Sylvi Graham (Høyre), 2012-11-08:
Norge har et av de mest sjenerøse inntektssikringssystemene i verden. Mister man jobben, får man arbeidsledighetstrygd, blir eller er man langtidssyk, får man arbeidsavklaringspenger eller uføretrygd, osv. Det er bra. Vi skal ha gode, anstendige ordninger for dem som ikke kan jobbe – og særlig for dem som er for syke til å jobbe. Sykelønnsordningen er den sterkeste inntektssikringsordningen av dem alle. Blir man syk, har man rett til å få erstattet 100 pst. av lønnen sin opp til seks ganger grunnbeløpet i inntil ett år. Opptjeningstiden er bare fire uker – sammenlignet med en langt lengre opptjeningstid og en langt større avkortning av tidligere lønn i f.eks. dagpengeordningen. Sykelønnsordningen er svært sjenerøs, og det er bred politisk enighet om at den skal fortsette å være sjenerøs. Men det er likevel ikke slik at den er like god for alle. Ordningen jeg har skissert, gjelder først og fremst for vanlige arbeidstakere. Mens arbeidstakere får utbetalt sykepenger tilsvarende 100 pst. av lønnsinntekt fra dag én – de første dagene finansiert av arbeidsgiver, deretter finansiert av staten – får frilansere og selvstendig næringsdrivende utbetalt sykelønn fra 17. fraværsdag på et nivå som tilsvarer henholdsvis 100 pst. og 65 pst. av sykepengegrunnlaget. Det er logisk at selvstendig næringsdrivende får utbetalt noe mindre og har en større egenandelsperiode enn arbeidstakere. De har ingen arbeidsgiver, og de betaler mindre inn i statskassen til dette formålet. Det er et viktig prinsipp at det er en balanse i det man betaler inn, og det man får ut. Likevel er det ett aspekt ved dette systemet som ikke gir noen mening: De som kombinerer frilansinntekt og næringsinntekt får kun kompensert for 65 pst. av hele inntekten – som om alt var næringsinntekt. Dette er en åpenbar urimelig forskjellsbehandling, og som Finansdepartementet skrev i et brev i 2009, er det «ingen skattemessige begrunnelser for at sykepenger og frilansinntekt reduseres fra 100 til 65 prosent av sykepengegrunnlaget når frilansere også er selvstendig næringsdrivende.» Dette forslaget handler om å rette opp denne urimeligheten. Den foreslåtte endringen av folketrygdloven § 8-42 innebærer at personer som på sykmeldingstidspunktet har inntekt både som selvstendig næringsdrivende og frilanser fra og med den 17. dag, skal få sykepenger med en dekningsgrad på 100 pst. av frilansinntekten og 65 pst. av inntekten som selvstendig næringsdrivende. Jeg opplever at det er stor enighet om intensjonen i dette forslaget, og det gjelder i hvert fall i høyeste grad i Høyre. Det ser også ut til at det gjelder representantene fra regjeringen og regjeringspartiene. I sitt svarbrev om denne saken, skrev statsråden – eller det var faktisk hennes forgjenger – at: «Jeg er i utgangspunktet enig i at forslaget til lovendring vil gi et rimelig resultat.» Når Høyre likevel har bestemt seg for ikke å støtte forslaget vi behandler her i dag, har det sin bakgrunn i den begrunnelsen tidligere statsråd Bjurstrøm ga for at regjeringen ikke ønsket å endre loven umiddelbart. En slik regelendring på det nåværende tidspunkt ville ifølge statsråden føre med seg betydelige praktiske utfordringer. Årsaken er først og fremst det praktiske problemet knyttet til å skille frilansinntekten fra næringsinntekten fordi ligningsmyndighetene ikke fastsetter frilansinntekt separat. Med dagens IKT-løsninger vil mer kompliserte regler forventes å gi lengre saksbehandlingstider, redusert kvalitet og økt risiko for forskjellsbehandling ved fastsettelse av sykepengegrunnlaget. Det er forstemmende at slike praktiske utfordringer skal ligge i veien for det som ville vært et betydelig mer rimelig system enn dagens, særlig på bakgrunn av de millionene og milliardene vi hvert år bevilger til nye og presumptivt bedre IT-systemer i Nav og i andre deler av forvaltningen. Men det er nå en gang slik det er på det nåværende tidspunkt, og det er de rammene vi som politikere må forholde oss til. Ifølge departementet forventes det at det vil være mulig å implementere en bedre løsning, uten store administrative konsekvenser, så snart nytt IKT-system er på plass, kanskje så tidlig som i 2015 – altså om et par år. Hvis det allerede innen relativt kort tid vil være mulig å implementere dette forslaget på en ubyråkratisk måte, er Høyre villig til å vente. Vi har ikke noe ønske om i mellomtiden å bidra til et system som er mer byråkratisk, mer uforutsigbart og mer sendrektig. Høyre vil ha et mest mulig rimelig, rettferdig og ubyråkratisk trygdesystem. Vi vil derfor ha på plass en lovendring tilsvarende den forslagsstillerne ber om, så snart som det praktisk kan gjennomføres uten uforholdsmessig store administrative konsekvenser. Jeg vil derfor gjenta at Høyre helhjertet støtter intensjonen i forslaget, og vil oppfordre statsråden til å påskynde arbeidet med å få på plass en slik lovendring så snart som mulig.