Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-06-09:
Aller først vil jeg starte med å takke saksordføreren for en vel utført jobb, selv om han på slutten av sitt innlegg tok på seg Høyre-hatten – det skulle egentlig bare mangle. Jeg deler saksordførerens oppfatning, at det kunne vært en fordel med noe mer tid til behandlingen av saken, slik at man ikke minst hadde fått et større innblikk i hva det er saken faktisk handler om. Men jeg håper allikevel, og tror faktisk, at vi har lagt til grunn en forsvarlig behandling, ikke minst med bakgrunn i det arbeid som komiteen og saksordføreren har nedlagt i saken. Som det ble sagt, er dette en avsluttende supplering av Verneplan for vassdrag. 391 vassdrag er nå vernet – det blir vel kanskje 392 med Langvella, hvis en teller med den også. Dette tilsvarer et utbyggingspotensial på om lag 45 TWh, som det ble nevnt, eller – for å ta den andre vinklingen – ⅓ av dagens produksjonskapasitet i Norge. Det slås nå også fast – og det er jeg glad for – at en må være varsom med å redusere potensialet for fornybar energi gjennom ytterligere vern. En viktig forutsetning tror jeg er å opprettholde balansepunktet. Dette synet deler regjeringsfraksjonen, og jeg tror vi kan analysere nåsituasjonen med å starte med å si at vi har vært heldig stilt med utgangspunkt i god tilgang på ren og miljøvennlig vannkraft, og at vi også har potensial i tiden framover. Vannkraften er en grunnleggende faktor for vår velstand. Det er all grunn til å reflektere over det vernet som nå blir foretatt gjennom denne saken. På den ene siden står natur og estetikk helt sentralt i den norske identiteten. Friluftsliv og flott natur er et varemerke vår generasjon har et ansvar for å overbringe til neste generasjon. Vernemotstanderne taler for mulig fortjeneste ved å foreta ytterligere store vannkraftutbygginger. Verneforkjemperne snakker om allerede nedbygd natur. De som allerede har foretatt stor grad av vannkraftutbygging i sin kommune, sier at de tar belastningen ved storsamfunnets behov for kraft – på samme måte som saksordføreren mente at man tok belastningen i Vefsna og området rundt der. Ja, belastningen er, enten en velger kraftutbygging eller en velger vern, for lokalbefolkningen kanskje nokså identisk. Det er også viktig å ta med seg det hensynet. Jeg tror som sagt at vi befinner oss på et balansepunkt. Tar vi utgangspunkt i dagens produksjonskapasitet i Norge og det behovet for strøm vi ser i tiden framover, mener jeg at utviklingen går i retning av en produksjonskapasitet som er større enn forbruket. Mye tilsier det. Ikke minst i den siste perioden, 2005–2008, har vi produsert 35 TWh mer enn det vi har brukt i Norge. Det betyr altså at det vi samlet sett har i Verneplan for vassdrag, nesten er på det nivået som vi har eksportert ut av landet. Det forteller litt om dimensjonene vi snakker om. Det er kanskje ikke nødvendig å ekspandere den ene virkningen kontra den andre. Når det gjelder omtalen av skredfaren i proposisjonen, deler jeg saksordførerens vurderinger, og slutter meg helt og holdent til dem. Når det gjelder de fire vassdragene som nå er vurdert i planen, er det, som saksordføreren også sa, Vefsna som er mest omdiskutert. Men det er faktisk slik at alle vassdragene er betydelig omdiskutert, med unntak av Tovdalsvassdraget, som jeg føler en nå innlemmer i verneplanen litt i stillhet. Men det er et betydelig engasjement knyttet til Langvella, det er et betydelig engasjement knyttet til Øystese, og det er et betydelig engasjement knyttet til Vefsna. Når det gjelder Vefsna konkret, slutter vi oss til den vurdering at Vefsna har store vernekvaliteter. Flertallet i komiteen er også svært positivt til Regjeringens forslag om å etablere et næringsfond på 150 mill. kr. Jeg tror framtiden vil vise oss at det er et meget spennende prøveprosjekt for en samlet vassdragsforvaltning som settes i gang i Vefsna. Utgangspunktet for det er at verneverdiene i området er ujevnt fordelt, og at det derfor er behov for