trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-06-08:
Jeg har faktisk problemer med å forstå dem som sier at det brede forliket i petroleumspolitikken er brutt med det vedtak som Stortinget gjør i dag. Det er faktisk et enstemmig storting som slutter seg til fusjonen mellom Statoil og Hydros olje- og gassvirksomhet. Så er det framsatt en rekke forslag fra opposisjonen i tillegg til den beslutning som skal gjøres, men når det gjelder et par av disse forslagene, er regjeringspartiene direkte uenige. Hvis vi skulle pålegge StatoilHydro å selge seg ned i andeler slik at det skulle ha betydning for balanseforholdet på norsk sokkel på kort sikt, ville man måtte selge seg ned på felt av betydelig størrelse. Noe av dette er gjengitt på side 44 i proposisjonen, venstre spalte: Overdragelse av felt som f.eks. Veslefrikk, Brage og Heidrun til andre operatører vil kun redusere produksjonen selskapet har i dag, fra 80 pst. til 76 pst. Det er altså en relativt beskjeden reduksjon av betydelige felt, som allikevel vil ha så liten betydning. Overdragelse av operatørskap er en komplisert sak, som det er redegjort for ganske grundig i proposisjonen. Når det så gjelder andre forslag, må jeg si at der kan det ligge til rette for samarbeid, og ikke minst kan man komme tilbake til en del av de ting som opposisjonen har tatt opp, bl.a. på et senere tidspunkt komme tilbake med en sak om hvordan fusjonen er gjennomført. Våren 2008 er muligens litt tidlig, men la oss diskutere det. Jeg er innstilt på at Stortinget skal få se på gjennomføringen av fusjonen på en fornuftig måte. Stortinget vil få seg forelagt en stortingsmelding om petroleumspolitikk. Jeg vil også komme til å legge fram en sak om evaluering av situasjonen innenfor leverandørindustrien. Det er ett av de temaene som jeg har tatt opp før. Men når posisjonen, flertallet, likevel ikke stemmer for dette, føyer det seg inn i en god tradisjon hvor stortingsflertallet ikke har noe behov for å instruere regjeringen. Med dette vil jeg legge til rette for å imøtekomme opposisjonen og posisjonen. Så er det et enstemmig storting – altså alle partier – som understreker behovet for mangfold og konkurranse. Det er ikke noe spesielt for verken flertallet eller mindretallet i denne sal. Alle partier understreker også betydningen av høy verdiskaping på sokkelen. Så det er altså ikke slik at vi har brutt den linjen som man har fulgt i mange år. Stortinget er enig om å gi en bred tilslutning til fusjonen mellom disse to selskapene. Det er det vesentligste spørsmålet vi behandler i dag. En rekke av de andre forslagene vil vi ha mulighet til å komme tilbake til i framtidige saker.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2007-06-08:
Nye StatoilHydro blir en svært dominerende aktør på norsk sokkel. Og nettopp i sånne saker er det helt avgjørende at beslutningsgrunnlaget som legges frem for Stortinget, er korrekt og tilstrekkelig. I denne saken har statsråd Enoksen ettertrykkelig bevist evne til å feilinformere Stortinget, og han har unnlatt å legge frem tilstrekkelig og nødvendig informasjon om det beslutningsgrunnlaget som skulle frem for Stortinget. Vi ser i stadig flere saker at den sittende regjering unnlater å overholde informasjonsplikten sin overfor Stortinget, og opptrer mer og mer arrogant i kraft av å ha flertall. Den type lettvint omgang med landets nasjonalforsamling bør Regjeringen tenke seg om to ganger før den fortsetter å ha. Mitt spørsmål til statsråden blir: Tar han selvkritikk på mangel på håndtering overfor Stortinget, og er han nå villig til å beklage den håndteringen som har vært gjort fra Regjeringens side i denne saken?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2007-06-08:
Det er relativt åpenbart at statsråden ikke tar alvoret i denne saken inn over seg. Det er altså fremført meget sterke merknader fra en samlet opposisjon i innstillingen til denne saken, hvor opposisjonen uttrykker sterk kritikk av statsrådens håndtering av saken. Jeg registrerer at på samtlige spørsmål som statsråden nå har fått i replikkordskiftet, unngår han å svare på spørsmålene. Han svarer på noe annet. Derfor skal jeg gi statsråden anledning én gang til til å svare. Beklager statsråden, eller beklager statsråden ikke, den måten han har håndtert denne saken på overfor Stortinget? Det er et enkelt spørsmål, og det fortjener et ordentlig svar.
Lars Sponheim (Venstre), 2007-06-08:
Det kom fram i Bergens Tidende tidligere denne uken at det svaret til Stortinget som statsråden i dag sier skulle vært håndtert annerledes, er omarbeidet i hans eget departement i forhold til utkastet fra Fornyings- og administrasjonsdepartementet, i retning av at det var blitt misvisende. Innholdet var endret og misvisende. Kan statsråden bekrefte at svaret ble justert, slik at vi i dag står i en situasjon hvor Stortinget er feilinformert? Statsråden er i den situasjonen at han i denne sak har liggende et forslag fra et knapt mindretall i denne sal, som sier at det er sterkt kritikkverdig at Regjeringen ikke informerte Stortinget. Da statsråden var i spontanspørretimen i Stortinget for kort tid siden, gikk han så langt som å si at han beklageligvis kom i skade for ikke å gi den rette informasjonen. Det har han ikke sagt i dag. Han har sagt at det ikke er håndtert slik det skulle vært. Er det å forstå slik at når statsråden har brukt ordet «beklageligvis» om dette svaret, kan han stå fast ved svaret i dag og bekrefte det, og er det å oppfatte som om at statsråden faktisk har beklaget det?
