trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-06-10:
For det første: Hvis en er vitne til vold eller seksuelle overgrep og det kan være avgjørende for det andre vitnet eller fornærmede at en vitner raskt, er kravet én uke. Sånn er skjønnet. Uansett vil det også være sånn at politiet må gjøre vurderinger sammen med barnehus i hver enkelt sak, og da kan det være innen én uke. Derfor mener jeg at det som blir vedtatt her, er en klar forbedring. Til det siste innlegget vil jeg med respekt å melde vise til ventetida under den rød-grønne regjeringa. Vi har fått en drastisk nedgang den siste tida. Og så kan vi være enige om at alle har hatt et felles trøkk, men bare å stå her og si at Arbeiderpartiet sier én uke, og hadde Arbeiderpartiet fått vedtatt én uke, hadde det blitt én uke, er totalt urealistisk. Det er jo ikke sånn det ville vært. Sånn jeg opplever det, hvis jeg skal tolke Arbeiderpartiets forslag, ville en ønsket at en hadde sendt ut beskjed om at politiet også må gjøre ulike prioriteringer fordi en mener at det er noen ting som haster mer. Jeg ville iallfall anta at det er sånn, men at en har et mål om å nå én uke. Det vi gjør, er å ta den politiske prioriteringen her – peke på noen av sakene som er ekstra alvorlige, og prioritere dem. Det betyr ikke at det ikke er alvorlig å være vitne til vold, men det betyr at det er mer alvorlig å bli utsatt for seksuelt overgrep enn å være vitne til det. Ja, det er det, og det mener jeg. Så sies det at det ikke er forskning disse kriteriene bygger på. Jo, det er det. Det er jo en egen NOU, det er samarbeid med Politihøgskolen, jeg vet at Riksadvokaten har vært inne, jeg vet at domstolsorganisasjonene har vært inne, osv. Det arbeidet har vært bredt og faglig, og det kan sikkert statsråden også si mer om. Så jeg er 100 pst. sikker på at det vi gjør, er fornuftig, og derfor mener jeg at diskusjonen fra Arbeiderpartiet om budsjetter egentlig er en avsporing fordi en diskuterer ting som er urealistiske. Mitt mål er at vi skal komme ned til under en uke. Men jeg husker godt jeg hadde spørsmål om saker som gjaldt over 200 dagers ventetid – snittid som var langt over det som er i dag, som dessverre også er for høyt. Nå gjør vi klare prioriteringer, og vi kommer til å gjøre det vi kan for å øke budsjettene. Det har vært en tydelig økning også av budsjettene, og den kampen skal vi fortsette. Så jeg opplever dessverre dette litt som en avsporing av en debatt som var veldig god, med en stor enighet. Og så ser jeg ikke den enorme forskjellen på det forslaget som flertallet kommer til å vedta i dag, og det som Arbeiderpartiet egentlig ønsker.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-06-10:
Jeg klarte ikke la være å ta ordet. Det er særlig to ting som jeg har lyst til å si noe om. Det første er utviklingen med det som skjer på Fosen, og Statkraft som har sagt nei til å bygge ut. Jeg synes det er dypt tragisk. Jeg hadde virkelig håpet at det skulle bli noe av. Jeg vil gi honnør til representantene Astrup og Elvestuen og mine andre ikke-sosialistiske kolleger, som er offensive, som er tydelige på det som har skjedd, det som er gjort, og det som er ønsket for å ta kraften i bruk – for stikkordet «ta kraften i bruk» er det som vi etterlyser gang på gang. Vi som satt i energi- og miljøkomiteen i forrige periode, opplevde f.eks. på slutten av perioden at da jeg hadde en interpellasjon til statsråd Borten Moe og stilte et spørsmål om hvordan en skulle ta kraften i bruk, la han manuset ned, gikk opp og var opprørt over problemstillingen. Det er jo det det handler om. Når vi produserer mer fornybar energi, må vi også ta i bruk kraften. For som representanten Astrup sa, må en finne balansen på prisen. Derfor er jeg glad for at han også understreker de tiltakene som regjeringen er i gang med, og som han ønsker. Jeg vil også understreke, i likhet med flere, det som jeg hadde interpellasjon om her for ikke lenge siden: Grønne datasentre er en kjempenæring som vil vokse enormt, og vi har store muligheter for å kunne lokalisere flere av datasentrene i Norge. Et 100 MW-datasenter vil kreve kanskje opp mot 1 TWh, og det vil bety enormt mye, også for å kunne få økt produksjon. Det andre er at jeg synes representanten Lødemel hadde et glimrende innlegg der han beskrev historien når det gjelder elsertifikatene. Jeg satt også i dag og leste gjennom debatten om representantforslaget som vi hadde her i juni 2013, og «valgflesk av verste sort» var et uttrykk som ble brukt. Jeg husker selv at jeg understreket at jeg opplevde det som et moralsk ansvar for Stortinget å rette opp den uretten som var begått mot dem som på daværende statsråd Steensnæs´ og mitt eget partis ord, eller Stortingets ord, hadde investert – selv om det så ut som det ble skjøvet ut med elsertifikatene – fordi vi ønsket at investeringene skulle komme. Og så valgte vi å ikke involvere dem i ordningen likevel. Derfor vil jeg gi en stor honnør til regjeringa og til statsråden for å ha gjort den jobben som de har gjort, og stor honnør til representantene Lødemel og Grimstad, som jeg vet har presset hardt på for å få det til. At vi sammen i dag også inkluderer de over 10 MW gjennom dette forslaget, synes jeg er Stortinget verdig. Vi uttrykte da at det var krevende å få til, vi vet at det er noen utfordringer med det vi gjør i dag, men vi vet også at for de enkeltmenneskene som gjorde investeringer på løfte fra statsråd og fra Stortinget, er det noen som allerede har gått konk. Noen har hatt store utfordringer, og nå gir vi dem iallfall en større mulighet for å klare å drive videre. Jeg er glad for de vedtakene som vi fatter i dag.
