trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Her kommer den røde fare, som gjerne vil kommentere noen av de forslagene som er fremmet i debatten. Først til de forslagene som Senterpartiet har lagt inn. Vi vil gjerne anmode Senterpartiet om å gjøre forslagene nr. 17–19 om til oversendelsesforslag eller rett og slett trekke dem. Det er forslag som ikke har fått den nødvendige oppmerksomhet i denne debatten, og der SV føler store forpliktelser til å gjøre en skikkelig jobb. Det tror vi må gjøres både når det gjelder arbeidsgiveravgiften, Høyanger og Årdal, og når det gjelder lønnsplikt ved permittering. Når det gjelder forslag nr. 20, ønsker SV seg en endring som dreier seg om at Stortinget ber Regjeringen om å «foreslå for Stortinget» en handlingsplan i stedet for å «iverksette» handlingsplan. Vi kunne godt tenke oss å se hva denne regjeringen har tenkt å iverksette før vi gir vår godkjenning. Forslag nr. 21 er et forslag som SV kan støtte. Når det så gjelder Hagens og Fremskrittspartiets 16 forslag, må vi kanskje starte med å si: Himmel og hav, han klarte det igjen. Hvordan er det mulig for denne regjeringen å la seg vaske i krokene i forhold til å skulle tvinge gjennom litt surpompoppførsel og så endre seks forslag og stemme for et sjuende? Det er jo ingen verdighet over disse greiene her. I tillegg må jeg si at jeg undrer meg veldig over hva som egentlig er innholdet i forslag nr. 9, som dreier seg om miljøpolitikken og Kyoto-målene. Dette kan jo løses på flere måter. Det kan jo faktisk være slik at Regjeringen legger fram en oversikt som viser at hvis man plukker det beste fra disse landenes miljøpolitikk, får man det beste. Da blir Norge virkelig et foregangsland. Plukker man det verste, er det fullstendig katastrofe. Men uansett er det av interesse for SV hva Regjeringen har tenkt å gjøre i forhold til Kyoto-målene, for der har Regjeringen faktisk en avtale med SV om hvordan klimamålsettingene skal gjennomføres. Så jeg vil gjerne ha Regjeringens forsikring om at de står fast ved de avtalene de har gjort med SV når det gjelder klimapolitikken, og at dette kan være et lite byråkratisk arbeid for å hjelpe Fremskrittspartiet til å få oversikt over miljøpolitikken. Det ville jo i opplysningsøyemed være nyttig som sådan, men intet signal om at man skal devaluere den miljøpolitikken man er blitt enig om med SV.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jeg må bare si til Oddvard Nilsen at jeg synes hele denne seansen er ganske pinlig. Etter min oppfatning er det Carl I. Hagen bedriver i denne debatten, et slags falsk varsel om husbråk. Det er noen folk som er slik at de åpner vinduene når de krangler, for å underholde hele nabolaget. Det er slik alle disse forslagene er. Så skal alle vi andre sitte og være vitne til at de blir enige om det ene og enige om det andre, og tusker, ordner og greier, og får det tilbake på plass. Så kommer man med noen beskyldninger, og så ber man den andre si unnskyld. Nå venter vi alle i åndeløs spenning på om Carl I. Hagen om to minutter kommer til å si unnskyld til Jon Lilletun og statsministeren. Dette går jo ikke an! I lengden kommer folk bare til å bli lei av politikk, hvis dette skal være innholdet framover. Det er den situasjonen denne regjeringen har satt seg i, og de drar seg inn i det spillet hele veien. Nå har norsk politikk fått en vaktmester. Den nærmeste vaktmesteren jeg vet om, er Narvestad. Det denne regjeringen bedriver, er jo å innlede et forhold til Narvestad. Det har gått ut på at Narvestad har ligget på sofaen en lang stund. Så har de begynt å krangle, og Narvestad har sagt: Nei, jeg tar kofferten min og går! Så står han på trappa og roper, hyler og beljer, og så kommer regjeringspartiene tryglende etter og sier: Kom tilbake! Kom tilbake! Vi går med på halvparten av det du krever. Ja vel, sier Narvestad og flytter inn igjen på sofaen. Og nå ligger han der. Vi andre får bare håpe at de snart lukker vinduene og holder kranglingen for seg selv, slik at vi andre kan drive med politikk. Dette går bare ikke!
