trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-05-03:
Jeg har følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Opplysningsvesenets Fond forvaltes av Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet. Fondet har etiske retningslinjer for sine investeringer i tråd med Kirkens verdier. NRK Fjernsynet og Norwatch har vist at investeringene ikke følger disse. Hva vil statsråden gjøre for at fondet skal forvaltes i tråd med Kirkens etiske grunnlag?»
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-05-03:
Jeg takker statsråden for svaret og er glad for at dette gjennomgås nøye, og at man selvfølgelig vil følge opp de retningslinjene som er lagt. Kirken har jo et spesielt ansvar som bærer av viktige etiske verdier, og derfor kreves det også ekstra ansvar for å være troverdig i denne sammenheng. Og når dette fondet er tiltenkt Kirkens formål, er det viktig at retningslinjene her følges. Jeg vet at statsråden har uttalt i et TV-program at det vurderes en nyorganisering av dette fondet, og jeg vil spørre statsråden om dette vil skje, og hvordan han da vurderer sammensetningen av styret for dette fondet. Kristelig Folkeparti ser det som positivt om det blir et eget styre for dette fondet, og at det utskilles fra departementet.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-05-03:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at en nyorganisering av dette fondet vurderes nærmere i departementet. Jeg er klar over at det er vanskelig å følge opp disse retningslinjene, men regner med at det som står nedfelt, at man skal ta hensyn til menneskerettigheter når det gjelder våpenproduksjon, porno osv., blir fulgt opp. Jeg vil da spørre statsråden om han er enig i at Kirkens representanter bør ha flertall i et slikt styre når det er til kirkelige formål dette fondet skal brukes, og om når en slik avklaring vil finne sted. Tidligere var det slik når det gjaldt Særfond II at Kirkemøtets representanter hadde flertall i styret.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-04-04:
På vegne av representantene Kari Økland, Oddvard Nilsen, Marit Tingelstad, Gunnar Kvassheim og meg selv vil jeg få fremme forslag om lov om granskingskommisjonen som skal foreta en bred gjennomgang av utredning, planlegging, prosjektering og utbygging av ny hovedflyplass for Østlandet og Gardermobanen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Jeg tillater meg å foreslå Øyvind Korsberg.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Natt til 20. juni 1997 fattet Stortinget et enstemmig vedtak etter forslag fra Høyre og Arbeiderpartiet: «Stortinget ber Regjeringen utarbeide retningslinjer som kan bidra til å trekke opp klarere grenser mellom embetsverk og politisk ledelse i departementene, og mellom embetsverket og andre tunge samfunnsaktører og -interesser. Herunder bør vurderes bestemmelser om karantenetid. Regjeringen bes komme tilbake til Stortinget med resultatene av en slik gjennomgang i egnet form.» Den foregående regjering maktet ikke å komme tilbake til Stortinget etter å ha hatt saken i nærmere to og et halvt år. Kan vi forvente at regjeringen Stoltenberg kommer tilbake til Stortinget i samsvar med dette enstemmige stortingsvedtaket, som altså også Arbeiderpartiet stod bak, i den nærmeste fremtid, eventuelt før jul?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Betyr det også at statsministeren vil ha dette som et slags krav til alle dem som fra embetsstillinger har gått opp i politiske stillinger i departementene? Jeg tenker bl.a. på en underdirektør i Finansdepartementet som er blitt statssekretær i samme departement. Det blir veldig vanskelig for ekspedisjonssjefer og direktører og byråsjefer, som var vedkommendes sjefer, å oppleve den gamle underdirektøren som sin nye sjef, vel vitende om at han kanskje kommer tilbake og blir deres underordnede senere. Det blir et helt håpløst system. Er statsministeren også enig i at det er uheldig at personer som har deltatt i fortrolige partipolitiske konstellasjoner i den foregående regjering, nå er medlem av den politiske ledelse ved Statsministerens kontor, og at det er egnet til å sette spørsmålstegn ved den nye regjeringen, om den på en umoralsk måte får tilgang til kunnskaper om den tidligere regjerings indre anliggender?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Det virker som om statsministeren anser finanspolitikken som ansvarlig ved bare å se på sluttsummen, altså balansen på statsbudsjettet. Kan virkelig ikke statsministeren se at det er en betydelig forskjell på realvirkningen i økonomien om det pumpes mer penger inn i økonomien i form av økte bevilgninger, eller om det kommer i form av reduserte avgifter? Nå står vi midt oppe i et lønnsoppgjør hvor nettopp prisstigningen er et vesentlig innslag for kravene. Hvis inflasjonen er høy, blir kravene høyere. Da igjen blir det vanskelig å få moderate lønnsøkninger, og da blir det igjen renteøkning. Her har statsministeren, på tross av det han har sagt tidligere, en unik mulighet. Vi kan redusere noen avgifter, særlig bensinavgiften, og love en bensinpris på fra 6,50 til 7,00 kr literen fast gjennom en variabel bensinavgift. Da synker inflasjonen, da er det lettere å få til moderate lønnsoppgjør fordi det er lavere prisstigning, og da er det større håp om ikke å få renteøkning. Hvorfor går ikke statsministeren inn på dette?