Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2012-12-13:
Også i år har vi hørt fra denne talerstolen representanter fra Høyre og Fremskrittspartiet hamre løs på syntesen om at den rød-grønne familiepolitikken holder en klam hånd over småbarnsfamilienes valgfrihet. De forsøker å skape et bilde av sin versjon av valgfrihet og fleksibilitet som at det er det småbarnsfamiliene etterspør. Historien og våre egne erfaringer viser at deres versjon av valgfrihet bare blir en tvangstrøye for familiene, der kvinnene igjen må finne sin plass ved kjøkkenbenken. Se hva som skjer i Europa, de sier: «Look to Norway!» også på familiepolitikkområdet. EU ser altså at dette viktige politikkområdet bidrar til en positiv samfunnsutvikling, slik det har gjort i Norge. Det er oppsiktsvekkende at representantene for de mørkeblå ikke evner å se det samme. Jeg vil forlate de mørkeblås fromme ønsker om å føre mor tilbake til kjøkkenbenken for å fokusere på et tema som burde ha vært diskutert rundt kjøkkenbenken, nemlig gjeldsproblematikken som vi ser fortsatt øker, særlig blant unge voksne. Inkassokrav og gjeld er en fryktelig dårlig start på voksenlivet. Av den grunn er det viktig at vi setter denne problemstillingen på den politiske dagsordenen så ofte vi kan. Tall fra mai i år viser at det er vel 28 000 personer mellom 18 og 26 år som har betalingsanmerkninger. Det er over 4 300 flere enn i fjor. Tall fra Justitia viser det. Til sammen har de unge 1,1 mrd. kr i inkassogjeld. Samtidig viser undersøkelsen at halvparten av norsk ungdom ikke vet hva en betalingsanmerkning er. Lærdommen får de først gjennom sine møter med inkassoselskapene, og man kan vel si at det kan være en bratt læringskurve. Når de unge først har fått brev fra inkassoselskapet, skjønner de heller ikke hva som står der. Det kom også fram i en undersøkelse fra Forbrukerrådet. Hvorfor har vi denne utviklingen, til tross for at unge og gjeld er på dagsordenen på mange hold? Jeg synes forsker Christian Poppe ved SIFO peker på en forklaring når han sier: «Samfunnet er basert på lån og kredittkort. For unge med lite erfaring og lite inntekt er det da lett å komme i trøbbel. I tillegg flytter mange hjemmefra og får flere utgifter. Det har også med holdninger i samfunnet å gjøre. Normen er å låne penger hvis du ikke har penger her og nå.» Det er mye som bidrar til at de unge voksne føres inn i en vanskelig gjeldssituasjon. Ett stikkord kan være «forbrukslån» og den enkle tilgangen vi har til slike lån. Mens jeg holdt på med dette innlegget og søkte informasjon på nettet, var det ikke måte på hvor mange tilbud jeg fikk om et kjapt og billig lån på minst et sekssifret beløp, og som jeg gikk glipp av. Huff og huff, sier jeg bare. Slike tilbud er etter hvert blitt en del av hverdagen vår – dessverre, vil jeg si. Slik reklame må vi gjøre noe med. Hva og hvordan har jeg ikke noe svar på, men jeg er overbevist om at våre forbrukermyndigheter kan komme med gode forslag. Det ønsket er nok en gang framsatt fra denne talerstolen. Vi kjenner også til at mange banker tilbyr kredittkort i kundepakkene sine. Forbrukerrådet mener at det er lite klokt av bankene. Nytt av året er at min egen bank tilbyr bankkort til barn. Hvor klokt det er, gjenstår å se, men det må være lov å si at jeg er skeptisk. Når vi fortsatt registrerer negativ gjeldsutvikling, må man også kunne stille spørsmål om finansinstitusjonene gjør en god nok jobb ved kredittvurderingen av usikret gjeld. Selv om kredittinstitusjonene har en frarådingsplikt og et krav om kredittvurdering, ser vi at det er forbruksgjeld som skaper de største problemene for de unge voksne. En medisin som i denne sammenheng kan fungere, er at utlånerne plikter å ta et større ansvar når det er åpenbart at forbrukslån ikke burde vært innvilget. I den sammenheng ville opprettelsen av et nasjonalt gjeldsregister være et godt verktøy for både långivere og låntakere. Jeg har et fromt ønske om at det skal være på plass i neste halvår. Jeg og mange med meg begynner å bli svært utålmodige med det å vente. Helt til slutt: Jeg vil igjen understreke at det er den enkelte som har et selvstendig ansvar for å oppta gjeld. Men det er ikke til å underslå at man får god hjelp fra finansinstitusjoner og andre gjennom deres til dels aggressive markedsføring av lett tilgjengelige penger. Det gjør ikke livet lettere for dem som er i en vanskelig livssituasjon økonomisk.