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jeg synes egentlig det er ganske oppsiktsvekkende at statsministeren prøver å avslutte en trontaledebatt i Stortinget og gjør det såpass lite elegant som ved å gå til angrep på et av opposisjonspartiene for at det skal være i strid med sitt eget program. En slik oppførsel kan bare skyldes at de karakteristikkene jeg tillot meg å komme med i sted, treffer ganske ramsalt. For den forestillingen vi har sett her i dag, som egentlig bare kommer i forlengelsen av det Jens Stoltenberg oppsummerte om de siste års forhold – eller ikke forhold – mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, er ikke noen særlig verdig forestilling. Det som blir avslutningen her nå, før budsjettbehandlingene kommer i gang igjen, er at regjeringspartiene halvveis vedkjenner seg sitt parlamentariske grunnlag, og Fremskrittspartiet er godt plassert før budsjettdebatten går i gang igjen. Det er slik det er, og det er ikke noe annet å gjøre enn å si det høyt akkurat slik som det er. SV kommer til å fortsette med å utfordre denne regjeringen og Kristelig Folkeparti på forskjellspolitikken, på internasjonal solidaritet, på miljøpolitikken – på alle de områdene der vi vet at veldig mange av Kristelig Folkepartis velgere føler et nærmere slektskap med venstresiden i norsk politikk enn med høyresiden og Fremskrittspartiet. Jeg tror faktisk at en viktig grunn til at SV har høy oppslutning, er at vi stort sett konsentrerer oss om å presentere vår egen politikk. Det kommer vi til å fortsette med, og vi kommer til å fortsette med å fremme forslag på disse områdene, fordi vi tror det er viktig framover. Så får Kristelig Folkeparti gjøre opp med seg selv om de er i det rette selskapet.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2003-10-06:
Fyrst vil eg gjerne gratulere representanten Stoltenberg, han har hatt fullt gjennomslag på eitt punkt her i dag. Det er stor tilslutning til forslaget hans om at flest mogleg av stortingsrepresentantane bør gå og sjå filmen «Good bye Lenin!». Det er vel i grunnen det som er av totalt gjennomslag i dag, men når vi tenkjer på innhaldet i tittelen, er det likevel ganske bra at det er eit så samstemt storting akkurat på det punktet. Elles er eg heilt samd med representanten Hagen i at debatten, slik han var lagd opp i dag, har fungert, og eg vil gratulere Presidentskapet med ei fornying av trontaledebatten på den måten han har vore gjennomført i dag. Eg vil òg håpe at det nye opplegget som kjem i tilknyting til framlegginga av finanstalen, skal fungere godt og på ein måte gjenreise stortingssalen som ein arena i større grad enn han har vore dei seinare åra. Når det gjeld forslaga, vil Oddvard Nilsen på vegner av regjeringspartia presentere standpunktet vårt til kvart enkelt. Men Kristeleg Folkeparti for sin del har ikkje hatt den praksisen at vi prinsipielt har stemt imot. Vi har som hovudregel sagt at vi stemmer for det vi er for, og imot det vi er imot. Det vil òg skje her i dag, og så vil representanten Nilsen kome tilbake til dei enkelte forslaga. Det eg tek opp no, gjer eg ikkje med noka særleg glede. Men eg hadde håpt at representanten Hagen, som hadde ordet to gonger, òg hadde respondert på representanten Lønning si tilråding. Tidlegare i sommar var det ein oppheta debatt der Carl I. Hagen skulda statsministeren indirekte for å ha ansvar for mord, for at dei norske jentene vart valdtekne. Det var i media. I dag er det teke inn i stortingssalen: «Sverige reduserer sine alkoholavgifter». Det er elles feil. Dei har ikkje gjort noko vedtak om det. Dei la fram budsjettet nyleg, utan det. Og vidare: «Danmark gjør det, Finland gjør det, og vi har verdens høyeste avgifter. Vi er et eldorado, og statsministeren er åpenbart organisert kriminalitets beste venn.» Det er her bringa inn ein dimensjon i stortingssalen når det gjeld måten å uttrykkje seg på i forhold til landets statsminister, som eg har lyst til å ta opp ein gong til. Eg kjenner representanten Hagen som ein rettskaffen mann, og eg trur ikkje han vil la den skuldinga mot statsministeren stå igjen. Eg håper verkeleg at eg har rett – at håpet mitt vert oppfylt.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-10-06:
Jeg synes det er riktig å konstatere ved avslutningen av trontaledebatten, som jo tradisjonelt skal være opposisjonens debatt, at noe stormløp mot den sittende samarbeidsregjering har vi ikke registrert, og langt mindre har noe alternativ avtegnet seg. Det var før denne debatten tendenser til at de største opposisjonspartiene spilte med hverandre om hvem som skulle bidra til et ansvarlig budsjett – man må for all del få et ansvarlig budsjett, men vi har ikke tenkt å bidra, det må andre gjøre – istedenfor kanskje å se etter muligheten til selv å medvirke og få innflytelse på politikken. Det var også tendenser til at man fra opposisjonen sa at vi har ikke noen tro på, og kanskje heller ikke noe ønske om, en parlamentarisk situasjon der det blir regjeringsskifte, men andre må for all del sørge for at det ikke skal skje. Det er ikke vårt ansvar. Det går ikke an. Alle opposisjonspartier må, særlig i en situasjon med en mindretallsregjering, se sitt ansvar både for et ansvarlig budsjett og for at en ikke kommer inn i en parlamentarisk situasjon en ikke måtte ønske. I så måte synes jeg det er løfterikt at denne debatten har vært rolig og intet stormløp. Men det betyr ikke at vi i Regjeringen og jeg som statsminister bærer på noen illusjon om at det nå er fritt fram, og at det f.eks. blir en enkel budsjettbehandling. Den blir sikkert komplisert, men jeg er glad for at denne debatten har tatt den vending den har gjort. Så må jeg nok si at representanten Kristin Halvorsen opptrer nå mer og mer som en politisk kommentator. Hun gjør det av og til i morsomme vendinger, så jeg skjønner godt at hun bl.a. skal bli spaltist og kommentator i Se og Hør, av alle steder. Men hvor blir det av SVs politikk? Det blir det jo mindre og mindre å høre om. Hva er det SV vil med sin venstresosialisme? For det er jo et venstresosialistisk parti. Det skal være et moderne, grønt parti, men det røde da? Og internasjonal solidaritet, som var noe av utgangspunktet for dannelsen av Sosialistisk Folkeparti, som jo var forløperen til SV, hører vi nesten aldri SV snakke mer om! Er det fordi dette ikke lønner seg? Nei, la oss få fram partienes politikk, og la folk selv og mediene få kommentere den. Jeg synes at en trontaledebatt som ender opp i politisk kommentatorvirksomhet, har tatt litt gale vendinger. La meg for øvrig si at nyordningen med trontaledebatten, og særlig det at den kommer før finanstalen, er jeg helt enig i har vært en vinning.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-04-03:
Jeg vil på vegne av Ulf Erik Knudsen og meg selv fremme forslag om en ordning for utleie av kunst og kulturhistoriske gjenstander.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-03:
Gjennomgangen av stortingsmeldingen om anmodnings- og utredningsvedtak gir jo noen hver av oss en anledning til å gjøre seg visse refleksjoner over antallet vedtak Stortinget fatter og detaljgraden i disse vedtakene. Jeg har forståelse for, isolert sett, når man skal sitte og gjennomføre enkelte av disse vedtakene, at det av og til kan synes som at Stortinget har begitt seg ut på dypt vann. Men det er altså ikke, iallfall ikke innenfor vårt politiske system, noen høyere makter man kan påberope seg, enn dem som ligger i denne sal. Jeg tror at det at Stortinget får en eksplisitt tilbakemelding på oppfølgingen av sine vedtak, eventuelt en eksplisitt forespørsel om et nytt vedtak hvis vedtaket ikke lar seg gjennomføre, også er helt nødvendig dersom Stortinget over tid skal fatte en form for og en mengde av anmodnings- og utredningsvedtak som faktisk er – skal vi si – passende og gjennomførbare. Vi finner også i denne stortingsmeldingen eksempler på at Regjeringen har gjort nettopp det, når man f.eks. fra Justisdepartementets side ber eksplisitt om et nytt vedtak om satser for fri rettshjelp når man ikke finner å ha budsjettrammer for det. Jeg tror ikke at denne praksisen burde være så vanskelig å følge opp. Så er det noen vedtak der Stortinget kommer med tidsfrister. Da vil jeg vise til det som har vært sagt tidligere om at dersom Stortinget legger urealistiske premisser etter Regjeringens syn når vedtak fattes, er det helt nødvendig at Regjeringen sier fra om dette. Det er derfor, bl.a. i forhold til den saken som dreier seg om toppfinansiering for særlig ressurskrevende brukere, vi står inne for de merknadene vi har. Det blir litt problematisk når man først på dagen for fristen kommer tilbake og sier: Oi, beklager, men dette var dessverre ikke mulig. Det er klart det alltid vil være en vanskelig avveining å si når man egentlig innså at et vedtak ikke kunne gjennomføres. Det kan jo tenkes at man i god vilje har forsøkt helt til siste frist. Samtidig har jeg så stor tillit til Regjeringen og det apparatet de har til å hjelpe seg med, at jeg tror at man i rimelig tid er i stand til å se hvor det bærer hen, når det gjelder arbeidet med å gjennomføre et vedtak. Vi kan diskutere fram og tilbake hva som har vært praksis. Jeg er imidlertid ikke i tvil om at praksis må være at et vedtak skal gjennomføres, eller at man skal fremme et forslag til nytt vedtak. Vi må ikke komme i den situasjonen at det finnes stortingsvedtak som ikke gjennomføres, og at det er greit. I så fall mener jeg at man ville bryte med en del av det jeg alltid har oppfattet er praksis i vårt parlamentariske system.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-04-03:
Det er interessant å høre statsråden når han redegjør for fortreffeligheten til den sittende regjering. Og i forlengelsen av det: Det blir bestandig et spørsmål om ord og handling – så også i denne saken. Flere av dem som har vært oppe her, har referert til debatten om Ot.prp. nr. 24 for 2002-2003, om skjult bevisførsel, som justiskomiteen hadde forrige torsdag. Da viste regjeringspartiene på Stortinget – i samarbeid med statsråden, forutsetter jeg – handling. Blant annet ble det gjennom den prosessen fremmet et konkret lovforslag. Anser statsråden at den lovendringen som ble gjort den gangen, var viktigere i forhold til å bekjempe kriminaliteten enn det å foreta konkrete handlinger i denne saken som kan sikre polititjenestemenn en tryggere hverdag?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-04-03:
Man skal lytte til kloke folk, er det sagt, og så får hver enkelt av oss vurdere hvem som er klok. Når det gjelder innlegget fra justisministeren, oppfatter jeg på ny at vi til intensjonen har samme tilnærming. Det er likevel målet som ser ut til å være forskjellig. Ministeren redegjør kort for EVI-systemet, hva man gjør i Europa, og at man ønsker å gå den veien. Nå skal vi kanskje ikke ta en EU-debatt her, men jeg registrerer jo at man ønsker å legge til side det forslaget som en av de etatene som ministeren er leder for, har jobbet fram, at man – slik oppfatter jeg det – iallfall skal legge det på is. Det ministeren også var inne på, som jeg synes er veldig interessant, er overvåkingsaspektet. Det blir sagt at det er personvernbegrensninger i EVI-systemet – slik oppfattet iallfall jeg ministeren – som man må hensynta. Det kunne jeg tenke meg å få ministeren til å si noe mer om. Er det slik å forstå at det i EVI-systemet er overvåkingsaspekter som er i strid med den praksis vi i dag har i Norge? Og betyr det at ministeren i forhold til en eventuell innføring av EVI er bekymret for at Datatilsynet kan sette seg på bakbeina? Og så skal jeg stille et konkret spørsmål til justisministeren: Betyr det at døren stenges hvis forslaget fra Fremskrittspartiet om et prøveprosjekt for utprøving av MicroMark faller under avstemningen i dag? Eller vil systemet likevel vurderes sammen med de ulike typene som finnes, jf. saksordførerens innlegg?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-04-03:
Sannhetens øyeblikk: Virkeligheten har innhentet meg. Etter å ha hørt på de klare/vage antydninger og hentydninger – eller hva man skal kalle det – underveis, har jeg, for ikke å gå skoene helt av meg, kommet til at jeg for sikkerhets skyld ønsker å omgjøre det forslaget som jeg har tatt opp tidligere, til et oversendelsesforslag.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-04-03:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å si noe i denne saken i dag, men siden representanten Ellingsen uttrykker at flertallspartiene i denne saken har en passiv holdning, synes jeg det er på sin plass å motsi det. Hele innlegget som representanten Gjul holdt på vegne av flertallspartiene, forteller at man er aktiv på dette feltet. Det er en aktivitet i forhold til ting som har blitt gjort. Vi har tatt opp dette fordi det her er problemer vi har sett over lang tid. Det har kommet stadig nye tiltak på banen. Og det er tiltak og endringer som er på gang for at man skal gripe fatt i problemene. Jeg har ingen problemer med å gi representanten Simonsen rett i at det er viktig å gi beskyttelse. Det er viktig å sørge for at sannheten kommer fram. Og det er viktig å sørge for at personer som truer, ikke skal få anledning til å avgjøre om sannheten kommer fram eller ikke. Det er helt riktig. Men det har vi også vært fullstendig klar over, og vi har tatt en del grep for å forhindre at slikt skal få utvikle seg. Og det tas fortsatt nye grep. Dessuten står det også i forslaget fra representanten Simonsen at det er vide strafferammer i dag for vold og trusler, men at domstolene ikke utnytter det. Vi har fra denne talerstol mangfoldige ganger understreket at Stortinget i utgangspunktet har gitt de rammer som er viktige, og at domstolene må utnytte dem på en bedre måte. Jeg vil også henvise til, som representanten Gjul gjorde på en forbilledlig måte, at sider ved dette kommer opp i forbindelse med behandlingen av den nye straffeloven. Det er da ryddighet i at vi venter med det, med mindre det er et påtrengende behov for å gjøre noe, for å gripe fatt i ting som er uhåndterlige i øyeblikket. Flertallspartiene kan ikke se at det er tilfellet. De verktøy som trengs i dagens situasjon, har man, men det er viktig at de benyttes. Innlegget mitt handlet altså om å motbevise at flertallet har en passiv holdning i denne saken.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2003-04-03:
Det er jo ikke riktig som representanten Trond Helleland sier, at jeg mener at Regjeringen ikke har gjort noe. Denne justisministeren har gjort en god del, jevnt og trutt. Det er heller ikke riktig at jeg er imot at ting skal utredes. Men Straffelovkommisjonen har utredet i årevis, og imens har kriminaliteten økt, imens har truslene blitt verre, og imens har politiets arbeid blitt vanskeligere. Derfor er det over min fatteevne at det ikke skal være mulig å gjøre noe nå i dag, midlertidig, mens vi venter på en proposisjon som en oppfølging av Straffelovkommisjonens innstilling. Det er over min fatteevne hvis det er slik at flertallet i Stortinget mener at det er fornuftig å øke minimumsstraffene for voldsbruk og trusler mot polititjenestemenn, men ikke kan stemme for det forslaget som i dag er lagt fram av Fremskrittspartiet. For det er et forslag hvor man ikke engang konkret tar stilling til hvor lang en minstestraff bør være, man bare kommer med noen antydninger. Så ber man Regjeringen komme med forslag. Hadde man vedtatt dette forslaget nå, kunne det vært oversendt til Regjeringen som en forpliktelse om raskt å komme med forslag til Stortinget – med den turboeffektive justisministeren som Trond Helleland mener at vi har, burde det ikke ta mer enn et par uker. Så ville forslaget ha kommet tilbake til Stortinget, det kunne ha blitt vedtatt og vært regelen inntil man kunne ha revurdert det i forbindelse med Straffelovkommisjonens samlede innstilling og forslag. Det ville vært effektivitet. Det er slik et parlament bør fungere hvis man ønsker å få gjort noe med problemene i samfunnet. Det å vente og vente og i årevis bruke som argument at det er en eller annen utredning på gang, at man venter på en proposisjon, er det motsatte av effektivitet.
Trond Helleland (Høyre), 2003-04-03:
Jeg fant grunn til å ta ordet når både representanten Ellingsen og representanten Simonsen forsøker å framstille det som om det ikke blir gjort noe, som om vi ikke gjør noe i dag – eller i morgen. Vi gjorde noe forrige torsdag. Da hadde vi en lang debatt i Odelstinget om Ot.prp. nr. 24 for 2002-2003, der bl.a. dette med å holde informasjon borte fra forsvareren for å beskytte vitner, informanter og politifolk var oppe. Vi har gjort noe med fiktiv identitet i forbindelse med Ot.prp. nr. 117 for 2001-2002. Vi har gjort noe når det gjelder å gi politiet bedre utstyr for å kunne håndtere vanskelige situasjoner, med innføring av bl.a. pepperspray, teleskopbatong og andre ting. Vi viser til Straffelovkommisjonens forslag, som nå er under utredning. Og så etterspør representanten Simonsen en handlingsplan, samtidig som han kritiserer voldsomt at Regjeringen utreder ting. Statsråd Odd Einar Dørum er en vandrende handlingsplan, han er en handlingens mann, han fremmer sak på sak til Stortinget som nettopp tar fatt i de sakene som representantene Simonsen og Ellingsen er opptatt av. Statsråd Odd Einar Dørum fremmer saker til Stortinget som Stortinget behandler, og som som regel får støtte fra Fremskrittspartiet når det gjelder å styrke politiets stilling, når det gjelder å gi politiet bedre beskyttelse, når det gjelder å gi politiet muligheter til å håndtere de mest brutale kriminelle. Denne regjeringens metode er handling – ikke nye handlingsplaner, som blir etterspurt i Dokument nr. 8-forslag, men proposisjoner til Stortinget med lovendringer. Hvis representanten Simonsen ser i den gule boka, vil han se at det kommer 15 odelstingsproposisjoner nå, i løpet av kort tid, fra justisministeren, der over halvparten er endringer i straffeloven. Så her er det ingen grunn til å etterspørre handlingsplaner. Her driver vi med handling fra dag til dag.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-04-03:
Det vi her snakker om, er alvorlig, organisert kriminalitet, som også kommer til uttrykk ved trusler og vold mot mange, bl.a. mot polititjenestefolk. I den sammenheng er ingen enkeltsak viktigere enn andre, det er summen av tiltakene som teller. Fra første stund – siden jeg bestemte meg for å engasjere meg i dette spørsmålet – har jeg med betydelig engasjement forsøkt å få til praktiske tiltak. Jeg ønsker ikke å bli oppfattet på den måten at jeg presenterer fortreffelighet, det får nå folk som er andre steder enn der jeg sitter, bedømme. Jeg ønsker å bli oppfattet på den måten at jeg er sterkt opptatt av at de som står i frontlinjen for å sikre rettsstaten, har krav på å bli hørt, bli sett og få den beskyttelse og den lovgivning de trenger. Det er riktig som representanten Helleland pekte på, at det er en rekke saker underveis til Stortinget som handler om dette. Jeg vil gjerne understreke alvoret i det ved å sitere noe som jeg tror FNs generalsekretær Kofi Annan en gang sa, at de tre største truslene mot det internasjonale samfunn i dag er stater som er så svake at de ikke har legitimitet, det er terror, og det er organisert kriminalitet som bruker krigslignende virkemidler. Og det er midt inne i dette landskapet vi er nå. Jeg kan gjerne si det slik: Jeg har truffet politifolk som har vært utsatt for at noen har klippet over bremseslangen på bilen deres, som har fått hus påtent, osv. Jeg vet hvordan det arter seg. Det er på bakgrunn av det at de tiltakene jeg nevnte i innlegget mitt, er blitt truffet, og det er på bakgrunn av det at jeg kommer til å følge utviklingen svært nøye. Vi er nødt til å gi beskyttelse til dem som står i frontlinjen. Det er ikke mer enn noen få dager siden at jeg opplevde hvordan folk som har vitneplikt, kan oppleve å bli truet i forbindelse med straffesaker. Representanten Ellingsen kan være helt sikker på at dette har jeg sterkt i både hodet og hjertet. Så får det være en politisk debatt om hvem som er best, og hvem som er dårligst. Men at jeg brenner for dette, er iallfall helt sikkert.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-04-03:
Gjennom de tiltak som jeg har skissert, og som også andre har vært inne på, er det jo samfunnet som reagerer og setter grensene. I den utstrekning det er snakk om fri rettshjelp, har Stortinget generelt – uten at jeg vil gå inn på det nå – fjernet egenandelen. Stortinget har også utvidet inntektsgrensene. Det er et forslag som Regjeringen sa at vi ville følge opp – for øvrig i tråd med at vi ikke hadde penger på rett tidspunkt. Så vi fremmet et annet forslag overfor Stortinget, som ble akseptert. Det var for så vidt en interessant refleks til noe som tilhører forrige debatt, og som representanten Hall Arnøy også bemerket. Når det gjelder det å være en vandrende handlingsplan – som var et bilde som representanten Helleland brukte – får alle bruke bilder, det brukes i politisk debatt. Det eneste jeg kan si, er at jeg er dypt engasjert i dette, i f.eks. – som sist sommer – hva slags kvalitet det er på vestene til politifolk, om en kan være helt sikker på at de holder det de skal. Dette prøver jeg ved bokstavelig talt å vandre, ikke i offentlighetens lys, men sammen med dem på jobb, for å få innblikk i hvordan det kan være. Det er en arbeidsform som jeg har tenkt å fortsette med, men som jeg ikke har tenkt å kunngjøre på annen måte enn at det er viktig å arbeide slik. Det er ikke noen tvil om at det i utkanten av samfunnet vårt, i mørke rom, skjer en brutalisering, og den rammer ganske mange. Jeg ser det som et framskritt når det blir en bred erkjennelse i vårt samfunn av at vi ikke tolererer det. For hvis vi først tolererer det, har vi oppgitt rettsstaten. Og rettsstaten kan vi ikke forlate, selv om det kan være ubekvemt at vi må løse en del dilemmaer. Jeg er fullt rede til å gå inn og ta fatt på dette. Jeg kommer til å gjøre det. I kampen mot organisert kriminalitet deler jeg fullt ut det FNs generalsekretær har uttalt, som jeg viste til i mitt forrige innlegg. I det landskapet kan Stortingets representanter regne med at Regjeringen vil følge feltet og komme med de initiativ vi anser som nødvendig. Vi akter ikke å ligge bakpå i dette. Vi akter å følge den utviklingen svært tett.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-04-03:
Det jeg tok opp om personvernhensyn, var mer alminnelige refleksjoner fordi teknologi generelt gir enorme muligheter. Dagens spilleregler er jo EUs personverndirektiv, og det er implementert og ligger til grunn i norsk lovgivning – så det er bakteppet. Om det skulle oppstå dilemmaer i framtiden, vil de måtte komme på bordet og bli behandlet som sådanne. Når det så gjelder det konkrete spørsmålet, handler dette altså om et arbeid som også Politidirektoratet som etat skal styre med. Det er helt riktig, som representanten Ellingsen sa, at jeg lot gründeren bak dette møte både Politidirektoratet og Vegdirektoratet for at de skulle bli nøye kjent med prosjektet. Det avfødte også at jeg i innledningen av mitt hovedinnlegg sa at det var et gjennomarbeidet og svært positivt prosjekt, og at det falt innenfor rammen. Jeg vil nødig fra Stortingets talerstol bli oppfattet som om jeg instruerer underliggende etater, enn si forskutterer framtidige løsninger. La meg si det slik: Presidenten registrerte at jeg hadde gjort meg noen alminnelige refleksjoner. Jeg gjorde meg noen alminnelige refleksjoner – jeg kunne jo selvfølgelig ha latt være å gjøre det – men jeg føler at jeg ikke vil si noe mer enn akkurat det. Det er jo slik at når et forslag er nedstemt, så er det nedstemt.
Harald Espelund (Fremskrittspartiet), 2003-04-03:
Siden vi har en levende handlingsplan blant oss, må jeg benytte anledningen til en liten replikk. Jeg oppfattet det slik at når politifolk blir utsatt for vold, kvier de seg kanskje for å gå til anmeldelse, for det koster mye penger å engasjere en advokat. Fri rettshjelp tror jeg er viktig for å sikre politifolk økonomisk, slik at de kan få den juridiske bistanden som trengs for å fremme en slik sak. Mitt spørsmål er da: Vil statsråden legge dette til grunn når han ser videre på den planen som skal komme til Stortinget litt senere? Når en sak vedlegges protokollen, er det ikke mye som skjer. Derfor benytter jeg denne anledningen.
