trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-10-09:
EI2, som står for European Intervention Initiative, er et ikke-bindende mellomstatlig forsvarssamarbeid mellom tolv likestilte europeiske land. Samarbeidet har en fleksibel og pragmatisk karakter, der deltakerlandene selv velger hvilke deler av initiativet de vil bidra til og delta i. Initiativet bygger på eksisterende ressurser i deltakerlandene og har ingen egne dedikerte militære styrker. Regjeringen har informert Stortinget om dette initiativet og om vår ambisjon om at Norge skal ta del i dette samarbeidet. Jeg konsulterte egnet forum i Stortinget 12. februar i år om denne saken. Regjeringen informerte da Stortinget om at regjeringen tar sikte på at Norge bør følge nære allierte og partnerland og ta del i EI2-samarbeidet. Gitt dette samarbeidets tydelige ikke-bindende karakter er det innenfor regjeringens mandat å håndtere deltakelse i dette initiativet. Dersom det skulle bli aktuelt at EI2-samarbeidet i framtida skulle spille en rolle knyttet til konkrete styrkebidrag, vil det bli behandlet i Stortinget på ordinær måte. På forsvarsministermøtet i EI2-format i Nederland 20. september ble Norge, sammen med Sverige, tatt opp som nytt medlemsland. Dette ser jeg som meget positivt. Det er i vår interesse at europeiske land styrker evnen til å respondere på sikkerhetsutfordringer på en raskere og mer koordinert måte. Målet med EI2 er å gjøre europeiske land bedre i stand til å reagere raskt ved krise og samarbeide tettere om krise- og militærinnsats. EI2 skal supplere og styrke eksisterende forsvarssamarbeid, ikke konkurrere eller overlappe med det. EI2-samarbeidet involverer både EU-land og ikke-EU-land og land fra både Nord- og Sør-Europa. For oss har det vært et viktig poeng at med Finland, Danmark, Sverige og Norge som medlemmer er det et samarbeid som også gir en god mulighet til å gi en tydelig nordisk profil. EI2 tegner til å bli et forsvars- og sikkerhetspolitisk samarbeid som vil kunne bidra til å utfylle andre europeiske samarbeidsinitiativ. Fra norsk side vil det være politisk attraktivt å ta del i et vesentlig europeisk forsvars- og sikkerhetspolitisk samarbeid som ligger utenfor EU-ramma.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-10-09:
Her må man nok be om et litt større presisjonsnivå i vurderingen. Dette er ikke et konkurrerende initiativ, det har jeg akkurat redegjort for. Det er et supplerende initiativ. Vi er veldig glad i NATO-samarbeidet, og debatten rundt NATO har også vært preget av at de europeiske landene må ta en større del av ansvaret. Dette er ikke en europeisk hær. Dette er et forum som skal prøve å være framsynt med hensyn til krisehåndtering, se hvordan europeiske land kan samarbeide bedre om kriser. Det er land innenfor NATO, utenfor NATO, innenfor EU-unionen og utenfor Den europeiske union. Det er ingenting i dette initiativet som går ut over den satsingen vi har på Forsvaret – tvert imot. De 12,7 milliardene vi har økt forsvarsbudsjettene med siden vi kom i regjering, vil også passe inn i dette initiativet. Den langtidsplanen vi er inne i nå, sier at vi skal søke bedre alliert samarbeid. Dette initiativet passer som hånd i hanske til det.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-10-09:
Representanten brukte i innledningsspørsmålet sitt begrepet «naivt». Jeg tenkte jeg skulle overhøre det, men det er på sin plass å ta det når jeg nå kommenterer det representanten kommer med. Vi er med i mange konstellasjoner som går utenfor NATO-landene. Koalisjonen mot ISIS består av 70 land og fire internasjonale organisasjoner. Det nye krisebildet er faktisk sånn at det vil være kriser som ikke egner seg for bare NATO å løse. Vi bruker militærmakt der det kan trengs, men vi bruker humanitære organisasjoner, vi bruker justis, vi bruker Den europeiske union der det kan passe, og vi bruker samarbeidsmodeller mellom likestilte og allierte land for å løse oppgavene. Det er faktisk ikke sånn at NATO kan løse alt. NATO er en militær forsvarsallianse – vi er medlemmer – den er veldig vellykket, og den satsingen vi har gjort på Forsvaret og med langtidsplanen, har styrket både forsvaret av Norge og vår posisjon i NATO. Men vi må gjøre mer.
Bersvend Salbu (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Jeg er glad for at jeg får svar fra statsråd Nybø når kommunalministeren ikke kunne være til stede. «Kloden trenger en radikal og rettferdig miljøomstilling, vi trenger en grønn, ny deal. Klimaomstilling må skje på alle nivåer i samfunnet, både i næringslivet, det offentlige og hos den enkelte. Kommunene er viktige i dette arbeidet, og viljen er høy. Hva slags plan har regjeringen for at kommunene skal settes i stand til å nå målene om å være med og kutte klimagassutslippene med 45 pst. innen 2030?»
Bersvend Salbu (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Takk for svar. Kommunene har stramme budsjetter og skal være utviklingsaktør. De har tusen lovpålagte og ikke-lovpålagte oppgaver. Men jeg opplever at de er veldig på offensiven. Det har blitt lagd klimaplaner, miljøplaner og klimabudsjett, men det er noen som henger etter. Nå er det alvor, det må skje fort. Hvordan skal man stimulere resten av kommunene, de som ikke har slike klimaplaner og klimabudsjett, til å få gjort det?
Bersvend Salbu (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Ja, det er bra, og det er et stort engasjement. Vi opplever nytenkning og vilje. Kommunene er ofte de største virksomhetene veldig mange steder, så det er veldig mye kompetanse og driv i dem. Det er slike som skal gå foran. Å kunne teste ut ny teknologi og nye løsninger og virkelig være innovativ tror jeg er veldig viktig. Klimasats-midlene er blitt nevnt her, og de har vært bra. Men det er jo litt trist at de – nå når det virkelig er alvor – blir kuttet med nesten 20 mill. kr i år. I fjor ble det søkt om støtte til prosjekter for 500 mill. kr av en pott på 200 mill. kr. Det er mye penger, men det er alvor, så vi må gjøre det nå. Hvorfor kuttes det i Klimasats-midlene i år?