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Svaret på spørsmålet er ja. Strengt tatt er det vel ikke nødvendig å si mer, men jeg kan godt føye til noen kommentarer og betraktninger. Vi mener at debatten om forholdet mellom embetsverk og politiske stillinger er en viktig debatt. Vi stemte for to og et halvt år siden for forslaget om at man burde vurdere retningslinjer, og vi vil gå gjennom det nå og komme tilbake til Stortinget i egnet form. Hva vi vil foreslå og om vi vil foreslå noe, er det for tidlig å si noe om, men vi konstaterer at den avgåtte regjeringen satt på forslaget i to og et halvt år uten å greie å fremme noe forslag. Vi vil arbeide vesentlig raskere enn den avgåtte regjeringen. For øvrig vil jeg understreke at det som var sentralt den gangen, var skepsis mot at politikere gikk tilbake til jobber i embetsverket, og man var opptatt av å begrense den adgangen. Det var et hovedspørsmål i 1997. I forhold til de utnevnelser som er gjort i min regjering, er det jo i stor grad slik at de som har tatt politiske stillinger, også har sagt opp sine embetsjobber, mens det, så vidt jeg forstår, i mindre grad har vært tilfellet i den forrige regjeringen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Enhver sentral embetsmann har informasjon om fortrolige debatter i regjeringene. De har f.eks. tilgang til regjeringsnotatene, som er grunnlaget for alle saker som behandles i regjeringene. I de notatene går det klart fram når og i hvilke saker ulike statsråder er uenige, noe som er normalt i alle regjeringer. De har tilgang til protokollene fra regjeringskonferansene, og de har selvsagt tilgang til den alminnelige informasjon som flyter i regjeringsapparatet. Og jo mer sentrale embetsmenn er, jo mer av den type tilgang til informasjon har de. Det er derfor ikke noe nytt at embetsmenn med tilgang til informasjon om diskusjoner i Regjeringen, utnevnes til politiske stillinger. Det gjaldt selvsagt personer som Knut Vollebæk og Åslaug Marie Haga, som ble statsråd og statssekretær i sine departementer, der de opprinnelig var embetsmenn. Så det er heller ikke noe nytt at man utnevner embetsmenn fra angjeldende departement til politiske stillinger i det samme departementet. Det ble gjort i større grad i den forrige regjeringen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Først vil jeg bare si at jeg mener det er utøvd et godt skjønn når det gjelder utnevnelse av statssekretærer også ved mitt kontor, og kan altså ikke se den prinsipielle forskjellen mellom embetsmenn som har tilgang til Regjeringens interne arbeid og interne drøftinger i Utenriksdepartementet og andre departementer, og de som har den samme tilgangen på statsministerens kontor. Når det så gjelder spørsmålet om de meldinger vi har latt være å trekke: Vi mener at det er grunnlag for å finne politiske løsninger her i Stortinget, og ønsker å søke flertall på det grunnlaget som ligger i Stortinget, for de meldingene vi har ønsket fortsatt skal ligge her, fordi vi ønsker å finne kompromisser i Stortinget på et politisk grunnlag som kan gi flertall for en politikk vi kan stille oss bak. Når det så gjelder gasskraftverk og behandlingen av det, har miljøvernministeren ved flere anledninger varslet at vi raskt vil komme tilbake til, hvordan det skal behandles. Det vi står fast på, er jo vedtakene om at vi bør endre utslippstillatelsene slik at vi kan redusere vår avhengighet av sterkt forurensende kraft. Og vi vil raskt komme tilbake til hvordan det best vil skje.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Vi vil komme tilbake til Stortinget i egnet form når vi har sluttført våre vurderinger om hvordan vi best bidrar til å redusere Norges avhengighet av sterkt forurensende kraft, slik den forrige regjeringen la opp til. Hvorvidt det så er nødvendig å endre loven eller ikke, er litt tidlig å si. Det er ulike tolkninger av lovavdelingens betenkning, og mitt inntrykk er at hovedproblemstillingene ikke har vært knyttet til CO2, for der er det åpenbart et stort rom for skjønn innenfor lovverket. Det har vært noe mer diskusjon om mulighetene for å endre tillatelsen på nitrogenoksidet NOx, noe også stortingsflertallet understreket i innstillingen. Det vil også være helt i tråd med stortingsflertallets ønsker både i innstillingen og ved behandlingen her i Stortinget da saken var til behandling i plenum. Men vi vil da komme tilbake når vi har sluttført våre vurderinger av lovavdelingens betenkninger og andre innspill, og så melde tilbake til Stortinget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Det er jo slik at når Norge kjøper stadig mer kraft fra våre naboland, er det behov for å produsere mer kraft for å levere kraft til Norge. Jeg har selv fått lov til å besøke kullkraftverk i Finland og i Danmark som har vært glad for det voksende kraftunderskudd i Norge og Sverige, fordi de da har fått økt avsetning, økt sin produksjon og økt sin inntjening. Det er jo også slik at i de årene vi har kjøpt mye kraft fra Danmark, har CO2-utslippene vært høye, de årene vi har kjøpt lite, har CO2-utslippene vært lave. Så for meg er det ganske åpenbart at jo mer kraft vi kjøper av våre naboland, jo mer produserer de, og jo større blir utslippene. Dette er det også flere beregninger og studier som dokumenterer, så jeg synes det er ganske klart. Så er det riktig at jeg er opptatt av å understreke at det er ikke bare danske kullkraftverk, men det er også tyske, og det er nederlandske, gasskraftverk som får gass fra Norge, som leverer kraft til Norge og vil komme til å gjøre det, og det er polske, og det vil også nå være russiske, fordi vi har inngått importavtale med Russland gjennom Hydro.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
For det første fins det jo allerede ulike analyser også fra uavhengige organer om hvordan dette vil påvirke de nordiske utslippene totalt. Men hovedbudskapet må jo være at vi har undertegnet en Kyoto-avtale som gjør at det skal settes et absolutt tak på hvor store utslippene kan være. Vi har gjort det klart hele tiden at utslippene av CO2 fra norske gasskraftverk og andre utslipp selvsagt skal innordnes Kyoto-avtalen. Dermed vil vi ha et låst system ved at man må kjøpe kvoter dersom man skal øke utslippene, og da blir utslippene regulert gjennom kvoter. Nå så jeg at Norsk Hydro og Statoil allerede har annonsert at de vil bidra til Verdensbankens Karbonfond. Vi må jo satse alt på at vi senest innen 2008 har et kvotesystem på plass, og da har vi en traktatmessig avtalefestet garanti for at økte utslipp i Norge kompenseres ved reduserte utslipp andre steder.