trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var klargjørende. Det svirrer nemlig rykter om at ikke alle kvalitetssikrer sine forslag, at det fremmes forslag og vedtas lover som ikke har vært gjenstand for den kontrollen som statsråden nå beskriver. Etter det jeg forstår, legges altså alle lovforslag fram for lovavdelingen i Justisdepartementet for vurdering. Jeg forstår også at det som kan ha en sammenheng med Den europeiske menneskerettskonvensjonen, blir sjekket, slik at man så godt som det sannsynligvis i den sammenheng lar seg gjøre, får kontrollert at man ikke legger fram noe som umiddelbart vil bli oppfattet som stridende mot EMK.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Jeg synes statsråden har gitt meget gode og fyllestgjørende svar på dette spørsmålet, og jeg synes det virker som om vi ut fra dette kan ha en nokså utbredt trygghet i forhold til at vi sikrer oss før vi vedtar lover, og at vi av den grunn ikke på noen måte kan beskyldes for med åpne øyne å vedta noe som vi i etterkant vet vil bli overprøvd i Strasbourg.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-01-22:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til helseministeren: «Gjennom flere sterke oppslag i mediene den siste tiden har vi sett at vi fortsatt har et altfor dårlig tilbud til pasienter som lider av alvorlige spiseforstyrrelser. Påstander om alvorlig svikt i behandlingsopplegget overfor denne pasientgruppen har også blitt kjent. Vil statsråden innføre spesialavdelinger for denne pasientgruppen, øke den nasjonale behandlingskapasiteten og ta initiativ for at vi skal få mer kunnskap om en lidelse som er den hyppigste dødsårsaken blant unge kvinner?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-01-22:
Jeg vil takke statsråden for et svar som jeg oppfatter som veldig positivt, at det er en politisk vilje hos helseministeren til å ta tak i de omfattende problemene som er knyttet til spiseforstyrrelser, tror jeg ikke det kan herske noen tvil om. Men det er kanskje også viktig at den politiske ledelsen i departementet av og til presser litt på i forhold til embetsverket og profesjonene når det gjelder å sette dette høyere på dagsordenen. Vi hadde en interpellasjonsdebatt i Stortinget i 1998 som omtalte nettopp dette feltet. Den gangen hadde Modum Bad 14 behandlingsplasser. I dag har de noen og tretti. De har vel i dag best kompetanse på dette feltet i Norge, men fortsatt ser vi at Modum Bad ikke tar inn pasienter som har veldig lav kroppsvekt. De flyter ofte i systemet vårt og blir en kasteball mellom de ulike avdelingene. Mitt konkrete spørsmål er: Vil helseministeren vurdere å innføre egne spesialavdelinger, som de har gjort i Sverige med godt resultat? Klarer vi også å få på plass en sterkere koordinering av offentlige etater som psykiatri, helsevesen, fylkeskommuner og kommuner, tror jeg vi har oppnådd mye. Men det viktigste er å ha en politisk vilje til å presse gjennom konkrete tiltak for denne pasientgruppen.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-01-22:
Jeg har bare lyst til å si at det vi har sett i løpet av de siste årene, er at behandlingstilbudet til denne gruppen har blitt lagt ned enkelte steder i landet, bl.a. i Tromsø og i Oslo. Derfor er det viktig at helseministeren følger nøye med. Jeg ser at det er veldig mye på gang i forhold til denne pasientgruppen, men i mellomtiden får vi hele tiden beskrivelser av situasjoner som jeg tror gjør sterkt inntrykk på oss alle, og som vi ikke vil oppleve i dagens Helse-Norge. Vi vet at dette er en gruppe som mange ganger ikke klarer å stå oppreist og kjempe for sine rettigheter. Pårørende er også ofte berørt på en slik måte at de ikke har krefter til å stå på i kampen om ressursene. Neste gang vi debatterer dette temaet i Stortinget, håper jeg at det har skjedd noe konkret i forhold til behandlingsplasser. Vi må ha flere behandlingsplasser, og jeg håper også at statsråden kan være åpen for alternative behandlingsformer – det har vi på mange andre områder i dag. Jeg tror ikke det finnes et fasitsvar på hvorfor mennesker får denne lidelsen. Derfor er det viktig å være ydmyk i forhold til behandlingsmåte og trekke bredt på de ulike miljøene vi har i dag.
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-01-22:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til statsråden: «Hver tredje langtidssykmeldte venter over 200 dager på behandling til en kostnad av ca. 1 700 kr pr. døgn. Ifølge SINTEF har sykehusene fått 30 pst. mer penger de siste 10 årene uten at de er blitt mer effektive. Samtidig har helsekøene vokst. Et prosjekt i Halden kommune har utnyttet ledig kapasitet ved sykehusene. Det har gitt raskere behandling, mindre helsekø og reduserte kostnader for samfunnet. Hvordan vil statsråden overføre disse «bestillerkompetanse»-erfaringene til gagn for hele befolkningen?»
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-01-22:
Jeg takker for svaret. Jeg er enig med statsråden i at man skal utnytte de kapasitetshullene som finnes i helsevesenet. Man kan vel fastslå i dag at det ikke mangler på tilbud til pasienter verken innenfor det offentlige helsevesen eller det private. Men det mangler, eller skorter på, vilje og muligheter i leverandørleddet – det har i hvert fall gjort det – til å gjøre noe med pasienters helhetlige sykdomsforløp, og problemet er først og fremst fravær av en kompetent bestillerkompetanse av helsetjenester på pasienters vegne. Ved siden av individuell gevinst får pasientene ved korte sykdomsforløp både redusert forbruk av kommunehelsetjenester og redusert sykefravær, og man får reduserte ventelister, bedre forutsigbarhet for kommunens forbruk av rehabilitering osv. Når det gjelder fritt sykehusvalg, er det altså fortsatt leverandøren, produsenten, sykehusene, som styrer pasientkøene. Hva vil statsråden gjøre for at kundene, pasientene, får en direkte bestillermakt i forhold til produsenten, sykehusene, ved at f.eks. primærhelsetjenesten har en slik funksjon?
