trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-11-21:
Det kunne være fristende å stille spørsmålet tilbake: Hvorvidt skal man gjøre kvinner som får assistert befruktning i Danmark, det er mellom 700 og 1 000 av dem i året, straffansvarlig når de kommer tilbake til Norge? Det er den samme problemstillingen, det er forbudt etter norsk lov, og det gjøres i stor grad. Skal man da fengsle, arrestere og tiltale de kvinnene? For meg er det klare forskjeller på det og surrogati, men ingen deler er lov etter norsk lov. Når vi har vedtatt norsk lov, sier vi noe om hva som gjelder i Norge. Det er altså et veldig sterkt normsignal. Når det er forbudt med surrogati i Norge, er det et veldig sterkt normsignal fra det norske samfunn. Jeg mener at samfunnsdebatten også sender veldig tydelige signaler om all kompleksitet rundt surrogati – mange av de punktene som også representanten peker på. Men det er altså slik at lovgiver ved å lage denne loven, ikke har ment at straffansvaret skal gå på den enkelte personen, men skal gå på det som handler om medvirkning – i første rekke rettet mot helsepersonell. Dette får vi god anledning til å diskutere. Lovforslaget kommer etter hver til Stortinget. Det er på høring, og det er slik vi skaffer oss god informasjon og vurdering i det norske samfunn.
Siri A. Meling (Høyre), 2012-11-21:
«Bedriften Covent AS i Bjerkreim i Rogaland har merket effekter av finanskrisen i Europa og har som følge av svikt i markedet, permittert ni medarbeidere. Disse har imidlertid fått avslag på dagpenger fra Nav med begrunnelsen at markedsmessige svingninger er å betrakte som ordinær forretningsrisiko. Bedriften har klaget på vedtaket, men klagen er avslått. Mener statsråden at denne type håndtering av permitterte medarbeidere er hensiktsmessig for norsk næringsliv og norsk arbeidsliv?»
Siri A. Meling (Høyre), 2012-11-21:
Takk for svaret. Jeg synes det er positivt at statsråden har grepet fatt i disse problemstillingene. Tilgang på kompetanse og arbeidskraft er for mange bedrifter en stor flaskehals og en stor utfordring, ikke minst i Rogaland når det gjelder press på arbeidsmarkedet der. Den bedriften som nå er omtalt, har ikke hatt permitteringer på 15–20 år, og det er klart at for denne bedriften er det viktig nettopp å beholde kompetanse. Jeg håper at statsråden kan se at den praktiseringen som har vært, og som vi nå forhåpentligvis får en endring på, kan føre til at bedrifter i større grad må benytte seg av midlertidig ansatte i stedet for fast ansatte. Jeg håper at statsråden også ser at det i tilfelle ville være en uheldig utvikling for norsk arbeidsliv.
Siri A. Meling (Høyre), 2012-11-21:
Det jeg leser av statsrådens svar er at man tar en gjennomgang av de klagesakene fra 1. januar 2012 som er blitt avvist, og at disse da kan omgjøres. Betyr det også at de som har blitt nektet dagpenger, i ettertid kan få disse utbetalt? Det er klart at for de som må være uten inntekt i 12 uker – ofte vil dette dreie seg om unge mennesker i en etableringsfase, som gjerne må avslutte og avbryte boligsparing for ungdom og andre ting som har ganske store konsekvenser for den enkelte – vil det bety mye om disse kan ha en forventning om at de hvis vedtakene omgjøres, vil kunne få etterbetalt de dagpengene som gjelder for den perioden de har vært permittert.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-21:
For å få dagpenger under permittering, stilles det vilkår om at permitteringen må skyldes mangel på arbeid eller andre forhold som arbeidsgiveren ikke kan forutse eller øve innflytelse på. En rekke henvendelser fra enkeltpersoner, bedrifter og partnere i arbeidslivet den siste tiden kan tyde på at Arbeids- og velferdsetaten praktiserer regelverket for dagpenger under permittering mer restriktivt enn tidligere. For kort tid siden mottok jeg en foreløpig redegjørelse om praksisen fra Arbeids- og velferdsdirektoratet. Denne rapporten blir nå fulgt opp med flere tiltak. For det første: Etaten gjennomgår alle klagesaker om dagpenger under permittering fra 1. januar 2012. Konstateres feil i vedtaket som har ført til at søknader urettmessig ble avslått, kan det gi grunnlag for omgjøring av saken. For det andre: Det er også satt i gang et arbeid med å utarbeide nye retningslinjer for etatens behandling av saker om dagpenger og permittering. I dette arbeidet deltar både LO og NHO sammen med Arbeids- og velferdsdirektoratet. For det tredje: For å ivareta de sakene som kommer til behandling før revidert rundskriv foreligger, har arbeids- og velferdsdirektøren dessuten gitt etaten foreløpige retningslinjer for behandling. Gjennomgangen etaten nå er i gang med, skal munne ut i en ny rapport til Arbeidsdepartementet. Jeg er opptatt av å sikre forutsigbarhet for både arbeidstakere og arbeidsgivere i saker om permittering og dagpenger basert på en korrekt praksis innenfor de rammer folketrygdloven trekker opp. Jeg har tillit til at tiltakene jeg nå har igangsatt, vil bidra til dette.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-21:
Nå er det slik at nettopp denne bedriften i Bjerkreim og en del andre er utgangspunktet for denne gjennomgangen fordi det tidligere kanskje kan ha vært en for liberal praksis med hensyn til det regelverket som har vært, men at den praksisen har vært i overensstemmelse med det som har vært de politiske føringene. Hvis det er slik at det har vært vanskeligere å få dagpenger, så har ikke det vært noen endring som vi har ønsket å foreta, og derfor er det nødvendig at vi ser på om regelverket eventuelt må endres.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-21:
Svaret på det er ja. Dersom vedtak omgjøres, vil pengene bli etterbetalt.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-11-21:
«Regjeringen har lovet tidenes jernbaneløft. Samtidig ser vi at fagarbeidere i Baneservice må sies opp på grunn av kutt i vedlikeholdsmidlene, og private aktører melder at de må avvikle om det ikke snart blir flere oppdrag å konkurrere om. For eksempel sies det i VG 12. november 2012 at det i hele 2013 ikke skal drives pukkrensing. Mangel på vedlikehold er dårlig drift. Flere forsinkelser kan bli resultatet. Hvorfor har Jernbaneverket kuttet så betydelig i midler til vedlikehold for 2012 og 2013, og er dette noe statsråden aksepterer?»
