Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2000-02-02:
Utredningen «Bruk av tannrestaureringsmaterialer i Norge» inneholder en bred tilnærming til spørsmål knyttet til bruken av amalgam i tannhelsetjenesten. Statens helsetilsyn trekker selv fram tre hovedkonklusjoner fra utredningen som retningsgivende for sine anbefalinger til departementet: Med dagens vitenskapelig etterprøvbare metoder har det ikke vært mulig å bevise en sammenheng mellom bruk av amalgam i tannfyllinger og helseskade. Amalgam har enkelte fordeler, men mange ulemper. Tannhelsedata og forbruksdata viser at amalgam er på vei ut som tannrestaureringsmateriale. Tannhelsen i befolkningen er bedret kraftig de siste 30 årene, og behovet for nye fyllinger er sunket dramatisk. Det er imidlertid en målsetting å redusere befolkningens og miljøets kvikksølveksponering. På denne bakgrunn er det allerede påbudt med amalgamavskillere på tannlegekontor. Nå bør også legging av nye amalgamfyllinger reduseres mest mulig. Helsetilsynet skisserte i sin anbefaling fire alternative fremgangsmåter for å redusere bruken av amalgam: 1. en naturlig utfasing av bruk av amalgam som følge av utviklingen innen feltet, uten spesielle tiltak2. faglige anbefalinger som vil redusere bruken av amalgam3. sette en dato for når det skal være slutt med å legge nye amalgamfyllinger4. forby amalgam og tilby utskifting for dem som ønsker det Av disse anbefalte Helsetilsynet alternativ 2. Dette er en videreutvikling av de anbefalinger som gjelder i dag. Den er utformet etter en avveining mellom det som hevdes av motstandere og tilhengere av bruk av amalgam, og det man med sikkerhet kan si ved hjelp av vitenskapelig etterprøvbare metoder. Tiltaket vil fungere som et ekstra incitament i forhold til utviklingen, som viser at amalgam er på vei ut som tannfyllingsmateriale. Ca. 1,5 millioner nordmenn over 30 år har velfungerende amalgamfyllinger. Jeg har valgt å følge Helsetilsynets faglige anbefaling på dette punkt, altså faglige anbefalinger for å redusere og fase ut bruken av amalgam uten å sette en bestemt dato. Et forbud vil ikke hjelpe de mennesker som i dag mener deres helseproblemer skyldes amalgam. Den mest formålstjenlige veien å gå videre vil etter min mening være å bruke mer ressurser på å kvalitetssikre nye og bedre tannrestaureringsmaterialer. Samtidig vil jeg støtte forskning og utprøvende behandling som søker ny kunnskap om mulige skadevirkninger som følge av bruk av amalgam og andre fyllingsmaterialer. Norge har som ett av få land i verden siden 1994 hatt et utredningstilbud for mennesker med bivirkningsproblemer knyttet til tannbehandlingsmaterialer. Jeg har på budsjettet for inneværende år valgt å øke bevilgningen til Bivirkningsgruppen i Bergen, slik at klinisk utredningsvirksomhet utvides og utprøvende behandling startes opp. Bivirkningsgruppen arbeider nå med en veileder for utredning av pasienter med bivirkninger av orale biomaterialer. I tillegg har jeg valgt å bevilge penger til Nordisk institutt for odontologisk materialprøvning, NIOM, til deltakelse i internasjonalt standardiseringsarbeid. NIOM har en sentral rolle som rådgiver overfor nordiske helsemyndigheter gjennom testing av materialer og deltakelse i standardiserings- og forskningsvirksomhet på tannbehandlingsmaterialer. Jeg har også bedt Helsetilsynet utarbeide en metode for å overvåke markedet og bruken av tannbehandlingsmaterialer.