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg vil ikke spekulere i den framtidige renteutviklingen, det kan bare bidra til å skape usikkerhet om rentene og forvanske situasjonen. Derimot vil jeg rent generelt si at norske renter bestemmes av flere forhold. De bestemmes av vår egen budsjettpolitikk/finanspolitikk, presset i innenlandsk økonomi, de bestemmes av rentene i våre naboland, og de bestemmes av faktorer som f.eks. kostnadsvekst og lønnsvekst. Og der er det åpenbart at hvis vi greier å få på plass et ansvarlig lønnsoppgjør, så øker det mulighetene for å ha lave renter i Norge. Så det er en nøkkel. Det andre er, slik representanten Petersen er inne på, et spørsmål om finanspolitikken. Hvis vi greier å videreføre en ansvarlig finanspolitikk, styrker det mulighetene for å ha lav rente. Der er hovedproblemet at det er mange ubetalte regninger som ikke ble tatt hensyn til da budsjettet ble vedtatt i fjor. Vi snakker om milliardbeløp, bl.a. knyttet til KFOR-styrkene i Kosovo, vi snakker om trygd, og vi snakker også om andre poster der det er et betydelig inndekningsbehov for å kunne holde en fortsatt ansvarlig finanspolitikk. Regjeringen vil legge opp til at vi i revidert nasjonalbudsjett sikrer størst mulig grad av oppfølging av det allerede vedtatte budsjettet. Vi må derfor finne inndekning for disse ubetalte regningene som lå der da vi tok over, for å sikre gjennomføringen av det vedtatte budsjettet og dermed bidra til lave renter i Norge.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg vil ikke kommentere enkeltelementer i vårt budsjettopplegg før vi har gått gjennom det både i forhold til revidert nasjonalbudsjett og enda mer selvsagt i forhold til budsjettet for 2001. Men det jeg understreker, er at vi ønsker å videreføre en ansvarlig budsjettpolitikk, og derfor er det store krav til inndekning av de regningene som lå der. Hvordan det skal dekkes inn, skal vi redegjøre for når vi legger fram revidert nasjonalbudsjett. Når det så gjelder landbruket, er situasjonen den at man der ønsker å senke prisene for å gjøre norske matvarer billigere og for å gjøre norsk næringsmiddelindustri mer konkurransedyktig. Og hvis råvareprisene til næringsmiddelindustrien skal ned, vil bøndene få lavere inntekter, men forbrukerne vil få billigere mat. Den forrige regjeringen la opp til å kompensere dette i form av lavere skatt. I EU-landene har man lagt opp til å kompensere det gjennom økte overføringer. Det er riktig at Arbeiderpartiet i utgangspunktet så for seg at man like gjerne kunne kompensere dette gjennom økte overføringer, som ved lavere skatt, men vi tror at også lavere skatt er et helt utmerket grep i forhold til å kompensere de reduserte inntekter bøndene vil få.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Det er riktig at det er en forskjell på det å styrke finanspolitikken – eller å styrke budsjettene – gjennom å øke inntektene, sammenliknet med å redusere utgiftene. Der er jeg helt enig med representanten Hagen. Men det er ikke slik at hvis man bare reduserer inntektene, gjennom f.eks. å redusere avgiftene og ikke gjøre noe annet, så bidrar det til å dempe presset i økonomien og redusere faren for økte kostnader og økte renter. Tvert imot, en udekket avgifts- eller skattereduksjon vil øke farene for høye renter og høy prisstigning i Norge. Det ble bl.a. understreket av sentralbanksjefen i hans årstale, hvor han advarte mot skatteøkninger, det er helt riktig, men han advarte også veldig klart mot det han kalte skattereduksjoner uten inndekning. Reduserer man noen skatter uten å redusere andre skatter eller kutte utgifter, øker det farene for høye renter, høy inflasjon og økende ledighet. Det er en uansvarlig politikk, som denne regjeringen ikke står for, selv om det største opposisjonspartiet anbefaler det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg tror den er litt haltende sammenlikningen mellom landbruket og bønder og andre yrkesgrupper, snekkere f.eks. Snekkere får sine inntekter bestemt i et marked for snekkertjenester, mens landbruket har fått sine inntekter bestemt gjennom forhandlede priser. Det er en helt særskilt næring som er behandlet på en helt særskilt måte, der man både gir støtte i form av tilskudd, men også gjennom å fastsette priser gjennom landbruksoppgjøret. Når vi så legger opp til å redusere prisene gjennom landbruksoppgjøret for å redusere matvareprisene og styrke næringsmiddelindustriens konkurranseevne, har det vært bred enighet om at det på en eller annen måte må kompenseres. I EU-landene, hvor man gjør noe tilsvarende, har man også kompensert dette, men da gjennom økte tilskudd. Det blir et teknisk spørsmål, og det blir et hensiktsmessighetsspørsmål om man ønsker å kompensere de reduserte matvareprisene, og salgsprisene for landbruket, gjennom økte tilskudd eller reduserte skatter. Vi har altså åpnet for også å bruke reduserte skatter, bl.a. for å finne fram til politiske løsninger her i Stortinget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Først i forhold til presset: Det ble reist spørsmål om hvorvidt vi hadde press. Vel, prisstigningen i Norge, inflasjonen i Norge, var siste tolv måneder 3,2 pst., mens den i våre konkurrentland er under 2 pst. Vi har en klart høyere prisvekst i Norge enn i de land vi konkurrerer med. Lønnsveksten de siste to årene har vært rundt 5 pst., opp mot 6 pst., vesentlig høyere enn i de land vi konkurrerer med. De to siste årene har vi da tapt kostnadsmessig konkurransekraft fordi vi har hatt en høyere pris- og kostnadsvekst. Det bekymrer denne regjeringen, for det kan bidra til på sikt å bygge ned de bedriftene vi skal leve av i fremtiden. De små, de mellomstore og de store taper hvis vi ikke holder orden på kostnadsveksten. Vi er for alle tre typer bedrifter, spesielt når de er konkurranseutsatt. Derfor er vi opptatt av å holde orden på den delen av økonomien, og derfor vil vi begrense presset. Derfor vil vi i revidert nasjonalbudsjett sikre mest mulig gjennomføring av det budsjettet som ble vedtatt, og regner med støtte for det, fordi det var et flertall i Stortinget som ønsket det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg er glad for at representanten Bondevik understreker at vi har en relativt begrenset inflasjon – i den forstand at han da også erkjenner at der ligger det potensielt sett et problem for oss i forhold til både pris- og kostnadsvekst. Ellers er jeg enig i at grunnleggende sett er norsk økonomi god. Det har den vært gjennom mange år, og det skyldes at det har vært enighet om noen viktige hovedgrep i den økonomiske politikken knyttet til solidaritetsalternativet og det inntektspolitiske samarbeidet, og å føre en ansvarlig finanspolitikk som skal bidra til å jevne ut svingningene i økonomien. Vi er åpne for å se på hvordan vi kan bidra til å begrense den såkalte automatiske utgiftsveksten i statsbudsjettet, også knyttet til folketrygdens utgifter. Hva det konkret skal bety, hvilke områder vi kan gjøre det på, er det altfor tidlig å si noe om, men det er klart at for enhver regjering og for ethvert storting er det et problem at så stor del av budsjettet bindes opp, og at så lite inntekter faktisk er frie til å drive politikk med. Når det gjelder KFOR-styrkene, er det vesentlige overskridelser utover det som er knyttet til at vi også skal finansiere annet halvår.