trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2001-02-09:
Statsråden sa nettopp at hun ikke kunne garantere noe som helst når det gjaldt oppstarten – vi har rollefordelingene, og vi har det at NRK har blitt et aksjeselskap. Men jeg har et prinsipielt spørsmål til statsråden. Stortinget har over flere år lagt premisser ved at de har økt lisensen for at en skal få sendinger i Nordland og Østfold. Hvis det vedtaket ikke blir fulgt opp i praksis, synes statsråden da det er rimelig at de som har betalt den økte lisensen, skal få den tilbakebetalt? Det vil jeg gjerne ha et svar på. Det er viktige prinsipper vi her snakker om. Når folk har betalt for en tjeneste de skal få, men ikke får den, synes ikke statsråden det da er rett og rimelig at NRK går i seg selv og betaler tilbake til dem som har fått den økte lisensen under den forutsetning at de skulle få egne TV-sendinger?
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2001-02-09:
Jo visst er vi opptatt av NRK. Det er jo vi som har vært drivkraften for å få satt dette skikkelig på dagsordenen på grunn av den manglende oppfølgingen av de føringer og forutsetninger som Stortinget har lagt, bl.a. gjennom to konkrete vedtak om å øke kringkastingsavgiften. Det er viktig for meg å få sagt at det er jo ikke Fremskrittspartiet eller Høyre som har satt statsråden i den vanskelige situasjonen ved at NRK er blitt omdannet til AS og statsråden nå ikke kan gå inn og styre slik som hun kunne gjøre før. Det er Arbeiderpartiet selv som sammen med Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV har lagt føringene og forutsetningene, og som kom med pålegget om at når de fikk den økte lisensen i to omganger, var det bl.a. fordi de skulle opprette distriktssendinger i Østfold og Nordland. Det er realiteten. Da kan man ikke skylde på Fremskrittspartiet i denne saken. Statsråden må selv komme seg ut av den situasjonen som hennes parti har fått henne opp i. Men forutsetningen for kontroll- og konstitusjonskomiteen må være rimelig klar både for statsråd og andre i denne sal: Det er Stortingets forutsetninger, tolkninger og vedtak som er det grunnleggende, og som vi har forholdt oss til i denne saken, og da skal det komme på plass sendinger fra Nordland og Østfold. Jeg vil avslutte med å si at vi i Fremskrittspartiet er opptatt av NRK, men vi er også opptatt av at lisensbetalerne skal få det de har betalt for gjennom sin lisens, og det har de ikke fått i Nordland og i Østfold. Det er realiteten, og det må vi få gjort noe med. Derfor regner jeg med at statsråden får ordnet opp i dette, enten det er med Einar Førde eller – forhåpentligvis – den nye kringkastingssjefen, som straks bør ansettes.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-02-09:
Først vil jeg gi uttrykk for tilfredshet med at statsråden tar denne saken så på alvor som hun vitterlig trenger å gjøre. Og nå har statsråden allerede varslet at hun vil svare – enten man spør eller ikke. Men jeg synes det er viktig at man slår fast at det har vært svikt i rutinene, og at habilitetsreglene ikke har vært gode nok. Med et styre som hovedstyret i SND må det stilles ekstra krav til dette med å utøve et forsvarlig skjønn. Det har dessverre sviktet. Så sier SND – etter at dette bråket oppstod – at man nå skal gjøre noe med habilitetsreglene. Statsråden sa ingenting her om at departementet vil gå videre. Jeg ønsker å få statsråden til å utdype dette med å kreve ekstra sikkerhet for engasjement hvor hovedstyremedlemmer er involvert. Det er jo ganske vanlig i kredittinstitusjoner for øvrig at man har ekstra varsomhet, at man har ekstra sikkerhet, når hovedstyremedlemmer er involvert i et engasjement som selskapet finansierer. Jeg vil derfor gjerne at statsråden utdyper sine synspunkter akkurat på det området, og at hun forsikrer om at det vil bli fulgt opp.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-09:
De interne rutinene er allerede endret på dette punktet, i tråd med også slik som representanten Ludvigsen mente det er riktig. I tillegg til det så ser jeg at det er behov for en bredere vurdering av kontroll og tilsyn med SND, og derfor så går vi nå gjennom dagens system og vurderer også behovet for å styrke dette. Det vil også ta utgangspunkt i at forvaltningen av offentlige midler hele tiden skal skje på en betryggende måte, og at eventuelle nye løsninger nettopp må gå i retning av å styrke dette. Jeg vil legge dette frem for Stortinget i forbindelse med gjennomgangen av SND i en egen stortingsmelding, og jeg har jo tidligere sagt at jeg mener at vi må vurdere en type tilsyn på lik linje med det som man har i andre kredittinstitusjoner.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-09:
Det som nok var helt naturlig for de ansatte i SND med en gang denne kritikken kom, var å gå gjennom sine egne rutiner og holde dem opp både mot habilitetsregelverket sitt og også i forhold til sin formålsparagraf. Der var det en viss usikkerhet, men samtidig ikke mer enn at de også konkluderte med – og det ser vi også av innstillingen – at dette på noen av områdene kunne være i en gråsone, men likevel innenfor formålsparagrafen. Men ellers som en generell uttalelse vil jeg mene at når man sitter som styremedlem og har et ansvar for offentlige midler, så må man i tillegg til det som direkte er nedskrevet på et papir av regelverk, også utøve et skjønn, og det har jeg sagt i mitt innlegg. Det går jo også igjen i det jeg har skrevet til Stortinget i den forbindelse.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2001-02-09:
Det er utvilsomt en merkedag for lokale fjernsynssendinger via NRK i Nordland og Østfold i dag, fordi vi nå endelig kan få på plass spørsmål knyttet til oppstart av fjernsynssendinger fra disse to distriktskontorene. Etter min vurdering er dette en svært gammel sak, hvor NRKs ledelse ikke har fulgt opp stortingsflertallets forutsetning knyttet til tidligere lisensøkninger. Nå forutsetter jeg at NRKs styre og ledelse ikke lenger forhaler denne saken. En avtale er en avtale, hvor Stortinget fra sin side gav lisensøkninger i to påfølgende budsjetter, men hvor NRK bare delvis har oppfylt sin del av avtalen ved å ha bygd hensiktsmessige lokaliteter for å kunne sende distriktssendinger for TV i Nordland og Østfold. Etter en rekke utsettelser med vekslende argumentasjon må en nå – etter Stortingets flertall – få TV-sendinger for disse to fylkene i gang snarest, og da senest innen første kvartal 2002. Helt til nå, da Stortingets kontroll- og konstitusjonskomite fant det nødvendig å ta opp saken på nytt, mener jeg – og komiteflertallet er enig i det – at det i denne saken har vært en kritikkverdig saksbehandling fra NRKs ledelse. Stortinget ønsker med bakgrunn i NRKs forslag å bygge ut elleve distriktskontorer for lokal-TV tilknyttet NRK hele tiden med den målsetting å gi en best mulig informasjon til de enkelte regioner og nærmiljøer. På dette punktet har det vært et felles ønske fra de partier som stod bak lisensøkningen i 1995 og 1996, å få til en hurtig utbygging. Jeg forutsetter nå at NRK på bakgrunn av Stortingets behandling følger opp Stortingets forutsetninger. Og i skriv fra Kulturdepartementet av 24. januar 2001, heter det bl.a.: «Kulturdepartementet ber NRK om å legge komiteens forutsetninger til grunn for det videre planarbeid med distriktssendinger med fjernsyn i Nordland og Østfold.» I denne forbindelse henviser Kulturdepartementet til merknader fra familie-, kultur- og administrasjonskomiteen om samme sak. Dette burde være klar tale. Nå må det praktiske arbeidet med å forberede oppstart iverksettes omgående, slik at personell og utstyr er på plass, aller helst ved utgangen av dette året, og senest innen første kvartal 2002. NRK Østfold startet som kjent som sendersted for tidligere TV4 nå sist mandag den 5. februar. Men dette løser ikke den egentlige situasjonen med egne sendinger fra Østfold. Situasjonen er nå blitt like dårlig for de tre øvrige fylker i dette senderområdet, nemlig Telemark, Vestfold og Buskerud. Disse tre fylkene bør fortsatt ha sitt eget sendersted. Jeg vil tillate meg å rette et direkte spørsmål til statsråden og ber om å få en bekreftelse på oppstarttidspunktet. Jeg synes det er svært viktig at vi nå ikke forhaler dette. Er det mulig å kunne få statsrådens samtykke i at NRKs ledelse senest innen første kvartal 2002 begynner sending fra Østfold og Nordland, og selvfølgelig parallelt med dette, at senderstedet for Telemark, Vestfold og Buskerud blir flyttet tilbake til denne regionen, slik at vi får muligheten til å ha elleve distriktskontorer?
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2001-02-09:
Kritikken i denne saken er etter mitt syn meget klar. Utsettelsene har vært mange og upresise. Vi bør nå kunne komme til en ende i saken. Statsråden svarer bare delvis på mitt spørsmål med anmodning om å få frem et tidspunkt, når hun sier at hun ikke kan gi noen garantier. Det føler jeg er en svakhet i dette svaret. Forhistorien burde være klar. Premissene er gitt på helt klare vilkår, og derfor bør det være rimelig at vi nå får en melding fra statsråden om at hun ønsker å tilkjennegi overfor NRKs ledelse at dette må finne sted innenfor et visst tidsrom. Det er ikke minst viktig ut fra det arbeidet som skal skje på disse to stedene fra medarbeidere, med tilsetting og hele opplegget. Det trengs altså en beskjed til ledelsen fra den som sitter i det øverste styringsorgan, nemlig statsråden.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-02-09:
Kontroll- og konstitusjonskomiteen har i sin innstilling foretatt en grundig gjennomgang av saksgangen mellom storting og departement i denne saken og av NRKs oppfølging av Stortingets forutsetninger i forbindelse med statsbudsjettene for 1996 og 1997. Som nevnt ved flere anledninger, har Kulturdepartementet lagt til grunn at etablering av distriktssendinger med fjernsyn i Østfold og Nordland er bindende vedtatt inntil Stortinget måtte vedta noe annet. Departementet har også gitt uttrykk for dette overfor NRK. I forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 2001 opprettholdt Stortinget sin forutsetning. I oppfølging av dette har Kulturdepartementet sendt et brev til NRK der departementet ber NRK om å legge Stortingets forutsetninger til grunn for det videre planarbeidet med distriktssendinger med fjernsyn i Nordland og Østfold. Med dette håper jeg at saken nå er avklart. Avslutningsvis vil jeg understreke at NRK helt siden opprettelsen i 1933 har vært et av de mest sentrale fora for offentlig ordskifte og kulturformidling i Norge. For at NRK skal oppfylle sin samfunnsoppgave som allmennkringkaster er det bl.a. viktig å opprettholde den lokale forankringen gjennom distriktskontorene og distriktssendingene. Regjeringen legger stor vekt på å opprettholde NRK som en lisensfinansiert og reklamefri allmennkringkaster som speiler norsk språk og kultur i hele sin fulle bredde. Når det gjelder oppstart, som bl.a. representanten Holten spurte om, kan jeg som kulturminister ikke gi noen garantier med hensyn til tidspunktet for etablering av distriktssendinger med fjernsyn i Østfold og Nordland. Som jeg har gitt uttrykk for tidligere, må NRK stå meget fritt med hensyn til hvordan og på hvilke tidspunkter de ulike etappene av utbyggingen av distriktsfjernsyn skal realiseres. Jeg kan bl.a. vise til at NRK gjennom valget av aksjeselskap som organisasjonsform er gitt vide fullmakter i forhold til den forretningsmessige driften av selskapet. Aksjeselskapsformen bygger på en klar rollefordeling mellom eieren og selskapsledelsen. I et aksjeselskap ligger den forretningsmessige ledelsen og ansvaret for denne hos selskapsledelsen, i dette tilfellet NRKs styre og kringkastingssjefen. Denne rollefordelingen bør vi holde fast ved også i denne saken. Når det gjelder sendested, vil Kulturdepartementet heller ikke kunne bestemme dette på vegne av NRKs styre. Når det så gjelder en redegjørelse for Stortinget om NRKs generelle situasjon, kan jeg her og nå bekrefte at jeg vil komme tilbake til dette. Vi arbeider med hele NRK-saken i Kulturdepartementet, og skal også behandle den i Regjeringen. Jeg vil komme tilbake til dette i løpet av våren.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-02-09:
La meg få lov å si meg enig med flere røster i denne sal som beklager at denne saken har tatt svært lang tid. Jeg kan bare understreke at vi har oversendt brevet til NRK med en klar forventning om at de forutsetninger som Stortinget legger til grunn, nå blir fulgt opp. Jeg håper selvfølgelig at det vil bli en avklaring så fort som overhodet mulig. Når det gjelder tilbakebetaling av lisensen, som representanten Kleppe tar opp, kan jeg ikke si at jeg deler hans syn på at det er en reaksjonsform som i denne saken er på sin plass. Jeg gjør igjen oppmerksom på den meget vanskelige økonomiske situasjonen som NRKs styre står overfor i NRK, og må se disse spørsmålene i sammenheng med NRKs totale økonomiske situasjon. Men som sagt, jeg ser med spenning frem til svaret fra NRKs styre på vårt brev av januar i år, og håper at dette vil få en avklaring, og at det vil bli gjennomført så fort som overhodet mulig.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-02-09:
Jeg kan ikke garantere et spesielt tidspunkt for dette, men jeg er, som jeg allerede har sagt, svært opptatt av at NRK gir klare signaler om hvordan fremdriften vil bli med hensyn til sendingene i Nordland og Østfold. Men jeg viser til selskapsformen og at NRKs styre står fritt i å håndtere spørsmål som dette. Jeg tror brevet som nå er gått fra Kulturdepartementet til NRK, er meget klart, og i dialogen videre med NRKs styre vil jeg selvfølgelig vektlegge og få klarhet i hvordan styret vurderer fremdriften og når Stortingets forutsetninger kan være oppfylt. Jeg skal bidra til at vi får et klart svar på dette.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-02-09:
Denne saken har en lang historie, og jeg kan igjen understreke at vi i Kulturdepartementet vil bidra til at vi nå får en avklaring og får klare meldinger tilbake fra styret i NRK om hvordan de vil følge opp Stortingets forutsetninger. Interessen for distriktssendinger i NRK er stor og berettiget. Etter mitt syn er distriktssendingene en del av kjernevirksomheten i NRK, og jeg ser ikke bort fra at denne virksomheten også i fremtiden vil komme til å bli enda viktigere for NRK og enda viktigere for norsk kulturliv. Så jeg tar mitt ansvar og vil følge opp dette i dialog med NRKs styre, som har en rekke store utfordringer foran seg, både når det gjelder å få ny kringkastingssjef og å få økonomi og ny teknologi på plass. Dette vil jeg komme tilbake til Stortinget med i løpet av våren, som jeg allerede har sagt.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2001-02-09:
NRK AS må og skal ha vide fullmakter til sjølv å avgjere disposisjonar innanfor selskapets fullmaktsområde og økonomiske rammevilkår. Dette gjeld også på kva tidspunkt dei enkelte etappane i utbygginga av distriktsfjernsyn skal realiserast. Derfor må Stortinget vere varsam med å blande seg inn i slike disposisjonar. Eg konstaterer likevel at det er NRK sjølv som har bede Stortinget om ei øyremerkt løyving til utbygging av distriktsfjernsyn. Stortingets vedtak om ein auke av TV-lisensen på 40 kr for 1997 var basert på Regjeringas eige framlegg i St.prp. nr. 1 for 1996-1997, der det heiter: «Auken av kringkastingsavgifta for fargemottakarar er dels ein kompensasjon for pris- og lønnsutviklinga og dels skal han finansiere fullføring av utbygging av distriktsfjernsyn.» NRK hadde i sitt framlegg konkretisert det siste punktet til å utgjere 10 kr, særskilt med sikte på å skilje ut Østfold fylke frå regionen som omfattar Telemark, Vestfold, Buskerud og Østfold. Eg er kjend med at drøfting av sendestart for regionfjernsyn for Telemark, Vestfold, Buskerud og Østfold frå kontoret i Fredrikstad i staden for frå Porsgrunn var på sakskartet allereie under styremøtet i NRK AS den 15. januar 1999. Flyttinga blei gjord den 5. februar i år, og kontoret i Porsgrunn blei lagt ned som sendestad for distriktsfjernsyn frå same tidspunkt. Sjølv om flytting av sendestad ligg innanfor NRK sin disposisjonsrett, framstår NRK si avgjerd som eit kortsiktig alternativ til eigne distriktssendingar for fjernsyn i Østfold. Med denne flyttinga blir den fjernsynsfaglege kompetansen i Telemark på sikt tappa, og det meiner eg er leitt; ikkje minst med tanke på at telemarkingane på denne måten vil få ei underdekning av lokalfjernsyn i austlandssamanheng. Fleire talarar, inklusiv komiteleiar Gunnar Skaug, argumenterte òg sterkt for dette, og det er eg glad for. Regionfjernsyn er eit godt tilbod og eit viktig bidrag til lokal identitet og formidling av lokale nyheiter, kulturliv og ikkje minst lokalt engasjement, som ein ikkje får gjennom riksdekkjande sendingar. Mitt håp er at NRK set i verk reetablering på Borgeåsen i Porsgrunn så snart det lar seg gjere.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-15:
Jeg er helt enig med representanten Bondevik i at vi er enige om mange ting. Jeg mener at det er en fordel og en styrke, og jeg er blant de politikere som mener at det er bare dumt å konstruere større forskjeller enn det faktisk er. Når det gjelder Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti, er det slik at i svært mange viktige og avgjørende spørsmål innenfor velferdspolitikk og fordelingspolitikk har vi stått sammen om de viktige veivalgene. Det gjør at jeg mener at sentrum har mer å vinne ved å samarbeide med Arbeiderpartiet, enn ved å velge å gå mot høyre og samarbeide med Høyre og Fremskrittspartiet. Alle de sakene som Bondevik nevnte, er saker der det er lettere å finne sammen med Arbeiderpartiet for gode løsninger for landet, enn å velge å gå til Høyre og Fremskrittspartiet, enten vi snakker om miljø, distriktspolitikk eller mer satsing på felles velferdsordninger, som f.eks. en god offentlig skole til alle. Når det gjelder miljø, var vi enig med sentrumspartiene i det aller meste i den energimeldingen som Bondevik-regjeringen la fram. Vi var uenige på ett punkt, nemlig i spørsmålet om å ta i bruk gass til kraftproduksjon i Norge. I meldingen la regjeringen Bondevik opp til omfattende import av kraft – det var deres svar – bl.a. import av kraft som var produsert av norsk gass som vi hadde eksportert til våre naboland. Vi mener at det er mer miljøvennlig, ikke mindre miljøvennlig, å produsere kraften selv, istedenfor å importere kraft fra andre land, slik Bondevik-regjeringen la opp til i sin energimelding. For øvrig var vi enige om satsing på energisparing og mange andre viktige tiltak, men der var sentrum uenig med høyrepartiene. Når det gjelder barn, var det under den forrige regjeringen at det ble bråstopp i barnehageutbyggingen. Nå legger vi fram tiltak for å få i gang igjen barnehageutbyggingen og for å få ned satsene. Jeg er glad for at det er enighet om de tiltakene Regjeringen har varslet. Når det gjelder skole, er vi i gang med en opprustning, bl.a. når det gjelder lærerlønninger og økt undervisningstilbud til elevene gjennom en bedre organisering av skoledagen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-15:
De landene i verden som har det høyeste skatte- og avgiftsnivået, er Sverige, Finland og Danmark. Norge har nesten like høye skatter og avgifter som våre nordiske naboland, men ikke like høye skatter og avgifter som dem. Samtidig er det ingen tvil om at uansett hva slags oversikter, rapporter eller sammenlikninger man gjør – senest kom det en omfattende oversikt fra FN – der man forsøker å si hvilke land det er best å bo i, hvilke land som har de beste velferdsordningene, og hvilke land som greier å ta best vare på innbyggerne sine, så er svaret nettopp Sverige, Finland, Danmark og Norge. Og det er en viss sammenheng mellom det at de nordiske landene har verdens høyeste skatte- og avgiftsnivå – Norge er ikke helt på topp, vi ligger under våre naboer – og samtidig er de landene der det er best å bo for de aller fleste. Det er ikke slik at man kan gå inn for 20–30–40 milliarder kr i lavere skatt, slik Høyre nå slenger om seg med, og samtidig hevde at vi kan ta vare på et av verdens beste velferdssamfunn. Det henger ikke sammen. Enten er det slik at Høyre vil gjennomføre dramatiske kutt i våre fellesordninger – gode offentlige skoler, universiteter, andre velferdsordninger – eller så lover Høyre vesentlig mer enn de noen gang kommer til å være i nærheten av å kunne innfri når det gjelder å redusere statens inntekter. Vi ser noe av det – vi har fått en smakebit. Bare for å innfri bitte lite grann av Høyres skatteløfter har man foreslått at langtidssykmeldte, kreftsyke og trafikkskadde skal tape 30 000 kr i året. En gjennomsnittlig lønnstaker med vanlig inntekt og normalt, gjennomsnittlig sykefravær taper 4 000–5 000 kr i året – mye, mye mer enn det en vanlig lønnstaker vil få i lettelser med Høyres skatteopplegg. Vanlige folk taper med Høyres skatteopplegg, fordi man strammer inn på viktige ordninger for vanlige folk for å gi skattelette til dem som har aller mest fra før av. Det vil ikke Arbeiderpartiet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-15:
Jeg er helt enig i at det er en forskjell på Norge og Danmark. Danmark har høyere skatter og avgifter samlet sett enn Norge, og Danmark er ikke med dagens politikk i stand til å synliggjøre hvordan de med sikkerhet kan finansiere framtidige pen-sjoner og velferdsforpliktelser. Det er Norge. Og det som er så enestående, er at vi er blant de få land i verden som har ført en økonomisk politikk som gjør det mulig for oss å si at vi både skal bedre velferden og trygge arbeidsplassene i dag – til dagens generasjoner – og samtidig greie å sette til side, slik at vi kan si at vi kan stå for de forpliktelsene folketrygden har om 5 år, 10 år, 20 år og 30 år. Det er knapt noe annet land som kan gjøre det, og som kan vise til så gode resultater i forhold til å holde folk i jobb og bygge ut velferdsordningene skritt for skritt. Den politikken har Fremskrittspartiet vært mot hvert eneste år, og de har alltid sagt at vi har gått i gal retning. Likevel har helsevesenet blitt vesentlig bedre, eldreomsorgen har blitt vesentlig bedre, og kjøpekraften til alle grupper, også pensjonister, har økt år for år. Og da tror jeg det er bedre å videreføre en ansvarlig og ryddig økonomisk politikk enn å gi seg ut på den type eksperimenter som Fremskrittspartiet tar til orde for, der man altså fullstendig ser bort fra at problemet ikke er mangel på penger, men nettopp mangel på arbeidskraft. Sjeføkonom Tor Hersoug i Næringslivets Hovedorganisasjon, som Fremskrittspartiet noen ganger viser til som et sannhetsvitne, har nylig skrevet en artikkel der det er enkelte ting jeg er dypt uenig i, men han advarer sterkt mot å tro at man bare kan redusere skatter og avgifter uten å redusere statens utgifter. Da får vi inflasjon, økte renter og nedbygging av norske bedrifter. Det advarer vi mot. Derfor vil vi ikke gjøre det. At Fremskrittspartiet bare overser den type veldig grunnleggende sammenhenger i økonomien, er et problem for Fremskrittspartiet, men det er altså ikke et problem for oss.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-15:
Jeg er helt enig med representanten Enoksen i at vi ikke får nok igjen for skattekronene. Derfor er vi opptatt av å få mer igjen for skattekronene. Derfor har vi fra første dag arbeidet med å fornye offentlig sektor, for da kan vi få mer velferd for de pengene og ressursene vi setter inn. Men samtidig tror jeg vi skal være enige om at vi får svært mye igjen. Det vi får igjen, er et av verdens aller beste velferdssamfunn, med sine mangler og svakheter, men det fins kanskje ikke noe annet land i hele verden som har bedre velferdstilbud samlet sett til sine innbyggere enn Norge. Det kan kanskje være at noen av våre nordiske naboer har det, men de har vel omtrent det samme skattenivået som vi har – faktisk litt høyere. Så vi får mye igjen. Men vår ambisjon er å få enda mer igjen. Derfor vil vi fornye og forbedre våre offentlige velferdsordninger. Så er det klart at det er ingen skatter og avgifter som er populære. Alle skulle gjerne sluppet å betale skatt og likevel få velferd, men det er slik at skal vi ha velferd, så må vi betale skatt. Det henger sammen. Og det Regjeringen har gjort, er å bidra til at vi får et bedre og mer rettferdig system. Derfor har vi redusert inntektsskatten for dem med de laveste inntektene, og for noen år siden bidrog Arbeiderpartiet til å redusere overtidsskatten fra opptil 70 pst. ned til under 50 pst., og vi har foreslått å justere noen avgifter som vi mener har blitt urimelige. For eksempel har vi, som den første regjering noen gang, redusert avgifter på diesel og på bensin. Det ble aldri gjort da vi hadde borgerlige regjeringer her i landet. Vi vil foreslå ytterligere forbedringer i skattesystemet for å få et mer rettferdig system, og lettelser for dem som har minst. Det vi advarer mot, er å gi store lettelser til dem som har mest, slik at det samlet sett må kuttes på viktige velferdsordninger for dem som trenger dem. Når det gjelder anleggssektoren, har ikke Regjeringen noe grunnlag i dag for å varsle nye tiltak utover det som er en videreføring av dagens budsjett i revidert nasjonalbudsjett, og så får vi komme tilbake til eventuelle nye tiltak i statsbudsjettet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-15:
Regjeringen satser på et stort prosjekt. Det er å ta vare på, videreutvikle og forbedre et av verdens beste velferdssamfunn. Og det gjør vi både ved å bygge ut velferdsordningene og ved å fornye dem. Og det er ikke noe lite prosjekt! Min opplevelse er at de som ser oss ta tak i helsevesenet, føler at det er ganske stort det vi gjør der i forhold til 100 000 ansatte – vår aller største virksomhet, nemlig sykehusene. De jeg møter i Forsvaret tror jeg også føler at det er en ganske stor omstilling man der står overfor. De jeg møter i Politiet gir også uttrykk for at det ikke er noen liten omstilling vi nå gjør, og den kvalitetsreformen vi har for høyere utdanning, er den største reformering av høyere utdanning på veldig mange år, og de studentene som får et skikkelig løft i studiefinansieringen, tror jeg opplever det som en viktig forbedring av en viktig velferdsordning. Så det er altså mange store reformer på gang, som alle sammen trekker i samme retning, nemlig hvordan bygge ut og skape et bedre velferdssamfunn for de mennesker som bor her, og samtidig ta vare på en trygg og god økonomi. Det er et stort prosjekt. Og hvorvidt Halvorsen får hjertebank eller ikke, skal ikke jeg mene noe om, men jeg mener altså at det skaper et samfunn med mer varme og mer hjerterom, og det er et samfunn vi ønsker. Så merker jeg meg ellers at noen i sin replikk i dag har ment at Regjeringen har for høye skatter, noen gir uttrykk for i sin replikk at de mener vi ligger omtrent der vi skal ligge, mens Kristin Halvorsen – så vidt jeg skjønner – mente vi skal ha høyere skatter. Og da er vel det et uttrykk for at Arbeiderpartiet har lang tradisjon for at vi i mindretallsposisjon kan styre landet og få flertall for en ansvarlig og god politikk, som gjør at vi gjennom mange år har tatt skritt for skritt og brakt dette samfunnet framover – både når det gjelder verdiskaping, evnen til å skape, og evnen til å dele.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-05-15:
Jeg er enig med statsministeren i hans innledende bemerkninger om at velferdssamfunnet Norge, som vi i store trekk er stolte av, er bygd opp under bred politisk enighet. Og det pålegger partier, enten en sitter i regjering eller i opposisjon, et ansvar for å samarbeide på tvers av partigrenser for å videreutvikle dette velferdssamfunnet. Når Kristelig Folkeparti for sin del mener at det er behov for en annen regjering enn den nåværende, så er det ikke først og fremst på grunn av målsettingene til den sittende arbeiderpartiregjering, men fordi vi på viktige politikkområder ser at den til dels går i en annen retning enn hva den verbalt gir uttrykk for. Vi ser det i miljøpolitikken. Denne regjeringen kom jo til makten fordi den absolutt ville bygge sterkt forurensende gasskraftverk som vil gjøre det vanskeligere å følge opp våre internasjonale miljøforpliktelser. Vi ser det i familiepolitikken, hvor vi har en regjering som på grunn av en ensidighet i økonomiske støtteordninger vil redusere småbarnsfamilienes valgfrihet når det gjelder omsorgsform for sine barn. Vi ser det i distriktspolitikken, hvor vi har en regjering som også har nedprioritert viktige distriktspolitiske virkemiddel og i disse dager også fører en politikk overfor en viktig primærnæring som landbruket som vanskeliggjør bosetting i distriktene. Når det gjelder skolepolitikken, som det også er bred enighet om å satse på i de kommende år, så er det etter vårt syn behov både for en indre og en ytre opprustning av skoleverket, med vekt på verdiformidling og kvalitet, og på en ytre opprustning først og fremst når det gjelder læremiddel og skolebygg. Vi ser nå at mange skolebygg rundt omkring i landet forfaller. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er statsministeren enig i at vi trenger også ekstraordinære virkemiddel hvor stat og kommune kan gå sammen, slik en f.eks. gjorde når det gjaldt eldrereformen, for å få en opprustning av skolelokalene, og ikke bare henvise det til en ofte skrantende kommuneøkonomi?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-05-15:
Det er riktig at omtrent det sikreste når det gjelder høstens valgresultat, er at det er et usikkert utfall. Det er imidlertid én ting som er sikkert ved valgresultatet, og det beklager jeg sterkt, og det er at Tom Thoresen ikke vil være stortingsrepresentant fra høsten av. Hadde jeg hatt noen makt over det, skulle jeg gjerne ha sørget for at i hvert fall det ble annerledes enn det som nå blir utfallet. Men så til spørsmålet om hva som vil skje til høsten. Det jeg sa i radio og på det punktet har gjentatt i Dagsavisen i dag, er at jeg i hovedsak var enig i Sponheims analyse. Det har jeg utdypet i Dagsavisen dit hen at hvis regjeringssituasjonen fortsatt er uavklart på det tidspunktet budsjettet blir lagt fram, vil jeg se det som unaturlig om sentrum, som har ambisjoner om å erstatte arbeiderpartiregjeringen, skulle tre unnsettende til i forhold til et framlagt arbeiderpartibudsjett. Hvis regjeringssituasjonen på det tidspunkt derimot skulle være fullstendig avklart, kan det selvsagt forholde seg annerledes. Vi har vist ansvar i opposisjon og har bidratt til budsjettløsninger, som vi også gjorde i fjor høst, fordi vi fikk satt et kraftig stempel på det og dermed kunne ta ansvaret for resultatet. Men jeg må nok si at jeg stiller meg noe mer spørrende til hva Arbeiderpartiet har tenkt i neste stortingsperiode – det kan jo Arbeiderpartiet avklare senere i debatten – hvis det skulle komme en ny sentrumsregjering. For statsministeren og andre har gjentagne ganger sagt at en slik regjering vil måtte lene seg mot høyresiden. Det må i tilfelle bety at Arbeiderpartiet vil melde seg ut av budsjettforhandlinger og mulige budsjettforlik og gjøre en ny sentrumsregjering avhengig bare av høyrepartiene. Det ville etter mitt skjønn være uansvarlig. Da ville en være tilbake så å si i Jagland-perioden – de to første årene av denne stortingsperioden. Det håper jeg inderlig Arbeiderpartiet ikke vil gjøre! De bør bidra og være konstruktive.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-05-15:
Først til spørsmålet om hvordan det kan være mulig å få en avklaring av en regjeringssituasjon før en kommer til høstens budsjettbehandling. Vi har jo flere eksempler i senere politisk historie på at en har fått det, og det ville forundre meg litt om f.eks. Fremskrittspartiet – siden det var Hagen som hadde replikk – skal sitte i ro og vente på en sak, eventuelt budsjettet, til høsten, før de avklarer hvordan de vil forholde seg til et regjeringsalternativ. Men jeg ser i hvert fall helt klart to muligheter for at det kan skje tidligere. Den ene er om Arbeiderpartiet skulle få et så dårlig valgresultat – og gallupene om dagen er jo ikke så veldig gode for regjeringspartiet – at statsministeren velger å ta konsekvensen av dette og gå, selv om han ikke, slik Jagland gjorde i 1997, har stilt et bestemt krav til oppslutning på forhånd. Men jeg vil jo tro at det fins en nedre tålegrense også for denne regjering, og at det kan tenkes en situasjon hvor de tar konsekvensene av det og går. Da må det dannes en ny regjering. Blir dette raskt klart, må partiet sette seg ned og forhandle. Og sentrum er klar! For det annet: Om ikke så skulle skje, kan selvsagt partier som utgjør et alternativ – slik som sentrum – i perioden etter et valg og til Stortinget møtes fremforhandle en klar regjeringsplattform, og gjøre det klart at vi er innstilt på å overta og søke makt. Det kan andre partier, som Fremskrittspartiet, måtte ta stilling til. Det har skjedd tidligere. Hvis Fremskrittspartiet da skulle velge å si at vi tar ikke stilling til det, har en i praksis valgt fortsatt arbeiderpartiregjering – og det vil jo i tilfelle være interessant. Når det gjelder kontantstøtten, har ikke vi programfestet å gå videre med den oppover i aldersgruppene. Vi har derimot programfestet at vi vil øke beløpet, slik at det holder noe mer tritt med det som var forutsetningen, nemlig tilsvarende statstilskuddet til barnehagene. Vi har i stedet prioritert andre familiepolitiske tiltak, som økt pappapermisjon.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-05-15:
I rekken av elskverdigheter i denne relativt milde debatten vi har hatt i dag, gir jeg gjerne SVs leder, Kristin Halvorsen, en honnør tilbake for standhaftig å ha vært opptatt av situasjonen i skolen. Men å påstå at vi nå først skal ha oppdaget situasjonen i skolen, er en fortegning av situasjonen for Kristelig Folkeparti, og sentrumspartiene i det hele tatt. Jeg viser for det første til at da vi satt i regjering, fant vi ut at vi måtte skaffe rom i budsjettet både for en oppfølging av den eldreomsorgsplanen som var vedtatt før vår tid, og ikke minst for de tre helseplanene som vi selv la fram, hvor det er et enormt behov: psykiatri, kreftomsorg og utstyrsanskaffelser til sykehusene. Det må vi åpent si ikke gav det samme rom på andre områder som vi skulle ønske. Høsten 1999 la vi imidlertid fram en opptrappingsplan for enkelte prioriterte områder også for skoleverket, det gjaldt spesielt IKT, informasjons- og kommunikasjonsteknologien, og det gjaldt tiltak for bedre etter- og videreutdanning for lærere, spesielt i ungdomsskolen, og jeg er enig med Kristin Halvorsen i at det er der skoen kanskje trykker aller hardest. Vi var innstilt på, og sa også, at etter hvert som budsjettene gav rom for det, når de kraftigste prioriteringene innenfor helse- og eldreomsorgen ville begynne å flate ut, så skulle skolen være det neste området som skulle få en kraftig opptrapping. Derfor er ikke dette noe vi plutselig nå har oppdaget, men det er en linje i det vi har sagt, og dette er vi innstilt på å følge. Jeg driver selvsagt ikke behandling av Dokument nr. 8-forslag her på talerstolen. Det vi vil sette inn av ressurser når det gjelder skolene framover, skal vi innpasse i våre budsjett. Vi akter ikke å drive budsjettbehandling mellom budsjettene, og vi har også en budsjettavtale med Arbeiderpartiet for dette året. Når det gjelder regjeringssituasjonen, har Kristelig Folkeparti et klart alternativ, det er sentrumsalternativet. Vi satser på at vi skal bli større enn andre alternative grupperinger – også Høyre – etter valget. Det er ikke galluper som avgjør, og derfor vil jeg ikke spekulere mer i Kristin Halvorsens spørsmål.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-05-15:
Arbeiderpartiets parlamentariske leder var opptatt av sentrumspartienes merknader i dagens innstilling, og mente det der var mange uavklarte spørsmål. Jeg tror ikke en skal undervurdere betydningen av slike omfattende fellesmerknader, de var i 1997 faktisk opptakten til det regjeringsskiftet vi fikk det året. Fellesmerknadene fra sentrumspartiene denne gangen er faktisk mer omfattende og konkrete enn de var i 1997, og jeg mener vi har funnet en god balanse mellom det at partiene går til valg på egne program og at vi utformer mye felles politikk. Men dette er noe Arbeiderpartiet ikke har erfaring med. De har jo gjort spørsmålet om regjeringssamarbeid med andre partier bare til teori – så langt, og aldri utprøvd det i praksis i moderne politisk historie. Så lurte representanten Hill-Marta Solberg på om lysten til regjeringsmakt er viktigere enn politikken. Det kan være en grei innfallsvinkel til mitt spørsmål. Miljøpolitikken og spesielt klimapolitikken skiller Arbeiderpartiet og sentrum. Arbeiderpartiet hadde åpenbart så stor lyst til regjeringsmakt at de gikk inn for å øke forurensningen av klimagasser ved å ville bygge forurensende gasskraftverk. I et radiointervju rett etter påske i år skapte statsministeren uklarhet om Regjeringens vilje til å følge opp Kyoto-avtalen om begrensning av klimautslipp på grunn av den nye amerikanske presidentens motstand mot denne avtalen. Og det var ikke bare vi i sentrum som reagerte. Arbeiderpartiets eget medlem i miljøkomiteen i Stortinget, Gunn Karin Gjul, reagerte da hun i Aftenposten den 18. april sa at hun hadde ventet at statsministeren var langt mer offensiv enn han har vist seg i klimapolitikken. Istedenfor å bremse mener Gjul at Norge må satse enda mer. Mitt spørsmål til Arbeiderpartiets parlamentariske leder er: Vil Arbeiderpartiet nå bremse arbeidet for å redusere klimautslippene hvis USA ikke tiltrer Kyoto-avtalen? Vil Arbeiderpartiet la president Bush avgjøre Norges innsats i kampen for å redusere klimautslippene?