Iselin Nybø (Venstre), 2019-10-09:
Regjeringen vil, som jeg forstår har blitt nevnt også tidligere i dag, utarbeide en plan for å oppfylle Norges klimaforpliktelser med 45 pst. innenlandsk reduksjon i ikke-kvotepliktig sektor når en avtale med EU om felles oppfyllelse er på plass. Hovedvirkemidlene i norsk klimapolitikk er generelle landsdekkende virkemidler, med mål om at det skal bli dyrere å forurense og lønne seg å ta miljøvennlige valg, både for folk og for næringslivet. I det lokale klimaarbeidet spiller kommunene en helt sentral rolle. Kommunenes rolle som planmyndighet er spesielt viktig, og det er avgjørende at staten og kommunene spiller på lag. Statlige planretningslinjer for samordnet bolig-, areal- og transportplanlegging legger vekt på et utbyggingsmønster som reduserer behovet for transport, og bygger opp om knutepunkter for kollektivtransporten. Byvekstavtalene sikrer i tillegg god samordning av areal- og transportplanleggingen i storbyområdene, samtidig som staten bidrar med penger til å få på plass store og viktige kollektivprosjekter i byene. Av statlige planretningslinjer for klima- og energiplanlegging og klimatilpassing følger det at kommuner og fylkeskommuner skal stimulere og bidra til reduksjon av klimagassutslipp samt økt miljøvennlig energiomlegging. For å legge til rette for kommunenes planlegging har Miljødirektoratet bl.a. utarbeidet statistikk over klimagassutslipp på lokalt nivå og et beregningsverktøy som skal bidra til at kommunene enkelt kan beregne effekten av lokale klimatiltak. Regjeringen har også opprettet tilskuddsordningen Klimasats, der kommunene kan søke om støtte til klimatiltak. Så langt er det gitt tilsagn om 628 mill. kr til 951 prosjekter. Kommunene er også viktige innkjøpere. For å bidra til klima- og miljøvennlige offentlige innkjøp utarbeider regjeringen nå en handlingsplan for grønne innkjøp, og det er i budsjettet for 2020 foreslått avsatt 5 mill. kr til dette arbeidet. Regjeringen er opptatt av å styrke det lokale og regionale klimaarbeidet. For å nå klimamålene må både staten og kommunene gjøre enda mer. Vi ser at flere kommuner setter seg ambisiøse mål. Regjeringen vil fortsette å støtte kommunene og bidra til å sette dem i stand til å finne gode løsninger lokalt.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-10-09:
Jeg takker for et godt oppfølgingsspørsmål. Jeg er helt enig i at det arbeidet som skjer ute i kommunene, er viktig. Det er viktig at kommunene tar sin del av ansvaret, akkurat som staten og regionene må ta sin del av ansvaret. Jeg også opplever at klima og miljø i denne valgkampen har blitt satt på dagsordenen på en annen måte enn tidligere. Det er mange nye folkevalgte som i disse dager konstituerer kommunestyrer og bystyrer der ute i det ganske land. Jeg har både forhåpninger om og forventninger til at det gir en ny giv til det arbeidet som det er så viktig at kommunene bidrar med.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-10-09:
Klimasats, som ble nevnt her, har siden 2016 gitt tilsagn om 628 mill. kr til 951 prosjekter over hele landet. Det har kommet inn mange søknader. Over 1 580 søknader har det kommet inn i perioden 2016–2019, så dette er populære midler å søke på. Det skjer også mye annet viktig i kommunene. Elbilsatsingen er et godt eksempel. Det er et viktig eksempel også lokalt. Når 45 pst. av nybilsalget så langt i år er elbiler, bidrar det til renere luft og bedre klima ute i kommunene. Jeg er også opptatt av de støtteordningene som er gjennom Enova, og som kommunene også kan bruke. Det er ikke bare kommunene der ute som er viktige, det er også viktig å få næringslivet med på laget, for det er sammen vi kan klare å nå de klimamålene vi har satt oss.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-10-09:
Klimaendringer, tap av natur og forurensning av havene er de tre store miljøutfordringene i vår tid. Vitenskapen er klar: Vi har dårlig tid. Verdens land må redusere klimagassutslippene, ta bedre vare på naturen og skape en sirkulær økonomi innenfor naturens tålegrense. Derfor har denne regjeringen satt ambisiøse norske klimamål, og fører en offensiv klima- og miljøpolitikk. Resultatene er klare: 44,7 pst. av nybilsalget fra januar til og med september er elektrisk, mot 5,5 pst. i 2013. For seks år siden var utslipp fra nye personbiler i Norge på nivå med EU. I dag ligger utslippene fra nye biler i Norge mer enn 40 pst. under EU. Vi er verdensledende i å utvikle og bruke null- og lavutslippsferger. Slike løsninger er helt essensielle for omstillingen til et lavutslippssamfunn. Klimautfordringen er global og kan bare løses gjennom et globalt samarbeid. Regjeringen vil inngå et forpliktende samarbeid med EU om å oppfylle klimamålet vårt med 40 pst. kutt innen 2030. Når det gjelder ikke-kvotepliktige utslipp, vil vi få årlige utslippsbudsjetter for perioden 2021–2030. Norge vil møte sanksjoner hvis vi ikke oppfyller forpliktelsene våre. Norge må også kutte egne utslipp. Vi har satt i gang med utredningen Klimakur 2030, som skal utrede tiltak og virkemidler som kan utløse minst 50 pst. reduksjon i ikke-kvotepliktige utslipp innen 2030. Regjeringen vil utarbeide en plan for å oppfylle Norges klimaforpliktelser med minst 45 pst. innenlandsk reduksjon i ikke-kvotepliktig sektor innen 2030. Å løse klimautfordringen krever samarbeid og tiltak både lokalt, nasjonalt og internasjonalt. Denne regjeringen tar sin del av ansvaret, både her hjemme og internasjonalt. Å se på utslippsutviklingen for ett år gir ikke grunnlag for å konkludere med at det må kuttes ekstra i årene som kommer. Men denne regjeringen skal gjennomføre kutt gjennom hele perioden fram mot 2030, som fører til at vi når de målene som vi har satt oss. Det har vi forpliktet oss til i avtalen med EU. Denne regjeringen har allerede gjennomført politikk som vi ser gir resultater, og som vil gi ytterligere utslippsreduksjoner framover, bl.a. elbilpolitikken.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-10-09:
Det er et godt spørsmål, og jeg takker for det. Jeg vil anta at statsråd Ola Elvestuen vil komme tilbake til Stortinget med et svar på det når regjeringen er klar for det. Jeg vil henstille til representanten å sende et skriftlig spørsmål for å få svar fra Ola på akkurat det konkrete spørsmålet.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-10-09:
Nok en gang takk for et godt spørsmål. Utviklingen av ny teknologi er et spennende felt også på det som er mitt konstitusjonelle ansvarsområde, det som går på forskning og utvikling. Her jobber mange flinke folk med saken. Jeg er helt enig med representanten i at den suksessen vi har hatt med f.eks. elbil, har vært et resultat av den politikken som vi har vedtatt, som vi har pushet fram. Det mener jeg er viktig også å fortsette med når det gjelder elbilpolitikken, men også når det kommer til ny teknologi som gir oss nye muligheter f.eks. innenfor luftfart og fly. Jeg hørte Ola Elvestuen si i går at dette var historiens grønneste budsjett, og det måtte det være, men det må også alle kommende budsjetter være hvis vi skal nå de målene vi har satt oss. Vi må holde på visjonene våre og fortsette å levere i årene som kommer.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-10-09:
Takk for et godt spørsmål. Det er en stor oppgave vi står foran, ikke minst i universitets- og høyskolesektoren, for mye av den kunnskapen vi skal ha i framtiden – den nye kunnskapen vi alle må tilegne oss – skal jo leveres nettopp av universitetene og høyskolene våre. Regjeringen har som ambisjon at vi alle sammen skal lære hele livet. Den tiden da man begynte på studiene da man var 19, var ferdig da man var 25, og fortsatte i én jobb, er forbi. Vi må alle sammen lære nye ting. Det gir en enorm utfordring for våre høyskoler og universiteter, som også må omstille seg og på mange måter levere akkurat det representanten Fagerås etterspør. For å gå inn på noen av de tingene vi gjør nå og i dette statsbudsjettet: Vi har bl.a. lagt inn 75 studieplasser som skal bygges opp over fire år – det blir altså fire ganger så mange – innenfor teknologi og grønt skifte. Vi har gitt 100 studieplasser som også skal bygges opp over fire år – og dermed blir det 400 studieplasser – til det direktoratet som heter Diku. Der også skal vi legge vekt på helseteknologi og det grønne skiftet. Dette er studieplasser som vil kunne tilbys ut i hele landet, der folk bor, og der det ikke er faste studiesteder i dag. I tillegg gir vi penger for å bidra til at høyere utdanning er mer tilgjengelig utenfor campus, og til fleksible videreutdanningstilbud rettet mot nettopp digitalisering og å sikre IKT-sikkerhet og det grønne skiftet. Universitetet i Bergen har overfor de andre universitetene tatt initiativ til å sette ned en komité som jobber med å implementere bærekraftsmålene i utdanningene. Det er en ganske stor jobb, men det er en viktig jobb, som de er godt i gang med, og jeg gleder meg til å se noen resultater av dette på nyåret, når de skal legge fram det de jobber med. Vi la også fram en langtidsplan for forskning og høyere utdanning i fjor omtrent på denne tiden, der klima- og miljøvennlig energi er en av de fem langsiktige prioriteringene. Det viser fra regjeringens side at dette er et av de feltene som vi i et tiårsperspektiv må løfte, og det er nettopp fordi det er så viktig for den tiden vi går inn i, at også universitetene og høyskolene allokerer sine ressurser og sine midler inn mot det som da er en av de fem langsiktige prioriteringene.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-10-09:
Det er riktig som representanten sier, at det er en liten nedgang i andelen som går til forskning, men likevel vil jeg påstå at forskning kommer veldig godt ut i dette budsjettet. Det er femte året på rad at vi ligger over 1 pst. av BNP. Siden 2013 har vi gitt ut 12 mrd. kr mer til forskning og utvikling. Det er viktige midler, for forskningen er også med på den omstillingen og bidrar til at vi drar landet vårt framover. En av grunnene til at vi har en nedgang i forskningen i år, er bl.a. kutt i petroleumsforskningen. Vi har også et ettårig kutt i Forskningsrådet, men det er kutt i avsetningene, og det vil sånn sett ikke ha effekt på aktiviteten det kommende året. Men det vil kuttet i petroleumsforskningen ha.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-10-09:
Jeg er helt uenig i den fremstillingen representanten Fagerås her gir. For det første er jeg uenig i beskrivelsen av at det er «en rasering». For det andre mener jeg det er betydelig mer nyansert enn at det er en samlet sektor som står bak. Det var også flere som uttrykte at dette var et godt budsjett. Blant annet var NTNU, vårt største universitet, fornøyd med budsjettet. Det har vært en formidabel økning i forskningsinnsatsen under denne regjeringen. Det er det mange som merker, og det er det mange som er glade for. Det effektiviseringskuttet som har vært, er på litt over 1 mrd. kr, men i den samme perioden har jo også disse universitetene og høyskolene fått overføringer på over 200 mrd. kr. Så det er noe med å se dette i et perspektiv. Jeg har forståelse for at kutt alltid er vanskelig, men på tross av denne ABE-reformen har universitetene og høyskolene våre en realoppgang også i dette budsjettet.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
«Kloden vår trenger en radikal og rettferdig miljøomstilling på alle områder, vi trenger en «grønn, ny deal». Klimautslippene i Norge gikk opp i 2018, ifølge de siste tallene fra SSB. Dette gjør at vi i de neste årene må kutte enda mer årlig dersom vi skal klare å nå 45 pst. kutt i 2030. Vi utsetter å ta de nødvendige klimakuttene, noe som gjør at vi i de neste årene må kutte mer på kortere tid. Kan statsråden redegjøre for hvor mye ekstra vi må kutte de årene som kommer, fordi det ikke ble kuttet i 2018?»