Peter Frølich (Høyre), 2015-06-10:
Det er jo velkjent at Senterpartiet tviholder på gårsdagens løsninger for Politi-Norge. Det som overrasker meg litt i debatten i dag – og gjennom arbeidet i komiteen – er å se hvordan de antyder at mye av den reformen som nå skal vedtas, egentlig ikke er faglig nok begrunnet. Det er jo en påstand som faller helt på sin egen urimelighet – både med 22. juli-komiteen, med Gjørv-kommisjonen, med politianalysen, med direktoratets og departementets grundige forarbeid, og med komiteens egne erfaringer fra reiser rundt omkring i verden og i nasjonen for øvrig. Da er det veldig fristende å spørre: Hva er Senterpartiets faglige forankring for f.eks. å tviholde på en fylkesstruktur som er frarådet, å tviholde på at tjenestestrukturen ikke skal kunne endres slik som vi legger opp til, og å tviholde på ikke å reformere 110-sentralene? Det kunne jeg likt å få svar på.
Peter Frølich (Høyre), 2015-06-10:
I kampens hete, hadde jeg nær sagt, i debatten i går, kom jeg i skade for å beskylde lederen av opposisjonen for intellektuell latskap, for ikke å forholde seg til den reelle begrunnelsen. Jeg vil nødig gjøre det igjen, men deler av opposisjonen har klart forholdt seg litt snevert til den begrunnelsen som vi faktisk opererer med når det kommer til valg av prosentsats. I merknadene står det helt klart at vi i det alt vesentlige føyer oss til den veldig gode begrunnelsen som departementet har gitt når de har fastsatt 2,5 pst. som en «fair balance». Så må vi anse det som et supplement, eller et vedlegg til den begrunnelsen, at vi gjør noen justeringer. Vi viser f.eks. til i innstillingen at noen færre eiendommer vil treffe taket. Det er altså et klart boligsosialt hensyn. Videre viser vi til at festekontraktene har lav risiko, og over tid er det da grei avkastning. I tillegg har jeg også her fra talerstolen vist til høringsinnspill, bl.a. disse fem høyt ansette økonomene som har tilknytning til NHH, som sier at en prosentsats som ligger i området opp til 2,5 pst., er fullt ut forsvarlig. Så jeg vil si at vi er på trygg grunn. Det vil alltid være sånn at de som er uenig i resultat, vil gjerne mene at motpartens begrunnelse er svak. Jeg har snakket med personer som mener at Arbeiderpartiets begrunnelse er særdeles svak. Jeg tror vi skal holde hodet litt kaldt, og så skal vi gjøre som statsråden har appellert til, nemlig å se på dette som et samvittighetsfullt arbeid og avvente en rettslig behandling. Jeg håper at vi har klart å reparere det menneskerettighetsbruddet som vi er dømt for.
Peter Frølich (Høyre), 2015-06-10:
Denne proposisjonen vil gi Forsvaret en trygg juridisk forankring når de skal yte bistand til politiet. Jeg tror alle i denne salen vil være enig i at Forsvaret kan være en veldig verdifull ressurs for samfunnet og for politiet, spesielt i nødsituasjoner. Det kan være alt fra Forsvarets spesialkommando, som går inn der ingen andre kan eller tør. Det kan være Heimevernet, som holder vakt, bidrar i søk eller sikrer et rassted. Dette er en sak med en lang og veldig kronglete historie. Den går veldig langt tilbake i tid, bl.a. kan nevnes 1980-tallet og debattene om Alta-aksjonen. Nå får den en slags avklaring. Det som har vært et problem i veldig, veldig lang tid, er at det har vært et avvik mellom hva vi som politikere har forventet av Forsvaret i deres bistand til politiet, og hva de faktisk rettslig sett kan gjøre. Det har vært ganske bredt omtalt både i forskning og i media at det har vært usikkerhet i Forsvaret om hvor langt deres hjemler egentlig strekker seg. Jeg har lyst til å påpeke at i Arbeiderpartiets merknader i denne saken gir de ganske klart uttrykk for at dagens regulering gjennom en bistandsinstruks, en forskrift, egentlig er kompatibel og grei i forholdet til Grunnloven. Det er jeg ikke enig i. Bistandsinstruksen gir i utgangspunktet en god oppskrift på hvordan Forsvaret kan yte bistand til politiet i visse situasjoner, men det er veldig viktig å huske at en forskrift er nå engang bare en forskrift. Grunnloven stiller krav om at denne type hjemler for maktbruk skal fastsettes av oss, Stortinget, i en lov. Skal Forsvaret med dagens bistandsinstruks utøve makt i en eller annen form, må de altså finne hjemmel i en eller annen form for lovbestemmelse, og det er et veldig, veldig kronglete bilde de må forholde seg til i dag. Skal Forsvaret f.eks. bidra i å utøve tvang ved en evakuering eller en lignende situasjon, er det vanskelig å si hvilken hjemmel man egentlig må operere med: Er det nødrett? Må man erklære området som et militært område? Det er veldig vanskelig å avgjøre det. Det samme gjelder f.eks. hvis Forsvaret skal bidra i søk etter personer, som gjerne må arresteres. Det er vanskelig å vite hvilken lovhjemmel som skal kunne påberopes der. Den usikkerheten fjerner vi nå. Flertallsmerknadene slår også fast at dette er nødvendig for å være helt kompatibel med Grunnloven. Den juridiske tryggheten vi gir i dag, tror jeg på et eller annet tidspunkt også vil føles i den operasjonelle tryggheten ute blant Forsvarets personell, og kanskje også politiets personell, når de skal øve sammen og kanskje også operere sammen i skarpe situasjoner.
Iselin Nybø (Venstre), 2015-06-10:
Jeg er ikke helt enig med representanten Vågslid i premissene. Jeg mener for det første at ledelsesproblematikken ble adressert. Så mener jeg at det allerede skjer mye bra i politiet med hensyn til ledelse. Jeg mener den kritikken som har kommet, er noe politiet tar på alvor, og som de jobber med. Når det er sagt, synes også jeg at reformen, slik den nå foreligger – etter avtalen med Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti – er enda bedre enn den var, også når det gjelder dette med ledelse. Det handler først og fremst om at man løfter dette opp på et politisk nivå, og at man skriftliggjør også det som allerede skjer, men at vi da har klart uttrykte forventninger også fra Stortinget. Det tror jeg er en styrke. Jeg vil også understreke at vi må ha tillit til at politiet tar den kritikken de har fått, på alvor, og at de tar de nødvendige grepene for å styrke ledelsen i sin egen organisasjon.
