trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Fremskrittspartiet ønsker å jobbe for alle. Vi mener at alle arbeidstakere, uavhengig av om man er organisert eller ikke organisert, har krav på og skal ha gode støtteordninger som sørger for at man ikke blir utnyttet på arbeidsmarkedet. Da synes jeg det er trist at Arbeiderpartiet kun fokuserer på dem som er organisert. Vi mener at det også er viktig å fokusere på alle dem som ikke er organisert, og sørge for at de har gode og trygge rammer, og det kunne jeg ønske at Arbeiderpartiet også hadde gjort. Jeg må si at jeg reagerer litt på svartmalingen av norsk arbeidsliv. De aller fleste arbeidstakere i Norge, sågar ni av ti, er fornøyde med arbeidsplassen. Det er et godt forhold mellom arbeidsgiver og arbeidstaker på de aller fleste arbeidsplasser, og det synes jeg det er viktig at vi fremhever. Så bør vi fokusere på det lille mindretallet av useriøse aktører, og de skal vi få stoppet.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Jeg må si det brukes relativt sterke ord, som «fagforeningsknusing». I sted hørte vi den svartmalingen som jeg mener Arbeiderpartiet bedriver. Hvis du spør arbeidstakere i Norge om de mener at arbeidslivet er vesentlig mer brutalisert nå enn for fire år siden, tror jeg de aller fleste ikke har den oppfatningen Arbeiderpartiet har. Ja, kampen mot arbeidslivskriminalitet er viktig for denne regjeringen. Derfor er det flere grep vi har tatt, bl.a. a-krimsentrene. Vi har sørget for flere kontroller ute på arbeidsplassene. Vi har sørget for at det er en bedre samordning mellom de forskjellige offentlige instansene, slik at når f.eks. Mattilsynet avdekker noe, vil den informasjonen lettere kunne overføres til andre offentlige instanser. Så vi fører en målrettet politikk for å få stoppet arbeidslivskriminalitet.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Jeg sa også i mitt innlegg at vi ikke er i mål med å avbyråkratisere offentlig sektor eller Nav, men vi er i gang med å avbyråkratisere bl.a. Nav, sørge for å gi mer makt og myndighet til den enkelte saksbehandler. Jeg synes det er underlig at ikke Senterpartiet applauderer det. Så tar representanten Lundteigen opp utfordringene arbeidsinnvandring gir. Ja, innvandring – uavhengig av om det er arbeidsinnvandring eller øvrig innvandring – skaper utfordringer for samfunnet. Da er det viktig å ta grep om det. Denne regjeringen har virkelig tatt tak i den øvrige innvandringen og fått redusert asylankomstene til Norge betydelig. Da synes jeg det er litt underlig å få denne kritikken fra representanten Lundteigen, som har åpnet opp for at Norge bør ta imot 100 000 nye flyktninger, og at det skal finansieres ved at folk flest skal gå ned i lønn.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Som jeg sa i min foregående svarreplikk, er det utfordringer knyttet til arbeidsinnvandring. Det er både fordeler og ulemper knyttet til det. Denne regjeringen har tatt tak i flere av de problematiske områdene ved arbeidsinnvandring og øvrig innvandring, bl.a. når det gjelder velferdseksport. Da har Senterpartiet ikke vært noen særlig støttespiller for regjeringen, og Senterpartiet har sågar angrepet Fremskrittspartiet når vi har vært tydelige på at norske ytelser i all hovedsak bør gå til norske statsborgere og andre som bor og arbeider i Norge.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Hele premisset for spørsmålet er feil. Det er ikke sånn at Fremskrittspartiet er imot alle skatter og avgifter. Men det er riktig at vi ønsker et lavest mulig skattetrykk i Norge, og vi ønsker at folk flest skal kunne beholde mer av sine egne penger. Å bli angrepet av Sosialistisk Venstreparti for at vi ikke kutter nok i skatter og avgifter synes jeg er særdeles spesielt. Denne regjeringen har sørget for at en gjennomsnittlig norsk familie med helt gjennomsnittlige inntekter får over 8 000 kr i lavere skatt hvert eneste år. Vi vet at representanten Lerbrekk og Sosialistisk Venstreparti ikke bare ønsker å øke skattene med de åtte tusen kronene, men ønsker ytterligere økninger, noe som virkelig vil ramme dem som står opp hver morgen, går på jobb, men har dårlig betalte jobber. Det synes jeg representanten Lerbrekk i sitt innlegg etterpå skal komme inn på og fortelle hvorfor hun mener at vanlige folk skal få økte skatter og avgifter.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Arbeiderpartiet er glad i å kritisere regjeringen og regjeringspartiene. Det er selvfølgelig opposisjonens privilegium å gjøre det. Regjeringen ble kraftig kritisert da vi så arbeidsledigheten øke som følge av det store oljeprisfallet. Nå når grepene som regjeringen og våre samarbeidspartier tok, har bidratt til at arbeidsledigheten faller, finner Arbeiderpartiet andre områder de ønsker å kritisere regjeringen på. I forrige replikkrunde fokuserte man på ungdomsledigheten, økningen i antall unge uføre og aktivitetsplikten. Representanten Tajik er fersk i arbeids- og sosialkomiteen, men i forrige periode hadde vi i denne sal store diskusjoner om aktivitetsplikt for dem under 30 år, og Arbeiderpartiet gikk til angrep på Fremskrittspartiet og regjeringen for at vi innførte aktivitetsplikt – selv om det virker. Hva er grunnen til det?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Jeg vil også ønske representanten Moxnes velkommen til den første debatten med utgangspunkt i arbeids- og sosialkomiteen. Siden vi har fått et kommunistisk parti inn i parlamentet, har jeg lest meg litt opp på hva dette partiet står for, bl.a. i Rødts prinsipprogram. På side 14 nevner de at de ønsker revolusjon og å avskaffe privat eiendomsrett og dermed også private arbeidsplasser. Kan representanten Moxnes utdype litt nærmere hvordan han har tenkt å gjennomføre dette, hvordan han har tenkt å erstatte alle disse arbeidsplassene som vi alle er avhengige av i Norge?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Jeg er i hvert fall glad for at representanten Moxnes er ærlig på at han i utgangspunktet ikke ønsker privateide arbeidsplasser i Norge, og at han dermed også vil forby en person som ønsker å starte en ny arbeidsplass og gi mennesker arbeid, å gjøre det, selv om vi er avhengige av det. Det er faktisk noen områder hvor Fremskrittspartiet og Rødt er enige. Vi sto i sin tid sammen da vi advarte mot deler av pensjonsreformen, og det er det flere grunner til. Et viktig område når det gjelder pensjon, er avkortingen for gifte og samboende pensjonister, at man får mindre i pensjon kun på grunn av at man er gift eller samboende. Denne regjeringen har, sammen med sine støttepartier, redusert denne usosiale avkortingen fra 15 pst. til 10 pst., til sterke protester fra den øvrige venstresiden. Spørsmålet blir da: Vil Rødt støtte Fremskrittspartiet i kampen for å få redusert avkortingen ytterligere?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Representanten Moxnes svarte ikke på spørsmålet. Spørsmålet gikk på avkortingen for gifte og samboende pensjonister. Tidligere var den på 25 pst., så fikk vi redusert den til 15 pst., og nå har vi fått den ytterligere redusert til 10 pst. Det er veldig fint hvis representanten Moxnes kan svare på om Rødt mener at man skal få mindre utbetalt i grunnpensjon på grunn av at man er gift eller samboende.