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Jeg takker for svaret, og jeg registrerer at regjeringen fortsatt er fornøyd med sin klimapolitikk til tross for at man ikke når klimamålene som Stortinget satte for 2020. Statsråden nevner avtalen med EU, og jeg har lyst til å stille et spørsmål om den. For i klimaavtalen Norge skal inngå med EU, åpnes det for å ta i bruk CO2-kvoter tilsvarende 6 millioner tonn fra kvotepliktig sektor og overføre det til ikke-kvotepliktig sektor. Norge må før nyttår bestemme seg for om denne muligheten til å be andre land om å gjøre jobben for oss, skal benyttes eller ikke. Det står ingenting i det framlagte statsbudsjettet om hvorvidt regjeringen vil bruke denne muligheten, og mitt spørsmål er da: Vil regjeringen bruke denne muligheten, og når vil saken bli forelagt Stortinget?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Jeg skal på en eller annen måte benytte meg av oppfordringen fra statsråden om å spørre klima- og miljøministeren. Men la meg gå tilbake til statsrådens første svar, hvor hun helt riktig peker på den suksessen som Norge har hatt i utvikling av og det å ta i bruk elektriske ferjer. Dette kom som et resultat av et vedtak i Stortinget for noen år tilbake, hvor SV og Venstre sammen fikk inn krav om at kommuner, fylkeskommuner og staten måtte kreve lav- eller nullutslippsteknologi når anbud for ferjesamband ble utlyst. Nå ser vi en voldsom utvikling i elektriske fly, hvor mye av produksjonen også kan komme i Norge. Vi ser at Rolls-Royce, som har batterifabrikk i Trondheim, satser på det. Vil statsråden og regjeringen være med på å sikre at vi stiller krav om bruk av nullutslippsfly framover også for å få i gang det markedet?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
«Kloden vår trenger en radikal miljøomstilling, vi trenger en «grønn, ny deal». Det grønne skiftet i Norge fordrer tidenes største omstilling av kompetanse. Fremtidens kompetanse må handle om hvordan vi støtter opp om næringer som er nødvendige for nullutslippssamfunnet, og hvordan vi bruker kompetansen som er i oljeindustrien i dag. Hvordan legger regjeringens kompetansepolitikk til rette for at vi får til den omstillingen i Norge som er nødvendig?»
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Norge har en unik mulighet til å utvikle et samfunn uten CO 2 -utslipp på hjemmebane og bidra vesentlig til en omfattende dekarbonisering globalt. For å få til dette er det selvsagt at forskningen burde ha vært en budsjettvinner. I stedet skjer det motsatte. Andelen av BNP til forskning og innovasjon går ned fra 1,06 pst. i 2019 til 1,03 pst. i 2020. Siden 2017 har andelen falt fra 1,09 pst. Det er ikke noen tegn til et grønt skifte i den samlede forsknings- og utviklingsinnsatsen innenfor områdene miljø og energi. Tvert imot sier Indikatorrapporten, som utgis av Forskningsrådet, at forskningsmiljøene innenfor petroleumsrelatert forskning er tre til fire ganger større enn det som er rettet mot fornybar energi. Hvordan mener statsråden at vi skal få til et grønt skifte uten en storsatsing på fornybar forskning?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
I tillegg til det kuttet, som Iselin Nybø innrømmer kom, var overskriftene i forbindelse med mandagens framleggelse av statsbudsjettet at dette ville føre til en rasering av forskningen. Det var en samlet høyskole- og universitetssektor som meldte det. I tillegg blir altså universitetene og høyskolene for sjette år på rad offer for flate ostehøvelkutt. De samlede effektiviseringskuttene er nå oppe i nærmere 1,3 mrd. kr. Universitets- og høyskolesektoren slår alarm fordi de ser at regjeringens stadige budsjettkutt går ut over både forskning og undervisning. Regjeringen bruker en stadig mindre andel av samfunnets ressurser på det som skal løse de store samfunnsutfordringene. Derfor reagerer jeg når statsråden i media beskriver dette som «effektiviseringskutt». Hvordan kan statsråden være sikker på at disse kuttene ikke går ut over kapasiteten til forskningen i Norge?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til justisministeren: «I sitt svar på mitt skriftlige spørsmål om antall bilbranner og hvor mange som er oppklart, svarte justisministeren 5. september at: «Med tiden som har vært til rådighet har det ikke vært mulig å ta ut informasjon om antall oppklarte saker og gjerningspersoner.» På mitt spørsmål 14. november 2018 om det samme, antall oppklarte påtente bilbranner, til daværende justisminister lød svaret også: «Dette er mer et spørsmål om at innenfor en kort frist var det ikke mulig.» Siden mitt siste spørsmål om dette har det dessverre vært flere bilbranner i Oslo, sist natt til 30. september, da fem biler brant på Ulven. Politiet mistenker at disse ble påtent, i likhet med 123 av bilbrannene i Oslo fra 2017 til 1. april 2019. Kan statsråden og departementet, når det nå er gått snart ett år siden spørsmålet først ble tatt opp, svare på om noen påtente bilbranner er oppklart og gjerningsmenn dømt?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
Jeg takker for et interessant svar fra justisministeren. Jeg må si at jeg synes det er leit å høre at ennå kan ikke politiet si at de har oppklart og pådømt i noen av disse bilbrannsakene, for det er klart at det innebærer en fare for at det kan øke i omfang, særlig blant kriminelle som bruker det som metode for å hevne seg eller true folk som skylder dem penger eller andre ting. Det kan øke i omfang hvis det oppleves som risikofritt. Jeg vil bare si at det som er felles ved veldig mange av de sakene – jeg har fulgt med dem i de senere år – er at noen er sett løpende fra stedet e.l. Det skjedde også i går kveld, på Grorud, hvor det var det noen som kastet noe mot bilene. Det er i bestemte områder av byen, og noen har sett flere bilbranner i en kort tidsperiode i utsatte områder. Så mitt spørsmål til statsråden er om han er fornøyd med resultatene, og om han mener dette prioriteres høyt nok.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
Jeg takker også for det svaret. Det er selvsagt et mye større problem i andre byer, men jeg vil si at i de områdene der man har hatt flere bilbranner bare i år, oppleves dette som et nært problem, for det er jo ikke gjennomsnittet i byen som teller her, men det er hvor mange bilbranner det har vært på de og de stedene hvor vi har problemer med ungdomskriminelle miljøer, gjengmiljøer osv. Så det er det jeg mener man bør fokusere på, og ikke på gjennomsnittstall. Jeg vet at politiet jobber med et etterforskningsløft som del av politireformen, og de metodene som politiet har når de virkelig prioriterer en sak, er imponerende, og de oppklarer veldig mye. De bruker informantbehandling hvor de kjenner miljøene som kan drive med dette, de bruker kameraer, ikke bare akkurat på stedet, men rundt trafikkbildet i området, og de driver oppsøkende virksomhet etter vitner. Så spørsmålet mitt til statsråden er: Har han gått noe inn i og bedt politiet å redegjøre for hvilke etterforskningsmetoder man setter inn, hvis man nå skal prioritere dette området?
