Lars Sponheim (Venstre), 2009-02-13:
Som en overgang fra forrige taler kan det kanskje være på sin plass å minne om at Keynes – som alle mener har tenkt klokt, og det har han – var en sann sosialliberaler som trodde på markedet. Men som en sann sosialliberaler mente han at markedet måtte fungere innenfor klart definerte rammer. Slik sett tror jeg mange kan ha godt av å lese Keynes om igjen. Jeg har lyst til å starte med noen generelle betraktninger om den krisesituasjonen som vi er oppe i, for jeg tror det fortsatt er nødvendig å mane oss alle til å ha den nødvendige ydmykhet for den usikkerhet vi står overfor. Her kommer det nyheter, her kommer det nye realiteter, her presses innsikt og faglighet ut i et omfang som vi knapt har sett tidligere. Derfor er det viktig å ta det med seg. De fleste av oss som hørte sentralbanksjefens tale i går kveld, gjorde kanskje den samme refleksjonen som meg, at også sentralbanksjefen var ualminnelig forsiktig med å si noe særlig om selv den nære framtid – vel vitende om at han fort kan bli konfrontert med det. Det tror jeg kanskje flere ville gjøre. Allikevel er det rimelig dramatisk når sentralbanksjefen sier at vi dette året må regne med et fall i disponibel inntekt på 10 pst. Det er ganske store implikasjoner for ganske mange, for å si det slik. Da har jeg lyst til å si – når vi behandler en av de velkjente pakkene i dag, og det er et resonnement jeg har framført mange ganger i debatter om krise – at vi ikke må bli for mye styringsoptimister. Veldig mye av det som nå skjer, ligger utenfor noe politikks rekkevidde, og det er ikke til å unngå. De som på en måte vil framstille en virkelighet framover og som sier at hadde man bare gjort det og det i politikken, så kunne ting vært unngått, tror jeg ikke snakker sant. Dette kanskje som et råd eller tips til Regjeringen, ikke fordi de tror at politikken kan løse alle problemer, men de kommer til å bli møtt med ganske sterkt framover mot valget når dårlige nyheter kommer, at de kunne ha gjort noen grep på et tidspunkt som kunne forhindret det. Det kommer til å bli ganske forferdelige tider for veldig mange mennesker, spesielt for dem som jobber i eksportrettet industri. Det kan vi dessverre ikke komme utenom, selv om vi kan bøte på mye og gjøre mye. Jeg har i alle mine kommentarer om krisen i høst valgt å være ganske monoman når det gjelder å sette eksportindustrien i fokus, for jeg tror det har vært nødvendig å fokusere nettopp på det som åpenbart rammes mest. Mange har på en måte vært opptatt av å ta omkamper på alle tenkelige områder, og alle sitter jo klar alle steder i samfunnet med ønskelistene sine, enten det er gode eller dårlige tider. Men det er viktig å forstå at dette framfor noe er en krise i eksportindustrien. I den sammenheng har min plan aldri vært noen annen enn å gi ros til regjeringsfraksjonen for at den har forbedret rammevilkårene for eksportindustrien gjennom behandlingen i Stortinget. Og det som er gjort, er betydelig – det er en betydelig forbedring av situasjonen. Jeg har én refleksjon som jeg også er opptatt av, og det er – kan man vel si – samfunnssolidariteten, i en situasjon hvor vi har en krise som den vi nå har. Det er en slags krisens paradoks at de aller fleste av oss faktisk vil ha et bedre år i dette kriseåret enn noensinne. Svært mange har trygge, faste inntekter fra det offentlige, renteutviklingen har gjort at en får en betydelig bedret kjøpekraft, og det er kanskje slik at de krisepakkene som nå vedtas, gjør at jobben blir enda mer interessant ved at det blir enda flere oppgaver å gå løs på. På den ene side er det mange av oss som får noen krisesignaler i retning av at dette er bra for oss, samtidig som det er mange som blir arbeidsledige og kommer ut i en fortvilet situasjon. Det påkaller at solidariteten fungerer godt i samfunnet. Vårt viktigste apparat for å utøve solidaritet er jo Nav – hele vårt sikkerhetsnett for å ta vare på dem som havner på gata. Derfor er det så viktig i en slik situasjon, når så mange på en måte belønnes med gode tider i krisetider, at systemet for å ta vare på dem som er på utsiden, fungerer veldig godt. Vi må fortsatt være i samme båt i dette landet. Så litt om det debatten også har gått på – det med proveny. Det er klart at formelt har selvsagt komiteens leder helt rett: Det er kontantprinsippet en driver etter, og ren skatteutsettelse slår inn i provenybetraktningene på den måten som er nevnt. Men jeg tror ikke regjeringssiden skal bruke for mye krefter på å gjøre et for stort poeng ut av dette, for det er de facto en ren skatteutsettelse, og det rette ville jo i en slik sammenheng ha vært å gjøre en rentebetraktning med hensyn til det inntektstapet det offentlige har. Det er i realiteten et lån som bedriftene her ytes, og pengene kommer tilbake igjen. Mitt syn er at dette er fullt ut forsvarlig, fordi