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-01-22:
Her deler jeg synspunktene til statsråden. Jeg er også opptatt av at det skal være en form for likestilling mellom private og offentlige rehabiliteringsinstitusjoner. Norske rehabiliteringsinstitusjoner mottar ca. 920 kr i statlig støtte for et døgn pasientbehandling, mens innsatsstyrt finansiering gir i tillegg til midler fra helseforetakene over 3 000 kr til statlige institusjoner, offentlige institusjoner. Dette er jo en stor ulikhet. Jeg lurer på om statsråden kan bidra til at den forskjellen som er mellom private og offentlige rehabiliteringsinstitusjoner, minker, for at ressursene i samfunnet skal bli bedre utnyttet til gagn for pasientene.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2003-01-22:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Ifølge Dagsavisen bidrar Helsetilsynets retningslinjer til at pasienter med psykiske lidelser(ofte barn og unge) diagnostiseres og behandles i primærhelsetjenesten med antidepressiver(lykkepillen) før pasienten henvises til psykolog og andrelinjetjenesten for videre behandling. (ofte barn og unge) (lykkepillen) Vil statsråden bidra til at retningslinjene for behandling av depresjoner og stemningslidelser fra Statens helsetilsyn blir gjennomgått, slik at medikamenter ikke blir førstevalget til fastlegen ved behandling?»
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2003-01-22:
Jeg vil takke helseministeren for svaret. Jeg forstår det slik at svakheten i dagens veileder vil bli rettet opp, og at det vil bli laget nye veiledende retningslinjer i samarbeid med det berørte fagmiljøet. Vi opplever i dag at stadig flere barn og unge får psykiske problemer. Helseministeren viser til at det ikke er gitt ut retningslinjer for behandling av depresjoner hos denne gruppen. Vil helseministeren medvirke til at Sosial- og helsedirektoratet i forbindelse med utarbeiding av nye retningslinjer også inkluderer gode retningslinjer for behandling av barn og unge?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2003-01-22:
Ved å gå til kamp mot røyk, rus og usunn livsstil generelt viser helseministeren gjennom folkehelsemeldingen at han har satt seg som mål at nordmenn generelt skal bli sunnere og friskere. Vi har i dag et altfor stort pilleforbruk i Norge. Jeg håper derfor at helseministeren – i fellesskap med de fleste av oss, lykkes i sin behandlingsstrategi. Jeg har et siste spørsmål til helseministeren: Er det mulig å tolke helseministeren dit hen at de signaler som han har kommet med så langt om å erstatte piller med andre behandlingsmetoder der det er medisinsk forsvarlig, bare er starten på den virkelige kampen som føres mot pillesamfunnet?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-22:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til utviklingsministeren: «I Etiopia og i andre land i Afrika og Asia er hungersnød eit faktum eller står for døra. Kva blir gjort frå norsk side for å avhjelpe situasjonen på kort sikt?»
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-22:
Eg takkar for svaret. Vi veit at det vi gjer i dag, får konsekvensar på lang sikt. Problemet er at vi i dag kanskje gjer for lite i forhold til nøda. Eg vil spørje utviklingsministeren om korleis ho vurderer det vi trass alt gjer på kort sikt, i forhold til det å løyse nøda på lang sikt. Kan det vere eit motsetnadsforhold her?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-22:
Eg takkar igjen for svaret. Statsråden nemnde sjølv både Etiopia og Nord-Korea. Eg har lyst til å føye til Afghanistan. Det er litt spesielt, for der driv vi både med nødhjelp og har ein militær innsats. Statsråden nemnde også sjølv kor viktig det er å få bygd opp politiske strukturar for på sikt å bidra til at nøda blir redusert. Eg har lyst til å spørje statsråden: Kva for spor ser ho på som det viktigaste? Er det det multilaterale FN-sporet i forhold til nødhjelp, eller er det den militære innsatsen som Noreg gjer?
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Matvaresituasjonen på Afrikas Horn og i det sørlige Afrika ser ut til å utvikle seg til en av de verste kriser på svært mange år. Ifølge Verdens Matvareprogram er nå opp mot 40 millioner mennesker i faresonen. Krisene er resultat av tørke og ustabile værforhold. Men også dypere strukturelle forhold og politiske valg som gjøres, er i varierende grad en del av bakgrunnen. Befolkningen på Afrikas Horn opplever i tillegg de negative effektene av krig og konflikt. Det sørlige Afrika er særlig utsatt for virkninger av aidskatastrofen både på matvareproduksjonen totalt og for den enkelte smittede, som rammes dobbelt. Vi vet at nødhjelp må følges av tiltak som tar tak også i de underliggende årsakene. Stortinget bevilget for 2002 i utgangspunktet 190 mill. kr til bruk ved naturkatastrofer. Ved omfordelingsproposisjonen høsten 2002 ble dette økt til 220 mill. kr, og for 2003 er det allerede i utgangspunktet satt av 220 mill. kr til naturkatastrofehjelp. Det er FN, Røde Kors og norske frivillige organisasjoner som er og fortsatt vil være de viktigste kanalene for bistanden. Regjeringen var tidlig ute i forbindelse med den negative utviklingen i matvaresituasjonen på Afrikas Horn og bevilget 27 mill. kr i naturkatastrofehjelp høsten 2002. Jeg besøkte Etiopia i forrige uke. Alvoret i situasjonen på Afrikas Horn har gjort at Regjeringen allerede nå har disponert ytterligere 28 mill. kr til matvarehjelp til Etiopia og Eritrea. Utenriksdepartementet arbeider nå videre med å fordele midlene som er satt av til bistand i forbindelse med naturkatastrofer. Norge bidrog med ca. 75 mill. kr til tørkerelaterte innsatser i det sørlige Afrika i 2002. Vi tar sikte på å bidra med betydelige midler både til det sørlige Afrika og til Afrikas Horn også i år. I Asia er det særlig matvaresituasjonen i Nord-Korea som gir grunn til bekymring. Norge gav humanitær bistand til Nord-Korea for 27 mill. kr i 2002. En stor del av dette var relatert til matvaresikkerhet. Vi tar sikte på et tilsvarende beløp for inneværende år, fordi situasjonen fortsatt er kritisk for sårbare grupper i Nord-Korea. Jeg kan love representanten Jacobsen at Norge følger utviklingen på Afrikas Horn, i det sørlige Afrika og i andre land hvor humanitære kriser rammer, og vurderer fortløpende norsk støtte i den forbindelse.