trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 1999-06-18:
Høyre og Fremskrittspartiet har noen felles forslag og ganske mange felles merknader i dette reviderte budsjettet. Mange av Høyres forslag, og særlig de som går på nedskjæringer i ulike sektorer, hadde det vært naturlig for Fremskrittspartiet å støtte. Det er i tråd med vår politikk. Jeg registrerte at Per-Kristian Foss sa at det er ikke noe i budsjettreformen som tilsier at man ikke skal kunne opptre ganske fritt i revidert nasjonalbudsjett. Jeg registrerer da at Høyre og Fremskrittspartiet har et ganske forskjellig syn på dette. Jeg vil egentlig bare spørre Foss om han ikke kan være enig i at Høyre har gått noe langt i forhold til at dette er en revidering, eller om Høyre deler de synspunkter som representanten Hill-Marta Solberg gav uttrykk for i sitt innlegg, at store endringer er greit så lenge de er i tråd med partiets alternative budsjett, altså budsjettet for året, at denne omgangen her skal være en arena for omkamp på de områder hvor man ikke fikk flertall i budsjettbehandlingen.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 1999-06-18:
Siden representanten Jakobsen har vært under ganske kraftige angrep, tenkte jeg at jeg skulle komme med noen trøstens ord. Jeg har registrert at i løpet av debatten har Senterpartiet fremstilt seg som kommunenes beste venn. Som mangeårig kommunepolitiker og fremdeles aktiv på den fronten synes jeg det er moro å komme med en melding om at det er ikke like elendig i alle kommunene i landet. I den kommunen jeg kommer fra – jeg har ikke tenkt å si hvilken det er av redsel for at kommunen i etterkant skal bli straffet for det – er det faktisk slik at det er en tverrpolitisk forståelse at kommuneøkonomien er god. Det er slik at samtlige barneskoler er bygd ut og fornyet i forhold til 6-årsreformen, utbygging av samtlige ungdomsskoler er finansiert, og det er stort sett en tilfreds befolkning med de tilbudene som kommunen gir. Det er bare et problem: Når det gjelder å sikre overskuddet i år, som ligger an til å kunne bli ganske stort, får vi en rentenedgang. Det vil kommunen tape betydelige penger på. Da spør jeg meg: Hva er det som gjør at det for noen kommuner er slik, mens det for andre kommuner er katastrofe? Jeg har funnet to forklaringer. Den ene er at i den kommunen jeg nå omtaler, har det aldri vært en sosialist som har hatt fingrene borti budsjettet – ikke noen gang! Den andre forklaringen må være at denne kommunen aldri har tatt opp mer lån enn den har hatt penger i banken, slik at det har alltid vært pluss på finansregnskapet. Det er antagelig mange kommuner som ikke har hatt det slik. Mitt spørsmål er: Kan det være utgiftskåte politikere fra mange partier som har lånt seg til fant, som gjør at Kommune-Norge stort sett ligger dårlig an i dag?
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 1999-06-18:
Det er ikke alltid så lett å stille spørsmål til Venstre, for de er egentlig veldig vanskelig å få øye på. Men jeg regner med at de i hvert fall stiller seg bak de forslagene som er kommet fra Regjeringen, og føler et visst ansvar for dem. Jeg har derfor et par spørsmål til representanten Kvassheim. Det første går på politiet. Riktignok er det slik at Regjeringen har fulgt opp budsjettavtalen ved å foreslå 275 nye stillinger i politi- og lensmannsetaten. Men det har kommet en rekke uttalelser fra organisasjoner og politimestere som klart sier at Regjeringens forslag om 42 mill. kr ikke vil være tilstrekkelig til å opprettholde aktiviteten. Det er kort og godt for lite penger til å dekke de variable kostnadene, noe som fører til at en rekke politimestere har vært nødt til å gi instruks om at det ikke skal rykkes ut på kvelds- og nattetid med mindre liv og helse står i fare. Har en innbrudd ved nattetid, kan en altså ikke regne med at politiet vil rykke ut i store deler av landet. Nå har riktignok sentrum etter et visst press foreslått en tilleggsbevilgning på 20 mill. kr, men det er åpenbart også helt utilstrekkelig. Mener Venstre at det skal være slik her i landet at vi ikke kan forvente at politiet rykker ut når vi blir utsatt for innbrudd og andre overgrep utenom kontortid? Det andre spørsmålet går på Oslo kommune. Her foreslår Regjeringen å fjerne 150 mill. kr, som utgjør hovedstadstilskuddet. Delvis ble det begrunnet med at Oslo hadde en skattegjeld, en gjeld til Hydro, på 128 mill. kr. Denne ble kort tid senere redusert til under 50 mill. kr i et brev fra finansministeren, men forslaget om 150 mill. kr opprettholdes uten noen ny begrunnelse. Sentrumspartiene støtter Regjeringens forslag, også etter at mesteparten av begrunnelsen da har blitt borte. I tillegg er det en rekke andre kommuner i samme situasjon som uten videre får strøket sin gjeld. Er dette seriøs behandling, og ville Venstre vært med på å behandle noen annen kommune på denne måten?
Jørgen Holte (Senterpartiet), 1999-06-18:
Eg forstår godt at representanten Dag Terje Andersen ikkje synest det er så interessant å snakke om det som skjedde i 1996, for også den gongen var, slik som i dag, Senterpartiet til å stole på for kommunane. Eg trur det er ein heilt rett observasjon som blir målboren av representanten Dag Terje Andersen, at Senterpartiet er kjent for å ville at kommunane skal ha ein økonomi som gjer dei i stand til å gi innbyggarane eit godt tenestetilbod. På det punktet er vi føreseielege, det er lett å kjenne oss att. Derfor går det mykje tid med her i Stortinget til å ta imot ordførarar frå Senterpartiet så vel som frå Arbeidarpartiet og frå andre parti, for å samtale om kommunane si viktige rolle både når det gjeld distriktspolitikken og når det gjeld å gi innbyggarane eit tenleg tilbod. Andersen spør om det er slik å forstå at vi ser for oss andre samarbeidskonstellasjonar for å få støtte for eit slikt syn på å støtte kommunane. For to dagar sidan hadde vi her i Stortinget ein debatt om kommuneøkonomien for 2000. Det var faktisk full støtte, også frå Arbeidarpartiet, om Regjeringa sin kommuneøkonomi i 2000. Det var ikkje andre forslag, heller ikkje frå Arbeidarpartiet, som tydde på at det Regjeringa hadde lagt opp, var utilfredsstillande for kommunane. For oss er det viktig å bli kjende att på dette.