Jan Petersen (Høyre), 2001-05-15:
Høyres skatte- og avgiftsbudskap er klart: Nok er nok, skatte- og avgiftsnivået skal ned. De siste seks månedene har imidlertid fortalt at Arbeiderpartiets skatte- og avgiftsbudskap ikke er like klart. De startet ut med de høyeste skatte- og avgiftsøkningene i manns minne. De fulgte opp med en momsreform som de mente var klar til gjennomføring – og avisene har siden vært fulle av eksempler på underlige grensedragninger. Deretter fortalte finansministeren at nå var tiden kommet for å ikke øke skatten – og det viste seg å bety at nettopp en del skatteformer skulle øke. Så ble vi varslet om en skattereform, men man ville ikke si hva den skulle inneholde. Og så fikk vi høre om flypassasjeravgiften, som ESA mente måtte endres, hvoretter finansministeren mente at da måtte man heve avgiftene på de stedene i landet hvor den ikke ble betalt. Han kunne ha valgt å sette dem ned. Så reiste utenriksministeren til Drammen og trente med Linjegods. Og etter at alle andre hadde fortalt at treningsmoms ikke var liv laga, fortalte utenriksministeren – som om det var en helt ny idé – at det hadde han også kommet til. Deretter deltok jeg i en debatt med statsministeren, hvor han sa at han var litt enig med Høyre når det gjaldt toppskatten. Og mandag var han tilbake ved utgangspunktet i «Politisk kvarter», der han fortalte oss hvorfor vi var nødt til å ha et høyt skattetrykk. Jeg har to spørsmål: Synes statsministeren at Arbeiderpartiets skatte- og avgiftsbudskap har den nødvendige klarhet? Hva er det egentlig velgerne kan vente seg av Arbeiderpartiet på skatte- og avgiftssiden, hvis Arbeiderpartiet skulle fortsette i regjeringskontorene?
Jan Petersen (Høyre), 2001-05-15:
Jeg må innrømme at jeg undres over hulheten i Arbeiderpartiets argumentasjon når det gjelder sykelønnsordningen. En skal være klar over at når Hill-Marta Solberg bruker eksemplet med de som er syke ett år, overser hun helt ubekymret det faktum at på dag 366 ramler inntekten som en stein. Det er Arbeiderpartiet for. Derfor blir den argumentasjonen hun legger opp til, ganske hul. Når folk blir ledige, så ramler inntekten med en tredjedel. Det er også helt greit for Arbeiderpartiet. Men så er det ikke grenser for hvor mye retorikk man tar ut på et område som det er bredt erkjent at det må gjøres noe med, og som sosialdemokratiske regjeringer andre steder har gjort noe med. Dette blir for snevert. Men så til selve skattespørsmålet, for det interessante er at Hill-Marta Solberg tok utgangspunkt i en inntekt på 252 000 kr, og når det gjelder inntekter, så stod vi jo sammen på det punktet. Men det Hill-Marta Solberg glemmer, er at avgiftskomponenten er en viktig del av Høyres satsing. Og når en i Norge satser så mye på avgifter som en gjør, ja så er det noe som rammer blindt, rammer uavhengig av inntekter, og som legger en ganske tung byrde på de enkeltmenneskene som skal betale. Og derfor undrer det meg at Arbeiderpartiet ofte bare snakker om skatt. Høyre snakker om skatter og avgifter samtidig, det er en total belastning dette dreier seg om, og vi kommer derfor godt ut av det i forhold til alle inntektsgrupper. Og jeg tror ikke Hill-Marta Solberg skal undervurdere den reaksjonen som er ute, den er at nok er nok, og vi møter den i alle inntektsgrupper.
Jan Petersen (Høyre), 2001-05-15:
Jeg er ikke uenig i at dette ikke er stedet for å forhandle, jeg skal heller ikke prøve på det, men vil bare minne om historien. Vi hadde gode erfaringer for gradvis å få skattetrykket ned på 1980-tallet, og 1999 var det år hvor vi virkelig fikk et trykk på budsjettsamarbeidet – ja, det var det eneste år på 1990-tallet hvor antall mennesker som betaler toppskatt, gikk ned. Så vi har sammen kunnet dytte til en positiv utvikling som gir meg håp for fremtiden. Så fikk jeg inntrykk av at Svarstad Haugland mente at jeg syntes det var et problem å få et trykk på skattespørsmålene. Jeg må bare innrømme at jeg synes det er helt strålende å få dem så sentralt i debatten som vi gjør, fordi det treffer et viktig spørsmål der ute. Og jeg har inntrykk av at store deler av den politiske klasse er litt ute av synkronisering med folket i det spørsmålet. Det tror jeg kanskje man skal tenke litt nøyere over. Når det så gjelder kildene for skattelettelser, kan man vel si at det er tre viktige kilder her. Det ene er omdisponeringer på årets budsjetter. Det har jo Høyre, som det riktig ble påpekt, vist hvert eneste år at vi får til, og derfor har vi høy troverdighet på det punktet. Så dreier det seg om den økonomiske veksten som kommer hvert eneste år. Det vil selvfølgelig være en viktig kilde til skattelettelser. Det er ingen grunn til at den i hovedsak skulle gå til offentlig forbruk. Og så vidt jeg skjønner, tenker vel også Svarstad Haugland i de retninger, hvis jeg ikke oppfatter innstillingen helt galt. Så er det også en god del som kan skaffes frem med modernisering i offentlig virksomhet, og det er også en viktig kilde. Tenk om man hadde hatt ryggrad til å legge ned fylkeskommunen, til å gjøre noe vesentlig når det gjelder dette svære planleggingsbyråkratiet vi har, osv. Så her er det muligheter. Så jeg tror nok at et systematisk, langsiktig samarbeid ville skape en helt annen slankere nasjon som vil være mer på hugget, og det tror jeg vi alle sammen vil ha glede av.
