære inntekter fra Statkrafts overskudd – som kom på grunn av de høye strømprisene – har vært helt sentralt for å få til denne enigheten. Det er de samme høye prisene som mange i denne sal i den pågående debatten har kritisert og forarget seg over; det er de inntektene som nå brukes til å få til en budsjettenighet. Disse inntektene ble ikke brukt til å redusere de såkalt vanlige folks strømregning i utgangspunktet, nei disse pengene ble brukt til å påføre statsbudsjettet varige utgifter. Altså påfører man statsbudsjettet vedvarende utgifter med det som forhåpentligvis er en engangsinntekt. Dersom sittende regjering ikke regner med å få disse inntektene årlig i de framtidige statsbudsjettene, må de dekke dette inn med andre inntekter, altså enten skatteinntekter eller økt bruk av oljepenger. Dette er altså utgifter som kommer til å påføres framtidige generasjoner. Finansministeren kunne stolt fortelle at oljefondet bidrar med 60 000 kr per innbygger til dette budsjettet. Det er ca. 9,5 pst. av BNP. Men det statsråden ikke nevnte, er det som står nederst på side syv i statsbudsjettet. Der står det skrevet at oljepengebruken i årets budsjett er vesentlig høyere enn i perioden før pandemien. Da brukte vi 50 000 kr per innbygger, ca. 7,7 pst. av BNP. Videre står det skrevet at vi ikke kan forvente at oljefondet skal vokse med samme rate i årene som kommer, og at vi må redusere oljepengebruken til godt under handlingsregelen, altså 3 pst. Det vil altså si at den sittende regjeringen må finne pengene til å finansiere de varige utgiftene som er påført statsbudsjettet, et annet sted enn i oljefondet. Og ut fra den retorikken som er anført i denne sal i løpet av den debatten som nå er pågått, vil privat næringsliv få unngjelde. De skal påføres høye skatter, spesielt dersom de er lønnsomme. Det er jobbskaperne som skal påføres kostnadene for budsjettenigheten. Det er kun norskeide bedrifter og norskeid næringsliv. Flere talere har vært opptatt av vanlige folk, og la meg få lov til å påpeke at de vanlige folkene jobber i det næringslivet som skal påføres disse skattene, det næringslivet som skal fratas evnen til å skape nye jobber. Det er jobber i distriktene vi snakker om, og det er næringslivet som driver det aller største inkluderingsarbeidet. Og dersom vi ønsker å skape varig sosial utjevning, må folk i jobb, og da er vi helt avhengige av næringslivet. Politikken som anføres av denne regjeringen, vil mest sannsynlig bidra til å utarme næringslivet, som vi er avhengige av for å sikre inkludering i framtiden.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-02:
Problemet til sosialister og kommunister er at de før eller siden går tom for andres penger. Pengene må derfor brukes fornuftig. Vi vet at det i dag er over 84 millioner mennesker som er på flukt. Vi vet også at vi kan hjelpe 8 300 personer for samme kostnad som det er for oss å ta 35 EMA-flyktninger til Norge. Fremskrittspartiet ønsker en kraftig redusert innvandring til Norge og heller hjelpe flere personer i deres nærområder. Vi ser at Arbeiderpartiet og Senterpartiet ønsker å ta imot hele 3 000 kvoteflyktninger, mens Rødt ikke er fornøyd med det og ønsker å øke det til 5 000 pluss 1 500 fra Moria, altså hele 6 500. Hvorfor ønsker ikke Rødt heller å gjøre som Fremskrittspartiet, å hjelpe enda flere i nærområdene, i stedet for for syns skyld å ta imot noen få til Norge?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-12-02:
Representanten Rotevatn sa ikke så veldig mye om velferd i sitt innlegg, men Venstre sier i sine merknader til budsjettet at varig velferd krever et «skattesystem som motiverer til å investere, arbeide og spare». Etter høyresidas og dermed Venstres begreper betyr det i klartekst fortsatt skattekutt for de rikeste. De rike motiveres av å få enda mer, som om ikke 38 mrd. kr skulle være mer enn nok. Men hva med dem som gjerne vil både arbeide og spare, men ikke kan? Hvordan vil Venstre forklare at det etter høyresidas mening skal gjelde helt andre regler for dem, at de i motsetning til de aller rikeste liksom skal motiveres av å få enda mindre?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-12-02:
Jeg takker for svaret, og jeg synes for så vidt det demonstrerer den store ideologiske forskjellen mellom høyresida og venstresida i norsk politikk. Spørsmålet mitt gjaldt jo dem som ikke kan – de som gjerne vil, men som ikke kan. Det viser bare at Arbeiderpartiet og Venstre har helt forskjellige innganger til hva som sikrer velferden. Historien har f.eks. vist, helt siden kriseforliket i mellomkrigstida, at det er det organiserte arbeidslivet og trepartssamarbeidet som er den beste garantien for varig velferd. Ingen har greid å vise at skattekutt gir flere arbeidsplasser, men forskning har vist at økt fagforeningsfradrag for vanlige folk fører til både økt organisasjonsgrad og økt produktivitet. Det er ikke tilfeldig at NHO ønsker fagforeningsfradraget for vanlige folk velkommen. Ser ikke Venstre dette viktige poenget? Eller er Venstres motstand mot økt fagforeningsfradrag bare nok et eksempel på at Venstre(presidenten klubber) egentlig er(presidenten klubber igjen) et ganske fagforeningsfiendtlig parti? (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Else Marie Rødby (Senterpartiet), 2021-12-02:
Senterpartiet er opptatt av at folk skal ha god tilgang til rettstjenester der de bor. I løpet av bare de siste sju ukene har denne regjeringen fått på plass flere tiltak for å forbedre både innholdet i og tilgangen til rettstjenester enn det Solberg-regjeringen gjorde på åtte år. Vi bevilger mer penger til flere ansettelser av embetsdommere, mer til digitaliseringsarbeidet i domstolene og bevilger 100 mill. kr mer enn Venstre til fri rettshjelp. Slik sikrer Senterpartiet sammen med Arbeiderpartiet og SV at flere får tilgang til gode rettstjenester i hele landet. Det er en ærlig sak at Venstre har valgt å prioritere en omstridt domstolsreform framfor f.eks. å øke satsene på fri rettshjelp. Men da blir spørsmålet: Hvorfor? Mener Venstre at det er rimelig at folk som har dårlig råd, f.eks. folk på uføretrygd, ikke skal få tilgang på fri rettshjelp?
Else Marie Rødby (Senterpartiet), 2021-12-02:
For alle som er opptatt av trygge lokalsamfunn, er dette budsjettet gode nyheter. Senterpartiet har sammen med Arbeiderpartiet og SV sikret styrkninger på justisfeltet, som er viktig for folk. Å styrke politiet med 200 mill. kr er et konkret eksempel på politikk som viser en ny retning. Det å åpne 20 nye polititjenestesteder og si tydelig at vi skal styrke de eksisterende, betyr noe for folks hverdagstrygghet i hele landet. Målet er at det skal bli færre hendelser hvor politiet ikke har kapasitet til å rykke ut, hvor brann og redning eller helsepersonell må stå i farlige situasjoner i politiets sted, og at politiet kan komme raskt når folk trenger det. Senterpartiet har blitt møtt med påstanden om at vi er for opptatt av hus og bygg når det gjelder politiet, og at det viktigste må være at de er på veien og kjører patrulje. Vel, når regjeringen nå styrker politiet og er opptatt av tjenestestedene, er det jo fordi det ikke er likegyldig hvor politiet rykker ut fra. I vårt bilde er det ikke det samme om politiet rykker ut fra et sentralisert tjenestested mange mil unna, eller om de rykker ut fra det tettstedet hvor hendelsen faktisk har skjedd. Tilbakemeldingene fra Distrikts-Norge de siste årene er at politiet er blitt mer fraværende. Målet med regjeringens politikk nå er derfor naturlig nok et mer tilstedeværende og synlig politi, fordi den tryggheten som kommer av lokalkunnskap og nærvær, betyr noe for folk. Regjeringen prioriterer også å styrke domstolene, fordi tilgang til rettshjelp er viktig for folk og for folks rettssikkerhet. Det er klart