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Jeg ser ikke dette egentlig som et motsetningsforhold. På kort sikt bruker Norge nå betydelige ressurser på å avhjelpe sultkatastrofen i begge disse områdene, Afrika og Nord-Korea, og det gjøres samtidig en innsats for å adressere de strukturelle årsakene. La meg ta et eksempel. I Etiopia hadde jeg inngående samtaler med etiopiske myndigheter, også med statsminister Meles Zenawi og katastrofeteamet som har ansvaret for koordineringen av den humanitære innsatsen, om betydningen av både å ta inn mellomlangsiktige GAP-midler til å forbedre matvaresikkerheten og at vi må adressere de strukturelle, tunge spørsmålene som dreier seg om landbrukspolitikk og matvaresikkerhet på Afrikas Horn og i Etiopia. Det vil nå bli gjort, og Norge har sagt at vi er villig til å gå med i et samarbeid med Etiopia om dette. Faktisk kan det være slik at krisen fører til at man adresserer tøffere disse langsiktige problemstillingene enn om det hadde vært en mer varig og håndterbar nødssituasjon.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Grunnen til at jeg ikke nevnte Afghanistan med en gang i forhold til en nødssituasjon eller naturkatastrofe, er at rapportene fra FN foreløpig tyder på en noe bedre forsyningssituasjon når det gjelder mat i Afghanistan, dette året enn tilfellet var i fjor. Men representanten har helt rett i at vi skal bidra med betydelige midler også på denne siden i forhold til Afghanistan og hjelpe et nødstilt folk der. Jeg tror ikke det er riktig og mulig å sette de aksjonene som pågår for å bekjempe terrorisme og sikre sikkerhet i Afghanistan, opp mot kortsiktig og langsiktig hjelp til et nødstedt folk. Det er ingen tvil om at de ikke får hjelpen ut med mindre sikkerheten blir bedre, og med mindre kontrollen fra afghanske myndigheter blir skikkelig over hele Afghanistan. Det er dette vi arbeider med, og sånn sett henger dette sammen. Det vi også er opptatt av, er at vi skal bidra med betydelige midler på den mellomlangsiktige og langsiktige siden. Det gjør vi. Vi bidrar faktisk med mer midler dette året enn i fjor nettopp på bistandssiden for å sikre at folk blir hjulpet, og at styresettet kan fungere på en skikkelig måte.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-01-22:
Jeg tillater meg å stille et spørsmål til olje- og energiministeren: «Statsråden uttalte i NRK Dagsrevyen den 18. desember 2002 at Stortinget hadde gitt industrien tillatelse til å stoppe produksjonen for å selge kraften på markedet. Hvilke kontrakter, bedrifter og formuleringer fra Stortingets side er grunnlaget for statsrådens uttalelser?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-01-22:
Vi i Arbeiderpartiet har gått igjennom de samme avtalene og kan ikke finne det grunnlaget som statsråden nå bruker, i forhold til å bruke arbeidsfolk som en innsatsfaktor i elektrisitetsspørsmålet. Blant annet står det i St.prp. nr. 52 for 1998-99 at grunnen til salg av strøm kan skyldes midlertidig svikt i priser og avsetning eller reparasjon og ombygging av industrianleggene. Vi kan ikke se at det gir grunnlag for eieren til å bruke dette som et spekulasjonssystem for å tjene mer penger. Statssekretær Ryssdal i Arbeids- og administrasjonsdepartementet har sagt at det å selge kraft ikke gir grunnlag for permitteringer, og da står altså arbeidstakeren igjen med å måtte gå på sosialen. Er oppfordringen fra statsråden at det er det de skal gjøre, samtidig som de skal betale strømregningene sine?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-01-22:
Så er det jo noen bedrifter som har tjent formidable summer på å stoppe å selge kraften sin. Hovedårsaken til dette spørsmålet er altså det som går på energitilgangen for det norske samfunn. Blir det ikke energiministerens ansvar til syvende og sist å sørge for at det faktisk er nok energi i markedet? Det har aldri vært Arbeiderpartiets intensjon at arbeidsfolk skal brukes i denne spekulasjonen i forhold til energiprisene som nå skjer. Det hadde jeg håpet at statsråden og Regjeringen òg stod bak, og at de dermed gjorde noe, kom med tiltak som kunne hjelpe på den energisituasjonen vi er oppe i. Det er helt klart at industriutviklingen i Norge er avhengig av å få tilført ny energi. Har statsråden noen tanker om industriutviklingen framover? Skal det være sånn at industrien skal stoppe for at man skal kunne selge strøm, eller skal man sørge for at det er tilgang på kraft til industrien?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Sist Stortinget behandlet dette spørsmålet var i forbindelse med St.prp. nr. 52 for 1998-99, Om Statkrafts industrikontrakter og leieavtaler. Stortinget samtykket da i at «Anvendelsesbegrensninger på industriens krafttilgang justeres som beskrevet i St.prp. nr. 52(1998-99) (1998-99) Det het bl.a. i den forbindelse: «Industrien har også behov for å kunne foreta tilpasninger av aktivitetsnivået som kan gi midlertidige reduksjoner i kraftbehovet. Det kan for eksempel skyldes midlertidig svikt i priser og avsetning, eller reparasjoner/ombygging av industrianleggene. Det er derfor behov for visse muligheter til å omdisponere kraft, enten innen konsernet eller gjennom salg ut av konsernet.»Det heter for øvrig i denne proposisjonen:«Dersom bedriften nedlegges eller varig innskrenker driften, slik at anvendelsesbegrensningene brytes, er utgangspunktet at krafttilgangen faller bort eller innskrenkes umiddelbart.»Det heter dessuten:«Det legges opp til en streng praksis når det gjelder midlertidige brudd på anvendelsesbegrensningene av lengre varighet enn tre år, og ved varige nedleggelser eller innskrenkninger.» Det har således lenge vært klart at industrien kan omdisponere kraft midlertidig i inntil tre år. Bedriftenes mulighet til å selge kraft midlertidig i markedet var