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
Takk til representanten Bøhler for spørsmålet. Påsatte bilbranner er en kriminell handling som må tas på alvor. Det handler om respekt for andre menneskers eiendom, men også om trygghet i nærområdet. Sakene representanten viste til, er jo i Oslo, og Oslo politidistrikt deler i utgangspunktet bilbranner inn i tre kategorier: tekniske årsaker, brannene er påsatt, eller det er følgeskade etter at en annen bil eller lagringsplassen, f.eks. en garasje, brenner. Antall registrerte bilbranner i Oslo politidistrikt var samlet på rundt 100 per år fra 2013 til 2015 – noe lavere i 2016. I 2017 og 2018 har tallet vært større, og i 2018 var det totalt 186 registrerte bilbranner. Det er ikke noen egne statistikkgrupper for bilbranner i politiets straffesaksregister, og derfor kan det være noe ulik praksis opp gjennom årene på hvordan man har registrert det. Det som nok er interessant for representanten Bøhler og for meg, er de bilbrannene som er antatt å være påsatt. Dette har vært jevnt i mange år nå, det ligger på mellom 40 og 50 per år. Det laveste antallet var i 2016, med 32, og det høyeste var i 2017, med 62. I 2018, da det var 186 bilbranner, var antallet som var antatt påsatte, 53. Man deler inn de påsatte brannene i flere underkategorier: skadeverk, forsikringssvindel og påtenning av biler som en del av trusler i de kriminelle miljøene. Dette er allikevel ikke noen formell inndeling. Det politiet forteller meg, er at det er ganske utfordrende å oppklare påsatte bilbranner. Det skyldes rett og slett at det er krevende å finne avgjørende tekniske bevis dersom en bil er utbrent, og det er sjelden at politiet har saker hvor tekniske spor kan knytte en konkret gjerningsperson til åstedet. Som en følge av det blir nok de fleste sakene henlagt på grunn av ukjent gjerningsmann. Politidistriktet har imidlertid understreket at det brukes mye tid og ressurser på åstedsundersøking, innhenting av vitneforklaring og sporsikring av tekniske undersøkelser. Fra Politidirektoratet har jeg også fått opplyst at en oversikt over bilbrannskader der saken er oppklart og gjerningsmannen dømt, ikke er tilgjengelig.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
Først vil jeg understreke at når det gjelder at man ikke har kommet fram til noen konkrete saker, så handler det om at man må gå manuelt gjennom dommene, for det kan godt hende at her er det f.eks. personer som har blitt dømt i forbindelse med en annen sak, og så er dette med bilbrannen en del av en hovedsak. Så vi kan ikke utelukke at det er noen som har fått domfellelse for bilbrann, men vi må rett og slett gå manuelt gjennom det. Men jeg er enig i representanten Bøhlers beskrivelse, at det er viktig å gi et signal utad om at det er ikke fritt fram, for jeg deler den bekymringen som representanten Bøhler har om at hvis det blir fritt fram, kan det bli oppfattet på en måte som gjør at det blir mer av det. Samtidig må vi også ta inn over oss at antallet i Oslo faktisk er ganske lavt, og heldigvis lavt sammenlignet med en rekke andre skandinaviske byer. Som et eksempel ble det jo påsatt 90 biler i Göteborg bare på én kveld, mens tallet for hele 2017, som var året med det høyeste tallet, var 62 i løpet av et helt år i Oslo.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
Det som vi har gjort, er at vi har styrket politiets muligheter til å etterforske ungdoms- og gjengkriminalitet. Vi har styrket det med 50 mill. kr i forrige års budsjett, hvorav 24 mill. kr gikk til politiet. I år er dette videreført med 37 mill. kr til politiet. Dette går i hovedsak til Oslo-politiet. Det er klart at måten man må etterforske disse sakene på, vil nok være interessant. Særlig hvis dette viser seg å være knyttet til f.eks. ungdomskriminalitet, må man nok sette inn mer ressurser til det. Så er det grunn til å understreke at det er nettopp også derfor Oslo-politiet nå ønsker å ha en litt mer lokal etterforskning, fordi man kan sette det i forbindelse med andre lokale hendelser. Det er politietterforskerne som jobber i de distriktene – i den grad man har distrikt i Oslo, det har man jo i politiets sammenheng – som skal etterforske saken, for det er de som er antatt å ha mest lokal kunnskap, og dermed å ha størst mulighet for oppklaring.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-06:
På vegne av stortingsrepresentant Torleif Hamre og meg sjøl vil jeg sette fram forslag om å sikre grunnleggende menneskerettigheter og kompetansebaserte bemanningsnormer i eldreomsorgen og i andre kommunale omsorgstilbud.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-06:
Det som Kristelig Folkeparti nå ser ut til å gå inn for, er karakterbasert opptak, og det er ikke fritt. Det er forkjørsrett for noen, for dem som er født på solsiden – ikke for dem som er født med stein i skoa. Det vil også tvinge ungdom til å se enda mer på hverandre som konkurrenter – ikke som medelever og medmennesker. Det sier litt om menneskesynet i et slikt system. Hvis det skal være fritt for alle, må det i så fall være fritt for alle – og det er ingen av de systemene vi nå har snakket om. Overstyring og tvang av verste sort, sier nestleder Ingelin Noresjø i Kristelig Folkeparti. I tillegg funker det ikke i distriktene, slik som flere har vært inne på. Det som er helt sikkert, er at de som sliter, vil tape. Innser Kristelig Folkeparti at et slikt system vil gjøre det vanskeligere å velge for de elevene som sliter, og tror man at flere av dem vil gjennomføre hvis de må gå inn på opplegg de ikke ønsker?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-06:
Hvis man virkelig er det minste opptatt av at alle unger skal lære å lese, skrive og regne, kan en ikke, slik som Høyre og flertallet her, stemme ned SVs forslag om at alle skoler skal være dysleksi- og dyskalkulivennlige, nemlig ha kompetanse for å møte de elevene som har disse problemene. Og de finnes i hvert eneste klasserom. Da skal man gjøre det viktige før elevene blir hengende etter og har mistet sjøltilliten og lærelysten. For det vet vi skjer, og det skjer fort. Det er bedre å gjøre dette først og gjøre det ordentlig. Det andre er diskusjonen rundt PISA. Ja, det tar for mye plass nå, både PISA og prøver, og det reduserer skolens oppdrag. Hele formålsparagrafen er bred, og det er nå et kjør på prøver som ødelegger både sjølfølelsen og lærelysten i en evig konkurranse. Det må være barnas behov og lærernes mulighet til å oppfylle hele formålsparagrafen som skal styre skolen. Og der står det mye: demokrati, likestilling, vitenskap, tenkemåte, skaperglede, forskertrang, kritisk tenkning og å handle etisk og miljøbevisst – for å nevne noe. Det er også et tunnelsyn, hører jeg, særlig fra representantene i Høyre i denne debatten, knyttet til hvordan kommunene og skolene skal klare å gjøre dette. Jeg leder kommunal- og forvaltningskomiteen. Vi diskuterte dette i går. Da kunne kanskje representanten Tybring-Gjedde vært til stede og sett at SV foreslår økninger i kommuneøkonomien på over 6 mrd. kr totalt. Vi finansierer barnehagereformen i kommunenes opplegg, vi finansierer bedre helsestasjonstjeneste til ungdom i kommunenes opplegg, vi finansierer mye av det andre kommunene har ansvaret for, slik at det blir rom for også å gjøre alle de gode tingene som vi vet skolen trenger, f.eks. å ansette nok lærere. Jeg har vært med her lenge og blitt harselert med av Høyre når det gjelder lærernorm, at det er veldig lite viktig. Jo, det er viktig, og nå har gudskjelov også regjeringen blitt med på det. De fleste av oss har vel møtt de elevene som sier at de ikke ble sett, ikke ble hørt, at ingen hadde tid til dem, og at de mistet lysten til å være på skolen. Ja, SV har den sterkeste kommuneøkonomien av alle partiene på Stortinget. Vi finansierer også opp det alvorlige regjeringen har gjort med å kutte i sosiale ytelser i staten og skyve ansvaret over på kommunene. 400 mill. kr legger SV inn til dette til kommunene, slik at de har penger til det. Vi setter altså kommunene i stand til å ivareta sine oppgaver. Det gjør ikke regjeringen, derfor skjønner jeg at de ikke vil være med på veldig gode forslag som hadde gjort skolen bedre.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-06:
Når en har vært med en stund, er det lett å se et mønster i det vi ser skjer i disse debattene. Jeg har vært med så lenge at jeg husker at Høyre var mot retten til videregående skole. Barnehagereformen var Høyre imot – veldig imot – og de stritter litt imot ennå, for de finansierer ikke normene ordentlig. Så har det vært en diskusjon mellom SV og Høyre om måten å se skolen på, der SV vil at den skal være mangfoldig og ha et mye breiere metodetilfang og muligheter for elevene. Der har Høyre vært veldig kritisk, men nå har man altså lagt fram noen nye læreplaner som sier akkurat det samme. Det går i SVs retning, og det er vi glad for. Lærernormen har jeg diskutert i denne salen mange ganger med Høyre. De var veldig imot, og de trakk fram forskning som sa at dette skulle være veldig viktig. Jeg har studert den forskningen litt, det er den som heter Visible learning, av Hattie. Der står det at jo da, det er nok slik at bedre lærerutdanning og høyere fagkompetanse er viktig, men det er på plass nummer 124 av 138 tiltak. Bedre fagkompetanse er på plass nummer 125. Flere lærere, som SV har slåss for, er på plass nummer 106. Det er litt foran, men ikke akkurat i toppen det heller. Hva kan dette lære oss? Jo, det kan lære oss at det er ikke én ting som virker, det er mange ting som må på plass for at dette skal være bra. Det er ingen planter som vokser heller uten jord eller uten lys eller uten vann eller uten sol. Det er mange ting som må være på plass, og det er SV opptatt av. Vi er opptatt av mangfoldet, ikke ensrettinga, og det er derfor vi advarer mot PISA og alle disse testene, fordi det bidrar til den ensrettinga som ikke gjør skolen til det den skal være. SV er mer opptatt av at de elevene som kommer på skolen, også de elevene som har lese- og skrivevansker, skal ha rett til å møte en skole som kan hjelpe dem, enn at lærerutdanningen og kommunene fritt skal kunne velge bort kompetanse og metoder som kan hjelpe elevene. Ja, jeg mener faktisk at det er utrolig viktig at vi får det på plass. Selvfølgelig skal skolene ha metodefrihet, men da må man ikke, sånn som man styrer nå, med PISA, f.eks., tro at ei jente i 10. klasse som vet at hun skal bli arkitekt, trenger samme metode i matematikk som den livredde seksåringen som har lese- og skrivevansker.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-06:
Jeg er veldig stolt over å være med i et parti som har slåss fram rett til videregående opplæring, rett til barnehageplass – alle disse tingene som de andre kommer etter med. Jeg er helt sikker på at når vi får jobbet litt mer – lærernorm har vi også bidratt til – vil tida vise at både skolemat, mer av estetiske fag og fysiske aktiviteter kommer vi også til å vinne fram med, fordi det er sunn fornuft, og fordi det er god skole. Også på vårt budsjett ligger det på helsebudsjettet 390 mill. kr til skolemat. Jeg skjønner at denne komiteen ikke ser på tvers av budsjettene, men det er vi altså nødt til å gjøre. Så blir jeg litt bekymret når det er mange som stiller spørsmål ved disse tallene, for det vi gjør i SV, er at vi skriver brev til Finansdepartementet og spør: Hva koster det? Vi får svar tilbake fra Finansdepartementet, og vi tar de tallene for god fisk. Det regner jeg da virkelig med at Stortinget kan gjøre, at ikke Finansdepartementet driver og gir oss gærne tall – da har vi et alvorlig problem. Men jeg frykter at det er det som skjer, for kommunesektoren totalt sett er underfinansiert.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-06:
For det første er det ingen tvil om at vi må stole på SSB-tallene som sier at arbeidsledigheten går nedover og ser ut til å gå nedover nettopp fordi det blir ført en god politikk på området. Det som ligger i budsjettet, og da tenker jeg på helheten i budsjettet, handler om at når jeg er ute på bedriftsbesøk og spør bedrifter om hva som trengs for at de skal oppleve vekst og utvikling i sin region, snakker de alltid om skattelette og infrastruktursatsing. Det er det massivt av i budsjettet. Når det gjelder utdanningsbudsjettet, handler det rett og slett om yrkesfagløftet, som vi startet på i 2013 og har videreført i år, bl.a. ved å endre på utstyrsstipendet og satse på utstyr til yrkesfag. Det er en del av en større satsing, som vi ser resultatet av ved at det nå er flere som søker seg til yrkesfag, det er flere som vil bli fagarbeidere, og det vil bli flere lærekontrakter hvert år.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-06:
Det kan for eksempel være at det blir 100 flere studieplasser til fagskolene. Det er en konkret ting som sørger for at vi fortsetter yrkesfagløftet. Det er litt rart å oppleve kritikk fra Arbeiderpartiet, som altså ikke gjorde noen ting med lærlingtilskuddet på de årene de satt i regjering. Det var ikke spor av noe yrkesfagløft. Vi har i seks år satset kraftig på yrkesfag og høyere yrkesfaglig utdanning. Det har nå blitt 750 nye fagskoleplasser på disse årene, i tillegg til at vi har oppjustert lærlingtilskuddet syv ganger. Vi har sørget for at det offentlige plikter å ta inn lærlinger også ved anbudsprosesser, og vi ser at yrkesfagene er blitt styrket. Flere søker seg til yrkesfag, flere gjennomfører yrkesfag, og vi ser at det blir rekord i antall lærlinger for fjerde år på rad. Det er ingen tvil om at denne regjeringen sørger for at det blir flere i kjeledress, ikke bare i dress.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-06:
Jeg kjenner godt ordningen med bostøtte. Jeg kommer selv fra en liten øy med 500 innbyggere, og jeg var nødt til å flytte på meg og bo på hybel. Vi kan vel si at støtten ikke er nok til å dekke alle kostnader for alle elever. Det er likevel viktig for oss. Vi ser at Norge er et langstrakt land, og alle skal ha muligheten til å kunne velge den utdanningen de ønsker. Derfor bruker vi 1 mrd. kr på bostøtte. Beløpet kunne helt sikkert vært enda høyere, men enn så lenge er det det nivået det er på. Når det kommer til karakterbasert opptak, som representanten tar opp, synes jeg det er en kjempeviktig verdi at elevene faktisk har fritt skolevalg. Selv valgte jeg å gå på en skole som var lenger unna enn kommunen min, for jeg ønsket å gå på en skole, søkte og fikk muligheten til å gå der.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-06:
Vi er veldig opptatt av at vi skal få på plass gode læreplaner for yrkesfag. Det arbeidet er jeg sikker på at skal fortsette, og at det skal bli fullført i god tid, så jeg er ikke så bekymret for det. Når det kommer til det med karakterbasert opptak, altså fritt skolevalg, som representanten var inne på, er det typisk å se hvordan Senterpartiet føler at de eier elevene og vil bestemme over elevene. De mener det er riktig at fylkespolitikerne skal bestemme hvor elevene skal gå på skole. Jeg mener det er en naturlig rett elevene har til selv å kunne velge skole. Senterpartiet er opptatt av sentralisering. Jeg mener at det finnes ingen større desentralisering enn å flytte makt og avgjørelser vekk fra politikere og byråkrater over til hver enkelt elev, sånn at de skal få større innflytelse over sitt eget liv. Jeg mener det er helt naturlig at den innsatsen man legger ned på ungdomsskolen, også skal få være med og påvirke valget av hvor man skal studere når man skal begynne på videregående skole.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-06:
Arbeiderpartiet har kritisert ABE-reformen, men ikke lagt inn noe i sitt alternative budsjett. Nå hørte vi fra representanten på talerstolen at han også kritiserte at det ikke er nok til innkjøp av læremidler, men det er heller ikke ivaretatt i Arbeiderpartiets budsjett. Vi hørte også han snakket om hodeløs digitalisering – og det fra partiet som i 2017 gikk til valg på at samtlige 630 000 elever i grunnskolen skulle få egen iPad. Det antar jeg er et løfte som Arbeiderpartiet fortsatt har tenkt å innfri, sammen med et annet løfte som ikke ligger inne i budsjettet. Det er tolv måneders studiestøtte til studenter med barn. Samtidig vet vi at det kun er 10 pst. av kostnaden til såkalt gratis skolemat som ligger inne. Representanten sa at det er store løft, og man kan ikke forvente å klare alt på ett år. Jeg lurer på hvor lang tid representanten ser for seg at det vil ta å innføre løftene hvis Arbeiderpartiet hadde styrt? Hvor mye ville det koste, og hvordan vil det dekkes inn? Er det i form av økte skatter til vanlige folk, eller er det snakk om å kutte i utdanningssektoren?
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-06:
Jeg registrerer at representanten Knutsdatter Strand snakket varmt om behov for et yrkesfagløft. Det er det lett å rope om i opposisjon, men skal man ha troverdighet, må man også levere i posisjon. Det gjør Fremskrittspartiet, det gjorde ikke Senterpartiet. Det jeg hadde lyst til å ta replikk om, var PISA. Det er et av Europas største forskningsprosjekt. Det er 65 land som deltar. 4 000–5 000 elever i Norge blir plukket ut hvert tredje år til å ta en liten test. Det er altså ingen stor tidstyv. Jeg sier det heller er som en lyktestolpe: Den er god å støtte seg på, men den lyser bare opp et begrenset område. Den er nyttig til å samle inn informasjon som gir oss et helhetsbilde. Nå fikk vi f.eks. se at leseferdigheten blant gutter synker, at skjermbruken øker, og at leselysten stuper. Det er interessant å se hvordan vi ligger an i forhold til andre land med høy eller lav innvandring. Hvorfor er ikke Senterpartiet interessert i å få den informasjonen?
