Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-04-01:
Ofte snakker vi om det vi kaller tunge og viktige politikkområder, i motsetning til såkalte lette og mindre viktige politikkområder. De tunge politikkområdene er slike som i Finansdepartementet, Næringsdepartementet, Forsvarsdepartementet og den type departementer. Lette departementer er f.eks. Kulturdepartementet – underforstått: De er liksom ikke så viktige. Det mener jeg er en grunnleggende feil tilnærming, selv om vi ofte kommer i skade for å bruke den type begreper om et politikkområde som kultur. Selv om kultur målt i kroner og øre på statsbudsjettet – og kanskje målt i antall pressgrupper, antall interessegrupper som mobiliserer politisk interesse, innflytelse og diskusjon rundt temaene – er mindre viktig enn finans, skatt, økonomi, er det som et politisk område, et område der vi som nasjon, som politikere, må ha meninger og oppfatninger, veldig viktig. Det er fordi kultur handler om noen av de grunnleggende tingene i vårt samfunn: Det handler om vår identitet, det handler om tilhørighet, det handler om det å kunne få innhold i tilværelsen, om engasjement. Det handler om glede, om underholdning, det handler om å gi mening med tilværelsen. Dette har selvsagt alltid vært viktig. Derfor har kultur til alle tider vært viktig, og derfor har kultur i ulike former også alltid blomstret. Men – om mulig – vil dette være enda viktigere, ta enda større plass, i de samfunnene vi nå utvikler, fordi vi nå lever i en tid som knapt kan sammenlignes med noen annen tid i verdenshistorien, der de aller fleste av oss – i hvert fall i vår del av verden – har tilfredsstilt de materielle behov. Så mens tunge spørsmål alltid før handlet om materielle spørsmål, om mat, om varme, om bolig, er tiden, overskuddet, rommet for å vie seg til ikke-materielle spørsmål – som kultur, som identitet, som engasjement – desto større og desto viktigere. Og det paradoksale er at mange opplever mye tomhet i en tilværelse med overflod av materiell rikdom. Så det å utvikle kulturen blir bare viktigere og viktigere, ikke minst også sett i lys av at vi får en globalisert verden, og at vi får en flerkulturell verden. Derfor mener Arbeiderpartiet, som andre, at kultur er viktig. Og det må understrekes. Så mener vi flere ting i tillegg til det. Det ene er at kultur ikke kan overlates til markedet, for kultur, spesielt i en nasjon med forholdsvis få innbyggere og spredt bosetting, kan ikke overlates til markedskreftene alene. Det er en fellesskapsoppgave. Det er en offentlig oppgave å legge til rette for at kultur blomstrer, og da er det selvfølgelig kulturarbeiderne, kunstnerne, som skal skape kulturen, men det er det offentlige som har ansvaret for å legge til rette, skape det fundamentet som gjør det mulig at de hundre blomster blomstrer. Derfor trenger vi offentlig politikk, offentlige bevilgninger. Og vi mener at det trengs mer penger. Kultur er som alle andre områder avhengig av bevilgninger og økte ressurser for at kulturen skal blomstre. Når Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet går inn for 1 pst. av statsbudsjettet til kultur, sies det at det er feil å fastsette den type tallfestede målsettinger. Det får overlates til det enkelte budsjett. Det er underlig at det er en holdning man skal ha på alle andre områder enn kultur, for vi har jo opptrappingsplaner for forskning, vi har det for forsvar, vi har det for samferdsel og nå sist for skattelette – forpliktelser om 12 milliarder kr i mindre skatt. Så på veldig mange andre områder har vi veldig konkrete, tallfestede mål om å bruke mer penger, men altså ikke på kultur, selv om summene der er bare brøkdeler av det vi snakker om f.eks. på samferdsel eller forsvar. Jeg mener det er viktig å fastsette et slikt tallfestet mål, fordi det øker sannsynligheten for at vi får det til. Det andre er at vi fra Arbeiderpartiets side gjorde mye av dette da vi var i regjering. Vi økte kulturbudsjettet med over 300 mill. kr på ett år, den kraftigste økningen på mange år, og det er et uttrykk for at vi mener alvor både i posisjon og i opposisjon når vi satser på kultur. Så vil jeg til slutt si at en slik økonomisk opptrapping av innsatsen for kultur vil gjøre det mulig å få til store og små ting, alt fra Rock City Namsos til kulturskoler, som er noe av det viktigste vi gjør for å sørge for at barna våre blir skikkelig kulturinteresserte barn.