Jørgen Holte (Senterpartiet), 1999-06-18:
Vi er vel tilfredse med dei partia i Stortinget som har interesse av å kunne påverke, anten vi snakkar om budsjett eller andre saker som Regjeringa fremmar for Stortinget. I så måte har Framstegspartiet i tilknyting til budsjett stilt opp med subsidiær støtte, etter avtale om det. Det er også sentrumspartia sitt syn at dei avtalar vi inngår, skal vi halde. Derfor har ikkje vi i samband med revidert nasjonalbudsjett fremma forslag om avgiftsauke eller avgiftslette med unntak av det investeringsavgiftsforslaget som er fremma i innstillinga når det gjeld basefunksjonar for innanlandske flyselskap. Men vi har altså, i motsetnad til dei vi har gjort avtale med, stått fast ved at det ikkje skal vere avgifts- og skattereduksjon, heller ikkje avgifts- og skatteauke, trass i at desse partia i dei alternative budsjetta t.d. har varsla endringar på slike område. Når det gjeld svekt pasientbehandling og innsatsstyrt finansiering, viser eg til det romertalsvedtaket som vi går inn på, at vi gjer dette om til ei om lag-løyving. Med omsyn til kostnadene ved denne typen pasientbehandling, er vi kjende med at det skjer samtalar mellom departementet og fylkeskommunen. Vi stolar sjølvsagt på at departementet er i stand til å kome fram til avklaringar på det som eventuelt er uklart på det punktet.
Jørgen Holte (Senterpartiet), 1999-06-18:
Eg registrerer med glede at Øystein Djupedal rettar blikket mot Senterpartiet og ser at det er det partiet som mange ordførarar – kanskje også SV sine ordførarar, i den utstrekning det skulle vere nokon – kjem til Stortinget og snakkar med. Som eg sa innleiingsvis, er det viktig for Senterpartiet å vere kjent for at vi har stått eit løp gjennom mange, mange år, og gjer det framleis, for å ta vare på dei fellesskapsoppgåvene vi veit ein står overfor i kommunane. Det er også grunnen til at vi greier å ha meir enn ein tanke i hovudet når det gjeld det økonomiske opplegget for 1999. Det var viktig at det skulle vere stramt, med det målet at renta burde gå ned. Der skil vi sannsynlegvis lag med SV, men vi blir altså honorert for ei slik haldning med at renta til no har gått ned med 2 prosentpoeng. 1 prosentpoeng nedgang i renta betyr for kommunesektoren om lag 600 mill. kr. Det å føre ein økonomisk politikk som har det i seg at ein stort sett avstår på område med å markere seg med 30 mill. kr meir på dei fleste postane, ja, det har med ansvar å gjere. Og vi unndrar oss ikkje det ansvaret. Derfor er revidert nasjonalbudsjett ei vidareføring av det vi la opp til. Regjeringa sitt opplegg, som fekk subsidiær støtte i kommunesektoren, vart, med den subsidiære støtta i Stortinget, ikkje redusert.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 1999-06-18:
Jeg la merke til at da representanten Holte etter hvert kom inn på kommuneøkonomi, refererte han til 1996. Men i 1997, i den valgkampen som la grunnlaget for at vi nå er her, var både representanten Jørgen Holte og andre representanter for Senterpartiet ute og lovte – i hvert fall så seint som den 7.   september ble det bekreftet av partiets leder, Enger Lahnstein – at Senterpartiet skulle styrke kommuneøkonomien med 3,5 milliarder kr i forhold til det som var lagt inn i kommuneøkonomiproposisjonen som ble behandlet i 1997. Det nytter altså ikke nå for Holte å komme tilbake med eldre tall enn det. 3,5 milliarder skulle kommuneøkonomien styrkes med, men når vi nå får rapport fra kommunene, viser det seg at for 1998 var underskuddet i kommunene større enn det noen gang har vært på 1990-tallet. Nåværende kommunalminister sa at han ville få et troverdighetsproblem hvis det ikke ble en reduksjon i øremerkingen, slik at kommunene fikk noe større handlefrihet. Og øremerkingen blir ikke redusert, det er første gang i det hele tatt at ikke et øremerket tilskudd blir overført til rammene. Realiteten for dem som driver med kommunepolitikk og skaper velferd i hverdagen i Norge, er at kommunene har det trangere etter at det partiet som skulle styrke kommuneøkonomien, overtok Kommunaldepartementet. Da må jeg spørre representanten Holte: Er han egentlig fornøyd med utviklingen i kommunesektoren, eller ser han at det hadde vært mulig å få til et bedre kommuneopplegg hvis man hadde valgt seg andre samarbeidspartnere enn Høyre og Fremskrittspartiet, som de hittil har vært lenket fast til?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1999-06-18:
Det er interessant å høre Øystein Djupedal fra SV snakke om den økonomiske politikken. Jeg lyttet spesielt godt i dag, fordi det kom oppsiktsvekkende signaler fra representanten Djupedal i en herværende avis i dag. SV er for så vidt kjent for aldri å si nei til noe, og nå sier de jammen ikke nei til kontantstøtten heller. Lenge sa de tja, nå sier de ja. Nå holdt Djupedal et lengre innlegg her og snakket om rom for å satse på barn og ungdom, og at SV viser vei, osv. Men han innledet med at det var viktig å ha kontroll på den økonomiske utviklingen og å kunne se den i forhold til de offentlige utgiftene, at Stortinget må ta lærdom og at man må ha troverdighet, osv. Men hvordan er det med SVs troverdighet når de nå totalt legger om barne- og ungdomspolitikken sin? Betyr dette at SV til høsten vil opprettholde barnehagesatsingen og stå for det som Arbeiderpartiet har stått for, at de vil opprettholde SFO-ordningen og foreldrebetalingen, at de vil prioritere barne- og ungdomsvernet, skolebøker, fritid osv.? Skal man også her føre en Ole Brumm-politikk og si ja til alt sammen, enten det er kontantstøtte, foreldrebetaling eller hva det måtte være, bare pøse på og si ja? Hva er da den totale politikken til SV på dette området når de nå også sier ja til kontantstøtten?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1999-06-18:
Jeg vil berøre et viktig område for en næring, nemlig avgifts- og skattenivået for dem som driver med flytransport i Norge. Dette er et område som krever oppmerksomhet, nye vurderinger må foretas, og det gjøres. Spesielt med bakgrunn i konkurransen både innenlands og utenlands ser vi at det nå må foretas grep som gjør at vi kan ha en effektiv næring med god ryggrad. Det er spesielt på to områder vi allerede har gjort forbedringer, og vil gjøre vedtak i dag. Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet greide å få til en vridning i avgiftene når det gjelder passasjerene, fra seteavgift til en ren passasjeravgift. Det var et skritt i riktig retning. Det som vi nå gjør – og her inngår Arbeiderpartiet i et flertall sammen med Høyre og Fremskrittspartiet – er å avskaffe investeringsavgiften for verkstedstjenesten i luftfarten. Dette vil ha stor betydning for opprettholdelsen av viktige arbeidsplasser i Norge og for å beholde kompetansen innen denne næringen i Norge. Også ut fra beredskapsmessige hensyn er det viktig. Dette vedtaket vil ha stor betydning konkret for å kunne videreutvikle Braathens verkstedstjenester bl.a. på Sola. Vedtaket vi gjør nå i kveld, vil ha en virkningsdato allerede fra 1. juli i inneværende år. Neste store utfordring innen denne næringen er momsspørsmålet. Dette er knyttet til utenlandsregistrerte flyselskaper som er fritatt for merverdiavgift på leveranser og tjenester. Det sier seg selv at dette skaper store konkurranseulikheter sett i forhold til norskregistrerte selskaper. Fra Arbeiderpartiets side har vi presisert i vår merknad, sammen med Høyre, at så snart det hurtigarbeidende utvalget som er nedsatt, er ferdig, må et forslag utarbeides av Regjeringen, et lovendringsforslag som ivaretar full konkurransenøytralitet flyselskapene imellom. I komitemerknadene sier flertallet at dette må skje så snart som mulig, og senest i forbindelse med neste års statsbudsjett. Jeg har merket meg at regjeringspartiene vil ta seg mye bedre tid. Det har de norskeide selskapene antakelig ikke råd til. Her vil det gå ganske mange norske arbeidsplasser og norsk kompetanse til spille hvis vi bruker for lang tid.
Kjellaug Nakkim (Høyre), 1999-06-18:
SV har vært veldig opptatt av at innstramningen som Regjeringen og stortingsflertallet stod for, er i ferd med å dunste bort, og at Regjeringen reduserer det samlede overskuddet ved at det oljekorrigerte underskuddet øker fra 5,5 milliarder til 11 milliarder kr. Det var det samme som SV foreslo i høst, sier representanten Djupedal. Han sier videre at svekkingen av innstramningen ikke har ført til lavere kronekurs og høyere renter, så SV mener tydeligvis at finanspolitikken i svært liten grad bidrar til å påvirke kronekurs og rente. Representanten Djupedal kan heller ikke se at det spiller noen som helst rolle om man strammer inn med 5-6 milliarder, eller om man lar det være. SV er i det hele tatt tilfreds med at det ikke føres så stram finanspolitikk, selv om de forlanger at rentene skal ned. I innstillingen viser SV til at den sterke økonomiske oppgangen de siste årene har skapt et økonomisk grunnlag for samfunnsreformer, men at det ikke er politisk vilje verken hos Regjeringen eller stortingsflertallet til å utnytte dette. SV mener tydeligvis at det nå er økonomisk rom for samfunnsreformer. Han sier ikke hvilke, men jeg regner kanskje med, siden arbeidsledigheten er høyest prioritert, at det er reformer som 6 timers normalarbeidsdag, avtalefestet pensjon fra 60 år, gjennomføring av et sabbatsår og ikke anledning til å ha flere jobber når man har full stilling, som skal opp, sammen med gratis barnehager og en sterk reduksjon av antall elever i klassene. Da må jeg spørre: Kan representanten Djupedal si noe om hvilke følger disse reformene vil få for landets økonomi. Hvordan de vil påvirke neste års lønnsoppgjør og lønnskrav, hvilke følger de vil kunne få for pensjonene i framtiden, for folketrygden, hvis de gjennomføres?
Kjellaug Nakkim (Høyre), 1999-06-18:
Representanten Steensnæs takket for godt samarbeid, og ønsket oss god sommer. Jeg er ikke så sikker på om jeg hadde kunnet returnere det ønsket hvis det ikke hadde vært slik at regjeringspartiene hadde imøtekommet oss på det vi mente var brudd på avtalen, ved at de bevilget mer penger til Forsvaret, Politiet og innsatsstyrt finansiering, som det var veldig viktig for oss å få på plass. Men vi har allerede hørt Steensnæs" forklaring på dette, og vi sier oss fornøyd med avtalen slik den er blitt. Det jeg gjerne ville ta opp, var at sist høst skrev Regjeringen i forbindelse med budsjettet at generasjonsregnskapet var i nær balanse. I revidert budsjett skriver Regjeringen at balansen burde vært 10-25 milliarder kr. bedre, for å unngå å velte byrdene over på fremtidige generasjoner. Det vil egentlig si at neste generasjon må betale mer i skatt. Uansett burde egentlig generasjonsregnskapet vist et klart overskudd nå som vi er nær en konjunkturtopp. Det er ikke holdbart å være i nær balanse eller å ha underskudd i gode tider, og enda større underskudd når vi har lavkonjunkturer, for det vil si at vi kommer skikkelig på etterskudd når det gjelder generasjonsregnskapet. I svar til Høyre i forbindelse med dette sier finansministeren at Regjeringen legger vekt på langsiktige hensyn ved utformingen av finanspolitikken, og viser for øvrig til at disse spørsmålene vil bli drøftet i langtidsprogrammet for 2002-2005. Men når man sier at man legger vekt på langsiktige hensyn, og så presenterer et budsjett med et klart underskudd i generasjonsregnskapet, på tross av at man er på toppen av en høykonjunktur må man vel si at Regjeringen har lagt bort de langsiktige hensyn som de sier de legger vekt på. Er det ikke moralsk forkastelig å velte dette over på kommende generasjoner?
