Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-07:
Fremskrittspartiet vil i samferdselspolitikken arbeide for miljø, sikkerhet, transportøkonomi og framkommelighet. Transport av varer og passasjerer skal skje i fri konkurranse og med full markedsstyring. Fremskrittspartiet mener at konkurranse mellom jernbanetransport, sjøtransport, lufttransport og veitransport må skje uten at noen av aktørene må betale en avgift for å finansiere andre transportformer. Det betyr at Fremskrittspartiet ikke vil bruke avgifter som er pålagt bilistene, for å finansiere drift og vedlikehold av jernbane eller andre typer transportformer. En slik kryssubsidiering fører til at transportørene velger en transportløsning som koster samfunnet større beløp enn hvis fri konkurranse mellom transportformene fikk virke. Det er av den største betydning å satse på de mest hensiktsmessige transportmidlene i forhold til de transportoppgaver som skal løses. Dette vil gi en mer kostnadseffektiv bruk av offentlige ressurser innenfor samferdsel og i tillegg føre til en mer rettferdig fordeling av kostnadene mellom de ulike transportformene. Fremskrittspartiet legger i sine vurderinger av prosjekter til grunn at de skal være lønnsomme. Det betyr at de har høy kost-nytte-effekt. Ved beregning av nytte-kost legges det til grunn en kalkulasjonsrente. I Norge er denne renten særdeles høy og varierer mellom kollektivreiser, hvor den er 5 pst., og luftfart, hvor den er 10 pst. Det hevdes fra Regjeringen at denne renten er satt ut fra en faglig vurdering, noe Fremskrittspartiet finner lite troverdig. Det er verdt å merke seg at mens renten varierer fra 5 til 10 pst. i Norge, er den 4 pst. i Sverige og 6 pst. i Danmark. Dette fører bl.a. til at byggingen av Svinesundsbrua, som er utfartsåren til Europa for Norge, er ulønnsom for Norge å bygge, mens den er lønnsom for Sverige. Dette er et klart eksempel på at kalkulasjonsrenten i Norge er feil og må senkes. Spesielt viktig er dette for veiprosjekter hvor den norske renten er på 8 pst. – den er altså dobbelt så høy som i Sverige, hvor den er 4 pst. Fremskrittspartiet mener at et godt utbygd samferdselstilbud er en av de viktigste faktorene for at samfunnet skal kunne fungere. Uten et godt utbygd infrastrukturnett vil det være umulig for bedrifter og enkeltpersoner å etablere seg og bo rundt om i landet. Samferdselsnettet må derfor ses som en helhet, der bil-, bane-, båt- og lufttransport utfyller hverandre. I et land som Norge, med lange avstander og spredt bosetning, vil et godt utbygd veinett med høy standard være avgjørende for at næringslivet skal kunne fungere på en effektiv måte. Derfor ønsker Fremskrittspartiet å prioritere investeringer og vedlikehold av veinettet høyest. Muligheten for bruk av bil, både til arbeidsformål og rekreasjon, er positivt, og bedrer den enkeltes livskvalitet. I konkurranse med jernbane har bilen overlegne konkurransefortrinn, som hurtighet, fleksibilitet og, ikke minst, økonomi. Fremskrittspartiet er bekymret for utviklingen når det gjelder samferdselssektorens stadig reduserte andeler av nasjonalbudsjettet. Fremskrittspartiet legger til grunn i sitt forslag til statsbudsjett at denne trenden snus, og at det i framtiden satses på utbygging av veinettet. Konkurranse er et sunt virkemiddel for å få et best mulig produkt ut av minst mulige penger, både fordi det gir alle aktørene i markedet de samme mulighetene til å delta, og fordi det sparer skattebetalerne for unødvendige utgifter. Konkurranse egner seg meget godt innenfor området samferdsel. Derfor ønsker Fremskrittspartiet å bruke konkurranse i størst mulig utstrekning. Kollektive transporttilbud skal utføres av private bedrifter etter markedsøkonomiske prinsipper, med reelle priser og med sunn konkurranse mellom transportselskapene. I områder hvor det ikke er mulig å drive kollektivtransport med overskudd, og hvor det offentlige av spesielle grunner ønsker å opprettholde et tilbud, skal tilbudet basere seg på konkurranse mellom transportselskapene, basert på anbud. Selv om det er kostbart å fly i Norge, har inntreden av nye flyselskaper på det norske markedet vist at konkurranse på det innenlandske markedet virker. Prisene er kraftig redusert, og rutetilbudet forbedres stadig. Også på det internasjonale markedet har opprettelsen av flere lavprisselskaper tvunget prisene ned. Fremskrittspartiet ønsker å opprettholde et godt flytilbud rundt om i landet, men dette tilbudet må basere seg på konkurranse og til enhver tid være tilpasset det reelle behov for flytransport. Fremskrittspartiet mener at hvis ulønnsomme flyplasser skal opprettholdes, må dette gjøres ved bevilgninger over statsbudsjettet og ikke gjennom et system hvor andre