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Debatten begynner å nærme seg slutten, men jeg vil rette opp i et par av påstandene som har kommet, spesielt fra Arbeiderpartiet mot Fremskrittspartiet, påstander om at vi er imot trepartssamarbeidet. Det er feil. Jeg tenkte jeg ville avklare det en gang for alle. Vi er positive til trepartssamarbeidet, men i motsetning til Arbeiderpartiet mener vi at trepartssamarbeidet bør innbefatte alle arbeidstakere – ikke kun de som er organisert i LO, men også de som er organisert i andre forbund. Det er det viktig for oss å poengtere. Det er også blitt hevdet at vi er imot tariffavtaler. Det er feil. Vi er for avtalefrihet. Slik kunne jeg fortsatt. Fremskrittspartiet mener at vi skal lage et rammeverk som er tilpasset alle arbeidere, uavhengig av om de er organisert eller uorganisert. Alle skal kunne være trygge på at de har ordnede arbeidsforhold, helt uavhengig av om de velger å være organisert eller ikke. Så til de løse forslagene. Fremskrittspartiet kommer til å stemme for det løse forslaget fra Venstre. Når det gjelder forslaget fra representanten Hadia Tajik og Arbeiderpartiet om konkurskarantene, er det et forslag som Fremskrittspartiet støtter intensjonen bak, noe vi også har varslet tidligere. Men i likhet med flere andre talere synes vi det er en smule useriøst – hvis man kan si det – å komme med dette som et løst forslag uten grundigere utredning, osv. Men forslaget ser ut til å få flertall her i dag, og Fremskrittspartiet kommer da til å støtte det, for vi støtter intensjonen. Men vi mener det er viktig at regjeringen, når de ser på det, vurderer det grundig opp mot personvernlovgivningen, som har vært nevnt, og flere andre utfordringer dette kan ha for andre lover. Men intensjonen er veldig viktig for Fremskrittspartiet, og det vi har vært tydelige på at vi står bak, er at useriøse aktører, aktører som bryter konkurskarantenen de har fått, har ingenting i norsk arbeidsliv å gjøre. På bakgrunn av det kommer vi til å støtte forslaget, men mener det er viktig at vi går grundig igjennom alle utfordringene forslaget kan gi.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-12-15:
Mye av essensen i saken hadde vi oppe til debatt i forbindelse med foregående sak, så jeg vil bare ta opp det forslaget som mindretallet har i saken.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Det Wiborg kaller modernisering av politikken, er egentlig et systematisk angrep på det organiserte arbeidslivet. Da Fremskrittspartiet hadde statsråden på dette området, så vi den største politiske streiken mot en regjering i nyere tid. Noe av det første regjeringen gjorde da den kom i regjeringskontorene, var å kutte i fagforeningsfradraget. I budsjettet bekrefter den at man ikke har noen nye tiltak mot arbeidslivskriminalitet, som nettopp truer det organiserte arbeidslivet. I Dagens Næringsliv for en tid tilbake uttalte komiteens leder at han ønsker å likestille uorganiserte bedrifter og organiserte bedrifter når det gjelder arbeidstidsbestemmelsene – et forslag som i realiteten er fagforeningsknusing. På vegne av Anniken Hauglie avfeide Røe Isaksen imidlertid dette forslaget på spørsmål fra undertegnede i spørretimen. Spørsmålet mitt til komiteens leder blir derfor: Er Fremskrittspartiet klar til å gi opp denne saken, eller vil de fortsette å kjempe for det forslaget som Wiborg ga uttrykk for i DN?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Det Wiborg her kaller svartmaling, er kanskje den største trusselen mot tryggheten for norske arbeidstakere som vi står overfor – nemlig den store økningen i arbeidslivskriminalitet, som egentlig regjeringen også erkjenner når de skriver at dette representerer en stor utfordring for det organiserte arbeidslivet og for tryggheten for norske arbeidsplasser. Det er forstemmende at Erlend Wiborg avfeier det som en problemstilling ved bare å kalle det svartmaling i stedet for å ta tak i problemene, som han burde ha gjort. Der er regjeringen passiv. De har ingen nye tiltak mot arbeidslivskriminalitet. Så sier han at det er trist at ikke Arbeiderpartiet ønsker å være med på det Fremskrittspartiet foreslår, som i realiteten vil innebære en fagforeningsknusing og at den enkelte arbeidstaker i uorganiserte bedrifter vil stå alene. Det må bety at Fremskrittspartiet vil fortsette kampen for at uorganiserte virksomheter skal likestilles med organiserte virksomheter. Kan Wiborg bekrefte det?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Jeg registrerer at høyresidens representanter bruker betydelige deler av sin taletid til å snakke om snøen som falt i fjor, mens vi iherdig prøver å fremme forslag ut fra den situasjonen vi er i, i dag. Hvis det er slik at Høyres representant som nettopp var på talerstolen her, er bekymret for de unge ledige, er han velkommen til å støtte Arbeiderpartiets mange forslag i budsjettet for å bidra til at flere unge kommer i aktivitet, kommer i et program, kommer i jobb. Da er den invitasjonen herved sendt – hvis de mener alvor med det de faktisk sier. Jeg synes debatten har bekreftet at regjeringen har abdisert i spørsmålet om arbeidslivskriminalitet. På våre spørsmål bekrefter de at de ikke har noen nye tiltak i budsjettet for 2018. Statsråden hevder at innsatsen videreføres, men det er feil. Det kanskje viktigste verktøyet vi har mot arbeidslivskriminalitet, Arbeidstilsynet, får i realiteten et kutt med budsjettforslaget til regjeringen. Når regjeringen selv mangler handlekraft og initiativ, skulle man kanskje forvente at de satte pris på at andre partier tok ansvar og fremmet forslag, men det gjør de heller ikke. Våre forslag blir nedstemt, bl.a. forslaget om å styrke arbeidet mot arbeidslivskriminalitet i transportsektoren. Det synes jeg er nedslående. Så til forslag nr. 11, fra Arbeiderpartiet, som også handler om arbeidslivskriminalitet – som den som er avdekket i de siste dagers reportasjer fra Dagbladet, der man bl.a. ser at to menn med næringsforbud har operert som leverandører i anbud fra Oslo kommune, uten å bli oppdaget. Den ene har et livsvarig næringsforbud etter storstilt skatteunndragelse, men det kommer ikke fram i offentlige registre. Konkursregisteret, som den andre står i, er i praksis lukket for allmennheten. Det burde ha vært en smal sak å åpne det, slik at de som vurderer å bestille oppdrag fra aktuelle kandidater, har muligheten til å avdekke om det her har blitt begått kriminelle handlinger, og om folk har næringsforbud. Derfor fremmer vi et forslag som egentlig er i to deler. Den ene delen handler om å sørge for at den informasjonen som ligger i Konkursregisteret, blir offentlig tilgjengelig, og den andre om at regjeringen bør vurdere om det er annen informasjon om lovbrudd som er relevant for næringsvirksomheten, som bør gjøres offentlig tilgjengelig. Jeg ser at regjeringens representanter uttaler i mediene at det er vanskelig å ta stilling til dette, for man vil heller at dette skal vurderes. Ja, det er akkurat det vi ber om i forslaget. Så ønsker man at dette skal vurderes: Stem for forslaget fra Arbeiderpartiet!
