trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Det som ligger både i Soria Moria og i den praktiske politikken vi gjennomfører, er at vi bruker mer penger på fangst og lagring av CO2 enn det har vært gjort noen gang før i Norge. Vi er inne i en historisk periode når det gjelder teknologiutvikling på dette området. Vi har et arbeid på gang som vil resultere i det mest konkrete så langt med tanke på å håndtere klimaproblemer knyttet til fossil energibruk. Så jeg mener at dette er svært ambisiøst. Og så har vi sagt at Mongstad-prosjektet og det vi jobber med der nå, er stort, og det er teknologisk utfordrende, så nå konsentrerer vi oss om det i første omgang. Så er ikke det noe endepunkt, det er ikke slutten på en satsing knyttet til fangst og lagring av CO2, men jeg tror vi sammen skal erkjenne hvor stort løft det er vi har tatt på oss, hvilke koder som skal knekkes, hvor mye teknologiutvikling det reelt sett er snakk om når vi skal realisere et fullskala CO2-renseprosjekt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
For det første er jeg ikke enig i det representanten Solvik-Olsen sier knyttet til internasjonal interesse. Jeg blandet ikke teknologisenteret og fullskala rensing. Det er stor internasjonal interesse også for det planleggingsarbeidet som gjøres på Mongstad knyttet til fullskala rensing. Det er interessant. Når det gjelder det å jobbe videre med ulike prosjekter, vil jeg gjenta det jeg sa i stad, som jeg mener er et klart budskap, som går på å se verdien i det utviklingsarbeidet som så langt er gjort. Det er noe som heter at gresset ofte er grønnere på den andre sida av gjerdet – det kan iallfall virke slik – og i denne saken er det lett å bøye unna fordi en syns at de teknologiske utfordringene på Mongstad blir store. Men vi må huske på at hvis vi går inn på andre prosjekter istedenfor Mongstad, er det ikke slik at de er enkle. Det vil oppstå utfordringer knyttet til ulike CCS-prosjekter uansett hvor i Norge en er, og det er heller ikke slik at det dersom staten trekker seg ut og det kun er en anbudsinnhenter, ikke vil oppstå utfordringer knyttet til avtaler og økonomi.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Jeg syns det er ekstremt viktig å få fram den ulike modenheten som ligger i de ulike prosjektene. Noen er veldig skråsikre i dag på hvordan andre prosjekter ville kunne gjennomføres og hvilke lettelser i forhold til komplikasjoner som ville oppstå ved å velge andre løsninger osv. Jeg syns det er interessant at noen er relativt skråsikre på at det vil være løsninger som ville være enklere å gjennomføre. Jeg har sagt mange ganger før i denne salen at Mongstad-prosjektet er svært krevende, og nettopp det vi nå gjør, er å ta inn over oss teknologiske utfordringer og sørge for at prosjektet framover blir styrt på en så god måte som overhodet mulig, knyttet til økonomi og teknologiutvikling. Jeg sa også i mitt innlegg at nettopp det å se på teknologien som skal anvendes, er en del av den jobben vi nå gjør.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Ja, jeg har fulgt dette arbeidet tett. Jeg var bl.a. i deler av juli i Mexicogolfen. Jeg har besøkt amerikanske myndigheter for å sette meg inn i dette, og jeg må bare si at det var en sterk opplevelse å fly med helikopter over det området der ulykken hadde skjedd. Det var akkurat i de dagene da man begynte å få kontroll på utblåsningen. Jeg var også med på en norskeid båt som var i arbeid der. Når det gjelder konkrete tiltak videre, mener jeg at det vi så på Macondo-bredden, viste at de tekniske rutinene rundt disse BOP-ene ikke er gode nok. Det burde vært en standard teknologi tilgjengelig som kunne kobles på BOP-en nede på havbunnen, slik at man kunne gjøre dette raskt og ikke måtte vente så mange uker for å konstruere denne tekniske løsningen.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Jeg mener vi er gode på helse, miljø og sikkerhet i petroleumsvirksomheten i Norge, men vi skal bli bedre. Dette er ikke en statisk tilstand – det er ikke noe vi kan slå oss til ro med, eller mene at det vi gjorde i går, er bra nok i morgen. Jeg har ambisjoner om at vi skal forbedre oss ytterligere, men at virksomheten i Norge er i verdenstoppen på dette området, tror jeg ikke det er noen tvil om.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Jeg tror at et norsk apparat, en norsk håndtering av en sånn ulykke ville ha gjort det på en noe annen måte enn det som ble gjort i USA. I de møtene jeg hadde da jeg var der borte, fikk jeg nok et inntrykk av at det var tatt godt i når det gjaldt mannskaper som var satt inn, oppimot hva den enkelte konkret hadde mulighet til å bidra med. Men dette skal vi få mer informasjon om etter hvert som vurderingene av ulykken blir gjort. Jeg har ikke noe grunnlag for å si at sikkerheten, nivået og omfanget på beredskapen i Norge ikke er tilpasset den aktiviteten vi har på norsk sokkel i dag. Men samtidig er dette ansvarsområder som ligger utenfor mitt departement, så jeg skal ikke gå lenger inn på de vurderingene. Det får de ansvarlige statsrådene ta.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Det oppslaget som jeg også så i VG i dag, var nok ikke noe mer kjent for meg enn det var for representanten Astrup. Så jeg har ikke noe mer å bidra med rundt det. Når det gjelder Senterpartiets syn på eventuell oljeboring og aktivitet i Lofoten og Vesterålen, er det heller ikke noe nytt om det, basert på den artikkelen som det her vises til.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Når det gjelder rådslag, innspill og vurderinger knyttet til traseen Sima–Samnanger, er det verdt å merke seg at det ikke kom høringsuttalelser fra de berørte kommunene i høringsprosessen. Det var lagt opp til en helt ordinær prosess, hvor lokale organer skulle komme med sine innspill, på samme måte som vi gjør på traseen Ørskog–Fardal, som er litt lenger nord, og det bidro selvsagt til at prosessen ble en annen enn det som er normalt rundt den type prosjekter. Jeg håper for framtida i høringsprosesser at invitasjonen fra myndighetene til å være med på å gi innspill, forbedre prosjektene og komme med lokal erfaring blir benyttet, og at vi sånn sett ikke opplever den situasjonen at en i ettertid skal sette seg ned og diskutere de spørsmålene som en naturlig diskuterer i forkant av beslutninger – på f.eks. kraftlinjer.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Nå har jo også det brevet blitt besvart, og i det svaret påpeker vi en del viktige forhold som vi mener også burde være en del av de vurderingene som ble gjort fra sivilombudsmannen. Så det er ikke slik at det er fasiten som er omtalt i det brevet som er sendt fra sivilombudsmannen. Det er bl.a. forhold knyttet til delegasjon – en delegasjon som har funnet sted i Norge i relativt mange år. Men når det gjelder nettopp det, syns jeg – uavhengig av det brevet – at det er interessant og lurt å se på forholdet mellom beslutninger tatt i underliggende etater og beslutninger som kanskje kan tas mer direkte i departementet. Det er en prosess som går, litt uavhengig av brevet fra sivilombudsmannen.