trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-17:
Bare et par små kommentarer til Fremskrittspartiet. Representanten Godskesen sa at vi skryter av å ha innført Nav-reformen, men vi tok ikke hensyn til rapporter som viste at det var feil og mangler ved den. Det blir litt vanskelig å svare på når man ikke er mer konkret på hvilke rapporter, hvilke tiltak, hva det var som det ikke ble tatt hensyn til. Så har jeg et spørsmål – eller mer en kommentar – til Erlend Wiborg, som viser til at Fremskrittspartiet for så vidt er mer på sporet med økt handlefrihet og myndighet ut til de lokale kontorene enn det vi er, og henviser til III. Men III er jo flertallets omskriving av Arbeiderpartiets, Senterpartiets og SVs forslag nr. 5, og der går vi enda lenger. Jeg vil oppfordre representanten Wiborg: Les tildelingsbrevene, så kanskje han får seg en overraskelse!
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2016-11-17:
I meldingen omtales aktivitetskrav knyttet til økonomiske ytelser, og det vises til Nav i Hedmark, hvor de har hatt et prosjekt med aktivitetskrav knyttet til ytelser for livsopphold, og ikke minst knyttet til sykefraværsoppfølgingen. Å stille krav handler om å bry seg, og aktivitetskravet skal selvfølgelig gjelde for de personer som har helse til å være i aktivitet, og for dem som kan greie å stå i en annen jobb enn den de er sykmeldt fra. En effektevaluering viser at prosjektet på Hedmark har hatt god og ønsket effekt, og det blir foreslått som en modell for endring av praksis over hele landet. Arbeiderpartiet sier at de støtter prinsippet om aktivitetskrav, og innrømmer at det kan være et virkemiddel for å få flere inn i arbeidslivet. Men hvorfor vil ikke Arbeiderpartiet at det skal gjelde alle og i hele landet, og hvorfor fjerner de de foreslåtte 60 mill. kr til tiltaket i sitt alternative forslag til statsbudsjett?
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2016-11-17:
Denne meldingen følger opp rapporten Et Nav med muligheter, som ekspertutvalget la frem i fjor. I rapporten ble det påpekt at Nav må fokusere mer på mennesker i stedet for systemer. Det ble påpekt at den enkelte bruker må bli fulgt bedre opp, og at lokale Nav-ansatte må få større frihet og myndighet – og a-en i Nav må bli større, det må fokuseres mer på arbeid. Meldingen som foreligger, gir en tydelig og klar retning for Nav fremover. Færre unge skal falle utenfor. Nav skal jobbe tettere inn mot arbeidsgivere for å få flere i jobb. Kvalitet og resultat skal vektlegges i større grad enn telling av gjennomførte aktiviteter. Det ønskes færre og myndige Nav-kontor med større kompetansemiljøer, og tidlig innsats, med behov for å styrke båndet mellom Nav, utdanningsinstitusjonene og helsetjenestene. Det finnes gode eksempler på at utdanningsinstitusjoner har styrket båndene til Nav. På Jessheim videregående skole i Akershus er de opptatt av tidlig innsats. Der har Nav fått et eget kontor på skolen, tett på helsesøster og rådgiver. Flere elever sier at dette har hindret dem i å droppe ut. Det handler om å komme tidlig nok inn, slik at man får ungdommen til å fullføre videregående skole og deretter fortsette med f.eks. fagbrev. I meldingen vises det til viktigheten av å stille krav om aktivitet ved mottak av ytelser, og at det å være i aktivitet motvirker passivitet. Aktivitetsplikt for mottakere av sosialhjelp vil være med på å gi flere unge tro på fremtiden. De som har helse til å stå i arbeid, har godt av å ha noe å gjøre. Hensikten er ikke å ta dem som er avhengig av støtte, men å hjelpe dem tilbake i arbeid, eventuelt i utdanning, og gi dem selvrespekt og tro på fremtiden. De fleste som mottar sosialhjelp, har opplevd hindringer i livet som har gjort det vanskelig å komme i jobb, eller de har falt ut av skolen. Men i kjølvannet av gode stønader er det flere som har helse til å være i noe aktivitet eller jobbe noe. Jeg er opptatt av at vi ikke må snakke og opptre slik at sosialhjelpsmottakere opplever seg selv som mindreverdige og en belastning for samfunnet. Samtidig er det viktig å stille krav til alle i et samfunn. Dette er en hårfin balansegang – for hovedgrunnen til å stille krav er å bygge mennesker opp. Mange av sosialhjelpsmottakerne har kommet skjevt ut på arbeidsmarkedet uten å ønske det. De må hjelpes tilbake og få troen på fremtiden igjen. Der man har innført aktivitetsplikt, kan det vises til gode resultater. Ungdom har fått troen på at de duger, og det gjelder særlig unge mottakere av sosialhjelp. Det er viktig at Nav-kontorene får større tillit, med mer frihet og myndighet til å sette i gang tiltak som virker. Noen Nav-kontor har vært piloter, har fått gjort mer i egen regi og har lyktes med å få flere i arbeid. I statsbudsjettet for 2017 foreslår regjeringen å omfordele noen av tiltaksmidlene, slik at Nav får større handlingsrom med mer rom for tiltak i egen regi. Med dette grepet kan Nav prøve ut nye tiltak – mer skreddersøm – og på den måten få gjort a-en større i Nav.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Det kunne være fristende å stille spørsmål til representanten Christoffersen når hun i sitt hovedinnlegg sier at hun kunne holdt et nesten identisk innlegg i 2006. Da er det interessant at man i de åtte årene man satt i regjering, ikke tok tak i de utfordringene hun selv peker på. Men fordelen er jo at det nå i hvert fall er en regjering som tar tak i det. Jeg tror vi alle er enige om at noe av det viktigste for Nav er å ta tak i unge mennesker som står utenfor utdanning og arbeid. Det er den viktigste gruppen for Nav. Da må jeg si at jeg stusser når det i komiteens innstilling står: «Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Arbeiderpartiet, deler regjeringens syn på at unge skal være en prioritert målgruppe for arbeidsrettet bistand.» Spørsmålet er enkelt og greit: Hvorfor er Arbeiderpartiet uenig i at det er unge vi skal prioritere?