for øvrig ikke noe nytt som ble innført ved St.prp. nr. 52 for 1998-99. Det kan bl.a. vises til at det i St.prp. nr. 104 for 1990-91 ble gitt anledning til midlertidige salg i inntil to år for store deler av krafttilgangen. Den gang het det bl.a.: «Industriens aktivitet kan imidlertid variere med konjunkturene. Industrien kan også i anleggs- og ombyggingsperioder ha et redusert kraftbehov. Det er derfor behov for en åpning for tidsbegrensede tilpasninger. Men departementet forutsetter at kraftsalg fra industrien i mer enn to år normalt ikke skal finne sted.» Det het også: «Vilkåret må likevel ikke være til hinder for at industrien tilpasser produksjonen midlertidig i tørrår, situasjoner med spesielt høy etterspørsel fra alminnelig forsyning, for eksempel kalde vintre, situasjoner med spesielt stor belastning på nettet etc.» Blant annet av de stortingsdokumentene jeg her har sitert fra, går det klart fram at det i lang tid har vært forutsatt at industrien midlertidig kan redusere eller stoppe produksjonen og selge kraft i markedet. Som bakgrunn for disse reglene er det vist til konjunkturendringer, bedriftsinterne forhold og forhold knyttet til kraftsystemet, f.eks tørrår. Det forutsetter imidlertid fleksibilitet i forhold til det generelle vilkåret om at kontraktskvantumet skal brukes til industriproduksjon.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Jeg har selvfølgelig forståelse for at Arbeiderpartiet har måttet gå gjennom dokumentene for å finne grunnlag for det som jeg også hevdet i Dagsrevyen den 18. desember, og som representanten Klungland refererer til. Jeg vil imidlertid vise til at St.prp. nr. 104 for 1990-91, som jeg siterte fra, gir den muligheten med de formuleringene som Stortinget den gangen sluttet seg til. Jeg vil for øvrig tilføye at jeg ser åpenbart de ulempene dette har for en del bedrifter. Det er ikke etter mitt syn ønskelig å ty til den type kraftproduksjon uten at dette også kan avtales med de ansatte. Jeg vil anta at mange bedrifter kan kombinere en økt leveranse av kraft til alminnelig forsyning med vedlikehold i bedriftene. Det er flere bedrifter som har kunnet kombinere dette på en utmerket måte.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Jeg vil gjøre oppmerksom på at representanten Klungland nå stilte spørsmål om helt andre ting enn det som spørsmålet gjaldt. Det skal jeg gjerne komme tilbake til. Jeg vil benytte denne anledning til å tilbakevise Klunglands påstand også til innslaget i Dagsrevyen og hans indignasjon over at statsråden kunne tillate at noen i kraftkrevende industri skulle selge ut kraften til alminnelig forsyning. Jeg har påvist at dette er i full overensstemmelse med Stortingets vedtak, at det har fått full tilslutning fra Arbeiderpartiet, og at jeg har hatt den nødvendige ryggdekning i Stortingets vedtak for å kunne ta imot den kraften til alminnelig forsyning i en vanskelig tid. Samtidig understreker jeg at det ikke er ønskelig at en slik anledning skal gå ut over sysselsetting i denne viktige industrien. Jeg håper derfor at bedriftene kan kombinere den type viktig leveranse med nødvendig vedlikeholdsarbeid. Det er to hensyn som jeg mener kan kombineres på en utmerket måte.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Omlegging av energibruken til mindre bruk av elektrisitet til oppvarming er en prioritert satsing for Regjeringen, og det legges ned en betydelig innsats for å følge opp målet om 4 TWh økt bruk av vannbåren varme basert på nye fornybare energikilder, varmepumper og spillvarme innen 2010, et mål som Stortinget har stilt seg bak. I denne sammenheng vil jeg også minne om at Stortinget har stilt seg bak strategien for å nå dette målet, gjennom opprettelsen av Enova. I innstillingen til Ot.prp. nr. 35 for 2000-2001 om opprettelsen av Enova sier flertallet: «Målsettingen må være å skaffe flest mulig miljøvennlige og sparte energienheter på en mest mulig kostnadseffektiv måte.» Dette er en målsetting som Regjeringen følger opp i styringen av Enova. Det vil si at Enova til enhver tid skal støtte de prosjektene som gir mest energi pr. støttekrone. Dette innebærer at det blir betydelig konkurranse om midlene som er tilgjengelige, noe som også vil gjelde ved en eventuell søknad om støtte til fjernvarmeprosjektet i Tønsberg, som representanten Egeland tar opp. En forutsetning for å få prosjektet vurdert er derfor at det sendes en søknad til Enova. Når det gjelder realiseringen av fjernvarmeprosjekter generelt, vil jeg videre vise til Regjeringens strategi for utbygging av vannbåren varme, som ble lagt fram i 2002. Hovedtrekkene i denne strategien innebærer, foruten en fortsatt satsing på økonomisk støtte gjennom Enova og Husbanken, endringer i plan- og bygningslovgivningen og styrking av kommunenes rolle og kompetanse. De mulighetene som spillvarme fra Essos anlegg på Slagentangen gir for utbygging av fjernvarme, er interessante. Jeg har allerede fått invitasjon fra partifeller i Vestfold om å gjøre meg kjent med disse mulighetene og har takket ja til en slik invitasjon. Slik jeg ser det, må det legges til rette for fjernvarme på brukersiden, bl.a. gjennom byggereglene og kommunenes arealplanlegging, for at en på sikt skal kunne utnytte de store spillvarmekildene slik som det ligger til rette for i Tønsberg.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Både Regjeringen og olje- og energiministeren har en offensiv holdning i forhold til fjernvarme og til nye fornybare energikilder, og særlig i forhold til å vri energi til oppvarming over fra elektrisitet til annen type oppvarming. Der støtter jeg fullt ut det som representanten Egeland nå gav uttrykk for. Når det gjelder gjennomføringen, viser jeg til at det er Enova som står for det operative, og at også det prosjektet som det her tales om, må konkurrere med andre prosjekt. Jeg er enig i at det er behov for en betydelig satsing, og Enovas budsjetter blir fastlagt her i Stortinget. Rettet til: Ved siden av at et påslag av nettariffen går til Enova, ...Ved siden av at deler av elektrisitetsavgiften går til Enova, legges det også penger inn i direkte bevilgninger. Det har Stortinget full anledning til å vurdere fra år til år. Jeg ser godt muligheten for at vi ytterligere skal kunne styrke det viktige arbeidet som Enova gjør.