Jan Petersen (Høyre), 2001-05-15:
Når det gjelder de 3 000 ledige i anleggsbransjen, må jeg si at Monsen er vel vitende om at Høyre gjennom mange år har lagt et betydelig større trykk på utvikling av infrastruktur i Norge enn det flertallet i Stortinget har gjort. Vi har i hver eneste budsjettbehandling lagt vekt på å følge opp det vi har lovet tidligere når det gjelder investeringer i transport. Vi kommer til å følge opp det vi i år har lagt opp til i Transportplanen. Dette har vi skaffet rom for i våre ordinære budsjetter, fordi vi mener det er en så viktig oppgave. Og jeg er stolt av at Høyre på mange måter er veipartiet fremfor noen i Norge. Når det så gjelder spørsmålet om bruk av oljepenger, vil jeg bare minne om at vi var blant de partiene som stemte for denne ekstra utenlandsmilliarden, som jeg tror på mange måter var et interessant eksperiment, også fordi den fikk frem en god del ledig kapasitet her hjemme. Men så må jeg si at et av de aller viktigste grepene vi nå kan ta, og som jeg synes vi bør ta, er at vi bør få oss en skikkelig pensjonsreform. Det tror jeg er en trygghetsreform for folketrygden, og det tror jeg er en av de aller viktigste og aller største tingene vi gjør. Og så gjelder det at vi nå husholderer skikkelig med det vi har her hjemme, at vi ser i øynene at det som er et hovedspørsmål – ja, kanskje det aller viktigste spørsmålet – er å skaffe oss mer arbeidskraft her i landet, ellers får vi problemer. Og da er det forferdelig leit at Fremskrittspartiet til de grader faller av ved at de ikke tør f.eks. å åpne for arbeidsinnvandring. Nettopp et slikt standpunkt er med på å skape problemer innenlands i Norge. Det er ikke pengene som først og fremst er problemet, det er arbeidskraften, og der skygger Fremskrittspartiet unna.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-05-15:
Jeg vil gjerne følge opp dette med skatter og avgifter. Er statsministeren enig i at når det gjelder sammenlikningen med Danmark, Finland og Sverige, er det en vesensforskjell fra Norge, idet våre naboland ikke har overskudd i sine statsbudsjetter, mens Norge nå har over 200 milliarder kr i overskudd? Og – som statsministeren selv sa – det er ikke mangel på penger som er hindringen for en del, det er mangel på arbeidskraft. Hvorfor i all verden er det da galt å gjennomføre en del betydelige avgiftslettelser og skattelettelser for folk flest? Samtidig som man i revidert nasjonalbudsjett gjør det klart at overskuddet går opp med titalls milliarder kroner, får det norske folk nå beskjed om at bensinprisen har gått opp. Hvorfor i all verden kan ikke Regjeringen være med på å benytte en del av overskuddet til å sette ned skatter og avgifter? Det behøver ikke å gå ut over noen andre utgiftsområder om man gjør det. Vi har en mulighet som ingen av de andre har, til faktisk å sette ned skatter og avgifter, slik at folk flest får en fordel av at det er en god økonomi. Vi hadde også hatt muligheten til – som vi foreslo – å dele ut aksjer i Statoil til det norske folk istedenfor å ta betalt for dem for annen gang. Mitt andre spørsmål: Statsministeren sier at lærerne har fått et velfortjent lønnsløft. Er statsministeren enig i, når de har vært så fornuftige som han selv skryter av når det gjelder lærerne, at det er på tide i den kommende langtidsperioden å sørge for at sykepleiere og hjelpepleiere får et tilsvarende velfortjent lønnsløft, slik at vi gjennom lønnsfastsettelsen sikrer tilgang på den arbeidskraften innenfor denne sektoren som kommer til å bli nødvendig?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-05-15:
La meg begynne med å spørre Kjell Magne Bondevik hvorledes han ser for seg at det skulle bli en avklaring på regjeringsspørsmålet før budsjettbehandlingen til høsten. Han har gjort det klinkende klart i diverse medieopptredener at det er uaktuelt for Kristelig Folkeparti å sitte sammen med Fremskrittspartiet for å diskutere disse spørsmål, selv om det skulle bli et flertall av Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet og – om nødvendig – Venstre. Hvorledes tenker han seg da at det skal bli en avklaring i disse spørsmålene før budsjettbehandlingen? Det har jeg litt problemer med å forstå. Det kunne vært interessant om Bondevik kunne klargjøre det. Han kan vel ikke forvente at vilje og ønske fra Fremskrittspartiet skal være så veldig positive når man ikke engang vil drøfte disse spørsmålene med oss. Så til et annet spørsmål. Hvis det er slik som Sponheim har gitt uttrykk for, at de tre sentrumspartiene eventuelt skal innta den samme holdningen til arbeiderpartiregjeringen under budsjettbehandlingen til høsten som han selv har beskyldt Arbeiderpartiet for å ha de første to årene av denne perioden – da de altså på grunn av en sak, nemlig kontantstøtten, ikke ville ha drøftinger med Regjeringen – er det jo i tilfelle den holdningen man legger opp til, hvis man ikke engang vil drøfte et budsjettforlik med arbeiderpartiregjeringen. Så har jeg et spørsmål til en sak vi har stått sammen om. Det gjelder kontantstøtten og valgfriheten for barnefamiliene, som Bondevik også innledet sitt innlegg med nå. Når kan vi forvente at Kristelig Folkeparti skal utvide valgfriheten for alle barnefamilier med barn under skolepliktig alder slik at prinsippet om valgfrihet gjøres likt for dem som har barn både i to-, tre-, fire- og femårsalderen? Vi vil gjerne ha det raskt i neste periode. Når kan vi forvente støtte fra Kristelig Folkeparti til en utvidelse av kontantstøtteordningen oppover i aldersgruppene?