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Jeg registrerer at det høyresiden klamrer seg til som en innsats de har gjennomført i arbeidet mot arbeidslivskriminalitet, er opprettelsen av a-krimsentrene. Det kom som en idé gjennom den rød-grønne handlingsplanen mot sosial dumping, og det har vel stort sett kommet på plass gjennom budsjettavtaler og ikke som følge av forslag fra regjeringen – nok om det. Jeg vil avslutte min tilmålte tid med å uttrykke stor glede over at det nå nærmer seg bred oppslutning om forslag nr. 11, fra Arbeiderpartiet. Det er ikke noe nytt at man kan fremme løse forslag i behandlingen av en sak i Stortinget, men vi skulle gjerne hatt det med i innstillingen og jobbet med det der. Avsløringene som kom i Dagbladet, kom etter at komiteen avga sin budsjettinnstilling – derfor denne framgangsmåten. Jeg er glad for at vi noen ganger også kan se eksempler på at Stortinget evner å ta tak i saker som oppstår, og at det ikke er formelle regler som er til hinder for at vi klarer å vise handlekraft i en så viktig sak.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-15:
Framstegspartiet vart oppretta på bakgrunn av at dei er imot skattar og avgiftar og at dei er partiet for folk flest. Likevel har dei sjølve innført heilt nye skattar: skatt på sluttvederlag, skatt på kilometergodtgjering, og no sist skatt på diettgodtgjering. Alt dette kan ein vel rekna med i aller høgaste grad rammar arbeidsfolk flest. Dei nye skattane eg no har nemnt, pluss ei rekkje andre usosiale kutt, er innførte for å betala for ein kjempestor skattefest for dei aller rikaste. Rikfolk er ikkje så veldig mange. Dei har òg innført ein god del skattekutt som dei aller rikaste har fått mesteparten av. Er det sånn at dei i regjering har svelgt store kamelar og ofra folk flest for den økonomiske eliten?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-15:
Eg trur både representanten Tajik og eg er veldig einige om tydinga av trepartssamarbeidet som ein berebjelke i det norske velferdssamfunnet. Likevel må eg seia at eg er bekymra for organisasjonsgraden i Noreg, spesielt blant ungdom, der det er ganske delt. Ein god del ungdomar er medlem i ei fagforeining og er opptekne av det, men det er òg veldig mange ungdomar som ikkje eingong veit kva ei fagforeining er. Kva meiner Tajik og Arbeidarpartiet er vegen vidare for trepartssamarbeidet i Noreg? Og kva kan staten bidra med her?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-15:
Talet på ungdomar som søkjer seg til bl.a. byggfag i Oslo-området, er kritisk lågt, i alle fall om ein meiner at det er viktig med norske bygningsarbeidarar med fagkompetanse. Mykje av grunnen til dette er at faget har mista ein god del status. Det er veldig få faste jobbar og utruleg mange arbeidsinnvandrarar utan fagkompetanse på desse arbeidsplassane. Dette gjer faget mindre attraktivt å utdanna seg til for norske ungdomar. Eg reknar ikkje med at Høgre er spesielt for å stengja ute bemanningsbransjen frå dette området, men representantane frå Høgre har innrømt at det er store problem med useriøsitet i byggjebransjen i Oslo-området. Kva tenkjer Høgre då er løysinga, og kva vil dei gjera for å få fleire ungdomar til å villa jobba i denne bransjen?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-15:
Å få folk i arbeid samtidig som ein tek godt hand om dei som ikkje er i arbeid, er sjølve nøkkelen til eit samfunn med små forskjellar. Me har framleis mange som ikkje får jobb, og veldig mange er langtidsledige. Det er svært bekymringsfullt at regjeringa meiner at den beste medisinen mot dette er å innføra usosiale kutt framfor å bruka pengane på ein meir målretta måte. Som samfunn er me best tente med at flest mogleg er i jobb. Det er det brei einigheit om her i salen. Samtidig har me som samfunn eit stort ansvar for å få dette til. Me i SV har i vårt alternative budsjett føreslått 342 mill. kr til ein reell ungdomsgaranti for å få folk ut i jobb. Me vil sikra at kvar einaste ungdom vert godt følgd opp og får koma godt i gang med sine ønske, anten det er å fullføra ein grad, å få hjelp til å søkja jobb eller å ta eit fagbrev. Me kan sjå i ein reportasje på TV2 at dagens arbeidstreningstiltak ikkje fungerer. Det er mange ungdomar som går lang tid i arbeidstrening for så å ikkje koma seg vidare. Mange av desse er flinke folk som vil jobba. Me i SV meiner at tilrettelegging for å få fleire læreplassar og ei større satsing slik at fleire skal få fullført utdanninga, vil vera ei betre plassering av pengane. Eg meiner at regjeringa taklar dette for passivt, då ein person plassert i tiltak ser betre ut på statistikken, og regjeringa seier seg fornøgd med det. I tillegg til dette har me prioritert pengar til ei kraftig satsing på likestilling og på kampen mot arbeidslivskriminalitet. Dagens likestillingskamp handlar i stor grad om ufrivillig deltidsarbeid, og difor har me lagt inn i vårt alternative budsjett ei satsing på 42 mill. kr for – i alle fall godt på veg – å få bukt med dette problemet. Arbeidslivskriminalitet er ein av dei største truslane mot vårt velferdssamfunn. Difor er me nøydde til å ta meir aktive grep som verkar mot det. Me må leggja til rette for eit meir organisert arbeidsliv då me veit at det er eit av dei viktigaste grepa for å få eit meir seriøst arbeidsliv. Her sit regjeringa på gjerdet, sjølv om dei seier at dei er einige i beskrivinga. Det opplever eg som tomme ord då me ikkje ser ei auka prioritering til Arbeidstilsynet i budsjettet, og dei gjer heller ikkje noko for å få fleire til å organisera seg, verken på den eine eller andre sida. Vidare er me sterke motstandarar av alle usosiale kutt til dei som har minst frå før. Det gjeld aleineforsørgjarar, skatt på sluttvederlag og auka barnehagepris mens barnetrygda står i ro. Alt dette rammar dei som har minst, mest. Me ser tydeleg at dei som har minst, no betaler for skattefesten til dei som allereie har mykje frå før. Me i SV vil heller føra ein politikk for dei mange – ikkje for dei få.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-15:
Takk for spørsmålet. Eg kan seia ja, me er i beredskap, men eg må òg seia at Kristeleg Folkeparti bør vera nokså bevisst på det ansvaret dei sjølve har teke på seg med eit oppmodingsvedtak til regjeringa på den måten som dei har gjort. Eg meiner at det største ansvaret ligg på dei, men me skal sjølvsagt passa på at det vert gjort, i den grad me kan. Vidare vil eg nemna at eg trur ikkje at Kristeleg Folkeparti heilt har sett konsekvensen av å gje eit år med ventetid for å få denne lova innført. Det har ganske store konsekvensar for dei alvorlegast stilte familiane i desse situasjonane.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-15:
Det ligg meir pengar i denne garantien enn det ligg i det som vert nemnt frå regjeringa si side. Vår garanti vil i mykje større grad vera enkeltretta tiltak og individuelle oppfølgingsløp frå Nav. Det kostar litt meir, og samtidig vil me bruka ein god del av pengane til å auka talet på læreplassar, spesielt for dei ungdomane som treng å få fullført på denne måten.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-15:
Det eg trur representanten her refererer til, at det er mange fleire ungdomar i aktivitet og på tiltak, har det nettopp kome ein forskingsrapport om, om korleis desse arbeidsmarknadstiltaka, som det er mange av på arbeidsmarknaden i dag, verkar. Rapporten viser tydeleg at folk som er på arbeidsmarknadstiltak, i ei aktivitetsplikt som regjeringa har innført, har vanskelegare for å få jobb enn dei som står heilt utan jobb, eller dei som har jobb og søkjer ny jobb. Eg kan ikkje heilt sjå kvifor representanten Tonning Riise er så fornøgd med det. Vidare meiner eg at det i større grad er enklare å få fullført eit læreløp og ta fagbrev om ein verkeleg vil det, enn om ein har ein praksisplass som utan vidare varar i fem år.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-15:
Når det gjeld avkorting, såg nok me at avkorting for gifte og sambuande pensjonistar i større grad ville falla på dei som ikkje hadde lite pengar, og då ikkje hadde noka innretting mot dei som verkeleg sit dårleg i det. Elles kan eg avkrefta fullt og heilt at me er for avkorting av sjukepengar eller dagpengar og andre ordningar.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-15:
Jo, det er fleire ting som både Venstre og Kristeleg Folkeparti har bidratt med i budsjettforhandlingane, som har vore betre enn det utgangspunktet var. Så om representanten føler han treng ein klapp på skuldra for det, skal han få det av meg.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Representanten Nordby Lunde seier det er ein påstand at Arbeidarpartiet i regjering bidrog til at det vart skapt over 300 000 nye arbeidsplassar. Nei, det er eit faktum. Det er òg eit faktum at to tredelar av dei vart skapte innanfor privat næringsliv. Det er ei annan verkelegheit me står overfor no med Høgre i regjering, der veksten fyrst og fremst er i offentleg sektor – og det er ikkje berekraftig på sikt. Me er nøydde til å få fleire arbeidsplassar òg innanfor privat næringsliv. Det er dessverre òg eit faktum at talet på unge uføre har auka sidan 2013 medan Høgre har sete i regjering. Eg har ikkje sett at det har kome nokon vesentlege forslag frå Høgre på det. Arbeidarpartiet derimot har tenkt heilt nytt og har forslag knytt til ein jobbgaranti for unge uføre som går på gradert uføretrygd. Det kan få dei i jobb heller enn at dei hamnar på varige trygdeordningar. Det er noko Høgre berre har forsøkt å latterleggjera. Nye initiativ har me ikkje sett noko til.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Arbeidarpartiet vil stilla krav og stilla opp. Det er òg eit faktum at det heile tida er mogleg å stilla krav om aktivitet knytt til sosialhjelp, og at det er veldig mange kommunar som har nytta seg av det. Likevel har Høgre insistert på at ein skal gjera ei lovendring knytt til dette med sosialhjelp. Dei framfører det og utbasunerer det som ei stor og vesentleg endring. Realiteten er at dei har gjort ei innstraming i lovverket, som ikkje har realitetsbetyding, og utan å følgja opp med dei pengane som kommunane har behov for for reelt å kunna hjelpa dei menneska det her er snakk om. I den grad Høgre og Framstegspartiet er bekymra for unge menneske utanfor arbeidslivet, er det underleg å sjå at dei har avvikla ungdomsgarantien, som ein hadde for å kunna følgja opp ungdom på ein tett og relevant måte ut frå deira situasjon. I staden har dei innført ein slags ungdomsinnsats, som fyrst og fremst handlar om at dei ungdommane som allereie er tettast på arbeidslivet, endå lettare kan koma inn i det, medan dei unge menneska som står lengst frå arbeidslivet, ikkje har fått noka betre bru over i arbeid.