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-11-21:
Takk for svaret til statsråden. Av svaret høres det ut som om jeg burde være såre fornøyd. Det jeg imidlertid hører, er at regjeringen legger penger på investering, men altså lar skinnene forfalle – vil bygge nytt, men lar skinnene forfalle. Stortinget har årlig økt overføringene til Jernbaneverket for drift og vedlikehold, men mye tyder på at pengene i 2012 og 2013 forsvinner til andre ting. Det overføres om lag 2 mrd. kr til vedlikehold fra statsbudsjettet, det sier også statsråden, hvert år i 2012 og 2013, men anskaffelseskalenderen til Jernbaneverket anslår anskaffelser i første halvår i år på 130 mill. kr totalt. Så når regjeringen da lover tidenes jernbaneløft og samtidig nedprioriterer vedlikeholdet på jernbanen, tror jeg det må ryddes opp. Varslene om oppsigelser og frafall av aktører fordi det er tørke i markedet, krever sin forklaring.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-11-21:
Takk for svaret. Jeg hører fortsatt at regjeringen lover gull og grønne skoger, men at Jernbaneverket svikter i leveringen. Det blir dyrt å nedprioritere vedlikeholdet, som f.eks. pukkrensing. Da skyver regjeringen en kjempehøy regning foran seg, og regulariteten, presisheten og driften av jernbanen kan lide som følge av dette. Jernbaneverket kan ikke overholde eksisterende kontrakter på vedlikeholdsarbeid – det er nå tilbakemeldingen i pressen. Jernbaneverket har for Skillingsmyr-kontrakten bedt om de siste 50 millioner kr. Kontrakten vil bli betalt ut i 2014, og man kan ikke betale p.t. Baneservice sier opp 30 til 50 fagarbeidere, og i 2013 er det ikke avsatt midler til pukkrensing, noe som bør gjøres hvert år. Banepartner sier altså at de har ingen kontrakter å konkurrere om på hele Sørlandsbanen. Tørke i markedet, nedprioritering av vedlikehold, og vi er på etterskudd med vedlikeholdet fra før.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-21:
Regjeringens forslag til bevilgning til jernbanen for 2013 tilsvarer en økning på ca. 1,4 mrd. kr eller 14,3 pst. i forhold til saldert budsjett for 2012. Bevilgningsøkningen er satt av til å finansiere en rasjonell videreføring av igangsatte investeringsprosjekter og videre planlegging av Follobanen samt drift og vedlikehold. Det er riktig at foreslått bevilgning til vedlikehold for 2013 er noe lavere enn tilsvarende bevilgning for 2012, som var et historisk høyt nivå. For hele planperioden for 2010–2013 er imidlertid bevilgningene totalt til drift og vedlikehold ca. 2 mrd. kr høyere enn planrammen til drift og vedlikehold for første planperiode i NTP 2010–2019, eller – sagt med andre ord – en samlet oppfølging på 110 pst. i forhold til vedtatt planramme. Til drift og vedlikehold er det foreslått litt i overkant av 5 mrd. kr i 2013. Det er om lag det samme nivået som saldert budsjett for 2012. Bevilgningen fordeler seg med litt over 3 mrd. kr til drift og litt over 2 mrd. kr til vedlikehold. Det innebærer en reduksjon på 14,5 pst. til vedlikehold i 2013 sammenlignet med saldert budsjett for 2012. Reduksjonen skyldes at det i 2013 vil være behov for en betydelig styrking av Jernbaneverkets driftsbudsjett. Det er behov for å øke aktivitetsnivået på flere områder, særlig trafikkstyring, vinterberedskap, kompetanseutvikling, rekruttering innenfor jernbanefagene, publikumsinformasjon og planlegging. Innenfor den foreslåtte bevilgningen til vedlikehold, som fremdeles er forsvarlig høy, dvs. om lag 2 mrd. kr, har Jernbaneverket på faglig grunnlag prioritert tiltak som etter etatens vurdering gir best effekt på kort sikt for å ha en infrastruktur hvor togene kan gå sikkert, og hvor de kan gå i henhold til ruteplan. Samferdselsdepartementet ser ingen grunn til å overprøve etatens vurdering av hvordan midlene best kan disponeres.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-21:
Som jeg har nevnt, har nivået på drift og vedlikehold på jernbanen vært historisk høyt de siste årene – på samme nivå i 2013 som i 2012, men i 2013 har man altså foretatt en prioritering der man prioriterer driftssiden i større grad enn vedlikeholdssiden. Prioriteringen av driftssiden har bl.a. å gjøre med at man skal ha god trafikkstyring, og man skal ha god vinterberedskap. Man skal også sørge for at jernbanefagene blir opprettholdt, og at det er en god informasjon, ikke minst til den nye grunnrutemodellen som nå snart trer i kraft, og at det er tilstrekkelig med midler til planlegging. Det betyr at det er gjort et valg med hensyn til prioritering av drift i forhold til prioritering av vedlikehold. Det er etter Jernbaneverkets mening en riktig prioritering, og det kommer ikke Samferdselsdepartementet til å overprøve i noe henseende.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-21:
Bevilgningene som denne regjeringen har gjort til drift og vedlikehold til Jernbaneverket, har vært historisk høye og høyere enn noen regjering før oss. Innenfor de foreslåtte bevilgningene til vedlikehold, som altså er over 2 mrd. kr, har Jernbaneverket på faglig grunnlag prioritert de tiltakene som etter etatens vurdering gir best effekt, både når det gjelder sikkerhet, og når det gjelder at togene skal gå i henhold til ruteplanen. Jeg må overlate til Jernbaneverket som faginstans å vurdere hva som er riktig bruk og disponering av tilgjengelige midler. Det gjelder også konsekvenser og kapasitet, f.eks. med hensyn til ballastrensing, som er et av de områdene der de har kontrakt med Baneservice. I Samferdselsdepartementet kunne vi selvsagt overprøvd den prioriteringen, men jeg mener det blir feil å be Jernbaneverket å omprioritere eller nedprioritere drift eller andre vedlikeholdsoppgaver for å tildele kontrakter til et selskap som Samferdselsdepartementet selv eier. Baneservice er for øvrig et selskap som også over lengre tid har hatt lav lønnsomhet, og der markedspotensialet og oppdragsvolumet har blitt lavere enn forventet.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-21:
Jeg ønsker å stille landbruks- og matministeren følgende spørsmål: «Økonomien innenfor skogbruksnæringen er forholdsvis dårlig for tiden. Det skyldes både høye kostnader og lave priser. Hva vil statsråden bidra med for å øke konkurranseevnen overfor våre naboland og dermed bidra til en bedre økonomi for næringen?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-21:
Jeg takker statsråden for svaret. I avisen Nationen, som jeg går ut fra at statsråden leser, står det den 13. november: «Importen av trevarer har økt med en halv milliard kroner hittil i år. – Forbruket vokser, men norske produsenter taper markedsandeler, advarer NHO.» Hvis man ser på tallene, viser det seg at importen av finer, laminat og bearbeidete treprodukter øker – trevarer øker, og trelast øker. Det som ikke øker, er papir og papp, men det er ganske naturlig når man har mindre behov for det, f.eks. innenfor aviser. Er ikke dette tall som bekymrer statsråden?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-21:
Jeg takker statsråden for de kommentarene. De landene vi konkurrerer med og importerer fra, er ikke bare lavkostland. Det er resten av Norden, det er Tyskland, men det er også lavprisland som Baltikum f.eks., så det er begge deler. Til det statsråden svarte: Jeg er helt enig i det med samferdsel. Det spørsmålet hadde jeg oppe forrige onsdag, dette med skognæringen og samferdsel. Skognæringen trenger et godt samferdselsnett, det er ikke tvil om det. Det andre som jeg også er enig med statsråden i – og statsråden er enig med meg, for å si det sånn – gjelder skatte- og avgiftspolitikken. Vi har sett den siste tiden at det er en del sagbruk f.eks. som får veldig høy formuesskatt og eiendomsskatt på grunn av de maskinene som står inne i et bygg. En annen ting er arveavgiften f.eks., med tanke på å få neste generasjon til å overta. Så vi har mye å gripe fatt i, og samferdsel og skatte- og avgiftspolitikken er en del av dette. Samtidig som det bygges og pusses opp mye i Norge, kjøper vi altså fortsatt mye fra utlandet av disse produktene.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-21:
Norge har betydelige skogressurser som er fornybare. Skogbruk er en viktig distriktsnæring med stor økonomisk betydning nasjonalt, regionalt og ikke minst lokalt i Hedmark. Til sammen er 25 000 personer sysselsatt i skog- og trenæringen, og i 2010 hadde skogindustrien i Norge en omsetning på 44 mrd. kr, tilsvarende 5,8 pst. av omsetningen i norsk industri. Skognæringen opererer i et fritt marked og er konkurranseutsatt både i hjemmemarkedet og i sine eksportmarkeder. Den økonomiske situasjonen i Europa er en viktig årsak til at næringen nå har store markedsutfordringer. Det beste vi kan gjøre for denne sektoren framover, er å sikre forutsigbare rammebetingelser og videreføre den økonomiske politikken denne regjeringen fører. Skogsektoren er dessuten en av de virkelig store transportbrukerne i dette landet. Den rød-grønne regjeringens satsing på utbygging av vei og jernbane er derfor av stor betydning for konkurranseevnen for skogsektoren. Ifølge Norges Skogeierforbund har bare forbedringen på Åsta bru i Hedmark en verdi på over 2 mill. kr årlig i reduserte kostnader. I tillegg til dette har den rød-grønne regjeringen gjennomført en rekke tiltak i skogpolitikken som bidrar til at skognæringen kan øke konkurranseevnen i en utfordrende markedssituasjon: Skogfondsordningen ble vesentlig forbedret i 2007 ved økt skattefri andel og ved at anvendelsesområdet ble utvidet. Det ble iverksatt en tiltakspakke i revidert nasjonalbudsjett i 2009 på 70 mill. kr til bioenergi, etablering av energiflisordning og økt ramme til trebasert innovasjonsprogram. Dette bidro til å dempe negative virkninger av finansuroen på sysselsetting og verdiskaping. Tilskuddsrammen til skogbruk og bioenergi er økt fra ca. 203 mill. kr i 2005 til ca. 340 mill. kr i budsjettet for 2013 – en økning på om lag 137 mill. kr. Trebasert innovasjonsprogram er videreført med full styrke og bidrar til økt trebruk og innovative produksjons- og anvendelsesmåter basert på trevirke. Det ble gjennomført en tiltakspakke i revidert nasjonalbudsjett i 2012 rettet mot tiltak for en hardt rammet treforedlingsindustri, totalt 100 mill. kr, hvorav 50 mill. kr til FoU, innovasjons- og omstillingstiltak over Nærings- og handelsdepartementets budsjett, samt 50 mill. kr til økt tilgjengelighet til skogressursene gjennom styrking av investeringer til kaier, tømmerterminaler, skogsbilveier og drift med taubane over Landbruks- og matdepartementets budsjett. Jeg legger vekt på en videre oppfølging av Meld. St. 9 for 2011–2012, Landbruks- og matpolitikken, Velkommen til bords, der regjeringen legger til rette for å styrke en rekke skog-, trebruks- og bioenergitiltak, samt miljøinnsatsen. Sammen med en fornuftig økonomisk politikk og en stor satsing på transport legger regjeringen til rette for et godt grunnlag for at skognæringen kan møte de markedsutfordringene vi står overfor. Et tegn på at mange ønsker å satse innenfor skog om dagen, er den store interessen for kjøp av Statskogs eiendommer, som nå legges ut for et historisk stort salg.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-21:
Skog- og treforedlingsindustri er veldig konkurranseutsatte næringer. Så er jeg veldig opptatt av at vi hele tiden skal klare å jobbe med tiltak som sikrer konkurranseevnen i den store og betydningsfulle verdikjeden som vi har innenfor den industrien i Norge. Mitt utgangspunkt er at det er to hovedtiltak som er det aller viktigste for skognæringen. Det ene er samferdsel og transportkostnadene, at vi må ha en offensiv politikk for å redusere transportkostnadene innenfor næringen, bl.a. med utbedring av Åsta bru, som vi gjør nå, som får ned kostnadene i næringen. Det andre er skatte- og avgiftspolitikken, og at man har forutsigbarhet i skattepolitikken. Det var noe av den store utfordringen i perioden 2001–2005, bl.a. at man endret ordningen med gjennomsnittsligning flere ganger i løpet av kort tid, noe som skapte veldig uforutsigbarhet for næringen. I tillegg kommer de ulike tilskuddene. Men det aller viktigste er transportpolitikken og skattepolitikken – den økonomiske politikken.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-21:
Vi ser ulike utfordringer for skogbruket i ulike deler av landet. Hjemfylket til representanten Bredvold og undertegnede har den fordelen at det ligger nær svensk treforedlingsindustri. Det gjør at når en del av den norske treforedlingsindustrien har hatt utfordringer, har det vært avsetning for ganske mye massevirke på svensk side. Det illustrerer hvor konkurranseutsatt også norsk treforedling og norsk skogbruk er, for får vi ikke avsetning for hele stokken, er det heller ikke lønnsomt med sagtømmeret. Så vil jeg bare ta et forhold til slutt som vi ikke har vært så mye inne på, og det går på den generelle økonomiske politikken, for skogbruket påvirkes veldig av valutakursendringer. Det har vært en målsetting for Senterpartiet å klare å holde igjen litt på pengebruken over offentlige budsjetter og ikke bruke hele handlingsrommet innenfor handlingsregelen. Vi mener at presstendensene i norsk økonomi er store nok. Der har vi en annen tilnærming enn Fremskrittspartiet, som ønsker å bruke mer oljepenger. Vi har vært redd for at det ville bidra til enda høyere valutakurs.
