trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Nå skal jeg også være blid, og så skal jeg si at vi har vårt system. Det er testet og utprøvd i over ti år. Derfor er mitt poeng at det ikke er jeg som har bevisbyrden her, det er Solvik-Olsen, Tybring-Gjedde og de andre som vil kaste det på båten, i hvert fall i den formen det framstår i dag. Så til noen kommentarer rundt substans, som jeg opplever kan – i hvert fall kanskje – gjøre et visst inntrykk på Fremskrittspartiet. Det Tybring-Gjedde tar opp med «samfunnsøkonomisk lønnsomhet», er ikke riktig. Når man beregner samfunnsøkonomisk nytte, er det riktig at det har en del effekter som kan komme tilbake i form av penger, men i slike beregninger er ofte en stor andel av de beregningene en beregning av hva verdien av hva økt fritid er, verdien av å komme tidligere på hytta på fredagsettermiddagen – og altså ikke effekter som du kan saldere statsbudsjetter med hvis du skal styre et land. Punkt én. Det betyr ikke at jeg er imot samfunnsøkonomiske analyser. Det kan være veldig bra og et viktig virkemiddel, men man skal ikke se seg blind på det. Når man sammenligner det med finansplasseringer i utlandet, når vi kjøper tyske statsobligasjoner, så er ikke det en samfunnsøkonomisk lønnsom investering, det er en bedriftsøkonomisk lønnsom investering. Det er en investering der du plasserer penger som du forhåpentligvis ikke bare kan plassere, men der du også hvert år får betaling tilbake – som cash, penger i hånda – som du kan bruke på andre formål. Og du kan også realisere investeringene, i den forstand at du kan velge å selge dem og få pengene tilbake. Jeg er veldig for veier oppover i Hallingdal og andre steder for folk som skal på hytta eller kjører varer over fjellet, men dette er ikke sammenlignbart, slik Fremskrittspartiet gir inntrykk av. Så til dette budsjettsystemet som Solvik-Olsen og andre er veldig opptatt av, både over og under streken – du kan jo gå deg helt vill i dette. Men det som dette i bunn og grunn handler om, er at dette er ikke noe vi har funnet på, eller noe Solvik-Olsen og andre har funnet ut nå. Dette har vært et kjent system i mange år, et system som ikke bare jeg har vært kjent med, men alle markedskreftene i Norge. De som vurderer hvor de skal plassere pengene sine, har forstått at det skal gjøres på den måten. Og igjen: Det er forskjell på å skyte inn kapital i f.eks. Statkraft, hvor du på den andre siden da trekker utbytte fra det året tilbake, slik at man ikke skal bli beskyldt for å kunne trikse med pengene, hvor du altså har en pengemaskin som gir penger tilbake hvert eneste år i årene som kommer, som vi igjen da – for å bruke Tybring-Gjeddes egne ord – kan ha det «moro» med. Dette er altså ikke mitt ord, men Tybring-Gjeddes ord. Igjen: Det er en stor forskjell. Og til slutt: Det jeg synes Fremskrittspartiet bør manne seg opp til å si, er – hvis man kritiserer disse angivelige hullene i handlingsregelen – om Fremskrittspartiet da skal løfte petroleumsinvesteringene, Statkraft, andre som låner penger og bompengeselskaper inn på statsbudsjettet? Nei, det har man jo ingen planer om.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Jeg skal ta representanten Solvik-Olsen på ordet og diskutere forslaget, for det er dessverre slik at det er en rekke spørsmål ved det forslaget som ikke er avklart, verken i merknader, i selve forslaget eller her i salen. Så da har jeg noen spørsmål, og jeg håper at representanten Solvik-Olsen kan opplyse oss andre som tydeligvis ikke klarer å forstå noe som helst, fra denne talerstolen. Hva skal defineres som forbruk, og hva skal defineres som investeringer? Det er helt riktig, slik representanten Geir-Ketil Hansen sier, at de fleste veiprosjekter med dagens system ikke er samfunnsøkonomisk lønnsomme. Noen flere vil det kanskje bli hvis man endrer litt på systemet, men det er jo uansett slik at veldig mange fortsatt vil være samfunnsøkonomisk ulønnsomme. Hva skal målet i Solvik-Olsens verden være for hva det er rimelig at statens forbruk skal øke med? Er det slik han antydet på Fremskrittspartiets landsmøte i vår, at det skulle følge BNP-veksten – noe for øvrig veksten i offentlige utgifter har fulgt under tiden med handlingsregel – eller er det et annet mål? Det er nemlig ikke nevnt i forslaget, en relativt vesentlig del hvis man først skal lage et nytt ankerfeste for hva som skal gjelde. Eller sagt på en annen måte: Sett at man får en rekke forslag til investeringer som hver for seg er samfunnsøkonomisk lønnsomme, er representanten Solvik-Olsen enig i at hvis man stiller opp en rekke samfunnsøkonomisk lønnsomme prosjekter ved siden av hverandre, og setter dem i gang på samme tidspunkt, at mange av prosjektene da ikke lenger er lønnsomme? – Ja vel, han nikker. Da er spørsmålet: Hvem skal bestemme rekkefølgen, og hvordan skal doseringen være når man har en rekke samfunnsøkonomisk lønnsomme prosjekter – som for øvrig Fremskrittspartiets representanter over hele landet har lovet seg fullstendig bort i når det gjelder bevilgninger, og hva som skal komme på samferdsel? Jeg tror jeg skal slutte der, for jeg har lyst til at Solvik-Olsen nå skal svare oss i all ærbødighet på det vi nå tar opp. For jeg synes det er noe irriterende at vi stadig vekk blir beskyldt for ikke å diskutere substans fra denne talerstolen, uten å få klare svar på en av de mest sentrale bestanddelene i en økonomisk politikk han selv og partiet hans mener skal danne grunnlaget for en ny regjering for landet.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-11-15:
Ja.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-11-15:
Nå har jeg fått beskjed om å være litt blidere, så nå har jeg tenkt å være litt blidere og ikke så sint som forrige gang, men jeg er egentlig ikke så veldig sint – jeg bare ser sånn ut! Det er flere punkter jeg kan ta tak i her, ikke minst representanten Meltveit Kleppas og Geir-Ketil Hansens raljering og latterliggjøring av Fremskrittspartiets politikk. Det må jo være befriende å ha så mye økonomisk kunnskap at de er i stand til å latterliggjøre Fremskrittspartiet og de tankene som vi gjør oss. Jeg antar at de er på trygg grunn og har sine akademiske meritter i orden, slik at økonomikunnskapene er deretter. Så skal jeg skryte litt av representanten Tenden: Venstre viser at de faktisk forstår at det går an å skille mellom forbruk og investeringer. Det er veldig bra, og det håper vi også de andre partiene etter hvert legger vekt på, og at de forstår at det er bedre å bruke opp pengene enn å investere pengene. Når vi snakker om «lønnsomme investeringer»: Representanten Hansen lurte på hva «lønnsomme investeringer» er for noe. Da blir det jo ikke noe penger igjen til andre ting, sa representanten Hansen. Jo, fordi «samfunnsøkonomisk lønnsom» betyr at du får mer tilbake enn det du gir inn – derav begrepet «samfunnsøkonomisk lønnsom». Da får du mer tilbake, som du da kan bruke på andre ting. De er altså ikke brukt opp. Det er forskjellen. Så sier vi at det som går på forbrukssiden, ikke skal overstige veksten i BNP, og når du gjør samfunnsøkonomiske, lønnsomme justeringer, får du mer penger inn, og da får du en høyere vekst i BNP, og da kan du bruke mer penger på forbruk, for da har du tjent disse pengene – i stedet for å bruke pengene fra havets bunn på forbruk og moro. Det er en ansvarlig økonomisk politikk. Dagens økonomiske politikk og finanspolitikk fører til enda flere folk på trygd, at det blir enda vanskeligere å drive business konkurransedyktig fra Norge, slik at man taper konkurransekraft, beklageligvis. Men det er altså når vi får lønnsomme investeringer, at det blir lettere å transportere norske varer osv. – og ikke minst konkurransedyktige skattelettelser, som gjør at du gir solide skattelettelser i bunn fra en veldig, veldig rik stat, over til et konkurranseutsatt næringsliv som sliter med å selge varene sine på kontinentet. Nettopp derfor kan de lønnskravene være noe lavere i lønnsoppgjørene, lønningene for bedriftene går noe ned, slik at de kan konkurrere mer effektivt på markedet i Europa og i resten av verden. Dét er en ansvarlig økonomisk politikk.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-11-15:
Jeg vil tilbake til St.meld. nr. 29 for 2000–2001, som ble fremlagt av Stoltenberg I-regjeringen. Jeg refererte i mitt hovedinnlegg til kloke sitater fra den stortingsmeldingen og til at et bredt flertall i Stortinget sluttet seg til at oljepengene skulle brukes til å bygge opp under vekstevnen i norsk økonomi, til vekstfremmende skattereduksjoner og til investeringer i kunnskap, forskning og infrastruktur. Dette sto også Arbeiderpartiet bak da den saken ble behandlet. I dag er det bare de fire ikke-sosialistiske partiene som har sluttet seg til disse kloke ordene fra Stoltenberg I-regjeringen. Er det en tilfeldighet, en forglemmelse eller en bevisst nyorientering fra Stoltenberg II-regjeringen?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-15:
Avslutningsvis: Jeg tror nok jeg forstår hva begrepet «samfunnsøkonomisk lønnsomhet» betyr. Det jeg forsøkte å si i mitt innlegg, var at vi kanskje tydeligst møter dette begrepet når vi behandler Nasjonal transportplan, i forbindelse med nytte-kost-beregninger. Beregningsmodellene i den sammenhengen har vist oss at det er svært få investeringer – f.eks. i vei og jernbane – som gir positivt utslag på det som er av samfunnsøkonomiske beregninger. Det jeg prøver å si i innlegget, det jeg mener, er at de beregningsmodellene vi har her i landet for samfunnsøkonomisk lønnsomhet, gir f.eks. ikke positivt utslag på drift av en fødeavdeling. Men det kan jo i den store sammenhengen hende at nettopp den typen institusjoner, eller driften av dem, er det mest samfunnsøkonomisk lønnsomme vi driver med her i landet. Jordmødrene er i den sammenheng svært samfunnsøkonomisk lønnsomme. Men i de beregningsmodellene som diskuteres her, tror jeg ikke at de vil slå særlig positivt ut. Min påstand er, og det er ut fra et politisk synspunkt, at det mest samfunnsøkonomisk lønnsomme man har gjort i dette landet i etterkrigstiden, er å utvikle den velferdsstaten vi har, og at vi har klart å utjevne forskjeller. Alle internasjonale analyser av hvilke nasjoner som klarer seg best i økonomiske kriser og i næringsutvikling, viser at det er de nasjonene som har minst forskjeller og en skattepolitikk med høy omfordeling. Det er samfunnsøkonomisk lønnsomt. I den sammenheng blir det for snevert og helt feil å skulle låse bruken av oljepengene til det som Fremskrittspartiet foreslår, nemlig mer til investeringer, mindre til drift, og mer til det som defineres som – i snever forstand – bedriftsøkonomisk og samfunnsøkonomisk lønnsomt. Det vil gi en storstilt sentralisering, og Fremskrittspartiet svarer ikke på hvor man vil kutte. Man må nemlig kutte storstilt i budsjettene hvis man skal følge det forslaget som Fremskrittspartiet har: Det er kutt i drift av sykehus, kutt i drift av vedlikehold og drift av samferdselssektoren, det er kutt i skole og kutt i universitetene. Det er driften av nasjonen Norge vi snakker om at man skal kutte i. Det har man ikke svart på, og det forbauser meg heller ikke at man ikke har svart på det, for det har man ikke noen forklaring på. Men det kommer vi tilbake til når vi skal debattere statsbudsjettet for 2013.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-11-15:
Framstegspartiet vil redusera tollsatsane på mat, redusera avgiftene på alkohol og tobakk og ha søndagsopne butikkar. I saka vi behandlar i dag, er dette kjende Framstegsparti-standpunkt knytte til ynsket om redusert grensehandel. Men det er vel framleis politiske posisjonar frå Framstegspartiet si side som gjeld heile landet, og ikkje berre grensefylka mot Sverige. Aukande daglegvarehandel over grensene er ei utfordring, men det er ikkje ei særnorsk utfordring. Svenskane handlar i Danmark, danskane reiser til Tyskland. Ulike prisnivå kjem delvis av ulike avgiftsnivå, men like mykje av ulike kostnadsnivå knytte til lønnsnivå og til valutakursar. Slik er det òg mellom Noreg og Sverige. Sjølv om vi tilpassar tollvern og avgifter, vil det framleis vera billigare varer i Sverige på grunn av låg kurs på den svenske krona og lågare kostnader i svensk næringsliv. Vi kan kanskje redusera grensehandelen noko med Framstegspartiet sin medisin, men det vil framleis lønna seg å reisa over grensa for å kjøpa tobakk, alkohol og kjøtt, så vel som andre varer. Norske alkohol- og tobakksavgifter er høge. Det er fordi avgiftsnivået påverkar forbruket og dermed har ei god helsemessig grunngjeving. Tollvernet på mat er politisk grunngjeve i ynsket om å oppretthalda norsk matproduksjon og næringsmiddelindustri. Frå Senterpartiet si side – og heldigvis òg frå eit breitt fleirtal i Stortinget si side – er vi ikkje villige til å kasta over bord desse omsyna for å oppnå ein noko redusert grensehandel. Grensehandelen er særleg knytt til grenseovergangane i Østfold og Hedmark. I den samanhengen kan det vera nyttig å vita at desse to fylka er store når det gjeld produksjon og foredling av mat. Hedmark har over 2 000 arbeidsplassar i næringsmiddelindustrien. I indre Østfold blir det no bygt eit stort produksjonsanlegg som vil gje 800 nye arbeidsplassar. Arbeidsplassane i matproduksjon og -foredling i Østfold og Hedmark er heilt avhengige av den norske landbrukspolitikken, medrekna tollvernet. Det er klokt å avvisa Framstegspartiet sitt forslag til tiltak for å avgrensa grensehandelen. Avgiftskutt på tobakk og alkohol har helsepolitiske konsekvensar som ikkje kan forsvarast. Redusert tollvern på mat får konsekvensar for både nasjonal matvareberedskap og norske arbeidsplassar og kan heller ikkje forsvarast. Når det gjeld ynsket om søndagsopne butikkar, slår Høgre og Venstre følgje med Framstegspartiet i forslaget om å setja i gang ei forsøksordning. Dette spørsmålet meiner vi fortener å bli drøfta i ein langt breiare samanheng enn som eit tiltak for å avgrensa grensehandelen.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-11-15:
Det ble mye vei og jernbane i siste innlegg – det var kanskje ikke så overraskende fra en tidligere samferdselsminister. Når det gjelder selve representantforslaget fra Fremskrittspartiet, så er jeg fra et parti som er veldig begeistret for ankerfester – kanskje ofte av en litt annen karakter enn det som er beskrevet i dette representantforslaget. Men jeg merker meg at Fremskrittspartiet peker på nødvendigheten av å ha et ankerfeste for den økonomiske politikken. Det ser vi positivt på. Fra Kristelig Folkepartis side benytter jeg denne anledningen både til å minne om vår tilslutning til og til å si at det fortsatt er nødvendig at vi oppebærer en langsiktig økonomisk politikk. Vi ser faktisk pensjonsfondet, eller oljefondet om man vil, som en viktig del av dette, og handlingsregelen som en vesentlig faktor for å ha orden i norsk økonomi. Her er det stor enighet i denne sal, stort sett. Samtidig er jeg enig med representanten Sanner i at én ting er omfanget av hva vi faser inn av oljepenger i norsk økonomi, en helt annen ting er hvordan vi bruker disse pengene. La oss ikke underslå at vi var enige om hva innfasingen av oljepenger skulle gå til, i 2001 – nemlig bedre infrastruktur, tiltak for å bringe fram ny kunnskap gjennom forskning og utvikling og bidra til å styrke vekstevnen og dermed også trygge grunnlaget for de offentlige velferdsordningene. Dette er jo elementer som en kan spørre seg hvordan skiftende regjeringer har oppfylt. Jeg vil vel si at Bondevik II-regjeringen var ganske god til det. Nå er det nok litt mer diffust hva oljekronene egentlig går til, bortsett fra at de går til ulike gode formål innenfor våre budsjetter. Hvorfor er det så viktig med både pensjonsfond og handlingsregel? Det beste eksemplet vi vel har i Europa på viktigheten av det, er Nederland og hvordan de forvaltet sine gassressurser på slutten av 1970-tallet. Der innfaset man pengene meget raskt i økonomien, og man fikk, da inntektene falt, en kollaps, delvis, i nederlandsk økonomi som i fagterminologien betegnes som den hollandske syke. Det er det bakteppet vi må ha med oss når det angripes fra ulike hold hvordan vi behandler vårt fond og handlingsregelen. La oss heller ikke unnslå – i hvert fall har jeg opplevd det når vi i finanskomiteen er ute på våre reiser og møter våre kolleger og finansinstitusjoner m.m. – at det er en ganske unison ros av Norge og forvaltningen av våre naturressurser, som har en såpass klar ramme som de har. Rammen i seg selv er viktig – om det er 3 eller 4 pst. på handlingsregelen, det kan man diskutere, men det å vite i markedene at man har en slik regel, det er vel i seg selv viktig. Det heter i et gammelt, godt norsk ordtak at det skal god rygg til å bære gode dager. Jeg tror det er grunnlaget for at det store flertallet her i denne sal har sluttet seg både til opprettelsen av et pensjonsfond og til en derpå følgende handlingsregel.