flypassasjerer må betale en ekstra flyplassavgift, slik systemet er i dag. Jernbane er lite egnet som en effektiv transportform i et land som Norge, hvor det er liten befolkningstetthet. Når det gjelder transport av personer, bør det legges opp til fri konkurranse mellom de forskjellige transportformer, uten noen form for kryssubsidiering. I flere områder har etablering av ekspressbussruter vist seg å være en suksess, og de reisende går over fra å reise med tog til busstransport. Bakgrunnen for dette er selvfølgelig at nye busser er mer komfortable, i tillegg til at busser er langt mer fleksible enn tog. For Fremskrittspartiet er det ulogisk å satse på togtransport der kundene velger å reise med buss. I årets budsjett blir det brukt i overkant av 1,5 milliarder kr av skattebetalernes penger til å kjøpe tjenester fra NSB AS. I tillegg blir det brukt 4,2 milliarder kr av skattebetalernes penger for å investere i og drive jernbanelinjene – dette til tross for at billettprisen for en bussreise normalt er langt lavere enn samme reise med tog, og i tillegg går med overskudd. Varer som sendes med jernbane, blir fraktet til og fra jernbanevognene med lastebil, noe som fordyrer transporten betydelig. Når en så vet at transportstrekningene med tog er forholdsvis korte, fører dette til at veitransport kommer billigere ut. Selv om godstransport over store avstander med dagens subsidiering kan komme rimeligere ut for kunden, må en ha med seg subsidieelementet som ligger i kostnadene ved investering og drift av jernbanelinjene. Hvis de midler som i dag brukes til investeringer og drift når det gjelder jernbanelinjene, ble brukt til investeringer i veier, ville dette gitt store besparelser for skattebetalerne, samtidig som konkurranseevnen ville blitt betydelig styrket for næringslivet. Norge har en lang kyst med mange og lange fjorder, derfor vil bruk av båt for å frakte både mennesker og varer være en effektiv løsning. Fremskrittspartiet ønsker at det blir full konkurranse om ferjedrift, og at besparelsene ved dette kommer kundene til gode gjennom lavere billettpriser. Men konkurranse er også viktig når infrastrukturen skal bygges og vedlikeholdes. Erfaringene etter at Vegvesenets produksjonsavdeling ble omdannet til Mesta AS, viser at kostnadene er blitt kraftig redusert, noe som har ført til mer vei for pengene. Når det gjelder konkurranse og konkurranseutsetting, har Arbeiderpartiet og SV nærmest et religiøst forhold til at offentlig ansatte ikke skal utsettes for den styggedommen som konkurranse tydeligvis er. Disse partiene har vært imot enhver omstilling og effektivisering som har skjedd på samferdselssektoren. Når Vegvesenets produksjonsvirksomhet ble omdannet til Mesta AS, var det ikke måte på hvor galt dette ville gå – i ettertid vil vel de fleste si at dette har vært vellykket, med store besparelser. I den prosessen var det tydeligvis helt ok at de ansatte i Veidekke eller Skanska skulle måtte konkurrere om oppdrag – mens de som var statlig ansatt, skulle vernes mot konkurranse. Vi ser akkurat det samme nå ved omdanningen av Jernbaneverket – alt er galt, sikkerheten blir dårligere, arbeidsforholdene blir dårligere, ja, det er ikke den ting som blir bedre. I alle saker hvor omstilling og konkurranseutsetting skjer, roper Arbeiderpartiet og SV at dette går på sikkerheten løs. Hvis de norske flyselskapene hadde vært statlige foretak og Fremskrittspartiet hadde foreslått omstilling eller konkurranse, kan jeg tenke meg at vi hadde fått hørt om hvilken sikkerhetsrisiko vi hadde utsatt passasjerene for. Nå er alle flyselskapene private aksjeselskap i full konkurranse, og det er vel ikke ett område hvor sikkerheten er så godt ivaretatt som i flyindustrien. Og hva sier de selv? Jeg har lyst til å komme med et sitat fra siste nummer av SAS Braathens-bladet «På Norske Vinger». Der skriver administrerende direktør Petter Jansen følgende: «Vi opplever en hverdag som i høyeste grad er preget av konkurranse, og det er bra. Konkurranse er positivt for deg som forbruker, og det er positivt for samfunnet som helhet. For oss som aktører i markedet betyr konkurranse at vi hele tiden må skjerpe oss og yte vårt beste.» Jeg må bare si meg hjertens enig med en leder som styrer et av verdens sikreste selskaper og har ansvaret for flygere, besetning og passasjerer. Jeg tror omlegging til mer konkurranse om vedlikeholdet på jernbanen er positivt. Det betyr ikke at jeg er fornøyd med alt. Jeg mener bl.a., som jeg også gjorde ved omdanningen til Mesta AS, at det er galskap å betale fullt arbeidsføre personer for å gå hjemme og heve lønn når det er bruk for dem til å bygge landet. Det burde derfor heller vært bevilget mer penger til anleggssektoren, slik