Iselin Nybø (Venstre), 2015-06-10:
Jeg har lyst til å følge opp litt det spørsmålet som Hadia Tajik hadde, som gikk på det å gjennomføre de vedtakene som vi gjør her i dag. Når vi nå reduserer antall politidistrikter ganske betydelig, gir det oss også noen utfordringer med tanke på å gjennomføre ønsket til Stortinget om at dette ikke skulle føre til en storstilt sentralisering. En av de tingene som Stortinget har pekt på, er at fagmiljøer og kompetanse skal spres rundt omkring i de ulike distriktene, at ikke alt skal sentraliseres nær der politimesteren måtte plasseres. Det tror jeg er en ganske viktig del av denne reformen. Det skjer mye godt arbeid ute i politidistriktene allerede, og vi er nødt til å sørge for at kompetansen er der ute, og ikke bare på ett sted i distriktet. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan ser statsråden for seg at vi skal klare å gjennomføre det at fagmiljøene blir spredt rundt i distriktene?
Iselin Nybø (Venstre), 2015-06-10:
Dette er en vanskelig sak, men det er også en viktig sak. Som flere har vært inne på, har det vært ganske mange e-poster og telefoner, for det er flere store og sterke aktører på begge sider i denne saken. Men det er også mange enkeltpersoner som dette angår direkte, for det er hjemmene deres vi snakker om. Selve instituttet tomtefeste er, slik jeg ser det iallfall, et institutt som i stor grad innbyr til rettssaker og konflikt. Det er fordi det er store verdier det er tale om, og jeg tror at uansett hva vi hadde vedtatt i dag, om det er den modellen som regjeringspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti har tatt til orde for, eller om det er Arbeiderpartiet og Senterpartiets modell, Arbeiderpartiet og SVs modell eller Senterpartiets modell, er jeg rimelig sikker på at vi ikke har sett slutten på konfliktene i retten i framtiden heller. Utgangspunktet er den dommen som vi fikk mot oss i EMD, som slik sett pålegger oss å gjøre noe med dette instituttet slik som det var. Det viktige for oss i Venstre har vært at vi skulle finne en balanse mellom eiers rett til eiendomsvern og festers rett til forutsigbarhet. Jeg mener at vi nå har funnet en god balanse, og i forhold til regjeringens utgangspunkt imøtekommer vi festerne med å sette ned renten til 2 pst., og vi imøtekommer bortfesterne med å innføre en sikkerhetsventil på 30 år. Jeg tenker at den debatten som flere nå har reist om hvorvidt festeinstituttet er hensiktsmessig å holde på, og hvorvidt landbruksunntaket burde oppheves, er en interessant debatt, og det er en debatt som vi også vil være en del av når den tid kommer. Men akkurat nå handler det om å sørge for at vi får et regelverk som er i tråd med EMD. Det mener jeg vi gjør med det vedtaket som vi skal fatte i dag.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-10:
Eg veit ikkje om representanten har fått det med seg, men i grove trekk har vi vore positive til endringane på distriktsnivå, som er gjorde. Men vi etterlyste noko større vilje til å gå inn for andre forslag og endringar i Stortinget. Vi trur det er riktig at det skal vere ein god del færre distrikt enn det er i dag, og vi trur det er riktig bl.a. fordi det må vere felles krav til dei. Men det finst unntak frå alle reglar. Det finst område der det kan vere andre omsyn ein må ta, men i grove rekk synest vi at den delen av reforma var eit framsteg. Det har ikkje vore det viktigaste punktet for oss, og det var heller ikkje det viktigaste punktet i mitt innlegg.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-10:
Eg er heilt einig i den beskrivinga. Det er veldig viktig å vere til stades. Difor er det viktig kontinuerleg å vere villig til å endre oppsettet for tenestestader. Eg trur tenestestader vil forsvinne i framtida. Eg trur det vil oppstå nye, bl.a. fordi vi får ein betydeleg befolkningsvekst. Så synest eg også det er viktig at vi faktisk har miljø som har tid og ressursar til å vere til stades, og som i størst mogleg grad bruker kapasiteten og merksemda si på det. Men eg trur også at lokal forankring, det å kjenne miljøa, kjenne menneska, kjenne lokalsamfunnet, historia og bakgrunnen, i store delar av landet vil framleis vere viktig for politiet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-10:
Eg klarer ikkje la vere å kommentere det korte svaret Anundsen gav til representanten Tajik på spørsmålet om etterarbeidet. Han sa at dei hadde tjuvstarta «litt». Mi erfaring er at tjuvstarting er blant dei tinga ein anten gjer eller ikkje gjer. Men viss ein har førebudd seg og ikkje har sett i verk, tippar eg at ein får salen si tilgjeving for det. Så er eg nysgjerrig på spørsmålet om ei stortingsmelding eller eit anna større arbeid om kultur og leiing, som SV har fremja eit forslag om i dag, og som har vore tema i diskusjonen her. Eg lurer på kvifor justisministeren ikkje ønskjer å fremje ei stortingsmelding om dette, og på kva for annan måte han i så fall vil gjere eit systematisk arbeid som pregar heile etaten, departementet og den offentlege debatten i åra som kjem når det gjeld det temaet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-10:
Som mange har sagt, er dette ei veldig viktig sak. Vi gjer store framskritt ved dette, især når det nærmast er uleveleg å tenkje på kor lang ventetid det er i svært mange av distrikta no. Det er på ein måte eit levande eksempel på at vi har prioritert alvorleg kriminalitet mot barn for lågt. Desto viktigare er det at vi – forhåpentlegvis – kan gjere betydelege framskritt ved nokre av dei endringane som er foreslått her, eit forslag som SV kjem til å støtte, og som i sum vil vere veldig positivt. Eg vil slutte meg til representanten Nybø sine merknader – eller kommentarar, vil eg kalle det – rundt spørsmålet om domaravhøyr. Vi trur det er riktig å gjere dette no, men vi trur òg det er riktig i åra som kjem, å ha merksemda på at dette ikkje berre treng å vere positivt, og at den funksjonen som domarar der har hatt, kan vere viktig. Så eg vil òg be om at vi har eit auge på det i åra som kjem, når vi no gjer ei endring der. Vi kjem frå SVs side òg til å stemme for alle dei tre forslaga som er fremja, i tillegg til komiteens innstilling, og kort om dei: Vi synest det framstår for svakt grunngjeve at ein skal ha noko anna enn 18-års obligatorisk grense for dei ulike typane kriminalitet det her er snakk om. Seksuelle overgrep mot barn er svært alvorleg, men det er vald mot barn òg. Det er det for alle barn under 18 år, uansett alder. Eg legg merke til at fleire av høyringsinstansane går imot det skillet. Sånn eg forstår det, vil det likevel verte vedteke som komiteen legg det fram. Då vert det ekstremt viktig at det vert følgt tett opp, og at det vert gjort ei ny vurdering av det så raskt som mogleg – i løpet av dei par åra det er snakk om. Så vil vi òg støtte forslaget om ei vekes frist. I mange saker vil to veker vere lenge, og når vi no fjernar ein del av dei hindringane som gjer at det tek for lang tid, når det vert sett inn fleire ressursar, som det gradvis har vorte gjort dei siste åra, så bør det vere ein frist det er mogleg å oppnå i løpet av kort tid. Det er viktig at vi her har fristar som set press på at desse sakene skal prioriterast rundt omkring i etatane. Vi kjem òg til å støtte det siste forslaget, om barnehus. Ein absolutt nødvendig del av dette er å fortsetje utbygginga av barnehus, sånn at det er kapasitet, at det er menneske og miljø med kompetanse som varetek barns rettigheiter i den typen alvorleg kriminalitet det er snakk om.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-10:
EOS-utvalet har levert ei svært grundig, omfattande og etter mitt beste skjønn god årsmelding til komiteen, og som saksordføraren var inne på, står iallfall ikkje kvantitativt sett komiteen sine merknader i noko rimeleg forhold til innhaldet i årsmeldinga. Det kan vere eit uttrykk for – og det trur eg det er – at vi frå komiteen si side ser at det vert gjort eit svært godt arbeid, og at EOS-utvalet er eit levande utval som har hatt mange viktige saker som det dels har teke opp på eige initiativ, og som dels har kome på andre måtar den siste tida. Det vekkjer òg i denne debatten lite interesse for det. Eg trur òg det er eit uttrykk for at EOS-utvalet gjer mykje godt arbeid, og eg sluttar meg elles til grundige og gode merknader frå saksordføraren. Eg vil likevel ta opp eit par element, som kanskje meir gjeld utviklingstrekk på dette feltet. Det første er at vi har, vil eg seie, to motstridande tendensar som eg trur fører til større merksemd og kanskje meir konfliktfylte debattar om feltet rundt overvakinga. På den eine sida har vi større merksemd – og eg oppfattar oppslutning – om personvern og verdien av det og større innsikt i utfordringane her. På den andre sida har vi heilt klare, trur eg, ønske om å styrkje overvaking og etterretning, ikkje minst i ein tilspissa sikkerheitspolitisk situasjon. I det grenselandet kan vi kanskje òg forvente fleire konfliktar, utfordringar og fleire debattar om balansegangane i åra som kjem, og eg trur vi òg må rekne med det her heime. Det har vi sett eksempel på det siste året, eit par av dei sakene er omtalte i årsmeldinga, seinast gjeld det ei sak som fekk stor merksemd i vinter. Og dei siste dagane har vi altså sett ei sak vi førebels ikkje veit grunngjevinga for, og som er ein del av ein rettsprosess, men som har vekt merksemd, og som eg sjølv må seie utfordrar grensene for ytringsfridomen, at PST går til ein razzia utan ei rettsavgjering på førehand, og beslaglegg materiale som kan vere dekt av kjeldevernet. Det andre elementet som eg synest er utfordrande – det var representanten Grøvan inne på – er at vi får ei internasjonalisering av dette feltet, som eigentleg har føregått for lenge sidan, og ikkje minst der all digital trafikk er heilt og fullt ein del av dei same netta, mens vi på langt nær har avtaleverk og samarbeid som følgjer opp fullt ut. Eg trur det er ein debatt som er nødvendig å reise, korleis vi i større grad kan få internasjonalt samarbeid og regulering av dette viktige feltet. Det tredje punktet eg vil ta opp, er at eg ser, nettopp på bakgrunn av dei to punkta her og den ganske omfattande aktiviteten – godt grunngjeve – som EOS-utvalet har, at ressurssituasjonen til utvalet vil vere viktig å følgje opp. Saksordføraren tok opp viktige spørsmål om moglegheitene utvalet vert gjeve til å jobbe. Men òg kva for ressursar dei har, er tema som vi frå SVs side vil følgje opp, og som komiteen bør følgje opp vidare.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-06-10:
Representanten Solhjell var opptatt av kultur. Kultur kan jo defineres slik som vi arbeider hos oss. Faktum er at ingen politidistrikt i Norge er likt organisert. Det har medført at resultatoppnåelsen er meget forskjellig, forskjellig saksbehandlingstid, veldig stor forskjell i oppklaringsprosent. Hvordan vil SV organisere norsk politi, slik at resultatene blir mer like og befolkningen får et mer likt polititilbud? SV er jo tradisjonelt et parti som er opptatt av likhet og likt tjenestetilbud til befolkningen.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-06-10:
Representanten var opptatt av forebygging, men forebygging betinger en ting. Det betinger tilstedeværelse. Hvis man ser i Politianalysen, står det at av 354 politietablissement, for å si det slik, er det kun 85 som har en teoretisk mulighet til å kunne stille en døgnkontinuerlig patrulje. Det sier seg selv at da blir tilstedeværelsen for liten. Forebygging er ikke bare at onkel politi kommer og deler ut en refleks i klasserommet. Det er noe langt mer. Det er å være til stede. Hvordan vil SV sørge for at politiet faktisk er mer til stede i bygd og by?