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Eg svarar gjerne på dette ein gong til. Eg trur det er den tredje gongen eg svarar på dette spørsmålet frå Høgre og Framstegspartiets representantar. Arbeidarpartiet er for at me skal stilla krav om aktivitet. Men me er òg for at me stiller opp for dei det gjeld. Høgre og Framstegspartiet vil berre stilla krav, føra ein tøff retorikk, men realiteten i forslaget deira har ikkje ført med seg noko vesentleg nytt for kommunane. Eit høve til å stilla krav om aktivitet har vore knytt til sosialhjelp heile tida. Der har Høgre og Framstegspartiet svikta igjen ved at dei ikkje stiller opp for kommunane med dei midlane dei treng for faktisk å kunna følgja opp desse ungdommane på best mogleg måte. Eg registrerer igjen at Framstegspartiet ynskjer ei slags ære for å ha løyst ei krise dei ikkje meiner var noka krise. Det er underleg å sjå, men eg må nesten berre merka meg at dei gjer det.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Eg vil gå så langt som å seia at om ein har eit fullstendig uregulert forhold til innvandring, uansett kva innvandringsgrunnlaget er, vil det ikkje berre vera eit problem – det vil kunna vera ein trussel. Difor er det viktig at ein har ein god politikk for dette. Det som er viktig, er at EØS-avtalen berre gjev rameverket for arbeidsinnvandring frå Europa. Me, som norske politikarar, har eit ansvar for å bruka handlingsrommet innanfor EØS til å regulera det norske arbeidslivet, til å halda den standarden som me meiner det skal halda. Arbeidarpartiet har fleire forslag for å kunna oppnå det. Blant anna har me i vårt partiprogram tydeleggjort at me ynskjer å inkorporera ILOs kjernekonvensjonar i menneskerettslovgjevinga. Det vil kunna gje arbeidstakarrettane sterkare juridisk tyngde opp mot EØS-lovgjevinga. Forslaget me no har til behandling, som representanten Lundteigen er saksordførar for, knytt til mellombels forbod på innleige, er òg ein måte å regulera norsk arbeidsliv på når me ser at det er spesifikke bransjar som er spesielt utsette.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Trepartssamarbeidet er berebjelken for det seriøse og gode arbeidslivet som me ynskjer i Noreg, og eg er veldig glad for det samarbeidet me har med SV for å få fram akkurat dette. På politisk hald kan me gjera fleire ting. Det eine meiner eg er at òg unge under utdanning må læra om trepartssamarbeidet på skulen. Eg meiner òg at korleis me som politikarar gjennomfører politiske endringar, har noko å seia for om unge menneske som veks opp, har respekt for trepartssamarbeidet og meiner det er viktig eller ikkje. Høgre og Framstegspartiet gjennomførte ganske store endringar i arbeidsmiljølova, trass i at ei heil arbeidstakarside var imot det, og at aktørar på arbeidsgjevarsida var djupt kritiske. Me vil heller at me i formålsparagrafen til arbeidsmiljølova skal tydeleggjera at arbeidsmiljølova skal bidra til eit organisert arbeidsliv, og at me gjennom arbeidsmiljølovgjevinga skal styrkja rettane i det organiserte arbeidslivet.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Tiltaksarrangørane Din Utvikling er godt kjende i fylket mitt, i Rogaland, men òg fleire andre stader i landet. Dei har fått tilsette til å oppretta enkeltmannsføretak, og ganske nyleg har Arbeids- og velferdsetaten bedt Advokatfirmaet Wiersholm sjå på lovlegheita av deira bruk av enkeltmannsføretak. Deira vurdering er no vorten kjend, nemleg at kontraktane er ulovlege, og at Din Utvikling som tiltaksarrangør må tilsetja rettleiarane ordinært i firmaet. Spørsmålet mitt er: Kva kjem statsråden til å gjera for å sikra seg at dette faktisk skjer?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Dette problemet er større enn Din Utvikling. Omfanget av innleigd arbeidskraft har økt, og det ser også ut til å ha vorte stadig vanlegare innanfor nye sektorar – frå bygg og anlegg til helse og omsorg. Når det gjeld tilfellet Din Utvikling, ser me òg noko som britane til og med har eit omgrep for, som dei kallar «bogus self-employment» – og no ser me det altså også i Noreg. Problemet med denne måten å organisera seg på, er bl.a. at det gjer at dei tilsette manglar føreseielegheit, dei manglar òg påverknad på arbeidskvardagen sin. Så høyrer eg statsråden ofte seia at ho meiner at fast tilsetjing skal vera hovudregelen i norsk arbeidsliv. Det er jo ein veldig fin bodskap, men eg høyrer ikkje no at statsråden føreset at Din Utvikling og andre opererer med faste tilsetjingar i staden for den organiseringa dei har i dag. Men det eg treng å vita, er kva statsråden kjem til å gjera, kva for politiske initiativ ho kjem til å ta for å sikra seg at det er faste tilsetjingar som er hovudregelen.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Eg opplever at statsråden snakkar seg litt vekk her. Spørsmåla er ganske enkle: Meiner statsråden at det er eit problem at det er i ferd med å verta ein stor grad av innleige innanfor enkelte sektorar? Er statsråden bekymra for at ein ser denne utviklinga? Seinast for nokre dagar sidan hadde me store oppslag fleire stader knytte til eit heilt konkret eksempel innanfor helse og omsorg. Aftenposten skreiv om Orange, det gjorde òg Fri Fagbevegelse. Er dette noko som bekymrar statsråden, og kva vil statsråden gjera for å sikra at det er faste tilsetjingar som er hovudregelen i norsk arbeidsliv?