det betyr noe at vi har domstoler spredd over hele landet, og at disse har selvstendighet, fagkompetanse og stedlig ledelse. Det er forskjell på tingrett og rettssted, selv om Solberg-regjeringen prøvde å få det til å høres mer ut som et spørsmål om begrepsbruk enn det sentraliseringsgrepet det faktisk var. Denne regjeringen vil derfor gjenopprette en desentralisert domstolstruktur. Domstolene er til for folk, og domstoler i lokalsamfunnene er viktig for tilliten til rettssystemet vårt. Derfor vil regjeringen bruke 20 mill. kr på å ansette flere dommere ved de minste domstolene og rettsstedene, for erfaring viser at når man legger ned tingretter, medfører det, i tillegg til et dårligere rettstilbud, at det stedlige jurist- og advokatmiljøet svekkes, noe som åpenbart også har betydning for lokalt næringsliv, offentlige arbeidsplasser og lokalsamfunnene som sådanne. Alt henger sammen med alt, som de sier. Regjeringen tar trygghet og rettssikkerhet på alvor, tar på alvor at politi og domstol er en del av lokalsamfunnene våre og ikke kan løses som en fjernstyrt tjeneste uavhengig av geografi.
Frank Edvard Sve (Fremskrittspartiet), 2021-12-02:
Representanten var med i den førre regjeringa, og eg la merke til at det kom eit framlegg frå den om å kutte heile 1,5 øre i elavgifta, i ein situasjon der straumprisane i lang tid hadde gått til himmels, både på Vestlandet, på Austlandet og på Sørlandet. Då var altså framlegget frå den tidlegare regjeringa å kutte elavgifta med heile 1,5 øre. Spørsmålet er rett og slett: Trur representanten det er eit forslag som nokon i Noreg i det heile hadde merka?
Frank Edvard Sve (Fremskrittspartiet), 2021-12-02:
Som ny i Stortinget må eg seie at eg har respekt for den jobben som tidlegare regjering har gjort med omsyn til behandlinga av pandemien. Like mykje har eg respekt for det regjeringa gjer i dag med omsyn til pandemien og utfordringar rundt det. Men eg må ærleg innrømme at eg faktisk ikkje forstår kva som skjer, når eg høyrer på debatten i dag om den store krisa vi har med straumsituasjonen i landet. Vaksne folk som tek mål av seg til å verte statsrådar og styre landet, og andre, er mest opptekne av å sjå bakover i tid og diskutere kven som skal ha skuld, og kven som har gjort ditt og datt for mange år tilbake, i staden for å fokusere på at folk sit heime og frys i eit land som er avhengig av straum. Straum er ein av dei viktigaste ressursane vi har, og noko av det viktigaste vi har i eit kaldt land. Eg såg litt på yr.no. Det er minus 10, minus 15, minus 20, minus 25 grader rundt omkring i Noreg. Vi går mot jul, og vi høyrer om eldre som låser seg inne på nokre få rom, for dei har ikkje råd til å fyre opp heile huset med straum. Vi høyrer om bønder som har fem, seks, sju gonger høgre straumrekning. Vi høyrer om mange folk som har kjempeproblem med å betale rekningar. Når vår eigen finansminister då er mest oppteken av å skryte av at ein kuttar heile 49 pst. av 350 kr i ei elavgift, som er å gje eit par hundre kroner til dei som får ei rekning på kanskje 8 000 kr, 10 000 kr, 15 000 kr, og som har hatt ei rekning på eit par tusen kroner før – ja, då må eg berre ærleg innrømme at som ny i Stortinget er eg skuffa. Eg synest faktisk denne salen burde ta mål av seg til å kunne løyse utfordringar – slik den tidlegare regjeringa gjorde med omsyn til pandemien, og som dagens regjering står oppe i med pandemien – også i ei straumkrise og sørgje for at landet har nok straum, stoppe eksporten ut av landet og gjere noko med straumprisane med ein gong i denne sal, i dag. Det har dagens fleirtal, på ein glitrande måte sett frå deira side, klart å blokkere gjennom å kome med eit framlegg som er så lite informativt at når eg ser på det, er det omtrent som å sjå på måling tørke. Eg klarer ikkje å få eit komma ut av det framlegget. Eg må seie at eg er skuffa på vegner av det norske folk.