Lars Sponheim (Venstre), 2007-06-08:
2/3, eller 67 pst., eierandel, som vil være resultatet for det nye selskapet etter dagen i dag, gir etter mitt skjønn ett eneste operativt grep for eieren, nemlig at man har makt til å foreslå vedtektsendringer når man måtte ønske det. Om noen overhodet hadde klart å samle alle de øvrige aksjonærene om å bli enige om å være imot det, ville det ikke ha vært tilstrekkelig. Spørsmål 1: Kan statsråden bekrefte at det er det eneste operative grepet av betydning med hensyn til å gå opp til 67 pst. eierskap? StatoilHydro får én marsjordre fra Stortinget i dag, og det er: Gå ut og gjør verden! Staten eier 2/3. Det vil ikke overraske meg om vi på et eller annet tidspunkt våkner opp til en nyhet om at Statoil har funnet seg en ny partner en plass ute i verden, og vil bli enda større. Spørsmål 2 er: Betyr det at 67 pst. står fast, og dermed vil være en begrensning på det nye StatoilHydros muligheter til f.eks. å fusjonere med et oljeselskap og virkelig gjøre verden, som i dag er marsordren fra Stortinget?
Lars Sponheim (Venstre), 2007-06-08:
Jeg vil gjerne få knytte noen kommentarer til noe av det som har kommet fram i debatten, og som jeg må si gjør meg en del urolig. Det gjelder først og fremst det syn som representanter for regjeringspartiene har på mindretallseierne i et slikt selskap. Uansett utfallet av de forslagene som ligger på bordet, det vi vet blir resultatet, er at staten selv med 67 pst. av eierskapet skal ha med private eiere som har tillit til at staten opptrer ryddig og utelukkende med selskapets eget beste som formål. Det har kommet uttalelser i dag, f.eks. fra Svein Roald Hansen, som antydet at hvis man ikke eide 67 pst., kunne eierne gå løs på å tappe selskapet for ressurser. Terje Aaslands syn er at det er nødvendig med så stort eierskap for å sikre at det skal bli et energiselskap eller at man får til CO2-håndetering. Og Asmund Kristoffersen uttaler at det var nødvendig for å få gjennomført miljøstandarder. Dette er, etter mitt skjønn, for det første et håpløst syn på mindretallseieres og alle eieres ansvar for å sette selskapets beste aller først. Det skaper en politisk usikkerhet, skapt av regjeringsflertallet i denne sal i denne debatten, noe jeg må si gjør meg veldig urolig. Nå vet jeg at departementet holder tungen mer rett i munnen enn det uttalelser fra Regjeringens støttegrunnlag her i Stortinget tilsier at de gjør, men allikevel sender det farlige signaler til mindretallseiere. I den grad man så å si kan sende børsmeldinger fra denne sal, synes jeg det er viktig å be alle mindretallseierne om å filtrere vekk alle disse forsøkene på å tillegge denne nye eiermakten politiske motiver og hensikter med sitt eierskap. Det andre som er beklagelig, er at vi i dag kommer til å forlate denne sal med et mindre bredt grunnlag for både oljepolitikk og basis for dette selskapet enn det som burde være nødvendig. Det også skaper dessverre en unødvendig usikkerhet for framtiden. Til slutt: Etter å ha hatt dette – skal vi si – sideløpet, men allikevel ikke uviktige løpet knyttet til sakens realiteter omkring statsråden som ikke har gitt den nødvendige informasjon til Stortinget og har innrømmet det, forlater vi også denne sal i dag med en svekket statsråd, svekket når det gjelder å håndtere dette store feltet. Statsråden sa tidligere i Stortinget i en spontanspørretime at han beklageligvis kom i skade for ikke å gi Stortinget denne nødvendige informasjonen. Jeg synes statsråden skulle gjenta det i dag. Jeg synes det ville styrke og ikke svekke statsråden, for statsråden har uansett behov for å reparere sitt forhold til Stortinget etter denne dagen.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Som det går fram av proposisjonen, er det ikke minst muligheten til – i tillegg til enkelttemaer om det vi forventer av våre selskaper – å ha kontroll over vedtektene for et så sentralt selskap i norsk næringsliv framover som er begrunnelsen for at vi vil opprettholde andelen på 2/3, slik vi tidligere sa om det tidligere Statoil, ut fra hvor viktig selskapet alene var. Når et nytt selskap nå blir enda tyngre, enda viktigere og får enda mer innflytelse næringspolitisk, skulle det bare mangle at vi ikke har den samme ambisjonen for den statlige eierandelen som vi hadde for Statoil alene, før de to selskapene ble slått sammen. Det gir, som sagt, mulighet til å ha full kontroll, dersom vi ønsker det, over vedtektsendringer når det eventuelt måtte være nødvendig. Men det understreker selvfølgelig også vår mulighet til å få gjennomslag for det som er omtalt i eierskapsmeldingen, med hensyn til både generelle forventninger til selskaper der staten er eier, og spesifikt for Statoil, som det store og viktige selskapet det er.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
En åpenbar forskjell er størrelsen og det området som StatoilHydro skal jobbe på. Vi har, som jeg sa tidligere, vært klare på den sentrale rollen som Statoil har innenfor olje- og gassvirksomheten, og den betydning det har at selskapet gjennom de konsesjoner det har fått, forvalter viktige naturressurser i Norge. Det sier seg selv at når vi har stått for dette som en politikk for Statoil, blir den i seg selv enda viktigere ved at vi nå slår sammen Statoils olje- og gassvirksomhet med Hydros olje- og gassvirksomhet – rett og slett fordi det nye selskapet blir enda større og får en større betydning. Når det gjelder konkurranseforholdene for leverandørindustrien, som jeg også er opptatt av, har olje- og energiministeren svart grundig på det tidligere i denne debatten. La meg bare understreke at det nye selskapet gjennom sin internasjonale konkurransekraft i år åpner for nye muligheter for norsk leverandørindustri, som vi kan føre på plussiden med hensyn til utviklingen også for den omkringliggende delen av næringen.