Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2005-06-14:
For Arbeiderpartiet er det viktig å understreke at i store deler av landet spiller landbruket en viktig rolle for bosetting og sysselsetting. Vi har en desentralisert landbruksnæring med en variert bruksstruktur. Det er et mål at vi i størst mulig grad kan ta vare på de verdiene som landbruket representerer over vårt landstrakte land. Slik saksordføreren sa, foreligger det også i år en framforhandlet avtale mellom staten, Norges Bondelag og Norsk Bonde- og Småbrukarlag. I Arbeiderpartiet er vi glade for at det er et framforhandlet resultat. Det er ingen tvil om at i forhold til statens åpningstilbud representerer forhandlingsresultatet en forbedring for landbruket. I Arbeiderpartiet har vi som mål at aktive utøvere i jordbruket skal ha en inntektsutvikling og sosiale vilkår på linje med andre grupper i samfunnet. Det er derfor grunn til bekymring over at grunnlagsmaterialet for jordbruket viser en klart svakere inntektsutvikling for perioden 2002–2005 enn det fjorårets avtale la til grunn. Skulle jordbruket oppnådd en inntektsutvikling på linje med andre grupper gjennom de inngåtte avtaler, ville dette etter vår mening ført til en langt sterkere strukturutvikling. Den er sterk nok som den er. Med landbrukets betydning, ikke bare for matproduksjon, men også for bosetting, reiseliv og annen næringsvirksomhet, er det grunn til å være svært oppmerksom på distriktenes situasjon. Ikke minst ser en at det er nødvendig med et faglig miljø også i landbruksnæringa. Det har vært fokusert en del på samdriftsregelverket for melkeproduksjon. Det gjelder både antallet som kan være med, og kilometeravstandene til dem som er med i samdrifta. I Arbeiderpartiet tar vi til etterretning at regelverket er blitt som det er i avtalen. Hvis det er ønskelig med endringer, tror jeg det er riktig at dette kommer fra landbruket selv. Jeg er imidlertid klar over at en del svært små melkeprodusenter synes regelverket er for stramt. På den annen side ser vi at enkelte som etablerer store enheter, kaller det to samdrifter, men i realiteten driver som en. Vi ønsker er at Statens landbruksforvaltning har et våkent øye til problemstillingen. Komiteen har tidligere sagt at regelverket må praktiseres litt fleksibelt ut fra lokale forhold, og det er grunn til å understreke dette igjen, særlig når små utøvere i næringa får problemer. En del av disse vil antakeligvis ikke se noen annen mulighet enn å slutte i næringa. Ellers er det grunn til å understreke at det knytter seg stor spenning til hva resultatet av WTO-forhandlingene blir. I en egen merknad understreker Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet at en bl.a. gjennom aktiv bruk av de landbrukspolitiske virkemidlene vil utnytte det handlingsrommet dagens og eventuelle nye avtaler gir. Arbeiderpartiet understreker igjen at hvis resultatet blir for dramatisk for landbruket, må vi politisk ta et ansvar, slik at ikke landbruket selv må finne svarene, jf. Jaglands syn på en egen kommisjon. Jeg har også lyst til å følge opp merknaden fra komiteen når det gjelder økologisk jordbruk. Her må arbeidet fortsette, slik at vi når de felles mål vi har. At en så liten del av de økologisk produserte jordbruksvarene omsettes som økologisk til forbrukerne, bekymrer oss alle. Visse forbedringer har vi fått, bl.a. i forhold til melkesida, men for troverdigheten til økologisk produksjon er det viktig, slik avtalen legger til grunn, at det prioriteres tiltak som kan bedre denne situasjonen. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet har også en egen merknad der vi påpeker den vanskelige økonomien i Mattilsynet, som igjen har ført til at kontroll og godkjenning for økologisk produksjon blir vanskelig. Jeg går ut fra at statsråden rydder opp i dette, slik at dette ikke blir et hinder for å nå målene når det gjelder økologisk produksjon. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet har også en egen merknad når det gjelder markedsreguleringssystemet. Disse partiene viser til at disse ordningene er et virkemiddel i de viktigste produksjonssektorene for å håndtere en helhetlig landbrukspolitikk. Det er derfor viktig for oss å se på konsekvensene av å fjerne markedsreguleringen for fjørfe. Vi så hva som skjedde da markedsreguleringen for reinkjøtt ble avviklet. Og det er ikke urimelig å se hva som skjer i forhold til fjørfe. Vi må bare ta til etterretning at det kun er disse partiene som vil ha en slik gjennomgang. Men så kan vi jo trøste oss med at saksordføreren påpekte at også han ønsket å se hva resultatet blir. Når det gjelder meierisektoren, viser jeg til de merknadene Arbeiderpartiet har i innstillingene både til Dokument nr. 8:53 og til St.meld. nr. 15 Om konkurransepolitikken. Det har også vært nødvendig for oss å understreke at ny markedsordning for melk ble vedtatt av Regjeringa og innført fra 1. januar 2004. Vi sier ikke at den nye markedsordningen hadde sett slik ut om vi hadde vært i regjering. Men det er en annen skål. Med det som stemmeforklaring stemmer vi mot forslag nr. 1 fra Senterpartiet og SV. Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet er som sagt glade for at det er framforhandlet en jordbruksavtale, slik det også har vært tidligere i denne stortingsperioden. I Arbeiderpartiet er vi fullstendig klar over at det er krevende forhandlinger, når en vet at statens tilbud i verste fall kan bli vedtatt her i Stortinget med Fremskrittspartiets støtte. Jeg vil gi ros til årets forhandlere for at det ble en avtale. Vi er ikke i tvil om at det er det beste for norsk landbruk. Jeg har også lyst til å gi litt ros til det finanskomiteen har gjort i forbindelse med revidert budsjett. Ikke nok med at de har vedtatt at en skal ha tilbake gjennomsnittslikningen på 5 år ved uttak av skog, noe som er bra. De har også enstemmig vedtatt å be Regjeringa utvikle nasjonale strategier for økt avvirking av skog. Det er viktig å understreke at jordbruk og skogbruk i mange sammenhenger er samme sak. I mange fylker er en avhengig av at gardsskogene tar ut tømmer, slik at verdiskapingen basert på tømmer som råvare kan eksistere og videreutvikles. Landbruket og skogbruket representerer som sagt mange viktige arbeidsplasser i distriktene som gir grunnlag for bosetting. En god distriktspolitikk skal trygge eksisterende arbeidsplasser og bidra til nyskaping og utvikling. Her er både skog og landbruk viktig.