Gorm Kjernli (Arbeiderpartiet), 2008-04-03:
Jeg tror jeg vil starte innlegget med å si at det er flere gode hensikter og intensjoner i forslagsstillernes forslag, men så kan det virke som om noen har tatt litt mye tran og ikke har tatt helt inn over seg de konsekvensene forslagene vil få. En samlet komite mener at læreren er viktig for elevenes læringsutbytte. Lærerens fagkunnskap og evne til å formidle den kunnskapen på en god måte har betydning for den kunnskapen eleven tilegner seg gjennom skoleløpet. Derfor har Regjeringen bevilget nesten 1,5 milliarder kr til kompetanseutvikling i den perioden vi er inne i nå, og det gledelige er at dette har uløst en lignende innsats fra kommunene og fylkeskommunene, dette for å øke kompetansen blant lærerne og skolelederne rundt om i det ganske land. Spesielt har dette gjeldt for realfag og språkfag. 10pst. av de øremerkede midlene har vært øremerket videreutdanning i naturfag og 2. fremmedspråk. I 2007 deltok over 1 400 lærere i videreutdanningstilbud innenfor disse to fagene. Videre vil det bli stilt krav til nytilsettinger på ungdomstrinnet. Fra august 2008 må man ha minst 60 studiepoeng eller ett års studium for å få undervise i fagene norsk, matematikk og engelsk - basisfagene. Videre krav til kompetanse på noen trinn vil bli vurdert. Regjeringen har skjønt viktigheten av å øke lærerens kompetanse. Opposisjonen mener vi ikke tar dette på alvor. Det gjør vi, og vi har konkrete tiltak å vise til. Men i regjeringspartiene slår vi oss ikke til ro med det. Vi skal være de første til å si at til tross for dette betydelige løftet er det fortsatt behov for å styrke lærernes kompetanse. Spørsmålet er om et representantforslag som det vi i dag behandler, med de konsekvensene som det vil få, er den rette formen for å få gjort det. Her skiller vi lag med opposisjonen. Regjeringspartiene har gjennom behandlingen av statsbudsjettet hvert år kommet med midler for å heve kompetansen. Det har vært bra til nå, og det skal det være også framover. Regjeringen er i gang med å utforme strategien, og i så måte lytter vi gjerne til opposisjonen. Men så til kompetansekravene som en samlet opposisjon står bak. Det er her jeg mener at tran-effekten gjør seg gjeldende. Regjeringen har som sagt allerede stilt noen kompetansekrav på ungdomstrinnet. Opposisjonens allmenne forslag vil ha vidtgående konsekvenser og vil være umulig å innføre på kort sikt. Skal man ta forslaget bokstavelig og alvorlig, og det regner jeg med at opposisjonen ønsker at vi gjør, betyr det at tusenvis av lærere må ut av skolen fordi de ikke har den rette kompetansen. Tenk på den lærermangelen man da vil få! Denne utilsiktede virkningen må opposisjonen ta inn over seg når de går for et slikt forslag. I tillegg kommer de økonomiske konsekvensene som vil være enorme. Dette er noe vi ikke kan gå for når det kommer som et representantforslag. Utdanningsforbudet har også kalt forslaget for et demonstrasjonsforslag. Våre midler har kommet og vil komme gjennom behandlingen av statsbudsjettet. Hvis vi hever blikket litt fra denne konkrete saken og ser framover, er det fra Regjeringen varslet flere saker som kan bidra til å heve kompetansen for lærerne. Det kommer en stortingsmelding om kvalitet i grunnskolen. Det blir en viktig sak for komiteen å jobbe med framover. Dessuten er det varslet en egen stortingsmelding om lærerutdanningen og en styrking av den. Jeg forutsetter at Regjeringen gjennom disse meldingene legger fram en vurdering av kompetansebehovene i skolen og hvordan vi kan møte dem. Stortingsmeldinger vil bygge mer på nærmere vurderinger av konsekvenser og behov enn et representantforslag. Det er bra at opposisjonen engasjerer seg i disse spørsmålene, og jeg regner med at deres engasjement også kommer til uttrykk når vi skal behandle disse sakene. Til slutt: Jeg har vist til de konkrete tiltak Regjeringen har gjennomført for å styrke kompetansen til lærerne. Jeg har vist til behovet for å styrke den ytterligere og til noen av de sakene Regjeringen ønsker å fremme. Dette bør med all tydelighet vise at regjeringspartiene tar dette på alvor, og ikke er handlingslammet, slik opposisjonen prøver å vinkle det.