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Svaret på det første spørsmålet er ja. Svaret på det andre spørsmålet er ja. Olje- og energiministeren har allerede, både i proposisjonen og i debatten her, og gjennom opphevelsen av taket på antall ansatte i Petoro, som det går fram av revidert nasjonalbudsjett, understreket behovet for å følge med videre, og hvordan vi kan gjøre det. Når det gjelder eventuelle tiltak i Oljedirektoratet og annet, er det et budsjettspørsmål. Det vil bli vurdert når budsjettet skal behandles. Utover dette er det ikke noen tvil om at den usikkerheten som deler av leverandørindustrien kan ha følt, i veldig stor grad vil bli påvirket av det som olje- og energiministeren har vært inne på, at en gjennom de siste tildelingene har sett et økende innslag av flere internasjonale aktører. Det er flere aktører i Nordsjøen nå enn det var tidligere. Det bidrar til et mangfold som gir leverandørindustrien en mulighet. La meg understreke at den muligheten vi får internasjonalt, også vil skape nye industrielle muligheter for norsk leverandørindustri.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Til det første spørsmålet: Det er klart at det kan formuleres slik at det å ha 2/3, og altså kunne endre vedtektene dersom en ønsker det – aktivt – er det operative målet og den sikringen vi er ute etter, ved å få Stortingets tillatelse til over tid å kjøpe oss opp til 67 pst. Men i det ligger det mange vurderinger. Det leder til det andre spørsmålet som representanten Sponheim stiller. Det som i hvert fall er sikkert, er at med den eierstyrken som vi nå får i det nye selskapet, har vi full kontroll dersom eier i framtiden skulle bli nødt til å vurdere den typen problemstillinger, som på dette tidspunkt er hypotetiske. Det at vi ønsker en stor eierandel, er et signal om hvor viktig vi synes det er å ha den styringen som ligger i det å ha 2/3 flertall. Det er også svaret på hvorfor det er så viktig selv om det skulle bli diskutert annet industrielt samarbeid – men som altså i denne sammenheng bare er hypoteser.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Jeg er redd for at representanten Solvik-Olsen nå blander myndighetsrollen og eierskapsrollen. Den sittende regjering er nettopp opptatt av ikke å blande disse rollene. Det som gjøres i Venezuela og i andre land, er selvfølgelig forretningsmessige vurderinger. Det følger av den nye selskapsformen som Statoil har. Det er ikke slik at vi er inne forretningsmessig og kvalitetssikrer den typen avtaler. Nå kan det vel også sies at når vi snakker om aktivt statlig eierskap, tror jeg nok at representanten Solvik- Olsen har fått med seg at det har noen andre nyanser og valører enn det som er tema for aktivt eierskap og aktiv næringspolitikk i Venezuela. Vi mener altså at den muligheten som ligger i å ha et sterkt eierskap i Statoil, har vist seg å være riktig, og vil være riktig i det nye selskapet. Men jeg konstaterer at det er grunnleggende uenighet mellom våre to partier. Fremskrittspartiet vil selge seg ut. De vil redusere inntektene fra selskapet. Vi vil altså ikke det. Vi vil ha kontroll.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Jeg tok ordet fordi jeg fikk en direkte henvisning fra to Høyre-representanter. Først til representanten Lønning som må ha misforstått min replikk noe alvorlig, fordi jeg nettopp understreket behovet for å skille mellom eierrollen og myndighetsrollen. Det var altså ikke motsatt, som innlegget fra Lønning kunne gi inntrykk av. Det er vanskelig å skjønne hvorfor det å skulle eie 67 pst. i et viktig olje-, gass- og energiselskap skulle være noe stort problem f.eks. i forhold til uavhengighet når det gjelder utenrikspolitikk, når vi fram til i dag altså eier 70,9 pst. av det største olje- og gasselskapet i Norge. Det får meg til å gå over til representanten Flåttens innlegg om næringspolitikk generelt knyttet opp mot det aktive eierskapet. Når det blir påstått at det ikke har skjedd noe, lurer jeg på: Hvor i all verden var representanten Flåtten da næringsnøytraliteten ble byttet ut med en målrettet næringspolitikk, noe som følges opp gjennom skipsfartspolitikken både med nettolønnsordninger, økte bevilgninger til forskning på miljøvennlig skipsfart, nye tiltak innenfor både forskningsfond og Innovasjon Norge? Eller – når vi gjør det samme innenfor marin sektor, satser på ferskfiskstrategier, stopper ulovlig fiske? Eller – når vi satser på energisektoren på en langt breiere front enn den forrige regjeringen var i stand til, både når det gjelder feed-in-ordningen, satsingen på Enova osv? Eller – når vi innenfor miljøsektoren satser milliarder på å utvikle renseteknologi på Mongstad? Eller – når vi innenfor reiselivssektoren, fordi vi er målrettet, har doblet bevilgningene fra den forrige regjeringen? Eller – når det gjelder andre deler av den aktive næringspolitikken, der vi i går kunne si fra at vi endelig har fått på plass en handelsavtale med Canada, som har ligget i dødvannet så lenge den forrige regjeringen satt, noe som også er bra for norsk næringsliv? Det er vår tredje største handelspartner hvis vi regner EU som en enhet. Eller – når vi legger fram en serveringslov som skal bygge opp under det seriøse næringslivet? Eller – når vi gjennom eierskapspolitikken både i forhold til Store Norske Spitsbergen Kullkompani nå i revidert, eller tidligere NAMMO, eller Bane Tele, viser aktivt eierskap, eller når vi øker GIEKs rammer? Før Høyres representanter rekker å stille spørsmål fra Stortinget, er saken ordnet opp i. Vi har lagt fram mye ryddigere signaler til våre eiere, fordi vi ønsker å være ryddige eiere gjennom en profesjonell eierskapspolitikk, noe som kommer til å bli understreket når jeg på børsen skal legge fram det første eierskapsdokumentet 13. juni. Eller hvor var han når vi nå sørger for å skaffe et nytt egenkapitalinstrument til bedrifter i vekstfasen? Jeg lurer på: Hvor i all verden var Svein Flåtten da alt dette skjedde, når han ikke har fått med seg at det er en ny næringspolitikk, en ny aktiv næringspolitikk?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