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Eg tek utfordringa, eg kan godt seia at Noreg er bra, og at sju arbeidslivskriminalitetssenter er bra. Men så vil eg òg seia at me vil meir. Det er det som er poenget, me ønskjer ei styrkt satsing. Eg har òg registrert at det har vorte raljert med at Arbeidarpartiet vil bruka meir pengar for å kjempa mot sosial dumping og mot arbeidslivskriminalitet. Det må vel berre vera Høgre-folk som meiner at økonomiske musklar er bra for private, men ikkje er bra når det er snakk om det offentlege, at det er bra når det er hos folk, men at det ikkje er bra når det er hos fellesskapet. Det synest eg er spesielt. I tillegg til at me ønskjer å gje det offentlege større økonomiske musklar for å kjempa mot sosial dumping og arbeidslivskriminalitet, fremjar me òg konkrete forslag med eit politisk innhald som er noko anna enn det regjeringa vil. Me fremjar i dag f.eks. forslag til vedtak om å gje Statens vegvesen og Arbeidstilsynet, saman eller kvar for seg, moglegheit til å krevja dokumentasjon frå lastebil- og bussjåførar som viser at arbeidsavtalen deira er i tråd med allmenngjorde løns- og arbeidsvilkår, når dei aktørane har kontroll på vegane. Dette vil kunna vera eit viktig tiltak. Det handlar om intensivert kontroll av tyngre køyretøy. Då sikrar ein meir like konkurransevilkår, og ein sikrar betre arbeidsforhold i transportsektoren. Òg dette vil Høgre og Framstegspartiet røysta imot. Det ville vore nyttig å vita kvifor dei ikkje ønskjer denne typen nysatsingar, som me sant å seia meiner er svært nødvendige. Så registrerer eg òg at Høgre snakkar om å få opp organisasjonsgraden. Representanten Hagerup var her oppe og snakka lenge om det, men eg høyrte ikkje om eit einaste forslag frå Høgre om korleis ein kan bidra til å få dette til. Arbeidarpartiet, derimot, ønskjer aktivt å bruka politikk for å få det til, me ønskjer å dobla fagforeiningsfrådraget. Me ønskjer å styrkja rolla til organisasjonane òg i arbeidsmiljøloven. Me meiner at dei store satsingane for arbeidslivet og Velferds-Noreg må forankrast hos partane i arbeidslivet. Me så eit veldig sterkt eksempel då arbeidsmiljøloven vart behandla i førre periode, der regjeringa valde berre å dundra på. Det som kan verta det neste eksempelet denne gongen, er avtalen om eit inkluderande arbeidsliv, som statsråden har sagt ikkje funkar, og som ho er open for å skrota. Arbeidarpartiet meiner at me finn ikkje løysingane på dei store utfordringane knytte til arbeidslivet utan at partane er med. Me må laga dette saman, me må forankra det saman, me må gjennomføra det saman. Arbeidarpartiet ønskjer ein ny IA-avtale, me ønskjer ein betre IA-avtale. Då må me òg våga å diskutera nye forslag, f.eks. Arbeidarpartiets forslag om ein jobbgaranti for unge uføre.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Eg tenkte berre eg kort skulle orientera om Arbeidarpartiets posisjon til forslaga frå Venstre og Kristeleg Folkeparti. Når det gjeld forslag nr. 12, frå Venstre, synest me absolutt at det som kjem til uttrykk i fyrste setning, er betre enn ingenting, men av premissa i resten av forslaget ser me at dei i realiteten godtek at regjeringa ikkje oppfyller eit einstemmig stortingsvedtak. Det kjem Arbeidarpartiet difor til å stemma imot. Når det gjeld forslag nr. 13, frå Kristeleg Folkeparti, ynskjer me å støtta det subsidiært. Så vil eg gjerne korrigera ein kuriositet i innstillinga. Arbeidarpartiet er eigentleg med på innstillinga sitt forslag til vedtak A III punkt 6.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2017-12-15:
Arbeiderpartiet påstår at de skapte over 300 000 arbeidsplasser da de satt i regjering. Det var samtidig som det hovedsakelig var god vekst i norsk økonomi, med en oljepris opp mot 120 dollar fatet. Samtidig var det en økning i antall ungdom som verken var i arbeid eller utdanning, fra 47 000 til hele 70 000 – jeg gjentar: i en økonomi i vekst. Under denne regjeringen har tallet stabilisert seg og er nå på vei ned etter et historisk fall i oljeprisen, som førte til økt ledighet. Arbeiderpartiet har med andre ord relativt liten troverdighet når det gjelder å kunne sysselsette norsk ungdom. Ifølge SSB gikk også hele sysselsettingstilveksten etter 2008 til utenlandsk arbeidskraft, noe LO mente fortrengte norsk arbeidskraft. Ser vi på ungdomsledigheten, kan LO faktisk ha et poeng. Så jeg lurer egentlig på: Hvordan klarte Arbeiderpartiet å skape arbeidsplasser og samtidig fortrenge sysselsetting av norsk ungdom i en økonomi i vekst?
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2017-12-15:
Antall unge som falt utenfor, økte altså fra 47 000 til 70 000 på Arbeiderpartiets vakt i en økonomi i vekst. Det mener jeg gir liten troverdighet når det gjelder å inkludere unge utenfor arbeidslivet. Arbeiderpartiet har lansert en aktivitetsreform for unge som ikke har et aktivitetskrav, og som tvinger kommunene til bl.a. å ansette unge, men kun dem med gradert uføretrygd født i eller etter 1990. Jeg lurer på: Hvor mange gjelder dette? Nav skrev i oktober at andelen nordmenn generelt som lever av ytelser fra Nav, aldri har vært lavere enn nå. En ny rapport fra Proba samfunnsanalyse viser at de kommunene som straks har satt i gang regjeringens tiltak, brukt aktivitetsplikten og stilt krav til ungdom, har fått antallet ned og mange ut i jobb eller utdanning. Høyre mener at det å stille krav er å bry seg, men Arbeiderpartiet er mot aktivitetsplikten vi nå ser resultater av. Hvorfor det?