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Jeg vil begynne med å takke saksordfører Heggelund for godt arbeid og komiteen for godt samarbeid. Dette har vært en lang prosess, som begynte rett etter regjeringsskiftet. Vi fikk da en regjering som så at Nav gjorde mye godt arbeid, men Nav hadde også betydelige svakheter og utfordringer, spesielt har de hatt det ut fra intensjonene som Stortinget i sin tid, da man etablerte Nav, sto bak. Tanken bak Nav om at alle innbyggere skal ha én dør inn til det offentlige, og det at enkeltinnbyggere ikke skal være en kasteball i det byråkratiske systemet, er en god tanke. Men vi ser at den tanken dessverre ikke har blitt fulgt opp. Jeg tror mye av grunnen til det er at vi tidligere har hatt en regjering og partier som har vært mer opptatt av å skulle forsvare det etablerte, og som ikke var villige til å gå inn og ta tak i de problemene som folk flest merket med Nav. Alle innbyggere har kontakt med Nav flere ganger i løpet av livet. Om det er fødselspenger, barnetrygd, dagpenger, pensjon osv., så har alle kontakt med Nav. A står for arbeid, og den viktigste jobben Nav har, er å sørge for å hjelpe mennesker tilbake i arbeid. Det å hjelpe mennesker til fortsatt å kunne stå i arbeid er viktig for samfunnet, men ikke minst er det viktig for den enkelte. Vi bruker mye tid i denne sal på hvordan vi kan bekjempe fattigdom. Jeg tror vi alle – de fleste av oss i alle fall – er enige om at hovedveien ut av fattigdom er arbeid for folk flest. Skal man klare det, må man også ha et Nav som innser det helt elementære, og det er at hvert enkelt individ er unikt. Mennesker har forskjellige muligheter, mennesker har forskjellige ønsker, mennesker har forskjellig kompetanse. Da må vi også ha et Nav som evner å se den enkelte og målrette tiltakene etter hva som skal til for å hjelpe den enkelte – ikke som Nav dessverre i altfor stor grad har vært: for opptatt av systemene og at alle skal passe inn i en A4-mal. Da er jeg glad for at vi nå har en regjering som legger frem en grundig Nav-melding som faktisk tar tak i det som har vært hovedutfordringen. Vi ser nå at Nav tidligere i stor grad har blitt bedømt etter aktiviteter, de har blitt målt etter antall kurs og antall henvendelser de har hatt med den enkelte bruker. Det endrer vi nå til at det viktigste er resultatene, det er det Nav skal måles på. Men skal vi klare dette, må vi også flytte mer makt og myndighet ned til det enkelte Nav-kontor, ned til den enkelte saksbehandler, sånn at man skal kunne bruke sunn fornuft. Vi har sett flere meget spesielle eksempler, alt fra at mennesker som har fått amputert sine ben, har måttet gå tilbake og dokumentere at bena fortsatt er amputert. Det tror jeg alle ser er en meget spesiell, byråkratisk og totalt unødvendig praksis. Systemet har vært sånn, men det har ikke vært politisk vilje til å ta tak i de utfordringene før nå.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Det er bare å lese i innstillingen. Man kan bl.a. gå til forslag til vedtak III, der vi er klare på at vi skal få økt handlefrihet til det enkelte Nav-kontor. Der er vi også tydelige på det jeg var innom i mitt hovedinnlegg om at vi endrer tankegangen i Nav. Fra at Nav skal styres etter aktiviteter, skal Nav nå styres etter resultater.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Jeg er glad for at representanten Lundteigen i motsetning til Arbeiderpartiet tar selvkritikk og innser at deler av Nav-reformen ikke ble som man ønsket, og at ikke alle de intensjonene Stortinget i sin tid hadde, har blitt fulgt opp. Det å sikre kompetansen ute i det enkelte Nav-kontor er en viktig debatt. Det er også noe av grunnen til at regjeringen har gjennomført bl.a. denne Nav-meldingen, men også at vi gjennomfører f.eks. en kommunereform, som Senterpartiet stritter imot. Det som er det viktige, er at vi må sørge for å ha store nok og robuste nok enheter, sånn at den enkelte bruker, når den har kontakt med Nav, får den hjelpen personen trenger. Da er vi også avhengig av å ha noe størrelse på kontorene, og det er noe Senterpartiet da stritter imot.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Ja, det er helt riktig at Fremskrittspartiet har fremmet forslag om Nav-ombud flere ganger, og forslaget har som kjent blitt nedstemt av Sosialistisk Venstreparti flere ganger. Men nå har vi heldigvis en regjering som tar tak i hovedutfordringene med Nav når vi nå sørger for å endre Nav fra å være en byråkratisk organisasjon, der alle skal passe inn i A4-malen, til å være mer brukerrettet og mer individrettet og se den enkelte innbygger. Hvis det i fremtiden fortsatt viser seg at vi ikke klarer å løse mange av de hovedutfordringene Nav har, vil Fremskrittspartiet kunne være med og vurdere Nav-ombud på nytt på et senere tidspunkt.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Først: Jeg er glad for at Sosialistisk Venstreparti i motsetning til Arbeiderpartiet støtter regjeringen i at ungdom som står utenfor arbeidslivet, skal være en prioritert målgruppe for Nav. Men skal vi klare å få folk ut i arbeid, må vi også ha arbeidsplasser å tilby. Representanten Bergstø skaper ingen arbeidsplasser, det gjør for så vidt ikke undertegnede heller. Ingen i denne salen skaper arbeidsplasser, det er det næringslivet som gjør. Så mitt spørsmål til Sosialistisk Venstreparti er: Hvilke konkrete tiltak har Sosialistisk Venstreparti for å styrke norsk privat næringsliv og dermed sette dem i stand til å skape flere arbeidsplasser?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Jeg kan fortsette på foregåendes tale med at det gjøres mye godt arbeid i Nav. Det er mange dyktige ansatte, men det er akkurat de samme ansatte som har pekt på flere av utfordringene vi nå tar tak i i meldingen, bl.a. at Nav har blitt, og er, altfor byråkratisk, og at altfor mye måles på aktivitet, og ikke på resultater. Vi har tillit og tiltro til de ansatte i Nav – at de er best egnet til å se hva som skal hjelpe den enkelte. Derfor flytter vi også makt og myndighet til dem. Det har vært en interessant debatt. Dessverre var den litt forutsigbar i og med at Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti fortsetter å forsvare det etablerte. Ja, det var på deres vakt at Nav ble innført, og når man innfører en så stor reform som Nav-reformen, er det en selvfølge at ikke alt alltid går på skinner. Men da hjelper det ikke bare å be om utredninger på utredninger. Man må også vise handlekraft til faktisk å ta tak i de utfordringene som utredningene viser. Jeg er glad for at Senterpartiet tok selvkritikk på at den rød-grønne regjeringen ikke gjorde mange feilgrep når det gjaldt Nav, og derfor håper jeg også at vi senere i dag kan se at Senterpartiet kan være med på flere av tiltakene vi kommer med. Det har vært en debatt også om aktivitetsplikt, og representanten Dag Terje Andersen var oppe med en historiefortelling som er direkte feil. Undertegnede var saksordfører da vi behandlet hele arbeidsmiljøloven, og dermed også aktivitetsplikt, for noen år siden. Da kan jeg lese fra Arbeiderpartiets egen merknad da Stortinget behandlet saken: «Disse medlemmer mener regjeringens forslag til aktivitetsplikt i alle tilfeller av stønadsmottak kan virke mot sin hensikt(...) (...) Så Arbeiderpartiet har vært imot aktivitetsplikt. Hvis Arbeiderpartiet nå har snudd, er det eventuelt gledelig, for Stortinget skal om noen uker behandle en lovproposisjon fra regjeringen om å gjennomføre vedtaket ved å innføre aktivitetsplikt for dem under 30 år, og vi bevilger også penger til det i statsbudsjettet. Men jeg synes Arbeiderpartiet bør være såpass redelig at de heller innrømmer at de har snudd. Det er eventuelt gledelig, men uansett er jeg glad for at vi har en regjering som er klar på at vi ønsker å ha aktivitetsplikt. Vi mener at det å stille krav til mennesker er positivt, og det vil også bidra til å få mennesker bort fra lediggang.