Planane om etableringa av StatoilHydro har skapt betydeleg uro i leverandørindustrien. Det er ikkje så vanskelig å forstå, for færre oppdragsgjevarar for leverandørindustrien betyr ein dårlegare konkurransesituasjon Når me i tillegg får eit selskap som er så stort som StatoilHydro, kan det lett skje at leverandørindustrien vert meir avhengig av eitt selskap. Sjølv om dette selskapet skulle ta med seg leverandørindustrien utanlands, er det likevel ganske mykje skepsis. Det er, som sagt, ei betydeleg uro i leverandørindustrien, i lokalsamfunna, hos familiar og hos enkeltpersonar. Spørsmålet mitt er då: Forstår næringsministeren denne uroa, og har han tankar om dette, utover det å følgja utviklinga og å vera i dialog med dei partane det vedkjem?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
Det lir nok mot slutten av debatteringa i denne saka, men iallfall på eitt punkt er det nokre av oss som føler at det framleis heng ei usikkerheit i lufta. Går me tilbake til Stortingets behandling av Stortingets kontrollfunksjon, som var opptakten til grunnlovsforslaget om opplysningsplikta, vert det sagt veldig tydeleg i merknaden bl.a.: «Komiteen vil hevde at regjeringen må ha plikt til å la alvorlige faglige motforestillinger fremgå av saken selv om disse er i strid med regjeringens forslag.» Og det er det delar av denne saka dreiar seg om: alvorlege motførestellingar som ikkje har vorte meddelte Stortinget. No har statsråden fleire gonger i dag sagt at han meiner det same som han meinte i spontanspørjetimen den 30. mai i år. Han har òg sagt at han gjerne såg at brevet hadde vore besvart på ein annan måte, og han seier at det ikkje var behandla slik som det skulle frå hans side. Men går me tilbake til 30. mai, er det to utsegner eg gjerne vil få lov til å referera. For det første sa statsråden: «Men beklageligvis var mitt svar på det punkt upresist.» Erna Solberg hadde si utfordring, der ho sa: «Jeg synes statsråden burde beklage dette fra denne talerstol.» På det svarte statsråden: «Nei, det ser jeg faktisk ingen grunn til.» På bakgrunn av dette hadde det vore greitt om statsråden rydda til sides den usikkerheita som framleis gjer seg gjeldande på dette punktet.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
Dette er en stor sak. Sammenslåingen av Statoil og Hydros petroleumsvirksomhet har et betydelig industrielt perspektiv. Det handler om forvaltningen av olje- og gassressursene i Norge. Det handler om at det sammenslåtte selskapet vil være enda sterkere og mer konkurransedyktig internasjonalt, og ikke minst handler det om at vi skal få et nytt selskap som skal utvikle seg til å bli et enda bredere energiselskap med et engasjement for fornybar energi. Til det siste har vi både fagkompetanse, økonomiske ressurser og ikke minst en forpliktelse. Derfor må arbeidet med CO2-håndtering og med å utvikle ny fornybar energi etter Kristelig Folkepartis mening være viktige satsingsområder for det nye sammenslåtte selskapet. Som sagt tidligere i denne debatten, er Kristelig Folkeparti opptatt av at en tenker nøye gjennom alle konsekvensene av denne fusjonen. Det handler om å sikre fellesskapets verdier og ta et ansvar for de globale miljøutfordringene. Kristelig Folkeparti er enig i at staten over tid øker sin eierandel i StatoilHydro til 67 pst., slik at det statlige eierskapet og muligheten til styring sikres. Jeg er glad for at en samlet komite understreker at hovedkontoret for det nye selskapet skal være i Stavanger, slik Statoils hovedkontor er i dag. Det er viktig å ta vare på og videreutvikle det fantastiske miljøet og den kompetansen som er bygd opp i Stavanger-regionen. Vi må ikke begå den alvorlige feilen det vil være å undergrave Stavanger som Europas oljehovedstad. Norge har en enestående posisjon her, og en flytting av Statoil vil bryte den opp. Det taper Stavanger på. Men først og fremst taper Norge som nasjon på det. Vi kan se på det som skjedde i Skottland. Den skotske oljebyen Aberdeen ble lenge betraktet som – akkurat – Europas oljeby nummer én. Aberdeen og Storbritannia mistet posisjonen til Stavanger og Norge, da BP etablerte hovedkontoret sitt utenfor London. Videre mener jeg at hvis en hadde flyttet hovedkontorfunksjonen fra Stavanger til Oslo, ville vært en omvendt distriktspolitikk. Stavanger har i dag hovedkontorfunksjonen for oljeselskapene, Oljedirektoratet og Petroleumstilsynet samt en unik industriklynge bygd opp av store og små leverandører. Det er viktig å ivareta og videreutvikle de fagmiljøene som selskapene i dag har langs hele kysten.