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg mener i hvert fall at det er en uklok avtale. Jeg mener at dette og en lang rekke andre eksempler på veldig generøse lederlønninger, pensjonsavtaler og ikke minst de kraftige økningene i lederlønningene det siste året som er dokumentert i ulike sammenhenger, er uheldig og uklokt, ikke minst fordi det bidrar til å undergrave mulighetene for at vi får et ansvarlig inntektsoppgjør. Og det å få et ansvarlig inntektsoppgjør er avgjørende for at vi lykkes i den økonomiske politikken i forhold til å sikre konkurransekraften til norsk industri, som disse lederne ellers alltid er svært opptatt av, og det er avgjørende for å unngå ledighet på sikt. Så jeg mener at det er uklokt, både dette og lignende eksempler, og mener derfor at det hadde vært best om vi hadde unngått den type avtaler.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg la merke til at da representanten Halvorsen brukte dette uttrykket vi ikke skal bruke, sa hun at hun var helt enig med meg, så jeg er litt usikker på hvordan jeg skal forholde meg til akkurat det ordet. Men jeg nøyer meg med å si at det er umusikalsk, og uttrykker enighet på det punktet. Når det så gjelder spørsmålet om forholdet til Statoil, vil jeg for det første si at jeg har tillit til styret, og det er ikke snakk om at vi skal gjøre noe med det. Det er jo ikke slik at man hvis et styre på ett punkt gjør en beslutning eieren mener er uklok, av den grunn skifter styre, for da vil man for det første måtte skifte styre ofte, og det tror jeg er uheldig for selskapet – ethvert selskap. For det andre ville man totalt undergrave den ansvarsfordelingen som er mellom eier og styre. Når det gjelder norske selskaper, i likhet med andre selskaper der staten er deleier eller heleier, har vi basert oss på at der hvor staten er tung eier, er ansvarsfordelingen klar: Det er styret som har ansvaret for forretningsmessige beslutninger og fastsettelse av lønns- og arbeidsvilkår for ledere. Og vi vil ikke gripe inn i den ansvarsfordelingen, selv om vi på ett punkt mener at det er en uklok beslutning.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
For det første: Hvem som har fått rett, og hvem som har tatt feil når det gjelder debatten i 1994, er vi vel omtrent like uenige om som i 1994. Og det er jo en interessant debatt å fortsette. For eksempel mener jeg at det at EU nå utvides så dramatisk mot Øst- og Sentral-Europa, er en viktig dimensjon ved at EU blir alleuropeisk og dermed enda viktigere som fredsskapende element i Europa, som ja-siden la vekt på i 1994, og som nei-siden da ikke var like opptatt av. Når det gjelder hva som er Regjeringens grunnlag, er det omtalt i regjeringserklæringen, og vi sier der at utgangspunktet er folkeavstemningen i 1994. Det er selvsagt grunnlaget for den politikken vi skal føre når det gjelder tilnærmingen til EU og håndteringen av f.eks. EØS-avtalen. Det vi ønsker, er en mer aktiv politikk, atvi i enda større grad ivaretar norske interesser, men samtidig tar ansvar for den europeiske utviklingen. Vi mener at Europas framtid er Norges framtid, og vi mener at vi bør bidra på alle mulige måter, basert på folkeavstemningen, til å utvikle samarbeidet med EU, fordi det er i Norges interesse og også i Europas interesse.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Det utenriksministeren har forholdt seg til, er spørsmålet om hva Arbeiderpartiet skal gjøre på sitt landsmøte til høsten. Spørsmålet om Arbeiderpartiet skal endre eller justere sine programformuleringer for å gi noe mer handlefrihet i forhold til EU-spørsmålet i neste stortingsperiode, er en diskusjon vi får ta i Arbeiderpartiet. Jeg mener vi bør åpne for formuleringer i vårt program som gir noe større handlefrihet i neste stortingsperiode. Men vi skal først ha et landsmøte som klargjør hva Arbeiderpartiet vil mene i neste periode, og så skal vi ha et valg der vi skal møte velgerne med det nye programmet. For inneværende periode, fram til stortingsvalget 2001, gjelder Arbeiderpartiets program, som har meget klare formuleringer om at medlemskap ikke er aktuelt. Og så gjelder selvsagt regjeringserklæringen, der utgangspunktet er folkeavstemningen i 1994. Der er utenriksministeren og jeg helt enige.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
For det første til regjeringserklæringen og offentlighetsloven. Det er slik at min regjeringserklæring var litt lenger en regjeringserklæringer normalt har vært. Likevel er hovedmerknadene det jeg ikke greide å si noe om. Men det er ikke slik at det som ikke er nevnt i regjeringserklæringen, er ting Regjeringen ikke er opptatt av eller er imot, f. eks. offentlighet og meroffentlighet. På vår første ordinære regjeringskonferanse brukte Regjeringen tid på å gå igjennom hvordan vi kan bidra til å virkeliggjøre intensjonene og målsettingene i offentlighetsloven både i forhold til å etterleve bestemmelsene og i forhold til å praktisere meroffentlighet. Og det avgjørende må jo være ikke bare hva vi sier, men hva vi faktisk gjør. Og det er fra Regjeringens side et forsøk og et tiltak som vi ved en gjennomgang av regelverket for å bevisstgjøre oss hvordan vi kan bidra til mest mulig offentlighet, startet med første dag. Det gjorde vi fordi vi vet av erfaring med offentlighetslov, både under den forrige regjeringen og tidligere regjeringer, at det ofte er manglende kjennskap til hvilke muligheter den loven gir, som gjør at det blir mer som unntas offentlighet enn det som strengt tatt er nødvendig. Så der er vi veldig opptatt av å praktisere offentlighet – og ikke bare offentlighet, men meroffentlighet – og har satt i gang med det fra dag én. Og Jørgen Kosmo brukte faktisk en del av sine innlegg i debatten om regjeringserklæringen til å understreke det samme poenget, nemlig at vi skulle følge opp offentlighetsloven, praktisere den på en åpen måte og søke meroffentlighet i forhold til de bestemmelser som ligger i loven. Så det er noe som allerede er erklært fra Jørgen Kosmos side.