vi på den måten kan bidra til at bedriftene klarer seg bedre og blir flinkere til å ta vare på sine folk, og at en dermed unngår å få så stor arbeidsledighet som vi ellers ville fått. I den innstillingen som vi behandler i dag, fremmer Venstre en rekke forslag – enten alene eller sammen med andre partier, i all hovedsak Høyre og Kristelig Folkeparti. Det er også naturlig, i og med at disse partiene gav Regjeringen felles innspill i forkant, og det er forslag og tiltak som spesielt retter seg nettopp mot en eksportrettet og konkurranseutsatt industri. Disse tiltakene vil være et nødvendig supplement til de tiltak Regjeringen har fremmet, og som den i dag får bred støtte i Stortinget for. Venstre foreslår derfor en målrettet pakke som er skreddersydd for eksportrettede virksomheter, som har opplevd stor svikt i etterspørselen. Vi vil bl.a. forbedre permitteringsreglene, slik at ansatte i større grad kan veksle mellom dagpenger og arbeid – så å si solidaritet i bedriftene. I dag er kravet at man må være minst 50 pst. permittert for å få dagpenger. Konsekvensen av dette er at mange bedrifter permitterer ansatte helt og fullt. For alle parter – både de ansatte, bedriften og samfunnet – er det bedre å legge til rette for bedriftene slik at de kan innføre f.eks. fire dagers uke, og at staten betaler for den femte, dersom dette passer bedriften. Dette vil i større grad også sikre kompetansen over tid framfor at deler av arbeidsstyrken må være permittert minst halvparten av tiden. Jeg har registrert at regjeringspartiene har oppfordret Regjeringen til å se på dette fram mot revidert nasjonalbudsjett, og jeg leser vel litt mellom linjene at dette forslaget ville gjerne regjeringspartiene ha støttet – hvis de hadde fått lov. Kanskje de får det i neste omgang. Et annet viktig grep er at vi vil sette av 100 mill. kr til ekstra tiltak til bedriftsintern opplæring. På denne måten kan mange bedrifter beholde ansatte i arbeid og la dem tilegne seg ny kunnskap, istedenfor at man permitterer dem. Venstre støtter for øvrig regjeringspartienes tilleggsforslag om å utvide antallet permitteringsuker til 52 uker. Venstre foreslår å opprette et eget investeringsselskap, Klimatek, som skal kunne investere målrettet i den type bedrifter vi trenger i framtiden, de miljøvennlige teknologibedriftene, og i omstillinger av bedrifter i mer miljøvennlig retning. Venstre foreslår i første omgang at selskapet tilføres en investeringskapital på 500 mill. kr, og legger opp til at private investorer kan gå inn med en tilsvarende del. Dette vil være et velegnet virkemiddel for å investere i klimavennlig teknologi, og for klimagründere, som nå sliter med finansiering. Dette er virksomheter som verken kommer inn under ordningene i Enova, eller som nyter godt av aksjekapitaltilførselen til Argentum. Vi foreslår i tillegg en rekke målrettede skattelettelser som vil komme norsk næringsliv og konkurranseutsatte eksportnæringer og konkursutsatt industri til gode. Vi foreslår bl.a. økte avskrivningssatser for maskiner til 25 pst., halv arbeidsgiveravgift for lærlinger, styrking av SkatteFUNN-ordningen, fjerning av taket i Regjeringens forslag til skattekredittordning og reversering av innstrammingen i formues- og arveavgiften, som Regjeringen fikk flertall for i inneværende års budsjett. Venstre foreslår også utsatt innbetaling av 2008-selskapsskatt til 1. august 2009 for å styrke næringslivets likviditet. Samlet vil dette være virkemidler som virker raskt og treffer der smerten nå er størst. Venstre foreslår også å styrke basisfinansieringen av universiteter og høyskoler og en utvidelse av låneordningen for å ruste opp skolebygg med 2 milliarder kr. En rekke av forslagene fra Regjeringen som i dag blir vedtatt med bred tilslutning i denne sal, er identiske med Venstres alternative statsbudsjett for 2009, altså forslag som Regjeringen og regjeringspartiene var imot for to måneder siden. Dette gjelder f.eks. forslag om å styrke SkatteFUNN-ordningen, forslag om økt satsing på næringsrettet forskning og klimaforskning, og forslag om flere nærings-PhD-er og stipendiatstillinger. Det gjelder forslag om flere sivile stillinger i politiet, det gjelder økt satsing på jernbane, på rassikring og på flere gang- og sykkelveier, og det gjelder økt satsing på kulturminnevern. Samlet hadde Venstre en styrking av disse områdene på om lag 2 milliarder kr i forhold til Regjeringens, og regjeringspartienes, budsjett for 2009. Jeg trekker derfor den slutning at Venstres alternative statsbudsjett var bedre egnet til å møte krisen enn det budsjettet som regjeringspartiene sørget for fikk flertall, var. Men det er heldigvis slik at det er bedre sent enn aldri. Og vi ønsker Regjeringen velkommen etter med alle disse gode forslag som i dag blir vedtatt. Med dette tar jeg opp Venstres forslag i innstillingen.