trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-06-04:
Representanten Holmås mente det var viktig å få innvandrere i arbeid, og vi er selvsagt alle enige i at det er meget viktig. La meg da få vise til at den danske integreringsministeren, Bertel Haarder, har hatt som jobb nr. 1 nettopp å få innvandrerne i arbeid. Men en av de største hindringene har vært at det ikke lønner seg for innvandrere å ta arbeid som ufaglært arbeidskraft i Danmark, fordi inntekten fra sosialytelser og andre ytelser har vært høyere enn arbeidsinntekt, og det er ikke noe stort bedre i Norge. I Danmark har man også innført en regel om at innvandrerfamilier får 20 pst. lavere sosialhjelp de sju første årene, og enslige får kuttet sosialhjelpen med 40 pst. Og la meg spørre: Innser ikke Holmsås at det er et reelt problem at sosialstønadene og andre velferdsytelser er for sjenerøse også i Norge, og at dette ikke motiverer innvandrerne til selv aktivt å søke arbeid? Er man ikke enig i at det må lønne seg for innvandrere i Norge å arbeide fremfor å gå på trygd?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-06-04:
Både komitemerknadene i innstillingen og innleggene i debatten her i salen i dag har vist at det er en relativt bred enighet alle partier imellom når det gjelder hovedformålet med innføring av denne nye introduksjonsloven. Den nye introduksjonsloven vil forhåpentligvis være et skritt i riktig retning for å skape en bedre fungerende integreringspolitikk i Norge, noe det må sies å ha vært et svært så påtakelig behov for. Derfor var det nå på tide med en slik lov. La meg få legge til at selvsagt ville det beste i innvandringspolitisk og integreringsmessig sammenheng ha vært å ha innført en langt strengere asyl-, flyktning- og innvandringspolitikk for mange år siden, slik Fremskrittspartiet har foreslått gang på gang, men som de andre partiene aldri har villet høre på. Hadde man lyttet til Fremskrittspartiet på et tidligere tidspunkt, ville innvandringsproblematikken på langt nær hatt samme volum, omfang og kompleksitet som saken har fått i dag. Nå ser vi altså resultatet av tidligere tiders manglende forståelse av viktigheten av å føre en strengere innvandrings-, asyl- og flyktningpolitikk. Det er i dag svært godt belegg for å hevde at norsk integrerings- og innvandringspolitikk har spilt noe nær fullstendig fallitt. Man har mislyktes nesten komplett på det meste, og her må selvsagt Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Høyre og ikke minst SV, Venstre og Senterpartiet ta et betydelig ansvar for at det gikk så galt. Alle disse partiene har latt grenseportene stå åpne i årevis, og for mange innvandrere og asylsøkere har kommet på feil grunnlag, og et altfor stort antall innvandrere har fått gå rett inn på passiv sosialhjelp uten at det har vært stilt krav til dem overhodet. Når det så her i Norge lønner seg for mange innvandrere å gå passivt på sosialstønad og andre ytelser framfor å arbeide, må det selvsagt gå virkelig galt. Langt flere innvandrere må framover over på verdiskapende arbeid og yte mer til det norske samfunn og ikke i all evighet forbli avhengig av offentlige ytelser og forbli en evig belastning på den norske velferdsstaten. Selv om debatten her i dag viser at det er stor grad av enighet i denne saken, er det allikevel helt klart at den markante skillelinjen i norsk asyl-, flyktning- og innvandringspolitikk fortsatt går mellom Fremskrittspartiet og resten av partiene. Fremskrittspartiet har i en årrekke sagt at vi må stille krav til innvandrerne. Først nå stiller man endelig noen krav til innvandrerne, i denne nye loven, og derfor representerer dette noe helt nytt i norsk innvandringspolitisk sammenheng. Fremskrittspartiet er selvsagt glad for at det vi gjør i dag, forhåpentligvis går i riktig retning, om enn det er med altfor små og altfor sene skritt.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-06-04:
Jeg frykter at man risikerer å skape en mastodont av en overkommune ved å slå sammen fylkesmannen og fylkeskommunen og lage disse såkalte enhetsfylkene. Ideen om å integrere fylkeskommunen og fylkesmannsembetet i et regionalt organ med felles administrasjon er en idé uten særlig mål og mening, slik jeg ser det. Enhetsfylket er en sak som både kan føre til mindre lokal selvråderett og samtidig redusere rettssikkerheten for enkeltmennesket. Fremskrittspartiet har flere ganger foreslått at fylkeskommunen skal nedlegges, både som politisk og administrativt nivå. I et land med bare 4,5 millioner innbyggere trenger vi slett ikke tre politiske og administrative forvaltningsnivå. Denne overbyråkratiseringen av landet er ren sløsing med både tid, krefter og fellesskapets økonomiske ressurser. I et regionenes Europa er hele Norge, etter mitt syn, å betrakte som en region uten behov for verken fylkesinndeling eller annen regional inndeling. Når det gjelder den kommunale selvråderetten, det lokale selvstyret, som det er så umåtelig populært å snakke om for tiden, ser jeg det som en overhengende fare at et utesende enhetsfylke vil gå på bekostning av redusert kommunalt selvstyre. Fylkesmannen er allerede en sterk inngripende faktor i det lokale selvstyre. Denne inngripen er i enkelte sammenhenger svært negativ for den lokale selvråderetten, når fylkesmannens byråkrater overkjører de folkevalgte på kommunenivå. Men det som er et av de viktigste spørsmålene, og som kanskje bør settes noe tydeligere i fokus, er enkeltmenneskets rettssikkerhet innenfor et enhetsfylke. Som klageinstans i f.eks. saker etter plan- og bygningsloven er fylkesmannen, etter min erfaring, i dag slett ingen god garantist lenger for at rettssikkerheten til enkeltmennesket blir godt nok ivaretatt. Rent rettssikkerhetsmessig sett kunne man med fordel nedlegge fylkesmannens funksjon som klageorgan og i stedet opprette en egen uavhengig klagenemnd bestående av jurister med kompetanse til å fatte vedtak i klagesaker. Det er altså slett ingen gode grunner til å slå sammen to offentlige forvaltningsorgan som hver for seg ikke fungerer, slik jeg ser det, hensiktsmessig lenger, og som er i ferd med å utspille sin egen rolle på stadig flere områder. Det må heller aldri bli slik at delegering og desentralisering av makt og myndighet i fylkene må bli et mål i seg selv, som kan gå på bekostning av det kommunale demokrati og enkeltmenneskets rettssikkerhet. At det skapes en overkommune, utgjør en overhengende fare ved enhetsfylket. Man samler for mye myndighet og makt på en måte som svekker det kommunale selvstyret, samt svekker enkeltmenneskets rettssikkerhet. Ingenting av dette kan være noen god målsetting.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-06-04:
Ja, eg understreka at vi skal fullfinansiera denne reforma, som andre reformer i forhold til ting vi pålegg kommunane. Men det er heilt klart at det vil verta debatt, og det vil verta diskusjon om kva som er ei fullfinansiering. Alle som har sete med regjeringsmakt, veit det. Alle som har vore med i den politiske debatten, veit det òg. Derfor har faktisk Regjeringa sagt – og kanskje det har gått representanten hus forbi, det er mange ting som er på tapetet i desse dagar – at det skal vurderast av det tekniske berekningsutvalet, når ein får erfaring. Og det tek ikkje så lang tid før ein får erfaring. Så er det spørsmål om Oslo. Jo, vi ser dette problemet, og vi ynskjer ikkje sekundærflyktningar. Vi ynskjer at flyktningane skal bu og verta integrerte, og vi håpar inderleg at også introduksjonsprogrammet skal gjera at dei vert betre integrerte ute i kommunane, slik at dei vert verande der. Men så veit vi også at mange dessverre flyttar uansett. Eg har registrert kva slags fleirtal det vil verta her i salen i dag.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-06-04:
Eg er glad for at eg får påskrifta at eg har stor tru på kommunane. Eg håpar at fleire, ikkje minst i kommunalkomiteen, kan ha det. Kommune-Noreg veit dette –forstanden er omtrent likeleg fordelt mellom denne salen og dei andre folkevalde forsamlingane vi har, m.a. kommunestyra. Ynskjer vi så fri busetjing? Vel, det er i alle fall med modifikasjonar, for vi ynskjer styrt busetjing ut til kommunane. Vi ynskjer å få flest mogleg kommunar til å ta imot flyktningar og integrera dei på best mogleg måte. Vi trur altså at introduksjonsprogrammet – for å gjenta meg sjølv – vil vera noko som kan få flyktningfamiliar som flyttar ut, til å få sterkare tilknyting der dei kjem, enn det dei til no har fått, tilknyting til samfunnet, tilknyting til arbeidslivet, tilknyting til skule og miljø og alt det som finst i kommunane våre, og at vonleg fleire derfor vert buande der. Mitt spørsmål i forhold til Oslo og dei andre sentrale kommunane for sekundærflytting er: Korleis vil Sandberg hindra at dei faktisk flyttar?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-06-04:
Språkopplæringa er ein akilleshæl for Kristeleg Folkeparti, og det veit representanten frå SV veldig godt. Vi har sjølvsagt problem. For det fyrste vil eg seia at når det har vore gjort innsparingar som ramma språkopplæringa, var det av budsjettmessige årsaker. Men vi har ikkje gjeve opp å få ned behandlingstida. Vi har ikkje gjeve det opp enno. Dersom det skulle visa seg at vi gjennom lang tid ikkje klarer å få ned behandlingstida, og at folk faktisk vert her så lenge som det eit lite mindretal – trass alt – er, må vi reversera eller ta opp igjen dette til ny vurdering. Det har Kristeleg Folkeparti sagt. Men førebels står vi på at behandlingstida skal ned, og vi skal gje språkopplæring til dei som skal vera her.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-06-04:
Det er ei vanskeleg oppgåve politiet har når dei skal kjempa mot den internasjonale kriminaliteten. Dei kriminelle er liksom eit hestehovud føre heile tida. I vårt siviliserte samfunn har personvern sett sterke grenser for kva politi og offentlegheit kan tillata seg når det gjeld å kontrollera og regulera vanlege borgarar sine liv. Og slik må det vera, for vi vil ikkje ha storebror ser deg-samfunnet. Men vi vil slett ikkje la dei kriminelle bandane, for ikkje å nemna mafiaen, sleppa laus. Den internasjonale kriminaliteten er særleg menneskefiendtleg for så vidt som det dreiar seg om narkotika, som knuser sine offer, om trafficking, som slavebind kvinner, og om pornoindustri, som utnyttar og misbrukar kvinner og barn – alt med stor forteneste og behov for kvitvasking av denne fortenesta. Den 11. september 2001 gav i tillegg ein ny dimensjon og forandra faktisk verda. Det krev diverre av oss stadig meir effektive etterforskingsmetodar for å kjempa mot den terrorismen som elles vil trua dei verdiane som vi ynskjer å vareta: vår fridom, vår tryggleik og vårt opne samfunn. Kristeleg Folkeparti innser at vi må vera tøffare i kampen mot kriminalitet. Vi ynskjer oss faktisk framleis Kardemomme by, men vi må altså retta oss etter verkelegheita. Vil så dette tiltaket, at politiet kan søkja i utlendingsregisteret i samband med ei straffesak, ha innverknad på dette store biletet? Eg er einig med SV i at det neppe er revolusjonerande. Mykje av kriminaliteten som føregår i Oslo, i Berlin, i Paris og i Roma, vert gjord av utlendingar som reiser fritt innanfor det grenselause Europa, og som så visst ikkje søkjer verken opphald eller asyl. Grenselaus handel betyr nok også grenselaus kriminalitet. Schengen og Europol betyr intensiv felles kamp mot kriminalitet, men dei erstattar slett ikkje Interpol og maktar neppe å kompensera for manglande grensekontroll. Så til den kriminaliteten som er knytt til asylmottak. Der vil dette tiltaket kunna ha skikkeleg effekt, og det vil utvilsamt tena innvandrarbefolkninga om fleire saker vert oppklara, dei skuldige tekne og mistanken fjerna frå dei lovlydige. Eg vil understreka at det ikkje vil få følgjer for innvandrarar med opphaldsløyve, for dei er sletta av dette registeret. Samla sett synest altså Kristeleg Folkeparti at personvernproblemet er avgrensa, og at utvida bruk av utlendingsregisteret er forsvarleg og tener føremålet. Andre delen i denne saka gjeld tredjelandsborgarar som er utviste frå eit Schengen-land. Eg vil understreka at Kristeleg Folkeparti stemte mot Schengen-avtalen. Det gjorde vi av mange grunnar, også fordi vi meiner at Noreg på sjølvstendig grunnlag må vurdera ein søknad om asyl. Det siste held vi fast ved i denne saka. Samtidig vert desse forslaga oversende til Utlendingslovutvalet. Der høyrer dei heime, for det var faktisk mykje uklart på dette området.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-06-04:
Einskapsfylket er etter Kristeleg Folkepartis meining eit viktig og spennande forsøk. Vi meiner at moglegheitsvilkåra er beskrivne i St.meld. nr. 19 for 2001-2002. Der står det klårt at lokale og regionale folkevalde organ bør ha ansvaret for oppgåver som krev lokal- og regionalpolitisk skjøn. Det er eit grunnprinsipp som òg må gjelda i forsøket med einskapsfylket. Dermed trur eg altså at einskapsfylket vil ha ein demokratiserande effekt på fylkesmannsembetet. Eg trur faktisk at det er positivt. Vi får sjå når forsøka skal evaluerast. Det betyr ikkje – det vil eg presisera – at kontroll- og tilsynsoppgåver skal vera styrde av eit folkevalt skjøn. Denne saka dreiar seg ikkje om innhaldet i einskapsfylkeforsøket, men om lovheimelen for det. Alle, unnateke Framstegspartiet, støttar lovendringa, og dermed opnar dei døra for to forsøk med einskapsfylket. Kristeleg Folkeparti skulle gjerne sett at både Østfold og Sogn og Fjordane heldt fast ved sin søknader. Det hadde vore spennande. Det kunne ha vist veg for framtida, men «gjort er gjort og spist er spist». Av dei seks fylka som ville forsøkja, er det no berre to igjen. Men når rammene er ok og haldninga offensiv, er det spennande kva som kan koma ut. Kanskje evalueringa kan visa at dette er vegen mot eit enklare Noreg.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-06-04:
Ordførar for saka, Ivar Østberg, har ikkje sete i Odelstinget, og eg vil derfor på vegner av han framheva at dette er ei sak med berre positivt innhald, så positivt at til og med litt ros til Regjeringa har fått stå som komiteens merknad – rett nok kamuflert som sitat, men likevel noko sjeldsynt. Saka gjeld eit EU-direktiv om helse og tryggleik. Dette skulle også gjelda fiskarar, men Stortinget bad om at arbeids- og kviletid for fiskarar skulle verta handsama som eiga sak, og det er den vi handsamar no. Og det rår altså harmoni og semje mellom Regjeringa og fiskarorganisasjonane om dei tiltaka som kan betra tryggleiken for fiske- og fangstfartøy. Trass i svært forskjellige driftsmønster i den norske fiskeflåten har ein funne ordningar som tilfredsstiller alle partar. Komiteen er positiv til at forskrifta skal gjelda alle som jobbar på norske fiskefartøy, uavhengig av om vedkomande eig eller er medeigar av fartøyet. Fiskarar som arbeider aleine på eige fartøy, kan likevel få unnatak frå forskrifta. Eg anbefaler den samrøystes tilrådinga frå komiteen.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-06-04:
Etter Kristelig Folkepartis landsmøte for et par uker siden kunne vi lese i avisen at nå skulle det være slutt på å vedta reformer i kommunene som ikke var fullfinansierte. Mitt spørsmål er: Var det en feilsitering? Nå hører jeg at representanten Apelthun Sæle sier at reformen skal fullfinansieres. Det er ikke det samme som statsråden sier, og jeg spør: Er det slik nå at dette skal inn for det tekniske beregningsutvalget, slik at vi får nye tall på bordet etter en stund? Dersom det hadde blitt slik som Kristelig Folkeparti går inn for, vil jeg anta at Oslo ville få en mye større andel av dem som i dag har fått oppholdstillatelse, enn det Oslo kommune ser seg i stand til å ta imot i dag. Mener representanten at dagens nye bosettingsordning, som Stortinget har vedtatt, ikke fungerer, og at dette skal slippes fritt?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-06-04:
Jeg registrerer hva statsråden nå sier. Men i brev til komiteen som svar på spørsmål om hvordan statsråden ser på de utregningene som KS har gjort, sier hun at man i utgangspunktet skal klare seg innenfor dagens rammer. Mange i komiteen mener at KS har gjort et grundig arbeid og har fått fram tall som viser at det vil koste ganske mye ekstra, spesielt i de to første årene programmet skal vare. Det er detaljerte beregninger som ligger i tallene fra KS. Nå sier statsråden at hun er uenig i det som KS har lagt fram. Da må jeg stille følgende spørsmål til statsråden: På hvilke punkter er det statsråden er helt uenig med KS i de beregningene de har lagt fram for oss?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-06-04:
Ja, så har Stortinget hatt sin innvandringsdebatt igjen denne våren også, med fint vær ute, som vi pleier. Men det har vært en god debatt, så det er bra. Men det er noe som er merkelig å høre i debatten. Det ene er bl.a. representanten Holmberg, som i sitt innlegg sa at dette koster ikke noe for kommunene, dette har kommunene drevet med bestandig, dette er ikke noe nytt. Jeg håper da inderlig at dette er noe nytt, og at dette er noe som nå kommer til å virke. Så har mange av oss konstatert tidligere i debatten at vi ikke har vært gode nok til å få til en god integrering her i landet. Da må vi jo ikke si at dette ikke er noe nytt, og at vi ikke har tro på at dette vil virke. Så jeg håper at jeg har Stortinget med meg, og jeg håper også at jeg har kommunene med meg, når vi nå setter i gang denne ordningen, og at dette vil være en ordning som vi om noen år kan si at det var riktig å innføre. Representanten Sandberg sa i sitt innlegg at Fremskrittspartiet var det første partiet som gikk inn for obligatorisk norskundervisning for asylsøkere. Det er jo greit å skryte av det nå. Men det man har gjort, er jo å reversere det å være enig i at det skal være en obligatorisk norskundervisning, all den tid man nå kutter norskundervisning i mottak. Vi har hørt her i dag at det er mange som kanskje sitter tre år i mottak før de kommer ut i en kommune. Da er det klart at det hadde gitt et ganske godt grunnlag å ha hatt norskundervisning i alle disse årene, når de skal begynne på integreringsprogrammet ute i kommunene. Representanten Anita Apelthun Sæle sier at hun ønsker styrt bosetting. Ja, det kan hende, men det er ikke det hun går inn for. Det Kristelig Folkeparti går inn for i dag, er en form for fri bosetting. Så sier representanten også at hun er bekymret for at Oslo kan få problemer. Betyr det egentlig at Kristelig Folkeparti ikke har full kontroll på hva de går inn for, eller på det de nå er med på å stemme for? Eller er det faktisk slik at det egentlige problemet med at man ønsker at det skal bli en friere bosetting, er at Regjeringen skal kvitte seg med problemet med at det bor altfor mange i mottak nå, som koster ganske mange kroner?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-04:
Representanten Apelthun Sæle presiserer i sitt innlegg at hun har sterk tro på kommunene, og da tar jeg det for gitt at det også gjelder bosetting. Når Kristelig Folkeparti ønsker fri bosetting i forhold til dette, kunne det være interessant å vite hva Apelthun Sæle da legger i at hun har tro på at kommunene vil takle dette. Vi har 434 kommuner, og vi vet jo alle sammen at hvis vi får en fri bosetting, vil det bare være få kommuner som vil få konsentrasjonsproblemene, for mange av de nyankomne flyktningene vil flytte til den samme kommunen. Så vi snakker kanskje om 10 eller 15 kommuner. Det kunne være interessant å høre hvilken dokumentasjon representanten Apelthun Sæle har i forhold til at disse 10–15 kommunene har signalisert at de har et apparat, og i fremtiden vil ha et apparat, som vil takle den type bosetting der de ankomne flyktninger vil konsentrere seg i enkelte kommuner.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-04:
Litt spøkefullt kan jeg si til representanten Meltveit Kleppa at hun skal være forsiktig så hun ikke provoserer Fremskrittspartiet slik at hun aldri får noe flertall for dette forslaget! Jeg synes faktisk representanten Meltveit Kleppa er litt urettferdig i forhold til Fremskrittspartiet. Det er ingen forskjell på hvem som tar ansvar her. Vi tar ansvar i forhold til kommunene ved å pålegge dem mindre utgifter. Våre forslag vil medføre mindre utgifter for kommunene, mens Meltveit Kleppa har et forslag som vil medføre større utgifter for kommunene. Slik sett tar vi ansvar begge to. På den andre siden tar Fremskrittspartiet mer ansvar enn Senterpartiet når vi vil ha mindre flyktninger, mindre innvandring, mens Meltveit Kleppa vil har flere flyktninger til kommunene, og dermed flere utgifter for kommunene. Slik sett vil jeg påstå at Fremskrittspartiet er mer ansvarlig overfor kommunenes økonomi enn representanten Meltveit Kleppa er. Jeg vil gjerne utfordre representanten Meltveit Kleppa på følgende: Hvorfor er det slik at representanten Meltveit Kleppa og Senterpartiet ønsker høyere stønad for flyktninger enn for dem som går på alminnelige sosiale stønader?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-04:
Jeg tror jeg skal videreføre den replikkrunden som var i stad, i forhold til dette med kompetanse og økonomi i kommunene. Det er helt riktig som statsråden sier, at enkelte kommuner vil få en besparelse. Enkelte kommuner har også kjempestore fond som de har bygd seg opp fordi de har vært veldig dyktige til å drive integrering og har fått mennesker ut i skole eller jobb, og derigjennom fått introduksjonsstønad, som de har puttet i fond. Men over til dette med kompetanse. Aetat og kommunene er på en måte de store ansvarlige i forhold til å gjennomføre reformen. Men jeg vil gjerne utfordre statsråden på det som ligger i lovforslaget når det gjelder andre som har kompetanse, og som i stor grad kan bidra til at vi skal lykkes mest mulig i forhold til de ønskene som vi har, både når det gjelder språkundervisning, samfunnstrening og arbeidstrening – jeg tenker da ikke minst på NHO, LO og andre som nå må trekkes inn.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-04:
Det er veldig lite en kan tilføre debatten slik helt på slutten, men enkelte ting greier en ikke å unngå å få lyst til å kommentere. Statsråden var inn på dette med besparelser for kommunene. Jeg var inne på det selv. Det er riktig at enkelte kommuner har hatt besparelser og tjent penger på å ta imot flyktninger. I framtiden vil det sannsynligvis være kommuner som vil ha en besparelse eller en berikelse av det økonomisk også. Men det er jo i forhold til antall flyktninger en mottar. I forhold til det statsråden sier om fri bosetting, vil vi nok sannsynligvis oppleve det motsatte. Da vil de kommunene som mottar flest flyktninger ved fri bosetting, sannsynligvis ikke få noen besparelse eller berikelse, men derimot utgifter. Men det har vi stoppet nå. Komiteen var i Danmark, og vi ser hvor langt Danmark har gått i forhold til å se sammenhengen mellom innvandring og integrering, der man faktisk har fått en direkte styring av hvor flyktninger skal bo. De baserer det på hvor mange fremmedkulturelle som bor i kommunen, hvor mange innbyggere det er i kommunen, og så plasserer man flyktninger ut etter det. Det betyr at enkelte kommuner i Danmark i dag ikke mottar flyktninger fordi de har tatt imot så mange tidligere. Det er rett og slett fordi Danmark har sett koblingen mellom innvandring, antall flyktninger som kommer, og integreringsprosessen. Jeg hadde ønsket at også statsråden kunne ha sett det på den måten. Så til representanten Øye og norskundervisning i mottak. Ja, jeg har sagt at Fremskrittspartiet skal ta et ansvar for dette. Men vi kan ikke ta et ansvar i dag. Vi kan ikke ta ansvaret for at Arbeiderpartiet, sammen med alle de andre partiene her i huset, har fylt opp landets asylmottak, slik at det i dag bor 16 000–17 000 mennesker der. Det kan ikke vi ta ansvaret for. Det synes jeg Signe Øye og Arbeiderpartiet bør ta en stor del av ansvaret for. Man bør heller søke sammen med Fremskrittspartiet om å få til en saksbehandling som blir så kort at vi får disse menneskene som får avslag, fortest mulig ut av mottakene. Så hadde jeg en kommentar til representanten Bastesen, men i og med at han ikke er til stede, dropper jeg det. Men jeg vil gjerne si noe om forslag F. Jeg kan signalisere at jeg vil anbefale Fremskrittspartiets stortingsgruppe å stemme for det forslaget når vi kommer til votering. Men spørsmålet er, ut fra det statsråden og regjeringspartiene har sagt her i dag, om det betyr noe å vedta et slikt forslag, da Regjeringen selv vil vurdere hva som er fullfinansiering.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-04:
La meg først få lov til å si – jeg skjønner at jeg med den uttalelsen jeg kommer med nå, står i fare for å trekke debatten veldig langt utover kvelden – at det er helt utrolig hva representanten Karin Andersen får seg til å si fra denne talerstolen – helt utrolig. Det er, uansett om det er et parlamentarisk uttrykk eller ikke, direkte frekt. Når representanten Andersen legger hele rådsdirektivet i fanget på Fremskrittspartiet, fordi dette er vår mening, og forteller at dette har en helt annen agenda, så har representanten Andersen ikke forstått noen ting. Dette er et rådsdirektiv. Jeg vil minne om at Regjeringen i utgangspunktet ville implementere hele direktivet. Jeg vil minne representanten Andersen om at hennes partikolleger i hele Europa vil gå inn for å implementere dette. Og så står hun her på talerstolen og kritiserer Fremskrittspartiet fordi vi fremmer de lovendringsforslag som skal til, og som er nødvendige, og som hennes partikolleger i Europa har gått i bresjen for. Det er en frekkhet! Jeg synes også det er å gå vel langt når representanten Andersen står på talerstolen og prøver å gi utrykk for at Fremskrittspartiet har spredd inntrykk av at alle innvandrere og flyktninger er kriminelle. Det tar jeg sterk avstand fra. Men hun må gjerne få lov til å si at den politikken som SV og Karin Andersen fører, er en bjørnetjeneste, som fører til at skepsisen blant nordmenn har blitt større og større for hvert eneste år SVs politikk på dette feltet har blitt ført, i miniatyr. For SV vil ha forsterket den politikken som har vært ført i 25 år. Da kan vi spørre befolkningen hvorfor de er skeptiske. De er skeptiske fordi vi har en innvandringspolitikk som SV står for. Jeg anbefaler representanten Karin Andersen å gå rundt blant de gruppene som hun står på talerstolen og skal ivareta, og høre hva de måtte si om Fremskrittspartiets lovendringsforslag i innvandringspolitikken. Da tror jeg nok hun vil få seg en meget, meget stor overraskelse. Det som er bjørnetjenesten, er at SV står i spissen for å gi alle kriminelle, mistenkte terrorister og andre som ikke har legal grunn til å få opphold i Norge, kost og losji på ubegrenset tid i Norge. Det er derfor folk flest i dette landet er meget skeptiske til innvandringspolitikken.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-04:
Det er med tilfredshet jeg registrerer at 70 pst. av Norges befolkning støtter Fremskrittspartiets innvandringspolitikk. Det er med tilfredshet jeg registrerer at store deler av SVs tillitsvalgte også ønsker Fremskrittspartiets politikk. Og det er med tilfredshet jeg registrerer at innenfor store deler av innvandringsorganisasjonene støtter de også vår innvandringspolitikk. Til Bastesen: I sitt første innlegg ville han ha et svar fra Fremskrittspartiet på om vi kunne godkjenne Schengen eller ikke. Ja, vi hadde jo de store diskusjonene den gangen, vi også, det må jeg si til representanten Bastesen, men nå er det jo slik at Schengen-avtalen er implementert, og da dreier det seg om å bruke det som kommer fra Schengen, best mulig, og her ser vi at Schengen kommer med et direktiv som hjelper oss i forhold til å stramme inn på asylinnvandring og registrering av kriminelle asylinnvandrere i Schengen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-04:
Senterpartiet meiner at nye reformer skal følgjast opp med fullfinansiering. Det er no heilt nødvendig i forhold til den økonomiske ubalansen som allereie er i kommunane. Vi meiner at det for kommunane er veldig stor forskjell på å møta uforpliktande merknader og det som i dag er uttrykt i forslaget til vedtak i innstillinga: «Stortinget ber Regjeringen sørge for en fullfinansiering av introduksjonslovsreformen. Kostnadene innarbeides i statsbudsjettet for 2004 og påfølgende år.» Om det forslaget hadde fått fleirtal – ikkje berre i komiteen, men òg i salen – hadde kommunane på ein heilt annan måte kunna planlagt ut frå at dei faktisk fekk ei fullfinansiering. Så er eg overraska over at Høgre i den grad desavuerer den store og breie erfaringa som nettopp KS no har med busetjing i kommunane og med introduksjonsprogram. Kven skulle vera betre å lytta til i denne saka?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-04:
Eg er ikkje i tvil om at Framstegspartiet ynskjer ein meir offensiv integreringspolitikk. Difor vil eg håpa at Framstegspartiet òg sørgjer for at kommunane får dei nødvendige midlane til å følgja opp dette arbeidet. Så er det slik at introduksjonsstønaden i seg sjølv ligg på eit nivå som både i forhold til buutgifter og i forhold til barnetilsyn kan innebera at det er behov for supplerande sosialhjelp. Då synest vi faktisk at det er viktig å få på plass at staten overfor barnefamiliane tek det ansvaret som staten bør ta òg på det området, det vera seg utgifter anten til barnetilsyn eller til buutgifter som Regjeringa pr. dato ikkje stiller opp med.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-04:
Eg har to spørsmål til statsråden. Det fyrste gjeld Husbankens rolle. Det er tydeleg og klart i eit brev frå KS til komiteen peikt på at dersom ein ikkje går vekk frå minstestandard på 40 m2 ved tildeling av bustøtte, vil intensjonen om å unngå bruk av sosialkontor falla vekk for ein stor del av deltakarane i programmet. Har statsråden planar om å endra den regelen? Så til dei erfaringane som ho så langt har fått meldt når det gjeld norskopplæring i mottaka. Vil det ikkje vera ein klar fordel for ei god integrering at dei som ikkje er openbert grunnlause asylssøkjarar, men som ventar på ei avgjerd, får norskopplæring og dermed unngår passivitet i sin fyrste fase i Noreg?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-04:
Eg ynskjer å kommentera fire tema – for det fyrste Husbankens rolle. Eg synest dei signala som statsråden har gitt på det feltet, er bra, at ho no ser nærmare på det som er påpeikt frå KS om behovet for oppmjuking når det gjeld 40 m2 -regelen. Det er òg sagt i det same brevet at når denne regelen er endra for dei fire største byane, busette desse fire byane 15 pst. av dei nykomne i 2002. Det skulle vera med og understreka behovet for ei endring. Det var jo òg slik at det var ein klar føresetnad frå lovutvalet si side at Husbankens bustøtte skulle utvidast til å gjelda alle. Så synest eg statsråden er noko uklar når det gjeld permisjon. Eg vil oppfordra henne til å vera raus i forhold til måten å handtera dette på, ut frå at det faktisk kan vera eit ganske sterkt behov for for ein som nyleg er komen til vårt land, å ha moglegheit til å prøva seg i eit arbeid og vita at det er ein veg tilbake. Det kan òg bety mykje for dei kommunane som lagar dei individuelle planane. Så oppfattar eg det slik når det gjeld norskopplæring ved asylmottaka, at når talet på openbert grunnlause asylsøknader no går ned, seier statsråden at ein vil få reduserte utgifter på det feltet. Då skulle ein vel, òg med dei signala som er komne frå Kristeleg Folkeparti, ha moglegheit til å vurdera dette med norskopplæring i mottaka som ein god start i forhold til det introduksjonsprogrammet som skal følgjast opp. Så heilt til slutt: Korleis har statsråden eigentleg tenkt å følgja opp det som heile komiteen peiker på, om enn ikkje på like forpliktande vis, nemleg det som går på fullfinansiering, at kommunane ikkje skal ha auka utgifter? Er det slik at det blir det ho har rekna dette til, eller er det slik at ho er open for å drøfta dei reelle kostnadene med KS? I dag er det altså ein sprik, berre for månadene i 2004, på 100 mill. kr.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-04:
Eg burde jo vera glad for at statsråden finn det føremålstenleg å sitera ein einsleg senterpartimerknad frå behandlinga av St.meld. nr. 19, men i denne saka synest eg faktisk at det er ei avsporing. Innstillinga gjer greie for kva som blei sagt i Stortinget, og eg kunne utdjupa det med å seia meir om kva som er sagt frå Regjeringa si side på sidene 47 og 48 i St.meld. nr. 19. Det er ikkje nødvendig å gå noko særleg djupt i det, men der er det t.d. sagt at Kommunal- og regionaldepartementet vil igangsetja ei avgrensa mengd forsøk som m.a. prøver ut ulike modellar for organisering av klage- og tilsynsoppgåver. Det er sagt om søknadene at dei m.a. vil bli vurderte i lys av føresetnadene om at klage- og tilsynsoppgåvene skal varetakast på ein føremålstenleg måte, og at rettstryggleiken til den enkelte ikkje blir svekt. Sogn og Fjordane og Østfold fylkeskommunar har gjennomført eit grundig arbeid med søknader – dei har eg her. Dei laga ei førebels skisse som ikkje vart avvist i departementet. Eg meiner at det står fast at statsråden den 5. mars i sitt svar i spørjetimen innsnevra kva som kan vera med i eit forsøk. Eg synest faktisk at det viktigaste i denne saka, slik som ho framstår no, er å stilla spørsmålet: Kva slags dialog har det vore mellom desse to fylkeskommunane og departementet som har gjort at dei har funne det nødvendig å trekkja sine søknader? Lat meg seia til slutt: Det er slik at eit breitt fleirtal i samband med behandlinga av St.meld. nr. 31 for 2000-2001 slo fast at det var nødvendig og føremålstenleg med eit regionalt folkevalt nivå. Det vart òg stadfesta under behandlinga av St.meld. nr. 19 for 2001-2002. Eg synest det er påfallande at Regjeringa og regjeringspartia no uavlateleg synest å tala med to tunger. Dei snakkar på den eine sida om at oppgåver med omsyn til vidaregåande skule, samferdsle, kultur og regional utvikling skal utførast av fylkeskommunen. Samtidig vil dei syta for så stramme rammer at dei vanskeleggjer offensive løysingar. Spesielt påfallande er dette når det gjeld dei nye oppgåvene som gjeld regionalutvikling. Det har kome fram i ettertid at fylkeskommunane dreiv sjukehusa godt. Det er oppsiktsvekkjande at ein no ved uttrekk av barnevern, rus og psykiatri synest å ta ytterlegare kvelartak på åtte fylkeskommunar, men det får vi koma tilbake til i samband med kommuneproposisjonen. I denne omgangen er det altså ei bitte lita utprøving igjen av det som var dei opphavlege planane frå fylkeskommunane.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-04:
Eg skal nøya meg med ein kort merknad, som gjeld den praksisen som eg no går ut frå at departementet legg til grunn i behandlinga av saker som kan samanliknast med denne. Det vekte ei viss oppsikt i komiteen at departementet her ville gjennomføra eit direktiv utan at det hadde vore kontakt med dei som dette galdt. Vi fann det nødvendig frå komiteen si side å be om å få saka tilbake til Stortinget som ei eiga sak for å vera trygge på at den nødvendige dialogen hadde funne stad. Det er på denne bakgrunnen at ein samrøystes komite faktisk lovprisar både Næringsdepartementet og Sjøfartsdirektoratet. Dei har gjort det komiteen bad om. Dei har sytt for den opne dialogen som var nødvendig. Dei har medverka til at heile komiteen kjenner seg trygg i forhold til dei endringane som no blir gjorde. Lat meg berre be om at denne saka kan danna presedens i forhold til andre saker som måtte koma. Departementet strammar inn sin eigen praksis og sørgjer for at partane det gjeld, blir høyrde og får høve til ein dialog, noko som eigentleg skulle vera sjølvsagt i forhold til endringar som dette.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-04:
Senterpartiet er ikkje representert i kontroll- og konstitusjonskomiteen, og har dermed heller ikkje hatt moglegheit til å gi til kjenne sitt syn i innstillinga. Eg skal nøya meg med å kommentera eitt punkt. Vallovutvalet føreslo å gi veljarane større høve til å påverka personval ved stortingsval. Utvalet sitt forslag er at plasseringa på vallista blir endra dersom ein kandidat er avkryssa på minst 5 pst. av vallistene. Regjeringa følgjer dette opp, men aukar kravet til 8 pst. Senterpartiet er einig med Regjeringa i å styrkja innverknaden til den enkelte veljar òg ved stortingsval. Vi er likevel ueinige i at kvar veljar skal kunna gi personstemmer til så mange kandidatar han eller ho sjølv vil. Det kan jo bety at nominasjonsmøte ikkje har innverknad på kven som skal veljast. Eg minner om det arbeidet som vart nedlagt i nominasjonsarbeidet for å sikra visse omsyn til f.eks. geografi, kjønn, alder og yrke. Vi ynskjer å gi veljarane auka påverknad, men meiner at regjeringspartia sitt forslag faktisk kan innebera at heller små aksjonsgrupper har moglegheit til å avgjera alle representantane eit parti får valt inn frå valkrinsen. Eg fremjar forslag nr. 3, som inneber at veljaren ved stortingsval kan gi éin kandidat på stemmesetelen éi personstemme. Det gjer ein ved å setja eit merke ved kandidaten sitt namn. Dette forslaget er alt prøvt i Sverige. Ein veljar har altså moglegheita til å kryssa av ved ei – og berre ei – personstemme. Det vart prøvt fyrste gong ved riksdagsvalet i 1998. 