Kjellaug Nakkim (Høyre), 1999-06-18:
Når det gjelder distriktene, er Senterpartiet svært positive i sin omtale. Spesielt Jørgen Holte var det i sitt innlegg. Det har da også resultert i at de har hatt utallige forslag til distriktspakker, fordi de har en målsetting om å opprettholde bosettingen overalt. Den siste pakken inneholder bl.a. positivitetsagenter og kvinnerettede tiltak, bl.a. innen fiskeindustrien. Ifølge statsråd Enoksen omsettes distriktspakkene nå i konkrete prosjekter, og det vises i et avisinnlegg i Nordlys entusiastisk til et prosjekt i Nord-Troms, der man skal finne på tiltak som skal få ungdom til å bo, utdanne seg og arbeide i Nord-Troms. Samtidig går representanten Ringstad ut med en sviende kritikk av Regjeringens samferdselspolitikk og sier at det ikke nytter å spre litt penger på kvinnerettede tiltak og positivitetsagenter uten at næringslivet er liv laga. Og så fremhever hun videre at den store distriktspolitikken må på plass før smådistriktspolitikken. Veibevilgningene er for små, næringslivet i distriktene er avhengig av gode veier for å få kutt i avstandskostnadene, hevder hun. Dette har Høyre hevdet lenge og fremmet forslag om, men den invitasjonen er ikke mottatt verken av Regjeringen eller regjeringspartiene. Veibygging er god distriktspolitikk, god sysselsettingspolitikk og god næringspolitikk. Men så har jo også de parlamentarisk lederne Johan J. Jakobsen og Einar Steensnæs sagt seg enig i at veibudsjettene er for snaue, mens derimot parlamentarisk leder Gunnar Kvassheim sier at samferdselsministeren har jobbet hardt for å øke budsjettene, men at det er Stortinget som må kritiseres for at de ikke er større. Nå må jeg spørre Jakobsen: Sier han seg enig i representanten Ringstads kritikk av den distriktspolitikk som Senterpartiet nå fører?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 1999-06-18:
I forbindelse med behandlingen av revidert budsjett har det vært en debatt om rammevilkårene for petroleumsnæringen. SV har i den forbindelse kritisert Regjeringen for at den angivelig gjør lite for å møte behovet for snarlige tiltak i næringen. SV selv viser i den forbindelse til at partiet legger fram en tiltakspakke. De som studerer denne pakken, vil kunne slå fast at den ikke inneholder ett eneste punkt som er rettet inn mot petroleumsnæringen. Det er ikke ett eneste punkt som ivaretar behovet for snarlige tiltak for denne næringen. Det er forslag om 400 nye studentboliger, 3 000 tiltaksplasser osv. som utgjør elementet i den tiltakspakken. Nå har jeg slått opp på den siden i innstillingen hvor denne tiltakspakken står omtalt, og jeg ber representanten Djupedal vise meg ett punkt som er rettet inn mot petroleumsnæringen, hvor Regjeringen angivelig har gjort så lite for å imøtekomme behovet for snarlige tiltak. Det er faktisk slik at SV går imot Regjeringens forslag om å redusere produksjonsavgiften, og de går imot Regjeringens forslag om å justere når det gjelder SDØE-andeler i nye felt. Det totale bildet blir da at SV står tilbake med et mye mindre offensivt opplegg i forhold til petroleumsnæringen enn den regjeringen som de kritiserer sterkt for manglende handlekraft.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 1999-06-18:
Jeg gleder meg til å komme hjem til Rogaland og møte dem som er opptatt av de utfordringene som en har innenfor petroleumsnæringen og verkstedindustrien, for jeg er ikke av den oppfatning at alt er vel, og jeg er innstilt på å medvirke til å finne løsninger på de utfordringene vi står overfor. Men jeg er opptatt av å si at det er feil når en sier at Regjeringen ikke tar noen grep, ikke fremmer et eneste forslag som er rettet inn mot disse næringene, og det var det Arbeiderpartiet sa da revidert nasjonalbudsjett ble lagt fram. Jeg gleder meg til å komme hjem og si at det er ikke store spennet mellom det som Regjeringen har lagt fram som sine forslag, og det som blir vedtatt i dag. Når det gjelder eksempelvis produksjonsavgiften, er spennet mellom innretningen på forslaget fra Regjeringen og det som blir vedtatt i dag, ikke all verden. Det er en viss faseforskyvning i tid, men det er snakk om gradvis nedtrapping og en feltvis nedtrapping. Når det gjelder CO2-avgiften, som verkstedarbeiderne ble lovt skulle reduseres nå, har ikke flertallet klart å bli enige om en reduksjon, fordi Høyre og Arbeiderpartiet har ulike innretninger her, og dermed klarte en ikke å innfri dette. I sum betyr det at en står tilbake med det Regjeringen har foreslått, pluss noen tiltak til, men ikke to vidt forskjellige bilder av dette. Det andre som hører med i dette bildet, er at for å finansiere deler av de formålene som representanten viste til, har en kuttet i refusjonsordningen for sjøfolk. Det er en lite begeistret for i Rogaland – svært lite begeistret – og det er et av de områdene hvor det er størst engasjement når det gjelder LO, fordi en mener det er en trussel mot norske arbeidsplasser på norske skip.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 1999-06-18:
Det var skuffende at fremskrittspartirepresentanten mente det var vanskelig å få øye på Venstre. Da er det trøst å hente i en del lederartikler i arbeiderpartiaviser den siste uken hvor en sier at Venstre nå er mer profilert og har større innflytelse enn Arbeiderpartiet. Det gjør godt for selvtilliten, men la nå det være. Når det gjelder polititjenesten og den påplussingen som kom på budsjettet, gav finansministeren en fyllestgjørende og god redegjørelse for det i et innlegg tidligere i debatten, og jeg stiller meg bak det. Det er klart at disse midlene skal brukes til aktiv polititjeneste. Jeg registrerer at det er uenighet knyttet til den begrunnelsen som Regjeringen gav for å kutte i hovedstadstilskuddet i forbindelse med revisjon av budsjettet – at en har hatt ulike synspunkter på det. Det som i alle fall står igjen, og som er betryggende i den situasjonen, er at Oslo kommune har en så stor økning i skatteinngangen at en vil være i stand til å leve godt med en slik justering. Det er derfor en forsvarlig justering som Regjeringen foreslår.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 1999-06-18:
Erfaringen fra budsjettarbeidet i fjor viste at det ikke var mulig å komme til en løsning med Arbeiderpartiet, fordi Arbeiderpartiet ikke var innstilt på å finne en løsning med sentrumspartiene. Derfor var det en god advarsel når det gjaldt å satse på det kortet, for det kunne ikke føre fram. Så er det en henvisning til noen få linjer jeg var sitert på i Nationen i går, der mitt hovedbudskap var at når et budsjett ikke inneholder nok midler, eksempelvis til vei, er det Regjeringens ansvar, og det ville være feil å utpeke en statsråd som den ansvarlige for det. Så understreket jeg også at det er Stortinget som til slutt vedtar budsjettet. Jeg får ta ansvaret for at det var formulert slik som det var i Nationen. Som tidligere journalist ville det ikke falle meg inn å legge ansvaret til noen andre. Når det gjelder budsjettet og den hovedprofil det har, har jeg ikke problemer med å møte kystens folk, som Foss sier. Jeg mener det er et budsjett som tar på alvor den situasjonen som verkstedindustrien og petroleumsnæringen står overfor. Og det er godt dokumentert i debatten tidligere i dag. Høyre har i sitt opplegg flere elementer som jeg vet er omstridt, og som jeg beklager, på nettopp disse områdene, bl.a. de meget omfattende kuttene når det gjelder SND. Jeg mener totaliteten i vårt budsjett utmerket godt kan måle seg med det som Høyre legger fram, som i tillegg forutsetter kutt i sykelønnsordningen på 755 mill. kr, noe Høyre visste det ikke var mulig å få flertall for da de la fram budsjettforslaget.
