Signe Øye (Arbeiderpartiet), 1999-03-04:
St.meld. nr. 49 for 1997-98, Om boligetablering for unge og vanskeligstilte, er ganske tannløs. Den preges av mange ord og fromme ønsker, men inneholder ingen forslag om konkrete tiltak. Det eneste konkrete tiltaket Regjeringen legger opp til, er at kommunene skal utarbeide lokale handlingsplaner. Regjeringen overlater med andre ord hele ansvaret for boligetableringen for unge og vanskeligstilte til kommunene. At kommunene trenger handlingsplaner, er vel ingen uenig i, men når økonomien ute i kommunene er så dårlig som den er nå, er det liten grunn til å tro at det blir bygd flere boliger for unge og vanskeligstilte dersom det ikke følger penger med fra statens side. Svaret fra regjeringspartiene er at det ikke skal følge penger med en melding. Men vi har gode eksempler på at vi har hatt meldinger der det følger penger med, bl.a. om eldreplanen, der det også fulgte 30 milliarder kr med, og dette har fungert bra. Arbeiderpartiet har i innstillingen kommet med forslag om en rekke konkrete tiltak. Noen har vi fått flertall for, og det er bra, men for flere av våre forslag om tiltak har vi ikke oppnådd flertall, og det er meget beklagelig for de gruppene dette gjelder, spesielt når vi vet at bolig og bomiljø har så avgjørende betydning for folks levekår og livskvalitet. Da nytter det ikke å være så passive som Regjeringen er og bare si at alt er i skjønneste orden, for det er det ikke. Jeg tillater meg å sitere fra meldingen: «… det er gode muligheter for å etablere seg i dag, og mulighetene er tross prisstigning bedre enn for en del år siden. Årsakene er først og fremst et lavt rentenivå og et godt arbeidsmarked.» Dette stemmer lite med dagens virkelighet for de unge og vanskeligstilte som skal inn på boligmarkedet. Jeg skal ta ett eksempel fra Oslo, som kanskje har de største problemene på dette området: Prisen for en hybel på 11   m2 er på nesten 6 000 kr pr. måned. I tillegg kreves det 17 500 kr i depositum. Dette eksemplet fikk komiteen under et besøk hos Frelsesarmeen, og det var det alternativet en bostedsløs person måtte akseptere for å få et krypinn. Det sier noe om behovet i Oslo! Bostedsløse er en gruppe som Regjeringen nesten ikke har nevnt i meldingen, enda dette er et stort problem, spesielt i Oslo. Det verserer mange tall, men det er vel ikke å ta i for mye om jeg sier at det dreier seg om minst 6 000 personer. Det er grunn til å anta at dette tallet er større. Da er det ganske utrolig at meldingen ikke levner en så stor gruppe, med så mange problemer, en eneste liten setning om hvordan problemet skal angripes og løses. Meldingen sier heller ikke ett ord om hvor mange utleieboliger som trengs i Norge, eller hva staten vil gjøre for at det skal bygges flere. Arbeiderpartiet mener at vi nå trenger et nasjonalt program for allmennyttige utleieboliger med tilhørende finansieringsordning. Vi må øke satsingen på nøkterne utleieboliger for unge og familier. En slik satsing kan også frigi mindre og rimeligere boliger for de unge og vanskeligstilte. Et slikt nasjonalt utleieprogram må være en dugnad mellom staten, kommunene og boligsamvirket. Det får vi ikke flertall for. Enkelte grupper vil uansett ha problemer med å etablere seg uten spesielt tilrettelagte støtteordninger. Dette gjelder særlig unge med lav inntekt, arbeidsledige, enslige forsørgere, uføre, flyktninger og innvandrere. Tilskuddsordninger, bostøtte og rimelige etableringslån er i stor grad rettet inn mot disse gruppene og skal gjøre situasjonen lettere for dem som har problemer. Arbeiderpartiet mener det er viktig at boligpolitiske virkemidler blir benyttet aktivt i kommunene for å hjelpe dem som har problemer på boligmarkedet. Å bo på gaten, på hospits eller å måtte være avhengig av at det er noen som gir en tak over hodet fra dag til dag, er en helt uholdbar situasjon som vi her i landet ikke burde hatt problemer med å løse. Derfor haster det med å få til en løsning. Arbeiderpartiet foreslår å be Regjeringen etablere straksboordninger for bostedsløse og mennesker med liten boevne, bl.a. ved å etablere offentlige bokollektiv med støttetiltak. Dette tiltaket får vi heller ikke flertall for – det er nesten flaut – et tiltak som ville gitt mange av dem som i dag må ty til hospits, en mye bedre hverdag.