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Det siste må selvfølgelig vurderes av den ansvarlige ministeren i forbindelse med Husbankens virksomhet, men i utgangspunktet har Husbanken allerede midler til energiomlegging og gir støtte til fornuftige energiomleggingstiltak. Det er allerede ivaretatt. Som representanten sikkert vet, la jeg på fredag også fram en proposisjon for Stortinget hvor vi foreslår energiomleggingstiltak for private husholdninger. Så det gjøres veldig mye positivt. Det er to ting jeg har lyst til å understreke for representanten. Det ene er at Tønsberg kommune må gjøre et «fotarbeid» for å tilrettelegge for fjernvarme. Det andre er at SV har gitt sin tilslutning til at det er Enova som skal vurdere de enkelte prosjekter, og at det ikke avgjøres her i Stortinget. Det er meget viktig at man respekterer det. Jeg har full forståelse for det representanten Egeland tar opp, nemlig: Er bevilgningen til Enova stor nok i forhold til de viktige oppgavene vi står foran? Det ønsker jeg å vurdere, og det vil jeg komme tilbake til i statsbudsjettet for 2004. Mye tilsier at vår satsing på annen type energi enn el produset av vannkraftverk nå er viktig å få til. Det har ikke minst denne vinteren lært oss.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Størstedelen av oljeinntektene tilfaller staten, enten gjennom statens direkte eierskap i oljefeltene, gjennom skatteinntekter på oljeselskapenes overskudd eller gjennom utbytte på statlige eierandeler i oljeselskaper. Disse inntektene kanaliseres i sin helhet til Statens petroleumsfond, som investerer alle pengene i utlandet. Utvinningstempoet i oljesektoren fører derfor i seg selv ikke til noe press i økonomien. Derimot er det en nær sammenheng mellom bruken av oljepenger over statsbudsjettet og utviklingen i næringslivets konkurranseevne. Jo lenger vi går i å øke bruken av oljeinntekter, desto høyere vil renten kunne bli, og desto sterkere blir kronekursen. Derfor har Regjeringen lagt stor vekt på å holde igjen når det gjelder bruken av oljeinntekter. I samsvar med handlingsregelen er det bare den forventede avkastningen av Petroleumsfondet som brukes hvert år over statsbudsjettet. Den beste hjelpen Regjeringen og Stortinget kan gi til det konkurranseutsatte næringslivet, er å holde statsbudsjettet stramt. Norske kroner er nå sterkere enn hva konkurranseutsatt næringsliv kan leve med på sikt. For at kronekursen skal svekke seg relativt raskt, vil lavere renter være et viktig bidrag. Der skjer det jo en interessant vurdering i Norges Bank i dag, som kjent. Det kreves en fortsatt ansvarlig budsjettpolitikk. Samtidig er det også viktig at lønnsveksten framover ikke blir høyere enn hos våre handelspartnere. Vårens lønnsoppgjør gav hyggelige lønnstillegg for mange, men resultatene var samlet sett mer enn hva norsk økonomi kan tåle. Norges Bank fant det derfor nødvendig å øke renten for å hindre at prisstigningen etter hvert blir for høy. Renten i Norge er klart høyere enn renten internasjonalt, og dette er antakelig hovedforklaringen på at kronekursen har styrket seg kraftig. Kombinasjonen av høy lønnskostnadsvekst over flere år og en kraftig styrking av kronekursen har rammet konkurranseutsatt næringsliv meget hardt. Regjeringen har gjennom det inntektspolitiske samarbeidet satt i verk tiltak med sikte på å bidra til at neste års lønnsoppgjør skal bli mer tilpasset det norsk økonomi kan tåle. Svaret på spørsmålet fra representanten Bastesen må derfor bli et nei, simpelthen fordi utvinningstempoet i oljesektoren i seg selv ikke fører til noe press i økonomien. Det er andre forhold som her vil være avgjørende, i tråd med hva jeg nå nettopp har gjort rede for.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Jeg vil bare gjenta at det ikke er oljeutvinningstempoet i seg selv som skaper de problemene for norsk økonomi som representanten Bastesen helt riktig peker på, og som er en stor utfordring. Det er hvordan vi bruker de ressursene og inntektene av disse ressursene i norsk økonomi, som vil være avgjørende for hvordan vi kan takle høy rente og høy kronekurs. Representanten Bastesen stiller også et spørsmål om forholdet mellom ressursforvaltning og finansforvaltning av oljeformuen vår. Det er et interessant spørsmål, men berører i og for seg ikke det grunnleggende som han peker på når det gjelder svekket konkurranseevne og høy kronekurs. Jeg vil som oljeminister framholde at det er viktig at man holder et jevnt tempo, ikke et høyt tempo, men et mest mulig jevnt tempo, for det har stor betydning for industrien, både oljeselskapenes virksomhet og leverandørindustrien, og det er det som er grunnlaget for Regjeringens politikk på dette området.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Det er noe i Bastesens engasjement som jeg er helt enig i, nemlig at hvis vi tar for mye ut av rikdommen som følger av oljeaktiviteten vår, vil vi måtte betale for det i form av høyere rente, høy kronekurs og svekket konkurranseutsatt industri. Det ønsker vi ikke. Men jeg har i flere svar forsøkt å forklare for representanten Bastesen vår vurdering av dette, nemlig at dette ikke henger sammen med oljeutvinningstempoet i seg selv, men det henger sammen med hvordan vi tar ut verdiene av disse oljeressursene og pumper dem inn i norsk økonomi. Der er representanten Bastesen og jeg helt sikkert enige. Der må vi vise forstandighet, ellers har ikke konkurranseutsatt industri mulighet til å overleve. I det kan Bastesen og jeg være helt enige.