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Det er jo ingen andre tiltak som fullt ut kan erstatte det å få en tredje tilførsel til Bergensområdet på plass. Det sikrer både det beredskapsmessige behovet, ved at en får en sikrere tilførsel, og det sikrer også næringsutviklingsbehovet knyttet til produksjon av kraft sommerstid i regionen. En løsning som i større grad er basert på intern kraftproduksjon i regionen, ville ikke gitt en tilsvarende mulighet for næringsutvikling knyttet til eksport av energi sommerstid. Så når en ser summen av behov som er her, er det å sørge for en bedre infrastruktur rundt strøm i regionen den beste løsningen.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Når det gjelder andre løsninger, er svaret på det todelt. Den ene delen av det baserer seg på andre nettløsninger, og de er vurdert underveis, ved å finne andre traseer og slik sett sikre strømtilførselen inn til regionen. Så det er godt utredet og omtalt i de ulike dokumentene. Når det går på andre måter å sikre energitilførselen på enn nettforsterking, kommenterte jeg nettopp det i svaret til representanten Solvik-Olsen. Det er jo klart at det teknisk er mulig å øke produksjonen, f.eks. basert på gasskraft i Bergen-området. Det går det an å gjøre et politisk vedtak på, og slik sett øke sjølforsyningsgraden i området. Som jeg sa i mitt forrige svar, vil neste utfordring dukke opp knyttet til kraftutveksling sommerstid, når produksjonen i området er mye høyere enn den er i dag, og forbruket er lavere.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Jeg mener at de hensyn skal tas. Vi skal gjøre det som er mulig for å unngå unødvendig framføring av nett og etablering av annen infrastruktur, både i spesielt verdifulle områder og også generelt, mener jeg. Vi har heldigvis stort sett fin natur i Norge, og jeg syns vi skal gjøre det vi kan for å la den være så uberørt som mulig. Når det er sagt, savner nok jeg en viss realitetsorientering i denne debatten. Jeg syns de siste månedenes debatt har vært preget av at det er mange som vil ha fornybar energi, men det er mange som ikke vil ta konsekvensene av det. En kommer ikke bort fra at hvis en skal øke produksjonen av fornybar energi i Norge, vil det bety master. Det vil bety tekniske inngrep, og det vil bety at en del ting syns. Jeg skulle ønske at den delen av debatten var mer framme, og ikke en debatt hvor jeg får inntrykk av at det er mulig å ha to standpunkt samtidig i disse spørsmålene.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Hvis en velger de konkrete løsningene som er raskest gjennomførbare på denne traseen, ser jeg for meg at det er mulig i 2015.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Når det gjelder den konkrete strekningen som representanten Lødemel spør om, har jeg bedt Statnett om å se på muligheter innenfor et geografisk område for å finne løsninger som går utenom Naustdal sentrum. I det gis det muligheter for å komme med konsesjonssøknader med tanke på et alternativ til det som nå foreligger. I det ligger det ikke noen forhåndskonklusjon fra min side om at det vi nå ber om, er det som det blir konkludert med. Men det gir oss en mulighet til å ha flere alternativer å velge blant, og sånn sett sørge for at det vedtaket som blir gjort, også er et vedtak som har tilstrekkelig legitimitet, og at det har vært en prosess og utredning som det bør være grunn til å være fornøyd med.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-16:
Det er feil at det ikke er noen avklaring rundt CO2-håndtering i Fræna. Det foreligger et konsesjonsvedtak, men samtidig også en konklusjon som går på at CO2 må håndteres, og det kommer det ikke til å være noen statlig involvering i. Så det er en avklart situasjon. Når det gjelder Skogn, er det også der gitt en konsesjon som det er mulig å nyttiggjøre seg. Så langt har det ikke vært gjort. Men nå er nettopp konsesjonen forlenget, så der gis det mulighet for det. Når det gjelder produksjon av såkalt kortreist kraft for øvrig, har det vært realisert gode prosjekter i regionen de siste årene, både som følge av satsing innenfor småkraft og gjennom Enovas støtteprosjekter som i hvert fall er igangsatt. Så vet vi at de grønne sertifikatene som nå kommer på plass, vil bidra til bedret lønnsomhet i dette og legge grunnlaget for forsterket produksjon også utover det.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2010-12-16:
Eg har òg registrert mange frå opposisjonen som har etterlyst ei energimelding gjennom lang tid. Særleg har vel Framstegspartiet ved Ketil Solvik-Olsen gjort det. Når det no er varsla at ei energimelding vil kome, skulle ein kanskje tru at det ville føre med seg glede og tilfredsheit. Men det høyrest ikkje slik ut. Det representantforslaget som blir behandla her i dag, peikar på ei rekkje område som ei stortingsmelding om rikets energitilstand bør innehalde. Det er spørsmål om forventa kraftforbruk og produksjon i Noreg, tilgangen på ulike energiteknologiar, strategiar for satsing på utvikling av nye energikjelder og status for norske internasjonale energiforpliktingar. Eg reknar med at mykje av dette vil bli fanga opp i denne varsla energimeldinga, og det er jo på den bakgrunn at regjeringspartia foreslo å leggje dette dokumentet ved protokollen. Ein skulle da kanskje forvente at det medførte litt positiv omtale frå opposisjonen, men det minner meg eigentleg litt om det som Peer Gynt seier – på mi eiga dialekt: «Om ein slær eller bli sli, like fullt får ein svi!» Så Ketil Solvik-Olsen vel altså å harselere over regjeringspartia i staden for å sjå verdien i at han no får moglegheit til i framtida å vere med og diskutere den framtidige energipolitikken i si fulle og heile breidd.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-12-16:
Vi stiller oss bak og støtter representantforslaget fra Fremskrittspartiet.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-12-16:
Noen politikkområder krever en større langsiktighet og kanskje en større grad av enighet enn andre, og energiområdet er et slikt område hvor vi frem til nå, i hvert fall et flertall, har lyktes i å være tverrpolitisk enige om noen store linjer. Jeg har to spørsmål til statsråden. Det ene er i forhold til å tilrettelegge for et litt bredt kompromiss om energipolitikken fremover. Hvilke tanker har statsråden om det? Det andre går på at vi fra Høyres side mener tiden er overmoden for å få frem en sånn stortingsmelding. Utvalget skal levere sin rapport i 2012. Er det mulig å få dette frem raskere? For landet trenger en helhetlig energipolitikk raskere enn det regjeringen legger opp til.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-12-16:
Representantforslaget har noe for seg når det gjelder å få seg fremlagt litt mer jevnlige oversikter over rikets energitilstand. Når vi har rikets miljøtilstand som et eksempel, og andre områder hvor det jevnlig legges frem rapporteringer eller meldinger for Stortinget, kunne jeg gjerne tenke meg at statsråden enda en gang forklarte meg hvorfor energiområdet, et område hvor Norge virkelig er en stormakt, et område hvor Norge har et stort ansvar, et område som berører så mye av vår industri, vår verdiskaping, våre arbeidsplasser, osv., på en måte ikke skulle bli funnet verdig til jevnlige meldinger – altså om rikets energitilstand. Vil statsråden i forbindelse med at det legges frem en stortingsmelding om energipolitikk, vurdere om det vil være fornuftig med en sånn type rapportering tilbake til Stortinget?