Frank Edvard Sve (Fremskrittspartiet), 2021-12-02:
I debatten som har gått om historikk og ansvar og at ein har vore statsråd her og statsråd der, kan i alle fall eg seie at eg ikkje har nokon bakgrunn eller historie i så måte, og difor kan eg berre sjå framover. Situasjonen som er no når det gjeld straum og straumprisar, var det vel absolutt ingen i denne sal eller elles som kunne føresjå. Det har kome dundrande inn i samfunnet vårt, og det er kjempealvorleg for folk flest som no har problem med å betale straumrekningane, og ikkje minst folk som faktisk sit og frys. Det er situasjonen. I den samanhengen starta vi debatten her i dag med finansminister Trygve Slagsvold Vedum, som ikkje nemnde straumpriskrisa med eit einaste ord i innlegget sitt. Det var veldig spesielt. Difor er det veldig bra at olje- og energiministeren kom hit til Stortinget no – lovleg seint, men ho er på plass, og det er bra – men det er framleis vage utspel om kva som skal skje. Det må skje noko når det gjeld prissituasjonen for straum i Noreg. Vi kan ikkje ha det sånn. Det er kjempedramatisk for næringslivet, det er kjempedramatisk for folk flest, og vi går inn i jula – folk kan ikkje vente til januar eller februar eller mars fordi ein skal ha nokre byråkratiske greier før ein klarer å finne ei avklaring på korleis det skal vere. Då er det trist at vi i denne sal her i dag ikkje kan vedta eit eller anna. Til sist til representanten frå Arbeidarpartiet, som var mest oppteken av å gje skuld eller av at nokon burde vite: Viss alle i førre regjering burde vite, kva er det då som gjer at dagens regjering ikkje veit? Då burde dagens regjering vite kva ein skal gjere, viss førre regjering burde ha visst det. Her er det noko som skurrar skikkeleg. Vi burde levere ei avklaring i dag til det norske folk. Vi burde kutte prisane på straum. Vi burde gjere grep når det gjeld eksport av straum til utlandet, stoppe det. Når vi peisar straum ut av landet, vert det mindre konkurranse og stigande pris. Så her er det mange ting å ta fatt i, men prisane burde kuttast no, i denne salen i dag.
Frank Edvard Sve (Fremskrittspartiet), 2021-12-02:
Underteikna, med fleire, fremja dette Dokument 8-forslaget for å sjå på både kabling til utlandet og ikkje minst eksportavgiftene på kraft. Litt av poenget var hastegrunnlaget, tilbakeføring 15. desember til Stortinget. Difor vil vi at ein skal stemma over om forslaget skal hastebehandlast eller ikkje.
Andreas Sjalg Unneland (Sosialistisk Venstreparti), 2021-12-02:
Gjennom åtte blå år har ordningen med fri rettshjelp i praksis blitt borte. Som enslig må man ha en inntekt under 246 000 kr i året for å kunne få profesjonell hjelp i et juridisk spørsmål. Det kan handle om hjelp i saker som at huseier prøver å kaste en ut uten grunnlag, at man står i en betent barnefordelingssak, eller at man vil klage på et Nav-vedtak. I løpet av Venstres tid ved makten er ikke inntektsgrensen økt med en eneste krone. I tillegg var noe av det siste Solberg-regjeringen og Venstre gjorde på vei ut av regjeringskontorene, å kutte 3,3 mill. kr til de frivillige rettshjelpsordningene, som JURK, Jussbuss og Gatejuristen. Mitt spørsmål er: Er det sånn at Venstre ikke ser det skrikende behovet for å styrke rettshjelpstilbudene i samfunnet?