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Dette spørsmålet gjelder, som også representanten nevnte, en problemstilling som jeg også svarte representanten Gjermund Hagesæter på 10. april i fjor. BKK Nett har påklagd NVEs vedtak vedrørende fakturering av husholdninger. NVE mente at BKK Netts akontotariffering var i strid med gjeldende forskrifter på området. NVEs forskrift om måling, avregning og fakturering krever at nettselskapene skal fakturere kunder med forventet årlig strømforbruk over 8 000 kWh minimum hver tredje måned etterskuddsvis og på bakgrunn av faktisk forbruk. Kravet ble innført fra og med 5. juli 1999 og gjelder for fakturering av nettjenester og for felles fakturering av nettjenester og elektrisk energi. Hensikten med kravet er å bevisstgjøre forbrukerne deres strømbruk og kostnaden ved dette og derigjennom motivere til mer effektiv energibruk. For enkelte kunder med dårlig betalingsevne kan høyere strømregninger i vinterhalvåret være et problem. Det er det også representanten Hagesæter er opptatt av. NVEs forskrift åpner derfor for at nettselskapet kan tilby kunder med betalingsproblemer annen faktureringsmåte, f.eks. a konto. Dette er imidlertid en unntaksordning basert på at nettselskapet skal foreta en individuell vurdering av den enkelte kunde. Det er denne bestemmelsen NVE mener at BKK Nett har brutt med sin praksis. Siden Olje- og energidepartementet er klageinstans og har saken til behandling, kan jeg ikke gå videre inn på realitetene i denne saken nå. Kravet om etterskuddsvis fakturering etter faktisk forbruk gjelder imidlertid ikke for husholdninger med forventet årlig forbruk lavere enn 8 000 kWh, dvs. at disse kan faktureres a konto. Videre omfatter heller ikke forskriften kraftselskapenes fakturering av kun kjøp av elektrisk energi. Fakturering av husholdninger og håndtering av betalingsproblemer er en svært aktuell problemstilling i den situasjonen vi nå har med rekordhøye priser. Jeg har allerede varslet at forskriftene skal gjennomgås slik at ingen kraftselskap får anledning til å forhåndsfakturere sine kunder. Etter tre års virke har nå NVE en gjennomgang av forskriftene om fakturering, bl.a. i samarbeid med bransjen. En vil da se på betalingsstrømmens betydning for strømforbruket, og bl.a. har flere nettselskaper fått dispensasjon fra dagens forskrifter for å forsøke alternative faktureringsmåter for et visst antall nettkunder i 2003. Hele dette prosjektet skal avsluttes i 2004. Jeg ser det derfor som naturlig at NVE nå også vurderer en ren fakturering av elektrisk energi også innenfor dette prosjektet, slik at vi får en bred og grundig evaluering av regelverket og får sett på ulike faktureringsmåter.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
At klagen er trukket, er nytt for meg. Jeg tror deler av klagen er trukket, men det er ukjent for meg at hele klagen er trukket. Dette skal selvfølgelig undersøkes. Når det gjelder spørsmålet fra representanten Hagesæter om straks å tillate dette, viser jeg til at vi nå har et prosjekt på gang hvor vi får erfaring med ulike former for fakturering. Jeg synes det er fornuftig å gjennomføre dette prosjektet før en styrter ut i bestemte ordninger, som i noen tilfeller kan være positive, i andre tilfeller være negative. Jeg vil minne representanten Hagesæter om at det å forhåndsfakturere a konto vil være å bedre likviditeten for kraftselskapene, men å forverre tilsvarende likviditet på kundesiden. Så det er ulike hensyn å ta her. Men bl.a. ser jeg det viktige spørsmålet som representanten Hagesæter reiser: Vil ikke en akontobetaling gi betalingssvake kunder en bedre oversikt over sine utgifter? Det svarer jeg et ubetinget ja på. Men da må det avveies mot andre hensyn. Dette vil vi komme tilbake til når NVE har fått evaluert og fått summert opp sine erfaringer.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-01-22:
Jeg tror det er veldig viktig at kraftselskapene viser nødvendig fleksibilitet i en situasjon med så høye strømpriser som det har vært den senere tid. De er heldigvis på vei nedover for øvrig. Jeg har tatt kontakt med bransjen og fått positiv tilbakemelding: Bransjen er villig til å innrømme fleksible ordninger for kunder med betalingsproblemer. De er også innstilt på å dele opp strømregningen på en fornuftig måte, slik at kunder som får en stor strømregning som de ikke uten videre har likviditet til å betale øyeblikkelig, får anledning til å avdra dette over noe lengre tid. Dette er bransjen selv positiv til. Jeg viser til at det også kan være andre ordninger som kraftselskapene kan bidra til for å lette på forholdene i en helt spesiell situasjon. Akontobetalinger basert på frivillighet er akseptert. Det som jeg har forsøkt å framheve overfor representanten Hagesæter når det gjelder akontobetalinger, er at det må avtales med kunden. Det kan ikke bestemmes ensidig av kraftselskapet. Det var det som var problemet i den spesielle saken som representanten Hagesæter har reist her i Stortinget.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-22:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «I Tønsberg slippes energi tilsvarende 800 gigawatt – minst et par Alta-kraftverk – ubenyttet opp i lufta. Det er spillvarme fra Esso-raffineriet på Slagentangen. Det er tildelt konsesjon for utbygging av fjernvarme basert på denne spillvarmen. Hittil har prosjektet ikke fått tilskudd, til tross for sitt store potensial i å redusere bruk av elektrisk kraft til oppvarming. Hva vil Regjeringa nå gjøre for at dette prosjektet skal kunne realiseres?»
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-22:
Jeg takker for svaret, som for så vidt ikke brakte mye nytt. Man kunne ha tenkt seg at dagens energisituasjon kunne ha betydd en litt mer offensiv holdning. Statsråden viser til Stortingets mål om økt bruk av vannbåren varme, som er en oppfølging av Kyoto-avtalen. Det er ikke nok å vedta mål. Det er gjennomføringen som teller, og da er realiseringen av prosjekt som dette helt nødvendig. Statsråden viser til Enova og sier at det blir betydelig konkurranse om støttekronene herfra. Det er jo der problemet ligger. Dette prosjektet har rett og slett vært for stort. Kan ministeren tenke seg å ta imot en invitasjon fra SV? Regjeringen og SV har jo som kjent flertall for å øke Enovas midler til støtte for utbygging av fjernvarme og annen alternativ energi, slik at det monner?