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Dette er en diskusjon vi har hatt ved flere anledninger, og jeg er ikke sikker på om et nytt svar fra finansministeren gjør at representanten Solvik-Olsen sier seg fornøyd med det, for vi har nok en helt ulik tilnærming her. Det er ett beløp i statsbudsjettet som beskriver hvor mye oljepenger vi bruker i statsbudsjettet, og det er overføringen som blir gjort for å dekke det oljekorrigerte underskuddet. Det er beløpet vi forholder oss til. Hvis en går tilbake og ser på loven om petroleumsfondet, vil en også se en tydelig definisjon av hva som skal regnes innenfor og utenfor denne såkalte oljepengebruken. Det er det bred enighet om i Stortinget. Det er altså ett beløp, og det er posten til dekning av det oljekorrigerte underskuddet som overføres fra Statens pensjonsfond utland.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Jeg bare gjentar det forrige hovedpoenget, og det er at det er én post på statsbudsjettet som beskriver oljepengebruken som sådan, i henhold til lovverket rundt Statens pensjonsfond. Det skjer kapitalinnskudd i forvaltningen, i statsbedrifter og i andre ting som finansieres på en annen måte, gjennom de lånetransaksjoner som staten gjør, men den samlede pengebruken – både over og under streken – kommer fram i statsbudsjettets tall. Det er ingen forsøk på verken å skjule eller å omgå dette. Det kommer tydelig fram av statsbudsjettet hva som er den totale pengebruken i økonomien. Jeg tror heller ikke vi blir enige om hva som er de viktigste prioriteringene i statsbudsjettet, for dette er en debatt som dreier seg om hva de enkelte partier legger vekt på. Men jeg tror at når en summerer opp denne perioden, vil en se at denne regjeringen har gjort store løft på områder som betyr framtidsrettede investeringer for vekstkraft i norsk økonomi.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Det er et resultat av en politikk for å prioritere viktige velferdsoppgaver, en politikk for å prioritere viktige investeringer i infrastruktur i Norge. Eksempelvis er det slik at hvis du ser på samferdselsbevilgningene i 2005 i forhold til det som ble bevilget i 2011, i faste 2012-kroner, så er nivået om lag 10 mrd. kr høyere. Det er riktig at bompenger er en del av den beregningen, men bompengeandelen til riksveier er ca. 1 mrd. kr høyere enn de var i 2005. Med andre ord er det et betydelig løft på samferdselssiden, som ett eksempel. En kan se på veksten som har vært i forskningsbevilgningene – en betydelig realvekst i denne perioden. Det er slik at investeringer i barnehager, f.eks., bidrar til at vi får en større arbeidsstyrke enn det vi ellers ville hatt. Det er også en viktig investering for framtiden i Norge, for det er faktisk slik at arbeidskraften – humankapitalen – utgjør om lag 80 pst. av nasjonalformuen, og tiltak for å styrke avkastningen av humankapitalen er kanskje det viktigste vi kan drive med.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Som det har vært vist til tidligere i debatten, er åpne grenser, fredelig sameksistens over grenser, først og fremst et gode. Siden 1814 har vi hatt fredelig sameksistens med f.eks. Sverige – på tvers av grensen mellom Norge og Sverige. Så er det en del konkurranse når det gjelder handelsvirksomhet. Det har nok opp gjennom tidene gått begge veier. Jeg ser levende for meg de lange køene inn til Magnor på 1950-tallet for å kjøpe smør. Så det går litt begge veier. Det er flere forhold som påvirker grensehandelen. Det er prisforskjeller, forskjellig vareutvalg og det relative prisnivået mellom Norge og Sverige. Men det aller viktigste er kanskje kostnadsnivået og forskjeller i kostnadsnivå mellom ulike land. Jeg tror det er det viktigste. Det norske kostnadsnivået har akselerert i forhold til det svenske kostnadsnivået de siste årene. Jeg tror nok det er en av de viktigste faktorene, selvsagt i tillegg til valutakurser. Såkalte lokkevarer i grensehandelen er f.eks. alkohol, tobakk, sjokolade og andre varer av den typen. Dette er avgiftsbelagte varer. Avgiftene har flere formål. Et formål er det som representanten Gundersen var inne på, nemlig et sterkt folkehelseperspektiv, som det er viktig å ha med seg. Høyre har jo så vidt jeg skjønner, i sitt alternative budsjett foreslått en økning i tobakksavgiften ut fra mer helsepolitiske begrunnelser. Det er et viktig hensyn ved avgifter. Avgifter skal jo skaffe inntekter i felleskassen. Samlet sett gir avgifter på disse varene, alkohol, tobakk, sukkervarer og alkoholfrie drikkevarer, om lag 23 mrd. kr. Jeg tror nok det er slik at for at avgifter også skal oppfylle dette viktige målet i folkehelsesammenheng, er det ikke til å unngå at en får avgifter på et relativt sett høyt nivå. En må ha det med seg i dette bildet. Så har jeg lyst til bare å si noen ord om det andre forslaget som foreligger i saken, nemlig et forslag om en forsøksordning med å ha butikker åpne på søndager. Nå er ikke jeg ansvarlig for det saksfeltet i regjeringen, men jeg tillater meg likevel å ha et par betraktninger rundt det. Vi har loven om helligdager som pålegger, som en hovedregel, at faste utsalgssteder skal holde stengt på søndager og helligdager. En viktig begrunnelse for det er at grenser for kommersiell aktivitet på søndager og helligdager skal bidra til at dette blir dager som er litt annerledes enn de andre dagene i uken. Men for å sikre forbrukerne tilgang på varer som det er særlige grunner for å tillate, er det åpnet for en rekke unntak fra hovedregelen. Hvor grensen bør gå og hvilke hensyn en skal legge vekt på, er det nok ulike oppfatninger om – det er hensyn som strekker seg fra hensynet til de ansatte i varehandelen til mer generelt å oppebære helgefreden. Jeg tror at vi i Norge i dag har en god balanse mellom ulike hensyn når det gjelder å tillate handel på helligdager, så jeg er glad for at det forslaget blir avvist. Ellers er jeg enig med representanten Gundersen i at de mer generelle tingene som knytter seg til fastsettelse av avgifter m.m., hører hjemme i den vanlige budsjettbehandlingen, og den kommer vi jo til i slutten av måneden.