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Det var innlegget – på nytt – til representanten Dag Terje Andersen jeg reagerte på. Ja, det er helt riktig at han viste til forslaget fra 2008, da Arbeiderpartiet åpnet opp for at man kan innføre aktivitetsplikt. Det er det Arbeiderpartiet er for, at man kan innføre det. Men vi mener at skal aktivitetsplikt virkelig være noe, bør hovedregelen være at man skal ha aktivitetsplikt. Jeg skjønner at det kan være ubehagelig, men undertegnede siterte ordrett fra Arbeiderpartiets egne merknader da vi behandlet saken for to år siden. Det var det Arbeiderpartiet skrev da – for så vidt akkurat den samme debatten vi har hatt her i dag når det gjelder det at vi nå sier at det er ungdom utenfor arbeid som skal prioriteres. Jeg siterer konkrete merknader fra Arbeiderpartiet, og de velger da å gå ut av merknadene, i motsetning til samtlige andre partier, som mener at ungdom skal prioriteres.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-11-17:
Som fleire sikkert har sett, er det ein møll som driv og flyg rundt i salen her i dag. Vi får håpe han ikkje kom med innlegget til representanten Christoffersen fra 2006!(Munterhet i salen) Det eg vil seie, er at det er bra at det, slik eg oppfattar det, er eit breitt fleirtal i Stortinget og i komiteen om hovudlinjene i meldinga vi har til behandling, noko som også blir signalisert ved at Arbeidarpartiet vil stemme subsidiært for fleirtalsforslaga. Det meiner eg er ein styrke. (Munterhet i salen) Eg ville i og for seg stille spørsmål om opptil fleire av enkeltforslaga frå Arbeidarpartiet, men eg skal konsentrere meg om eitt, og det er forslaget som handlar om kontorstruktur/organisering. Venstre er heilt einig i at spørsmålet om kontorstruktur må vere gjenstand for lokale vurderingar. Det meiner vi er riktig. Men så føreslår Arbeidarpartiet at det same skal gjelde fylkeskontora, og at det òg skal vere gjenstand for lokale avgjerder. Då lurer eg litt på: Kven er det som skal ta dei avgjerdene: Er det fylkeskommunen?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-11-17:
Eg vil for så vidt seie meg einig i at det er «betenkelig», utan at eg er einig i heile verkelegheitsbeskrivinga. Men det er ein realitet at sysselsetjingsraten i Noreg har gått nedover i mange år. Heilt sidan 2009 har han vore fallande. Vi er no på eit nivå der han er lågare enn i Sverige, som vi lenge viste til som eit land med høg arbeidsløyse osv. Så det er klart at her er det store utfordringar. Når det gjeld det første representanten er innom, nemleg kor mykje Nav skal gjere, om Nav kan gjere alt, trur eg at vi skal vere opne for at det er andre aktørar enn Nav som kan gjere ein vel så god jobb når det gjeld å få folk i arbeid, og at også det offentlege bør vera med og slutte opp om deira arbeid. Eit godt eksempel på det er ein organisasjon som Caritas, som er utruleg flinke til å få arbeidsinnvandrarar som mistar jobben, ut i ny jobb, eller eit tiltak som JobbX, som er flinke til å gje ungdom moglegheiter til å bli betre til å søkje jobb, skrive cv-ar osv. Så nei, eg trur nok ikkje Nav er heile svaret, det er eit større spekter av aktørar som heldigvis er med og bidrar.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-11-17:
Eg trur nok ikkje at større Nav-kontor i eitkvart tilfelle vil vere det saliggjerande. Dette kjem openbert an på lokale vurderingar, lokale forhold, på same måte som eksempelvis spørsmålet om kommunesamanslåing kjem an på nettopp det. No har vi ein del eksempel på kommunar som har funne saman, som har slått saman Nav-kontor, og som har gode resultat. Eg kjem sjølv frå eit fylke som er relativt grisgrendt, for å seie det sånn, med mange småkontor, og der mange av dei også gjer ein veldig god jobb. Nettopp difor meiner eg at det romartalsvedtaket som Lundteigen viser til, er viktig, fordi det er klart at her må det vere ein god dialog med kommunane som samarbeidspartnarar. Eg skal ikkje stå her og seie korleis den dialogen skal skje, korleis heile avgjersleprosessen skal føregå, men eg kan vanskeleg sjå for meg at ein skal kjøre i gang og slå saman kontor der det er stor lokal motstand mot det. Det vil nok gje dårlege resultat.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-11-17:
Eg trur nok det er litt for tidleg å konkludere med resultat frå ei lovendring som vart gjort i fjor. Vi har nokre indikasjonar, og så kan ein spørje seg om kor stor vekt ein skal leggje på dei. I eksempelvis ei undersøking blant Virke sine medlemar, stort sett små bedrifter, trur eg 70 pst. sa at dei ikkje ville ha gjort dei tilsetjingane dei no hadde gjort, dersom dei ikkje hadde hatt det høvet dei no har fått, til midlertidig tilsetjing. No skal ein ikkje nødvendigvis ta det for god fisk, men det er ein indikasjon på at nokre har hatt stor nytte av dette for å få folk i jobb. Så vil eg ta sterk avstand frå dette omgrepet som stadig blir brukt: «lausarbeidarar». Eg treffer sjølvstendig næringsdrivande i Noreg som opplever at dei blir kalla for lausarbeidarar på TV av nasjonale politikarar, og dei blir faktisk sinte. Eg er heller ikkje einig i at norsk arbeidsliv litt underforstått er vorte verre enn nokosinne. Tvert imot: Norske arbeidstakarar trivst meir på jobben, føler at dei har innflytelse på eigen arbeidskvardag, står i jobb, har god helse – så eg trur ikkje vi skal måle bildet fullt så svart som det representanten frå SV her gjer.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-11-17:
Jeg leste med interesse merknadene også fra Senterpartiet, og jeg tror at man peker på noe viktig. Når man i reformen flyttet mye av kompetansen og myndigheten fra de lokale Nav-kontorene opp til forvaltningsenhetene, skapte det noen utfordringer. Så det var interessante merknader fra Senterpartiet. Til spørsmålet om bemanningsgarantien er min klare oppfatning, som jeg også sa i mitt innlegg, at den har vært viktig for å sikre et godt tilbud på særlig de minste Nav-kontorene. Men en ser også at det er noen utfordringer. Med alt det en må kunne på et Nav-kontor, sliter en med noe spisskompetanse, og en kan ikke klare alt. Da mener jeg det er riktig at en med god dialog og lokal forankring kan gjøre endringer. Sånn jeg oppfatter lokal forankring, må det innebære et samtykke lokalt. Akkurat hvordan det skal utformes, skal ikke jeg fortelle på vegne av flertallet, men det er iallfall sånn jeg oppfatter det. Jeg mener det er viktig også for å unngå store gnisninger mellom den statlige og kommunale delen av Nav.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-11-17:
Takk for spørsmålet. Jeg er selvsagt enig i at det skal være et arbeidsmarkedstiltak, og så skal ikke jeg konkludere med om Høyres svar virkelig var sånn som representanten Andersen tolker det. Jeg mener at VTA er et av de viktige tilbudene som vi har, ikke bare for å skape en bedre og mer meningsfull tilværelse, men at det også kan være med en videre ut i arbeid. Så jeg er glad for det fokuset også Arbeiderpartiet har i merknadene, og jeg opplever at komiteen egentlig er samlet om det. Det som har vært min bekymring, som jeg sa litt om i innlegget mitt, er at man beveger seg i en retning der VTA blir mer tilsidesatt, og heller bruker ressurser på dem som er lettest å få ut i arbeid. Det er kanskje en naturlig prioritering, men da glemmer en helheten i det. Så i hvert fall for min del er det ekstremt viktig at en klarer både å holde trykket på å hjelpe dem som står nærme, og samtidig å hjelpe dem som står lengst unna, enten det er dem med nedsatt arbeidsevne eller dem som går på VTA-tiltak.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-11-17:
I denne perioden har vi klart å gjøre et løft for mennesker med nedsatt arbeidsevne, bl.a. med flere tiltaksplasser, og jeg vil også si at forenklingen i tiltakssystemet gjør det lettere å kunne veksle hvis en egentlig er kommet på et litt feil spor i tiltakssystemet. Men som jeg sa i mitt innlegg, er min bekymring knyttet til Nav-reformen at den tipper for mye over til bare resultater, og at det så blir mindre fokus på de svakeste gruppene, slik at de – istedenfor at man legger fullt trykk på ikke å gi dem opp – ender opp på uførestatistikken. Kan statsråden prøve å berolige meg og fortelle litt om hvordan hun ønsker at Nav, attføringsbedriftene og andre sikrer at den svakeste gruppa, de som er lengst unna arbeidslivet, ikke blir gitt opp, men at det er fullt trykk på dem?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-17:
Kristelig Folkeparti har ofte markert seg som et parti som stiller opp for de svakeste i samfunnet. I et tidligere replikkordskifte var spørsmålet knyttet til varig tilrettelagt arbeid. I svaret som ble gitt, kunne en få inntrykk av at for Høyres del er dette et spørsmål om hvilken budsjettpost ting skal stå på. For vår del er det et viktig prinsipp at vi fortsatt skal betrakte varig tilrettelagt arbeid som et arbeidsmarkedstiltak, og at det derfor er naturlig at det er en del av den statlige arbeidsmarkedspolitikken. Kan representanten Ropstad klargjøre om han er enig i Arbeiderpartiets syn, at dette er og skal være et arbeidsmarkedstiltak, eller mener også representanten Ropstad at det er et mer budsjetteknisk spørsmål, om hvor det føres?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-17:
Jeg vil takke representanten Rotevatn for et reflektert innlegg. Representanten var også delvis inne på hvor stor jobb vi som samfunn skal pålegge Nav å gjøre for arbeidsledighetens størrelse, det faktum at vi ser at det er et økende antall sosialhjelpsmottakere her i Norge osv. Representanten nevnte oljeprisens betydning for sysselsetting. Vi kan diskutere – jeg skal ikke ta det opp nå – på hvilken måte en kan møte det, men det er en realitet at oljeprisen har gått ned. Samtidig har det ført til at krona er svak, og renta i Norge er veldig lav. Er representanten enig med meg i at det da er spesielt betenkelig at vi heller ikke i det øvrige næringslivet ser noen vesentlig nyskaping av arbeidsplasser, når rammevilkårene faktisk legger til rette for det øvrige næringslivet i Norge?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-17:
Jeg hørte med interesse på saksordførerens presentasjon av historien knyttet til utviklingen av velferdsstaten. Den passet godt inn i den nåværende Høyre-strategien der en prøver å framstille det som om det ikke er noen særlig politisk uenighet om noe for tida. Jeg vil anbefale representanten Heggelund å lese sin partifelle Francis Sejersteds bok, som han ble invitert til å skrive i forbindelse med at det var hundre år siden Norge og Sverige hadde skilt lag. Han kaller hele sitt verk Sosialdemokratiets tidsalder. Det konservative Høyre – som Francis Sejersted var en god representant for – har vært en bremsekloss i utviklingen av velferdssamfunnet. Men det er det politiske som er interessant nå, der en kan se at det er en annen retning som har vunnet i Høyre – veldig godt beskrevet i Christian Borchs bok, Banalitetens tyranni, som kom ut for kort tid tilbake. Der påviser han hvordan de økonomiske, liberalistiske kreftene nå har fått større innflytelse i Høyre på bekostning av konservatismen. Det er det vi ser når vi med Høyre i regjering får oppleve at Fremskrittspartiet går til angrep på den norske modellen – og sier at de vil gjøre det. De går til angrep på den økonomiske modellen gjennom større forskjeller i skattefordelingspolitikken, de går til angrep på trepartssamarbeidet, der partene spiller en mindre sentral rolle i samfunnsutviklingen enn før, og ikke minst på velferdspolitikken. Det passer kanskje også godt inn i Høyres retorikk for tida at statsråden tidligere i uka, for noen dager tilbake, i en artikkel i VG tillot seg å skrive at Arbeiderpartiet er imot aktivitetsplikt – en aktivitetsplikt som blir underbygd som vellykket med en rekke eksempler, som alle er eksempler på grunn av at vi faktisk gjennomførte adgangen til aktivitetsplikt. Da å påstå at de som har innført aktivitetsplikt, er imot det, er ganske drøyt. Det hører vel med til kuriositeten i den sammenheng at statsråden omtaler sosialhjelp som trygd. Det er i seg selv ganske interessant. Nei, den historiske dommen over denne regjeringa ser ut til å bli: En regjering som overtok Europas laveste arbeidsledighet, men som ledet landet i en tid der den økte til dramatiske høyder, med en betydelig økning i antall sosialhjelpsmottakere – rett og slett mye større forskjell på folk. Det er dommen over denne regjeringa.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-17:
Bare for ordens skyld – til Heggelunds påstand om at jeg har sagt at Høyre prøver å ligne på Arbeiderpartiet: Det var ikke det jeg sa. Jeg sa at Høyre har en strategi for å prøve å viske ut de politiske forskjellene. Så til det han sa om liberalismens aktualitet med hensyn til dagens sak – det svarte representanten Kjersti Bergstø utmerket på. Jeg kan vise til at vi adresserer det i forslag nr. 3 når det gjelder privatisering og konkurranseutsetting av attføringstjenesten. Bruk av bemanningsselskaper adresserer vi i forslag nr. 7. Det er veldig relevant, og det er typiske utslag av at noen ønsker at kommersielle aktører skal få sugerør inn i statskassa – i stedet for å fokusere på brukernes behov for hjelp. Så til representanten Wiborg. Han sier mye rart, utrolig mye rart, som f.eks. det å påstå at vi ikke er inne i en merknad som Høyre har skrevet sammen med andre partier, og som sier at vi skal satse på ungdom. Hvis han leser dokumentet, ser han at vi sier vi skal styrke ungdomsgarantien, og ikke fjerne den. Hele vår særmerknad har et gjennomgående fokus på ungdom. Det er en ganske spesiell måte å lese stortingsdokumenter på. Intellektuelt redelig er det ikke. Jeg skal ikke si mer om det. Men mer presist til det han sa om aktivitetsplikt: Jeg skal da sitere fra Ot.prp. nr. 103 for 2008–2009 – helt tilfeldig – det var jeg som la den fram som statsråd. Der står det: «Det kan settes vilkår for tildeling av økonomisk stønad, herunder at mottakeren i stønadsperioden skal utføre passende arbeidsoppgaver i bostedskommunen(…) (…) Det er det som gjelder i dag. For vi mente at aktivitetsplikt kan være riktig for noen. Og alle eksempler som nå kommer fra kommuner som praktiserer aktivitetsplikt med suksess, og som vi støtter, er altså i henhold til det vedtaket, som er et resultat av proposisjonen vi la fram. Det er derfor det blir så utrolig at noen tillater seg å påstå at de som foreslo å åpne for aktivitetsplikt, er imot aktivitetsplikt. Hvis hensikten er å forvirre folk, virker det kanskje, men hvis hensikten er å få fram hva en faktisk er uenig og enig om, bidrar det ikke til annet enn forvirring. Det synes jeg er veldig uheldig for den politiske debatten. Når det gjelder aktivitetsplikt, vil jeg si: Velkommen etter. Vi er altså for aktivitetsplikt for dem det er riktig for, og ikke for dem det ikke er riktig for.
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2016-11-17:
Jeg tror både representanten fra Senterpartiet og jeg er opptatt av ungdom. Derfor er det viktig å tenke på hvordan man kan få ungdom i arbeid. Ett av forslagene er aktivitetsplikt. Senterpartiet mener at dette først og fremst er en politisk markering og ikke en individuell oppfølging, men presiserer et forslag om en reell ungdomsgaranti med rett til nødvendige tiltak. Jeg vil stille representanten fra Senterpartiet et spørsmål: Er ikke aktivitetsplikt det samme som at man gir folk en individuell mulighet, og at målet må være at flest mulig kommer i arbeid?
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2016-11-17:
Jeg vil også først takke saksordføreren. Det ligger betydelig arbeid i å få alle trådene til å henge i hop og bli et dokument som kan diskuteres. Nav i en ny tid – for arbeid og aktivitet handler egentlig om du og meg og vårt møte med det offentlige, for alle – i hvert fall en familievenn eller andre – vil før eller siden møte Nav på en eller annen måte. Det handler mindre om hvor kontoret ligger, og mer om hvilke mennesker som er på kontorene. Det handler om skjønnsmessige vurderinger, myndighetsutøvelse, men også om å gi mennesker muligheter til å leve selvstendige liv. Det handler om profesjonelle saksbehandlere som snakker med mennesker og ikke om mennesker. Kort og godt må mennesket stå i sentrum og ikke organisasjoner. Gode saksbehandlere kan ikke vedtas av Stortinget. Gode saksbehandlere får man når organisasjoner er velfungerende og mennesker trives på arbeidet. Derfor er det viktig at det videreutvikles en god organisasjonskultur i Nav, der de ansatte opplever at de er en del av et fellesskap. Dette kan man først og fremst gjøre gjennom å rekruttere gode medarbeidere med høy kompetanse. Mange Nav-medarbeidere har i dag høy kompetanse. Det er også viktig at man klarer å rekruttere personer med kultur- og språkkompetanse som kan møte innvandrere som skal ut i arbeidslivet og integreres i det norske samfunnet. Det snakkes ofte om en dør inn i Nav for enkeltmennesket, men det må også finnes en dør ut. Derfor er aktivitetsplikt så viktig, for det gir unge mennesker mulighet til å komme i gang. Nav må arbeide tettere opp mot næringslivet og knytte gode kontakter for å få arbeidsmarkedskompetanse og flere ut i arbeid. Næringslivet må ha en dør inn til Nav. Møte mellom arbeidsgiver og arbeidstaker er avgjørende for å få mennesker i arbeid. Når regjeringen så tydelig prioriterer å få flere i arbeid, betyr det også at de som i dag står utenfor arbeidsmarkedet, skal få mulighet til å delta. Dette gjelder både ungdom som faller ut av skolen, og også de som ikke kan arbeide heltid, men behøver en tilrettelagt arbeidssituasjon. Mange eldre arbeidstakere faller ut av arbeidsmarkedet selv om de ønsker å arbeide. Det er tragisk for den enkelte, men også for vårt samfunn. Vi har bruk for deres kompetanse og ikke minst lange erfaring. Så hva skal Nav være? Det viktigste for dem som møter Nav, er en saksbehandler som kjenner deres sak, lytter og har virkemidlene som kan øke deres livskvalitet. For mange handler det om arbeid, for andre om utdanning. Vi i politikken er ofte opptatt av organisasjoner. Det er ikke de som møter Nav. De er opptatt av person og første møte med saksbehandler. Et Nav i en ny tid bør derfor handle om hvordan man skaper en god organisasjonskultur som støtter opp om enkeltmenneskets mulighet til å komme i arbeid eller aktivitet.