Andreas Sjalg Unneland (Sosialistisk Venstreparti), 2021-12-02:
Spør en folk på gaten i Norge om hvordan de opplever rettssikkerheten i hverdagen sin, kan vi slå oss til ro med at vi lever i det landet der folk oppgir den nest høyeste følelse av rettssikkerhet i hele verden. I så måte er alt godt i rettsstaten Norge. Men folks opplevelse av rettssikkerhet samsvarer ikke alltid med hvordan systemet faktisk er. Rettsstatens ve og vel er nok neppe noe folk tenker over i hverdagen sin, men når man står ansikt til ansikt med et stort system eller en sterk motpart, føler man seg fort maktesløs. Da merker man fort at det er et behov for å styrke rettssikkerheten i Norge. Hva gjør man når huseieren prøver å kaste en ut uten grunnlag, eller man står i en betent barnefordelingssak, eller man vil klage på et Nav-vedtak og har ikke råd til advokat? For å bøte på dette innførte man i sin tid ordningen med fri rettshjelp, men fordi inntektsgrensen ikke har fulgt pris- og lønnsutviklingen i samfunnet, er det nå sånn at enslige uføre faller utenfor ordningen, fordi minsteytelsen overstiger inntektsgrensen på 246 000 kr. Det er i dag for store klasseskiller i rettssystemet. Det finnes eksempler på at mennesker med svært lav inntekt som er rett over denne grensen, tar opp forbrukslån for å kunne betale for rettshjelp. Vil vi ha det sånn? Mener vi at det er bra nok? I land som Sverige og Danmark er rundt 40 pst. av befolkningen dekket av en rettshjelpsordning. I Norge er kun 8,5 pst. dekket av en sånn ordning. Da er det kanskje ikke så rart at til og med FNs menneskerettighetskomité har kritisert nettopp denne ordningen. For å bruke Kim Larsens ord: Jeg kan ikke forstå hva en regjering skal gjøre godt for, hvis det ikke er for å hjelpe de svake. De sterke skal nok klare seg. SV gikk inn i forhandlingene med regjeringen for å sikre en politikk som minsker forskjellene mellom dem som har mye, og dem som har lite. Et av de godene som er skjevest fordelt i samfunnet, er rettssikkerhet. Derfor var det viktig å styrke rettssikkerheten for dem som trenger det mest. 100 mill. kr ekstra til fri rettshjelp-ordningen er det kraftigste løftet på flere tiår. Ikke bare økes inntektsgrensen, men vi har også forpliktet regjeringen til å komme med forslag til en ny rettshjelpslov innen våren 2023. Da får vi virkelig gjennomgått ordningen og sett på hvilke områder vi skal utvide den til. SV har lenge vært opptatt av å utvide denne ordningen, og derfor gjør vi det allerede i dette budsjettet. Vi innfører gratis rettshjelp for barn som berøres i utvisningssaker. Det er en viktig start. Jeg er veldig glad for at vi får til dette. SV har i løpet av to uker klart å styrke rettshjelpsordningen mer enn det den forrige regjeringen gjorde på åtte år, og det er jeg stolt over.