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Jeg skal ikke gå langt inn i en debatt om hva som er sunt og usunt. Det er vel litt opp til det den enkelte føler for og mener er fornuftig og riktig. Men når en først skal gjøre det, så er jeg for at det bør gjøres med en viss avgift slik at det òg kommer fellesskapet til gode, og det tror jeg det er bred enighet om. Når det gjelder spørsmålet om arbeidsplasser: Ja, grensehandel, som betyr at f.eks. handel blir flyttet til Sverige, medfører i utgangspunktet at det blir færre arbeidsplasser i Norge. Hvis en derimot ser på arbeidsmarkedsstatistikken, den såkalte AKU-undersøkelsen som kommer ut en gang i kvartalet, så er det slik at hvis en ser på veksten i sysselsettingen, er det som blir definert som varehandel i Norge, ett av de områdene som har hatt den sterkeste sysselsettingsveksten. Så hvis en ser dette i en større sammenheng, er det en sektor som har hatt god vekst i sysselsettingen. Men jeg er enig i at på grensen kan det være en sysselsettingsvekst som går den andre veien, dvs. over grensen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Jeg tror jeg vil nøye meg med å vise til det som jeg sa i hovedinnlegget mitt, og jeg mener at det er riktig, som det ble sagt, at det er en del unntak når det gjelder søndagsåpne butikker. Som permittert fylkesmann har jeg òg hatt, jeg holdt på å si, gleden av å håndtere det regelverket, særlig i forbindelse med såkalt utpregede turistplasser – vi har en del av det også i Hedmark. Jeg mener vel at det er en god balanse mellom det behovet som er, i loven om helgedagsfreden i dag, og de unntak som en har, så jeg tror ikke det er nødvendig å gå noe nærmere inn på det, bortsett fra å vise til det som jeg sa i innlegget mitt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-11-15:
Først må jeg si jeg synes det er trist at ikke finansministeren diskuterer det forslaget som faktisk ligger der, men dikter opp sin egen versjon av det. Det er uheldig. Men for å ta det finansministeren selv nevner: Han sier at Fremskrittspartiets alternativ ikke har en samlet ramme for oljepengebruken. Det har ikke regjeringens politikk heller, fordi det er en samlet ramme for hva du kan bruke i statsbudsjettet, men det er ingenting som styrer hva du kan bruke utenfor statsbudsjettet. I årets budsjett kommer vi altså til å si ok til at Petoro bruker 28 mrd. oljekroner utenfor statsbudsjettet. Vi gir 5 mrd. oljekroner til Husbanken, og nå snakker til og med regjeringen om at en skal gi lån til SAS med høy risiko. Det betyr at det vil måtte være tap inne i dette, som betyr at det også vil være oljepenger som brukes på utsiden av statsbudsjettet. Kan statsråden si hva den totale rammen – inkludert oljepenger gjennom formueomplassering og alt mulig slikt – som regjeringen har lagt til grunn for sin politikk, er?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-11-15:
Dette er kjempeinteressant for dem som følger med, for statsråden sier jo nå at det også blir brukt penger utenfor statsbudsjettet. Det definerer hva som skal brukes i statsbudsjettet, og hva du kan bruke utenfor, så denne regjeringen har to tappekraner. Det Fremskrittspartiet sier er galt her, er at du ikke har noen regel som håndterer det som skjer på utsiden av statsbudsjettet. Det vil Fremskrittspartiets regel ta inn over seg og ha noe på. Derfor kommer vi til å fortsette å utfordre finansministeren til faktisk å svare med samme premisser for både den politikken han selv fører, og den politikken Fremskrittspartiet fører. Neste punkt er at regjeringen nå sier at de i statsbudsjettet ikke legger noen føringer for prioriteringene av oljepengebruken. Da handlingsregelen ble vedtatt for ti–tolv år siden, sa han at pengene primært skulle gå til vekstskapende investeringer gjennom skattelettelse, investering i infrastruktur og forskning. Er det ikke da å bryte regelen selv når du sier at det ikke er en eneste prioritering som legges til grunn gjennom statsbudsjettet for hvordan oljepengene faktisk skal brukes?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-11-15:
Regjeringspartiene gir inntrykk av at dagens økonomiske situasjon i stor grad skyldes en god handlingsregel. Vi er enig i at det skal være regelstyring i økonomien. Den skal være forutsigbar, og det skal være ansvarlig pengebruk. Fremskrittspartiet har aldri vært uenig i det. Hvis en går tilbake og ser da handlingsregelen ble vedtatt, vil en se at Fremskrittspartiet var imot dagens handlingsregel, men vi foreslo en utgiftsregel for å begrense veksten i statens utgifter for dermed å begrense veksten i forbruk. I dag ser vi at vår tilnærming var den som var mest riktig, for hoveddelen av oljepengebruken har gått til å øke statens forbruk – ikke til investeringer. I perioden 2010–2019 vil en ha tilgang til 1 622 mrd. oljekroner innenfor handlingsregelen. Når regjeringen sier at de prioriterer infrastruktur og forskning, så er ikke det riktig, for de har lovt at 100 av disse 1 600 mrd. kr skal gå til investeringer i infrastruktur. Mindre enn 100 kommer til å gå til forskning, og det betyr at mindre enn 200 av 1 600 mrd. kr går til det man sa at handlingsregelen skulle gå til. Dette er inflasjonsjusterte tall som regjeringen selv har lagt fram. Det betyr at hoveddelen her går til forbruk, som dermed er i brudd med handlingsregelens intensjon. I dag har vi en handlingsregel der man sier at oljeinvesteringer skjer på utsiden, og at det ikke skaper noe press i økonomien, men hvis du i stedet bygger vei for de samme pengene, så bryter du handlingsregelen. Gir du penger til Statkraft for å bygge vindmøller i Norge, så skaper det ikke noe press i norsk økonomi fordi det går