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2017-12-15:
Jeg reagerer lite grann på framstillingen her. Sannheten er jo at regjeringen ikke bare har utvidet ordningen til å omfatte flere, men også har tilført over 574 mill. kr mer til ordningen. Det betyr nettopp at vi vil gi flere muligheten til å ta vare på sine pleietrengende barn. Når det gjelder en ytterligere utvidelse av ordningen, mener vi at det ikke kan skje uten en utredning, bl.a. av hvordan det påvirker arbeidslivstilknytningen, hvordan det påvirker økonomien i familien samt likestilling og integrering mv. Derfor er jeg veldig glad for at Stortinget på mandag faktisk vedtok Kristelig Folkepartis forslag om å utrede endringer i ordningen enda mer. Men det viktigste er at vi har fått på plass en utvidelse av ordningen, og at flere nå faller inn under den, for den gamle ordningen ble oppfattet som veldig rigid og ekskluderende for mange. Så jeg er glad for at regjeringen gikk inn for den endringen.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2017-12-15:
Det er et godt spørsmål. Det viktigste er jo at regjeringen har fått på plass en overgangsordning som nettopp sikrer disse familienes økonomi. Og som jeg sa: Fosterforeldre utfører et betydelig omsorgsoppdrag for samfunnet, og det er viktig med gode rammebetingelser. I tillegg har regjeringen satt ned et utvalg, som jobber med en utredning, men den er ikke klar før i 2018. Vi venter altså på tilbakemeldingen fra dette utvalget, som skal se på helheten i rammevilkårene, ikke bare de enkeltdelene som representanten viste til.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2017-12-15:
Igjen: Det er opprettet en overgangsordning i dette budsjettet for fosterforeldre som har vært inkludert i graderingsreglene. Vi har altså satt ned et utvalg som ikke bare skal se på dette, men på helheten i rammevilkårene til fosterforeldre, og som skal levere sin innstilling i 2018. Jeg mener at så lenge man har en overgangsordning på plass, og det kommer et utvalg som har hatt en helhetlig vurdering av dette, kan vi vente til det har konkludert, og så komme tilbake til Stortinget med et helhetlig forslag.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2017-12-15:
Takk for spørsmålet. Representanten er inne på noe veldig viktig, og jeg deler langt på vei problembeskrivelsen, for, som jeg sa i mitt innlegg, arbeidslivskriminalitet og useriøse bedrifter undergraver norske bedrifter og seriøse arbeidsplasser, og ikke minst også den norske modellen. Regjeringen la i 2015, sammen med partene i arbeidslivet, fram en strategi mot arbeidslivskriminalitet, som er i kontinuerlig utvikling. Med en gang det oppdages nye vendinger, med en gang vi ser nye problemstillinger, skal det utvikles nye tiltak og ny politikk på området, som også bør bidra til å fjerne de gråsonene som måtte eksistere. Så er det nok noen av de feltene hvor det i dag er gråsoner, der man ikke umiddelbart har løsningene som skal til. Men dette er noe som er under kontinuerlig utvikling. Vi ser også at det innen arbeidskriminalitet utvikler seg fort, og at man tilpasser seg de løsningene vi presenterer, så her må vi være kontinuerlig på.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2017-12-15:
Igjen takk for et godt spørsmål. Vi er enig i at arbeidskriminalitet og useriøse bedrifter undergraver seriøse bedrifter, og det skal selvsagt bekjempes. Vi kommer til å mangle fagarbeidere i framtiden. Dette er framtidsrettede arbeidsplasser. Vi ønsker at flere unge skal søke seg hit. Det viser at vi må bekjempe arbeidslivskriminaliteten, så jeg er helt enig med representanten i det. Men jeg er ikke enig i at innleie eller midlertidige ansettelser er en del av problemet. Jeg mener at det er en del av løsningen. Undersøkelser viser bl.a. at om lag 60 pst. av unge arbeidstakere får fast ansettelse i sin første jobb. Generelt er det heller ikke mye innleie i arbeidsmarkedet. Det er under 2 pst. av alle årsverk som utføres av innleide fra bemanningsforetak, inkludert innleie fra utenlandske foretak. Så forbud er ikke veien å gå. Men vi ser at det er store utfordringer i enkeltbransjer, og det må vi gripe tak i.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2017-12-15:
Det har kommet noen etterlysninger i forbindelse med ting jeg ikke fikk berørt i mitt første innlegg. Arbeiderpartiet etterlyser bl.a. nye satsinger – det er det som er veldig viktig, enten det er innen arbeidslivskriminalitet eller tiltak for unge. Det vi ser i Høyre, er at vi har lyktes i å vri den politikken som klarte å skape 300 000 arbeidsplasser, samtidig som antall unge som falt utenfor, gikk fra 47 000 til 70 000. Sysselsettingen raste, noe LO mente skyldtes at arbeidsinnvandring fortrengte norsk arbeidskraft. Hvis jeg husker riktig – fra Stortingets utredningsseksjon – var det en selvrapportert topp i kjøp av svart arbeid i 2009, også det under de rød-grønne. Både representanten Tajik og Svein Roald Hansen var innom Arbeiderpartiets fremste tiltak, nemlig at de med gradert uføretrygd født etter 1990 skal ansettes av kommunen, og etterlyste flere tiltak fra oss når det gjaldt dette. Arbeids- og sosialdepartementet har sett på det, og Arbeiderpartiets store reform for å inkludere unge ville gjelde rundt 187 personer. Samtidig ser vi av rapporteringene fra Nav at utenforskapet går ned, og de som står utenfor arbeidslivet, blir færre. Proba samfunnsanalyse viser at de tiltakene regjeringen har kommet med overfor unge, virker. Også antallet som søker om trygd, går ned, og flere går ut i utdanning eller i jobb. Så Høyre vil heller legge kraft bak de tiltakene vi ser at faktisk gir resultater. Vi var også inne på hvordan vi skaper arbeidsplasser, og på skattepolitikk. Jeg var egentlig veldig glad for at representanten Barth Eide løftet blikket litt, mot det moderne arbeidslivet og hvor arbeidsplassene vil komme. Å tro at det i dag handler om å sende en stor skatteregning til disse, er ikke riktig måte å skape arbeidsplasser på. Da Arbeiderpartiet satt ved makten, hadde de både arveavgift, høyere formuesskatt, vekst i økonomien og en oljepris på 120 dollar fatet. Likevel ble det 15 000 flere fattige barn. Det betyr at mer skatt ikke nødvendigvis betyr mer velferd. Denne regjeringen har prioritert målrettede tiltak for å gi mer til dem som har minst fra før, som billigere barnehageplass og gratis kjernetid i barnehagene for familiene med lav inntekt. Men det aller beste tiltaket mot fattigdom er fortsatt en jobb å gå til. Også her har regjeringen levert en politikk som virker. Veksten er på vei opp, og ledigheten er på vei ned. Flere blir inkludert i arbeidslivet. Helt til slutt vil jeg bare si at Høyre i utgangspunktet er positiv til forslag nr. 11, fra Arbeiderpartiet. Vi skulle gjerne ha sett at det ble utredet mer i stedet for bare å vedta det slik det er i dag, men vi kommer til å støtte forslaget under voteringen.