Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2003-06-12:
«Samarbeidsregjeringen vil sikre og fremme mangfoldet i skolen mellom skolealternativer. Privatskoleloven må forbedres, med sikte på en forenkling av kriteriene for godkjennelse og en langt kortere saksbehandlingstid. Samarbeidsregjeringen vil innføre et eget tilskudd for kapitalkostnader, og vurdere en økning av driftstilskuddet. Hensikten er å sikre et bedre økonomisk grunnlag for foreldres/elevers valgmuligheter.» Dette er et direkte sitat fra Sem-erklæringen, dokumentet som gav de private skolene grunn til å håpe at de endelig skulle kunne drive skoler med et minimum av utgifter for foreldrene, men det smuldret bort. Erklæringen, signert av partiet for de høyere verdier, som gav foreldre håp om at barna skulle få gode opplæringsmuligheter og litt attåt. Nytt løfte om håp for alle parter om en bedre økonomisk situasjon for friskoler, foreldre og elever kan fremmes igjen i neste valgkamp: «Med blanke ark og fargestifter til». Forslag nr. 15, som er levert i salen i dag, sier at vi kan få en reduksjon på hele 7 pst. i tilskuddet til friskolene. Dersom Regjeringen blir sittende, kan vi kanskje få inntil 7 pst. økning, sågar. Det er ikke like sannsynlig å tro det over tid. Forslag nr. 16, første del, synliggjør i beste fall at troen på å bli sittende i regjeringskontorene er meget sterk. Men er det sannsynlig? En enkel analyse i den sammenheng kan være: SV ville ikke leke, og vi måtte ha flertall. Er det virkelig så banalt enkelt? I så fall er det saksordføreren og de øvrige regjeringspartier som suverent velger å sette i gang aktiv torpedering av Sem-erklæringen, helt på egen hånd. Vi i Fremskrittspartiet er både forundret og triste, men det er jo ikke noe vi kan få gjort. Tirsdag den 27. mai behandlet vi Innst. O. nr. 80 om friskoleloven. På side 5 i den innstillingen uttalte et flertall, bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet, at det legges opp til å gi vertskommunen uttalerett i godkjenningssaker, men – som flertallet slo fast til slutt i merknaden – «at den» – retten – «ikke må få karakter av en kommunal vetorett. En slik vetorett til kommunene er flertallet motstandere av». Forslag nr. 16 gir nettopp denne vetoretten. Dette var regjeringspartienes ærlige og oppriktige mening den 27. mai – for 17 dager siden. Det er lov å skifte mening, men troverdigheten til det enkelte parti taper stort når politiske overbevisninger og løfter ikke er holdbare i ferskvaredisken i mer enn 14 dager, når velgerne kjøper en holdbarhet som burde være minst fire år. Fremskrittspartiet ble i en skolesak beskyldt av representanten Elsa Skarbøvik for å være opphav til økt politikerforakt. Hennes observasjon om hva som avlet forakt, kan i dag framstå som både fremsynt og korrekt, men for andre konstellasjoner. Når det gjelder forslag nr. 14, er dette mildt villedende, fordi man bruker ordet «gratisprinsippet» – i hermetegn – og knytter det opp til et bærende prinsipp om å tillate bruk av skolepenger. Dette fremmer en skole for de velbemidlede. Fremskrittspartiet, derimot, har stått for økonomisk likebehandling mellom offentlige og private skoler i mange år. Jeg vil minne Stortinget om at Fremskrittspartiet fremmet Dokument nr. 8:67 for 1998-99 om endring av privatskoleloven. Dette dokumentet inneholdt lovendringer basert på 100 pst. økonomisk likebehandling av offentlige og private skoler. Kun Fremskrittspartiet stemte for dette kravet, og grunnen til det ser vi i dag. Dersom det er mulig å se sakene i sammenheng, må det være krystallklart at med full offentlig finansiering basert på stykkpris fra staten vil foreldrebetaling ikke bli akseptert av Fremskrittspartiet. Har den kjente splinten i øyet blitt til en bjelke for enkelte? Når Fremskrittspartiet fremmer forslag i dag om 90 pst. refusjon, er dette helt konkret et skritt på veien til å gi alle barn samme rett til å velge opplæring, uavhengig av familiens økonomi. Vi i Fremskrittspartiet har erfart at små skritt er bedre enn ingen skritt. Dette er et prinsipp som kun Fremskrittspartiet står bak, selv om også andre politiske partier verbalt maner fram krav om barns likeverd, uansett økonomi. Med dette vil jeg ta opp forslagene fra Fremskrittspartiet og representanten Simonsen som er inntatt i innstillingen.