Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2012-12-18:
:Jeg takker interpellanten for å sette et viktig tema på dagsordenen. Særdeles viktig er det for oss som er fra Nord-Trøndelag. Jeg takker også for engasjementet fra mennesker og representanter fra andre deler av landet for den situasjonen som den sørsamiske reindriften har i vårt fylke. Det er jo rovdyrforliket og situasjonen for reindriften i Nord-Trøndelag som er utgangspunktet og temaet for denne interpellasjonen. Poenget mitt med å ta ordet er egentlig å fokusere på at dette handler om mye mer enn rovdyrforliket og situasjonen for reindrifta i Nord-Trøndelag, for dette handler om framtida for den sørsamiske kulturen og framtida for det sørsamiske språket. Den sørsamiske kulturen er en viktig del av identiteten til oss som er nordtrøndere. Det er en særs sårbar kultur, og det er et ekstremt sårbart språk. Vi setter inn tiltak for å styrke kulturen og styrke språket, og sist var jo det et tema da Kommunaldepartementets budsjett ble debattert her i Stortinget for ikke så mange dager siden. Vi setter inn alle mulige tiltak på mange områder for å opprettholde kulturen og språket, men alt sammen henger på om man får til at reindrifta overlever, for det er reindrifta som er hovedbæreren av den sørsamiske kulturen. Frykten er jo at ryker reindrifta, så ryker både kulturen og språket. Da blir spørsmålet: Har vi som nasjon råd til det? Det er det ene spørsmålet. Det andre spørsmålet er: Har vi lov til å la det skje? Nord-Trøndelag er forvaltningsområde for sørsamisk språk. Det er to kommuner som er blitt det nå, det er Snåsa og Røyrvik – og fylkeskommunen. Det er sørsamisk på Grong videregående skole, og Høgskolen i Nord-Trøndelag har også sørsamisk undervisning. Så Nord-Trøndelag tar sitt ansvar for det sørsamiske på fullt alvor, men ryker reindrifta, så ryker språket og kulturen – vi mister en verdifull del av Nord-Trøndelag, og vi blir fattigere. Så var det sånn at rovdyrforliket ga et nytt håp, det ga en ny optimisme i reindriftsnæringa. Men når jeg nå hører at man snakker om en akutt situasjon, må jeg stille spørsmål ved det, for det er ikke en akutt situasjon – det har jo vært en akutt situasjon i mange år. Det er mange år siden man fikk føle på kroppen hvordan rovdyrproblematikken og rovdyrpolitikken virket inn på den sørsamiske reindrifta. Virkningene forsterkes fra år til år, og tapene er så store at det blir problemer med reproduksjonen. Da blir det også problemer med tanke på hvor mange dyr man kan ta ut, og slaktevekta går ned. Det går ut over lønnsomheten. Nå er det sånn at store arealer i Nord-Trøndelag er vernede områder. Vi har store, fine nasjonalparker. Blåfjella–Skjækerfjella nasjonalpark og Børgefjell nasjonalpark er de områdene i fylket hvor man hovedsakelig driver med reindrift, og spesielt der man har kalvingsområdene. Noe av det man faktisk får til i disse verneområdene, er reindrift. Hva skal man så gjøre hvis man ikke får til å drive reindrift på grunn av rovdyrproblematikken? Jeg må ha en visitt til representanten Gundersen, som snakket om HiST og helseundersøkelser i Sør-Trøndelag. Det heter HUNT, og helseundersøkelsene i Nord-Trøndelag har påvist at rovdyrsituasjonen virker negativt, ikke bare på livskvaliteten, men det virker psykisk negativt for innbyggerne i de mest belastede områdene i Nord-Trøndelag – ikke bare på sørsamene. Jeg har ikke svaret på hva som er rett å gjøre, men jeg er glad for at det er satt i gang forskningsprosjekter. Spørsmålet er om vi er for sent ute, for forskningsprosjektene burde ha vært satt i gang for lenge siden. Hvis vi er for sent ute, og den sørsamiske reindrifta ikke overlever, frykter jeg, som sagt, at både språket og den sørsamiske kulturen følger etter. Da har vi begått en uopprettelig feil. Det er en feil som vi absolutt ikke har råd til.