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Jeg tror at Senterpartiets representant og vi er helt enige om at politikere stort sett lever sitt liv fjernt fra det de fleste brukerne av Nav gjør. Samtidig vet vi at Nav møter brukerne sine daglig og har som eneste oppgave å gi sine brukere best mulige tjenester. Nav er i mange år blitt detaljstyrt av overivrige og velmenende, men akk så dårlig gjennomtenkte, krav. Nav-meldingen skal gi styringen til dem som faktisk kjenner utfordringene. Derfor blir mitt spørsmål: Hvorfor stoler ikke Senterpartiet på de faglige vurderingene som arbeids- og velferdsetaten gjør?
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Jeg vil begynne med å takke saksordfører Heggelund for en grundig og god jobb med en viktig sak. Innstillingen og debatten har kanskje allerede vist at enkelte partier er i tidlig valgkampmodus. Spesielt gjelder dette Arbeiderpartiet, som f.eks. ved at de nå endelig er interessert i en skikkelig gjennomgang av Nav, selv om de ikke var det da de satt i regjering. Utgangspunktet for Nav er velferdsordningen som ble innført i 2006 etter behandling av flere store saker i Stortinget. Det har blitt skrevet flere rapporter om Nav, ja flere med konkrete forslag til forbedringer. Allerede i mai 2008 skrev Rokkansenteret en rapport. Flere masteroppgaver i sosiologi utgitt i 2008 omhandler også Navs organisering og virkemåter. Arbeidsforskningsinstituttet skrev en rapport i 2009, og Kaasa-utvalget avga en NOU-rapport i 2011. Det har med andre ord ikke manglet på varsellamper, og alle har blinket og blinket, men Arbeiderpartiet satt i regjering og gjorde ingenting. Nå har vi heldigvis en Høyre–Fremskrittsparti-regjering som både kan og vil gjennomgå Nav. Først satte tidligere statsråd Eriksson ned Vågeng-utvalget, og utvalgets leder, som nå er Nav-direktør, er godt i gang med å gjennomføre mange av rapportens anbefalinger. Målet er en avbyråkratisering av etaten for brukerne for å hjelpe flere fra trygd til arbeid. Jeg tror at arbeidsledighetstrygd også inngår i det, i henhold til det som representanten fra Arbeiderpartiet sa tidligere. Nettopp arbeidsdeling er viktig for Høyre og Fremskrittspartiet. Arbeid er viktig for enkeltmennesket, og sysselsetting er viktig for samfunnet. I dag samler et konstruktivt flertall i denne sal seg om viktige grep for å gjøre Nav mer brukerrettet, mer effektivt og bedre i stand til å få flere i arbeid. Da er det trist å se hvordan Arbeiderpartiet bevisst velger å legge seg på middelmådig valgkampretorikk. Hva er egentlig arbeidsalternativ? Det framkommer få eller ingen svar på det. Arbeiderpartiets alternativ er kun å kritisere de grep som flertallet er enig om, og ingenting annet.
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Det er med stor undring jeg hører at representanten Christoffersen er så tydelig glad for at de innførte Nav-reformen, men at de i samme periode ikke tok hensyn til rapportene som kom inn, og som viste at noe var galt. De sov altså på sin vakt.
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2016-11-17:
Dersom representanten Christoffersen hadde hørt etter da jeg hadde mitt hovedinnlegg, hadde hun visst hvilke rapporter jeg siktet til.
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-17:
Representanten Rotevatn seier som sant er, at det norske arbeidslivet er i kraftig endring. Eg deler det synet. Ikkje sidan eg starta i arbeidslivet på fulltid i 1982, har eg sett at maktforholdet i arbeidslivet er så skuva i arbeidstakars disfavør som det er no – og fleire har blitt lausarbeidarar. Meiner Rotevatn at endringane i arbeidsmiljølova i fjor, der vi bl.a. fekk lettare høve til midlertidige tilsetjingar, har hjelpt Nav til å få fleire i arbeid? Og kor finn vi hovudtyngda av dei tilsetjingane?
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-17:
Representanten Bergstø sa mykje klokt, som eg sluttar meg til, om SV sitt syn på eit nært Nav og myndiggjering av folk. Eg har møtt mange flotte tilsette som gjer ein fantastisk jobb i velferdsstatens frontavsnitt. Desse tenestemenn og -kvinner fortener vår respekt først og fremst, og fortener å bli lytta til. Eg vil ta opp eit tema vi må vera meir merksame på no som styrkeforholda i arbeidslivet er i endring. Eg er glad for at tiltaksplassar skal erstattast av det å telja dei som kjem i arbeid. Samtidig må vi ta inn over oss at styrkeforholda gjer at mange verksemder ikkje diskuterer korleis dei skal gjera det, om dei skal ta inn folk i arbeidstrening eller ikkje, fordi dei ikkje har fungerande partsforhold. Eg opplever at fagrørsla vil ha folk ut i praksisplassar no når det er aukande arbeidsløyse, og folk som er sjuke eller har vore lenge utanfor arbeid, må få arbeidstrening i ulike tiltak. Men vi må setja ned nokre gjerdestaurar mellom arbeidstrening og å skyva ut fast tilsette. Det er ropt varsku om dette frå tillitsvalde både i varehandelen og innan hotell og restaurant. I tillegg opplevde vi under hotellstreiken i Oslo i vår at fleire verksemder klarte å halda ope og driva ved hjelp av folk på arbeidstrening, som kom i ein forferdeleg skvis mellom ei bedrift dei håpa å få fast arbeid i, og sine streikande arbeidskameratar. Det er ei form for streikebryteri. Eg kunne ønskt meg at vi fekk ei klarare etterleving av retningslinjene som skal hindra sånne konkurransedrivande og uheldige verknader av arbeidstrening, for på den måten å unngå misbruk av gode ordningar og setja grupper opp mot kvarandre.