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-06-10:
Alle beredskapsorganisasjoner har noen typiske kjennetegn: mobilitet, responsevne, evne til å avgi og å underlegge seg avdelinger og det å kunne koble ressurser. Kriminaliteten kjenner ingen grenser. Grensene er det bare politidistriktene som kjenner. Man kan si veldig mye bra om prosjektet Grenseløs i politiet, men at man må opprette en egen organisasjon i politiet for å komme rundt sine egne organisatoriske grenser, er vel egentlig et bevis på at man må gjøre noe med den eksisterende organisasjonen. Det er nettopp det politireformen gjør. Man etablerer en ny organisering av norsk politi som vil gjøre at ressursene kan finne hverandre raskere. Representanten Arnstad var inne på en artikkel av Hanne Skartveit. Hanne Skartveit har en skarp penn. Jeg antar at representanten Arnstad også har lest Gjørv-kommisjonens rapport og Politianalysen. Det kommer godt med. Men Hanne Skartveit sa også at lovens lange arm bør også være en hjelpende hånd – det skrev hun i den samme artikkelen. Men for å være en hjelpende hånd må man faktisk være til stede, og man må være til stede døgnet rundt. Oslo politidistrikt og Asker og Bærum politidistrikt blir nå slått sammen. Det vil gi et politidistrikt med bedre slagkraft og en bedre beredskap i hovedstadsområdet. Det er en endring i Gjørv-kommisjonens ånd. Til slutt: I dag har Stortinget gjort jobben, men – jeg holdt på å si – den viktigste delen av jobben starter etter at Stortinget er ferdig. Da skal ledelsen i norsk politi effektuere Stortingets vedtak. Det er de nye politimesterne – hvem det enn måtte bli – som blir endringsambassadørene for Stortinget, og da er det så viktig at de nye politimesterne som blir ansatt, er de beste kvinner og menn, basert på objektive og etterprøvbare kriterier.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-06-10:
Jeg vil gjøre et forsøk på å bringe representanten Arnstad ut fra sitt retoriske blindspor – om mulig. Eksempelet er hentet fra Sør-Trøndelag, som Arnstad antakelig kjenner godt. Der har Røros og Holtålen lensmannskontor slått seg sammen. Gjennom den sammenslåingen oppnådde man å få en ekstra patrulje. De ansatte, fagforeningen og politimesteren synes dette var en god løsning. Det er mange norske lensmannskontor som er i samme situasjon, som kan få flere politifolk ut i bygd og by ved å gjøre samme grepet. Er det det som representanten Arnstad og Senterpartiet kaller sentralisering, mon tro?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Jeg er heldigvis slik innstilt at jeg klarer å ta lærdom av ting som ikke går helt etter planen, men jeg synes jo det engasjementet som jeg viste fra talerstolen med hensyn til politiets tilstedeværelse her i dag, er et viktig element for å vise at en har en organisasjon som virkelig ønsker å levere. De ønsker å levere på det som vedtas i denne salen, og jeg skal selvfølgelig følge opp det i min løpende dialog med politidirektøren, i mine møtepunkt med politimesterne, og dette er en reform som vi er helt avhengig av skal lykkes. Det stiller krav til dem som skal gjennomføre det i praksis, og det stilles også krav til at en har et veldig tydelig politisk lederskap. Og jeg kan meddele representanten at jeg skal være meget tydelig i det lederskapet, og jeg skal ha klare forventninger til hvordan denne reformen skal lande.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Jeg må innrømme at vi har tjuvstartet litt, selv om vi i utgangspunktet ikke bør tjuvstarte for mye før Stortinget har fattet sine vedtak. Som representanten selv var inne på, så fattes det jo nå flere vedtak og litt andre vedtak på enkelte områder enn det regjeringen har lagt opp til. Men dette er jo et resultat av et bredt forlik. Det betyr også at vi i tillegg til å ha en plan for gjennomføring vil måtte holde kontakten med de avtalepartnerne vi har, for å ha en løypemelding fra tid til annen og fortelle hvordan dette arbeidet går. Så det er laget planer både fra min side og særlig fra Politidirektoratets side, som skal bidra til å sikre at vi har en gjennomføring av reformen, som skal være vellykket. Vi er helt avhengig av at den skal være vellykket, og vi har stor tillit til at vi i samarbeid skal klare å få det til.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Det er en rekke kriterier som har vært inne i bildet, men det har også vært lokale forhold som har vært avgjørende for hvordan denne reformen har landet fra regjeringens side og fra Venstres side og i forhandlingene i denne sal. Men jeg synes det er litt – jeg skal ikke si urettferdig, for det egner seg ikke fra Stortingets talerstol – underlig at representanten og Senterpartiet har vært veldig tydelige på at dette er en gigantisk sentraliseringsreform når formålet egentlig er å få ut mer politikraft og bruke mindre penger, mindre ressurser, på administrasjon og mer på forebygging, etterforskning, iretteføring og beredskap. Samtidig har Senterpartiet også, hvis en skal bruke denne retorikken, et alternativ som er en gedigen sentraliseringsreform, og kanskje i større grad enn det som nå blir resultatet i Stortinget fordi en vil bruke vesentlig mye mer ressurser på å administrere disse 18 politidistriktene til Senterpartiet enn en gjør med 12, så jeg er litt usikker på om det er grunnlag for å si at 18 er ikke sentralisering, mens 12 skulle være sentralisering, eller 19.