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg la merke til at representanten Kvassheim mente at det var et problem under tidligere arbeiderpartiregjeringer at beslutninger ble fattet i de lukkede rom. Nå har jeg inntrykk av at det også ble gjort i den forrige regjeringen, og at det er noe av det som er problemet, at vi er opptatt av at andre ikke skal få tilgang til den informasjonen som framkommer i de lukkede rom. Når det er sagt, vil jeg understreke at offentlighetsloven må praktiseres slik at vi kan fatte beslutninger og ha en intern saksbehandling i regjeringsapparatet. Det følte jeg at også sentrumsregjeringen erfarte, at vi ville undergrave muligheten f.eks. til skriftlig saksbehandling dersom f.eks. forarbeider til regjeringsnotater og regjeringsnotater ble offentlige. Så poenget er jo ikke at alt skal være offentlig hele tiden, poenget er at alt som kan være offentlig uten å skade og ødelegge en ryddig saksbehandling eller personvern, skal være offentlig. Det handler om bevisstgjøring i forhold til bestemmelser, og det arbeidet vil bli gitt prioritet – og er allerede gitt prioritet ved at vi på første regjeringskonferanse satte av tid nettopp til dette spørsmålet. Ved de videre lovendringer skal det også prioriteres, men jeg tør ikke love noe tidspunkt for når det kan komme.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-29:
Det kunne jo vært fristende å gå videre på dette. Men hvis ikke statsministeren ser forskjellen på de embetsmenn som ble statsråder i min regjering og deres posisjon, og den kvinne som ble statssekretær hos Stoltenberg, da er jeg virkelig bekymret for det skjønn statsministeren utøver i slike spørsmål. La meg ellers peke på følgende: Regjeringen har meddelt at de aller fleste proposisjoner og meldinger sentrumsregjeringen fremmet, vil bli liggende til behandling i Stortinget. Det betyr at Regjeringen stiller seg bak hovedlinjene i sentrumsregjeringens politikk på områder som menneskerettigheter, forbrukerpolitikk, idrettspolitikk, kampen mot barne- og ungdomskriminalitet osv. og ikke minst landbruks- og barnehagepolitikken. Dette er positivt og kan gi grunnlag for konstruktive løsninger, og det er interessant fordi Arbeiderpartiet var kritisk ikke minst til barnehagemeldingen og landbruksmeldingen. Men ett område hvor det er stor uenighet(presidenten klubber)(Presidenten klubber.) Hvordan vil statsministeren og Regjeringen følge opp de vedtak stortingsflertallet fattet i denne saken? (presidenten klubber) (Presidenten klubber.)
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-29:
Bare først når det gjelder utnevnelse av embetsfolk til politiske stillinger: Hvis en ikke ser forskjellen på en som har tilgang til regjeringskonferansene og følger de muntlige drøftingene der, de strategiske overlegninger, og de som sitter ute i embetsverket og som ikke har den tilgangen, så må jeg bare gjenta at da er jeg faktisk enda mer bekymret over grunnlaget for det skjønn statsministeren har utvist. Det er i praksis en betydelig forskjell, og det trodde jeg Stoltenberg visste. Så til gasskraftverksaken og forurensningsloven. Som kjent reiste Justisdepartementets lovavdeling stor tvil om hvorvidt det er mulig å omgjøre forvaltningsvedtaket når det gjelder CO2-utslipp fra gasskraftverk innenfor dagens lov, og derfor vedtok stortingsflertallet at en om nødvendig skal endre forurensningsloven. Det betyr i mine øyne å svekke den for å åpne for sterkt forurensende gasskraftverk i Norge. Vil statsministeren sørge for at Stortinget blir gjort kjent med og delaktig i Regjeringens sluttvurdering av forholdet mellom CO2-utslipp og forurensningsloven, slik at Stortinget som lovgivende myndighet blir trukket inn i den vurderingen?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-29:
Først synes jeg det er grunn til å understreke etter alle bekymringer som er fremført, at norsk økonomi for tiden er god. Vi har høy sysselsetting, vi har lav ledighet, og vi har en relativt begrenset inflasjon. Men det er helt klart at signalene fra markedet er bekymringsfulle. Vi har et stramt arbeidsmarked med fare for kostnadspress og derpå følgende rentestigning, og alle ser hvilke uheldige konsekvenser det eventuelt vil få, bl.a. inn i inntektsoppgjøret, hvis det skulle komme før det. Når det gjelder ubetalte regninger, er en hoveddel av dem betaling til KFOR-styrken. Der har sentrumsregjeringen, som den foregående arbeiderpartiregjeringen, budsjettert for første halvår. Vi har en annen stor regning – de økte utgifter til folketrygden – som er en bekymring for enhver regjering fordi den øker kraftig fra år til år, og den øker også av og til i budsjettåret, slik som en nå ser konturene av. Derfor spør jeg – og det gjør jeg i full oppriktighet: Er Regjeringen innstilt på å invitere til et bredt tverrpolitisk samarbeid om å begrense folketrygdens utgifter, bl.a. på bakgrunn av Sandman-utvalgets innstilling, som vil komme?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-29:
Statsministeren har i sin argumentasjon for norske gasskraftverk vore veldig opptatt av dei sterkt forureinande danske kolkraftverka, og seinare i argumentasjonen dei sterkt forureinande polske kolkraftverka. Det som er interessant dersom ein skal forfølgja denne problemstillinga, er jo nettopp rekneskapen til statsministeren i forhold til utslepp – om det blir ein reduksjon i dei totale utsleppa, slik statsministeren har argumentert for, ved at ein eventuelt bygger sterkt forureinande norske gasskraftverk.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-29:
Ein del av dei soldatane som er nede på Balkan, bl.a. i KFOR-styrkane, har høgresida i norsk politikk foreslått å trekka tilbake, eller iallfall redusera utgiftene i forhold til den ekstra rekninga som ein har fått. Eg var sjølv motstandar av aksjonen der nede, men eg vil sterkt åtvara mot at ein reduserer innsatsen sånn som situasjonen nå er. Så mitt første spørsmål er knytt til norsk innsats i KFOR-styrken og forsvarsministeren sine vurderingar i forhold til dette. Det andre spørsmålet er knytt til det investeringsprogrammet som Forsvaret nå har, og som er betydeleg. Me har jagarflyinvesteringar i vente, me har fregattkjøp, og me har skytefeltsaka. Seinare i dag skal forsvarsministeren svara på eit spørsmål som går på Evjemoen. Eg skal ikkje spørja om det – men det viser seg at det investeringsprogrammet ein har, går ut over drifta i Noreg. Vil forsvarsministeren venta på Forsvarsstudien 2000 og til det forsvarspolitiske utvalet har lagt fram si innstilling?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-29:
Det er sterk uenighet om den konsekvens det vil ha å bygge gasskraftverk i Norge i forhold til europeiske utslipp av CO2. Den danske Energistyrelsen mener det ikke er mulig å si at det vil bli reduksjon av CO2-utslippene som følge av kullkraftproduksjon, selv om en bygger gasskraftverk i Norge. Men nettopp fordi dette er omstridt – kan statsministeren tenke seg å ta initiativet til en uavhengig gjennomgang for å få kartlagt de europeiske konsekvensene av norsk gasskraftverkbygging i et tidsperspektiv fram til 2025, og dermed vise vilje til å teste egne argumenter mot uavhengige utredninger? Og her har vi god tid, det vil ta mange år før vi får bygd gasskraftverk i Norge, så vi kan få kartlagt beslutningsgrunnlaget på en god måte, hvis en vil.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-29:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til statsministeren. Ifølge Dagbladet i dag har statsministeren bedt regjeringsmedlemmene lære seg offentlighetsloven. Det er meget betimelig, for det har vært et kjennetegn ved de foregående regjeringene som Stoltenberg har vært med i, at statsrådene verken har hatt innsikt i offentlighetsloven eller respektert den. Hvorvidt det at en skal lære seg loven betyr at en også vil følge opp intensjonen, gjenstår å se. Så langt har det kommet illevarslende signaler. Verken i tiltredelseserklæringen eller i arbeids- og administrasjonsministerens 10 minutter lange innlegg under debatten i Stortinget ble det sagt ett ord om åpenhet i forvaltningen. Og det er ikke bare Venstre som har reagert på dette. Generalsekretæren i Norsk Presseforbund, Per Edgar Kokkvold, påpeker i en artikkel, «To hull i en tale», det oppsiktsvekkende at som en del av fornyingen av offentlig sektor inngår åpenbart ikke åpenhet. Så jeg vil spørre statsministeren om de signalene som er tatt opp, slik det er gjort av Venstre og Presseforbundet, er ubegrunnete, og at en vil følge opp sentrumsregjeringens initiativ.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-29:
Jeg velger å tolke de signalene som nå kom, positivt. Og statsministeren kan gi beskjed til sine statsråder om at Venstre skal følge dem meget kritisk, for å sikre at den offensiv som sentrumsregjeringen hadde på dette området, blir fulgt opp. For det er et linjeskifte når Stoltenberg nå varsler at han skal satse på åpenhet – Jagland-regjeringen var kjennetegnet av at beslutninger ble tatt i de lukkede rom. Jeg har et konkret spørsmål: Som en del av oppfølgingen av offentlighetsmeldingen ligger det nå an til å bli fremmet lovforslag for Stortinget i april for å få større åpenhet. Kan statsministeren love at dette oppfølgingsarbeidet på lovsiden vil bli prioritert? Så et spørsmål til: I forbindelse med fornying av offentlig sektor blir det ofte slik at tjenester blir overført til selskaper som ikke omfattes av offentlighetsloven. Ser statsministeren det som et problem at stadig mer av den offentlige virksomheten forvaltes av selskaper som ikke omfattes av offentlighetsloven, og vil han være med når Venstre tar til orde for å utvide offentlighetsloven på dette området?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-29:
«I sin tiltredelseserklæring lover Regjeringen initiativ for å få et felles program mellom myndigheter og bedrifter for å utvikle ny renseteknologi for klimagassen CO2. Under behandlingen av energimeldingen stemte Arbeiderpartiet mot sentrumspartienes forslag om et slikt program med flere konkrete forslag. Innen 1. juni 2000 skal Regjeringen legge til rette for bygging av konvensjonelle gasskraftverk uten krav til CO2-rensing. Vil programmet for utvikling av ren teknologi være ferdig like raskt?»
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-29:
Vi har hatt flere anledninger til å diskutere det statsråden brukte store deler av svaret på å framføre, nemlig det som har skjedd, og uenigheten om teknologifondet og framdriften der. Det som imidlertid er noe langt annet og mye mer, er den skissen til et program for utvikling av CO2-frie gasskraftverk som ble lagt fram av sentrumspartiene under behandlingen av energimeldingen i Stortinget. Det var et program som ville ført til at det hadde blitt satt fart på teknologiutviklingsarbeidet i norske selskaper. Nå står en i fare for at en del av dette arbeidet isteden skyter fart i utlandet. Så mitt spørsmål er: Ser ikke statsråden behov for snarlig å legge fram noe mer enn bare positiv vilje til å bidra til forskningsinnsats, men rett og slett skissere rammevilkårene som gjør at det er dette sporet som blir valgt i framtida og ikke de konvensjonelle gasskraftverkene?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-29:
Jeg registrerer at det ikke er enighet på dette området, for Arbeiderpartiet har så langt ikke sagt at de er villig til å nytte skatte- og avgiftslette for å få arbeidet med CO2-frie gasskraftverk til å skyte fart. Og selv om det er slik at det vil måtte ta tid å utvikle et komplett program som eventuelt kan legges fram i forbindelse med budsjettet for kommende år, er det sterkt å ønske at det i forbindelse med det som skal legges fram før sommeren, kommer signaler som tyder på at denne nye måten å tenke på for å få fram ny teknologi, òg har støtte fra Regjeringen. Så mitt oppfølgingsspørsmål blir: Ville det ikke være positive signaler på denne framtidsrettede veien å gå og utvikle de rene løsningene? Informasjonsdirektør Tor Steinum i Norsk Hydro sa forleden til Dagens Næringsliv at det vil ta minst fem-seks år å få bygd konvensjonelle gasskraftverk i Norge. Det betyr at dersom vi vil, har vi tid til å få fram de rene løsningene som er de mest konkurransedyktige, og de som blir valgt når det skal bygges.