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-22:
Jeg takker for svaret. Jeg oppfatter det slik at ministeren muligens vil komme tilbake med forslag om mer penger til Enova, og det vil få SVs støtte. Det er viktig at et slikt prosjekt som Slagentangen-prosjektet blir realisert ganske snart. Det er altså gitt en konsesjon, og det er viktig at konsesjonshaverne gir beskjed om at de vil realisere prosjektet, ikke minst fordi det er store byggeprosjekter på gang, og hvis det blir gitt beskjed om at konsesjonen blir benyttet, kan kommunen pålegge tilslutning til fjernvarme. Alternativet kan være panelovner, dessverre, slik det har vært f.eks. ved utbyggingen av et kulturhus og et hotell i Tønsberg den siste tiden, nettopp fordi konsesjonen ikke var klar. I forrige århundre gikk politikerne i bresjen for å elektrifisere landet og bygge ut viktig infrastruktur. Hva som er viktig infrastruktur, endrer seg. Kanskje er fjernvarmenett en slik viktig infrastruktur nå. Kan statsråden tenke seg at man gir bidrag f.eks. gjennom Husbanken, slik at kommunene kan gå inn som medeiere i fjernvarmenett?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-01-22:
Jeg har et spørsmål til olje- og energiministeren: «Norsk næringsliv opplever at dagens høye kronekurs fører til svekket konkurranseevne internasjonalt. En viktig årsak til den sterke kronen er de enorme inntektene fra oljevirksomheten. Disse inntektene skaper et press i økonomien som prøves motvirket ved stramme statsbudsjett og høyt rentenivå. Vil statsråden vurdere å redusere det norske oljeutvinningstempoet for å dempe presset mot kronen?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-01-22:
Når det gjelder oljefondet, har jo det med økonomi å gjøre. Vi har tapt 125 milliarder kr ved framlegging av forrige års statsbudsjett, så det synes jeg statsråden skal ta med seg til Regjeringen. Stortinget og Regjeringen er opptatt av framtidige generasjoners inntekter. Da tenker jeg spesielt på oljeutvinningen. Ved å bevare en del av oljen under jorda, under havbunnen trygger vi virkelig de framtidige generasjonene. Å plassere de inntektene vi får, i oljefond, som man kan tape store deler av i framtiden, er ikke en god måte å tenke på framtidige generasjoner på. Vi har et høgt rentenivå, det er vanskelig for ungdommen å etablere seg i Norge, og vi har utflagging av bedrifter som resultat. Stadig færre får arbeid. Vil statsråden fortsette på den veien med å utvinne olje i det samme tempoet?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-01-22:
Å bo i dette landet har blitt forferdelig dyrt. Det er folk opptatt av. Jeg synes at de har krav på å få et svar fra olje- og energiministeren. Jo mer olje vi finner og jo rikere vi blir, jo dyrere blir det å bo i dette landet. Folk må snart flytte herfra. Er det det statsråden i realiteten vil med oljeutvinningen og vår rikdom, at den siste som drar, skal slukke lyset, så vi sparer strøm og blir enda rikere?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-01-22:
Eg har følgjande spørsmål til olje- og energiministeren: «En rekke strømkunder får problemer med å betale vinterens rekordhøye strømregning. BKK Nett innførte i fjor en a konto-ordning hvor strømutgiftene fordeles jevnt over hele året, for å redusere betalingsproblemer om vinteren. NVE stoppet dette på bakgrunn av forskrifter. Da jeg tok opp saken i fjor, var statsråden avholdende til å gjøre noe. I dag er situasjonen enda mer prekær for mange strømkunder. Vil statsråden nå sikre at BKK Nett og andre kan fakturere a konto?»
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-01-22:
Eg vil takke for svaret, sjølv om eg ikkje var heilt fornøgd med det som blei sagt. Når det gjeld BKK og klagen, har eg fått opplyst at den er trekt, slik at det å skjule seg bak at ein ikkje kan ta stilling fordi det ligg føre ein klage, er ikkje heilt riktig. Det som er poenget her, er at vi har ei betalingsordning som kunne medført at mange av dei problema som oppstår for mange kundar fordi ein ikkje greier å betale rekninga, hadde blitt reduserte kraftig. Her har vi ei betalingsordning som enkelte straumleverandørar ønskjer å tilby, og som mange kundar ønskjer seg. Eg forstår ikkje då kvifor ein skal ha denne vrangviljen, og kvifor ein ikkje straks tillèt dette. Eg vil då stille følgjande oppfølgingsspørsmål: Burde det ikkje vore fornuftig straks å tillate dette som eit generelt tilbod, i staden for å starte med ei prøveordning?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-01-22:
Eg hører svaret frå statsråden. Poenget er at dersom ein hadde fått ei akontofakturering, som for så vidt også statsråden er inne på, ville ein kunne fordelt straumrekninga over heile året. Mange trygdemottakarar har den same inntekta over heile året, og dermed er det også naturleg at ein får anledning til å fordele utgiftene jamt over heile året. Det gjeld også straumutgifter. Eg hører også at ein skal setje i gang ei evaluering av dette, og at ho skal vere ferdig til 2004. Det som eg ønskjer å stille spørsmål om vidare til statsråden, er då: Ser ikkje statsråden at det er akkurat no det er problem for mange kundar å betale sine straumrekningar? Ei løysing som først vil tre i kraft i 2004, vil ikkje hjelpe dei kundane som har betalingsproblem no.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-01-22:
Jeg har følgende spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «Bergen har nesten 30 000 studenter innen høyere utdanning. Til disse har Studentsamskipnaden i Bergen knapt 2 900 studenthybler. Dette gir en dekningsgrad på 11 pst., mot 15 pst. i Trondheim og 18 pst. i Oslo. Derfor bør bygging i Bergen prioriteres når det gjelder tildeling av bevilgning på kap. 270 post 75 Studentboliger. I innstillingen ber også et flertall departementet vurdere å åpne for ulike finansieringsmodeller for utbygging. Hvordan vil statsråden følge opp for å sikre flere og bedre studentboliger i Bergen?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-01-22:
Jeg takker for svaret. Tildelingen av statlige midler til bygging av studentboliger i Bergen har over lang tid vært for lav i forhold til behovet. Nå har jeg nevnt dekningsprosenten, og statsråden har i sitt svar nevnt det Bergen har fått i tidligere perioder. Hvis vi ser på perioden fra og med 1999, har man søkt om tilskudd til over 1 200 hybelleiligheter og fått, som statsråden nevnte, 253, altså en relativt beskjeden tildeling. I samme periode, altså fra og med 1999, har Oslo fått tilsagn om langt over 800 hybelleiligheter, mot altså ca. 250 i Bergen. Det er litt av forklaringen på at dekningsgraden er så lav som den er i Bergen. Det har kommet en henvendelse til Utdanningsdepartementet fra en organisasjon som kaller seg Utdanning i Bergen, hvor institusjonene står bak, og også Bergen kommune. Den ber om hjelp. Vil Bergen nå få hjelp, hjelp i form av penger til bygging av flere studentboliger?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-01-22:
Da takker jeg for svaret.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-01-22:
I tråd med komitemerknaden i Budsjett-innst. S. nr. 12 for 1999-2000 har spesielt Oslo, Bergen og Trondheim vært prioritert ved fordeling av tilsagn til studentboligbygging i de senere år. Videre blir det ved fordelingen av tilsagn for 2001 lagt til grunn en høyere kostnadsramme for Bergen og Trondheim, og kostnadsrammen for tilsagn gitt i 2000 til Bergen og Trondheim ble justert. Kostnadsgrensen for tilskudd til studentboligbygging ble dermed hevet fra 350 000 kr til 500 000 kr pr. enhet i Bergen og Trondheim. Dette er samme kostnadsgrense som gjelder for Oslo. I perioden 1994–1999 fikk Bergen tilsagn om totalt 238,5 hybelenheter. Disse tilsagnene er realisert. Videre har Bergen i perioden 2000–2002 fått tilsagn om totalt 253 hybelenheter. Disse tilsagnene er under realisering. Som følge av at Bergen har fått hevet sin kostnadsramme og har vært prioritert ved fordelingen av tilsagn over flere år, er det lagt til rette for realisering av både flere og bedre studentboliger i Bergen. Videre vil Bergen bli prioritert ved fordelingen av tilsagn for 2003.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-01-22:
Det er riktig som representanten Sortevik er inne på, at dekningsgraden i Bergen er lavere enn i de andre store byene. For å være helt presis har Bergen nå en dekningsgrad på 11,7 pst., mens Oslo har en dekningsgrad på 19,7 pst. og Trondheim på 14,1 pst. På landsbasis er dekningsgraden litt over 15 pst. For 2003 er det bevilget om lag 200 mill. kr til studentboligbygging. Det gir om lag 730 tilsagn til fordeling i 2003. Departementet har ennå ikke helt ferdigstilt det brev som skal gå ut om fordeling av tilsagn, men som jeg sa i mitt første svar, vil Bergen bli prioritert også ved fordelingen for 2003, hvilket vil kunne føre til at dekningsgraden vil øke.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-01-22:
Vi har en rekke avtaler og overenskomster mellom de nordiske landene på utdanningsområdet. I 1994 inngikk de nordiske landene en avtale om adgang til høyere utdanning. Avtalen ble revidert i 1996, forlenget i 1999 og senest i 2000. Avtalen er et ledd i det overordnede målet å skape et nordisk utdannings- og forskningsfellesskap, og slår bl.a. fast at utdanningssøkende fra de nordiske landene skal behandles likt med landets egne søkere. Avtalen regulerer imidlertid ikke spørsmål om retten til studiefinansiering og eventuelle tilhørende rabattordninger. Når det gjelder eventuelle student-/reiserabatter, har de nordiske landene valgt ulike løsninger. Jeg er gjort kjent med at man i Danmark må ha støtte fra Statens Uddannelsesstøtte for å få tilgang til reiserabatter for studenter. Norske studenter med lån fra Statens lånekasse for utdanning vil dermed ikke være berettiget til studentrabatt på dansk kollektivtransport. Norge på sin side har ikke stilt tilsvarende krav. Utdannings- og forskningsdepartementet var frem til årsskiftet ansvarlig departement for avtalen om studentrabatter med bl.a. NSB og Hurtigruta. Det har kun vært krav om at man er student ved norsk utdanningsinstitusjon for å få reiserabatt. Det innebærer at også utenlandske studenter i Norge knyttet til norsk utdanningsinstitusjon har hatt krav på reisemoderasjon. Ansvaret for disse avtalene er siden årsskiftet 2002–2003 overført til Samferdselsdepartementet. Innen Nordisk Ministerråd drøftes regelmessig spørsmål om mobilitet og hvordan vi kan fjerne grensehindringer mellom de nordiske landene. Utdannings- og forskningsdepartementet har på vegne av embetsmannskomiteen for utdanning og forskning påtatt seg å gjennomføre en juridisk utredning om de aktuelle nordiske avtalenes status, dels mellom de nordiske land og dels i forhold til EU-retten og EØS-retten. Stortinget har også bedt Regjeringen om å ta initiativ til en gjennomgang og modernisering av de nordiske avtaler på utdanningsområdet for å lette studentutveksling og godkjenning av utdanninger. Jeg vil vurdere om det er aktuelt å ta opp spørsmålet om student-/reiserabattordninger i denne sammenhengen.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-01-22:
Det er alltid en mulighet å ta opp slike spørsmål på bilateral måte. Men som jeg sa, vil jeg også vurdere om det skal tas opp i forbindelse med de utredningene som skal gjøres, som er av juridisk karakter, og som både skal se på forholdene mellom de nordiske land og forholdene vis-à-vis EU- og EØS-retten. Det er reist spørsmål både i Norge og Danmark om de to ordningene, som altså er forskjellige, kan være i strid med EØS-retten. Det foreligger ikke noe endelig svar på det, men det er blant de problemstillinger som i så fall må vurderes i forbindelse med en slik utredning. Men her kan man tenke seg begge deler, både å ta det i forbindelse med utredningen og selvfølgelig også å reise spørsmålet bilateralt.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-01-22:
Jeg kan forsikre representanten om at jeg i de fleste bilaterale sammenhenger hvor det foreligger en type ordninger som norske studenter ikke kommer så godt ut av i vedkommende land, forsøker å ta opp spørsmål om det ikke kan innføres andre ordninger, i særdeleshet dersom Norge har mer gunstige ordninger for de studentene som kommer fra vedkommende land. Så det vil jeg kunne gjøre også i dette tilfellet.