Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-11:
Som forslagsstillerne slår fast, er det bred enighet om at mange tidligere barnehjemsbarn og barn fra spesialskoler har vært utsatt for omsorgssvikt og overgrep av alvorlig karakter. Mange har fått sin barndom og sitt voksne liv ødelagt. Jeg har truffet mange av dem, og lest beretninger fra en god del av dem. Kartleggingsutvalget, som ble oppnevnt av staten i 2003, slo fast at det foregikk omsorgssvikt og alvorlige fysiske, psykiske og seksuelle krenkelser på barnehjem og spesialskoler i perioden 1945-1980. Overgrepene er mange og grove og ble begått av både ansatte og eldre barn på institusjonene. NOU 2004:23 Barnehjem og spesialskoler under lupen tar for seg en tragisk side av norsk barnevernshistorie. Ved behandlingen av St.meld. nr. 24 for 2004-2005 Erstatningsordningar for barn i barneheimar og spesialskular for barn med åtferdsvanskar vedtok Stortinget at disse personene skulle få en tilpasset erstatningsordning gjennom Stortingets billighetserstatningsordning. Denne erstatningsordningen avskjærer ikke mulighetene for tidligere barnehjemsbarn til å kreve erstatning av staten og eventuelt gå til søksmål etter vanlige erstatningsregler. Det er i tilknytning til den sistnevnte ordningen forslagsstillerne ønsker en lovendring vedrørende foreldelsesreglene. Forslagsstillerne foreslår at foreldelse ikke kan gjøres gjeldende når det gjelder krav mot offentlige myndigheter i forbindelse med barnehjemsopphold i perioden 1945-1980. Som nevnt både av forslagsstillerne og av justisministeren i hans merknader til representantforslaget i brev av 25. april i år, har både justiskomiteen og familie- og kulturkomiteen flere ganger behandlet dette spørsmålet i saker mot staten. En samlet justiskomite uttaler i Innst. O. nr. 18 for 1995-1996 vedrørende foreldelse av krav på skadeerstatning: «Komiteen viser til at staten har anledning til å frafalle en foreldelsesinnsigelse, og at dette også nesten uten unntak gjøres i praksis der skadelidte ellers ville lide uforskyldt tap. Komiteen vil understreke viktigheten av at denne praksis konsekvent følges opp, ikke minst i saker der det reises krav mot det offentlige for feil eller forsømmelser mot barn og unge. Komiteen mener det ville være klart urimelig om skadelidte ble møtt med en påstand om foreldelse i slike tilfeller, og ber departementet påse at reglene om frafallelse av foreldelse praktiseres i henhold forutsetningene. Komiteen viser til at hensynet til at skadevolder skal kunne legge forholdet bak seg, og etter en tid skal kunne innrette seg på at den skadegjørende handling ikke vil føre til nye krav, ikke har samme vekt når det er det offentlige som er skadevolder. » I brevet til justiskomiteen av 25. april opplyser justisministeren bl.a. at staten følger denne «forsiktighetslinjen ». Justisministeren sier videre i sitt brev: «Hver sak og hvert sakskompleks må imidlertid vurderes konkret. De hensyn som begrunner foreldelsesinstituttet ved erstatningskrav, vil også kunne gjøre seg gjeldende for erstatningskrav mot staten. Eventuelle uheldige utslag av reglene vil kunne avbøtes på annen måte enn ved lovendring, for eksempel ved at staten unnlater å påberope foreldelse. » Vi deler justisministerens syn, men vil, som i innstillingen, presisere at vi forutsetter at merknaden fra en samlet familie-, kultur- og administrasjonskomite i Innst. S. nr. 217 for 2004-2005 inngår som et tungtveiende og viktig moment i statens vurdering av om foreldelse skal påberopes. Merknaden lød som følger: «Komiteen støtter vurderinga frå departementet, men føreset at forelding ikkje vert gjort gjeldande i saker som omhandlar denne gruppa. » Til slutt vil jeg presisere at SV har vært opptatt av at billighetserstatningsordningen fungerer fleksibelt og tilpasset. Det er viktig at saksbehandlingstiden går ned. I dag er den altfor lang.