trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
Mitt spørsmål går til utdannings- og forskningsministeren: «23. april er Verdens bokdag. Dagen ble i år markert av Læringssenteret ved at alle landets 6.- og 7.-klassinger fikk en boksjekk som kunne løses inn i nærmeste bokhandel. Det viste seg imidlertid at boksjekken kun gjaldt trykte bøker, og at elever som bare kan bruke lydbøker eller elektroniske bøker, ikke kunne nyttiggjøre seg årets gave. Hvilket initiativ vil statsråden ta overfor Læringssenteret, slik at alle 6.- og 7.-klassinger neste år kan glede seg over en bok på neste bokdag?»
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
Jeg takker statsråden for et godt svar, og er sjølsagt fornøyd med det. Jeg synes boksjekkinitiativet er kjempegodt; å stimulere barn og unge til å lese er vi veldig opptatt av. Det som var spesielt sårende med hensyn til at ikke de blinde og svaksynte fikk denne boksjekken, var at Stortinget dagen etter behandlet St.meld. nr. 40 for 2002-2003, om nedbygging av funksjonshemmende barrierer. Det var et eksempel som på en måte belyste hvor lang veg vi egentlig har å gå. Men da stoler jeg på statsråden, slik at dette blir rettet opp i neste omgang.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
Jeg har et spørsmål som jeg forstår fiskeriministeren er rette vedkommende til å svare på: «I Trondheim ligger et kyst- og havnelaboratorium. Laboratoriet er det eneste i sitt slag i Norge og ligger internasjonalt i toppen når det gjelder kompetanse innenfor sitt område. I Europa er det i dag tre alternativer til dette laboratoriet. Vi har nå fått signaler om at dette laboratoriet står i fare for å bli nedlagt pga. manglende finansiering. Norge er en kystnasjon. Hva vil statsråden gjøre for at dette viktige laboratoriet og kompetansemiljøet i Trondheim kan opprettholdes og utvikles videre?»
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Vi er, ettersom jeg forstår, enige om at kystsonen er sentral i verdiskapingen, og at det skjer mye nå framover som betinger høy kompetanse på dette området. Det som bekymrer meg, er at vi kanskje skal miste et slikt viktig kompetansemiljø nettopp i en tid hvor vi virkelig trenger hjelp til å utvikle kysten og kystsonen. Så jeg synes det er litt rart at det i det hele tatt er usikkerhet rundt dette laboratoriets framtid, fordi om det akkurat nå er litt mindre oppdrag. Det som trengs her, er en grunnfinansiering til forskning. Kan statsråden ut fra det svaret han har gitt, påvirke SINTEF slik at det øremerkes midler til å opprettholde dette laboratoriet?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
Jeg ber, så sterkt jeg kan, statsråden om å følge dette nøye, fordi signalene faktisk går på at man må begynne å si opp folk ved laboratoriet allerede nå, og det synes jeg er foruroligende. Jeg synes, ut fra det signalet som statsråden gir, at man kan prøve å søke om midler, slik at de kan bruke sin kompetanse på å forske på nye ting innenfor kystsonen. Men jeg må si at jeg er skuffet over at man ikke kan gå inn med noen midler og sikre denne kompetansen, som er den eneste i landet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-12:
Karakteristikken av dette miljøet i Trondheim som å være blant de ypperste, slutter jeg meg helt og fullt til. Kyst- og havnelaboratoriet hører organisatorisk inn under avdeling for kyst og havteknikk ved SINTEF-enheten SINTEF Fiskeri og havbruk. SINTEF er en økonomisk og administrativt uavhengig stiftelse. SINTEF mottar grunn- og basisbevilgning fra Nærings- og handelsdepartementet. Enheten SINTEF Fiskeri og havbruk får i tillegg en basisbevilgning fra Fiskeridepartementet. SINTEF Fiskeri og havbruk finansierer Kyst- og havnelaboratoriet gjennom oppdragsforskning for offentlige og private kunder, gjennom konkurranseutsatte midler fra Forskningsrådet og EUs rammeprogrammer for forskning og gjennom basisbevilgning. Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, NTNU, bruker i dag laboratoriet til forsknings- og undervisningsaktivitet. Sektorprinsippet er et grunnleggende prinsipp i organiseringen av norsk forskningspolitikk. Prinsippet går i korthet ut på at hvert departement har ansvar for å finansiere forskning på og for sin egen sektor. Faglig sett faller således Kyst- og havnelaboratoriets virksomhet under Fiskeridepartementets sektoransvar. Fiskeridepartementet har drøftet saken med Norges forskningsråd tidligere. Vi har vært inne i saken også i forhold til den situasjonen som nå er oppstått. Bakgrunnen for Kyst- og havnelaboratoriets økonomiske problemer er at markedet for de tjenestene som laboratoriet leverer, er sviktende. Dette gjelder så vel offentlige som private kunder. Kystverket er på sin side en av laboratoriets viktigste kunder, men har i de senere år redusert oppdragene dit, i takt med redusert havne- og farledsutbyggingsaktivitet. Havnelaboratoriet har høy kompetanse og gjør et godt arbeid – det er ingen tvil om det. Jeg kan imidlertid ikke finne grunnlag eller rom for ekstraordinær økonomisk støtte til Havnelaboratoriet utover den basisbevilgningen som SINTEF Fiskeri og havbruk får, og de faktiske tjenester som Kystverket fortsatt kjøper fra laboratoriet. Forskningsrådets faglige vurdering er at det heller ikke vil prioritere ekstraordinære midler til laboratoriets virksomhet. SINTEF kan selvfølgelig søke om ordinære midler fra forskningsprogrammet. SINTEFs hovedformål er å utføre forskningsoppdrag for næringsliv og forvaltning. Det er i første rekke SINTEF som må ta ansvar for laboratoriets drift. Det vil ikke være statens oppgave å opprettholde virksomheten dersom det ikke eksisterer et marked for de tjenestene laboratoriet leverer.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-12:
Sett fra havnemyndighetenes og fra departementets side er det ønskelig at vi har denne kompetansen. Vi har vært i kontakt både med Forskningsrådet og andre miljøer, og vi må konstatere at interessen for en finansiering utover de basisbevilgningene og de oppdragene som i dag gis, er det ikke grunnlag for. Vi har gått gjennom våre prognoser i Kystdirektoratet og kan konstatere at vi i en framtidig tiårsperiode ser for oss at vi vil ha oppdrag ved laboratoriet for ca. 1 mill. kr i året, og så i tillegg eventuelle modellforsøk som kan gi oppdrag i størrelsesorden 4–10 mill. kr. Det er ifølge SINTEF og laboratoriet ikke tilstrekkelig til at de mener å kunne videreføre det i sin form. Utover det har jeg ikke noen løfter å gi, bortsett fra at SINTEF jo vil kunne søke om bevilgninger fra Forskningsrådet, fra rammeprogrammet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-12:
Jeg vil bare understreke at dette er en situasjon som er skapt på grunn av manglende etterspørsel, og at dette også er en konsekvens av at de store havneutbyggingene er avsluttet, og at vi i den senere tid ikke har investert i samme grad i nye havner hvor modellforsøk har vært en forutsetning. Vi har vært i kontakt med SINTEF, vi har vært i kontakt med ulike miljø, som jeg sa, men vi konstaterer at SINTEF i forrige uke orienterte fagforeningene om at det kan komme på tale med permitteringer i laboratoriet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-12:
Jeg er svært opptatt av seilingsleden og forholdene knyttet til Bergen, ikke minst ut fra et reiselivsperspektiv, og dette dreier seg jo i betydelig grad om framtidig cruisetrafikk. Utredningen av alternativ seilingsled til Bergen er lagt fram som forprosjekt «Alternativ farlei til Bergen». Bakgrunnen for at jeg i mars 2002 besluttet at Kystverket skulle utarbeide et mer omfattende forprosjekt enn det som var gjort tidligere, var ønsket om et godt grunnlag for en avgjørelse i saken. Da hovedplanen for Askøybrua ble godkjent av Vegdirektoratet i 1986, var forutsetningen å etablere en alternativ seilingsled over Herdlaflaket og gjennom Det Naue. Dette alternativet har så vist seg å være uegnet på grunn av verneinteresser. Det er i det forprosjektet som nå er lagt fram, utredet en seilingsled med fri høyde via Skjelangersundet. Bakgrunnen for dette er at skip over 62 meter ikke kan seile under Askøybrua. Det er dermed store fartøy som vil ha nytte av denne leden. Kostnadene ved utdyping og sikring av leden er beregnet til 149 mill. kr eksklusiv moms, slik det også ble referert til i spørsmålet. Med moms utgjør det 180 mill. kr, og det må bevilges penger med moms. Kostnadsberegningen er gjort på forprosjektnivå med stor usikkerhet, pluss/minus 25 pst. Bergen har stor betydning som knutepunkt og attraksjonspunkt for cruisetrafikken til Norge – det hersker det ingen tvil om. Antall anløp av skip i den aktuelle størrelse er imidlertid lavt. Øvrig trafikk av store skip vil fortsatt kunne henvises til farleden under Askøybrua. Til forprosjektet er det utarbeidet konsekvensutredning og en reguleringsplan for tiltaket som er sendt til høring hos relevante myndigheter og høringspartnere, så vi har satt prosessen i gang. Resultatene av denne høringen forutsettes behandlet sammen med forslag til regulering av den utredede løsning i løpet av 2004. Jeg vil, før jeg konkluderer mer, avvente behandlingen av saken, og jeg skal komme tilbake til Stortinget med en videre oppfølging i forbindelse med budsjettforslaget som legges fram til høsten. Hvorvidt vi da er kommet så langt at vi kan trekke konklusjoner, er det for tidlig å si, men jeg skal i hvert fall komme tilbake til Stortinget med en rapportering i forbindelse med statsbudsjettet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-12:
Framdriften i denne nye utredningen og grundigheten i den gjorde at man ikke klarte å avslutte arbeidet før NTP ble oversendt Stortinget. Jeg fant det da ikke naturlig å redegjøre for denne saken, når vi ikke hadde det nye grunnlaget, som vi alle hadde vært enige om skulle ligge der. Vi har satt prosessen i gang. Jeg skal komme tilbake til Stortinget i budsjettet for 2005 og redegjøre på en så grundig måte som det er mulig på det tidspunktet. Når det kommer til bevilgninger, må jeg avvente budsjettbehandlingen før jeg kan gi noe mer konkret svar på det.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-12:
Bakgrunnen for at jeg har tatt tak i denne saken og kommet så langt som dette, er forhistorien. Den tror jeg vi har en felles opplevelse av. Når det så gjelder en eventuell løsning med utbygginger og bevilgninger, må Stortinget inn i bildet. Det skal gjøres avveininger i de enkelte budsjettene, og jeg går ut fra at representanten Sortevik er enig med meg i at det er jeg ikke alene om å avgjøre. Det skal hele dette huset være med på. Så la oss nå få gjort det forarbeidet som jeg tror saken er tjent med, slik at vi ikke går inn i en ny omgang med nye utredninger.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-05-12:
Jeg har følgende spørsmål: «Det foreligger nå konsekvensutredning om bygging av alternativ seilingsled til Bergen havn med kalkyle på 149 mill. kr ekskl. mva. Prisen er betydelig lavere enn det som gjennom mange år har vært antatt. Det fremgår også at utredningen av prosjektet, sett i sammenheng med bygging av Askøybrua slik det opprinnelig var forutsatt, er samfunnsøkonomisk lønnsomt. Oppdraget med KU er gitt fra Fiskeridepartementet. Hvordan vil statsråden følge opp videre fremdrift av prosjektet slik at alternativ seilingsled blir bygget?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-05-12:
Jeg takker for svaret. Jeg vil også understreke at initiativ som statsråden tidligere har tatt for å få saken ut av dødvanne, ser jeg på som meget positivt. Men i svar på skriftlig spørsmål om dette i november 2003, altså i fjor, svarte statsråden bl.a.: «Kystverket er nå i sluttprosessen i arbeidet med forprosjektet. Status i arbeidet vil bli omtalt i Nasjonal transportplan 2006-2015, som fremmes for Stortinget våren 2004.» – Det er der vi er nå. – «Saken vil bli forelagt Stortinget på egnet måte etter at forprosjektet er avsluttet.» Så gjenstår å klargjøre statsrådens svar. Er det slik at når denne saken og dette prosjektet ikke er omtalt i NTP – for det er det ikke – betyr det ikke at det er satt bom for prosjektet på noen som helst måte, men at det er snakk om en forsinkelse, og at det vil komme til Stortinget som en tydelig sak og på en egnet måte for å få en sluttbehandling mot realisering?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-05-12:
Jeg merket meg i statsrådens oppsummering av forhistorien til dette prosjektet, som dessverre er veldig lang, at det var en forutsetning ved bygging av Askøybroen at man også skulle få en seilingsled. Jeg vil gjerne ha statsråden til å bekrefte at det oppfattes som en forutsetning, og at det i forhold til forutsetningen, som dreier seg om to prosjekter, faktisk mangler gjennomføring av det ene.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-05-12:
Jeg vil stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Fra 1. juli 2004 vil BaneService bli skilt ut fra Jernbaneverket til et eget aksjeselskap. Vil BaneService AS få med seg nødvendig utstyr/maskiner fra Jernbaneverket slik som overføringer av produksjonsavdeling i Statens vegvesen til Mesta AS?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-05-12:
Jeg takker for svaret. Mens vi venter på AS-modellen, som er utsatt, har både Byggenæringens Landsforening og NHO påpekt at de få firmaene som i dag har kunnskap og maskiner nok til å ta jobber i konkurranse med Jernbaneverket, sliter tungt på grunn av at Jernbaneverket helt har sluttet å legge byggearbeider/vedlikehold ut på anbud. De fleste sier rett ut at de vil gå konkurs i løpet av noen få måneder og senest utpå høsten. Vil statsråden sørge for at Jernbaneverkets drift konkurranseutsettes fullt ut, i tråd med Sem-erklæringen og tidligere vedtak fattet av Stortinget?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-05-12:
Jeg er veldig fornøyd med at statsråden vil konkurranseutsette deler av driften, men hun sier at hun vil gjøre det stegvis. Nå er det dessverre gått motsatt vei i Jernbaneverket. På 1990-tallet ble mer og mer konkurranseutsatt, og også i starten av dette årtusenet ble det slik. Men i de siste årene har det stadig gått motsatt vei. Vil statsråden sørge for å rette opp denne skjevheten, som gjør at vi nå egentlig går baklengs?