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2003-04-03:
Denne saken gjelder et forslag om å utrede og vurdere et prøveprosjekt for utprøving av elektronisk merking av kjøretøy for å effektivisere og modernisere politiets kontrollrutiner, basert på systemet MicroMark. Komiteen mener at et av departementets arbeidsområder er slike vurderinger. Komiteen er også opptatt av nye og framtidsrettede metoder som kan gi politiarbeidet effektiviseringsgevinster, som vil kunne gi det norske samfunn flere politifolk ute i forebyggende polititjeneste. Da ville politireformens viktigste budskap om mer synlig politi ute blant publikum bli oppfylt. Vi er derfor svært positive når vanlige politifolk i vanlige politijobber også bruker sine erfaringer og sitt hode til å tenke ut nye metoder for å gjøre jobben sin bedre, raskere og mer effektivt, og til og med utvikler systemet ferdig til utprøving. Politifolk med initiativ bør applauderes og motiveres til videre nytenkning. Vi konstaterer til stadighet at det kriminelle miljøet setter nye ideer ut i livet hele tiden. Derfor er det viktig at også de som skal bekjempe disse miljøene, får være med på å skape mottrekkene. Det er som kjent et ordtak som sier at den som har skoen på, kjenner best hvor den trykker. Komiteen mener at én blant mange jobber som direktoratet har, er å oppmuntre til nytenkning – ta godt imot og lytte til egne ansatte som har nye, gode ideer til nye måter å arbeide på. Vi ser at det foregår mye arbeid på nettopp denne sektoren som denne saken gjelder. Derfor mener vi i komiteen at departementet bør vurdere alle de nye ideene samlet, slik at den metoden som velges, helt sikkert er den riktige for oss også når det gjelder rettssikkerhet og personvern, og ikke bare vente og se hva EU eller et annet departement kommer fram til. Komiteen innser at skal en skikkelig vurdering gjøres, må departementet ha litt lengre tid enn fram til revidert nasjonalbudsjett, som kommer om ikke så veldig lenge. Men vi forventer fra komiteens side en tilbakemelding fra departementet så raskt som råd er i sakens anledning.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2003-04-03:
Forslaget fra Fremskrittspartiet om å iverksette et prosjekt for utprøving av elektronisk merking av kjøretøy har som mål å effektivisere og modernisere politiets kontrollrutiner. Kristelig Folkeparti er ikke uenig i selve målet, men finner det vanskelig å støtte tiltaket nå. Prosjektet er basert på systemet MicroMark. Regjeringen bes om å gi tilbakemelding til Stortinget for iverksettelse i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett 2003. Den korte fristen dette innebærer, står ikke i forhold til den gode hensikt med selve formålet med forslaget. Forslaget har sin bakgrunn i de positive erfaringer som politiet og tollvesenet har gjort med kontroll av kjøretøy i felten og på grenseoverganger. MicroMark er et hjelpemiddel for politiet og tollvesenet i de tilfeller hvor et kjøretøy er stanset. Systemet letter kontrollen med de data som er samlet om kjøretøyet i politiets og Vegdirektoratets baser, henholdsvis ELYS og Autosys. Det er planlagt å være et elektronisk hjelpemiddel for politiet i kontrollsituasjoner. MicroMark fremhever fortrinn ved systemet: Det er ressursbesparende, samfunnsøkonomisk og servicevennlig, gir bedre rettssikkerhet og bidrar til å modernisere offentlig sektor. Justisdepartementet henviser i sin tilbakemelding på forslaget til at man i EU satser på et nytt system for elektronisk merking av kjøretøy med vidt anvendelsesområde. Departementet mener det er lite hensiktsmessig å teste ut nye norske systemer for lignende formål nå, og anbefaler at vi avventer resultatet fra EU. Vi slutter oss til denne vurderingen. Det vil være stor usikkerhet knyttet til et norsk prosjekt før vi vet mer om utviklingen på dette området innen det EU jobber med. Jeg imøteser derfor departementets tilbakemelding til Stortinget om denne saken etter at nødvendige vurderinger er gjort.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2003-04-03:
For Høyre er det viktig hele veien å legge til rette for at politiets arbeid er så effektivt som mulig, og at ressursene prioriteres i forhold til å forebygge og bekjempe kriminalitet. Vi som justispolitikere her i salen bør være åpne for å vurdere nye metoder for å forbedre politiarbeidet. Elektronisk merking av kjøretøy for å effektivisere og modernisere politiets kontrollrutiner er et eksempel på det. Ikke minst er det også et eksempel på å være i forkant av de metodene som kriminelle tar i bruk, og kanskje få et mer effektivt system enn det som eksisterer nå. Årsaken til at vi likevel ikke ønsker å gå inn for dette forslaget er at vi fra regjeringspartienes side, i likhet med saksordførers parti, mener det er lite hensiktsmessig å teste ut norske systemer når EU nå satser på et nytt system med et vidt anvendelsesområde. I forbindelse med EUs arbeid deltar Norge i et EU-prosjekt om elektronisk kjøretøyidentifikasjon. Det har potensial som kriminalitetsbekjempende virkemiddel og kan både forbedre håndhevelsen og forsterke effektiviteten for offentlige myndigheter. Som saksordføreren nevnte i sitt innlegg, ønsker også regjeringspartiene en helhetsvurdering når det gjelder valg av system, i tillegg til hensynet som må tas for Norge som en del av Schengensamarbeidet. Det prosjektet som ble igangsatt i 2003, skal kartlegge behov, både i forhold til de mulighetene systemet gir for mer effektive kontroller, og sett opp mot det hensyn som personverninteressene krever. Regjeringspartiene mener det derfor er unødig bruk av ressurser å ha flere prøveprosjekter gående samtidig, som i realiteten skiller seg lite fra hverandre. Som jeg sa innledningsvis, ønsker vi et slikt system for politiet, slik at de er bedre i stand til å bekjempe den nye typen kriminalitet. Vi har store forventninger til resultatet av det EU-prosjektet som Norge deltar i, og er tilfreds med at den norske personvernlovgivningen blir ivaretatt ved at norsk juridisk ekspertise blir knyttet til prosjektet.