at de som ble ledige i Jernbaneverket, fikk et meningsfylt arbeid å gå til. Dessverre må de passivt heve ventelønn framfor å løse samferdselsoppgaver som burde vært løst med større bevilgninger. Ut fra dette vil det være ønskelig i langt større utstrekning å satse på bygging og vedlikehold av veinettet, framfor investeringer i jernbanenettet og kjøp av tjenester fra NSB eller andre aktører. Vi ser daglig problemer for veibrukerne med stengte veier på grunn av ras eller tunneler som stenges på grunn av at de ikke er beregnet for dagens tungtransport. Fremskrittspartiet vil derfor satse på veivedlikehold, og øker den bevilgningen med 1 280 mill. kr. Videre foreslår vi å øke bevilgningen til veiinvesteringer med 4,8 milliarder kr. Fremskrittspartiet er som kjent imot bompengeinnkreving. Derfor foreslår vi i vårt alternative budsjett at det brukes 2,9 milliarder kr, slik at ingen skal betale for å passere en bomstasjon. Dette vil skje ved at man optisk leser antall passeringer, og at staten deretter utbetaler pengene direkte til bomselskapet. I mange områder er ferjetransport helt avgjørende for et eksportrettet næringsliv. Få avganger fører til at mange av disse bedriftene har problemer med å få produktene ut i markedet til rett tid og til rett pris. På denne bakgrunn har Fremskrittspartiet lagt inn 100 mill. kr, slik at det kan etableres flere avganger. Det er også viktig å få skiftet ut den gamle ferjeparken hvor flere av ferjene er over 40 år gamle. Det må derfor stilles krav når nye anbudsutlysninger skjer, slik at ferjeparken fornyes. Mye av fylkesveinettet i Norge har fremdeles ikke fast dekke. Nå er jeg klar over at fylkesveiene er et fylkeskommunalt ansvar og ikke et statlig ansvar, men det hjelper bedriftene som er avhengige av veiene, særdeles lite. Fremskrittspartiet har derfor i sitt alternative forslag foreslått at det innføres en såkalt grusveipakke på 200 mill. kr, slik at det kan startes et arbeid for å legge fast dekke på alle veiene, og da spesielt der hvor næringslivet er avhengig av å bruke veiene. Norge, som et land med lange avstander og spredt bebyggelse, burde for å utligne ulempene med å ligge langt fra markedene ha et bedre utbygd veinett enn andre land. Dessverre er det motsatte tilfellet. Norge ligger langt etter de fleste europeiske land. Bevilgningene til veiformål har gått reelt ned, samtidig som trafikkveksten har vært sterk og ulykkesfrekvensen negativ. For Fremskrittspartiet er det åpenbart at det er en klar sammenheng mellom mindre penger til veiformål på den ene siden og økt trafikk og flere ulykker på den andre siden. Derfor ønsker Fremskrittspartiet å forsere utbyggingen av veinettet samt forbedre vedlikeholdet. Dette vil føre til færre ulykker og et mer lønnsomt næringsliv, spesielt vil dette virke positivt for næringsliv og befolkning i Distrikts-Norge. Fremskrittspartiet er bekymret over at en stadig større del av investeringsmidlene innen veisektoren bompengefinansieres. I 1994 utgjorde bompenger 18,6 pst. av de samlede investeringene i riksveinettet, mens det i 2004 utgjorde over 33 pst. Den stadig økende bruk av bompenger, som i realiteten er en ekstra avgift for bilisten, går Fremskrittspartiet på det sterkeste imot. Budsjettet følger trenden fra foregående år, der samferdselssektoren har opplevd tilbakegang, med den følge at nødvendig vedlikehold ikke blir utført, igangsatte anlegg drives urasjonelt og nye anlegg ikke blir startet. Konsekvensen av en slik politikk er at det nå er flere ansatte i anleggsbransjen som enten «går på tomgang» eller er ledige. Fremskrittspartiet ønsker å sette disse i arbeid, slik at landet kan bygges videre. Heldigvis kom Fremskrittspartiet og regjeringspartiene fram til enighet om budsjettet, som førte til 350 mill. kr ekstra til vei, nesten det dobbelte av hva Arbeiderpartiet oppnådde i fjor. Selv om dette er langt mer enn det Arbeiderpartiet oppnådde i fjor, er det dessverre altfor lite til å løse oppgaver som må komme for at vi skal hente igjen etterslepet, men det er et skritt i riktig retning. Spesielt glad er vi for at Jondalstunnelen nå ser ut til å bli et faktum. En sterkere satsing på vei kan kun komme hvis velgerne sier klart fra om det er det de ønsker, noe jeg håper at velgerne vil gjøre i kommende valg. Til slutt vil jeg presisere noe som selvfølgelig skulle stått i budsjettet, men som dessverre er ramlet ut. Det gjelder taktsøkningen på Jæren-pakken, fra 10 kr til 13 kr. La det være klinkende klart at Fremskrittspartiet går imot enhver takstøkning, noe som også går fram av vårt alternative budsjett, der vi går over fra bompengeinnkreving til optisk lesing hvor staten betaler kostnadene. Jeg tar her opp de forslagene som vi har fremmet.