Andreas Sjalg Unneland (Sosialistisk Venstreparti), 2021-12-02:
«Måten de stoppet meg på var aggressiv og kom ut av det blå. Det var ingen forklaring, de bare slang meg inn i nærmeste vegg. De fikk ID-en min, men de ble ikke overbevist om at jeg ikke var den de var ute etter». Og videre: «Det skjedde foran folk, og det var ganske traumatiserende. Det skapte unødvendig oppmerksomhet». Dette fortalte Abdi i fjor til Dagsavisen om ransakelsen som skjedde da han var 15 år, den første av flere ransakelser han skulle oppleve. «Jeg var 14 år gammel og hang med vennene mine i nærmiljøet mitt på Lindeberg da en patrulje kjørte forbi. De stoppet og spurte: «Hva gjør dere her? Har dere noe på dere?» Deretter ville de ransake oss. Da jeg spurte hvorfor, ble jeg slengt hardt i veggen.» Dette fortalte norsk-somaliske Mubarak Omer til Aftenposten i fjor. Mubarak Omer er blitt stoppet over ti ganger av politiet uten grunn, og han er tydelig på at dette har gått ut over hans tillit til norsk politi. Advokat Awon Amidu fra Trondheim fikk i år medhold i Diskrimineringsnemnda i at politiet hadde stoppet ham langt oftere enn befolkningen ellers, og at dette var på bakgrunn av hans hudfarge. 22 år gamle Moin opplyste for få år siden til TV 2 at han hadde blitt stoppet over 30 ganger av politiet de siste årene. Jeg er aldri blitt stoppet av politiet tilfeldig på gaten, og det er fordi jeg ser ut som jeg gjør. Etnisk profilering har skjedd i Norge, og det skjer. Det er ikke mine ord, det er ordene til daværende statsminister fra Høyre, Erna Solberg. Politiet er avhengig av tillit for å kunne gjøre jobben sin på en god måte. Mange opplever å bli stoppet av politiet på bakgrunn av hudfargen sin, og det er behov for mer kunnskap om omfanget av en slik praksis både for politiets del, for dem som stadig opplever å bli stoppet, og for å utvikle god politikk for å motvirke dette. Derfor er det stort og viktig for mange at vi nå skal starte et pilotprosjekt for å sikre notoritet ved personkontroller. Som SV-er og som antirasist er jeg stolt over å ha sikret gjennomslag for å starte med en kvitteringsordning. Det er mange som har kjempet i årtier for dette. Vi har diskutert det flere ganger i denne salen, og nå skjer det endelig. Å stå opp mot diskriminering og rasisme handler ikke bare om fine festtaler, det handler om den politikken vi fører. For SV er det viktig at den politikken er tydelig, og at den er antirasistisk.
Andreas Sjalg Unneland (Sosialistisk Venstreparti), 2021-12-02:
Siden år 2000 er 158 kvinner blitt drept av partneren eller en tidligere partner. I Norge har det vært en generell nedgang i antall drap de siste 30 årene, men ikke når det gjelder partnerdrap. I 2020 fant partnerdrapsutvalget ut at i alle saker de undersøkte, hadde kvinnene vært utsatt for partnervold før de ble drept. Partnerdrap kommer ikke uten forvarsel, og mye må gjøres. Det har vært viktig for SV at bevilgningene til Krisesentersekretariatet økes, støtten til de spesielle rettshjelpstiltakene som JURK styrkes, den generelle støtten til kvinneorganisasjonene løftes, støtten til Statens barnehus styrkes, og støtten til incest- og voldtektssentrene økes. Menns vold mot kvinner er et stort samfunnsproblem som må tas på det største alvor. Som feminist er det viktig å si at vi nå girer opp denne kampen. Det er en kamp vi må vinne, for noe annet er ikke et alternativ.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2021-12-02:
Jeg takker for spørsmålet og minner om at oljevirksomheten nå eksploderer på norsk sokkel som følge av den utrolig generøse oljeskattepakken, samtidig som vi må innse at verden rundt oss er på full fart ut av oljealderen. Den nye regjeringen i Tyskland har sagt at de i løpet av få år skal forsøke drastisk å redusere sin bruk av fossilt brensel – det gjelder også norsk gass. Vi mener at vi må ruste næringslivet for framtiden, og at det ville være en utrolig kortsiktig løsning ikke å innse at de arbeidsplassene som i dag er innenfor olje og gass, vil være truet innen kort tid, ettersom de aller fleste av våre kunder sier at de ikke ønsker vårt produkt i nær framtid. Vi mener at en slik omstillingspakke vil skape de nye arbeidsplassene til nettopp de kloke hodene som i dag jobber i industrier som har en kort tidshorisont foran seg.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2021-12-02:
Jeg takker for utfordringen. Det er interessant at nettopp det tiltaket representanten Sandtrøen løfter fram, er akkurat et slikt tiltak som vi er enig i at vi må satse på i framtiden. Det er lett å skylde på at man er lite dyktig til å få fram nyansene i politikken sin, hver gang man gjør et dårlig valg eller det er en dårlig meningsmåling, men her mener jeg at jeg har lagt fram et budsjett som viser i detalj hvordan Miljøpartiet De Grønne kan gjøre hverdagen sosialt bedre for alle, men også bedre for næringslivet. Jeg tror det er elementer i regjeringens politikk som handler om satsing på nye bedrifter for det grønne skiftet, som vi også kan være med på å samarbeide om, og slik vise at vi står sammen om mange av disse gode løsningene, selv om det er deler av politikken vi er svært uenig i.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2021-12-02:
Takk for spørsmålet. En grunnleggende forutsetning man må undersøke, er hvor raskt vi tror denne omstillingen kommer til å gå. Vi har tatt til orde for å bygge ned norsk olje- og gassindustri over et 15-årsperspektiv. Spørsmålet er: Hvis vi skal lykkes med klimamålene, bør ikke det være en slags maksimumsgrense for hvor lang tid vi har på oss for å lykkes med å utvikle grønne næringer og dermed ikke lenger måtte lene oss på de fossile industriene? Ja, selvfølgelig vil vi i den perioden – også med Miljøpartiet De Grønnes politikk – ha aktivitet på norsk sokkel, utvinne norsk olje og gass, men ikke bygge den opp som en ny satsingsindustri langt utover tidshorisonten, som er de nærmeste tiårene. Det mener vi er i tråd med både IEAs politikk og en god nærings- og industriutviklingspolitikk for Norge i framtiden.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2021-12-02:
Jeg takker for spørsmålet, som trekker opp mange viktige nyanser i velferdssystemet vårt og spesielt da helsepolitikken, hvor dette ofte er en aktuell problemstilling. Det er helt riktig, som representanten tar opp, at privat og ideell sektor ofte er et viktig og av og til kritisk supplement for å sikre disse velferdstjenestene – i kritiske situasjoner og på områder hvor vi trenger et supplement. Så å være disse aktørene foruten i det komplekse økosystemet som norsk velferd er, tror vi kan være en potensielt dårligere løsning enn å ha mange kort å spille på. Selvfølgelig er vi tydelige på at det offentlige må være ryggraden i velferdssystemet, og man må passe på at man ikke lager ordninger hvor enkelte private aktører utkonkurrerer og dermed uttynner dette systemet, men det er absolutt viktig å ha rom for bredde og et mangfold av aktører.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2021-12-02:
Først vil jeg peke på at grunnen til at vi i det hele tatt har en krise, med høye strømpriser og høye materialkostnader, er at under koronapandemien hadde folk i hele den vestlige verden rett og slett mindre anledning til å bruke penger og ressurser på tid og opplevelser, og økte dermed det materielle forbruket. Det er altså en økning i materielt forbruk som har gjort at fabrikkene er nødt til å produsere mer og dermed bruke mer ressurser, mer råvarer og mer energi, som presser råvareprisene opp. Den grunnleggende hovedårsaken til økte kostnader, for både strøm og materialer, er altså økt forbruk, som er det store, underliggende problemet Miljøpartiet De Grønne ønsker å komme til livs. Når det gjelder elavgift og strømkostnader, er nettopp vårt tiltak å sørge for at dette fungerer som en klimabelønningsordning. Vi ønsker ikke å fjerne insentiver til at det skal lønne seg å installere energiøkonomiserende tiltak i husholdningene, men vi ønsker å dele pengene tilbake igjen, til folk flest, sånn at det ikke rammer dem som har minst, og at man faktisk får penger tilbake igjen istedenfor at de skal gå inn som avgifter til staten.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2021-12-02:
Jeg vil først berømme finansministeren for å ha stadfestet et viktig prinsipp, at effektivisering og avbyråkratisering i offentlig sektor bør være målrettet, tilpasset og godt planlagt, framfor disse stadige ostehøvelkuttene, som ofte rammer skjevt. Så vil jeg videre berømme regjeringen for å satse på distriktene – det er mange gode tiltak der – og vi ser til vår store glede at SV nå har fått inn et prinsipp om at det skal utredes klimabelønningsordninger. Jeg setter også pris på at Senterpartiet og Arbeiderpartiet har tatt forslaget godt imot. I vår egen modell for klimabelønning har vi når det gjelder utdeling av pengene som man tar inn fra bensin og diesel, lagt inn en forfordeling av distriktene, at man skal få dobbelt så mye igjen når man bor på steder hvor det er sannsynlig at man har dårlig tilgang til kollektivtransport. Er det et prinsipp som finansministeren vurderer å ta inn i disse utredningene, å gi ekstra støtte til distriktene gjennom klimabelønningsordningen?