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-05-12:
Jeg viser til St.prp. nr. 62 for 2003-2004, som ble fremmet 7. mai i år, hvor det bl.a. er gitt en orientering om arbeidet med konkurranseutsetting av produksjonsvirksomheten i Jernbaneverket. Det framgår at Regjeringen legger opp til en helhetlig og samlet gjennomgang av hvordan alle deler av Jernbaneverkets produksjonsvirksomhet bør organiseres og konkurranseutsettes. Regjeringen vil avvente en slik gjennomgang før BaneService blir gjort om til aksjeselskap, og legger derfor ikke opp til å omdanne forretningsenheten BaneService til aksjeselskap 1. juli 2004. Ved en omdanning av BaneService til aksjeselskap vil selskapet få overført nødvendige maskiner, utstyr og personell. Samferdselsdepartementet vil komme tilbake til saken i forbindelse med 2005-budsjettet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-05-12:
Med utgangspunkt i Stortingets merknader og det omfattende arbeidet som er gjort av Jernbaneverket og styret i BaneService AS, ønsker departementet å konkurranseutsette produksjonsvirksomheten i Jernbaneverket stegvis. Departementet arbeider nå med en samlet gjennomgang av hvordan alle deler av produksjonsvirksomheten i Jernbaneverket bør organiseres, og med en tidsplan for stegvis konkurranseutsetting av produksjonsvirksomheten. Dette er et arbeid som pågår, som vi kommer til å fortsette med, og som vi som sagt kommer tilbake til i budsjettet for 2005.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-05-12:
Det er klart at signalene fra oss er at vi ønsker konkurranseutsetting av drifts- og vedlikeholdsoppgaver. Det ligger i bunnen, og det vil skje framover. Så er det slik at vi gjør dette fordi vi skal få mer jernbane igjen for de pengene vi bruker innenfor denne sektoren. Men da ønsker jeg å understreke at det krever at vi faktisk bruker penger til jernbane, slik denne regjeringen går inn for, men som Fremskrittspartiet kanskje ikke er like kjent for. Jeg vil da minne om at det ikke er så lenge siden vi har hatt budsjettgjennomganger hvor Fremskrittspartiet kanskje ikke ønsket å prioritere jernbanen like høyt som Regjeringen. Og det er heller ikke så lenge siden det ble uttalt fra Fremskrittspartiets side at de ønsket å legge ned Bergensbanen.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-12:
Bruk av arrest som refselsesmiddel i Forsvaret er hjemlet i norsk lov, nærmere bestemt lov om militær disiplinærmyndighet av 20. mai nr. 32 1988, kjent som disiplinærlovgivningen. Av forsvarssjefens veiledning for utmåling av refselser framgår det at arrest bør forbeholdes alvorlige disiplinærbrudd, eksempelvis ved voldshandlinger eller lengre ulovlige fravær fra militærtjenesten. Dette innebærer at vaktarrest som refselsesmiddel normalt ikke vil bli benyttet ved vanligere disiplinærbrudd, som f.eks. beruselse eller respektstridig opptreden. Vaktarrest, som del av den militære disiplinærordningen, har lange tradisjoner som refselsesmiddel i Forsvaret, og henger nøye sammen med den militære strafferett som ett av flere middel for å opprettholde disiplinen i Forsvaret. Hadde vi ikke hatt vaktarrest som refselsesmiddel i Forsvaret, ville alternativet vært at flere saker måtte oversendes til påtalemyndigheten med begjæring om straffeforfølgning og sivil dom. Etter min mening er det ikke å foretrekke, da militær vaktarrest som reaksjon må anses som langt mindre belastende for den enkelte enn sivil straff. En av fordelene for den berørte er bl.a. at ilagt militær vaktarrest ikke registreres i det sivile strafferegisteret. Straffen føres kun på vedkommendes militære rulleblad. Forsvarets bruk av vaktarrest er i tråd med Den europeiske menneskerettighetskonvensjonens bestemmelser. Arrestanten tas ut av arresten og deltar i den daglige tjeneste. Likeledes gis arrestanten, om han eller hun ønsker det, anledning til å bli tatt ut av arresten for én økt på lørdager. I tillegg gis arrestanten anledning til kirkebesøk eller tilsvarende på søndager og helligdager. Jeg vil også trekke fram at forsvarssjefen, som ansvarlig for bruken av refselsesmidlene i Forsvaret, er godt fornøyd med den måten displinærreglementet forvaltes på. Forsvarssjefen ser derfor ingen grunn til å endre de gjeldende bestemmelser på området. Generaladvokaten, som kontrollerer refselsene, har heller ikke foreslått eller tatt noe initiativ overfor Forsvarsdepartementet om å avskaffe vaktarrest som refselsesmiddel i Forsvaret. Til orientering kan jeg opplyse at det hos generaladvokaten for året 2002 ble registrert 1 989 refselser, hvorav bare 5,3 pst. ble avgjort med vaktarrest. Vaktarrest, eller «kakebua» som kanskje er et mer velkjent begrep for de fleste, er en etablert, formålstjenlig og velkontrollert refselsesmetode i Forsvaret. Jeg ser der derfor ikke grunn til å initiere en endring i disiplinærlovgivningen med sikte på å avskaffe ordningen med vaktarrest i Forsvaret.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-12:
Jeg kan godt leve meg inn i at det vil være belastende å sitte i arrest, enten det er i militær arrest, kakebu, eller sivilt. Men jeg vil understreke at praksis er at man ikke bruker vaktarrest som refselsesmiddel ved vanlige disiplinærbrudd. Det er særlig knyttet til voldshandlinger eller lengre ulovlige fravær fra militærtjenesten. Så lenge vi har militærtjeneste og plikt til å stille på repetisjonsøvelser, er det viktig at det finnes sanksjonsmuligheter som holder det i hevd. Alternativet ville være at man fikk en sivil sak, at man måtte gå til sivile myndigheter. Jeg er ikke sikker på om belastningen ved det ville være noe mindre, tvert imot, det ville antakelig ta lengre tid og i tillegg behefte rullebladet til den enkelte.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-12:
Takk for lykkønskningene. Spørsmålsstilleren har helt rett i at det er nyanser mellom ulike partier på Stortinget i forhold til bruk av straff og arrest. Men jeg vil understreke at her er det min overbevisning at bruken av vaktarrest faktisk er en mildere straff enn om vi skulle bruke det sivile systemet, og det gir kortere ventetid for den enkelte. Vi må ha noen sanksjonsmuligheter i forhold til voldsutøvelse eller uteblivelse. Det er viktig for at vi skal kunne opprettholde verneplikten og gi den plikten et reelt innhold. Men jeg kan garantere overfor spørsmålsstilleren at dette skal skje innenfor det som ligger i retningslinjene for Menneskerettighetskommisjonen, og at man vil bruke generaladvokaten slik han er ment å bli brukt, som en kontrollør, slik at man ikke misbruker dette sanksjonsmidlet.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-12:
Alle soldater som avtjener førstegangstjeneste, får dimisjonsgodtgjørelse i dag. Ordningen med dimisjonsgodtgjørelse innebærer at soldater som blir overført til Heimevernet, eller som av ulike grunner avbryter sin førstegangstjeneste, eksempelvis ved sykdom, får utbetalt dimisjonsgodtgjørelse for det antall dager som er tjenestegjort. Tidligere har det derimot vært ulike ordninger. Fra 1. juli 1976 og fram til 1. januar 1992 hadde vi dagsatser, og dimisjonsgodtgjørelsen ble utbetalt for antall dager tjenestegjort. Da dagsatsen i 1992 ble fjernet, eksisterte en ordning der det ikke ble utbetalt dimisjonsgodtgjørelse for tre måneders militærtjeneste, dvs. personell som ble overført til HV, og halv dimisjonsgodtgjørelse for tjeneste fra tre til seks måneder. Ved tjeneste utover seks måneder ble det også den gang utbetalt full dimisjonsgodtgjøring. Denne ordningen ble opphevet ved gjeninnføringen av prinsippet om dagsatser fra 1. juli 2001. Dette var i tråd med de virkemidler som Forsvarspolitisk utvalg anbefalte, nemlig at de med lengst fravær fra det sivile liv skulle få størst kompensasjon. Denne regjeringen har som et statushevende tiltak for vernepliktige påbegynt en oppjustering av dimisjonsgodtgjørelsen for personell med tolv måneders tjeneste. Disse fikk 1. januar i år en økning på 1 500 kr. Regjeringen legger også opp til en ytterligere justering av dimisjonsgodtgjørelsen til 15 000 kr i neste års budsjett for soldater med tolv måneders tjeneste, slik det står i St.prp. nr. 42 for 2003-2004, som ligger til behandling i forsvarskomiteen og Stortinget. En følge av Regjeringens forslag om en økning av dimisjonsgodtgjørelsen er at også dagsatsen for dem som tjenestegjør kortere tid enn tolv måneder, øker. At dimisjonsgodtgjørelsen utbetales forholdsmessig, avhengig av tjenestens lengde, er likevel et etablert prinsipp, som jeg støtter.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-12:
Jeg vil først understreke enighet med spørsmålsstilleren i at det å gjennomføre statushevende tiltak for dem som faktisk gjennomfører militæret, er viktig. Det blir faktisk en viktig måte å rekruttere de beste til militæret på, og herunder hører også det med skikkelig med studiepoeng og en meningsfylt tjeneste, at man ikke går og slenger, men har noe interessant å holde på med, som er nyttig også i det framtidige arbeidsliv. Dernest vil jeg si at i den økningen som Regjeringen har foreslått i den saken som ligger til behandling i Stortinget, ligger det også en økning for dem som avtjener verneplikt i Heimevernet. Men selvfølgelig vil økningen være større for dem som tar en tolv måneders tjeneste, enn for dem som tar en seks måneders tjeneste eller en tre måneders tjeneste, rett og slett fordi de er flere dager borte fra det sivile liv.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-12:
Vi er helt enige om at det vil bli gitt en økning i dimisjonsgodtgjørelse til alle de grupper som avtjener verneplikt, men med den presiseringen at det selvfølgelig vil være slik at de som er tolv måneder inne, får en relativt større økning i dimisjonsgodtgjørelsen enn dem som avtjener seks måneder eller tre måneder.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-12:
Jeg vil gjerne bekrefte overfor spørsmålsstilleren at Norge har et svært omfattende forsvarsrelatert samarbeid med de baltiske land. Den listen er så lang at jeg har ikke tid i mitt svar til å ramse opp alt, men jeg skal trekke fram noe. Jeg vil eksemplifisere arbeidet vårt med å si at det favner veldig vidt, og det involverer samarbeid både mellom departementene, forsvarsgrenene, Nasjonal sikkerhetsmyndighet og Forsvarets forskningsinstitutt. Norges støtte på forsvarssektoren har omfattet personell- og miljøforhold, seminarer om budsjett- og langtidsplanlegging og åpenhet mot media. Støtten har også bidratt til forebyggende sikkerhet, vertslandsstøtte, trening i vinterkrigføring samt offisersutdannelse. Jeg vil også trekke fram at Norge siden 1997 har ledet et flernasjonalt prosjekt for utbygging av et integrert luftovervåkingssystem i de baltiske land til bruk for både sivil og militær luftfart. I dag bidrar Forsvaret gjennom NATO med en midlertidig luftkontrollenhet til Baltikum for å sikre landenes militære luftkontroll. Et annet