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Jeg synes det er et veldig godt spørsmål – det stilles mange gode spørsmål fra talerstolen i dag. Dette ble berørt i avtalen mellom Venstre og regjeringspartiene allerede før proposisjonen ble lagt frem. Poenget her er ikke å bygge store gigantbygg, hvor all politikraft utover beredskapen ute skal samles. Formålet her er det motsatte. Det betyr at man ved mange politistasjoner helt naturlig vil kunne plassere de sentraliserte kompetansemiljøene lokalt. Det vil være helt uhensiktsmessig, både ut fra en strukturtenkning og ut fra den tenkningen at man skal ha politi rundt omkring i hele landet, å samle f.eks. alle økoteam inne på politimesterens kontor eller kontorblokk. Det kan like gjerne ligge et helt annet sted, akkurat som miljøer med eksperter på organisert kriminalitet og seksuelle overgrep kan plasseres rundt omkring i politidistriktet. Jeg forutsetter at det gjøres, for det er viktig at politiet skal være til stede rundt omkring i hele landet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Jeg er helt enig med representanten Ropstad i hans fundament her. Men vi skal huske at en av de kritiske merknadene fra Gjørv-kommisjonen var nettopp at Politidirektoratet ikke var rustet til å ha den rollen de skulle ha som en pådriver i forhold til de lokale politidistriktene. Nå er Politidirektoratet vesentlig rustet opp. Det er en helt ny ledelsesstruktur, det er en helt annen organisasjon, og de har en helt annen ressursbase nå enn det de hadde tidligere. Det betyr at jeg mener Politidirektoratet i stort nå er rustet til å håndtere denne reformen og sikre at en gjennomfører den på en tilfredsstillende måte. Politisk vil jeg selvfølgelig følge opp, som vi nå har gjort, f.eks. med bevilgninger til 350 nye politibetjenter hvert eneste år, som tilsvarer det antallet som går ut av Politihøgskolen. Vi er helt tydelige på både krav, forventninger og oppfølging. På flere områder vil det være slik. Men jeg tror vi må ha en grunnleggende tillit til at vi har et politi, en politidirektør og et politidirektorat som er innstilt på å gjennomføre det som vedtas i denne sal. De er lojale mot de vedtakene. Det er ingen kampvilje fra deres side mot verken statsråd eller storting, snarere tvert imot.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
La meg først takke for tilgivelsen for tjuvstarten. Vi har hatt et visst inntrykk av at vi får flertall for hoveddelene av den proposisjonen vi har lagt frem. Det betyr at vi har hatt god tid til å forberede oss. Slik sett er vi godt i gang med det arbeidet som skal igangsettes. Det er også Politidirektoratet veldig godt rustet til. Når det gjelder kultur og ledelse, er det en utrolig viktig diskusjon, men det er også en diskusjon som vi må passe på ikke blir forenklet, på den måten at en later som om ingenting har skjedd. Etter at Gjørv-kommisjonen fremla sin innstilling, er det gjennomført et stort arbeid på ledelse, kultur og holdninger i Justis- og beredskapsdepartementet og i Politidirektoratet. Gjennom endringsprogrammet har det skjedd mye, men det er fortsatt veldig mye som gjenstår. Det er mange måter å engasjere seg i debatter om dette på. Det handler om forskning. Det handler om at det har sterkt fokus i Politidirektoratet, i kommunikasjonen med politimestrene og hos politimestrene i linjen nedover. Det handler om at det er godt samarbeid mellom de ulike politimestrene og fagforeningene og å sikre at man har en bredde i tilnærmingen til ledelse, kultur og holdninger. Jeg er enig i representantens vurderinger av hva som skal til for at vi skal si at vi har lyktes med det. Da er det mindsettet som må endres. Jeg er ikke helt sikker på om stortingsmeldinger endrer dette mindsettet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Jeg har lyst til å takke Stortinget for en veldig god debatt om en veldig viktig sak, og jeg har stor respekt og forståelse for engasjementet fra Senterpartiet. Det jeg ikke har like stor forståelse for, og det kan være at det har med min oppfatningsevne å gjøre, er at det å kutte fra 27 til 12 politidistrikt er en dramatisk rasering og sentralisering av norsk politi, mens det å kutte fra 27 til 18, som Senterpartiet vil, ikke har noen sentraliseringseffekt. Differansen mellom det som Senterpartiet vil, og det som det brede flertallet i denne salen ønsker, er altså seks politidistrikt. Senterpartiet har heller ikke sagt at en skal opprettholde alle lensmannskontorene, så jeg er glad for at vi har en grundig og skikkelig debatt om dette, men jeg er litt forundret over at forskjellen mellom et sentralisert politi og et desentralisert politi er 12 eller 18 politidistrikt. Det fremstår som forunderlig. Jeg har registrert at representanten Lundteigen mener at det ikke er spor av kjernepunktene til Gjørv-kommisjonen i proposisjonen. Det er jeg grunnleggende uenig i. Jeg mener at hvis man leser den proposisjonen, kjenner man igjen flere oppfølgingsområder. Jeg må også si at jeg er litt forundret over at Lundteigen som har lang erfaring fra kontroll- og konstitusjonskomiteen, fra talerstolen og basert på det som ligger i proposisjon, og det som blir sagt fra talerstolen her, skulle fremme en slags trussel om en ny kontrollsak. Jeg tror vi bare må erkjenne at det er politisk uenighet om dette. Vi mener – sammen med et bredt flertall i denne sal – at vi skal få et mer robust nærhetspoliti, nærpoliti, som bedre kan forebygge sammen med organisasjoner, sammen med kommuner, og som vil være til stede i mye større grad enn i dag. Senterpartiet har én utfordring til, og jeg nevner det fordi jeg ser at Lundteigen skal opp på talerstolen etter meg: Modellen med fylkesmodell koster altså vesentlig mer enn en modell med 12 – vesentlig mer. Enten må jo det bety at man har vesentlig større ressurser til politiet, eller så må man hente de ressursene fra et sted. Jeg har heller ikke hørt at Senterpartiet har sagt at det er et godt lokalt tilstedeværende nærpoliti når det på 40 pst. av våre lensmannskontor er fem eller færre ansatte. Vi må tenke litt annerledes, tror jeg, og jeg mener at det er det som – kort oppsummert – er Gjørv-kommisjonens utgangspunkt, bedre ledelse, bedre kultur og en helt annen tenkning for å håndtere både store og små hendelser. For jeg ser ikke spor av helt annen tenkning i de innleggene som har vært fra Senterpartiet i dag.