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Virksomheten som er knyttet til petroleumsaktiviteten, er noe av det aller viktigste for sysselsetting og velferd i hele landet, og mulighetene for økt aktivitet er stor. Derfor er det så stor interesse i hele landet knyttet til denne saken. Jeg ser av innstillingen at en samlet komite omtaler nordområdene, og den viser til at det sammenslåtte selskapet StatoilHydro prioriterer nordområdene høyt. Det er betryggende at en samlet komite er opptatt av dette, og at de har denne oppfatningen av det sammenslåtte selskapets framtidsplaner for nordområdene. Jeg vil imidlertid tilføye at selskapets framtidsplaner ikke bare må være knyttet til det å hente ut ressursene. Vi er mange som ser for oss en stor olje- og gassaktivitet i nord, men selskapene skal være klar over at landsdelens innbyggere forventer at en betydelig virksomhet i landsdelen skal følge med. StatoilHydro skal være oppmerksom på at signaler om nedtrapping av viktige funksjoner i nord kan virke negativt på innbyggernes holdning til utvinning og åpning av nye arealer i landsdelen. Vi trenger støtte og engasjement fra innbyggerne i nord for å kunne åpne nye arealer og dermed øke utvinningen der. Jeg registrerer i disse dager at det er kommet signaler om at StatoilHydro vil flytte viktige funksjoner fra sitt kontor i Harstad. Jeg kan ikke innestå for hvor omfattende disse flytteplanene er, jeg vil bare tilføye at det er meget uheldig dersom viktige funksjoner og kompetanse fjernes fra det meget velfungerende kompetansemiljøet som er bygd opp i Harstad. Jeg håper at disse signalene er overdrevne, men det hersker en skeptisk holdning hos alle som har i frisk erindring at Hydro for noen år siden med et pennestrøk la ned nesten hele sin aktivitet i Harstad og flyttet den til Oslo. Dette skapte ikke akkurat entusiasme hos befolkningen. Vi er mange som spør oss hvorfor ikke mer kan ledes fra nord, når det er såpass mye god kompetanse på plass der allerede. Jeg er svært tilfreds med at en samlet komite mener at det må stilles strenge krav til lokal verdiskaping ved godkjenning av framtidige utbyggingsplaner. Dette må nedfelles så klart at det ikke kan misforstås fra selskapenes side.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Jeg skal ikke forlenge denne debatten, men representanten Aspaker er som vanlig sterk i sine utsagn – så også fra Stortingets talerstol i dag. Når vi ser hennes utsagn om denne saken i pressen og i de mange oppslagene i Harstad Tidende, skulle en forvente noe mer fra Høyre og fra hennes side av håndfaste ting. Jeg merker meg at en samlet komite, inklusiv Høyre, sier at de registrerer at det sammenslåtte selskapet prioriterer nordområdene høyt. Samtidig er representanten Aspaker veldig skuffet, og det har representanten også gitt utrykk for i mange nummer av Harstad Tidende i den siste tiden. Hun er skuffet over manglende satsing. Hva er egentlig Høyres oppfatning i denne sammenheng? Er man skuffet, eller er man tilfreds, slik det står i en samlet komitemerknad? Så synes jeg heller ikke at Høyre og Aspaker har noe å slå seg på brystet for når det gjelder etablering av en avdeling av Petroleumstilsynet i Harstad. Jeg ser av innstillingen at opposisjonen igjen vil utrede et avdelingskontor av Petroleumstilsynet i Harstad, og det er tilføyd «eller på annen måte». Det kunne jo være interessant å vite hva dette «på annen måte» betyr. Jeg undres over hvorfor Høyre ikke var like aktiv i det spørsmålet mens de hadde plass i regjeringskontorene, men ble det umiddelbart etter at de hadde forlatt regjeringskontorene.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-06-08:
Stortinget behandler i dag den kanskje aller viktigste saken om norsk petroleumspolitikk på 35 år. Ikke siden opprettelsen av Statoil i 1972 har regjering og storting tatt en viktigere strategisk beslutning for norsk petroleumsutvikling. Det er nå myndighetene og Stortinget har muligheten til å være med og legge løypa for det fusjonerte StatoilHydro. Derfor var det en kolossal skuffelse for hele Nord-Norge da den rød-grønne regjeringen la fram fusjonssaken, med noen generelle vendinger om nordområdene, og uten at Harstad – med Statoils solide kompetansemiljø – overhodet var nevnt. Dette er oppsiktsvekkende, og Regjeringen som nærmest gjør krav på å eie nordområdepolitikken, er avslørt. Nord-Norge er på sett og vis kjørt av lasset. Vestlandet og Midt-Norge har fått utpekt strategiske brohoder for petroleumsnæringen. Men når det gjelder Nord-Norge og nordområdene, som er utpekt til landets framtidige olje- og gassprovins, har verken Regjeringen eller regjeringspartiene gjennom komitebehandlingen vært i stand til å fornye Harstads status som oljehovedstad i nord, slik Høyre har tatt til orde for – dette til tross for at petroleumsmiljøene i nord er langt mer modne i dag enn da Stortinget på 1970-tallet utpekte Harstad som hovedsenter for petroleumsvirksomhet i nord, og til tross for at Statoil i Harstad har bygd opp et solid kompetansemiljø med nærmere 300 ansatte, selskapets spydspiss for leting og produksjon i nordlige havområder. Hvordan er det mulig at de rød-grønne regjeringspartiene, med en olje- og energiminister fra landsdelen, kunne svikte så fatalt når det gjaldt som aller mest? Alt rød-grønt snakk om nordområdene blir bare hulere og hulere. Høyre etterlyser innhold i nordområdepolitikken. Regjeringspartiene snakker om å bygge kompetansearbeidsplasser og realisere mulighetene i nord, men svikter gang på gang i avgjørelsens time. I StatoilHydro-saken hadde regjeringspartiene en gyllen sjanse til å bevise at de faktisk mener alvor med sine mange honnørord om nord. Den forspilte man. Min stortingskollega fra Troms, Bendiks Harald Arnesen fra Arbeiderpartiet, har ved flere anledninger bedt meg om å ta det med ro, underforstått: Bare regjeringspartiene fikk litt tid på seg, skulle ting falle på plass. Så feil kunne Bendiks Harald Arnesen ta. Det grenser til det uvirkelige at to nordnorske statsråder, den ene nyvalgt nestleder i Arbeiderpartiet, og 13 rød-grønne stortingsrepresentanter har akseptert at Regjeringen satte bom for å plassere Harstad som et nordlig strategisk brohode på StatoilHydros norgeskart. Rød-grønne representanter fra nord har en utfordring når man skal forklare landsdelen hvordan dette kunne skje. Det fusjonerte StatoilHydro med en statlig eierandel på bortimot 70 pst. blir et av myndighetenes viktigste verktøy i videreutviklingen av petroleumsnæringen. Som den desidert største eieren har staten avgjørende innflytelse over sammensetningen av selskapets styrende organer. Jeg vil derfor sterkt appellere til Regjeringen at man nå finner plass også til folk nordfra i det fusjonerte selskapets styre og bedriftsforsamling.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-06-08:
Jeg vil starte med å takke representanten Bendiks H. Arnesen for at han på en god måte markedsførte alle de gode oppslagene som Høyre har fått i lokalpressen i forhold til StatoilHydro-saken. Jeg var også helt forberedt på at representanten ville prøve seg på en ny forsvarstale, fordi hans egen regjering ikke ville ta Harstad i sin munn i det virkelig avgjørende øyeblikket. Det er simpelthen noe bemerkelsesverdig at Stortinget i oljealderens barndom, på 1970-tallet, da vi visste fint lite om hva slags ressurser som fantes i nord, var villig til å peke på Harstad. I dagens situasjon – med kunnskap om at så mye som 25 pst. av verdens petroleumsreserver trolig befinner seg i nordområdene – velger altså det rød-grønne stortingsflertallet å blokkere et klart signal fra Stortinget om at Harstad skal være senter for en petroleumsnæring på frammarsj i nord. Vi er vitne til et uhyre trist linjeskifte i Arbeiderpartiets petroleumspolitikk. Høyre er helt uenig i det som antydes i innlegg fra representanter fra regjeringspartiene, om at det skal være å blande seg inn i selskapets indre anliggender når man peker på at også den nordlige landsdelen skal ha et kompetansemiljø som skal kunne videreutvikle den næringen fra et nordnorsk ståsted. Med innpå 70 pst. eierskap og olje- og gassnæringen utpekt som en drivkraft for å realisere visjonene i nordområdestrategien, ville det være helt legitimt at dette huset også hadde en klar oppfatning i saken og pekte på noen virkemidler, og Statoils kompetansemiljø i Harstad er et slikt virkemiddel. Jeg har store ambisjoner på Nord-Norges vegne. Det må være hevet over enhver tvil at landsdelen har kompetente både fagmiljøer og kandidater når det kommer til det tidspunktet hvor det skal settes sammen styrende organ i selskapet. Jeg håper at Regjeringen bidrar til at man reflekterer den kompetansen som er i landsdelen når man kommer til det tidspunktet. Jeg mener det ville være verdifullt for selskapet å trekke aktivt veksler på den nøkkelkompetansen som finnes i nord om nord, for på best mulig måte å realisere den tverrpolitiske målsettingen om at økt aktivitet i nord skal gi økte ringvirkninger i nord. Høyre har brukt alle mulige anledninger til å fremme forslag til hvordan vi skal få til økte ringvirkninger, mens representanten Bendiks H. Arnesen og Arbeiderpartiet har brukt de samme anledningene til å stemme ned Høyres gode forslag hver gang, inkludert forslaget om å vurdere en avdeling for Petroleumstilsynet i nord. Så jeg har forventninger til selskapet, men vi har fra Høyre side også forventninger til at staten både skal satse mer på Oljedirektoratet og også satse på Petroleumstilsynets tilstedeværelse i nord.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Jeg la merke til at representanten Børge Brende i sitt replikkordskifte henviste til filmen «Wag the Dog». Må jeg få minne om at plottet i denne politiske thrilleren er at man startet en krig for å dekke over andre tvilsomme politiske affærer. Kanskje kan dette bildet ha større relevans i akkurat denne saken enn det Brende åpenbart selv var klar over. Det er med er en blanding av forventning og skepsis jeg imøteser etableringen av StatoilHydro – forventning fordi sammenslåingen av Statoil og Hydros petroleumsvirksomhet gir det nye selskapet enorme industrielle muligheter, skepsis fordi de to selskapenes atferd de siste årene kan reise tvil om StatoilHydro vil bli den industrielle motoren her til lands som mange av oss mener at selskapet bør og skal være. Jeg registrerer selvfølgelig at de to selskapene begrunner fusjonsavtalen med sine internasjonale ambisjoner. Likevel vil Norge og norsk kontinentalsokkel fortsatt være selskapets viktigste aktivitetsområde. Når vi kjenner de mulighetene som ikke minst foredlingen av gass og våtgass som petrokjemisk råstoff vil skape i Norge, så er det litt underlig at dette ikke har større plass i den avtalen som Stortinget i dag behandler. Faktisk kan Statoils salg av Borealis i 2005 og Hydros nylige salg av Polymers, tyde på at selskapene ikke er spesielt interessert i nedstrømsvirksomhet. Tar de med seg denne holdningen inn i det nye selskapet, kan det bety at norsk industri i realiteten berøves muligheten for å være med på denne delen av oljeeventyret. Her skal det straks føyes til at britisk eide Ineos, som kjøpte Polymers, og som nylig også tok over Borealis, later til å ha industrielle ambisjoner i Norge og ønsker å utvikle selskapene. Det er som kjent langt bedre å ha eiere som ønsker å satse, enn eiere som ikke gjør det. På et industriseminar i Stortinget senest i går sa direktør Kjell Skjeggerud i Norcem: «Mye handler om å overbevise de gutta som sitter på pengesekken et sted nede i Tyskland om at det kan være vel verdt å bruke noen kroner i Norge – ikke bare i Østen og Kina.» Dersom hovedaktørene i norsk industri selger seg ut på viktige områder, er det et kraftig signal til vår omverden. La meg til slutt si at jeg støtter fullt ut komitemerknaden som flertallet har laget, der de sier at styrene skal ha en normal funksjonstid, og at styret i det nye selskapet skal vurderes etter sine gjerninger.