en differensiert forvaltning. Der sier flertallet veldig tydelig at en kan vurdere å igangsette småkraftutbygging der hvor en har nullstilt begrensningen på 1 MW. Forutsetningen er at en ikke skal ødelegge de verneverdiene som er i området. Jeg tror at den tilnærmingen til Vefsna i ettertid kan vise seg å ha mye for seg. Det er en viktig prøvestein. Jeg håper og tror at de kan lykkes. Tovdalsvassdraget representerer et stort vassdrag fra fjord til fjell, i likhet med Øystesevassdraget. Denne vassdragstypen mangler i verneplanen, og vern av den nedre delen av Tovdalsvassdraget nå vil føre til at verneplanens kvalitet blir noe hevet totalt sett. Så til de to siste vassdragene, Langvella og Øystese – først til Langvella, som i proposisjonen ikke er foreslått vernet. Det har vært og er et sterkt lokalt engasjement for vern knyttet opp mot Langvella. Nå er det ikke det lokale engasjementet som alene skal bestemme om det skal innlemmes i verneplanen eller ikke. Men Langvella er et vassdrag som er uberørt, og det utgjør et markert landskapspreg i området. Det er et viktig område for friluftsliv og villrein. Jeg må erkjenne at vi, under tvil, har kommet til at Langvella passer inn i forutsetningene for å innlemmes i verneplanen. Da er det nettopp disse kvalitetene vi vektlegger: områdets uberørte preg, friluftsinteressene, landskapselementet og det faktum at det lokalt og her i Stortinget er et stort flertall for og vilje til å beskytte og egentlig verne Langvella. Da kan det kanskje være litt uklokt at noen av prinsipp unngår å innlemme det i verneplanen. Så til Øystese, som er litt i motsetning ut fra de faglige vurderingene knyttet til verneplanen. Det er etter mitt skjønn utvilsomt et vassdrag med store kvaliteter, kvaliteter som i utgangspunktet uten tvil kvalifiserer for innlemmelse i verneplanen. Problemstillingen er ønsket om å bygge ut nedre del av vassdraget, samtidig som man skjermer øvre del. Det tror jeg et samlet storting, kanskje med unntak av Fremskrittspartiet, er opptatt av. Men det får de eventuelt svare på selv. Det er utgangspunktet for Øystesevassdraget. Jeg tror at enhver konsesjonsbehandling vil vise at inngrep i den øvre delen vil ødelegge vassdragets kvaliteter. Vi har sett og hørt at BKK har planer for øvre del av vassdraget. Jeg tror, uten å forskuttere noen konsesjonsbehandling, at det vil være en trussel mot vassdragskvaliteten i Øystese. Spørsmålet blir derfor: Hvordan kan man balansere det hensynet som bl.a. Kvam kommune er opptatt av å få balansert? De sier at de ønsker å verne øvre del, samtidig som de gjerne vil være med på å legge til rette for næringsutvikling og småkraftutbygging i nedre del. I stedet for å gå for det forslaget som saksordføreren refererte til, om å verne øvre del, har vi lagt inn at følgende skal vektlegges i det videre arbeidet rundt konsesjonsbehandling og i forholdet til Øystese: Punkt 1: Lokale myndigheters syn skal vektlegges i forbindelse med konsesjonsbehandlingen. Punkt 2: Dersom det skulle bli kraftutbygging, må den være skånsom for å sikre vassdragets kvaliteter. Ut fra det tror jeg at vi har balansert hovedønsket til Kvam kommune, altså de lokale myndighetene, og også til fylkeskommunen i området. Nå vil tiden riktignok vise det, men jeg tror vassdragets kvaliteter vil bli forringet hvis en går inn på kraftutbygging i øvre del. Det er utvilsomt slik at BKKs planer om å lede vekk mye vann vil forringe kvalitetene, men det er fullt mulig å opprettholde kvalitetene ved skånsom kraftutbygging, da av småkraftverk i nedre del. Sånn sett mener jeg at den flertallsinnstillingen som ligger fra komiteen, er balansert og god. Den oppfyller under tvil de premissene som er lagt for verneplan, men jeg tror vi her har en sak som også lokale myndigheter kan gi sin tilslutning til. Jeg håper at det vedtaket som gjøres i dag, er en avsluttende supplering, og at en kan skape stabilitet når det gjelder det vernet som ligger der, og mulighetene for kraftutbygging på den andre siden.