Terje Johansen (Venstre), 1999-06-18:
Representanten Frøiland sier at det er mye å glede seg over. Jeg kan i alle fall glede henne med at det ikke er 22 000 arbeidsplasser vi har mistet i industrien i det siste, det er 6 000. Så sier hun at det er skritt som går i feil retning. Det er vi helt enige om. Poenget er at det er skritt som går i nøyaktig samme retning som de har gått under alle de ti år som Arbeiderpartiet satt ved makten, slik at dette er ikke noe nytt. Representanten nevnte hva jeg sa til verftsarbeiderne. Jeg står ved det jeg sa til verftsarbeiderne. Da de sa at de ikke trodde at Regjeringen var opptatt av å sikre arbeidsplassene deres, kunne de umulig ha studert den pakken som lå i revidert nasjonalbudsjett. Jeg kan summere det opp for representanten Frøiland: Det er ti forslag til sammen som går på verfts- og petroleumsindustrien. Vi har sju forslag som Arbeiderpartiet og sentrum står sammen om, de kom fra Regjeringen. Vi har sluttet oss til tre forslag fra Arbeiderpartiet, og det eneste Arbeiderpartiet står tilbake med, er 52 mill. kr til fiskeflåten, som de finansierer med kutt i sysselsettingsmidlene til sjøfolk. Det som jeg synes er litt oppsiktsvekkende, er at da vi stod der ute, kom et av sentralstyremedlemmene i Arbeiderpartiet med beskyldninger mot sentrum om at de ikke gjorde noe. Når Arbeiderpartiet nå går ut og vil kutte i refusjonsordningen for sjøfolk, har vi ikke hørt et eneste pip fra LO. Det som jeg sa der ute, var at dette så ut som det var regissert av Arbeiderpartiet, og det står jeg fast ved.
Terje Johansen (Venstre), 1999-06-18:
Representanten Svendsen sa at jeg hadde sagt at Norge var et fristed uten fattigdom og ikke i krig. Det har jeg ikke sagt, for det er faktisk ikke helt slik det er, men jeg skal ikke ta noen diskusjon om det nå. Spørsmålet hans går på om Venstre er vunnet over av Senterpartiet, jeg tipper det er i forbindelse med MUL-regimet og auksjonssystemet. La meg slå fast at denne regjeringen er den regjering som har holdt bistandsfanen høyest hevet av regjeringer i de årene jeg har oversikt over. Det har vært på tross av bl.a. Fremskrittspartiets forsøk på å få sentrum til å være med på å kutte ned på bistanden. Når det gjelder auksjonssystemet, er det noe som innføres forsøksvis for bl.a. å fjerne noe av den urettferdigheten som ligger i at de som hittil har hatt importkvoter, har stukket av gårde med hele profitten ved å importere billig kjøtt, og det har ikke kommet forbrukerne til gode. Auksjonssystemet er et forsøk på å ta noe av denne gevinsten inn i statskassen, for derved å fordele den. Men så vidt jeg vet, uten at jeg har full oversikt over akkurat dette temaet, er det forslag om at auksjonssystemet skal vurderes spesielt av utenforstående, så vi får komme tilbake til det når det har begynt å fungere.