Arve Kambe (Høyre), 2012-11-21:
«De ulike filmfestivalene i Norge finansieres hovedsakelig via avgifter på salg av dvd/blu-ray. Utviklingen viser en vedvarende nedgang i dette salget og skaper derfor utfordringer for de ulike filmfestivalene. Jeg er kjent med at Kulturdepartementet jobber med alternativ finansiering i fremtiden. For filmfestivalene er finansieringsproblemet derimot akutt, og regjeringen gjør ingen endringer i statsbudsjettet for 2013. Hvordan vil statsråden bidra til en løsning for festivalene allerede i 2013 og forutsigbarhet i fremtiden?»
Arve Kambe (Høyre), 2012-11-21:
Takk for svaret. Jeg er fornøyd med det regjeringen har gjort, som jeg regner med at Stortinget slutter seg til, når det gjelder de to filmfestivalene som statsråden nevner. Men det er et problem når landets sju store profesjonelle filmfestivaler lager et felles brev til hele kulturkomiteen og sier at for 2013 – til tross for at man får mer enn i 2007, har kostnadene økt siden 2007 – er ingenting gjort. For dette er ikke noe nytt. Varselet om nedgangen i dvd-salget er ikke noe som departementet fikk vite om rett før jul i år eller rett før sommeren. Dette har man visst om lenge, og man har altså ikke klart å komme opp med en alternativ løsning som egentlig kunne vært iverksatt f.eks. fra revidert budsjett 2012, som faktisk hadde fått virkning for fullt fra 2013. Det som da er mitt første oppfølgingsspørsmål, er: Har statsråden vurdert å legge støtteordningene under enten Kulturrådet eller Kulturdepartementets egne støtteordninger?
Arve Kambe (Høyre), 2012-11-21:
Det gleder meg å høre at statsråden sier at den endringen kan komme i stand fra i praksis revidert statsbudsjett i 2013, som det nå varsles om. Det forventer vi å se. Statsråden tok også opp at det at Kortfilmfestivalen i Grimstad og New Nordic Films i Haugesund er kjørt inn på neste års statsbudsjett, bidrar til at det blir mer midler til de andre. Et annet forslag som flere ganger har vært oppe, er at Den norske filmfestivalen i Haugesund får en egen knutepunktfunksjon. Det har departementet hittil sagt nei til, men inntrykket er vel at det nei-et har vært mer på embetsnivå enn på politisk nivå. Mitt spørsmål til den nye kulturministeren, som ikke var på kulturministertreffet på filmfestivalen i Haugesund i august, hvor de aller fleste tidligere norske kulturministre og Liv Ullmann ba om at nå må dette faktisk skje, er: Vil kulturministeren f.eks. komme på besøk til filmfestivalen i Haugesund og lansere at nå er det på tide med knutepunktfunksjon også der?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2012-11-21:
Film & Kino har ansvaret for finansieringa av tilskota til dei ulike filmfestivalane. Midlane vert fordelte av eit uavhengig, breitt samansett festivalstøtteutval med Film & Kino som sekretariat. Denne ordninga kom på plass etter St.meld. nr. 22 for 2006–2007, Veiviseren, som òg er kjent som filmmeldinga. Det vart i den same meldinga bestemt at ordninga skulle verte finansiert av avgifta til Norsk kino- og filmfond. Det var òg noko Stortinget slutta seg til. Frå og med 2008 har alle festivalar som tidlegare fekk midlar frå forskjellige offentlege instansar, fått si støtte frå Festivalutvalet. Omlegginga gjorde det dermed enklare for filmfestivalane å søkje støtte, og at festivalstøtteutvalet var uavhengig, gav ordninga legitimitet. Det er riktig som representanten Kambe påpeiker, at avgiftsinntektene til Norsk kino- og filmfond minkar. Fondsinntektene kjem frå avgifta på omsetning av videogram. Sidan dvd-salet har gått betydeleg ned dei siste åra og har vorte erstatta av elektronisk omsetning, har inntektene til fondet gått ned. Dette har medført at Film & Kino har måtta fordele kuttet i inntekter på alle postane sine, inkludert filmfestivalane. Festivalane har likevel sidan filmmeldinga hatt ein betydeleg auke i støtta. Det betyr at sjølv om det samla nivået har gått noko ned dei siste åra, er det viktig å understreke at støttenivået likevel er om lag dobbelt så høgt som i 2007. Kulturdepartementet greier no ut om det er mogleg å innføre ei avgift på elektronisk omsetning av videogram. Dette vil få fondsinntektene til Norsk kino- og filmfond opp igjen og bidra til meir føreseielegheit for filmfestivalane og andre som tek imot støtte via fondet i framtida. Når det gjeld situasjonen for filmfestivalane i 2013 spesielt, har Kulturdepartementet i budsjettframlegget for 2013 teke Kortfilmfestivalen i Grimstad og New Nordic Films i Haugesund delvis inn igjen på statsbudsjettet. Det medfører at det vert igjen meir til fordeling i Norsk kino- og filmfonds pott for 2013, og det er noko som kjem dei andre filmfestivalane til gode.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2012-11-21:
Litt av resonnementet bak å gjere det på denne måten, altså at ein har eit festivalstøtteutval, er at ein meiner at den ordninga ein hadde før, der både NFI og Kulturdepartementet òg var instansar ein måtte vende seg til for å få støtte, var uhensiktsmessig. Eg opplever at ordninga med Festivalstøtteutvalet har brei oppslutning, men at diskusjonen knyter seg til inntektene deira og moglegheitene dei har til fordeling. Eg anerkjenner poenget til representanten Kambe, at utgiftssida for festivalane ser annleis ut no enn den gjorde i 2007, men ein auke som tilsvarer ei dobling sidan 2007, er ein ganske vesentleg auke på den sida. Så meiner eg òg at det arbeidet som vart gjort med å utgreie moglegheita for å innføre ei avgift på elektronisk omsetjing av videogram, vil ha betydning for totalsummen som Festivalstøtteutvalet vil kunne fordele. Det vil me leggje fram før sommaren.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2012-11-21:
Eg gleder meg til å besøkje filmfestivalen i Haugesund, men eg kan varsle allereie no at eg har ingen planar om å fordele ytterlegare knutepunktstatus til andre filmfestivalar enn det som er tilfellet i dag, som jo er Kortfilmfestivalen i Grimstad. Så vil eg berre understreke i samband med den ordvekslinga me hadde i stad om proposisjonen som eg ser for meg at me legg fram før sommaren knytt til avgift på elektronisk omsetjing av videogram: Det er ein proposisjon som eg tenkjer skal leggjast fram før sommaren, eg tek ikkje stilling til om dette skal leggjast inn i revidert.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-02-09:
President!
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-02-09:
Du må ta til takke med meg. På vegne av stortingsrepresentantene Bård Hoksrud, Jan-Henrik Fredriksen, Ingebjørg Godskesen, Torkil Åmland, Peter N. Myhre, Morten Høglund, Hans Frode Kielland Asmyhr og meg selv – veldig populært forslag dette her – har jeg gleden av å fremme et representantforslag om statlig fullfinansiering av Oslopakke 3.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2012-02-09:
På vegne av Robert Eriksson, Kari Kjønaas Kjos, Per Arne Olsen og meg selv har jeg den glede å fremme et representantforslag om gradvis å innføre en takordning for tannhelseutgifter.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2012-02-09:
Jeg vil først og fremst takke forsvarsministeren for et utmerket svar på min interpellasjon. Som forsvarsministeren redegjorde for, har vi i Forsvaret en rekke utfordringer framover når det gjelder det behovet man har for langsiktighet og kompetanse. Jeg er svært glad for at forsvarsministeren responderte så positivt på de ulike feltene der vi har utfordringer, ikke minst familieproblematikken og kvinners deltakelse og også når det gjelder rekruttering av denne gruppen. Det gjelder også perspektivet på det internasjonale og det nasjonale og de utfordringene vi har framover når det gjelder det. Så responsen var god. Forsvaret må ha en personalpolitikk som gjør at vi rekrutterer, beholder og videreutvikler både militære og sivile medarbeidere med høy motivasjon og kompetanse, som jeg tidligere sa. Nå oppfatter jeg det også slik at forsvarsministeren her hadde en rekke områder som han ga meget høy prioritet, og som er overordnede utviklingsprosjekter nå framover, som går på personell, kompetanse og helhet. At forsvarsministeren vil komme tilbake igjen til Stortinget i egnet form, synes jeg er meget bra. Jeg synes også det passer godt fordi vi i år skal vedta en langtidsplan for Forsvaret før vi tar sommerferie i juni måned. At vi i denne sammenhengen får satt personalpolitikken så høyt på agendaen, som det ser ut for nå, og som denne regjeringen, med forsvarsministeren i spissen gjør, tegner meget bra for tiden framover.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2012-02-09:
Jeg synes debatten i denne interpellasjonen har vært god, og den har etter min oppfatning vært bred – ikke minst den responsen forsvarsministeren ga, hvor han la fram perspektivene og handlingskraft bak disse tingene som er så usedvanlig viktig. Jeg tror vi tar opp denne viktige debatten på et riktig tidspunkt. I forbindelse med langtidsplanen for Forsvaret, som vi nå er midt inne i behandlingen av, er det viktig å ha dette klart for oss. Forsvaret står overfor en enorm omstilling. Tidligere har det vært veldig mye snakk om kuler og krutt og hvilket materiell man skal ha, enten det gjelder båter, fly osv., men nå får vi satt mye sterkere på dagsordenen det personellet som skal betjene dette nå og i framtiden. Det tror jeg er usedvanlig viktig. Vi kan ikke operere alle disse tingene uten å ha dette i orden. Det som jeg synes de øvrige som har deltatt i debatten, har brakt inn på en god måte, er perspektivet på familiepolitikk og likestilling – også kvinneperspektivet – i Forsvaret. Det synes jeg er veldig viktig å få brakt inn nå, slik at vi ser helheten når vi skrur de enkelte tingene sammen. Da er vi nødt til å ta dette med hvis det skal være liv laga framover, og det skal det! Forsvaret og personellet står sterkt i den norske befolkningen, og dette med at man vil satse på kompetanse og se framover, er veldig viktig. Det tror jeg er det aller viktigste i hele Forsvaret, nemlig at vi har de fundamentene og anseelsen i orden. Konkurransen om arbeidskraften framover vil bli veldig sentral, også i Forsvaret. Forsvaret vil bli veldig avansert og har nå særdeles avansert utstyr. Da er konkurransen, som jeg sa, i forhold til det sivile markedet – for å si det slik – veldig fremme, og da må vi ikke misse, vi må være konkurransedyktige. Så vil jeg understreke én ting helt til slutt, og det var også forsvarsministeren inne på. Det er at samarbeidet med organisasjonene i Forsvaret er usedvanlig viktig for å få dette til. Det vet jeg forsvarsministeren mener, men skal vi få dette ordentlig og godt på skinner framover – det er på skinner allerede – må de ansatte være med i alle ledd, og det er også det vi må fokusere på i det videre arbeidet vårt. Jeg sier takk så langt.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-02-09:
Jeg kan bare understreke, som representanten Nordtun sier, at dette er veldig viktig, og på mange måter er det den viktigste utfordringen vi nå står overfor. Som sagt: De massive investeringene i nytt materiell og den omfattende basestrukturomleggingen vi har gjort, gir bare mening hvis vi på en skikkelig måte klarer å ta tak i de særlige personellutfordringene vi har i vår sektor, i erkjennelse av en skarp konkurranse mot andre sektorer, som også er teknologiintensive, og rett og slett i lys av det at vi lever i et land hvor det er lav arbeidsledighet og stor etterspørsel etter arbeidskraft, altså helt motsatt av det de fleste av mine kollegaer opplever. Det er jo veldig bra for landet, men en særlig utfordring for Forsvaret. Hvordan vi får en bredt sammensatt gruppe mennesker til å bli lærlinger, til å bli vervede, til å bli avdelingsbefal, til å bli offiserer og til å forbli i Forsvaret, og gi dem anledning til å ha et godt karriereløp i Forsvaret på en måte som er tilfredsstillende for dem, og også gir Forsvaret de rette ytelsene, er viktigere enn noensinne. Det vil være en hovedsak i denne langtidsplanen og i det arbeidet vi kommer med i forlengelsen av det.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2012-02-09:
Jeg er glad for en interpellasjonsdebatt som i og for seg er en naturlig del av den løpende forsvarsdebatten for tida. Når jeg velger Luftforsvarets stasjon på Mågerø som utgangspunkt for mitt innlegg, er det fordi denne stasjonen besitter en kompetanse som er av uvurderlig betydning for det norske forsvaret. Stasjonen på Mågerø består av tre enheter, en operasjonsskvadron, Luftforsvarets kontroll- og varslingsskole og, ikke minst, programmeringssenteret. Jeg er enig med interpellanten i at det er grunn til å være bekymret for at vesentlig forsvarskompetanse kan komme til å gå tapt dersom departementet – og senere Stortinget – følger de anbefalingene som forsvarssjefen har gitt i sin forsvarsstudie. Forsvarssjefen har som kjent foreslått at stasjonen på Mågerø i Tjøme og stasjonen i Sørreisa skal legges ned og erstattes av et nytt senter på Reitan i Bodø. Rent bortsett fra at en samlokalisering av luftkontrollstasjonene til Reitan vil øke sårbarheten til Forsvaret, er det rimelig avklart at den kompetansen som i dag finnes på Mågerø, neppe vil følge med til Reitan. Så vidt jeg kan bedømme, vil det føre til at Forsvaret dermed går glipp av kritisk kompetanse som ikke umiddelbart lar seg erstatte, heller ikke over tid. Særlig gjelder dette programmeringssenteret, som har utviklet en spesialkompetanse som ikke bare er til nytte for det norske forsvaret, men faktisk for hele NATO-forsvaret. Det er ikke tilfeldig at personell fra Mågerø stadig er i tjeneste i andre NATO-land. Senest i 2011, altså i fjor, ble CRC Mågerø testet og fikk som eneste enhet i NATOs kommando- og kontrollkjede karakteren excellent. Når jeg trekker fram Mågerø, er det også fordi denne stasjonen har stor betydning for det sivile samfunnet. Det er helt riktig som forsvarsministeren pekte på, at Forsvaret konkurrerer med det sivile samfunn om rekruttering og kompetanse. Jeg er derfor glad for at forsvarsministeren i den omstruktureringen som nå skal skje i Forsvaret, fokuserer på disse områdene. Jeg håper også at han vil se hen til noen av de erfaringene vi har høstet ved store omstruktureringer av statlige virksomheter ellers i samfunnet. Jeg antar eksempelvis at om Stortinget i dag, med den kunnskap og erfaring vi har høstet, skulle tatt stilling til utflyttingen av Sjøfartsdirektoratet fra Oslo til Haugesund, ville vi i det minste hatt en helt annen debatt enn vi fikk den gang, nettopp fordi vi åpenbart undervurderte kompetansebehovet, og fordi det har sin pris over tid å holde på opparbeidet kompetanse. Det er en pris som faktisk kan bli i høyeste laget. Også andre etater har gjort lignende erfaringer. Faren er alltid at store omstillinger fører til kompetansetap, og at det alltid tar sin tid å erstatte tapt kompetanse. Dermed er det selvfølgelig ikke sagt at vi skal la være å gjennomføre omstillinger, men det hjelper, som kjent, å kjenne til konsekvensene av det vi gjør.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2012-02-09:
Interpellanten har fått mye ros for å ha tatt opp dette spørsmålet. Så jeg veit ikke om han tåler mer. Jeg trur det er viktig at vi i det arbeidet som Stortinget etter hvert skal i gang med, å diskutere langtidsplanen for Forsvaret, ikke bare diskuterer bataljoner, skvadroner og andre fysiske innretninger, men at vi også diskuterer menneskene i Forsvaret som organisasjon, og at vi i de valgene vi tar i forbindelse med langtidsplanen for Forsvaret de nærmeste åra, også har oppmerksomhet på hva det vil ha å si personellmessig. Når det gjelder de valg vi foretar for Heimevernet, i bataljonstrukturen i brigaden eller for kampflybaser – velger vi én base eller to baser osv. – må vi også ha i mente hva det vil ha å si personellmessig, for ansatte i Forsvaret. Offiserer er det størst fokus på, men la oss heller ikke glemme det store antallet sivilt ansatte i Forsvaret. Og så et nytt moment: Hva vil det ha å si for verneplikten og hva slags mannskaper vi trenger i Forsvaret i tida som kommer? Det slår meg hvis en reiser og besøker 2. bataljon på Skjold eller grensevakten i garnisonen i Sør-Varanger, eller for ikke å si om en går om bord på et av de nye fartøyene til Sjøforsvaret, at det er et enormt teknisk avansert utstyr Forsvaret i dag har. Det er klart at det tar lang tid å lære opp dem som skal jobbe med disse systemene. Forsvarsministeren brukte begrepet «gå langt med tung sekk». Det er klart at hvis det er opplæringa, har du lite å stille opp med hvis du skal håndtere dette teknisk avanserte utstyret. Det utfordrer også verneplikten slik vi nå innretter Forsvaret vårt. For – som sagt – det er et veldig teknisk avansert forsvar. Hvis opplæringa er å «gå langt med tung sekk», har du lite å stille opp med hvis du skal jobbe med bekjempelse av «cyber attack», f.eks. Mitt poeng er at vi må fokusere mer på menneskene i Forsvaret som organisasjon, sivilt ansatte, militært ansatte og vernepliktige, og vi må se hele organiseringa av Forsvaret personellmessig – hva slags mennesker vi trenger framover – i sammenheng med diskusjonen om verneplikten.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2012-02-09:
Jeg har noen kommentarer for å supplere saksordføreren. Ordningen med fritt sykehusvalg er en god ordning. Både familiemedlemmer og jeg selv har gjort bruk av denne ordningen med godt resultat. Senest i går kveld fikk jeg vite at et familiemedlem som trenger operasjon, hadde fått vite at det ved lokalsykehuset ville ta elleve måneder før han kom til behandling, mens han ved å bytte til et annet sykehus i nærheten kunne få operasjonen på to måneder. Slik fungerer altså ordningen positivt i praksis. Det er en god ordning fordi den gir en viss grad av valgfrihet i tilfeller hvor man ikke har den fulle tillit til det lokale sykehus, eller kan tjene på å bytte, kvalitetsmessig eller tidsmessig. Samfunnsøkonomisk er den også fornuftig, i og med at den kan bidra til at folk raskere kan få løst sine helseplager, og dermed raskere kommer tilbake til arbeidslivet. Nå er det kjent at Fremskrittspartiet ønsker seg et enda bredere system enn dagens system. Vi ønsker et system som også inkluderer de private virksomhetene i sykehusbransjen, hvor pengene følger pasienten, uansett om et privat eller offentlig eiet sykehus velges. Dette vil bidra til å løse køene raskere og bryte ned det klassedelte sykehusvesen den rød-grønne regjering har bidratt til å la utvikle seg. Nylig hørte jeg i en rapport i media at andelen som nå hadde privat helseforsikring, hadde passert 300 000 personer. Det tyder på at det er en betydelig tillitskrise til det offentlige sykehusvesen i Norge. Men dette er en annen debatt. Som det fremkommer av merknadene, er aktiv bruk av ordningen med fritt sykehusvalg viktig for å korte ned ventetidene for behandling. Jeg bør kanskje også i en bisetning nevne at det selvfølgelig er viktig at sykehusenes effektivitet er god for å få ned ventetider. Men tilbake til dette med fritt sykehusvalg: Det er helt sentralt med informasjon om ordningen – fra helseforetakene, sykehusene og fastlegene. Når det gjelder sykehusene og foretakene, er en sentral oppgave å sørge for at innhold og utforming av informasjonen på nett er riktig, og at den er lett å finne frem i. Når det gjelder fastlegene, må de bli flinkere til å informere sine pasienter og hjelpe dem til rette på dette området. Riksrevisjonens rapport viser at her er noen leger flinke, mens andre kan gjøre en bedre jobb. Når 45 pst. av legene innrømmer at de sjelden eller aldri hjelper pasientene på dette feltet, har vi en betydelig utfordring, som må tas på alvor. Det er selvfølgelig også en utfordring, slik saksordføreren påpeker, med det gap som finnes når det gjelder bruk av ordningen, med tanke på utdanning og økonomi. Det er et gap som er bekymringsfullt, og som selvfølgelig Fremskrittspartiet også er opptatt av.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2012-02-09:
Representanten Toppe mener at vi ikke har en tillitskrise i norsk helsevesen når 300 000 har kjøpt seg private forsikringer og bruker private sykehus – en økning på anslagsvis rundt 100 000 bare de siste par årene. Jeg lurer på hvor representanten Toppe setter grensen for at det kan anses som en tillitskrise? Når man kommer opp i 400 000 eller 800 000, kan vi da si at vi har en tillitskrise? Noen vil jo mene at når vi begynner å nærme oss 10 pst. av befolkningen, eller 8 pst. av befolkningen, er det en betydelig mistillit til norske sykehus. Som et spørsmål nr. 2: Ser ikke representanten Toppe de sosiale utfordringene ved dette, ved at vi får et klart klasseskille gjennom at noen kjøper seg bedre helsetjenester enn andre?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2012-02-09:
At det er mange som kjøper seg private helseforsikringar, er vi veldig bekymra for, og at det er eit behov for private helseforsikringar, må ein arbeida for å få vekk. Så er det jo sånn at sjølv dei som har private helseforsikringar, i stor grad nyttar det offentlege helsevesenet. Det er jo ikkje sånn at løysinga på det er at ein skal byggja ut det private helsevesenet. Den rapporten som vi behandlar i dag, viser jo at vi har eit stort potensial i det offentlege helsevesenet for å få ned ventelistene. Det at dei som brukar ordninga med fritt sjukehusval – faktisk det store, store fleirtalet – nyttar eit anna tilbod i det offentlege helsevesenet, meiner eg viser at vi ikkje har noka tillitskrise i det offentlege helsevesenet i Noreg. Vi skal forbetra det, og det er for lange ventelister på enkelte område, men vi har jo eit godt helsevesen i Noreg som ikkje det private elles stengjer for.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-02-09:
Gledeligvis var statsråden i sitt innlegg inne på betydningen av informasjon. Derfor går mitt spørsmål nettopp på når denne informasjonen skal inntreffe. Mitt spørsmål til statsråden er om hun kunne tenke seg å rykke frem tidspunktet for når pasienten blir informert om retten til fritt sykehusvalg, f.eks. slik at man innarbeider en presisering i forskrift til pasientrettighetsloven § 2-1, som f.eks. kunne gå ut på at pasienten samtidig med fastsettelse av en individuell frist for behandling også gis informasjon om valgmuligheter for andre behandlingssteder og -tider.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-02-09:
Det kan godt hende det er hensiktsmessig å ta det inn i pasientrettighetsloven, men jeg vil tro at for den enkelte pasient er det ikke lovverket de går inn i direkte. Det er mye viktigere å få informasjon når man får vite at man har en time eller skal ha en behandling i spesialisthelsetjenesten. Da mener jeg at fastlegen – som veldig mange har vært inne på – er et nøkkelpunkt, og selvfølgelig også at sykehusene, når de vurderer at en pasient skal ha en behandling, må informere øyeblikkelig når pasienten får time, om at ordningen med fritt sykehusvalg eksisterer, at ordningen er pasientens valg, og at ventetiden kanskje kan være kortere enn ved det nærmeste sykehuset. Jeg har lyst til å understreke, pasient – unnskyld, president! Det var nok en freudiansk forsnakkelse!(Munterhet i salen) Jeg har lyst til å understreke at jeg er veldig opptatt av at alle pasienter skal få behandling så fort som de kan. (Munterhet i salen)