Arve Kambe (Høyre), 2016-11-17:
Noe av poenget med endringene i Nav som vi gjør fra Stortingets side i dag, er å gi økt lokal frihet til det enkelte Nav-kontor. Det handler ikke om kommunestruktur, det handler ikke om garantikontor, men det gjelder det å styrke arbeidslivskompetansen til saksbehandlerne, den direkte kontakten med det lokale næringslivet og å gi fullmakter til å bruke lokalt skjønn. Dette må fylles med konkret innhold som gir de Nav-kontorene som skal ha lokalt skjønn, en mulighet til å bruke det til noe i praksis. Et av grepene regjeringen og Høyre og Fremskrittspartiet gjør, er i praksis å doble omdisponeringsfullmakten til Nav til 100 mill. kr. Er det da sånn at SV, som er med på merknader om at det kan være fornuftig å ha lokal frihet på Nav-kontorene, er enig i at den store økningen vi har til Nav-kontorene, er nok? Er den for høy, eller er den for lav etter SVs syn?
Arve Kambe (Høyre), 2016-11-17:
En av de store utfordringene etter Nav-reformen er at mange unge ikke har kommet seg tilbake igjen i arbeidslivet eller i det hele tatt ut i arbeidslivet. Et av grepene regjeringen gjorde i vedtak i forbindelse med arbeidsmiljøloven og nå i dag, og som følges opp i budsjettet, gjelder aktivitetsplikt for unge sosialhjelpsmottakere. All erfaring viser at i de kommunene som har gjort det, har det medført at klientene blir sett, de får en økt forståelse og en økt verdi selv ved å bidra til fellesskapet. De står opp om morgenen, de bidrar, og mange av dem er nå i utdanning og fast jobb etter hvert. Det ser vi at noen kommuner er flinke til før det er kommet lovfesting, men de aller fleste har ikke begynt med det. Derfor er lovfesting et poeng. Hvorfor er det da sånn at på tross av Navs ungdomsgarantier som i praksis ikke har fungert like godt, vil SV frata ungdom muligheten til å komme seg i arbeid, ved å stemme mot aktivitetsplikt for sosialhjelpsmottakere?
Arve Kambe (Høyre), 2016-11-17:
Jeg skal kvittere det ut med en gang: Høyre og Fremskrittspartiet kommer til å støtte forslag nr. 4 i dag. Det er en dag mange har ventet på lenge. Helt siden Høyre og Fremskrittspartiet gjorde et rimelig godt valg i 2013 og fram til i dag, har vi sett at den positive utviklingen Nav har hatt, må fortsette i enda større grad. I dag får regjeringen full tilslutning til tankene om å gjøre Nav mer brukerrettet, mer arbeidsrettet og å gi de enkelte Nav-kontorene mer myndighet. Gjennom denne stortingsperioden – som lederen av denne flotte komiteen – har jeg vært på besøk hos en rekke Nav-kontorer, -avdelinger og Nav-konferanser. Jeg har møtt ansatte, tillitsvalgte og flere titalls bedrifter på arbeids- og inkluderingsfeltet – fra Unico i Haugesund og Asker Produkt til Varodd i Kristiansand. Jeg har merket en oppriktig entusiasme for regjeringens politikk, som handler om at arbeid er viktigst – og ofte den beste medisin – at når man møter Nav for første gang som arbeidsledig eller sykmeldt, skal fokuset være på hvordan man skal tilbake i jobb, eller hvordan man skal finne ny jobb, og ikke begynne møtene med rettighetene og støtteordningene. Her har vi fortsatt en vei å gå, som blir lettere for Nav med de nye verktøyene som regjeringen har gitt, og som den kommer til å tilby gjennom Nav-meldingen i dag. Det kan være økt adgang til midlertidige ansettelser, flere tiltaksplasser, flere aktører å velge mellom for å hjelpe folk ut i arbeidslivet, større mulighet for at Nav selv kan hjelpe folk i arbeidslivet, et nytt og mer fleksibelt dagpengeregelverk, aktivitetsplikt for unge sosialhjelpsmottakere, en utdanningspolitikk som nå sikrer at ungdom i videregående skole ikke kan eller skal gå på Nav. I tillegg fjerner regjeringen nå den rød-grønne regelen der ungdom med rett til videregående opplæring må fullføre innen fem år etter at opplæringen startet. Fullfører de ikke innen den tiden, må de vente til de har fylt 25 år før de får ny rett til videregående opplæring. Det har vært en gedigen utfordring for Nav og for veldig mange ungdommer i Norge. Færre vil nå måtte gå til Nav, og flere vil komme til å fullføre utdanningen. Jeg vil benytte anledningen til å takke ansatte i Nav, som har inspirert oss. Takk til arbeids- og inkluderingsbransjen, som skjønner samfunnsoppdraget sitt, og takk til partene i arbeidslivet, som gjennom god dialog har bidratt til et sterkere og enda bedre Nav! Det er de som har overbevist oss i Høyre om at til tross for tidligere resultater er man på god vei på egen hånd, og – styrket med en rekke tiltak fra regjeringen, som økt myndighet til Nav-kontorene og mer ansvar selv for arbeidsmarkedstiltak – bidrar til å nå regjeringens mål. Jeg takker også regjeringen og våre samarbeidspartier, Kristelig Folkeparti og Venstre, som nå sikrer bred enighet om at arbeid til alle er jobb nr. én.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-17:
Regjeringens mål er å få flere i jobb og færre på trygd. En velfungerende arbeids- og velferdsforvaltning er viktig dersom vi skal nå det målet. Flere skal tilbake i arbeid, og færre unge skal falle utenfor. For å oppnå dette vil jeg løfte fram tre hovedspor for Nav framover: For det første skal Nav bli mer arbeidsrettet, dvs. et Nav som kjenner behovene til arbeidssøkerne og arbeidsgiverne, som er tettere på lokalt næringsliv, og som blir bedre i stand til å matche ledige hender med ledige jobber. Nav skal være tettere på brukerne og komme tidlig i gang med arbeidsrettet oppfølging, motivere til jobbsøking og rask overgang til arbeid eller utdanning. Flere unge skal gå fra passivitet til aktivitet, og de skal unngå lange ledighetsperioder. En ny ungdomssatsing skal gi et arbeidsrettet tilbud til arbeidssøkere under 30 år som ved åtte ukers ledighet ikke er i