Terje Johansen (Venstre), 1999-06-18:
Jeg tror jeg trykker til mitt bryst at det jeg uttaler, blir lagt merke til og ikke minst husket av representanten Per-Kristian Foss. Det viser at det av og til kan lønne seg å heve sin røst. Nå må jeg også si at jeg deltar i diskusjoner i Venstre og i Regjeringen, og det er ikke alltid at jeg – og for den saks skyld Venstre – vinner frem med alt som Venstre står for. La meg ta det siste utsagnet som ble sitert nå. Det gjaldt regjeringspartienes holdning til å kjøpe seg opp igjen i Hydro etter en eventuell emisjon. Det som har skjedd der, er at Regjeringen har fått en fullmakt, og Regjeringen vil vurdere det. Mitt råd til Regjeringen er at dersom man ikke ønsker å bruke sitt eierskap til politisk styring av Hydro, bør man ikke gjøre det, for de pengene kan man bruke til andre formål. Det står jeg fast ved. Den diskusjonen er ikke avsluttet, verken i Venstre eller i Regjeringen. Når det gjelder kraftpriser, må jeg jo si at der har Venstre – og dermed jeg – innkassert en betydelig seier. Vi har nå gått over på et regime som betyr en gradvis avvikling av kraftsubsidiene til den kraftkrevende industrien. De får tilstrekkelig antall år på seg til å kunne omstille seg, og deretter får de stå på egne ben. Det anser jeg for å være en seier, fordi verken jeg eller Venstre har noensinne ment at dette skulle komme i ett rykk. Det ville ha truet disse arbeidsplassene. Og jeg har sagt at ingen av oss ønsker å legge ned disse arbeidsplassene – snarere tvert om. Men de må stå på egne ben, og det vil de komme til å gjøre.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1999-06-18:
Når det gjelder resultatet av behandlingen av revidert nasjonalbudsjett, er det ingen grunn til å stikke under stol at vi hadde håpet at opposisjonen på samme måte som den bidrog til utgiftsøkninger – noe den altså har gjort – kunne ha bidratt til tilsvarende kutt i utgifter, slik at vi fikk balanse. Sentrumspartiene har klart det i sitt framlegg. Jeg holder fast på at selv om vi har fått en svekkelse, er budsjettindikatoren nå på 0,38 pst. Den var etter vedtatt budsjett for 1999 på 0,43 pst. Det er altså en endring på 0,05 pst. Det skulle vi gjerne ha unngått, men likevel ser vi at etter at innstillingen fra finanskomiteen forelå, styrket kronen seg. Tilliten til norsk økonomi er åpenbart sterk. Jeg forlanger ikke begeistring og jubel fra Arbeiderpartiet for dette, men jeg hadde håpet på en liten positiv uttalelse og en liten grad av fornøydhet over at det tross alt nå ser ut til å gå mye bedre for norsk økonomi. Og det er noe vi bør kunne glede oss felles over, enten vi tilhører regjeringspartier eller opposisjon, for dette er objektive, nøkterne, nøytrale opplysninger som vi kan forholde oss til. Så sier Jagland at vi ikke bruker pengene våre til det som er «framtidsrettet», var hans uttrykk. Nå er det antakelig en politisk vurdering hva de enkelte partier mener er framtidsrettet, men jeg er uten videre enig med Jagland i at når det gjelder satsing på utdanning, er det meget viktig. Kommunene bør i sterkere grad få sine bevilgninger i form av rammebevilgninger, og da vil jeg være meget tilbakeholden med å dirigere kommunestyrene fra Stortingets talerstol, og fortelle hva de skal prioritere. Jeg har tillit til at det kan de selv vurdere best.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1999-06-18:
Jeg la i mitt innlegg inn en honnør både til Fremskrittspartiet og Høyre når det gjaldt budsjettsamarbeidet. Hvis det er behov for det, skal jeg gjerne gjenta det også i denne replikken. Men i forhold til det å holde budsjettavtaler, vil jeg bare bekrefte at det er meget viktig for oss. Vi vet at denne regjeringen kommer til å få anledning til å forhandle flere ganger med Stortinget slik som det nå ser ut, og vi vet også at hvis det skapes tvil om en kan stole på de avtaler som inngås, vil det bare slå tilbake på oss som forsøker nye forhandlinger. Det var grunnen til at vi var villig til å se på de innvendinger som Fremskrittspartiet og Høyre hadde til det framlagte forslaget til revidert nasjonalbudsjett som Regjeringen la fram. Jeg skal ikke gå i detalj på hvordan vi tenkte og argumenterte for å forsvare at det var mulig å kutte 100 mill. kr innenfor det store forsvarsbudsjettet uten at det kunne bli vurdert som noe annet enn revisjon, slik prosessen tilsier. Fra Fremskrittspartiets og Høyres side ble det sett på som en endring av politikk. Det tok vi til etterretning, og etter disse to partiers innvendinger rettet vi det opp. Det samme gjaldt de 20 mill. kr som kom på plass i forhold til driftsbudsjettet for Politiet. Der hadde vi også en annen oppfatning, men for å være på den helt sikre side, var vi også her villig til å rette det opp. Dette skulle vise at sentrumspartiene er til å stole på når en inngår i avtaler med disse. Så vil jeg også føye til at denne avtalen hadde en viktig klausul, nemlig at om noen av partene hadde behov for å endre forutsetninger og komme med andre forslag enn det som avtalen rommet, var det anledning til å gjøre det etter forutgående drøftinger. Vi har etter vårt syn opptrådt ryddig i det. Regjeringen tok kontakt med de to aktuelle partiene og drøftet dette. Også etter at budsjettet ble lagt fram gikk vi inn i tilsvarende drøftinger, og det førte altså til det positive resultat som det er referert til – pluss 120 mill. kr.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1999-06-18:
Det kan gå veldig hardt for seg i dette huset, men aldri bør det vel gå så hardt for seg at vi ikke kan unne hverandre en god sommerferie – det håper jeg ikke jeg misforstod representanten Nakkim på. Men så synes jeg nok at representanten Nakkim er dristig. Hun viste til generasjonsregnskapet. Det er riktig at Regjeringen har referert til at for å få det i balanse, kunne det være behov for ytterligere innstramming på 10-20 milliarder kr. Høyre er i sitt alternative budsjettforslag ikke i nærheten av å gjøre dette. Det er ikke noen kvalitetsforskjell på det Regjeringen gjør, og det Høyre gjør. De har riktignok en forbedret budsjettbalanse på 1,7 milliarder kr – det er så. Men det er langt igjen fra 1,7 milliarder kr til de 10-20 milliarder kr som nå representanten Nakkim på en måte gjør sentrumspartiene alene ansvarlig for. Så vil jeg også si at aldri har vi brukt så lite av oljepengene som i år – 11 milliarder kr. Vi har aldri tatt mindre av oljepengene våre enn denne gangen. Regjeringen har vært meget bevisst på nettopp det som representanten Nakkim forsøker å minne oss om, at vi ikke skal bruke mer oljepenger enn det som strengt tatt er nødvendig, og at det skal spares opp for fremtidige generasjoner. Det kunne kanskje representanten Nakkim ha kvittert ut. Og så i forhold til å holde budsjettavtaler: Det forslaget som Høyre har lagt fram, bryter etter mitt syn – og det har jeg sagt gjentagne ganger – med helt klare avtaler om og forståelse av hva et revidert budsjett skal være. Det går på omfattende politikkområder, som jeg ikke skal referere. Men ved siden av dette har også Høyre lagt inn 30 mill. kr i reduksjon på kontantstøtten fordi de ønsker en helt annen forvaltning av kontantstøttemodellen, en ren trygdemodell. Det er i hvert fall helt klart i strid med den avtale vi inngikk med Fremskrittspartiet og Høyre når det gjaldt kontantstøtten. Så jeg synes ikke representanten Nakkim skulle komme til oss og snakke om å bryte avtaler.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1999-06-18:
Representanten Jagland har hele dette stortingsåret uttrykt bekymring, for ikke å bruke et sterkere uttrykk, over den økonomiske politikken som Regjeringen fører. Og det blir gjerne vist til både rente og til arbeidsledighetstall i den sammenheng. Nå går det jo riktig vei både når det gjelder rentereduksjon og når det gjelder utviklingen av arbeidsledighetstallene så langt, men med alle de forbehold vi tidligere har gitt uttrykk for. Under budsjettbehandlingen i fjor så representanten Jagland for seg en helt annen utvikling i arbeidsledighetstallene enn den som faktisk har skjedd. Han har også brukt tall som vi ikke helt finner ut av. Ifølge Regjeringens tall skulle det ved årets utløp være 30 000 flere arbeidsledige. Dette har vi gjentatte ganger bedt om å få en forklaring på, uten å lykkes. Nå venter vi ikke at Arbeiderpartiet skal ta bølgen for Regjeringens framlegg til revidert nasjonalbudsjett, men etter en kort og positiv innledende merknad er likevel representanten Jagland tilbake med den svartmalingen som jeg synes også har skjemmet denne debatten fra arbeiderpartirepresentantenes side. I Arbeiderpartiets merknad i innstillingen til revidert nasjonalbudsjett står det at: «Regjeringens eneste tiltak mot økende ledighet er å bevilge 400 mill. kroner mer til dagpenger.» Mener Jagland at dette er en dekkende beskrivelse av det som faktisk er lagt inn i budsjettet? Hva da med de forslag som vi står sammen med Arbeiderpartiet om å fremme: 100 mill. kr mer til petroleumsindustrien, teknologiprosjekter, 3 milliarder kr til et næringsfond, nye skip som skal settes i produksjon – bare for å nevne noe. Mener representanten Jagland at også dette er tiltak som ikke har noen betydning for en eventuelt økende arbeidsledighet?