gjennom et statlig selskap. Men gir du de samme pengene til Norad for å bygge vindmøller i Afrika, så har det plutselig en inflasjonsvirkning i norsk økonomi fordi det kommer inn i statsbudsjettet. Det er åpenbart at handlingsregelen ikke er et godt instrument for å styre presset i norsk økonomi, fordi du kan tilføre penger gjennom såkalt formuesomplassering, på utsiden, og det gjøres i stort monn. Regjeringen har altså en regel for oljepengebruk i statsbudsjettet, men ingen regel for oljepengebruk gjennom statlige selskaper, og det er nettopp det Fremskrittspartiet prøver å gjøre noe med. Vi ønsker ikke å skrape enhver regel, slik flere har gitt inntrykk av. Vi prøver å få en bedre presisjon, sørge for at det er investeringer som får forrang – ikke forbruk – og det er en ansvarlig økonomisk politikk. Dette har SSB bekreftet ved å analysere Fremskrittspartiets statsbudsjetter i mange år, og de sier at du vil få økt BNP, økt sysselsetting, lavere inflasjon og lavere rente ved å vri pengebruken over på investeringer og vekk fra forbruk, selv om du også øker pengebruken lite grann. Vi er ikke alene om å si dette. Jeg blir litt overrasket når både Senterpartiet og SV gir inntrykk av at dette er fæle tanker. For i disse dager har faktisk representanten Langeland fra SV sendt leserbrev ut til landets aviser der han argumenterer for å bruke mer oljepenger på å bygge lyntog, at handlingsregelen er en begrensning for bygge dette landet. Da hadde vi håpet at de også mente det samme i denne salen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-11-15:
Jeg tror representanten Micaelsen klarer å forstå, men jeg tror ikke han vil, og det er det det handler om. Lønnsom realkapital svarte jeg faktisk på før han kom opp og stilte spørsmålet. Det som er samfunnsøkonomisk lønnsomt – altså der man beregner at nytteverdien for samfunnet er større enn kostnaden – skal kunne gjennomføres gjennom statlige selskaper. Det ulønnsomme, det tar man i statsbudsjettet. Jeg sa det akkurat. Er det så vanskelig å høre etter? Når det gjelder å prioritere: Avinor klarer å prioritere rekkefølgen på prosjektene. Statkraft klarer å prioritere rekkefølgen på prosjektene. Hvorfor skal ikke et veiselskap og et jernbaneselskap klare det? Petoro klarer å investere i riktig rekkefølge, Statnett klarer det. Dette er mulig hvis man oppretter de rette systemene, men problemet er at regjeringen nekter å ha et statlig veiinvesteringsselskap og jernbaneinvesteringsselskap. Vi har det på kraft, og vi har det på alt det andre. Vi kan bruke importert arbeidskraft, og vi kan bruke vår egen arbeidskraft bedre hvis vi har langsiktige prosjekter istedenfor dagens finansiering, som er «stop and go». Svarene på representanten Micaelsens spørsmål finnes, hvis han bare begynner å lytte.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-11-15:
Det er åpenbart at grensehandel er en utfordring. Det gjelder både størrelsen, som nå nærmer seg 12 mrd. kr, og veksten som vi ser i grensehandelen. Grensehandelen har mange årsaker. Det går på lønns- og kostnadsnivå og nasjonal avgiftspolitikk. Det går på valutaforhold, noe som gjør at vi ser bevegelser i grensepolitikken. Det er det stor enighet om. Og den er en stor utfordring for en målrettet næringspolitikk. Det er også stor enighet i komiteen om at den griper inn i sentrale utfordringer når det gjelder utformingen av norsk politikk. Det gjelder arbeidsplasser, særlig langs grensen. Det beregnes at det kanskje er 10 000–12 000 arbeidsplasser som på denne måten flyttes over grensen. Men det går også på vår nasjonale avgiftspolitikk, folkehelsepolitikk og alkohol- og tobakkspolitikk. Her kan en merke seg at grensehandel ikke bare er en særnorsk problemstilling. Den er vel på mange måter en problemstilling alle steder hvor det går en grense. Det må da trekkes noen linjer knyttet til både den nasjonale selvstendigheten og i hvilken grad man skal la seg styre av det som på mange måter kan bli et minste felles multiplum. Så her er det store utfordringer. Det er stor enighet i komiteen, med unntak av Fremskrittspartiet, om at avgiftspolitikken vår er en viktig del av folkehelsepolitikken. Sånn sett er grensehandelen en stor utfordring. Når komiteen ikke vedtar dette forslaget, er det ikke fordi den ikke ser på grensehandelsproblematikken som viktig. Men den avveiningen som skjer mellom nasjonal politikk og de nasjonale mål på de områdene jeg har nevnt, bør alltid være med oss – og den er med oss når statsbudsjettet utformes. Det som er flertallets holdning, er at denne typen spørsmål avgjøres når statsbudsjettet behandles. Det er der man setter avgiftsnivået, det er der man setter skattenivåer og alle andre nivåer. Og grensehandelsproblematikken bør være en helt naturlig del av den debatten. Jeg tar opp et forslag som ved en redigeringsfeil eller en inkurie har falt ut av innstillingen. Jeg har fått beskjed fra Stortingets kontor om at det er omdelt i salen. Høyre og Venstre foreslår i en merknad i innstillingen at forslaget vedlegges protokollen, mens flertallet foreslår at det ikke skal vedtas. Dermed er det distribuert et forslag fra Høyre og Venstre om at forslaget skal vedlegges protokollen.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2012-11-15:
Jeg lurer på om statsråden kan fortelle om han ikke er bekymret over utviklingen, i og med at grensehandelen øker og øker og denne rapporten viser at den kommer til å øke enda mer på grunn av at man her i Norge vedtar økte avgifter, nå til og med på ikke-alkoholholdig drikke, men har forbud mot bygging av kjøpesentre utenfor bysentre, mens det på svensk side bygges flere og flere kjøpesentre? Er man ikke bekymret over at det også uten tvil går på bekostning av norske arbeidsplasser? Det nevnes også at en har dette avgiftsregimet på grunn av folkehelsen. Nå er det jo delte meninger om akkurat det. Jeg vil heller påstå at det faktisk er sunt å spise sjokolade i ny og ne, og det er sunt å ta et glass rødvin i ny og ne – det samme med øl. Jeg vil ikke si at det er mer sunt å drikke vin og øl hvis man har kjøpt det i Sverige, enn i Norge.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2012-11-15:
Da tar jeg et spørsmål til i og med at ingen andre har tatt en replikk. Litt oppfølging av det med søndagsåpne butikker, selv om det kanskje ikke er finanskomiteens domene. Det er jo, som finansministeren også nevnte, unntak fra denne regelen. Da vil jeg gjerne stille spørsmålet: Hvorfor har man unntak når man vil ha helgefred? I julen, f.eks., hvor man kanskje spesielt skulle hatt flest helligdager og fred og ro, er det unntak, da er det åpning for at butikkene kan ha åpent på søndager, og også ha lenger åpent. Jeg var for noen dager siden i Flå kommune i Buskerud. Der var det søndagsåpne butikker, og da fikk jeg vite at begrunnelsen var at det er en turistkommune. Da er det tydeligvis greit. Så det er forskjell på kommuner, og forskjell på folk. En annen ting er at Vinmonopolet økte prisene for ett år siden med den begrunnelsen at folk handlet mindre på Vinmonopolet. Vil det da si at hvis vi nordmenn nå faktisk handler mer på Vinmonopolet, vil prisene gå ned på Vinmonopolet?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2012-11-15:
Det er heller ikke i orden hos meg.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2012-11-15:
Jeg tror det.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-03-01:
Jeg har den glede å fremme et representantforslag om å etablere en ordning med kvalifiseringsstøtte fra forskningsinstitutter som søker om statlig basisfinansiering.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-03-01:
Mye er sagt i denne saken allerede, så jeg skal fatte meg i korthet. Venstre har programfestet økt beløpsgrense i Boligsparing for ungdom, derfor er det helt naturlig at vi er med på dette representantforslaget. Jeg har selvsagt fått med meg argumentene fra både finansministeren og regjeringspartiene på Stortinget om at det er viktig å holde orden i økonomien, og Husbanken er viktig. Venstre er selvsagt helt enig i det. Venstre fører en ansvarlig økonomisk politikk, og vi er for Husbanken. I tillegg synes vi det er viktig at unge mennesker tar ansvar for sitt eget liv og sin egen fremtid. Det er bra at de rød-grønne er mer positive til BSU-ordningen enn tidligere, men de er bekymret for at det ikke treffer, slik jeg oppfatter det. Jeg sitter ikke på noen statstikk om hvem som benytter seg av BSU, men det jeg har sett, og det jeg hører i det praktiske liv, peker faktisk i motsatt retning av det regjeringspartiene skriver. Jeg er kjent med at de som benytter seg av BSU, er unge mennesker som ikke har en solid økonomi, verken familiært eller personlig, men som ønsker å sikre sin egen fremtid, kanskje nettopp fordi de ikke har det sikkerhetsnettet rundt seg. Venstre har kontaktet Utredningsseksjonen, som igjen har vært i kontakt med Statistisk sentralbyrå om statistikk over personer som benytter BSU-ordningen. SSB sier at de ikke samler inn statistikk over bakgrunnen til dem som benytter ordningen. SSB har ikke statistikk som kobler sammen lånetakere i BSU-ordningen med alder, sosioøkonomisk gruppe eller familieforhold. De sier at av hensyn til rapporteringsbyrden har de ikke funnet det forsvarlig å innhente så store og detaljerte data, som i praksis bl.a. vil innebære innhenting av data både på individnivå og med variabler koblet til bruk av BSU-ordningen. Vi vet faktisk ikke så mye om akkurat dette. I brev fra Finansnæringens Hovedorganisasjon til Stortingets finanskomité om BSU-ordningen vises en oversikt over antall personer som sparer i BSU, fordelt på brutto inntekt. Dette viser at 70 pst. av dem som sparte i BSU, hadde en brutto inntekt på under 400 000. Avslutningsvis: Det er underlig, som flere har vært inne på, at man øker kravet til egenkapital ved boligkjøp til 15 pst. – noe Venstre er enig i – men samtidig ikke ønsker større incitamenter for at unge mennesker skal spare mer.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-03-01:
Jeg er selvsagt enig i at man må bruke flere virkemidler, det sa jeg også i mitt innlegg her i sted. Og så viser det seg at hvis man øker det, som saksordføreren var inne på, er det flere som søker. Det i seg selv synes jeg er veldig positivt. Men jeg har én bekymring, som jeg synes vi har vært altfor lite inne på her i dag, og det er nettopp dem som skyves ut på leiemarkedet. Er det noe som virkelig skaper sosial ulikhet, er det det at noen ikke kommer inn i boligmarkedet. Jeg er faktisk mye mer bekymret for dem som må leie og ikke har muligheten for å spare opp penger, slik at de på sikt kan eie.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-03-01:
Ofte er det er slik at fradragssatsen er på 28 pst., men akkurat for BSU er den på 20 pst. Mitt spørsmål er: Hva er årsaken til eller logikken i det?
Eivind Nævdal-Bolstad (Høyre), 2012-03-01:
Likebehandling mellom aktørene i bransjen er viktig, og det er bakgrunnen for at Høyre for mange år siden foreslo å innføre en obligatorisk AutoPASS-brikke i store kjøretøy. Det er grunnleggende at man har like konkurransevilkår i en velfungerende markedsøkonomi. Jeg tror det var derfor en samlet komité kom fram til at man skulle innføre dette fra sommeren 2012. Nå viser det seg at statsråden ikke får innført dette fra sommeren. Det synes Høyre er svært uheldig, og spørsmålet mitt blir hvorfor statsråden ønsker å videreføre en ordning som faktisk svekker konkurransekraften til den norske transportnæringen.
Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2012-03-01:
Vi behandler et representantforslag fra Fremskrittspartiet, som flertallet i komiteen ber om blir lagt ved protokollen. Det betyr at vi mener det er mye fornuftig i forslaget, og vi viser til at regjeringa jobber med denne saken og med mange av de punktene som tas opp i dette forslaget. Sånn er forskjellen på posisjon og opposisjon. De som har sittet i dette stortinget i denne perioden så langt, vet at det er sånn vi jobber, uten at de dermed mistenkeliggjør hverandre fra denne talerstolen ved å si at det betyr at vi ikke bryr oss om det som er innholdet i representantforslaget. Sånn har vi lagt det til grunn før, og jeg synes vi skal fortsette med å legge det til grunn. Hadde vi vært uenig i det som er foreslått, uenig i intensjonene, hadde vi foreslått at forslaget ble avvist. Men nå er det jo sånn at det etterlyses hvorfor vi ikke har kommet med forslag når det gjelder sosial dumping. Det har ikke vi gjort, fordi det ikke var en del av representantforslaget sånn som det forelå. Men jeg kan forsikre alle sammen om at er det noe Arbeiderpartiet jobber med, er det sosial dumping og tiltak mot det. Derfor jobber vi tett sammen med vår fraksjon i en helt annen komité enn transportkomiteen. Jeg vil også understreke at Arbeiderpartiet og regjeringspartiene, de rød-grønne partiene, faktisk er veldig opptatt av både yrkessjåfører og andre som bruker vegen hver dag, og at alle sammen skal ha det så bra som mulig på norske veger. Det er derfor vi er så tydelige på at forslaget om å fjerne prikkbelastningen for alle ikke er forslag som bedrer trafikksikkerheten, og dermed heller ikke bedrer hverdagen for yrkessjåførene. Og jeg gjentar: Vi mener ikke at det er en liten feil å bryte fartsgrensa med oppi 15 km/t i en 60-sone. Det er en stor feil, og det kan være forskjellen på liv og død. Derfor går vi imot det. Når det gjelder dekk, vil jeg bare opplyse om at da jeg var med Statens vegvesen i Nord-Trøndelag på utekontroll, ble jeg orientert om at de faktisk bøtela flere norske vogntog for dårlige dekk enn utenlandske. Problemet var fremdeles at kravene til dekk både på norske og utenlandske er for «dårlige». Det gjelder ikke bare for vogntog, det gjelder faktisk også for personbil. Det må vi se på, og vi må gjøre noe med det. Men da er det selvfølgelig en utfordring at de som er vant til andre forhold å kjøre på, som kommer fra andre land, har behov for enda bedre dekkutrustning enn oss for å takle forholdene. Derfor må vi ta opp dette temaet.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Statsråden er eier i et av de største transport- og logistikkselskapene i Norge, Posten. I går stilte jeg spørsmål om Blomquist Trucking, bl.a. Dessverre er en del av disse bilene ofte involvert i problemer på norske vinterveier. Jeg har lyst til å utfordre statsråden veldig konkret, og jeg håper at hun vil svare at hun vil følge det opp, for den delen av Posten, de slovakiske Blomquist-bilene, kjører ofte med gummi som ikke er forberedt på å kjøre på norske vinterveier. Siden statsråden sier hun er opptatt av trafikksikkerhet, har jeg lyst til å utfordre henne direkte: Vil statsråden nå sørge for at alle de bilene som kjører på vegne av Posten Norge, har gummi som er egnet til å kjøre på norske vinterveier i vintersesongen? Jeg håper at statsråden kan være klar og tydelig nå, for det vil virkelig bidra til at mange av de problemene vi opplever på norske vinterveier, ville blitt borte.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Når man står på denne talerstolen og prater om at noen ikke har tatt opp noe, ja da lurer jeg på: Hvorfor gjør man det ikke selv, da? Vi har ikke sagt at representantforslaget vårt har alle løsningene på alle utfordringene. Representanten Susanne Bratli står på denne talerstolen og lurer på hvorfor vi ikke har pratet om sosial dumping eller skrevet noe om det. Hvorfor har ikke regjeringspartiene skrevet noe om sosial dumping? Hvorfor er ikke regjeringspartiene opptatt av et av de selskapene som staten eier 95 pst. i, et slovakisk selskap? Kanskje man burde sett på lønns- og arbeidsbetingelsene i det selskapet? De gangene man spør om å få se dem, får man ikke offentliggjort det, fordi man får ikke se lønnsutbetalingene til dem som jobber for et norsk selskap, 95 pst. eid av Posten Norge, og som faktisk kjører og bruker masse tid i Norge. Vi har store problemer med disse bilene, og mange norske yrkessjåfører er bekymret for situasjonen. Jeg håper virkelig at statsråden nå går tilbake på det med sosial dumping som vi er blitt utfordret på her. Vi er helt enig. Når en annen representant fra regjeringspartiene kommer opp her og lurer på dette med vinter og piggdekk, og forsvarer hvor fantastisk flott og fint det er, ja, hvorfor fremmer man ikke forslag når representantforslaget er til behandling i Stortinget? Det er en grunn til at forslaget blir lagt fram for komiteen, og det er at det skal ha en grundig og god gjennomgang. Man skal kunne komme med nye, gode forslag – ikke bare etterpå når saken ligger til behandling i Stortinget. Når vi diskuterer den her i dag, sier man at man burde hatt vinterdekk i Norge, og vi burde gjort mer på sosial dumping. Jeg er opptatt av sosial dumping, og det er derfor jeg også fokuserer på et av de selskapene som vi har ansvaret for, og vil utfordre Meltveit Kleppa: Hvorfor skal vi ikke sørge for at de har gummi på dekkene som gjør at de er godt skodd for å kjøre på norske vinterveier? Jeg har selv opplevd og sett sjåfører som ikke har peiling på å kjøre på norske vinterveier. Jeg sto og så på først en bil som hadde satt seg fast på en gang- og sykkelvei. Så kom det en ny bil som skulle hjelpe den andre opp. Det var helt håpløst. Enhver som har kjørt litt bil, skjønte at dette var håpløst. Da skjønner man at de ikke har forutsetninger for å kjøre her. Når avisen Valdres skriver at 75 pst av dem som trenger berging, er utenlandske vogntog, ja, da har vi et problem som vi må gjøre noe med. Så må man gjerne komme med snikksnakk om alt mulig annet, men jeg lurer på hele forutsetningen her: Har man faktisk gjort jobben sin i komiteen? Hvorfor har man ikke kommet med forslag om sosial dumping, som Susanne Bratli var oppe her og utfordret oss på? Det står ingen ting fra regjeringspartiene om sosial dumping i dette forslaget. Men vi er opptatt av sosial dumping. Vi skal kjempe for å bekjempe sosial dumping. Vi ønsker like konkurransevilkår. Det betyr at vi må gjøre noe med avgiftssystemet, og vi må bedre arbeidsbetingelsene for yrkessjåførene i Norge.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Det blir ikke så lett å bruke bare 1 minutt på å svare på det foregående. Jeg registrerer at representanten Bratli først går til angrep på oss for at vi ikke er opptatt av sosial dumping, og etterpå sier hun at det ikke var en del av forslaget. Det er jo en merkelig argumentasjonsteknikk. Men jeg synes det er trist. Forslag nr. 5 fra Fremskrittspartiet lyder: «Stortinget ber regjeringen intensivere kontrollvirksomheten på norske veier spesielt i forbindelse med dårlige vær- og kjøreforhold, og nedlegge bruksforbud etter vegtrafikkloven hvis kjøretøy ikke er egnet til å kjøre på vinterføre.» Det står ikke noe om utenlandske her; det står om alle. Men vi vet at utenlandske dessverre er svært overrepresentert, og det er også derfor denne debatten kommer. Spesielt gjelder det en del av de selskapene hvor staten er storeier, og som er mange av dem vi har problemer med – de som bruker slovakiske og polske sjåfører. Det er det dette handler om. Jeg synes det er synd at regjeringspartiene ikke vil støtte det vi egentlig er enige om.