Siri A. Meling (Høyre), 2010-12-16:
For Høyre er energieffektivisering viktig, og vi er også opptatt av å ta i bruk ny teknologi for å oppnå større grad av energieffektivisering. Derfor er vi fra vår side bekymret over utsettelsen eller de gjentatte utsettelsene av implementering av automatiske måleravlesingssystemer og tilrettelegging for en toveiskommunikasjon mellom forbruker og energiselskap. I statsrådens svar på mitt spørsmål av 7. september 2010 sier han følgende: «Innføringen av AMS i Norge har lenge vært høyt oppe på den politiske dagsorden. Jeg har stor tro på at toveiskommunikasjon mellom nettselskap og forbrukere vil øke bevisstheten rundt energiforbruk og også gi incentiver til energisparing.» Det er vi fra Høyres side helt enig i. Mitt spørsmål til statsråden er om han i samtale med bl.a. NVE ser at det går an å få implementert AMS i Norge raskere enn i 2018, som nå er skissert, og som er langt senere enn i andre europeiske land.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-12-16:
Flere har i debatten nevnt utvikling av ny teknologi som en forutsetning for å komme videre når det gjelder sikkerhet og hensynet til miljøet. Utvikling av ny teknologi er jo gjerne noe som skjer i forbindelse med nye utfordringer, at det åpnes nye områder. Derfor sier vi fra Høyre at det er viktig. Jeg går ut fra at statsråden har fulgt tett det arbeidet som myndighetene har gjort i dialog med USA. Mitt spørsmål til statsråden er om han ser at det er noen tiltak som kan iverksettes på norsk sokkel allerede nå. Alternativt: Når kan vi forvente at disse tiltakene kan fremmes?
Siri A. Meling (Høyre), 2010-12-16:
Fra Høyres side har vi vært opptatt av å få frem hele spekteret av alternative løsninger. Derfor sendte vi også et brev til statsråden tidligere, i sommer, med spørsmål om en kunne vurdere ikke bare sjøkabel som et alternativ, men også andre alternativer i forhold til luftspenn. Nå har det gått noen måneder, og vi har ennå ikke fått svar på dette brevet. Nå bruker jo riktignok NVE fem år på å saksbehandle småkraftsøknader – jeg vet ikke om saksbehandlingskapasiteten i Olje- og energidepartementet og hos statsråden er like sprengt. Vi hadde jo forventet å få et svar. Så kanskje statsråden kan gi et svar nå, eller i hvert fall gi et svar på når vi kan forvente å få svar på vår henvendelse.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-12-16:
Jeg tar ordet i denne saken, slik at ikke utsagnet fra representanten Snorre Serigstad Valen fra Sosialistisk Venstreparti skal stå uimotsagt med hensyn til hva Høyres leder skal ha sagt om kabling i Hardanger. Jeg har lyst til å presisere at Høyres holdning, som det også ble gitt uttrykk for da vedtaket kom, er at infrastruktur og nett er viktig for å ha en høy grad av forsyningssikkerhet, å sikre innbyggere og industri energileveranser. Vi har ikke tatt stilling til hvorvidt det valgte alternativet er det rette. Det betyr at vi heller ikke har sagt at luftspenn er feil som alternativ. Men det vi har sagt, er at vi er kritiske til den prosessen som har foregått og det faglige grunnlaget som denne prosessen har bygget på. Jeg synes det er positivt at bl.a. Statnett har tatt selvkritikk på prosessen, og at en ønsker å lære av de feil som har blitt begått med tanke på fremtidige utbygginger. Det er bra at disse fire utvalgene er etablert, slik at det faglige grunnlaget for vurdering av alternativer blir bedre. Vi har, som jeg nevnte i replikk til statsråden for litt siden, også bedt om at disse utvalgene må kunne se på flere alternativer enn bare sjøkabel versus luftspenn. Men det har vi som sagt ikke fått noen tilbakemelding på. Jeg tror det er viktig at vi ser på den fremtidige nettutbyggingen som en mulighet også for næringsutvikling for våre kompetansemiljøer. Norge har bl.a. mye kabling i sjø, både når det gjelder strøm og offshoreinstallasjoner. Det betyr at vi har næringsklynger og bedrifter i dette landet som er langt fremme innenfor dette området. Og når vi vet at vi her i Norge, men også i EU og andre land står foran massive utbygginger i nye generasjoners strømoverføringer, er det viktig at vi også fra vår side er med å på fremme teknologiutvikling som gjør at vi bedre kan ivareta både hensynet til forsyningssikkerheten og hensynet til natur og estetiske verdier.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-12-16:
Jeg forstår på temperaturen i innleggene til representanten Serigstad Valen og representanten Sande at det falt både Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet tungt for brystet at Høyre fikk en representant inn på Stortinget fra Sogn og Fjordane. Det er imidlertid vi fra Høyre veldig glad for, bl.a. fordi det er et viktig bidrag i forhold til å synliggjøre problemstillinger som er viktig for Distrikts-Norge. Representanten Lødemel gjør en solid innsats på det området, sannsynligvis til stor irritasjon for bl.a. representanten Sande. Representanten Lødemel har hatt et engasjement på dette området, uten tvil, også gjennom valgkampen. Det er klart at hans fokus og bidrag i forhold til å løfte en problemstilling hvor en i større grad skal kunne ivareta naturhensyn og estetikk i kombinasjon med å sikre strømforsyning, er et viktig bidrag i den offentlige debatten. Jeg har bare lyst til å gjenta det som er Høyres innfallsvinkel i disse spørsmålene. Infrastruktur for strømforsyning er viktig for å opprettholde en stor grad av forsyningssikkerhet og være sikret energileveranser til både husholdninger og industri. Det gjelder også disse linjene og det å styrke kapasiteten inn mot Midt-Norge. Samtidig er vi opptatt av at vi skal ha gode lokale prosesser, hvor lokalsamfunnet blir hørt, hvor vi kan ivareta naturverdier, estetiske verdier, og også hvor vi, der det er mulighet for det, kan være en pådriver for teknologiutvikling og det å få frem nye løsninger.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-16:
I stor grad har jo denne saken fått et utfall i retning av det Venstre ønsket da de fremmet forslaget, og derfor har jeg ikke tenkt å holde et veldig langt innlegg. Bare noen få ord: Det er jo ingen tvil om at reaksjonene i Sima–Samnanger-saken var enorme, og bidro til å forandre norsk politikk. Som en venstreorientert, tidligere aksjonist med tro på demokrati nedenfra, mener jeg det er positivt at et sterkt folkelig engasjement i et fylke og en region gir uttelling i politiske endringer. Det er veldig bra. SVs holdning i spørsmålet om Sima–Samnanger har ikke vært noen hemmelighet noen gang, og da er det heller ikke vanskelig å skjønne at vi er fornøyd med de utvalgene som er oppnevnt, og som skal jobbe fram til februar. Så har jeg lyst til å slutte meg til de vurderingene som representanten Marthinsen fra Arbeiderpartiet gjør rundt hva som er naturinngrep og ikke. For jeg vil også advare mot en debatt der luftspenn framstilles som et ensidig negativt naturinngrep, mens kabling er uproblematisk. Dette er jo nettopp en av grunnene til at vi trenger disse debattene, og trenger de vurderingene som utvalgene som er oppnevnt i forbindelse med Ørskog–Fardal og Sima–Samnanger, for kabling har også store miljøkonsekvenser. Sjøkabling trenger store trafostasjoner, man gjør store inngrep også på havbunnen. Det samme gjelder jordkabling, som jo i praksis er å grave en vei. Det er heller ikke uproblematisk. Det jeg kanskje kunne ønske meg i debatten som kommer, og som jeg også kunne ønske meg i arbeidet som statsråden har varslet – en sak for Stortinget om framtidens nettpolitikk – er at vi i større grad enn det vi klarte i debatten om Sima–Samnanger og Ørskog–Fardal, har en helhetlig tilnærming. Det har vært mange snarveier i debatten til nå, synes jeg. Jeg synes det er litt spesielt f.eks. å høre Høyres leder, Erna Solberg, si: La oss kable i Hardanger, det har vi råd til – et parti som vanligvis er veldig varsomme med å bruke skattebetalernes penger. Jeg synes også det er spesielt å se opposisjonspartier dobbeltkommunisere kraftig i sitt syn på kabling i Ørskog–Fardal. Det er noe vi kommer tilbake til i neste sak. Slik blir det forhåpentlig ikke når vi tar den bredere debatten som statsråden har varslet. Mange av problemstillingene Venstre løfter i saken de har fremmet nå, vil det være helt naturlig å ta for seg i den saken, og der tror jeg også SV og Venstre har mye til felles.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-16:
Midt-Norge har et akutt behov for bedret kraftsituasjon. Det har vi diskutert mye. Og det er behov for et bedre overføringsnett i store deler av landet. Dette gir kontroversielle naturinngrep, og blant de mest omstridte sakene finner vi strekningen Ørskog–Fardal. Det har vært svært mange protester mot linjen i høringsrunden. Jeg er derfor fornøyd med det utfallet som denne saken har fått til nå, der olje- og energiministeren har bedt Statnett om å søke nye konsesjoner og utrede alternative løsninger på enkelte traseer. Det er en klok og god løsning. Så skulle en også tro at Høyre var fornøyd med en slik løsning med tanke på representanten Lødemels høye profil i saken over lang tid. Representanten Lødemel har drevet valgkamp nesten ene og alene på motstand mot denne linjen og på krav om sjøkabel på hele strekningen Ørskog–Fardal, og har vært veldig tydelig på det også i sine innlegg i Stortinget, i sine spørsmål til statsråden og i sine tallrike medieutspill i stortingsvalgkampen i Sogn og Fjordane i fjor. Så begynner glideflukten. Den 8. juni kunne vi lese på NRKs sider: «Lødemel bakkar ut», og at Høyre likevel ikke vil kreve sjøkabel. Så kan en reflektere over hva Lødemels velgere i hjemfylket måtte mene om det. Så kommer en kontrabeskjed igjen. Den 31. august har Høyre ombestemt seg enda en gang. Da melder Sogn Avis: «Erna krev kabling», for da har Erna Solberg vært med representanten Lødemel på besøk for å se på traseen. Og så igjen: Når vi behandler denne saken i komiteen – med tanke på et krav om kabling skulle en jo tro at Høyre i det minste var med på å vedlegge forslaget protokollen, med de intensjonene Venstre har med å fremme forslaget – hvem er det som ikke bifaller forslaget? Det er Høyre. Forvirringen er jo komplett. Hva er det egentlig Høyre mener om kabling og ulike traséalternativer Ørskog–Fardal? Og hva er det egentlig representanten Lødemel mener? Mente han alvor da han lovte å kjempe for kabling hele veien? Har han ombestemt seg og mener nå at regjeringens løsning er den klokeste? I så fall bør jo også representanten være ærlig nok til å innrømme at regjeringen ikke har gjort en dum jobb i denne saken.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-16:
Jeg har kun sitert fra medienes dekning av valgkampen i Sogn og Fjordane og debatten rundt Ørskog–Fardal. Så er det til det siste representanten Lødemel sa, det å legge til at forskjellen mellom denne saken og Sima–Samnanger-saken er at statsråd Terje Riis-Johansen har stått ved sitt ord, og nå utreder han jo kabel i Hardanger. Med det innlegget representanten Lødemel nå holdt, mener jeg han egentlig bar mer stein til Høyres byrde, og at han bidrar til en generell forvirring i salen. Og dette er viktig, fordi denne saken var en av de avgjørende sakene i valgkampen i Sogn og Fjordane, og dette vil velgerne i Sogn og Fjordane og i andre deler av landet der man står foran store kontroversielle linjeprosjekter, være interessert i. I 2009 driver Høyre valgkamp på sjøkabel hele veien. Så annonserer Høyre den 8. juni i år i NRK at de ikke ønsker sjøkabel likevel. Den 31. august har de igjen snudd, og da er Erna Solberg med på laget og krever kabling, mens man nå, i komitéinnstillingen, plasserer seg lengst unna intensjonene i Venstres forslag ved ikke å bifalle forslaget. Det bidrar til forvirring, og det må bety en av to ting. Enten betyr det at representanten Lødemel har blitt lurt av partiledelsen i Høyre – han er blitt dolket i ryggen, og at det er Erna Solberg som har snudd og ikke lenger ønsker kabel i Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal – eller så betyr det at representanten Lødemel har snudd. Det vil Høyre-velgerne i Sogn og Fjordane være interessert i å få vite: Hva er det som har skjedd som gjør at Høyre i denne saken har snudd to ganger i år, før de ender opp i komitéinnstillingen på helt motsatt side av der de drev valgkamp? Det er noen her som ikke er helt redelige, og jeg tror det er noen andre enn meg.