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-06:
Under budsjettdebatten i fjor kritiserte jeg Arbeiderpartiet og SV for at de gikk ut og kritiserte økningen i makspris i barnehager, men uten å legge det inn i sine alternative budsjetter. De kritiserer som om de selv er tilbake på 2013-nivå. Arbeiderpartiet har tatt inn over seg kritikken fra i fjor og gjort endringer i sitt alternative budsjett, men jeg registrerer at selv om SV har en betydelig større økning i skatter og avgifter, klarer de ikke å finne de samme pengene som Arbeiderpartiet. Så jeg bare lurer på hvordan SV føler det nå som Arbeiderpartiet har blitt det foretrukne partiet for velgere på venstresiden når det kommer til barnehagepolitikk?
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-06:
Representanten Fagerås snakket om behovet for å redusere klimautslipp, og da vil jeg bare minne om at denne regjeringen faktisk reduserer utslipp, mens under den forrige regjeringen gikk utslippene opp. Det ble også tatt til orde for å snakke om oljenæringen og dens framtid, og da er jeg glad for at jeg er en del av et flertall hvor vi sier at oljenæringen skal ha en nøkkelrolle i norsk økonomi framover og bidra til finansieringen av det norske velferdssamfunnet. Jeg vil minne om at olje- og gasspengene bidrar til bl.a. forskningsbudsjettet, sånn som representanten tok opp. Skal vi legge ned olje- og gassnæringen, sånn som mange tar til orde for, vil man altså ikke kutte utslipp globalt, man vil bare flytte produksjonen, man vil flytte velstanden, man vil flytte pengene over til land som blir styrt av Trump, Putin og bin Salman. Jeg visste ikke at de personene var så populære i SV. Når det kommer til ABE-reformen, som representanten Sandberg tok opp, registrerer jeg at Arbeiderpartiet år etter år kritiserer en reform som de selv ikke legger inn penger til å kutte i. Så vil jeg minne om at sektoren altså har fått 280 mrd. kr på de årene. Hvis vi hadde videreført bevilgningene fra 2013-nivå, hadde det vært 23 mrd. kr mindre, men vi har altså økt med 23 mrd. kr, og vi har satt et krav om effektivisering på 1,4 mrd. kr. Da kan man stille spørsmålet: Hvis man da har sagt at man ønsker å ta heisen opp til 23. etasje, men man kommer til 22. etasje, har heisen da gått opp eller har den gått ned? Ellers nevnte jeg at jeg hadde lest en del høringsuttalelser fra 2012. De har jeg rett og slett tenkt å gi i julegave til opposisjonen, sånn at de selv kan lese hva organisasjonene der ute mente om innsatsen da opposisjonspartiene styrte. Forskerforbundet beklaget at regjeringen manglet vilje og evne til satsing, LO var skuffet over at 11 måneders studiestøtte manglet, Akademikerne sa at man kunne skyte en hvit pinn etter elleve måneders studiestøtte, og Utdanningsforbundet beklaget at satsing på tidlig innsats var begrenset til økt lærertetthet på ungdomstrinnet. Jeg skal sørge for å skrive ut og gi høringsuttalelsene i julegave til opposisjonspartiene, sånn at de kan lese grundig gjennom hva de selv leverte da de var i posisjon, neste gang de skal utarbeide sine alternative statsbudsjetter. Så nærmer det seg slutten. Jeg hadde tenkt å ønske god jul til komiteen, men jeg ser at både Carl I. Hagen og Karin Andersen har tegnet seg, så jeg regner med det blir en lengre dag.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-06:
Jeg valgte å ta ordet igjen etter at representanten Tvedt Solberg prøvde å framstille det som om det er Arbeiderpartiet som er det store partiet når det kommer til videre- og etterutdanning av lærere. Jeg vil igjen gå litt tilbake i tid, til forrige regjering. Da var gjennomsnittet av antall lærere som ble sendt årlig på videre- og etterutdanning, 1 500. I valgkampen i 2013 reiste Trond Giske og Jens Stoltenberg opp til Trondheim og lovte at i den neste perioden skulle de få på plass at 3 000 hvert år skulle få videre- og etterutdanning. Med denne regjeringen har vi nå hatt et snitt på 6 000 i året. Det blir 6 050 lærere som neste år skal på videre- og etterutdanning. Totalt har 34 000 lærere fått det tilbudet med denne regjeringen. Når 2020 er over, er det altså 40 000 lærere. Det er et massivt løft, slik Utdanningsforbundet etterlyste i høringen i 2012. Det kom altså med denne regjeringen.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-06:
Bare for kjapt å ta det som ble sagt i slutten av forrige sak om å ønske oss god jul allerede 6. desember: Jeg skjønner at det må være behagelig for statsråden, men jeg håper han kan avbryte juleferien og komme og diskutere bærekraftig læreplan i neste uke. Ellers ser vi, når debatten går sin gang, at vi nesten skulle vurdert om budsjettdebattene startet med de korte merknadene, og så fikk vi de lengre innleggene til slutt, for det liver opp debatten. Jeg skal ikke bruke så lang tid. Hensikten med lovforslaget her i dag er å legge til rette for både kvalitet, nyskaping og utvikling i utdanningssektoren. Institusjonsakkreditering som kriterium vil bidra til en struktur med sterkere institusjoner også i den private delen av sektoren. Samtidig er loven fleksibel og åpner for overgangsordninger og unntak for de skolene som ikke passer inn i A4-formatet. De private skolene har et viktig samfunnsoppdrag. De bidrar til at elever og studenter får kvalitet og mangfold, og til nytenkning og utvikling av bedre utdanningstilbud. På den måten utfordrer og inspirerer de offentlige skoler og universiteter til også å levere enda bedre tilbud. Mange private skoler satser på å utvikle mer praksisrettet utdanning og effektive opplæringsprodukter for bedriftsmarkedet. For Fremskrittspartiet er det viktig å gi disse rom og støtte til å utvikle seg både pedagogisk og kommersielt. Sånne skoler vil ofte være små. Unntaksregelen i loven sikrer at også små og eksklusive utdanningsinstitusjoner kan få statsstøtte, om kvaliteten er god nok. Unntaksregelen sikrer også at det i framtiden blir mulig å starte opp nye tilbud i utdanningssektoren. Det er ikke nødvendigvis sånn at stor alltid er best. Fremskrittspartiet vil ha en mangfoldig universitets- og høyskolesektor der det legges til rette for nytenkning og kreativitet, og det mener vi at denne loven ivaretar godt.