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Jeg skjønte at representanten Arnstad var litt irritert over at angrepsvinklene mot Senterpartiet var ulike, men hun gjorde egentlig godt rede for hva som er Senterpartiets alternativ. Det er en fylkesmodell. Det betyr i praksis 18 politidistrikt fordi Agder er slått sammen. Det er det selvfølgelig lov til å mene. Men det må da være mer sentralisering enn 27, forutsatt at en legger til grunn Senterpartiets premiss om at enhver nedleggelse av et politidistrikt er sentralisering. Så registrerer jeg at den andre delen av det er at en skal opprettholde alle lensmannskontorer eller tjenestesteder. Da gjentar man den samme feilen som man gjorde da man gjennomførte politireformen i 2000–2001. Da gjorde man endringer i distriktsstrukturen, men man gjorde ikke endringer i særlig grad på tjenestestedstrukturen. Det førte til at man ikke fikk frigjort mer politikraft. Derfor er det så viktig at man ser dette i sammenheng og ser at det viktigste er at man faktisk får frigjort mer politikraft ute, der folk bor. Det mener jeg er en viktig del av tenkningen bak nærpolitireformen. Så til lokal tilstedeværelse: I den grad man mener det er avgjørende at det skal være et lensmannskontor i nærheten, er at av kriteriene etter forliket, og som også lå i premissene for proposisjonen, at 90 pst. av befolkningen i et politidistrikt ikke skal ha lenger reisetid enn 45 minutter til nærmeste lensmannskontor. Så det blir jo ikke så veldig dramatisk for de aller fleste av oss, heller ikke med reiseavstand til det nærmeste lensmannskontoret. Så må jeg kommentere kort det representanten Lundteigen sa om Politidirektoratet. Der kunne man spare penger, sa representanten Lundteigen, som ellers er så opptatt av at vi skal følge opp Gjørv-kommisjonens anbefalinger. En av konklusjonene til Gjørv-kommisjonen var at Politidirektoratet var for dårlig rustet til å være den pådriveren for kvalitet og koordinering i Politi-Norge som de bør være. Der vil representanten Lundteigen kutte noen små kroner i forhold til det Politidirektoratet, i alle fall i beregninger som vi har fått underveis i disse prosessene, sier er en dramatisk økt kostnad ved å ha 18 politidistrikt i forhold til et lavere antall på f.eks. 10–12 politidistrikt. Nå blir det 12. Jeg mener at Senterpartiet på en måte argumenterer litt mot seg selv på denne måten. Det må de gjerne gjøre, men jeg tror ikke det rokker ved den soliditeten som ligger i det som vil være denne salens konklusjon senere i dag. Vi kommer til å få et mer robust politi. Vi kommer til å få et politi som frigjør mer politikraft. Det betyr at vi får et nærpoliti som er der folk er i større grad, når de trenger det, enn det som er tilfellet i dag. Det burde også være i Senterpartiets ånd.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
La meg først få takke saksordføreren og for saksordførerens innlegg. Jeg var et lite øyeblikk i tvil om han faktisk kom til å bruke 30 minutter hvis han skulle gå igjennom alle de geniale formuleringene i proposisjonen. Men det viser at det er gjort et grundig og omfattende arbeid som grunnlag for det vedtaket som fattes i dag, og det er ikke naturlig at det er store politiske diskusjoner om dette, for formålet er ikke realitetsendringer, men å få oppdatert lovene, slik at de nå kan samstemme med at vi får satt i kraft den nye straffeloven fra oktober 2015. Jeg har også lyst til å takke komiteen for et godt stykke arbeid, med saksordføreren i spissen. Jeg har også lyst til å nevne at dette er en stor dag på mange måter, fordi vi nå legger grunnlaget for at straffeloven fra 2005/2009 kan tre i kraft fra 1. oktober 2015, og det er langt tidligere enn det som opprinnelig var planlagt. Det hører også med til historien at den opprinnelige planen var å følge opp i oppfølgingen av merverdiprogrammet, som er et gedigent IKT-prosjekt, og et IKT-program som ikke er satt i gang ennå, som er igjennom kvalitetssikringsprosesser nå. Og vi har en del erfaring både med denne saken i merverdiprogrammet og i andre store IKT-prosjekter i offentlig sammenheng som det er betydelig risiko knyttet til. Det betyr at hvis en skulle fortsatt den tenkningen, ville en kunne risikere at ikraftsettingen ble ytterligere forsinket. Derfor er jeg glad for at vi tok de grepene vi gjorde, og satte i gang et arbeid med å implementere ny straffelov i de eksisterende IKT-systemene. Jeg mener det er viktig også ut fra et demokratisk synspunkt. Det er Stortinget som vedtar lovene, og det er regjeringen som skal ikraftsette dem. Jeg leste i hvert fall ikke i min tid på statsforfatningsrett at det var med forbehold om at det var tilfredsstillende IKT-løsninger. Nå har vi løst opp i dette. Jeg synes det er en god sak og en bra dag for Stortinget, når vi nå bidrar til å legge til rette for at når Stortinget samles neste gang, har vi en ny straffelov ikraftsatt, og det er bra.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Jeg synes det er en helt naturlig vurdering som vi må foreta i forbindelse med de løpende budsjettprosessene, både når det gjelder etablering av nye barnehus, og når det gjelder kapasiteten ved de eksisterende barnehusene. Det må vi gjøre i lys av den nye distriktsstrukturen, men ikke minst basert på at antallet barn som nå skal avhøres, vil øke naturlig – fordi den gruppen som er omfattet, er større, og fordi terskelen nå vil bli enda lavere for å anmelde. Det er en ønsket utvikling. Det er helt avgjørende at barnehusene får ressurstilfang som gjør at de er i stand til å løse den oppgaven de skal. Jeg tror det er viktig å vurdere både nye barnehus og andre virkemidler for å sette barnehusene godt i stand til å gjøre denne viktige jobben.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