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-16:
Dette blir kun en kort markering fra Venstres side, siden olje- og energiministeren har varslet at en energimelding vil bli fremlagt for Stortinget. Venstre mener det er behov for en energimelding. Innføring av grønne sertifikater, EUs fornybardirektiv, mer overføringskapasitet til Europa, ombygging av eksisterende oljeinstallasjoner og bygging av nye, som bør elektrifiseres – alt dette tyder på at vi trenger en langsiktig plan for utnyttelsen av norsk energi. Jeg spår at nettopp en slik energimelding vil skape debatt og vil klarlegge skillelinjer i politikken. Det er bra. Venstre er enig i kritikken som kommer fra de andre opposisjonspartiene når det gjelder regjeringens forhold til Stortinget. I et brev fra olje- og energiministeren til energi- og miljøkomiteen, datert 5. november 2010, heter det: «En jevnlig fremleggelse av en energipolitisk stortingsmelding vil ikke nødvendigvis være tilpasset behovet for overordnede diskusjoner om energipolitikk.» Dette kom 5. november og blir henvist til i regjeringspartienes merknader som en begrunnelse for ikke å gå inn for forslaget. I overkant av en måned senere varsler den samme olje- og energiministeren at han vil fremme nettopp en slik melding. Likevel vil ikke regjeringspartiene stemme for forslaget i innstillingen her i dag. Vel, jeg tror de hadde tjent på nettopp det. Venstre vil stemme for forslaget i innstillingen, fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-16:
Jeg vil bare si litt kort om Enova, siden flere har vært inne på det. Venstre er i all hovedsak positiv til en omlegging av Enova slik at ordningene blir teknologinøytrale. Venstre er for en utredning av hvite sertifikater og positiv til konkurranse mellom teknologier innenfor energieffektivisering. På samme måte som en markedsbasert mekanisme som grønne sertifikater er Venstres foretrukne virkemiddel for ny fornybar energi, er hvite sertifikater et effektivt virkemiddel for å ta ut energieffektiviseringspotensialet i norske bygg. Så jeg støtter representanten Hjemdal i forventningene. Men Venstre ser det også som viktig at Enova har muligheten til å støtte teknologiutvikling av umodne teknologier, og Venstre tar det for gitt at dette forslaget ikke stanser denne typen aktivitet i Enova. Enova bør ha en egen pott til teknologiutvikling selv om det blir konkurranse mellom modne teknologier. Som et konkret eksempel mener Venstre at Enova f.eks. bør støtte pilotprosjekter om plusshus for å vise at det er mulig å gjennomføre slike ambisiøse, men i dag ulønnsomme prosjekter. Forsknings- og utviklingsprosjekter er viktig, men det bør ikke være noe i veien for å kunne kombinere et teknologinøytralt regime for de store volumene og ha målrettede FoU-tiltak mot enkeltteknologier. Derfor vil Venstre støtte forslaget i innstillingen.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-16:
Jeg ønsker å begrunne hvorfor Venstre ønsker å stemme for forslagene fra Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Høyre. Representanten Solvik-Olsen gikk gjennom historien. Jeg skal selvsagt ikke gjenta den. Og så er det rett, som Snorre Serigstad Valen sa i sitt innlegg, at Venstre har tatt til orde for å se på om ikke Kårstø bør tas ut av skuffen for å realisere et CO2-fangstanlegg som kan komme på plass raskere, bli billigere og rense mer CO2 enn på Mongstad. Venstre mener at det er en svakhet ved de virkemidlene regjeringen i dag bruker for å oppnå målene om full implementering av CCS. Petroleumsvirksomheten på land har tilnærmet ingen CO2-utslippskostnad, mens petroleumsaktiviteten på sokkelen har en samlet kostnad for kvoter og CO2-avgift som er bare omtrent halvparten av hva den var i 1998, korrigert for inflasjon. Forventningene om fremtidig kvotekostnad er lave, og det stilles ikke strenge nok krav i utslippstillatelsene som er gitt. Venstre mener det er på høy tid å innføre bedre virkemidler for å kutte utslippene fra de store utslippskildene i Norge. Det er kun gasskraftprosjektene på Kårstø og Mongstad som har en lovnad fra regjeringen om å få dekket kostnadene for CCS. Bortsett fra disse lovnadene er det få incentiver for utslippseierne til å sørge for at CCS faktisk finner sted. Andre utslippskilder som kan være godt egnet for CCS, slik som industrien i Grenland, har ingen praktisk mulighet til å gjøre CCS. Etter de store økningene som har vært i kostnadene for CCS-prosjektene, er det også lite aktuelt å inngå nye lovnader for å gjennomføre flere prosjekter finansiert over statsbudsjettet, slik det er gjort for Kårstø og Mongstad. Klimakur 2020 viser at potensialet for CO2-reduksjoner i industrien, på offshoreinstallasjonene og på gasskraftverkene er stort. Klimakur viser også at det vil bli vanskelig og dyrt å gjennomføre det klimaforliket som Stortinget har vedtatt, dersom man ikke gjør noen tiltak ved de store punktutslippskildene. Situasjonen er den samme