30 pst. av veljarane nytta seg då av høvet til å avgi personstemme. I fjor gjekk delen ned til 26 pst. I 1998 vart 87 av 349 mandat valde med personstemmer. I fjor var talet 86. Det høyrer med at ein stor del av desse representantane ville blitt valde same kva på grunn av den plasseringa som dei hadde på listene. Framstegspartiet er ofte talsfolk for auka påverknad i form av folkerøystingar og i form av annen påverknad frå veljarane. Det overraskar oss at dei i dag står i lag med Arbeidarpartiet og SV om å avvisa moglegheita til påverknad ved stortingsval. No har dei altså moglegheit til eit langt mjukare forslag enn det som var fremma i komiteen. Vallovutvalet sitt forslag og modellen frå Regjeringa er så langt berre prøvde i 2000 i Bosnia-Herzegovina. Senterpartiet sitt forslag, som altså imøtekjem ynsket om veljarpåverknad, er prøvt ved to val i Sverige. Lat meg då til slutt gjera greie for Senterpartiet sine andre standpunkt. Vi ynskjer å stemma for delar av forslag nr. 1, frå Høgre og Kristeleg Folkeparti, nemleg den delen av forslaget som gjeld § 11-5, og eg ber om at voteringa vert lagd opp slik. Vi stemmer mot forslag nr. 2, frå Framstegspartiet, og vi stemmer altså mot innstillinga sitt forslag til § 7-2 fyrste ledd og det alternative forslaget frå Høgre og Kristeleg Folkeparti, fordi vi har eit eige forslag. Vi stemmer òg mot innstillinga sitt forslag til § 11-5.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2003-06-04:
Det synes nødvendig å gjenta at Høyre ikke ønsker å pålegge kommunene en introduksjonsordning som faktisk medfører økte utgifter. Utover det forslaget som ligger i saken, har derfor Regjeringen lagt opp til å vurdere økonomien i forbindelse med de årlige budsjettbehandlingene. Det har blitt fastslått fra Beregningsutvalget at det nå på dette stadiet er for tidlig å fastsette eksakt hva eventuelle utgifter vil være. KS blir det stadig henvist til. KS er kommunenes interesseorganisasjon, og helt naturlig framsetter de krav for kommunene. Men mener Senterpartiet at vi skal bevilge beløp tilsvarende de krav KS har framsatt, før vi har høstet noen erfaringer? Og mener Senterpartiet at det er bedre å forholde seg til usikre anslag enn til en sikker dokumentasjon? Og mener Senterpartiet at økonomien skal fastslås utenom ordinære budsjettbehandlinger her i huset?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2003-06-04:
Jeg har behov for å si at de løsrevne uttalelsene som Signe Øye refererer til, blir feil når de ikke er sett i helhet og er tatt ut av sin sammenheng. Dette «koster ikke noe» og «dette er ikke noe nytt», trenger litt utdypning siden det ble fremsatt på denne måten. Jeg synes opposisjonen er unyansert i denne sammenhengen. Ellers har jeg lyst til å si at i denne saken, som i en del andre saker, synes jeg man ofte tenker i sort-hvitt, og at man ikke har vilje nok til nytenkning for å ville gjøre ting på en annen måte, altså drive bedre og gjøre ting annerledes. Stikkordet her er modernisering av offentlig sektor, på dette området som på andre områder. Der holdt Arbeiderpartiet fanen høyt under Stoltenberg-regjeringen, men nå står den altså i en krok, dessverre. I mitt innlegg skrøt jeg av introduksjonsordningen, for den er nettopp et slikt tiltak som vil medføre en bedre struktur og en bedre organisering. Man kan gjøre ting på en bedre måte og forhåpentligvis få til et vellykket resultat for både kommunene og for Norge. Vi har lagt inn økonomi via omfordeling. Det er dokumentert at de to første årene blir det økte kostnader, men det skal jevne seg ut over tid og ikke medføre de store utgiftene. Slår prognosene feil, har vi årlige statsbudsjetter, hvor vi kan rette det opp. Det jeg synes man ofte glemmer i denne saken, er at allerede i dag jobber kommunene med å bosette flyktninger og innvandrere, med å få barna i barnehage, med å få dem på skole, med å legge til rette for fritidstilbud, med å få de voksne i jobb – altså man gjør alle de elementene som også skal ligge i introduksjonsordningen. Men nå skal det struktureres på en bedre måte. Hver enkelt skal få sitt individuelle program etter avtale med kommunen og med oppfølging. Det er et godt utgangspunkt for en vellykket integrering. Men innholdet bør utformes av kommunene i dag, selv om man i dag ikke har en introduksjonsordning. Jeg synes det er så mye enighet om denne saken at det vi bør gjøre nå, når vi har vært igjennom debatten, er i hvert fall å ønske hverandre lykke til og håpe at resultatet blir veldig bra.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-06-04:
Vi sitter jo ikke i den komiteen som behandler denne saken, men flertallet har betonet viktigheten av å få innvandrere over fra sosialstønad til en garantert minstelønn på 2 G. All erfaring viser at svært mange av dem som kommer her til landet og lever av overføringer, det være seg fra statskassen eller kommunekassen, prioriterer å sende penger til familie i hjemlandet før de oppfyller de økonomiske forpliktelser som følger med en bosetting i Norge. Så går de på sosialkontoret for å få dekket utgiftene til livsopphold i Norge. I Kystpartiet tror vi det er naivt å tro at en fast inntekt på 2 G vil endre denne inngrodde innstillingen. Vi tror at denne ordningen vil øke de totale utgifter mer enn vi i dag har oversikt over. Det er nettopp denne uforutsigbarheten i framtidige forpliktelser som gjør oss skeptiske til utvidelse av lovfestede rettigheter for innvandrere. Alle økonomer advarer mot å introdusere nye kostbare reformer som skal finansieres innenfor en stram budsjettramme. Og det er jo ikke slik at Regjeringen ikke er villig til å utvide rammen, selv om en stadig større del av rammen øremerkes til utlendinger innenfor og utenfor landets grenser. Inndekningen for økte utgifter må da finnes innenfor rammen. Jeg kan ikke se at det er vist til inndekning for økninger til integreringsprosjekter utover det som ligger i reduserte tilbud til våre egne landsmenn. Kystpartiet er ikke imot asylsøkere og dem som får bosette seg her i landet på grunn av at de er truet og forfulgt i eget hjemland. Men når de reiser til det landet på ferie, viser det at de ikke har fått innvilget asyl ut fra at de er truet eller forfulgt. Du reiser ikke på ferie i et land der du er forfulgt. Slike folk er kommet hit på falske premisser. De bør miste sin asylstatus med en gang og ikke få sosialstønad fra den norske stat, når de i tillegg har løyet for oss i utgangspunktet. Jeg må presisere at det er noe som er galt i dette samfunnet.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-06-04:
Kanskje det kunne misoppfattes slik at jeg snakket om en annen sak i stad, men ettersom vi behandler utlendingsloven, syntes jeg det var betimelig å snakke om det. Men det saken i realiteten dreier seg om, er jo at asylsøkere via Schengen-avtalen kan komme til Norge og møte f.eks. meg på Løvebakken. Når de har fått avslag i et annet land, så kan de altså komme til og med hit på Stortinget og møte en representant og få asyl innvilget her. Det er alvorlig! Det er så alvorlig at jeg synes at vi som behandler den lovteksten i dag, burde ta det innover oss. Vi burde ikke innvilge noen asyl, som har fått avslag i et annet Schengen-land. Det skulle i hvert fall avtalen som vi har inngått med Schengen, tilsi. Når det er et register etablert, og det blir slått fast at en asylsøker ikke kan komme til Norge når han har fått avslag i et annet land, så skulle det være en selvfølge. Vi skulle rett og slett vise dem ut fra Norge når de ikke har anledning til å søke asyl her på grunn av at de har fått et avslag i et annet Schengen-land. Men som det er i dag, så kan vi ikke det med loven i hånd, vi kan ikke utvise. Jeg synes det er rart. Og jeg synes det er rart at Odelstinget ikke kan foreslå dette.
Erna Solberg (Høyre), 2003-06-04:
Det har vi svart på i brev. Vi har vist til en rekke usikkerhetspunkter i forhold til beregningene som er gitt komiteen, og vi mener at KS på en måte dobbeltfører en del utgifter, og at det vil være besparelser knyttet til å innføre denne ordningen. Et av de viktige, store spørsmålene er: Vil f.eks. det å innføre 2 G i lønn til alle medføre merutgifter, eller vil det medføre besparelser? I noen kommuner vil det faktisk medføre besparelser fordi de har sosialhjelpsnormer som ligger høyere enn dette. Det er selvfølgelig frivillig for kommunen å velge å ville puffe på på andre områder i ordningene, men det er faktisk en del av forsøkskommunene som har gitt mer penger enn disse 2 G – andre har ikke gjort det – også på en del områder hvor vi mener det faktisk vil gi besparelser. Så har vi sagt at en viktig bit av det som vi må jobbe med nå, er å sørge for å bygge opp kompetanse. Jeg enig med komitelederen i at vi har mange bra evalueringer fra forsøkene, men det er problemer også. På de viktigste områdene er det kompetanse knyttet til, og å stimulere til det gjør vi med andre type midler enn det som ligger inne i selve integreringsstønaden.
Erna Solberg (Høyre), 2003-06-04:
For å fullføre det jeg sa i sted: Vi forsøker å bygge opp kompetanse med de 7 mill. kr som UDI bruker til opplæring rundt omkring i kommunene nå. 150 kommuner har fått 30 mill. kr. til prosjektarbeid allerede nå, for å bygge opp kompetansen og være forberedt til reformen. Man har altså prioritert å gjøre det, og jeg tror vi får bedre erfaring etter hvert som man har fått et system og ser hvordan det kan fungere – og så skal vi foreta etterberegningen. Men la meg si til det siste at jeg er helt enig i at vi skal bruke flere kilder til dette. Vi har full reform, både for læreplaner og alt knyttet til norskopplæringen, som en del av arbeidet med rett og plikt til norskopplæring – det kommer vi tilbake igjen til Stortinget med når det er klart. Vi har også lagt opp til allerede i neste uke å ha et møte med bransjeorganisasjonene i næringslivet for å sikre at de skjønner hva som foregår, at de kobles opp mot kommunene, og at næringslivet deltar i forhold til praksisplasser.
Erna Solberg (Høyre), 2003-06-04:
Jeg er helt enig. Jeg er helt enig i at det er viktig at vi sørger for integrering også for dem som kommer hit. Det er derfor vi er for rett og plikt til norskopplæring. Det er derfor vi var for å gjøre rett og plikt til norskopplæring obligatorisk, da SV var mot – ikke lenger tilbake enn våren 1997. Det var bare Fremskrittspartiet og Høyre som stemte for et slikt forslag, nettopp med den begrunnelse at vi skulle sørge for integrering for de kvinnene som kom hit, og at det var viktig å ha motkrefter mot det som virker passiviserende. Vi er altså ikke uenige om det. Jeg mener bare at det er viktig at vi på en måte sorterer hvor det passer inn. Jeg mener at introduksjonsloven ikke dreier seg om det, jeg mener at reformen om rett og plikt til norskopplæring som en obligatorisk bit er viktig for å integrere utsatte kvinnegrupper og gi dem muligheten til å gjøre sine egne valg. Så må de på lik linje med andre ha muligheten til kvalifisering innenfor Aetat og AMO, men da skal de behandles på lik linje med nordmenn, og ikke på en annen måte.
Erna Solberg (Høyre), 2003-06-04:
Vi fjernet fra bostøttebegrensningen på 40 m2 kommunenes utleieboliger i de fire største byene for inneværende år. Det er også en indikasjon på at vi faktisk mener at minstestandardskjerming på 40 m2 er et av de viktige virkemidlene generelt i bostøtteområdet. Men vi har en full gjennomgang av bostøtteordningen, og vi kommer tilbake til det igjen til høsten. Da må vi prioritere innenfor det området det vi har råd til. Jeg mener introduksjonsloven er et godt argument for hvorfor vi bør prioritere høyt akkurat det å fjerne dette kravet. Så til spørsmålet om fjerningen av norskopplæring i mottak. Det var først og fremst et kutt som var begrunnet i at vi mente at når vi først måtte foreta reduksjoner i budsjettet, var det å kutte på dette området, når bare en av fem blir bosatt, lettere enn på andre områder innen utlendingsfeltet.