Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2012-10-05:
Sett i et større perspektiv, der Norge er en del av verden og en del av Europa, og når jeg hører en del av representantene på borgerlig side beskrive hverdagen i Norge, må jeg bare si at jeg ikke kjenner meg igjen. Jeg underslår ikke at det er utfordringer. Jeg underslår ikke at det er oppgaver som skulle ha vært løst, som ikke blir løst. Men vi bor i Norge og lever på toppen av kransekaken, de aller fleste av oss. Til tross for en urolig internasjonal finansverden og et Europa i krise, både når det gjelder finanser og sosialt, går det godt i Norge. Siden 2005 er det skapt mer enn 300 000 arbeidsplasser i Norge, og om lag to tredjedeler av disse er i privat sektor. Dette er ikke noe som har kommet av seg selv. Det er målrettet politisk arbeid hver eneste dag for at folk skal ha et arbeid å gå til, og for at folk skal ha en hverdag som er trygg. Det er ingen tvil om at vår energirikdom har bidratt betydelig til at vi så langt har vært relativt skjermet fra det som skjer i Europa. Men det er heller ikke noe som har kommet av seg selv. Det er også et resultat av politiske valg. Forvaltningen av våre felles ressurser skal komme folket til gode. Det er et politisk valg. Norge er en energinasjon. Vår velstand er bygd på energi – først gjennom vannkraften og muligheten den ga oss for industribygging, deretter gjennom olje- og gassnæringen. Fra 2005 og til nå har vi sett en stor vekst i energinæringen. Gjennom petroleumsmeldingen, vellykkede tildelingsrunder og tilrettelegging for mangfold på sokkelen har vi lagt til rette for en veldig positiv utvikling. I mitt hjemfylke Rogaland har vi i over 40 år sett store ringvirkninger som har stor betydning. Petroleumsressursene på norsk sokkel har lagt grunnlaget for en høykompetent og internasjonalt konkurransedyktig olje- og gassnæring. Det har også vært sterk vekt på helse, miljø og sikkerhet og på gode og ordnede lønns- og arbeidsvilkår. Dette har vært viktige forutsetninger for å bidra til at petroleumsaktiviteten på norsk sokkel har blitt en suksesshistorie. Leverandørindustrien til olje- og gasselskapene har blitt en av de viktigste motorene for vekst i norsk økonomi. Næringen har, som jeg sa tidligere, hatt store ringvirkninger for det norske samfunnet gjennom de siste 40 år. Utfordringen nå blir å sørge for at denne næringen fortsetter å skape lokale ringvirkninger når den nå skal bevege seg nordover. Et bærende prinsipp for Arbeiderpartiet og for denne regjeringen i energipolitikken er offentlig eierskap og at forvaltningen av folkets ressurser skal komme folket i hele landet til gode. Det er et politisk valg å vise retning eller si hva en vil. Det er avgjørende at vi ikke åpner opp for at private aktører overtar eierskapet til våre kraftressurser. Uten et robust hjemfallsregime er det nettopp det som vil kunne skje. Vi vet at tyngdepunktet i det borgerlige samarbeidet ligger mellom Fremskrittspartiet og Høyre. For noen knappe uker siden ble Høyres programutkast klart. Der kan vi lese at de ønsker å fjerne hjemfallsretten. Det kan vanskelig bety noe annet enn at de planlegger å selge folks ressurser, sånn som de gjorde i Trondheim før de mistet makten der, og sånn som de signaliserer at de vil gjøre i Oslo. Den regjeringen som styrer nå – og Arbeiderpartiet – skal fortsette å videreutvikle Norge som en energinasjon. Da er det flere utfordringer som står foran oss, men i dette arbeidet er et tydelig offentlig eierskap kjempeviktig. Ressursene i fossene, i dammene og under havbunnen tilhører folket, og de skal forvaltes ved et tydelig offentlig nærvær. På borgerlig side tar de mål av seg til å styre sammen. Men det som er veldig uklart for meg etter denne debatten, er i hvilken retning de skal gå. Og hva er det de skal gjennomføre? I går spurte representanten Trine Skei Grande representanten Siv Jensen om hun tror at klimaendringene er menneskeskapte. Representanten Jensen svarte ikke på det, heller ikke i går. En av verdens største utfordringer, nemlig klimaspørsmålet – i nær sammenheng med fattigdomsutfordringene – har altså ikke et av de største partiene på borgerlig side svar på. Vi vet hvor vi vil, og vi vet hvilken retning vi skal gå i. Derfor handler vi, og gjennomfører.