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Individets frihet, familienes valgfrihet – jeg regner med at det er et par begreper som er gjenkjennbare for representanten Nordby Lunde. Det er faner som Høyre ofte liker å heve høyt, men ikke når det gjelder foreldre med alvorlig syke barn som har behov for å ha foreldrene med seg, enten hjemme eller ved sykehusinnleggelse. Det jeg lurer på, er: Hvorfor har Høyre blinket ut akkurat denne sårbare gruppa som ute av stand til å vite hva som er best for sine barn?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Jeg takker for svaret og registrerer at det var masse snakk rundt det spørsmålet jeg egentlig stilte. Men jeg kan jo prøve på et annet tema, og se om det går an å få mer presise svar på det. Nordby Lunde sa i sitt innlegg at Høyre kommer til å støtte Venstres forslag når det gjelder utvidet overgangsordning for fosterforeldre som taper trygderettigheter på å være fosterforeldre. Det står i Venstres forslag – og Heidi Nordby Lunde sa det også – at det ikke er gjennomførbart å utvide ordningen ytterligere, utover de med dagpenger og arbeidsavklaringspenger, innen 1. januar 2018, fordi det ikke er utredet hvordan ytterligere regelverksendringer knyttet til inntektsbegrepet og dets betydning for avkortning kan utformes. Mitt spørsmål er: Hvorfor er ikke det utredet?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Jeg registrerer at det var et godt spørsmål. Det var et godt spørsmål, nok engang uten svar, så da prøver jeg meg på et tredje godt spørsmål og ser om jeg får svar på det. Det er nå innført en overgangsordning for dagpenger og arbeidsavklaringspenger. Hvilke spørsmål knyttet til inntektsbegrepet er annerledes for fosterforeldre som blir uføre, etterlatte eller enslige forsørgere?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
SV fortjener stor takk for den jobben de har gjort for foreldre med alvorlig syke barn, og en ny sammensetning av Stortinget etter valget har ført til at Stortinget nå har pålagt regjeringa til å komme med en sak i løpet av 2018. Så ser vi dessverre at det etter hvert er i ferd med å utvikle seg en ny form for solbergsk parlamentarisme, som går ut på at regjeringa legger opp en taktikk for å unngå å oppfylle Stortingets vedtak i en del saker som er viktige bl.a. for svake grupper. Det kan se ut som om det er tilfelle også når det gjelder pleiepenger. I hvert fall sa Høyres talsperson i vandrehallen at dette forslaget kom aldri til å bli gjennomført. Spørsmålet mitt er: Er SV i beredskap for å sørge for at dette vedtaket faktisk blir gjennomført dersom vi skulle oppleve ny trenering fra regjeringas side?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Jeg vil gjerne, som de to foregående talerne, ta opp tråden fra mandagens debatt om budsjettet for justissektoren. Et viktig tema for Arbeiderpartiet er kampen mot sosial dumping og arbeidslivskriminalitet. Dette er en annen viktig skillesak mellom Høyre–Fremskrittsparti-regjeringa og Arbeiderpartiet, der vi vil mer. Flere talere tok opp dette på mandag, men justisministeren unnlot å kommentere det, så jeg håper derfor på bedre respons fra arbeidsministeren. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringa har lagt ned alle seksjonene mot organisert kriminalitet i politidistriktene. På vårt budsjett slipper ikke engang Arbeidstilsynet unna den såkalte ABE-reformen, som jo ikke er en reform, men flate ostehøvelkutt uten mål og prioritering. Det er bekymringsfullt når vi ser arbeidslivskriminaliteten spre seg fra bransje til bransje. Via byggebransjen, renhold osv. er de kriminelle nettverkene nå også på vei inn i helse- og omsorgssektoren. Avdekkes de ett sted, flytter de seg videre til nye virksomheter og nye bransjer og undergraver fundamentet for det norske velferdssamfunnet. Seriøse arbeidsgivere kan ikke konkurrere under slike forhold. Lønns- og arbeidsforhold svekkes, vi rammes som forbrukere, pasientsikkerheten kan stå i fare. Det krever handling. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringa har for så vidt fulgt opp den rød-grønne satsinga på sentre mot arbeidslivskriminalitet, men det går for smått. Det har også Riksrevisjonen påpekt. Under arbeids- og sosialkomiteens høring om vårt budsjett for 2018 var kritikken helt entydig. Både arbeidsgiverorganisasjoner og arbeidstakerorganisasjoner slo fast at det satses for lite. Flere a-krimsentre i byene og kritikk av kuttet i bevilgningene til Arbeidstilsynet gikk igjen, bl.a. fra Byggenæringens Landsforening, som jo dessverre har inngående kjennskap til konsekvensene av at arbeidslivskriminaliteten stadig får utvikle seg. Arbeiderpartiet stilte budsjettspørsmål om hvilke nye tiltak mot arbeidslivskriminalitet som finnes i budsjettet for 2018. Svaret var i år som i fjor: Det er ikke foreslått nye satsinger. Mens det avdekkes stadig flere og mer alvorlige eksempler på sosial dumping, grov utnytting av arbeidstakere og kriminalitet i det norske arbeidslivet, er det altså ingen økt satsing fra regjeringas side. Erna Solberg har tatt initiativ til styrket samarbeid i Europa mot a-krim, men det skal altså ikke satses. Det henger vel ikke helt sammen? Arbeiderpartiet la i sitt alternative budsjett inn 64 mill. kr. fordelt mellom Arbeidstilsynet, Petroleumstilsynet, Økokrim, skatteetaten, treparts bransjeprogram, regionale verneombud og et nytt senter mot arbeidslivskriminalitet. Vi ble nedstemt. Dessverre er kampen mot arbeidslivskriminalitet fortsatt et område der det går et skille mellom aktiv rød-grønn og passiv mørkeblå politikk.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-12-15:
Bare noen kommentarer til representanten Tonning Riise, som sa at jobbveksten under de rød-grønne betydde ingenting, for den skapte ikke «norske jobber», bare jobber for arbeidsinnvandrere. Jeg nekter å tro at dette er Høyres offisielle syn på verdiskaping og arbeidsinnvandring. Statsråden skal opp her snart, og jeg vil gjerne at hun kommenterer på akkurat det. Til representanten Simonsen: Undertegnede sa at det var positivt at regjeringa følger opp den rød-grønne satsingen på a-krimsentre, men det som var poenget mitt, var at det trengs stadig nye satsinger for å holde tritt med de kriminelle nettverkene. Pleiepenger – de rød-grønne gjorde ikke noe. Jo, vi nedsatte Kaasa-utvalget. Det la fram sin rapport i 2011, vi gikk av i 2013, og så gikk det tre og et halvt år før den nye regjeringa la noe fram. Jeg har ikke mer tid igjen, så jeg vil bare si: Ros til Kristelig Folkeparti for forslag nr. 13. Vi støtter det subsidiært.