Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-05-05:
Når vi i dag tar farvel med fange 79 231, Samuel Steinmann, blir vi også minnet om hvor ufattelig kort tid det er siden annen verdenskrig både begynte og sluttet. Da jeg var liten, syntes jeg det virket som en uendelighet siden. I dag forstår jeg at det er et øyeblikk i menneskets historie. Annen verdenskrig rammet hele landet, men krigshistorien i Finnmark og Nord-Troms er særegen med brutale hendelser, tvangsevakuering og nedbrenning. Når representanten Bergstø sier at det var politiske grunner til at man kanskje har hatt mer oppmerksomhet rundt krigshistorien i andre deler av landet enn i nord, kan det også hende at det var det. At mange av partisanene som slåss mot nazismen, tilhørte ytterste venstreside, har det også vært en viktig diskusjon om i forbindelse med den nye statuen som kommer i Oslo, at man også ærer dem som sloss mot nazismen, men som hadde kommunistiske sympatier. Så kan man diskutere lenge hva de gjorde etterpå, men det tar ikke bort noe av æren for den innsatsen de gjorde under krigen. Representantenes forslag peker på at det er gitt mange fremstillinger av dette, men allikevel understreker de tydelig at det oppfattes lokalt av mange som om den regionale og lokale krigshistorien i nord er for lite tydelig. Det mener jeg vi skal ta alvorlig. Økt kunnskap og mer forskning er viktig. Det gjøres mye bra i dag, f.eks. Varanger museums formidling av partisanhistorie, og – som flere har nevnt – fagmiljøet innenfor historie og annen verdenskrig ved UiT – Norges arktiske universitet, jobber også med å styrke seg. Forsvarsdepartementet har også et eget historieprosjekt, og som forsvarsministeren understreket her, er det også der viktig at man synliggjør hele det norske folks krigserfaring. Selv om det gjøres mye, mener jeg, regjeringen og Stortinget at det må gjøres mer. Som et ledd i 70-årsmarkeringen er det bevilget midler til et professorat om annen verdenskrig. Disse midlene skal holde oppe og videreutvikle kunnskapen om annen verdenskrig som en del av nasjonens historie. Regjeringen er opptatt av at pengene skal brukes til å formidle bredden av de norske krigserfaringene, også om krigen i nord. Universiteter og høyskoler kan – som flere har nevnt – ikke gis pålegg om læreinnholdet i undervisningen eller innholdet i forskningen, og de skal selv utvikle strategi og prioritere fagområder. Det er flere institusjoner som har utviklet fagmiljøer som gjør dem til aktuelle mottakere av disse pengene, og jeg har merket meg at universitetene i både Tromsø og Oslo har vært nevnt i ulike sammenhenger. Statlige universiteter og høyskoler får rammefinansiering over statsbudsjettet, og det er lenge siden departementet tildelte stillingshjemler for opprettelse av professorater. Jeg har heller ikke oppfattet at noen egentlig ønsker å gå tilbake til et slikt system. Universitetene og høyskolene har selv ansvar for å prioritere bruken av den økonomiske rammen i tråd med overordnede føringer, og jeg ønsker meg minst mulig grad av øremerking av midler. Det tror jeg også er en politikk som flertallet av institusjonene støtter. Ved budsjettbehandlingen av regjeringens forslag om opprettelsen av et professorat mente en samlet utenriks- og forsvarskomite at professoratet, som de skrev, bør opprettes ved Universitetet i Oslo slik at det kan innlemmes i sentrale fagmiljøer på feltet, jf. Innst. 7 S for 2014–2015. Nå har det kommet et representantforslag hvor man mener at Norges arktiske universitet vil være å foretrekke. Så må jeg kanskje korrigere litt etter å ha hørt innledningen av debatten, for jeg oppfatter forslaget dit hen at man ønsker et nytt professorat i tillegg til det som allerede er der. Jeg mener uansett med dette som utgangspunkt at det illustrerer at det ikke er en god idé å tildele midlene etter en politisk vurdering av hvilken institusjon man mener er best egnet til å få frem ny kunnskap om annen verdenskrig for Norge, inkludert Nord-Norge. Jeg mener at kvalitetsvurderinger skal være avgjørende for hvem som får de aktuelle midlene. Fagmiljøet eller fagmiljøene – uansett hvor i landet de måtte være lokalisert – må da vise at de er best egnet til å styrke forskningen om krigens betydning i hele landet. Kunnskapsdepartementet er derfor i dialog med Forskningsrådet om hvordan pengene kan tildeles, basert på kvalitet. Vi legger opp til å bruke Forskningsrådets etablerte systemer. Det vil være effektivt, vil forhindre etablering av nytt byråkrati og være kjent for institusjonene. Samarbeid mellom fagmiljøer vil være en indikator for kvalitet og kriterium for tildeling. Midlene til professoratet er bevilget over Forsvarsdepartementets budsjett. Jeg har god dialog med forsvarsministeren, og tildelingsbrevet fra Forsvarsdepartementet til Forskningsrådet vil bli sendt slik at pengene kan tildeles Forskingsrådet og utlyses før sommeren.