Lars Myraune (Høyre), 2012-02-09:
Jeg vil takke statsråden for hennes vurdering omkring dette området. Hun sier at vi ikke må snakke ned skipsfarten, noe som aldeles ikke har vært meningen med denne interpellasjonen, som snarere i enda større grad setter fokus på betydningen av å få mer varer og transport over på sjøen. Den koinsidensen at statsråden gikk ut for to dager siden og satte fokus på dette gjennom media, ser jeg bare på som positivt i denne sammenhengen. Statsråden nevnte at det er 15 mill. tonn som fraktes på veiene i dag, som kunne ha kommet over på sjø. Ja, de 15 mill. tonn er én side av saken, og statsråden var så vidt inne på det: Det utgjør nok ganske mange lastebiler, disse 15 mill. tonnene, som du i noen tilfeller kan risikere å møte på skrå i en sving, og da dreier det seg om liv og levnet også. Det er vel ikke tvil om at mange av ulykkene som har skjedd på veiene i det siste, skyldes denne transporten. Statsråden var også inne på hva som er gjort når det gjelder å redusere kostnadene, dvs. å overføre noe mer penger innenfor sektoren – det er positivt, og det er bra. Fortsatt opplever en nok i hvert fall, som det ble sagt fra rederinæringen, at losavgiften er rimelig tyngende, særlig for en del av dem som mener at de kunne hatt farledsbevis etter å ha gått så ofte på den samme strekningen. Det vil jeg be statsråden om å se nærmere på. Et samarbeid med næringsministeren vil også være viktig i denne sammenhengen, for det betyr mye når du får dette til å fungere i en intermodal havn. Logistikkrådgivningsselskapet Sitma utarbeidet i juni i fjor en rapport som tar for seg sysselsettings- og verdiskapingspotensialet ved etablering av et logistikknutepunkt med havn. Basert på planlagt godsvolum vil et integrert logistikknutepunkt i 2040 ifølge rapporten bidra til sysselsetting, minst 1 000 årsverk, direkte i tilknytning til knutepunktet, men potensialet, mulighetene, skal være langt større. Sysselsetting og verdiskaping i direkte relasjon til terminalinvesteringen kan mangedobles dersom knutepunktet inngår i en helhetlig plan for korridor- og næringsutvikling i regionen. Det viktige i henhold til Sitma-rapporten er at knutepunktet må ha riktig plassering i forhold til nåværende og framtidige varestrømmer, det må favne over flere typer gods, og det må være utviklet innenfor en helhetlig samferdselsstrategi. Betydningen innenfor næringslivet vil også være stor. Det som mange nok ser som kyst- og fiskeriministerens utfordring, er å få til koordineringen med de andre departementene, når vi ser at det nå er sektortenkning som fungerer, og at det er for lite helhetstenkning. Vi ber statsråden se nøye på det.
Lars Myraune (Høyre), 2012-02-09:
Jeg vil benytte anledningen til å takke for de innspillene som har kommet i løpet av denne debatten. Det er poengtert at det er en viktig debatt, og det synes jeg selv at den er. Det er en meget viktig debatt. Statsråden sier at uansett politisk farge er det ikke bare å fatte vedtak og ta en beslutning. Det er jeg naturligvis veldig enig i, det er ingen vedtak som kan sørge for dette. Derfor er det så viktig– og jeg tror Magne Rommetveit nevnte det – å ha en god debatt med alle aktørene. Det er nok det som i alle fall kan bidra til at vi etter hvert får en løsning på dette. Det har jo statsråden initiert, og jeg ønsker henne lykke til med den debatten og dialogen. Else-May Botten nevnte at vi har noen utfordringer med bl.a. gamle båter. Det er en del av de aktørene som skal være med i debatten, går jeg ut fra, for det er nok riktig, men det er vel få som vil bygge nye båter hvis det ikke er noe perspektiv med hensyn til at det blir noen stor mengde transport å utføre. Det er jo derfor det er så viktig med disse intermodale havnene. Else-May Botten nevner også at vi må ha logistikk i pannebrasken hele tiden. Ja, jeg er veldig enig i det, og det har aktørene. Det har vareaktørene hele tiden, for de teller penger og regner ut den raskeste og billigste måten å få fram godset på. De tenker ikke strategisk med hensyn til miljø, langtidsplaner for landet, etc. – det må vi som politikere gjøre. Statsråden sa at hun håpet at regionale politikere hadde noe mer overordnede mål. Det tror jeg ikke vi skal regne med. Nå er det sånn at enhver er seg selv nærmest, og sånn synes det å slå ut også hos lokale politikere. De vil gjerne ha en havn, men at den havnen skal ha en regional betydning – og noe mer enn det – tror jeg ikke vi kan regne med. Så vil jeg takke Susanne Bratli for at hun poengterte og understreket mangelen på strategisk tenkning i det som foreligger i KVU-en for godsterminal i Midt-Norge. Det håper jeg virkelig statsråden kan få et innspill på. Statsråden spør om Høyres syn når det gjelder loser. Vi synes lostjenesten er viktig, for det skal være sikkert å ferdes på sjøen, men vi har ikke tatt til orde for at alle skal ha los. Vi mener at et farledsbevis må kunne brukes. Jeg tror ikke en los skal på broen for å sørge for at skipperen ikke sovner. Vi har nasjonale havner i dag, og det er greit å ha pekt ut, men det må noe mer til enn det. Jeg ønsker statsråden lykke til – aller mest i dialogen med andre departementer for å finne en felles løsning for det totale transportbehovet i Norge de neste 40 årene.