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-04-03:
Jeg synes dette forslaget fra Fremskrittspartiet demonstrerer hvordan Fremskrittspartiet jobber i en del saker. Her har statsråden og departementet henvist til at det foregår en utredning og en vurdering av et europeisk system. Så kommer altså Fremskrittspartiet og fremmer en sak mens den utredningen pågår, og mens det forsøksprosjektet er i ferd med å bli satt i gang. Det synes jeg demonstrerer hvordan Fremskrittspartiet jobber i denne saken, og kanskje også i en del andre saker. Samtlige representanter ser nytten av dette produktet og viktigheten av at politiet kan få et slikt verktøy i sitt arbeid. Det som er interessant, er jo at det skal foregå en uttesting av dette europeiske systemet i løpet av 2003, og at Statens vegvesen kan ta det i bruk allerede 1. januar 2004. Det som videre er interessant, er at Fremskrittspartiet faktisk talt allerede har valgt system for uttesting, MicroMark-systemet, mens departementet er åpent for andre løsninger. Men her er det forskjell på representantene. Vi er faktisk åpne for andre løsninger eller andre produktleverandører enn det Fremskrittspartiet her foreslår.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-03:
Eg vil takka statsråden for ei ryddig orientering både om kva ho har gjort så langt, og om korleis Regjeringa har tenkt å følgja opp omsorgssektoren vidare. Og det skal heller ikkje vera tvil om ifrå mi side at handlingsplanen for eldreomsorga var svært viktig og har gitt eit godt grunnlag for ei meir verdig omsorg, sjølv om Senterpartiet i avslutninga hadde eit eige forslag om at det behovet kommunane hadde meldt inn, skulle vore følgt opp fullt ut òg når det gjeld einingar. Så sluttar eg meg til statsråden si understreking av at det er kommunane som har ansvaret, og at det er opp til kommunane sjølve å velja korleis dei organiserer omsorgstenestene. Ho meiner det er ei avsporing å diskutera konkurranseutsetjing versus offentleg og kommunal omsorg. Eg er uroleg for at det kan bli ei avsporing å diskutera kvalitet lausrive ifrå ressursar. Det går ikkje an å krevja meir av kommunane no på dette området utan at ein er villig til å stilla opp med ressursar. Og eg undrar meg over at ho så enkelt sidestiller kommunal verksemd med konkurranseutsetjing. Er det mogleg å få eit korrekt oversyn over alle kostnader, rekna inn eventuelle innsparingar i høve til konkurranseutsetjing, når det gjeld omsorgstenestene? Kvifor ville det ikkje vore klokt no å lytta til dei erfaringane ein har så langt ifrå Sverige, ifrå Danmark og ifrå det alternativet som alt er prøvt ut i Noreg – eg tenkjer på modellkommuneforsøket – og heller seia at vi ynskjer ei eldreomsorg der den enkelte blir møtt med respekt og verdigheit? Vi veit at tryggleik og stabilitet både for dei eldre, for dei pårørande og for dei tilsette faktisk då er avgjerande. Difor bør Regjeringa sin prioritet nummer ein no vera å utrusta kommunane med midlar som gjer det mogleg. Det er Senterpartiet sitt alternativ, og det håpar eg òg Regjeringa vil lyfta meir fram.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-03:
Debatten har vist at det er eit breitt tverrpolitisk engasjement for ei meir verdig omsorg. Men eg må få seia at eg finn det underleg at korkje den personen som er rysta og sjokkert annankvar dag over forholda innan eldresektoren, leiaren i sosialkomiteen, eller andre frå hans parti er til stades og deltek i denne debatten. Statsråden spurde kvar Senterpartiet står. Senterpartiet vil åtvara mot konkurranseutsetjing av omsorgstenester i dag som vi gjorde då sentrumsregjeringa la fram St.meld. nr. 28 for 1999-2000. Vi synest at argumentasjonen har blitt styrkt i den retninga, men registrerer at Kristeleg Folkeparti har endra syn sidan då, jf. Aarøens innlegg. Kva er det leiaren i Senterpartiet har sagt? Jo, ho har teke utgangspunkt i Sarpsborg kommune, og det dei seier, er at dei kan spara 5 pst. av sine utgifter viss kommunen blir meir fristilt. Vi trur at det er mykje å henta på større fristilling av kommunane og mindre regelstyring. Men lat meg understreka: Skule og omsorg er for oss kjerneoppgåver, og der skal det vera samsvar mellom oppgåver og midlar. Det er det som må vera hovudfokuset på dei to områda. Det var ikkje mitt ynske å glorifisera dei offentlege sjukeheimane i forhold til situasjonen ved private institusjonar. Men eg synest det er rett å stilla spørsmål i forhold til både dei pleie- og omsorgstrengande, dei tilsette og dei pårørande. Kva er det som gir ei meir verdig omsorg? Har vi ikkje noko å læra av erfaringane så langt med konkurranseutsetjing? Er det det å velja det billigaste anbodet som gir størst tryggleik? Eg synest erfaringane så langt understrekar at det er andre faktorar som spelar inn. I St.meld. nr. 28 var det forslag om tiltak for å sikra kvaliteten og betra tenestetilbodet og rettssikkerheita til demente, kompetansehevande tiltak og organisasjonsutvikling og leiing. Eg forstår at statsråden no vil koma med ei melding som understrekar nettopp desse punkta, og eg ser fram til den meldinga. Men lat meg seia til slutt: Glorifiseringa av privatisering i Noreg synest å vera rein humbug. Det er umogleg å få eit korrekt oversyn over alle kostnader og eventuelle innsparingar ved konkurranseutsetjing. Det har heller ikkje blitt motbevist i denne debatten. Men det som ein dessverre alt har oppnådd, er å flytta fokus vekk ifrå det faktumet at vi er i ferd med å slita ut ei av dei mest verdifulle yrkesgruppene vi har i dette landet, nemleg alle dei som i dag utfører ein formidabel innsats innan pleie og omsorg. Dei må vi ta betre vare på enn i dag viss vi skal få ei verdig omsorg.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-04-03:
Representanten Meltveit Kleppa får det til å høres ut som det er en motsetning mellom det å ha respekt for den enkelte og behandle folk med verdighet og det å være opptatt av kvalitet og se på ulike virkemidler som faktisk kan føre til denne kvaliteten. Kommunene har ansvaret for eldreomsorgen. Det er ikke automatikk i at kommuner med god råd driver god eldreomsorg. Det er heller ikke vanskelig å drive dyrt og ikke godt. Representanten Meltveit Kleppa understreker at det er kommunene som har ansvaret for eldreomsorgen. Allikevel påpeker representanten at hun vil ha mer penger til eldreomsorgen. Det ville i så fall være en detaljstyring. Jeg er opptatt av at det er kommunene som er det forvaltningsorganet som faktisk har ansvaret for eldreomsorgen, og slik sett ville det være en detaljstyring. Regjeringen har signalisert at det kommer mer penger til kommunene. Representanten Meltveit Kleppa ønsket også i sin innledning og kommentar nå å påpeke at man skulle si nei til konkurranseutsetting. Det ville i så fall i stor grad være en detaljstyring av kommunene, og jeg må slik sett spørre hvor Senterpartiet egentlig står, fordi representanten Haga fra Meltveit Kleppas parti mener at kommunene er altfor detaljstyrt, og at det er milliarder å spare på ikke å detaljstyre ytterligere. Men jeg håper både storting og regjering har det samme målet, nemlig å medvirke til at vi får fokus på kvalitet, og det er ulike virkemidler som kan føre oss dit.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-04-03:
Liggesår finnes dessverre også i offentlig eldreomsorg. Jeg skal bare kort berøre Risenga en gang til, og si at Risenga på sin side ligger høyt når det gjelder bemanning. De ligger faktisk over landsgjennomsnittet når det gjelder antall pleiere pr. bruker. Og så en kommentar i forbindelse med det som blir nevnt hele tida i forhold til Sverige, at man der har sluttet med konkurranseutsetting. Ifølge de nyeste tallene fra SCB, tilsvarende SSB i Norge, og svensk næringslivs motsvar til NHO finnes det overhodet ikke grunnlag for å si at svenske kommuner faktisk reverserer konkurranseutsettingen. Det som imidlertid viser seg i Stockholms-området, hvor man har hatt konkurranseutsetting en del år, er at trenden nå snus innenfor et nytt stort domene, nemlig det som går på brukervalg. Jeg er opptatt av kvalitet i eldreomsorgen. Konkurranseutsetting er et virkemiddel. Og jeg må si at jeg tror faktisk Kommune-Norge trenger mer kompetanse i forhold til det å ha kunnskap om det å bestille en kvalitet, eller en kontraktskompetanse om man vil. Men det gjelder både i forhold til den offentlige eldreomsorgen og det man eventuelt konkurranseutsetter. En gammel dame på over 90 år sa til meg: Kan ikke du få Regjeringen og Stortinget til å forby vaktrom, ukeblader og strikketøy? Jeg synes det er ganske tankevekkende, for jeg er av den oppfatning at det gjøres veldig mye bra i norsk eldreomsorg, men det viser samtidig at ikke alt handler om mer penger. Det handler om ledelse, det handler om organisering, det handler om kompetanse og holdning og rekruttering. Nei, det er ikke noe folkekrav om konkurranseutsetting, men det er faktisk et krav om at det skal være kvalitet. Representanten Molvik er opptatt av de ansatte, det er også Regjeringen. Men jeg er faktisk mer opptatt av at mange eldre i dette landet ikke opplever at de får trygghet, ikke opplever at de faktisk får et tilbud i eldreomsorgen som er preget av kvalitet. Tilsynsrapportene er altfor mange. Bruddene er altfor mange. Det gjelder offentlige så vel som ideelle og dermed også konkurranseutsatte institusjoner. Men det er intet grunnlag for å si at omsorgen ved de institusjoner som drives i henhold til konkurranseutsetting, er dårligere eller bedre enn i andre. Utfordringen er der åkkesom. Erfaringene i de kommunene som faktisk har gått inn i dette med å konkurranseutsette, om det er til Røde Kors eller Frelsesarmeen eller til et mer privat firma, er at det er prosessen i seg selv som er det viktige, fordi man lærer seg til å stille kvalitetskrav til nettopp innholdet i eldreomsorgen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2003-04-03:
Jeg har lyst til å starte med å gi honnør til interpellanten, for gjennom denne interpellasjonen tas det opp en viktig sak som krever et bredt engasjement i denne salen. Jeg tror at vi alle her i denne salen er opptatt av en best mulig eldreomsorg. Det er enighet om behovet for å bedre kvaliteten i norsk eldreomsorg, ikke fordi alt i norsk eldreomsorg er dårlig, at det gjennomgående er store feil og mangler, men vi innser at for mange får et for dårlig tilbud. Det store spørsmålet er hva vi skal gjøre for å bedre kvaliteten i norsk eldreomsorg, og denne interpellasjonen reiser jo spørsmålsstillingen knyttet til hvorvidt konkurranseutsetting, kommersialisering av norsk eldreomsorg, er et virkemiddel for å bedre kvaliteten. Til det vil jeg si: For oss i Arbeiderpartiet er det et hovedpoeng å understreke at vi tror at kommersialisering gjennom konkurranseutsetting vil bringe oss lenger bort fra målet om en god eldreomsorg. Vi mener at det vil være å gå i feil retning. Og så er det én viktig sak som må understrekes: Det er forskjell på kommersialisering og konkurranseutsetting på den ene siden og det å bringe flere inn enn bare det offentlige som drivere av f.eks. eldreomsorg på den andre siden. Vi har lange, gode tradisjoner i Norge knyttet til at f.eks. kommuner inngår langsiktige samarbeidsavtaler med tredje sektor, med ikke-kommersielle organisasjoner, som f.eks. Kirkens Bymisjon, Frelsesarmeen og Norske Kvinners Sanitetsforening. Arbeiderpartiet mener at det kan være viktige supplement i forhold til at bare det offentlige driver f.eks. eldreinstitusjoner. Men det er en stor forskjell på det å ha et samarbeid med Frelsesarmeen og det å legge en eldreinstitusjon ut på anbud, for da etablerer vi eldresektoren som et forretningsområde. Da bringer vi inn ord og uttrykk som avkastning, utbytte, profitt, altså rene forretningsmessige vurderinger og analyser i det å drive eldreomsorg. Vi tror at det er et virkemiddel for å kutte kostnadene, og vi får bekreftet vår tro når vi hører kommunalministeren gjentatte ganger fra denne talerstol si at konkurranseutsetting er svaret på kommunenes stramme økonomiske rammer. Da tror jeg vi går bort fra målet om bedre kvalitet, og over til dårligere kvalitet og kostnadsjag.