viktig område som Norge har bidratt innenfor, er utvikling av de baltiske lands evne til mine- og eksplosivrydding. Norsk støtte har gått til etablering av en latvisk skole for mine- og eksplosivrydding og en baltisk minedykkerskole, noe som også gir Baltikum en mulighet for å bidra med viktige ting til alliansen. Norge har også donert betydelig overskuddsmateriell. Ti tidligere norske marinefartøyer er fortsatt i operativ baltisk tjeneste. Seks rådgivere og instruktører er fast stasjonert i de baltiske land, og baltiske offiserer er i Norge for lengre utdannings- og treningsformål. I tillegg er som kjent spredning av smittsomme sykdommer som hiv/aids og tuberkulose en utfordring. Flere norske departementer har etablert et samarbeid med de baltiske land om bekjempelse av smittsomme sykdommer. Dette arbeidet er koordinert av Helsedepartementet, ikke av Forsvarsdepartementet. Jeg vil likevel trekke fram at Helsedepartementet, med deltakelse fra Forsvaret, i 2002 gjennomførte et seminar i Oslo om kontroll av smittsomme sykdommer i de baltiske lands væpnede styrker. Dette seminaret dannet grunnlag for det samarbeidet som de baltiske lands sivile og militære myndigheter har etablert seg imellom for å kontrollere spredning av smittsomme sykdommer i de væpnede styrkene.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-12:
Som forsvarsminister føler jeg det er lite grann utenfor mitt konstitusjonelle ansvarsområde når vi begynner å snakke om spredning av smittsomme sykdommer. Men jeg kan i hvert fall framheve at i det arbeidet jeg refererte til, som ble ledet av Helsedepartementet, og der også Forsvarsdepartementet bidrog, var antakeligvis det gode samarbeidet vi hadde på militær side, en inngangsport til at Helsedepartementet kunne arrangere et seminar og bidra til at de baltiske land på egen hånd laget en plan for bekjempelse og kontroll av hiv/aids. I den grad dette kan være et eksempel på hvordan man bruker et totalforsvarskonsept i Norge, nemlig ved samarbeid mellom militære og sivile enheter også utenfor landets grenser, er jeg absolutt tilhenger av det. Da er det viktig å bruke de innfallsportene vi har, for å oppnå gode resultater også på andre ministeres ansvarsområder.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-12:
Nå synes jeg at jeg beveger meg enda lenger inn på en annen statsråds konstitusjonelle område. Det ble lansert nok en sykdom som er alvorlig, men som jeg ikke skal utgi meg for å være noen ekspert på. Men jeg tar spørsmålsstillerens intensjon på alvor: Fordi vi på forsvarssektoren har et så godt samarbeid mellom Norge og de baltiske land, har vi en spesiell inngangsport, basert på gjensidig tillit. Vi har vært et av de landene som har vært tidligst ute med å hjelpe de nye NATO-landene til å kunne tilpasse seg den utfordringen de går inn i. I den grad helseministeren vil vite å benytte seg av dette nettverket, vil vi selvfølgelig bistå, og jeg skal bringe spørsmålsstillerens bekymring og engasjement videre til min kollega.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-05-12:
Jeg ønsker å stille forsvarsministeren følgende spørsmål: «HV-soldater får pr. d.d. ikke dimisjonsgodtgjørelse etter gjennomført grunnopplæring, slik som andre soldater får etter avtjent førstegangstjeneste. Ser statsråden denne forskjellen som et problem, og hva vil statsråden i så fall gjøre for å få mer likhet?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-05-12:
Jeg takker statsråden for svaret, som var et utfyllende og for så vidt godt svar på spørsmålet om hva som har skjedd bakover, og hva som vil skje framover. Det er ikke tvil om at det er viktig at bl.a. dimisjonsgodtgjørelsen øker. Det er jo ikke mange som er i Forsvaret lenger, og derfor er dimisjonsgodtgjørelsen et statushevende tiltak. Grunnen til at jeg stiller dette spørsmålet, er at jeg ønsker mest mulig likhet og helst helt likhet når det gjelder det økonomiske, mellom dem som avtjener HV-tjeneste, og dem som avtjener – la oss kalle det – vanlig militærtjeneste. Jeg har jo sett noen reaksjoner hos dem som går på utdanningssenter for HV, at de føler seg forbigått fordi de ikke nå får den økningen på 1 500 kr som vanlige soldater får. Det er på grunnlag av det jeg har stilt spørsmålet, og jeg ønsker at statsråden utdyper lite grann mer om HV-soldatenes kår når det bl.a. gjelder den dimisjonsgodtgjørelsen.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-05-12:
Jeg takker statsråden for utdypning av denne saken. Når vi nå vet at det ligger en stor sak foran oss i komiteen og i Stortinget, om reduksjon av antall soldater både i det vanlige Forsvaret og innenfor HV, er det klart at det er en viktig sak at vi får likhet for dem som bruker av sin tid til å avtjene førstegangstjeneste, og også for HV, hvor man blir med lenger framover. Men hvis statsråden, slik jeg forstår det, lover at det er likhet mellom en som avtjener HV-tjeneste, og en som avtjener vanlig militærtjeneste, hvis en kan bruke det ordet, er jeg fornøyd med svaret, og det var det jeg ønsket.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
Jeg har stilt følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Flere norske departementer har et utstrakt samarbeid med de baltiske land. Kan statsråden gi en oversikt over hvilket samarbeid Forsvarsdepartementet har med de baltiske lands forsvar, og spesielt fokusere på eventuelt samarbeid som skal hindre spredning av hiv/aids og tuberkulose?»