Marianne Sivertsen Næss (Arbeiderpartiet), 2021-12-02:
Jeg hører at representanten Haug tar til orde for å strupe en næring som i dag bidrar til verdiskaping og arbeidsplasser langs hele kysten. Petroleumsnæringen er i tillegg den næringen som har både kompetansen og musklene vi trenger for å lede an i det grønne skiftet. Som representant fra nord hører jeg ofte framoverlente bedriftsledere i distriktene uttrykke tydelig at forutsigbare rammevilkår er en forutsetning for at de skal kunne ta risiko og satse innenfor fornybare næringer. Mitt spørsmål er: Hvordan mener representanten Haug at det er mulig å ivareta alle de dyktige fagfolkene og en leverandørindustri som er helt avgjørende for bosetting langs kysten i distriktene, når de i praksis tar til orde for en nedlegging av olje- og gassindustrien?
Marianne Sivertsen Næss (Arbeiderpartiet), 2021-12-02:
Jeg er stolt over å være en del av et lag som har fått til en enighet om et sosialt og rettferdig statsbudsjett – et budsjett som prioriterer vanlige folk, som prioriterer kommunene, og som er det grønneste statsbudsjettet vi har hatt i nyere tid. Gjennom valgkampen brukte jeg mye tid på å reise rundt i Finnmark og snakke med folk. Budskapet fra alle jeg traff, var tydelig – ja, så tydelig som det bare kan være i Finnmark: Nå trengs en regjering som prioriterer folk i hele landet. Det kjennes utrolig godt å kunne stå her i dag og melde tilbake til alle dem som har stemt på oss: Vi følger opp det vi har lovet. Jeg kan nå si til fortvilte innbyggere at mange av de usosiale kuttene Solberg-regjeringen gjennomførte, nå skal reverseres. Jeg ble faktisk varm langt inn i hjerterota av å se gleden til en av de uføre som tok kontakt med meg, og da jeg så hennes reaksjon da jeg fortalte at vi skal reversere Høyres avkortning av uføres friinntekt – eller av å kjenne på de reaksjonene vi får på at feriepenger på dagpenger er på plass. Som tidligere ordfører og kommunepolitiker gjennom mange år har gratis SFO stått høyt på ønskelisten lokalt. Det er derfor bare fantastisk at statsbudsjettet allerede nå støtter opp om et så viktig tiltak ved å legge inn gratis halvdagsplass i SFO for alle førsteklassinger. I tillegg styrkes kommuneøkonomien, sånn at våre kommuner settes enda bedre i stand til å yte gode tjenester til sine innbyggere – mer eldreomsorg, en bedre skole og kvalitet i barnehagene. Som energi- og miljøpolitiker er jeg veldig glad for at vi har fått et historisk grønt budsjett. Norge står overfor store oppgaver. Vi skal få flere i jobb, skape aktivitet i hele landet, øke eksporten og kutte klimagassutslippene. Disse fire målene skal vi nå i fellesskap gjennom en aktiv og framtidsrettet næringspolitikk. Listen over tiltak som vil gjøre vanlige folks liv bedre, er lang. Som mamma, som stortingsrepresentant fra Finnmark og som medlem av Arbeiderpartiet er jeg både stolt og optimistisk.