Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
«Når studentene på 1970-tallet demonstrerte foran Bjartmar Gjerdes kontor i regjeringsbygget, var det utdanningspolitikkens vekt på økonomisk vekst de protesterte mot. Når studentene på 1990-tallet gikk opp den samme ruta og skrek, som de gjorde det år etter år, at «Hernes må fjernes», ja, da var det finansieringen av egne studier deres raseri gjaldt.» Slik skildrer Alfred Oftedal Telhaug «Studentene og det indre livet». Når studentorganisasjonene i dag mobiliserer til demonstrasjoner, er ikke målet endret, den største forskjellen er antallet demonstrerende studenter. I slutten av februar ble en undersøkelse fra Norfakta offentliggjort. Der kommer det fram at 78 pst. av studentene aldri deltar i studentpolitisk virksomhet. I adressa.no 26. februar kommenterte lederen, Kristine Skogsrud Nesvik i Stavanger studentorganisasjonene StOr dette: «Mange har mindre tid til å følge med på alt som skjer på campus. En annen forklaring kan være at studenter har det litt for godt.» Kvalitetsreformen var og er fortsatt studentenes reform. Den trådte i kraft i 2003. En viktig del av reformen er ideen om heltidsstudenten. Daværende utdanningsminister Kristin Clemet fulgte ikke opp den ideen. I Nettavisen 11. februar tok hun sin del av ansvaret for studentenes økonomiske situasjon: «Det var et stort problem at vi ikke prisjusterte Lånekassens støtte de årene da jeg var utdanningsminister.» Studentene ble i perioden 2001-2005 fattigere og fattigere. Lån og stipend ble ikke indeksregulert, og boligprisene svingte. Den viktigste forutsetningen for Utdannings-Norge er lik rett til utdanning. Alle skal ha muligheten til å ta høyere utdanning, uansett økonomiske eller sosiale forhold. Derfor har vi prisjustert lån og stipend, til forskjell fra Bondevik II-regjeringen. På tross av dette har ikke støtten fra Statens lånekasse økt med mer enn 3 000 kr, til 83 000 kr, de siste fem årene. Statens institutt for forbruksforskning har kommet fram til at studentene trenger gjennomsnittlig nærmere 12 000 kr i måneden for å dekke levekostnader, boutgifter og pensumslitteratur. Vi mener at nivået på utdanningsstøtten bør diskuteres fortløpende. Støtten fra Lånekassen henger tett sammen med byggingen av flere studentboliger. Leieprisen for en hybel i det private leiemarkedet i de største byene griper kraftig inn i studentenes pengebok. Mange ser seg nødt til å bruke ettermiddagene og helgene til deltidsjobb. Det er ikke en heldig utvikling. Høyere støttebeløp og konverteringsordningen har ikke ført til at flere studerer på heltid. Vi er tilfreds med at vi nå har fått en status på Kvalitetsreformen. På mange områder har Kvalitetsreformen vært vellykket, på enkelte områder har vi fortsatt utfordringer. Universitetene og høgskolene har gjort en god jobb for å gjennomføre reformen. Hverdagen for både ansatte og studenter er preget av nye muligheter. Samtidig ser vi at studentenes veiledning blir svekket når det faglige personalets sammenhengende tid til forskning blir satt under press. Universitetene og høgskolene har fått økt frihet, gradsstrukturen er lagt om, studentene har fått tettere oppfølging, og det har kommet på plass systemer for kvalitetssikring. Hovedmålene med reformen er fortsatt viktig og relevant, og må videreføres. I det videre arbeidet må oppmerksomheten dreies mer mot kvalitet og innhold både når det gjelder undervisning og forskning. «En lang rekke omstendigheter hadde svekket studentenes deltakelse i institusjonenes egne, demokratisk valgte organer. Studier som ble gjort, fortalte heller ikke om større studieiver og arbeidsinnsats.» Slik fortsetter Oftedal Telhaug sin beskrivelse av 1990-tallets studenter. I dag er studentenes demokratiske deltagelsesmulighet stor. Studentene har representanter i høgskole- og universitetsstyrene, og i Universitets- og høgskolerådet. Studentene har i dag flertall i studentsamskipnadene, som fungerer som selvstendige enheter med økonomisk støtte bevilget av Stortinget. Prioriteringene er fullt og helt styrenes ansvar. Levekårsundersøkelsen for studenter for 2005 viser at studenter, mens de studerer, gjennomgående har dårligere psykisk helse enn resten av befolkningen, men at dette ikke er et vedvarende problem. Vi må ta på alvor undersøkelsen og jobbe videre for å etablere tilfredsstillende ordninger for studentene. Studenter som får barn i studietiden, og studenter med barn, har utfordringer som vi tidligere har behandlet her i salen som et representantforslag fra Kristelig Folkeparti. Vi står fast på at det trengs en helhetlig gjennomgang av de ulike regelverkene som omfatter studenter som får barn, og at det bør være felles normer for utdanningsinstitusjonene ved tilpasning i forbindelse med fødsel.