Jan Petersen (Høyre), 2000-03-29:
Det er ikke tvil om hva som er Stortingets ønskereprise. Jeg skal ikke falle for fristelsen å delta i den, men heller stille spørsmål til statsministeren om de renteøkningene som nå både varsles fra analytikere og også antydes fra Norges Bank. Det er klart at dette har jo en pris, en betydelig pris både overfor kommuner, som skal yte tjenester overfor innbyggerne, og overfor enkeltpersoner, som må betale disse rentene. Nå er jeg klar over at statsministeren har betydelige problemer med revideringen av budsjettet, for det er jo ganske betydelige overskridelser som nå ligger framfor Regjeringen, og som må dekkes opp. Men problemet er: Hva har statsministeren tenkt å gjøre med den opphetingen i norsk økonomi som nå kommer? En av de tingene som det er lettest å ty til, er nye avgiftsøkninger, og jeg vil spørre statsministeren om han kan garantere oss at slike forslag vil han ikke komme tilbake med.
Jan Petersen (Høyre), 2000-03-29:
Jeg la merke til at statsministeren ikke besvarte mitt spørsmål, nemlig når det gjelder avgiftsøkninger, og jeg vil advare mot det, for det vil jo bringe prisene ytterligere opp. Men når dette spørsmålet er viktig, er det fordi det i dagens Aftenposten står at Regjeringen nå vil foreslå skattelettelser til bøndene, og så vidt jeg skjønner, bare til bøndene. Mitt spørsmål er da til statsministeren: Hvis det er slik at Regjeringen mener at man nå har råd til skattelettelser, vil det ikke være mer rettferdig om det fordeles på alle nordmenn, slik at man kan få både skatte- og avgiftsnivået nedover?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-03-29:
Statsministeren sa at årsaken til at han ville innføre skattelette for én yrkesgruppe, var å få billigere mat, og at næringsmiddelindustrien skulle få råvarer som ville gjøre den konkurransedyktig. Det mest opplagte grepet unnlot sosialøkonomen å ta med: omfordeling innenfor 13 milliarder kr i budsjettoverføringer til den yrkesgruppen. Vi er i verdenstoppen i overføring pr. årsverk. Det mest logiske er selvfølgelig å foreta en omfordeling. Hvis det er slik at man vil redusere skatten for å få lavere pris på maten, burde man hatt den samme innfallsvinkelen for å få ned snekkerregningen, rørleggerregningen og elektrikerregningen for folk ved å sette ned skatten til de samme yrkesgruppene. Det statsministeren sier nå, er at Arbeiderpartiet har snudd i denne saken, og at regjeringen Stoltenberg stiller seg bak det skattegrepet som regjeringen Bondevik la fram.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-29:
Verken prisveksten eller lønnsveksten i norsk økonomi er vel vesentlig annerledes enn det som vi ser i andre land. Hvor sterkt presset er, kan vi jo diskutere. I tillegg til de ubetalte regningene som ligger i departementet, har Stortinget med Arbeiderpartiets støtte gjort flere viktige vedtak som vil få finanspolitiske konsekvenser. Vi har vedtatt en økning innenfor forskning. Vi har vedtatt en økt innsats i forhold til lærere og lærergruppene og i forhold til skolesektoren. Mitt spørsmål til statsministeren – selv om han ikke vil si helt hva som kommer i revidert nasjonalbudsjett – blir: Kan vi regne med at det presset som det nå er definert at vi har i norsk økonomi, vil få konsekvenser for Regjeringens vilje til å følge opp i forhold til forskning, i forhold til skole og i forhold til utdanning – at en bruker dette såkalte presset som begrunnelse for ikke å følge opp i forhold til disse viktige utfordringene som vi har i norsk økonomi?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-29:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til statsministeren. Det er blitt kjent i løpet av de siste dagene at Statoil-sjef Harald Norvik har hatt en hemmelig pensjonsavtale som beløper seg til inntil 29 mill. kr., og at dersom den utbetales som avtalt, vil det overskride det Norvik har mottatt som lønn mens han var direktør i Statoil. Mitt spørsmål til statsministeren er: Mener statsministeren at dette er en anstendig avtale, og mener han at de utallige reforhandlinger fram til Norviks avgang også er en rimelig framgangsmåte?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-29:
Jeg er helt enig med statsministeren. Dette er både uklokt, sosialt meget uintelligent og «på trynet». Og det er ikke fordi SV ikke unner en del av de som nå skal forhandle om lønn, et skikkelig lønnsløft. Tvert imot tror vi at det er viktig, særlig for offentlig sektor, at man gjør det som skal til for å rekruttere skikkelig arbeidskraft. Men særlig for dem som prediker moderasjon, må det jo være fryktelig umusikalsk når topplederne går foran på denne måten. Nå sier statsministeren at den avtalen er uklok og uheldig. Statoil er jo et statlig selskap, og når man har et styre som fatter ukloke og uheldige beslutninger, er det da sånn at statsministeren har tillit til styret, til styreformannen, eller vil han foreta seg noe i den sammenhengen?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Statsministeren kan få lov til å sitte. Jeg har tenkt å stille et spørsmål til forsvarsministeren rundt et tema som forsvarsministeren er godt kjent med. Det gjelder St.meld. nr. 38 for 1998-99. Jeg er tilfreds med at Regjeringen opprettholder den. Det har de nå gitt signal om. Men det betyr vel også at man er enig i at det er – det jeg vil kalle – obstruksjon fra andre «sivile» departementer, som er helt uten forståelse for militære funksjoner i internasjonale spørsmål. Er statsråden enig i at dette ikke er noen god sak for Norge i alliansesammenheng? Og vil statsråden ta nye initiativ slik at andre berørte departementer kan bli støttespillere og ikke motspillere i forhold til de nye krav som møter Forsvaret i forbindelse med våre internasjonale operasjoner?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Det skal jeg forsøke å være. Det gjelder det jeg forstår som en uenighet innad i departementene rundt forsikringsordning og sikkerhetsordning for våre militære styrker som skal delta i utenlandsoperasjoner. Vi har i disse dager opplevd å komme i den situasjon at vi ikke klarer å bemanne våre fartøyer i slike operasjoner. Årsaken til det ligger i det som har å gjøre med forsikringsordninger relatert opp mot sikkerheten til disse mannskapene. Det gir etter min mening et veldig dårlig inntrykk overfor NATO, og kan vel ikke være tilfredsstillende heller sett med statsrådens øyne. Vil statsråden ta et initiativ, slik at disse ordningene kan tre i funksjon snarest mulig?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til helseministeren: «En ny kartlegging utført av Norsk Sykepleierforbund Vestfold viser at kun hver fjerde sykepleier, eller bare 24 pst., arbeider i hel stilling. I Vestfold er det i dag 341 ledige sykepleierstillinger. Omgjort til hele stillinger utgjør dette 103 årsverk. Dette er meget bekymringsfullt sett opp mot behovet. Ansvaret ligger hos fylkeskommunen og kommunene. Vil statsråden ta et initiativ overfor de ansvarlige for å få rettet opp dette?»