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 1999-06-18:
Når representanten Steensnæs sier at det er tilnærmet samme stramhet i revidert som i det budsjettet som ble vedtatt før jul, er det ganske enkelt ikke riktig. Det som vi ser, er en glideflukt innen finanspolitikken. Man sa at man måtte ha 9 milliarder kr i innstramming da statsbudsjettet ble lagt fram av Regjeringen, nå er den redusert til 3,7 milliarder kr. Det er derfor flere og flere nå som sier at renten kanskje ikke vil gå ned så mye som bl.a. finansministeren sa her i Stortinget da revidert nasjonalbudsjett ble lagt fram. Utgiftsveksten fordobles på et halvt år, fra budsjettet ble lagt fram til vi fikk revidert nasjonalbudsjett. Bruken av oljepengene fordobles, men utgiftsøkningene brukes ikke til det som er framtidsrettet. Jeg har et konkret spørsmål på bakgrunn av den sørgelige utviklingen som vi ser når det gjelder skolene og barnehagene våre. Foreldrebetalingen i skolefritidsordningen øker sterkt. Det samme gjelder foreldrebetalingen i barnehagene, og barnehageutbyggingen har praktisk talt stoppet opp. Meldingene fra kommunene nå er entydige, og det er at når man skal sette opp budsjettet for neste år, vil denne negative utviklingen fortsette. Da vil det gå enda mer ut over skolene, den offentlige skolen, og barnehagene. Mitt spørsmål er: Vil Kristelig Folkeparti være med på å sende en entydig melding til kommunene om at man ikke må sette opp budsjettene sine på dette grunnlag? Vil man si fra om at staten nå må inn og gjøre situasjonen annerledes, dvs. at man bevilger mer til skolefritidsordningen og mer til barnehagene, og at man sikrer en positiv utvikling når det gjelder norsk skole også i årene framover?
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 1999-06-18:
Carl I. Hagen befinner seg ikke i «die neue mitte», han er det nye Høyre. Jeg tror ikke Tony Blair eller Gerhard Schröder ville ta med Fremskrittspartiet og Carl I. Hagen på sitt lag. Når det gjelder det som står i det dokumentet, kan jeg for min del skrive under på hvert eneste ord. Vi har ikke noe behov for å ta et oppgjør med Arbeiderpartiets historie, slik man f.eks. har i England. For vi ble aldri det gamle Arbeiderpartiet. Grunnen til det er at det – som vi sa her i salen for et par dager siden – i den boken som den tredje vei bygger på, står at Arbeiderpartiet i Norge førte an i den moderniseringen av sosialdemokratiet som var nødvendig. Når det gjelder det med entreprenørskap, er jeg 100 pst. enig. Hvis man skal få etablert mange nye bedrifter i Norge – noen sier at man må ha 200 000 nye bedrifter den neste 20-årsperioden – klarer man ikke å få til det uten at folk tjener penger på det. Etter Arbeiderpartiets landsmøte ble jeg f.eks. kritisert for at jeg i den talen jeg holdt der, nettopp sa at kapitalen er vår venn. Men det må skje samtidig med at man skaper sosial rettferdighet. Det kan man først og fremst gjøre ved å sikre folk arbeid og utdanning – spesielt utdanning. For hvis folk skal kunne henge med i den teknologiske utviklingen, må de jo ha muligheten til å kunne ta de nye arbeidsplassene som skapes i alle disse nye bedriftene. Og det er her Fremskrittspartiet svikter så totalt, fordi man ikke skaffer til veie de midlene som er nødvendige for at man skal kunne satse på utdanning, slik at man får både entreprenørskap, skaper nye bedrifter og sosial rettferdighet.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 1999-06-18:
De to siste forslagene som Steensnæs nevnte, var forslag fra Arbeiderpartiet som sentrumspartiene stemte mot i sin tid. Vi er glad for at de har tatt dem opp i Regjeringens forslag, men jeg må si at jeg tror ikke det får noen umiddelbar virkning med hensyn til problemene i oljeindustrien og ved skipsverftene våre. Der er det ordretørke nå, og permisjoner og arbeidsledighet kan komme. Det er faktisk allerede i ferd med å komme og vil komme utover året og inn i neste år. Det er bakgrunnen for at vi har snakket om arbeidsledigheten. Regjeringen sier at arbeidsledigheten er så lav nå – så hva er det dere maser om? Jeg har brukt Verdal som eksempel på hva som kan komme til å skje. Der er det nå full sysselsetting. Aker Verdal går så det suser, men de har ikke hatt en eneste ordre siden april. Da vil 1 100 mann gå ut i arbeidsledighet, og da ser man jo at det ikke nytter å argumentere med arbeidsledigheten akkurat nå. Tallet 30 000 framkommer på en veldig enkel måte. Det er at Regjeringen skriver at arbeidsledigheten vil gå opp til et gjennomsnitt på 3,5 pst. dette året. For at den skal være på gjennomsnittlig 3,5 pst. i år, må arbeidsledigheten være rundt 4 pst. ved slutten av året, og det er 30 000 mer enn det var ved inngangen av året. Vi har holdt oss til Regjeringens tall. Vi får håpe at det går bedre, men når det gjelder arbeidsledighet, tror jeg ikke man skal håpe. Vi må motvirke at det blir arbeidsledighet, for dynamikken i økonomien er så sterk nå. Hvis den øker med 30 000 ett år, vet vi ikke om det kan bli 100 000 neste år. Det var jo det vi så på 1980-tallet, og smertelige erfaringer bør tilsi at vi setter inn tiltak tidsnok. Jeg er glad for at vi har fått stortingsflertallet med på mange av våre tiltak, men det er ufattelig at sentrumspartiene ikke har vært med på alle de tiltakene som vi fremmet.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 1999-06-18:
Jeg skal ikke beskylde representanten Jan Petersen for det jeg nå skal si, men jeg har lagt merke til at karakteristikkene av meg har skiftet noe i den borgerlige leir. I svært mange år fikk jeg ansvaret for å stå for den såkalte moderniseringen av Arbeiderpartiet. Jeg hadde inntrykk av at det så å si skulle skade Gro Harlem Brundtland litt, at hun ikke var så ivrig på det. Etter at jeg ble leder, får man det for seg at det egentlig er noen andre som står for den moderniseringen. Faktum er at de europeiske sosialdemokratene har lært veldig mye av det Gro Harlem Brundtland og jeg satte i gang på 1980-tallet. Det var i erkjennelse av at det kom nye tider, og at det trengtes nye løsninger. Det er det som er Arbeiderpartiets force, at vi tilpasser oss de tidene som er der, og ikke henger fast i virkemidler som ikke lenger er brukbare. Men det betyr ikke at de virkemidlene som var, var ubrukbare i den tiden de virket, men man må hele tiden forandre på det. Jeg har lagt merke til at Høyre også har snakket om arbeid og utdanning i alle år, og det er vi glade for. Høyre har hatt et helhetlig perspektiv på samfunn og politikk, men vi har vært uenige om løsningene. Men det er positivt at begge partier har hatt et helhetlig perspektiv. Når det gjelder privatskolene, er det et faktum at de nå begynner å skape problemer for den offentlige skolen. Der er vi uenige. Vi vil prioritere den offentlige skolen. Vi mener det er det som vil heve kunnskapsnivået i befolkningen. Hvis det er slik at privatskolene ikke er noe problem, for de er så få, da skjønner jeg ikke helt argumentasjonen, for man argumenterer samtidig med at privatskolene er så veldig fine og nødvendige. Da burde Høyre gå inn for at det skulle bli veldig mange av dem, og da vil det i hvert fall oppstå et stort problem.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 1999-06-18:
Norge står overfor to fundamentale utfordringer. Den ene er at det hvert år framover i en svært lang periode blir flere eldre som har krav på omsorg og pensjoner. Den andre er at næringslivet er inne i store omstillinger basert på kunnskap og ny teknologi. Disse utfordringer deler vi med de aller fleste andre land. Derfor leder statssjefer over hele Europa og i USA an i satsingen på utdanning. Det er for at ungdommen og voksne skal kunne ta de mange nye arbeidsplassene som kommer, slik at man kan sikre de eldres velferd inn i framtiden. Men hva skjer her i Norge? Den store satsingen på utdanning avløses nå av småsatsing på privatskoler, mens de offentlige skolene får mindre bevilgninger. Skolefritidsordningen blir dyrere. Barnehagene blir dyrere. Med andre ord: Fellesskapene svekkes og blir mindre tilgjengelige i en tid da vi mer enn noen gang trenger felles møteplasser, særlig for barn og ungdom, og trenger en sterk offentlig skole, som man snakker om over hele verden. Regjeringen har gjort det til en vane å møte slike betraktninger med at det er svartmaling. Jeg vil rett og slett spørre statsministeren om han denne gangen kunne legge det til side og være med på noen betraktninger om framtiden: Er statsministeren bekymret for at skolefritidsordningen blir dyrere, slik at de som har dårligst råd, først tar sine barn ut, og for at barnehagene blir dyrere, slik at det samme skjer der, og for at den offentlige skolen kan komme til å bli svekket? Det som i hvert fall ikke skjer, er at man fortsetter den sterke satsingen som Arbeiderpartiet hadde i ti år på den offentlige skolen.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 1999-06-18:
Jeg må si jeg er skuffet og overrasket over at også statsministeren – det har gått igjen i debatten her fra flere av representantene fra sentrumspartiene – bruker markedet i sin argumentasjon så mye som han gjør. Det er veldig kortsiktig. Bare på de to siste dagene har markedet svingt betraktelig når det gjelder vurdering av norsk økonomi, fordi det er kommet fram hva som faktisk er i ferd med å skje med statsbudsjettet. Nå har Regjeringen svingt med markedet i to år, og vi bør helst ikke ha noe særlig mer av det. Så er jeg litt skuffet over måten statsministeren møtte min invitt på. Mitt spørsmål var: Er statsministeren bekymret over at foreldrebetalingen i skolefritidsordningen øker sterkt, slik at de som har dårligst råd, må ta barna ut først? I Ski kommune har foreldrebetalingen økt med 11,5 pst. hittil i år, og det foreligger forslag om ytterligere økning. Er statsministeren bekymret over at prisene i barnehagene øker sterkt, slik at de barna med foreldre med dårligst råd også der blir tatt først ut? De private skolene er billigere, sier statsministeren. Arbeiderpartiet er ikke ute etter hva som er billigst. Man kan ikke legge det til grunn for hva som er best for skolen. Vi er ute etter hva som er best for samfunnet, og hva som – framfor alt – er best for de barna vi har her i landet. Vi er ute etter hva som skaper fellesskap. Jeg vil utfordre statsministeren på følgende: Kan Regjeringen sende en klar melding til kommunene om at de ikke trenger å planlegge ytterligere økning i foreldrebetalingen i skolefritidsordningen og barnehager og ikke skjære ned på skolene i neste års budsjett, fordi Regjeringen vil fylle opp med penger slik at dette ikke blir nødvendig?