Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 1999-12-02:
I flere sammenhenger har en gjort den erfaring at omsorgstrengende personer som ønsker å flytte fra én kommune til en annen, har hatt problemer med å kunne flytte da det mangler nødvendige omsorgstiltak tilrettelagt for at vedkommende skal kunne fungere og oppholde seg i tilflyttingskommunen. Dette fører til at personer med omsorgsbehov ikke har samme reelle adgang til å flytte fra én kommune til en annen, slik personer uten behov for tilrettelagt omsorg har. Forslagsstillerne i Dokument nr. 8:69 for 1998-99, representantene Gunhild Øyangen og Sylvia Brustad, tar dette opp i sitt forslag. Sosial- og helsedepartementet har også tatt opp dette forholdet, og har i rundskriv av 8. november i år til landets kommuner klargjort overfor kommunene hvilket ansvar disse har, og hvordan slike meldinger om flytting og tjenestetilrettelegging skal håndteres. I departementets rundskriv understrekes det at kommunene i forhold til kommunehelsetjenesteloven § 1-1 skal sørge for nødvendig helsehjelp til alle som bor eller midlertidig oppholder seg i kommunen. Etter lovens § 2-1 har enhver rett til nødvendig helsehjelp i den kommunen vedkommende bor eller midlertidig oppholder seg i. Etter sosialtjenesteloven § 10-1 første ledd skal sosialtjenesten yte tjenester etter loven til alle som oppholder seg i kommunen. Lovteksten tar ikke spesielt opp om en kommune kan avslå en søknad om tjenester fordi søker ikke bor eller oppholder seg i kommunen på søknadstidspunktet eller vedtakstidspunktet, når det er klargjort at vedkommende vil være i behov av omsorgstjenester på det tidspunkt tjenestene skal ytes. Det slås i rundskrivet fast at det ikke har vært lovgivers mening eller ønske å begrense muligheten til å flytte for personer med omfattende pleie- og omsorgsbehov. I forarbeidene til sosialtjenesteloven og kommunehelsetjenesteloven er det uttrykkelig uttalt at det ikke skal være adgang til å henvise en søker til dennes bosteds- eller faste oppholdskommune. Den enkeltes rett til å bosette seg hvor hun eller han selv ønsker, er et moment som det skal legges avgjørende vekt på når kommunens ansvar skal fastsettes. Dette forholdet, en kan si dette klare prinsippet, er det også en samlet sosialkomite som har slått fast under behandlingen av denne saken. Som saksordfører må jeg si meg glad for at vi nå har fått slått fast en felles og klar holdning til hvordan slike saker skal behandles, ved at en samlet komite sier seg enig i det som er nedfelt i departementets rundskriv, og i at intensjonene i Dokument nr. 8:69 og presiseringen i rundskrivet skal følges opp og praktiseres. Det bør etter denne avklaring ikke være noen tvil om den selvfølgelige retten enhver har til å flytte fra én kommune til en annen, og at det også skal gjelde dem med behov for tilrettelagt pleie- og omsorgstjenester. En samlet komite presiserer at kostnadsansvaret for de pleie- og omsorgstjenester det her er snakk om, er knyttet til ansvaret for å yte tjenestene. Og da dette tjenesteansvaret er knyttet til den kommunen der vedkommende tjenestemottaker ønsker å bo, skulle dette også være avklart. Vi håper at de intensjoner som nå er slått fast, blir fulgt opp av kommunene, og vi har derfor bedt om at Regjeringen orienterer Stortinget, på laglig vis, hvordan praktiseringen blir.