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er fornøyd med og glad for å høre at det nå er en arbeidsplan som er i gang, og som da forhåpentligvis vil berøre disse tingene og ta seg av de problemene som dette utgjør. Det er et betydelig antall stillinger vi snakker om. Og når vi kjenner behovet innenfor sykepleien for sykepleiere, er jo dette ressurser som ligger der, og som vi på alle mulige måter burde prøve å gjøre oss nytte av. Dette er jo ressurssterke mennesker, høyt utdannede mennesker. Vi er klar over at etter en tid er de vel blitt så voksne at de tilhører såkalte barnefamilier. Noe av nøkkelordet rundt dette er kanskje lønn, det er et annet spørsmål som ikke vi kan ta opp her nå. Men dette med å tilrettelegge for sykepleiere og for barnefamilier med barnehager, fleksible ordninger osv. håper jeg denne arbeidsplanen innebærer, og jeg vil gjerne høre om statsråden kan si noe om det.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Jeg takker igjen for svaret. Det er en annen problemstilling jeg har lyst til å ta opp rundt dette. Dette viser etter min mening at verken kommunene eller fylkeskommunene er i stand til å ta seg av dette problemet på en skikkelig måte. De er ikke i stand til å takle dette og er ikke i stand til å tilrettelegge for fleksibilitet, som vi snakket om. Det bringer inn et annet spørsmål, nemlig fylkeskommunens berettigelse. Det håper jeg statsråden kan bringe inn i denne tankegangen. Nå har vi jo fått en regjeringserklæring som nettopp snakker om effektivisering i den offentlige sektor. Det er vel en annen statsråd til stede som antakeligvis kunne sagt mer om det, men jeg vil gjerne at helseministeren tar dette opp med den rette statsråden og hans departement og ser på om noe av problemet kan ligge innenfor dette.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg vil selvsagt i samråd med kollegiet slå sterkt ned på all obstruksjon mot Forsvarsdepartementet, men jeg skjønner ikke helt hva representanten sikter til. Når det gjelder St.meld. nr. 38, er det en samlet regjering som har vært gjennom en vurdering, og den består i at meldingen blir liggende i Stortinget og skal behandles i Stortinget. Så hvis representanten Width kunne være noe mer konkret, kan jeg kanskje ha et grunnlag for å advisere en eller annen statsråd.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg skjønner nå at representanten sikter til at forsvarssjefen har kansellert KNM «Hinnøy»s deltakelse i NATOs mineryddingsstyrke. Bakgrunnen for det er en tilsvarende «incident» tidligere, som jo framfor alt understreker at vi må komme i mål på det som også nå diskuteres i oppfølgingen av St.meld. nr. 38, nemlig en beordringsadgang for norsk befal når det gjelder internasjonal militær tjeneste. Det tror jeg det er relativt bred enighet om i komiteen – jeg tillater meg å si det, siden det ikke er så lenge siden jeg frekventerte forsvarskomiteen. Men samtidig sier det seg selv at det trengs en administrativ oppfølging av dette i grenselandet mellom Forsvarsdepartementet, Forsvarets overkommando og de befalsorganisasjoner som skal være med på laget, slik at vi kan få på plass de ordningene det her er snakk om. Og jeg deler uten videre den vurdering at det er behov for å bedre befalets og de vernepliktiges ordninger på dette punkt.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg tror jeg først vil si på vegne av utenriksministeren at dette ikke er en korrekt og dekkende beskrivelse av de farer som også utenriksetaten er utsatt for i utlandet. Det er hevet over tvil at grensegangen mellom det å være i tjeneste ute, enten man nå er diplomat i en landsby som er utsatt for konflikter og vold, eller er i ledelsen for en tropp i en tilsvarende situasjon – og følgelig under mitt ansvarsområde – ikke nødvendigvis er så dramatisk stor som den var tidligere. Men det er også hevet over tvil at de som er under en militær hatt ute i Kosovo eller andre risikofylte områder, er stilt overfor ganske bestemte utfordringer som også går på deres fysiske sikkerhet. Dette er dekket opp og godt beskrevet i St.meld. nr. 38 av den forrige regjering. Og som grunnlag for det må vi få på plass de ordninger som gir både befal og vernepliktige, og de som har vervet seg for den type operasjoner, den fornødne sikkerhet.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Jeg går ut fra at når spørsmålene likevel er stilt, må jeg få svare på dem.