Bent Høie (Høyre), 2007-06-08:
Dette er en trist dag for Stortinget og en trist dag for norsk oljepolitikk. Regjeringen har i denne saken bevisst valgt å bryte en over 30 år lang tradisjon med brede kompromisser når det gjelder store endringer i nasjonens oljepolitikk. I alle disse kompromissene har alltid Arbeiderpartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti vært med. Nå har Regjeringen valgt å bygge Norges nye oljepolitikk på støtte fra SV, et parti som konsekvent har vært imot disse kompromissene, og på Senterpartiet, som selv valgte å melde seg ut i det siste oljekompromisset i 2001. Det vi nå ser, er at vi har en regjering som legger vekt på selskapets interesser foran fellesskapets interesser. Eierskapet er ikke blitt et virkemiddel for fellesskapets interesser, men et virkemiddel til hinder for fellesskapets interesser. Den beste illustrasjonen på det er måten Regjeringen i denne saken har håndtert informasjonen til Stortinget på. Her i Stortinget har vi i dag gått en runde med den ansvarlige statsråden, og en samlet opposisjon har kommet med en sterk, samlet kritikk. Statsråden unnlot bevisst å bruke ordet «beklage» og sa konsekvent at han tok saken med det største alvor. Vel, alvoret var som blåst av fjeset da statsråden satte seg ned og smilte sammen med sin kollega næringsministeren og styrelederen i det nye selskapet. Det var faktisk den eneste gangen under hele saken at de tre har smilt samtidig. Alvoret var vekk. Det viser den arrogansen som denne regjeringen har overfor Stortinget i denne saken. Jeg tror òg at selskapet bør ta inn over seg at vi nå har en regjering som tilstreber å være selskapets beste venner, men at disse såkalte vennene faktisk kan bli selskapets verste fiender med tanke på det omdømmet som selskapet er avhengig av, både overfor omverdenen, overfor konkurrenter og overfor leverandører, fordi en regjering som er i stand til å behandle en sak på en så arrogant og klønete måte, kan bli en belastning også for selskapet som har en slik hovedeier. Komiteen har i innstillingen sterke føringer når det gjelder Stavanger som europeisk oljehovedstad. Det er ikke noe negativt å si om de føringene, men de er ikke verdt papiret de er skrevet på, hvis ikke Regjeringen følger dem opp i praktisk politikk og i sine føringer overfor det nye styret. Til nå har ikke Regjeringen vist vilje til å følge opp den politikken.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2007-06-08:
Dette er trolig stortingssesjonens viktigste industripolitiske sak, og Regjeringen leverer overhodet ikke annet enn retorikk. Man kan i mangel på andre uttrykk si at Regjeringen har blitt nikkedukker for industrien selv, eller i beste fall et haleheng, for StatoilHydro vil bli en ekstremt dominerende aktør. Selskapet vil være operatør for 80 pst. av dagens olje- og gassproduksjon på norsk sokkel, og det vil, sammen med SDØE, disponere om lag to tredjedeler av de gjenværende ressursene på sokkelen. Jeg skjønner godt at det både fra norsk leverandørindustri, fra andre oljeselskaper og fra forskningsmiljøer har vært uttrykt både skepsis og bekymring når det gjelder selskapets nye posisjon. Konkurransetilsynet har jo gjennom sin rapport, en rapport som for øvrig Regjeringen prøvde å unnlate å informere Stortinget om, identifisert flere områder hvor fusjonen kan virke negativt. Regjeringens unnfallenhet med hensyn til å involvere Stortinget er problematisk og arrogant. Mens opposisjonen har strukket ut en hånd og ønsker et bredt forlik, har Regjeringen svart nei, og at man ikke ønsker dialog. Det må stilles strenge krav til fusjonen, slik at den kan godtas. StatoilHydro må redusere sitt operatørskap på norsk sokkel, og det samme må gjelde selskapets samlede markedsposisjon på felt som er under utbygging eller i sen planleggingsfase, ikke minst når det gjelder letelisenser. Regjeringen må i sin alenegang sørge for at de mest aktive nr. 2-selskapene får en større tildeling av leteareal. Petoro og Oljedirektoratet må styrkes, både når det gjelder kunnskap og bemanning. Da blir det ekstra viktig at staten utøver sitt eierskap slik at det fremmer konkurranse og mangfold på norsk sokkel og i det norske samfunnet som helhet. Så langt har ikke Regjeringen foreslått et eneste kompenserende tiltak. Det vil kunne få dramatiske konsekvenser for hele Norge, men spesielt for norsk leverandørindustri og norsk petroleumsforskning. Det er problematisk når man ser på Regjeringens historie på konkurranseområdet og på sak etter sak hvor Konkurransetilsynet som tilsynsmyndighet er blitt overkjørt ut fra rene politiske og taktiske hensyn. Det er også problematisk at Regjeringen tilsynelatende ikke makter å se forskjell på sin myndighetsrolle og sin eierrolle. Mens man på den ene siden ikke har noen skrupler med å bruke eiermakten, er tilsynsmakten og myndighetsrollen fullstendig fraværende.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Representanten Ketil Solvik-Olsen sa i debatten at han ikke kunne se betydningen av å eie 67 pst. i forhold til 34 pst., som Fremskrittspartiet mener er tilstrekkelig at staten eier i StatoilHydro. I tillegg til vedtektsvernet er jo svaret at det avhenger av hvem som eier de resterende 66 pst. Hvis disse aksjene, eller over 50 pst. av selskapets aksjer, er på en annen eiers hender, vil denne eieren styre utbyttepolitikken. Gjennom det kan man gjøre mye galt med et selskap. Man kan bl.a. tappe det for ressurser, for ikke å si tømme det. Solvik-Olsen forstod heller ikke hvorfor staten skulle ha så store verdier plassert i StatoilHydro. Hvorfor ikke like gjerne i dette selskapet som i andre selskaper gjennom Pensjonsfondet? Avkastningen er god, og utsiktene til verdistigning minst like god som i andre plasseringsalternativer. Hvorfor skal ikke staten velge dette selskapet for kapitalplassering når aksjene er så ettertraktet? Det er jo spørsmålet Solvik-Olsen burde stilt seg, ikke det motsatte. Eller er det slik at Fremskrittspartiet tenker seg at de milliardene et nedsalg ville frigjøre, skal brukes til å finansiere Fremskrittspartiets kostbare løfter? Representanten Børge Brende trakk linjene tilbake til 1984 og Statoil-forliket. Per-Kristian Foss sa i et spørsmål til statsråden at regjeringen den gang gikk i dialog med det største opposisjonspartiet, Arbeiderpartiet. Dette er ikke noen presis beskrivelse av bakgrunnen for den henvendelsen Gro Harlem Brundtland gjorde til daværende statsminister Kåre Willoch. Det var Arbeiderpartiet som i et brev til regjeringen tok initiativ til et bredt forlik om Statoils rolle i utviklingen av norsk oljenæring. Det ble gjort fordi Willoch-regjeringen var godt i gang med Høyres politiske mål, å vingeklippe Statoil. Gjennom Arbeiderpartiets initiativ den gang gav Arbeiderpartiet støtte til den holdningen Høyres regjeringspartnere, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti, hadde til Statoils viktige rolle i norsk oljepolitikk. Sammen greide vi å stanse Høyres ambisjoner om redusere Statoils rolle og muligheter. Det tror jeg alle skal være glade for i dag. Det gledelige er jo at et enstemmig storting i dag støtter fusjonen og ser verdien og nødvendigheten av å ha et sterkt selskap for å bygge videre på den imponerende historie som utviklingen av norsk oljenæring – som Statoil og Hydro i realiteten har stått for – er. Det er viktig å samle kreftene for å møte framtidens utfordringer. For øvrig er jeg glad for at man både i innstillingen og i debatten i all hovedsak har konsentrert seg om det Stortinget skal bry seg med i forbindelse med denne fusjonen, og ikke om sider ved det nye selskapet som det er klokest at selskapets styrende organer selv tar hånd om.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-06-08:
Det som fikk meg til å ta ordet i debatten nå, var den replikkordvekslingen som var mellom representanten Ketil Solvik-Olsen og næringsministeren når det gjelder Venezuela. Jeg ser nå at næringsministeren ikke er til stede i salen – Fremskrittspartiet er for så vidt vant til at næringsministeren ikke er til stede – men det hadde jo vært litt hyggelig om han kunne følge i alle fall denne debatten. Det som er litt viktig for oss å få klarhet i, er Statoils skjebne i Venezuela. Vi trekker ikke i tvil at de investeringene som Statoil har gjort, har vært gjort i god tro og ser ut til å være fornuftige investeringer. At så de politiske spillereglene i Venezuela endrer seg, er det som bekymrer Fremskrittspartiet. Da forventer jeg i løpet av debatten at Regjeringen avklarer og kommer med opplysninger om hva Regjeringen har gjort for å forsvare norske interesser i Venezuela. Det gjelder for så vidt ikke bare Statoil, men det dreier seg om hvordan norske myndigheter ved Regjeringen opptrer for å forsvare norske bedrifter som er i utlandet. Det gjelder f.eks. innenfor oppdrett i Chile. Telenor har et stort engasjement i Russland, og da kunne det være interessant å få noen betraktninger om akkurat det. Man kan også legge merke til at Statoil vurderer å satse i Irak. Det kan nok være en risikosport med politisk usikkerhet, og da kan det være interessant å høre hvordan Regjeringen har tenkt å håndtere det på politisk nivå. Så har det vært en del snakk om den aktive næringspolitikken. I denne saken tror jeg at det eneste som har vært aktivert, er vel makuleringsmaskinene i regjeringskvartalet når det gjelder Konkurransetilsynets rapport. Det at man overkjører Konkurransetilsynet, er jo ikke noe nytt fra denne regjeringen. Det er jo faktisk mer en vane at man gjør det. Det er en rekke eksempler i så måte. Man har Statkraft og Trondheim Energi, man har Gilde/Prior osv. Så det er tydeligvis en rød tråd i det Regjeringen gjør i så måte. Men det som kanskje er nytt nå, er at man rett og slett ikke informerer Stortinget om de innspillene som kommer, og det synes jeg er mildt sagt svært uheldig. Helt avslutningsvis: Jeg synes det er trist at flertallet, med andre ord regjeringspartiene, ikke kan være med på å gi noen positive signaler nordover. Det er vel i tråd med den nordområdestrategien Regjeringen har. Det vil si at den er fullstendig fraværende.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-06-08:
Det er en stor i dag i og med at vi endelig har fått noe vi alle har ventet på: Vi har fått en ny serveringslov, og Regjeringen har virkelig fått fart på den aktive næringspolitikken. Jeg må si at den loven har jeg ventet på like lenge som jeg har ventet på kelnere av og til. Det er vel bare å fastslå at den verktøykassen det har vært snakk om tidligere, er borte, og smykkeskrinet til tidligere statsråd Odd Eriksen er borte, men nå har endelig serveringsbrettet kommet. Det blir jo artig å få et nytt begrep å forholde seg til. Ellers når det gjelder den aktive næringspolitikken, registrerer jeg at den har vært totalt fraværende i en del andre saker, den siste gjaldt Hydro Polymer, som ble solgt ut uten at statsråden grep inn. Det er mulig at han satt på en restaurant og klekket ut den nye serveringsloven, på samme måten som Stoltenberg satt på Bali og klekket ut klimapolitikken. I mitt forrige innlegg kom jeg med en utfordring til statsrådene om å få vite litt mer om situasjonen i Venezuela, ikke i form av de investeringene Statoil har gjort der, men rett og slett hvordan det med å ivareta norske interesser i Venezuela har vært håndtert fra Regjeringens side. Venezuela har altså endret spillereglene. Store verdier står på spill for Statoil, og også for den norske regjeringen og det norske folk. Jeg synes det nærmest er litt arrogant at man ikke kommer opp og kommenterer direkte utfordringer man får i denne salen. Nå tror jeg man kan vente seg en viss arroganse fra denne regjeringen framover, men jeg synes det er uheldig at man fra Regjeringens side overser de utfordringer man får, og heller nærmest driver valgpropaganda fra denne talerstolen. Så jeg vil utfordre begge statsrådene igjen til å komme opp og fortelle hvordan Regjeringen har håndtert den situasjonen som er i Venezuela. Det er sikkert også interessant for det øvrige næringsliv å vite hvordan Regjeringen håndterer uforutsette ting som skjer i andre land, og der det er stor politisk usikkerhet. Det tror jeg er et krav som bør være rimelig å stille, så jeg forventer at statsrådene kommer opp og kommenterer det konkret.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-06-08:
Jeg vil takke statsråden for at han brukte 20 sekunder på å gi meg et svar når det gjelder Venezuela. Men det var i realiteten ikke et svar, for det jeg stilte spørsmål om, var faktisk: Hva har Regjeringen gjort? Det som har skjedd i Venezuela, har jo ikke skjedd over natta, det har jo vært varslet i lang tid. Jeg er helt enig i at dette med Venezuela er ikke enkelt. Men statsråden sa at man hadde jobbet «langsiktig», og da vil jeg gjerne vite hva som ligger i den langsiktige jobben som er gjort, og hva som er gjort helt konkret når det gjelder spørsmålet om Venezuela. Eller er det slik at man må gå gjennom postlistene i departementet for eventuelt å finne ut hva som har vært gjort eller ikke gjort? Eller er det slik at man unnlater å svare på den type spørsmål i stortingssalen? Jeg får jo da håpe at media kan stille de samme spørsmålene, for når det gjelder å bli oppdatert på det som skjer innenfor departementet til statsråd Enoksen, må man jo følge med både i Dagens Næringsliv og i andre media. Så jeg vil oppfordre statsråden til å komme opp og være mye mer konkret på hva Regjeringen har gjort for å forsvare norske interesser i Venezuela.