La meg da først få gratulere saksordføreren med navnedagen! Det har skjedd en endring i tilbakemeldingene fra barnehusene basert på at det nå er vesentlig flere som avhøres. Kapasiteten er betydelig mer utfordret nå enn den har vært tidligere. Samtidig er det store forskjeller fra barnehus til barnehus når det gjelder hvor mange avhør som tas på de ulike barnehusene. Men når vi får signaler om at ressursene begynner å bli presset, er det signaler vi er nødt til å ta med oss. Jeg vil imidlertid presisere at slik finansieringsformen er i dag, er det viktig at den enkelte politimester prioriterer ressurser dit ressursene skal gå, slik at en ikke kommer bakpå i denne typen situasjoner. Nå har vi virkelig hatt en dugnad over tid som har gitt resultater, både ved at flere saker blir behandlet, og ved at det sannsynligvis også er et bidrag til at det kommer flere saker til. Sånn sett må vi nå se hvordan dette utvikler seg, og ta høyde for å gjøre endringer i de fremtidige budsjettene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Når det gjelder personer som kommer til avhør, er det ikke bestandig at det skal ende med dom. Det hender jo at det er anmeldelser som det ikke er grunnlag for å gå videre med. Jeg har ikke noen oversikt over de siste måneders utvikling når det gjelder den økte saksmengden, og hvor mange som går videre til både tiltalebeslutning og påfølgende domsavsigelse. Det er en oversikt vi vil få senere. Samtidig tror jeg det er viktig når den oversikten kommer, at vi vil se om det er en sammenheng, altså om etterforskningskvaliteten i realiteten blir redusert. Det er det jeg forstår at spørsmålsstilleren er ute etter å få vite noe om. Det er ingen indikasjoner på det som jeg er kjent med i dag. Og årsaken til at jeg heller ikke tror det er en stor utfordring, er at grunnen til at vi nå får unna flere avhør, er at en har satt inn flere ressurser. En har flyttet på folk for å få de med den relevante avhørskompetansen til å gjennomføre avhør, og det har vært et ordentlig ressurspådrag for å få ventetiden ned. Det var vellykket helt til nå, når saksmengden blir veldig mye større igjen. Jeg har ingen grunn til å tro at kvaliteten på etterforskningen har gått ned som følge av det, men det må vi følge nøye med på.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Når det gjelder tidsfrister i dag, er tidsfristen for barn som er utsatt for seksuelle overgrep, at avhøret skal gjennomføres innen to uker. I historisk sammenheng ser vi at det i veldig liten grad har skjedd. Det har vært et problem over mange år, og det er dessverre fortsatt en utfordring. Når vi nå differensierer dette, er det fordi en skal sikre at en prioriterer de mest alvorlige og de viktigste sakene først. Alle skal likevel normalt være avhørt innen 14 dager. Når jeg sier at det er forskjell mellom de ulike sakene, mener jeg faktisk at det er forskjell på å bli slått og å ha sett noen bli slått én gang. Det må være en forskjell på de to tingene med hensyn til om det skal være en én ukes frist eller en to ukers frist. Alle er enige om at dette er så alvorlig at det skal skje raskt. Tidligere har det ikke vært en sånn tidsfrist for den typen overtredelser i det hele tatt. Nå blir det en sånn tidsfrist, og jeg mener det er viktig at vi prioriterer de sakene som er viktigst. Helst bør alle avhøres innen én uke, forutsatt at det er forsvarlig med tanke på etterforskningen. Men en må etter min oppfatning også tillate seg å si at det er aller, aller viktigst at de som er utsatt for vold og seksuelle overgrep, kommer raskt inn til avhør når det er forsvarlig med tanke på etterforskningen og det beste for barnet. At vi da har ikke en totrinnsrakett, men to ulike frister for ulike type saker, er uansett en vesentlig forbedring – jeg vil understreke det, en vesentlig forbedring – i forhold til det som er dagens situasjon, men jeg har stor forståelse for Arbeiderpartiets og SVs ønske om at en skal presse tidsfristen ytterligere ned. Jeg er imidlertid litt i tvil om det rent praktisk vil være mulig å få til når vi ser hva slags situasjon vi står i. Så skal ressurser ikke være en unnskyldning når vi snakker om vold og overgrep mot barn, men jeg tror dette vil være en ordning som både sikrer barnas rettigheter bedre enn i dag, og som sikrer at de kommer raskere – uansett – til avhør på barnehusene. Som jeg nevnte i replikkordskiftet, vil regjeringen selvfølgelig også ha et øye på ressursutviklingen ved barnehusene. Hvis den utviklingen vi nå ser i antall saker, fortsetter, er det nødvendig å se nærmere på det.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Jeg vil først få lov til å støtte opp om det som saksordføreren sier, og den forståelsen han har av dette. Dette er ikke en uenighet om det faglige grunnlaget. Jeg tror alle er enige om hvor viktig dette er – hvor viktig det er å prioritere at det å være vitne til vold er å likestille med det å være utsatt for vold – med hensyn til den høyesterettsdommen som representanten Vågslid tok opp. Det er ikke den diskusjonen vi ønsker å ta opp, og det er ikke det som er poenget med dette. Dette handler om en prioritering innenfor særlig faglige ressurser. Jeg mener at det er grunnlag for å si at det er forskjell mellom det å være utsatt for et seksuelt overgrep og det å være vitne til vold én gang. Begge disse personene skal inn og avhøres på det samme barnehuset, og hvis man da må foreta en prioritering, er jeg ikke i tvil om hvem man bør prioritere før den andre. Det betyr ikke at man nedprioriterer noen, men det betyr altså at man er nødt til – innenfor de rammene som er – å klare å finne hva som rent faktisk er viktig. Jeg skal ikke starte noen polemisering rundt det, men saksordføreren er inne på det med realisme og hva vi egentlig kan oppnå. Arbeiderpartiets forslag er, i tillegg til at alle skal avhøres innen én uke, at man også skal utvide aldersgrensen for når det skal være obligatorisk, fra 16 til 18 år. Det vil ytterligere presse barnehusene veldig sterkt på ressurser, men ikke bare på penger; vi snakker også om faglige ressurser, ikke bare kroner og øre. Da synes jeg det er et viktig grep i denne proposisjonen at vi har våget å foreta en prioritering, og at vi nå gjennomfører et system som i alle disse tilfellene – jeg vil understreke det, i alle disse tilfellene – er langt, langt bedre enn det som er tilfellet i dag. Dette er et langt og godt steg fremover for alle som er engasjert i barns rettigheter og kampen mot vold og seksuelle overgrep mot barn og unge. Jeg håper at det etterlatte inntrykket etter denne debatten er at det fortsatt er dette husets samlede oppfatning. For det er virkelig et stort skritt som tas i dag, selv om det er noen nyanser i hvordan en ønsker å forholde seg til frister og aldersgrenser.