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
Jeg er ganske godt fornøyd med svaret. Jeg tror dette er så viktig at vi bør fokusere enda sterkere på det. Jeg vil vise til at fra 1998 til 2002 hadde Forsvaret et prosjekt i Estland, Latvia og Litauen som het «NORBALTPERS» – Forsvaret består som kjent av forkortelser – med rådgiving i personalpolitikk for å modernisere det militære systemet i disse landene. Dette var en suksess, så vidt jeg vet. Blant annet ble det som følge av prosjektet innført en tillitsmannsordning for vernepliktige i disse landene. Med utgangspunkt i det som statsråden har sagt om potensialet for spredning av smittsomme sykdommer, vil jeg spørre om dette er en metodikk som også kan brukes for å spre kunnskap om og kompetanse i hvordan smittsomme sykdommer kan bekjempes.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
Det er ikke bare hiv/aids og tuberkulose som sprer seg i postsovjetiske områder, men også syfilis, som alle trodde var nedkjempet som sykdom. Det betyr at dette er ganske alvorlig, og når man har store, vernepliktige grupper, er det en instans hvor det faktisk går an å gjøre noe med dette. Så jeg vil be forsvarsministeren om å ta opp med sin kollega i Helsedepartementet at når de baltiske land nå har blitt EU-medlemmer, bør Norge i et samspill med EU fortsatt kunne spille en rolle i kampen mot spredning av smittsomme sykdommer. Forsvaret, også vernepliktige offiserer, er en instans, en ansamling av mennesker, som det er viktig å gripe fatt i når det gjelder denne type forebygging av smittsomme sykdommer.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
«Til tross for at arbeidsløsheten holder seg stabilt høy, melder nå Aetat i Oslo og Akershus at de vil justere ned tiltaksnivået i andre halvår. De grunngir dette bl.a. med at det er innmeldt flere ledige stillinger i området. Det er liten sammenheng mellom yrkes- og utdanningsbakgrunnen til dem som er meldt ledig, og mange har gått ledige i til dels lang tid, og de utlyste stillingene. Har statsråden gjort seg opp noen tanker om hvordan de med svakest utgangspunkt skal få innpass på arbeidsmarkedet uten tiltak?»
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
Den styrkingen som arbeidsministeren nevner, er jo ressurser som i sin tid lå i Trygdeetaten, og som nå er overført. Det er derfor egentlig ikke noen styrking av de tiltakene som skal gå til denne gruppen. Til tross for det som arbeidsministeren her sier, at man har forsøkt å styrke Aetat, og til tross for at en har fått bedret tilgangen på stillinger, er det faktisk like høy arbeidsledighet i Oslo og Akershus som tidligere. Over 34 000 er fortsatt uten arbeid i dette området. Det er nettopp tiltakene som har vist seg å være en bro for mange arbeidsledige inn i arbeidslivet. I så måte, er det ikke litt betenkelig at man i revidert budsjett nå faktisk svekker arbeidsmarkedstiltakene, som skulle ha hjulpet arbeidsledige inn i arbeidslivet igjen?
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2004-05-12:
Til tross for dette styrer man i Oslo mot et underskudd på budsjettene. Det er grunnen til at de reduserer antall tiltaksplasser. Vil arbeidsministeren følge opp dette og sørge for at Oslo og Akershus får tilstrekkelig med midler til å kunne ha det samme tiltaksnivået som de har hatt i første halvår i år? Det tiltaksnivået trenger de også neste halvår, fordi man ikke har greid å redusere antall arbeidsledige. Det er det samme som tidligere, til tross for at man har gjort en stor innsats.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-05-12:
Regjeringen har etter sin tiltredelse høsten 2001 gjennomført omfattende tiltak for å bedre situasjonen på arbeidsmarkedet. Jeg vil særlig framheve at vi fører en ansvarlig økonomisk politikk som styrker norsk næringslivs konkurranseevne. Det er det aller viktigste vi kan gjøre for å redusere arbeidsledigheten og styrke sysselsettingen. Vi ser resultater av denne politikken. Vi ser bedringer i norsk økonomi. Sysselsettingen er i en forsiktig bedring. Vi må få lov til å konstatere at bunnen er nådd. Vi er på vei oppover, selv om det går forsiktig og sakte. På ingen måte er jobben gjort. Særlig gledelig er det at det er i konkurranseutsatt virksomhet, i industri og bygg og anlegg, sysselsettingsveksten nå kommer. Det gir grunn til forsiktig optimisme. Det å redusere ledigheten og styrke sysselsettingen må angripes med en bredt anlagt strategi. Tiltaksplasser er viktig, men tiltaksplasser og antall tiltaksplasser er neppe noe godt mål i seg selv. Målet må være at vi raskest mulig hjelper mennesker uten arbeid tilbake igjen i arbeidslivet, og det må inneholde virkemidler som strekker seg utover tiltaksplasser. Regjeringen og arbeids- og administrasjonsministeren er svært opptatt av å bistå dem som har de største utfordringene med å komme ut i arbeidslivet i en ledighetsperiode. Det er i særlig grad der Aetat skal sette inn et bredt spekter av virkemidler, og det gjør også Aetat. Vi har bak oss en periode hvor medarbeiderne i Aetat har fått økt sin myndighet. Vi har vært gjennom en periode hvor de som møter de ledige ute i Aetats kontorer, har fått større muligheter til å innrette tiltakene individuelt. Det er et viktig virkemiddel for å få flere arbeidssøkere ut i arbeid, og er særlig til fordel for dem som har de største utfordringene på arbeidsmarkedet. Dette er en utvikling jeg ønsker å fortsette. Jeg har tillit til at den enkelte medarbeider i Aetat bruker den økte friheten til å finne de beste løsningene, som ikke minst vil ha stor betydning for dem som har de største utfordringene med å komme inn på arbeidsmarkedet. Vår oppfølging av yrkeshemmede ble også bekreftet i revidert nasjonalbudsjett i går, hvor vi prioriterer gruppen yrkeshemmede og tilrettelegger for 750 nye tiltaksplasser. Like viktig er det at vi gir Aetat ressurser som gjør en individuell oppfølging mulig. Vi prioriterer altså de gruppene som har de største utfordringene på arbeidsmarkedet.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-05-12:
Jeg kan berolige og sannsynligvis glede representanten Hildeng med å orientere om at den innsatsen vi legger inn i revidert nasjonalbudsjett på 85 mill. kr, kommer i tillegg til de ressursene som Aetat får overført fra Rikstrygdeverket. Det betyr at de 160 stillingene i Aetat og de 750 nye tiltaksplassene er friske midler, som kommer i tillegg til de ressursene som Aetat ble styrket med gjennom overføringene fra Rikstrygdeverket. Dette vil gjøre Aetat langt bedre i stand til å følge enkeltmennesket ut i arbeidslivet, og det vil sørge for at vi ikke bare bistår folk i å komme ut i arbeid, men gjennom individuell oppfølging også sørger for at de forblir i varig inntektsbringende arbeid. Derfor var Regjeringens varsling av en stor satsing i går svært viktig for de mest utsatte gruppene.Se for øvrig statsrådens korreksjon i møte 26. mai.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-05-12:
Arbeidsmarkedssituasjonen i Oslo og Akershus er, som i landet for øvrig, i tydelig bedring. Antall stillinger utlyst i første kvartal 2004 ligger 27 pst. høyere enn i første kvartal 2003. Arbeidsmarkedsetaten i Oslo og Akershus har vært kjent med rammene etaten har å arbeide innenfor, både for første halvår 2004 og antakeligvis også for annet halvår 2004. Jeg har full tillit til at Aetat lokalt selv dimensjonerer tiltakene fornuftig i forhold til svingninger i arbeidsmarkedet, ledigheten og sysselsettingen. Jeg har også tillit til at Aetat selv finner fram til en fornuftig og riktig dimensjonering. Vi legger fram i revidert budsjettforslag om det samme antall tiltaksplasser for annet halvår som vi foreslo i nasjonalbudsjettet, til tross for at sysselsettingssituasjonen er prognostisert til å bli bedre i annet halvår enn det som lå til grunn. Jeg antar derfor at antall tiltaksplasser er godt dimensjonert i forhold til de utfordringene vi står overfor.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-18:
Vi slutter oss til saksordførerens innlegg. Vi har ingen merknader utover det, men vil fremme det forslaget vi selv har i innstillingen.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2004-11-18:
Etter saksordførerens innlegg er det kanskje ikke behov for så mange tilføyelser. Men selve saken er viktig – å komme videre med strategiarbeid når det gjelder styrking av norsk språk. Som en konsekvens av at det opprettes et nytt kompetansesenter for norsk språk, foreslår Regjeringen at Norsk språkråd nedlegges. Gjennom behandlingen av kulturmeldingen har Stortinget stadfestet sin støtte til opprettelsen av et slikt kompetansesenter. Den nye institusjonen skal i utgangspunktet drive et mer utadrettet arbeid og legge stor vekt på holdningsskapende arbeid. I prosjektskissen som er utarbeidet fra departementet, går det fram at institusjonen må ha en videre samfunnsmessig forankring enn det en kan oppnå gjennom fast rådsrepresentasjon med formelle avgjørelser. Referansegrupper, seminarer og e-postfora er nevnt som hensiktsmessige kommunikasjonsformer i det videre språkpolitiske arbeidet. Fra Kristelig Folkepartis side er vi svært positive til opprettelsen av et slikt kompetansesenter for norsk språk og mener dette vil styrke det språkpolitiske arbeid. To partier ønsker en ny lovhjemmel for å etablere den nye institusjonen fra 1. januar 2005. Kristelig Folkeparti ser ikke noe behov for dette på det nåværende tidspunkt, men mener at dette kan vurderes som et ledd i den videre omorganiseringsprosessen. Det kan være viktig å avvente nærmere vurdering av de innkomne høringsuttalelsene. Det oppnevnte interimsstyret bør dessuten få anledning til å behandle alle sider ved omorganiseringen før det blir tatt endelig stilling til om den nye institusjonen trenger en slik hjemmel. Det er naturlig at dette inngår i strategiarbeidet som interimsstyret har ansvaret for. Kristelig Folkeparti vil understreke nødvendigheten av å finne gode strategier for å bevare og videreutvikle norsk språk. Jeg vil understreke at det må gjelde begge skriftspråkene, både bokmål og nynorsk. I dag er begge våre nasjonale språk på hver sin måte under et sterkt press, som også saksordføreren understreket. Opprettelsen av det nye senteret tror vi vil kunne ha stor betydning i denne sammenheng, og det er viktig at det også – og det er det grunn til å understreke – får de ressurser som er nødvendige, slik at man kan lykkes i dette arbeidet. I kulturmeldingen peker Regjeringen på at det også bør bli et tett samarbeid og en god arbeidsdeling mellom det nye kompetansesenteret for norsk språk, kompetansesenteret for nynorsk mediespråk og Nynorsk kultursentrum. Stiftelsen Nynorsk kultursentrum eier og driver Ivar Aasen-tunet og gjennomfører et bredt kulturprogram året rundt, med høydepunktet ved Dei Nynorske Festspela. Mediesenteret i Førde driver på sin side bl.a. utadrettet kursvirksomhet i nynorsk og mediekunnskap. Kristelig Folkeparti vil understerke at offentlig kulturpolitikk bør stimulere til samarbeid mellom ulike språkinstitusjoner og dra veksler på den samlede kompetansen disse forvalter. Det vil også styrke muligheten til å demme opp for det stadig økende presset fra andre språk.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-18:
Det er to forhold jeg har behov for å spørre statsråden om. Det ene gjelder verbalforslaget fra flertallet der man ber Regjeringen «fremme forslag om retningslinjer, godkjenningsordninger eller andre krav som er egnet til å sikre seriøsitet i arbeidsutleiebransjen». Vi vet at det foregår sosial dumping i Norge i dag, og vi vet at de som er mest utsatt for det, er folk som har dårlig tilknytning til arbeidsmarkedet, som er arbeidsledige og på desperat jakt etter jobb. Og da er det jo viktig at vi går inn og sikrer seriøsitet i de bransjene, særlig fordi servicenæringen sjøl har bedt om det. De har god kjennskap til dette og vet at det innenfor disse bransjene er en del useriøse aktører. Så det er vanskelig å forstå hvorfor Regjeringen ikke imøtekommer det. Det andre spørsmålet er knyttet til at Aetat skal formidle kunnskap om rettigheter til utdanning. Og jeg syns at det lover litt dårlig med tanke på å få en utredning om en stor etat der folk skal kunne gå inn én dør og få greie på alt de kan hjelpe seg med når de er utenfor arbeidslivet. Hva er grunnen til at statsråden er så redd for at Aetat skal ha plikt til å informere godt om de rettigheter folk har til utdanning?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-18:
Jeg må si at jeg synes ikke statsråden svarer særlig godt i forhold til Aetat og informasjon om rettigheter til utdanning, for det er ingen som har foreslått lovfesting av dette. Det er rett og slett en politisk understreking fra et flertall i komiteen som sier at dette er viktig. Det er kjempeviktig at man har en bred forståelse av dette når man skal lage en stor etat der folk skal kunne gå innenfor én dør og få informasjon og bistand på de områdene de trenger. Da virker det veldig underlig at man på en måte prøver å skyve dette temaet vekk, for det er jo så utrolig viktig for veldig mange av de arbeidsledige at de får utdanning. Så det er underlig at man inntar en sånn holdning. Så til dette med sosial dumping. Ja, det er riktig at det på en del områder er allmenngjort tariffavtaler, og SV anbefaler det sterkt. Det er et godt virkemiddel, men det har ikke skjedd på noen av de områdene som jeg refererte til i mitt innlegg, nemlig servicesektoren. Servicenæringa sjøl har bedt Stortinget og Regjeringen om å vurdere noen tiltak for å sikre seriøsitet i denne bransjen. Statistikken viser også at det er her folk blir syke og uføretrygdet. Det er tøffe forhold i den bransjen, og de rekrutterer også veldig mange av dem som er ut og inn av arbeidsmarkedet på usikre ansettelsesforhold. Jeg må si at jeg er bekymret over at man ikke ser det og ikke engang er villig til å vurdere slike tiltak for å sikre en bransje der de mest utsatte jobber. Så er jeg litt i stuss om Fremskrittspartiets stemmeforklaring her i stad. Jeg vil bare gjøre oppmerksom på at forslaget fra flertallet til § 26 annet ledd er i sitt innhold identisk med mindretallets forslag, nr. 4. Det er altså bred enighet i Stortinget om at det ikke skal kreves betaling av arbeidssøkeren for formidlingstjenester. Jeg regner med at presidenten legger opp avstemningen slik at det blir klart at det blir et flertall for innholdet i det, slik at ikke denne litt overraskende stemmeforklaringen skal resultere at vi vedtar en lovbestemmelse som mangler denne viktige saken, for den er veldig viktig også for flertallet.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-11-18:
Eg har eit spørsmål knytt til punkt 10, om sanksjonar. Det finst i dag firma som nektar tilsette å organisere seg. Det finst kanskje òg firma som betaler t.d. overtid med varer, eller dei betaler ei løn som ligg langt under det som er tariff-festa. Mitt spørsmål til statsråden blir: Vil slike firma kunne hevde at dei driv såkalla lovleg verksemd, slik § 2 gjev til kjenne som føresetnad for bistand frå Aetat, og kan eventuelt Aetat nekte å skaffe arbeidskraft til bedrifter som t.d. bryt arbeidsmiljølova og gjeldande tariffavtaler?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-11-18:
Av og til kan me lese i media om at tilsette i Aetat til tider blir utsette for trugsmål og anna trugande oppførsel frå arbeidssøkjarar. Dette kan t.d. vere trugsmål som ikkje blir råka av dagens straffelovgjeving. Slik eg forstår den gjeldande sysselsetjingslova, har ho i seg vedtak som tilseier at Aetat faktisk kan nekte å hjelpe menneske som utøver slike trugsmål mot arbeidstakarar i Aetat. Mitt enkle spørsmål blir da: Kvifor vil ikkje departementet vidareføre dette vedtaket, slik eg har forstått at også Aetat har bedt om i si høyringsutsegn til lova?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-11-18:
Jeg må si at jeg finner det noe underlig at man har behov for å lovbestemme at det er ulovlig for private arbeidsformidlere å kunne ta seg betalt for en formidlingstjeneste overfor en arbeidssøker. Og jeg må si at jeg også anser de begrensninger loven hjemler vedrørende utleie av arbeidskraft, som noe merkelige. Mener virkelig statsråden at disse lovbegrensningene som han her viser til med hensyn til privat arbeidsformidling og utleie av arbeidstakere, er noe som styrker innsatsen for å formidle ledig arbeidskraft, eller styrker mulighetene for å skape et mer fleksibelt og selvregulerende arbeidsliv?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-11-18:
Senterpartiet meiner at det er stadig nødvendig å fokusera på modernisering, effektivisering og fornying. Men då må dei tiltaka som blir sette i verk, vera til det betre. Eg er einig i saksordføraren si understreking av dei områda der komiteen står saman med departementet. Det går òg fram av innstillinga på kva område det er delte meiningar i komiteen. Men eg har lyst til å streka under nokre få punkt. Senterpartiet ynskjer eit forsterka engasjement mot arbeidsløyse og mot sosial dumping. Vi er då vare for alle dei forslaga som kjem, og som vil bidra i så måte. Difor synest vi det er verdt å følgja opp at Rikstrygdeverket meiner at yrkeshemma skal synleggjerast betre i lova. Difor synest vi det er viktig å ha antidiskrimineringsreglar inn i lova. Difor synest vi òg det er viktig at det er ein person i Aetat som har ansvaret for den enkelte arbeidssøkjaren. Vi synest òg det er klokt at rådet består, altså at vi har eit partssamansett utval inntil ei ny organisering av arbeids- og velferdstenestene er oppretta. Så kjenner vi ein sterk frustrasjon i forhold til det som her er føreslått når det gjeld varslingsplikt ved masseoppseiing. Skal det vera slik at Aetat i ei tid der talet på delstillingar aukar kraftig, berre skal ha fokus på dei som har minst 50 pst. stilling? Det er vi djupt ueinig i. Aetat skal ha eit breiare fokus. I tråd med vårt engasjement mot sosial dumping synest vi at det er veldig viktig å få på plass ei godkjenningsordning eller andre krav som er eigna til å sikra seriøsitet i arbeidsutleigebransjen. Eg må nok seia at i forhold til dei debattane som vi hadde i vår på akkurat det punktet, har dette behovet forsterka seg over sommaren. Så til slutt: På tampen av komitebehandlinga vart det reist ei problemstilling som ingen av oss har omtalt i innstillinga, og det er det som står under punkt 9.1.5, som gjeld spesielle reglar for formidling av sjøfolk. Det er ILO-konvensjon nr. 179 som gjer det nødvendig. Departementet seier der at dei vil føreta ei forskriftsfesting. Eg vil berre be statsråden stadfesta at han kjem til å utarbeida ei slik forskrift i samråd med aktuelle organisasjonar både på arbeidstakar- og arbeidsgjevarsida.