arbeid, utdanning eller annen aktivitet. For det andre skal vi utvikle mer brukervennlige tjenester, dvs. tjenester som er bedre tilpasset den enkeltes behov. Nav betjener 2,8 millioner brukere hvert år. Norges største Nav-kontor er nav.no. Flere av brukerne forventer at døren inn til Nav er hjemmefra, via nettet eller ved henvendelse til kontakttelefonen. Vi ser at selvbetjeningsløsningene er populære og brukes stadig mer. Derfor legger vi til rette for at flere skal få hjelp via ulike nettløsninger, enten det er snakk om tilrettelagt informasjon eller selvbetjeningsløsninger. At flere får hjelp via nettet, gjør det mulig for Nav-ansatte å bruke tiden sin på de brukerne som trenger oppfølging for å komme i arbeid. Brukere med mer sammensatte behov skal få nytte av en større del av Nav-kontorenes ressurser. For det tredje vil vi gi Nav-kontorene større myndighet og handlefrihet til å tilpasse tjenestene til individuelle behov. Det er veilederne ved Nav-kontorene som har direkte kontakt med brukerne, og som har de beste forutsetningene for å finne fram til gode løsninger for den enkelte. Derfor vil vi ha mindre styring av aktivitet og mer fokus på resultater. Nav skal få noe større mulighet til å velge om avklarings- og oppfølgingstjenestene skal kjøpes eller gjennomføres i egen regi. Økt lokal frihet skal innføres stegvis, etter hvert som det innhentes erfaring og vi ser resultater av virkemiddelbruken. Større handlingsrom og mindre detaljert styring forutsetter kompetanse og kunnskap om hva som virker, og hvordan virkemidlene best kan tilpasses den enkelte bruker. Nav-kontorene må ha et tilstrekkelig fagmiljø til å gi gode tjenester til brukere med varierte og ofte sammensatte behov for tjenester. I meldingen har vi sagt at vi ønsker sterkere kompetansemiljø. Dette kan skje både ved at kommuner slår seg sammen, eller gjennom interkommunalt samarbeid. Dette skal imidlertid skje ved lokal enighet i partnerskapet med kommunene, slik vi etter hvert også ser flere eksempler på. Jeg har lagt fram en melding som er et tydelig svar på mange av de utfordringene som Nav står overfor. Jeg er glad for den oppslutningen som er om de retningsvalgene som gjøres for Nav. Det vil gi et godt grunnlag for deres arbeid med å få flere i jobb og færre på trygd.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-17:
Jeg har også registrert motstand og usikkerhet. Det er naturlig at mange er nervøse, for man vet hva man har, og ikke hva man får. Jeg er opptatt av at vi skal organisere tjenestene på den måten som tjener brukerne aller best, og det er grunnen til at vi nå ønsker å prøve det ut og se om det kan være bedre for brukerne at kommunene overtar dette. Det vil i så fall være et forsøk. Rettighetsutvalget som nylig har kommet med en utredning, har også vurdert de utviklingshemmedes rettigheter og har nylig anbefalt å gi kommunene ansvar for å tilby tilrettelagt arbeid for utviklingshemmede og andre med behov for det. Mitt utgangspunkt er at vi skal legge tjenestene der hvor de utføres best, av hensyn til dem som skal motta dem, og jeg mener at et forsøk vil kunne gi oss verdifull kunnskap og informasjon om nettopp det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-17:
Det er ingen tvil om den brukergruppen som vi nå snakker om, har den samme rett til arbeidsmarkedstiltak som alle andre. De skal også få tilpasset tiltak ut fra de behov og de forutsetninger som de har. Vi mener at vårt forslag om å ha et forsøk er innenfor lov og regelverk. Jeg tror det vil være fornuftig at vi nå innhenter erfaringer med dette forsøket, at vi kan se hvordan kommunene kan se tilbudet til denne brukergruppen i sammenheng med annet tjenestetilbud til samme gruppe i kommunene. De tilbakemeldingene jeg har fått fra arbeidstreningsbedriftene, er at de også er glad for at vi nå har valgt å innrette det på denne måten, og jeg tror igjen at erfaringene vil være nyttig i det videre arbeidet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-17:
Jeg vil jo mene at det vi nå gjør, tvert om styrker rettighetene og mulighetene til dem som er lengst unna, ved at man går bort fra veldig rigide tiltakssystem til et mer fleksibelt system, hvor Nav-ansatte i mindre grad behøver å skjele til hvilke type tiltak man har, og til pris, men kan heller konsentrere seg mer om hva som vil hjelpe for den enkelte tiltaksmottaker. Man har eksempler på at folk har gått på flere titalls tiltak uten noen som helst effekt, med alle de ulemper det har for den enkelte. Så jeg mener at det Stortinget vedtar i dag, og forhåpentligvis også slutter seg til i budsjettet, er en løsere styring av Nav, større sekkeposter og mindre styring, og at det også vil bedre oppfølgingen av brukerne betydelig.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-17:
Det er fristende å svare ja på begge de spørsmålene. Det er klart at med det vi nå gjør – med den meldingen og de vedtakene som fattes – vil vi frigjøre betydelig tid for de ansatte til å kunne hjelpe de brukerne som trenger hjelp. Vi kan sitte hjemme i stua og fylle ut skjemaene våre på nettet og ikke belaste ansatte med vårt oppmøte, og det betyr at de ansatte kan hjelpe dem som trenger hjelp, på en bedre måte. Organisering og lokalisering av Nav-kontorene er forankret i partnerskapet. Da Nav-kontorene i Lillehammer og Gausdal slo seg sammen nå, var det på bakgrunn av vedtak i to kommunestyrer, ledet av to modige ordførere, for øvrig fra Arbeiderpartiet, som gikk sammen om å tenke ut: Hvordan skal vi best organisere tilbudet til våre innbyggere i vår region? Så valgte de å slå kontorene sammen, noe som bl.a. innebærer at innbyggerne får betydelig større tilgang på fagpersoner i det nye kontoret enn hver for seg i de gamle.