globalt. FNs klimapanels fjerde hovedrapport, IEA og OECD har utredet at CCS i stor skala er et avgjørende klimatiltak for å gjennomføre tilstrekkelige globale utslippsreduksjoner. I IEAs CCS-veikart fra 2009 tegnes behovet for 100 fullskalarenseanlegg i drift innen 2020 og 3 400 anlegg innen 2050. Riksrevisjonen la nylig fram en rapport, der de viste til at det ble gjennomført få klimareduserende tiltak på norsk sokkel, og tiltakene som er mulige innenfor dagens rammer, er allerede utløst. En CO2-infrastruktur og knutepunkter på strategiske steder for å koble på eksisterende og nye utslippskilder er nødvendig for å sikre at vi fortsatt kan drive industri i Norge med et stadig strammere klimaregime. Dersom gode rammebetingelser og en samlet plan for CO2-fangst kommer på plass for å realisere CCS-prosjekter og fremtidens utslippsfrie industriproduksjon, vil det være viktig næringspolitikk og vil kunne gi et godt grunnlag for videre investeringer i industriaktivitet i Norge. Derfor vil Venstre stemme for forslaget om en helhetlig plan for CO2-håndtering.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-16:
Først vil jeg takke for debatten og alle som har deltatt, og takke Kristelig Folkeparti for støtten. Bakgrunnen for disse forslagene fra Venstre var lekkasjen og eksplosjonen på boreriggen i Mexico. Resultatet av den har mange vært inne på, så det skal jeg ikke gjenta her. Det er viktig for meg å frabe meg alle antydninger om at ulykken brukes kynisk. Den tanken har overhodet aldri streifet meg – bare så det er sagt. Dessverre er det et flertall av partiene som ikke har tatt inn over seg at det har vært flere alvorlige hendelser på norsk sokkel de siste årene. Etter ulykkene og nestenulykken på Gullfaks C – som også forrige representant var inne på – Statfjord A, Snorre A og Mongstad pekte Petroleumstilsynet på manglende eller mangelfull risikoforståelse og robusthet. Også mangelfull læring og oppfølging av kontrollrutiner trekkes fram. Midt under dramaet i Mexicogolfen i vår var det i Norge en nestenulykke på Gullfaks C. Petroleumstilsynet karakteriserte hendelsen som en alvorlig situasjon med et stort ulykkespotensial. Lørdag 4. desember gikk alarmen på Gullfaks B under en rutinemessig vedlikeholdsoperasjon. En strupeventil skulle skiftes ut, og det viste seg at to ventiler som skulle fungere som sikkerhetsventiler, var deaktivert. Dermed lekket det gass fra brønnen i en høy rate, og lekkasjen varte i en time. Dette medførte en situasjon på innretningen som, etter Petroleumstilsynets egen definisjon, karakteriseres som alvorlig. Gasslekkasjen på Gullfaks B oppsto dagen etter at Statoil informerte om at selskapet har besluttet å gjenoppta bore- og brønnoperasjoner på Gullfaks-feltet. Alle bore- og brønnaktiviteter på Gullfaks A, B og C ble stanset 10. november etter at Statoil ble kalt inn til et møte hos Petroleumstilsynet. De hadde da nylig overlevert sin egen interne granskingsrapport etter nestenulykken på Gullfaks C i mai. Petroleumstilsynet kom med resultatene fra sin gransking av samme hendelse 19. november, og den inneholdt sterk kritikk av Statoils håndtering. Petroleumstilsynet uttrykte bl.a. bekymring for sikkerhetsfokuset til Statoil og påpekte flere regelbrudd. Gullfaks er et felt man bør ha god kunnskap om, med tanke på at det er boret i overkant av 160 brønner og godt over 50 sidesteg til eksisterende brønnbaner. Statoil viste i sin granskingsrapport etter brønnkontrollhendelsen 19. mai 2010 i brønn C-06 til at risikoen for en havbunnsutblåsning var lav. Rapporten begrunner dette med at Hordaland-sand i undergrunnen kan ta opp i seg store mengder gass, olje og boreslam. Men lekkasjepunktet i brønn C-06 lå over disse sandlagene, og bergartene som det lekket til, har mye lettere for å sprekke helt opp til havbunnen. Venstre er ikke beroliget av Olje- og energidepartementets svar i denne saken eller av flertallets innstilling. Det er ikke innført en midlertidig stans i tildeling av nye bore- og letetillatelser, og norsk oljevernberedskap har vist at den ikke vil være i stand til å håndtere et stort oljeutslipp, om det er fra en brønnlekkasje, eller om det er fra et grunnstøtt skip. Å henvise til at det skal komme utredninger til våren uten å gjøre noe i dag, er ikke godt nok.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-16:
Det har blitt tydelig gjennom uttalelser fra Petroleumstilsynet, fagorganisasjonene og miljøvernorganisasjonene at vi fortsatt ikke er like gode på helse, miljø og sikkerhet som vi liker å tro. Er statsråden enig i dette?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-16:
Aller først vil jeg takke alle som har bidratt i denne debatten, og for at det vil bli lagt fram en sak på et senere tidspunkt. Norge står foran en periode med omfattende utbygging og opprusting av kraftledningsnettet for å kunne øke produksjonen av fornybar energi og ha en sikker forsyning av elektrisitet i hele landet. Denne utbyggingen og opprustingen er Venstre tilhenger av, men dette må gjøres så skånsomt som mulig av hensyn til miljøinteresser, særlig biologisk mangfold og verdifulle naturlandskap. Under henvisning til gjeldende regelverk benyttes det nesten utelukkende luftspenn i fremføring av høyspentledninger. Forslagsstillerne ønsker en endring av regelverket, slik at miljøhensyn tillegges større vekt enn tidligere. Vakre og urørte naturlandskap har stor betydning for friluftslivet, det biologiske mangfoldet og for reiselivet. I en del tilfeller må hensynet til bevaring av disse naturlandskapene tillegges avgjørende vekt, slik at jord- og sjøkabel velges fremfor luftlinjer hvis det kan redusere belastningen på miljøet. Den forrige olje- og energiministeren varslet at det skulle komme nye retningslinjer som i større grad åpner