Trine Skei Grande (Venstre), 2015-05-28:
Det er mulig at jeg er den eneste som er opptatt av dette på Oslo-benken, i hvert fall hvis vi skal dømme etter den «prangende» tilstedeværelsen i salen nå. Det var et lite signal ut i bygget, i håp om at kanskje noen flere Oslo-folk skulle bry seg. Oslo er en trygg by – en av de tryggeste hovedstedene vi har. Og den har hatt en veldig positiv utvikling i kriminalitetsstatistikken. Jeg fant – da jeg jobbet med denne interpellasjonen – oppslag fra 2006, da det var fire ganger så mange anmeldte lovbrudd per innbygger i Oslo som i New York. Men etter det ble det startet en stor omlegging, som førte til at Oslo-politiet har veldig gode statistikker når det gjelder kriminalitetsutviklinga. De har jobbet systematisk med f.eks. boliginnbrudd, som har gjort at vi i perioder har hatt en nedgang på 60–70 pst., fordi man har jobbet strategisk og systematisk mot de gruppene som har begått dette. I en periode oppfattet vi som bor i Oslo, at lommetyveri nærmest var en litt skjermet næring, men da Oslo-politiet bestemte seg for at dette var noe man skulle bekjempe, og la et spesielt ansvar på ett av politikamrene i byen for å følge det opp, så man at også den typen kriminalitet – gjennom systematisk og godt gammeldags politiarbeid – forsvant. Dette er ikke den typen kriminalitet som er den farligste, men det er den typen kriminalitet som gjør at folk ikke føler seg trygge i byen sin, og som gjør at folk føler at man ikke har kontroll over deres egen by. Politiet har også jobbet godt med gjengprosjektene, som har vært veldig målrettet mot noen av de ungdomsmiljøene som har rekruttert til disse gjengene. Utelivsvolden har gått dramatisk ned sammenlignet med det vi kan huske for bare noen få år tilbake. Da vi opphevde taximonopolet, klarte man, sammen med Oslo kommune, å få bort det som skjedde i mange år, nemlig flere drap i taxikø. Nå husker jeg ikke sist noe sånt skjedde ute på byen i Oslo. Oslo-politiet har fått til et veldig godt samarbeid med Oslo kommune når det gjelder forebygging, med mange gode prosjekter som er veldig målrettede for å få ungdom på riktig «track». I sum kan vi si det sånn at vi må tilbake til veldig tidlig middelalder i Oslos historie for å finne et tidspunkt da vi hadde så lite kriminalitet som vi har akkurat nå. Vi må også si at vi kanskje aldri noen gang tidligere har hatt en generasjon av Oslo-ungdom som har vært så lite kriminelle som de er nå. Vi må også veldig langt tilbake for å finne – om det i det hele tatt er mulig å finne – en ungdomsgenerasjon som verken gjør kriminelle handlinger eller ruser seg så lite som de gjør nå. Dette synes jeg, som borger av Oslo, er kjempebra, og det er tydelig at det skjer mange gode ting i Oslo-politiet. Da blir jeg bekymret når det den 20. april 2015 er et oppslag i Aftenposten om at tillitsvalgte i Oslo-politiet begynner å bli bekymret for ressursbruken knyttet til alle truslene som har sammenheng med nasjonale og internasjonale spørsmål. De tillitsvalgte tok opp at de er bekymret for at hverdagskriminaliteten og kampen mot den, som vi nå har kommet så langt i, skal tape i kampen mot de store terrortruslene, objektsikring og andre oppgaver som politiet får – når vi ikke får bekjempet hverdagskriminalitet, og når ordenspatruljene heller må stå og holde vakt. De var også bekymret for overtidsbruken. De tillitsvalgte i Oslo-politiet karakteriserte situasjonen som «halvt knestående». På det meste bruker Oslo-politiet 180 av sine årsverk til vakthold. Det tilsvarer 8 mill. kr i måneden. Det å ha en dobbel bilpatrulje, som vi f.eks. har hatt utenfor Stortinget i perioder, utgjør 18 årsverk – det tilsvarer 18 årsverk for politifolk å ha en sånn bilpatrulje stående. Det er ikke bare Stortinget som har fått økt vakthold. De jødiske miljøene har også fått økt vakthold – og det er helt riktig at de får det – noe som også tar av de politiressursene vi ser rundt omkring i byen. Vi har sett Pegida-demonstrasjonene, som har krevd enorme ressurser fra Oslo-politiet. Oslo-politiet har på en veldig god måte sørget for at alle får muligheten til å uttrykke sine meninger i Oslos gater – også når man blir møtt av tøffe motdemonstranter. At Pegida-demonstrasjonen fikk pågå, mener jeg var bra, men jeg syns også det var bra at SOS Rasisme og de andre gruppene fikk lov til å demonstrere imot. All honnør til politiet, som klarer å gjøre dette på en måte som vi syns er demokratiet vårt verdig. Men vi ser her at man gang på gang bruker opp politiets byressurser på nasjonale oppgaver. Det er i Oslo folk demonstrerer. Det er her det er naturlig å foreta politiske markeringer. Oslo-politiet vet at det deles ut en nobelpris i desember hvert år, noe som stiller ekstra krav, og man klarer alltid å gjøre en dugnad sjøl om det kniper med ressursene. Men når hele det nasjonale trusselnivået øker og mye av det blir lagt på Oslo-politiet, blir vi som er borgere i Oslo, bekymret, for det er felleskassa til Oslos borgere som brukes til å løse nasjonale oppgaver. Vi kan love at vi mestrer de nasjonale truslene, men vi må også huske på å klare å opprettholde den positive utviklinga vi har hatt med kriminaliteten i Oslo. Jeg tror også at det er viktig i det lange løp når det kommer til terrorberedskap. Mange av ungdomsprosjektene og forebyggingsprosjektene vi har, er viktige når det gjelder de truslene vi ser. Jeg har merket meg at statsråden hadde lest interpellasjonen min før han leverte revidert nasjonalbudsjett. Jeg syns det er veldig bra at man der har en påplussing for Oslo-politiet, for det betyr antakeligvis at statsråden er enig med meg i at det har kommet ekstra belastninger. Men jeg vil ha en forsikring om at vi ikke kommer til å svekke det gode kriminalitetsforebyggende arbeidet som gjøres av Oslo-politiet, og det samarbeidet vi har med Oslo kommune, for jeg tror det er viktig for tryggheten til folk og for terrorbekjempelsen. Det er viktig at vi klarer å opprettholde den trenden, sjøl om nasjonale oppgaver kommer opp, og sjøl om nasjonale trusselvurderinger kommer.