for fremføring av kabler i sjø og jord i viktige naturområder der luftspenn vil være ødeleggende. Slike retningslinjer ble imidlertid ikke lagt fram. I stedet har departementet i Ot.prp. 62 for 2008–2009 lagt fram en strategi med strengere krav til avbøtende tiltak. Slike tiltak vil ofte kunne redusere belastningen på miljøet, men i en del tilfeller er ulempene ved bruk av luftlinje så store at man ikke kan kompensere seg bort fra dem. I klagebehandlingen av linjen strekningen Sima–Samnanger viste departementet til at det ikke var grunnlag for å nytte en sjøkabel på denne strekningen, da det ville være en mindre god løsning av hensyn til forsyningssikkerheten i forhold til en luftledning. Departementet viste også til at strekningen mellom Sima og Samnanger er lang, og at den derfor vanskelig kan sies å falle inn under strategiens omtale av at kabling kan være aktuelt på begrensede strekninger. Når selv ikke hardangernaturen er viktig nok til at miljøhensyn vektlegges foran andre hensyn, viser dette at det gjeldende regelverket er for svakt. Regelverket åpner ikke i stor nok grad for bruk av jord- og sjøkabel i stedet for luftspenn i områder med viktige naturverdier. Regelverket bør derfor endres, slik at utbyggerne av kraftlinjer i regional- og sentralnett i større grad må ta miljøhensyn enn de gjør i dag. Avslutningsvis vil jeg si at vi støtter forslaget i innstillingen, og så tar jeg opp forslaget fra Venstre, som er omdelt i salen.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-16:
Først: Hvis jeg feilinformerte i mitt innlegg, beklager jeg selvsagt det og skal gå tilbake og sjekke kilden. Så til spørsmålet: Selv om statsråden så vidt berørte Venstres forslag i sitt innlegg, har jeg likevel lyst til å utfordre ham litt på det. Det går på endring av energiloven, som åpner for mer jord- og sjøkabling i verdifulle naturlandskap. Det er omdelt i salen her i dag. Hvilke vurderinger gjør statsråden seg?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-16:
Først vil jeg takke alle som har bidratt. Jeg skal ikke bruke mye tid, for det har vært en lang dag. Som saksordføreren sa, har vi fått mye medhold. Linjen Ørskog–Fardal er først og fremst begrunnet i behovet for mer overføringskapasitet i Midt-Norge fra kraftoverskuddet i Sogn og Fjordane. I tillegg vil kraftlinjen bedre forsyningstryggheten i Sogn og Fjordane og lokalt på Sunnmøre. Venstre er også kjent med at planer om ny fornybar kraftproduksjon i Sogn og Fjordane vil gjøre det nødvendig med ny kraftledning. Jeg vil understreke at Venstre er svært positive til Ørskog–Fardal, og ønsker derfor ikke at man skal komme i den samme situasjonen som ved Sima–Samnanger. Forslagsstillerne er kjent med at flere av delstrekningene på strekningen Ørskog–Fardal er lite problematiske, men vil understreke at kraftledningen på enkelte strekninger vil innebære et betydelig inngrep i naturen. På disse strekningene er naturen unik, både i nasjonal og i internasjonal sammenheng, med særpreget kulturlandskap og urørt natur. Det synes åpenbart at noen av disse strekningene vil skape betydelige konflikter. Venstre er opptatt av at det er fremdrift i dette prosjektet. Noe av intensjonen med forslaget er oppfylt gjennom de oppdragene Olje- og energidepartementet allerede har gitt Statnett etter at dette forslaget ble levert inn, og gjennom de tilbakemeldingene Statnett har gitt departementet. Men Sima–Samnanger viste med all tydelighet at dersom en foreslått trasé er konfliktfylt, og de ulike partene ikke har tillit til de utredninger som foreligger, så gir det grobunn for betydelig frustrasjon. Resultatet ser man jo nå, det kan bli store forsinkelser. Derfor mener Venstre at man i dette prosjektet bør være føre var, og sørge for at det er full tillit til de ulike utredninger som ligger til grunn for konsesjonsforslagene.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-16:
Mye er sagt, og jeg skal ikke dra ut denne debatten. Jeg kobler også de to nest siste sakene sammen. Men jeg har behov for å påpeke noen få ting. Jeg fikk et ekstra poeng nå, etter representanten Langelands innlegg. Ja, for Venstre plusset på 1,2 mrd. kr til jernbane og kollektivtrafikk, et forslag som det såkalte miljøpartiet stemte ned. Det er ingen tvil om at forslagsstillerne har et godt poeng når det gjelder at vedlikeholdsetterslepet er en stor utfordring, og at det er behov for en helhetlig gjennomgang av problemstillingen. For det andre har statsråden et poeng når det påpekes at det er ingen raske løsninger, men at det i bunn og grunn er reelle prioriteringer innenfor en ansvarlig ramme som er avgjørende. Det er politisk kjedelig å bevilge penger til vedlikehold i stedet for å bevilge dem til nye, spennende tiltak, men det kjedelige er av og til strengt nødvendig. Selv om det ikke er noen «raske løsninger», må det være lov å tenke litt annerledes enn det som gjøres fra regjeringen og regjeringspartiene. Der er gjennomgangstonen at alt som skal gjøres, skal gjøres som det er gjort før, og alt skal utføres og gjennomføres i offentlig regi og under offentlig kontroll. Som jeg og Venstre påpeker i innstillingen, må utfordringene ses i en helhetlig sammenheng mellom økonomiske prioriteringer og vilje til modernisering av offentlig sektor, bl.a. når det gjelder kommunestrukturen. Jeg vil f.eks. peke på at økt bruk av OPS – jf. neste sak vi skal behandle – innføring av nøytral merverdiavgift for statsforvaltningen og forslaget fra regjeringen Bondevik II om en effektiv statlig bygge- og eiendomspolitikk kan frigjøre midler som kan brukes på å dekke inn deler av vedlikeholdsetterslepet. Regjeringens manglende vilje til å gå inn i disse sakene og se på andre moderniseringstiltak gjør at utfordringene med vedlikeholdsetterslepet i hvert fall ikke blir enklere de kommende årene. Venstre foreslår at forslaget fra Fremskrittspartiet vedlegges protokollen. Vi kunne isolert sett stemt for forslaget om at det bør utarbeides en plan for innhenting av vedlikeholdsetterslepet, men mener at litt for mange av premissene i forslaget ikke gjør det hensiktsmessig. Vi er likevel undrende til at regjeringspartiene totalt avviser forslaget om en samlet plan, men er bombastiske på at det bare trengs sektorplaner. Vel, alt henger sammen med alt, som Gro Harlem Brundtland så treffende sa det. Derfor mener jeg, og Venstre, at det bør vurderes om det ikke, f.eks. i forbindelse med neste statsbudsjettframlegg, bør legges fram en skisse for en samlet plan for innhenting av vedlikeholdsetterslepet. Jeg tar med dette opp Venstres forslag i innstillingen.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-12-16:
Denne saka står fram som eit tydeleg eksempel på saker opposisjonen har fremma og etterlyst i lang tid, der dei har møtt motargument og fått til dels usaklege kommentarar. Så, etter kort tid, får opposisjonen og Framstegspartiet seg framlagt ei sak som til forveksling er lik ho dei har etterlyst – naturlegvis endra i form og stil, men innhaldsmessig er det likevel veldig stor likskap. Grunnen er naturlegvis at behovet for ei stortingsmelding om rikets energitilstand for energinasjonen Noreg er veldig aktualisert, og ein kan ikkje lenger skuve frå seg ansvaret og behovet for ein overordna energipolitikk. Forslagsstillarane meiner at ei av dei store utfordringane i energisektoren er mangelen på overordna, robust og langsiktig energipolitikk. Regjeringas arbeid har i altfor stor grad fokusert på enkeltsaker i energipolitikken, utan i nødvendig grad å sjå heilskapen og handtere utfordringane ut ifrå eit heilskapsperspektiv. Framstegspartiet meiner at ei heilskapleg stortingsmelding om rikets energitilstand er heilt nødvendig for å sikre ei god, ambisiøs og jordnær tilnærming som kan synleggjere både det kortsiktige og det langsiktige kraftbehovet så vel som produksjonskapasiteten og potensialet der. Det gir det føreseielege som trengst, og eg forventar òg av aktørane innanfor denne industrien at dei er opptekne av det langsiktige innanfor energisektoren. I dag såg det lenge ut som om dei raud-grøne ville stemme mot; no blir det visst lagt ved protokollen. Når representanten Serigstad Valen held fram opposisjonen som lite samla, kjem det i eit svært merkeleg ljos, for posisjonen har no heldt på i fem og eit halvt år for å bli einige internt i denne saka.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-12-16:
I føreliggjande representantforslag blir det fremma eit forslag om at Statnett på ny utgreier ulike alternative traséval og teknologiske løysingar på dei mest sårbare strekningane på Ørskog–Fardal-linja, for så å be eit uavhengig utval å vurdere dei alternative trasévala og teknologiske løysingane på dei mest sårbare strekningane på omtalte strekning. Grunnen er at Norges vassdrags- og energidirektorat i juni 2009 vedtok å gi Statnett konsesjon for bygging og drift av ein 420 kV kraftleidning mellom Ørskog og Sogndal. Vedtaket innebar at leidningen skulle byggjast som luftleidning på heile strekninga. Vedtaket blei påklaga frå mange hald, og Olje- og energidepartementet fekk oversendt klagesaka frå NVE i oktober 2009. Same månaden blei det halde departementssynfaring og møte langs heile den påklaga traseen. For fleire delstrekningar har Statnett vurdert, utgreidd og omsøkt ulike traséalternativ. NVE har under si behandling av konsesjonssaka bedt Statnett om fleire tilleggsutgreiingar og tilleggsøknader på bakgrunn av betydelege protestar langs den 280 km lange leidningstraseen. Lat meg berre understreke den tverrpolitiske einigheita det er om at denne tilførselslinja er det umåteleg viktig å få realisert. Ja, planane er langt på overtid om ein skal leggje til grunn fråsegn om tidspunkt for fullføring av nettopp denne linja, for den var opphavleg tenkt ferdig i 2011. Kapasitetsmangel på straumforsyninga til Midt-Noreg har gitt området rekordhøge straumprisar og ein har mått investere i to såkalla mobile gasskraftanlegg til ein pris mellom 2 og 3 mrd. kr. Eg skal ikkje bruke mykje tid på ein ny presentasjon av behovet for denne lina, det er dokumentert gjennom tallause debattar i denne salen. Dei mest kontroversielle strekningane som står att etter klagebehandlinga, er Jølster, Naustdal og Flora kommunar og Førdedalen i Bremanger kommune. Der blir det utgreidd og vurdert trasear etter innspel frå dei nemnde kommunane. I Møre og Romsdal er det strekninga Ørsta–Ørskog som er mest omstridd, og der har ein no bedt Statnett omsøkje og utgreie sjø- og jordkabelalternativet Store Standal til Ørskog. I tillegg er det såkalla saneringsalternativet omsøkt, der Framstegspartiet peikar på at denne løysinga i langt sterkare grad enn tidlegare vil foreine miljøomsyn, forsyningssikkerheit og økonomi. Slik saka no står med konsesjonsbehandling og vidare utgreiing av dei ulike alternativa, er det førebels uavklara kva løysing ein vel å leggje seg på. Representantforslaget har derfor på mange område fått medhald, om enn ikkje når det gjeld ønsket om eit uavhengig utval, slik det er fremma forslag om. Avslutningsvis vil eg anbefale komiteens fleirtalstilråding.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-12-16:
I Møre og Romsdal er vi for så vidt ikkje så godt vande når det gjeld lovnader som har vore gitt av denne regjeringa, jamfør debatten som no går om Molde sjukehus. Men ok, vi skal leggje det til sides så lenge. Som nemnt i mitt innlegg var den opphavlege fullføringa av linja Ørskog–Fardal sett til 2011. Når ser statsråden at Møre og Romsdal kan ha gleda av å få tilført straum gjennom Sogndal/Fardal-linja?