trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-29:
Bostøtten er det viktigste boligsosiale tiltaket, og derfor er jeg glad for at regjeringen har fått til klare forbedringer og rettet opp tidligere svakheter i denne. Underreguleringen startet under den rød-grønne regjeringen, i 2009. Nå har vi rettet det opp. Vi har gått fra ligningsinntekt til faktisk inntekt. Det innebærer også mer målretting og forbedring av bostøtten. Vi har sørget for at de som bor i bokollektiv, også kan motta bostøtte, og vi har forlenget overgangsordningen. Det mener jeg er bra. Jeg er enig i innleggene til representantene Stine Renate Håheim og Karin Andersen, om at det fortsatt er rom for forbedringer av bostøtten. Vi må fortsatt diskutere hvordan vi kan målrette, hvordan vi kan sørge for at de som har reelle behov, får mulighet til å få bostøtte. Men det vi har fått på plass nå, mener jeg er viktig og riktig. Når det gjelder Husbanken, er jeg fortsatt overrasket over at det gjøres til et så viktig poeng at den rammen skal økes, når rammen i år er på 18 mrd. kr og det er et underforbruk på 1 mrd. kr. Da er ikke svaret at det skal økes til 25 mrd. kr. Situasjonen på boligmarkedet, særlig i Oslo og pressområdene, er ikke at det er for lite billig kapital. Det er ikke for lite billig kapital. Det er også en problemstilling for unge som skal inn på boligmarkedet. Når unge skal inn på boligmarkedet, er ikke problemet at det er for lite billig kapital. Hvis man nå svarer med mer billig kapital inn på boligmarkedet, vil det skape enda større press og skape en enda mer utfordrende situasjon for unge på boligmarkedet hvis vi skulle oppleve et sterkt fall i boligprisene. Derfor kan vi være enig i analysen at det er vanskelig å komme inn på boligmarkedet, men vi må se på hva som er årsaken til at det er vanskelig, og hva vi kan gjøre med det. Noe av det viktigste vi kan gjøre med situasjonen, er å sørge for at det kan bygges mer, og at det kan bygges rimeligere. Det gjør vi ved å si ja til Oslo, at de kan realisere et boligpotensial opp mot 120 000 boliger. Det gjør vi ved å forenkle, ved at halvparten av de små leilighetene kan bygges uten krav til universell utforming, noe som bidrar til 200 000–300 000 kr i lavere kostnader. Det gjør vi gjennom forenklinger av plan- og bygningsloven og tekniske forskrifter. I går varslet vi at vi nå ser på forenkling av de tekniske forskriftene for rehabilitering, som også vil være viktige tiltak for at det kan rehabiliteres mer i Oslo og andre byer.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-29:
Jeg er glad for det store engasjementet rundt boligpolitikken, og det går langs flere dimensjoner, bl.a. den boligsosiale politikken, hvor regjeringen har iverksatt mange tiltak, hvor vi fortsatt mener at en målretting av startlånsordningen er riktig, og hvor vi har bidratt til å styrke bostøtteordningen. Det er også bra at det er et stort engasjement i hvordan vi kan bidra til at det kan bygges mer rundt kollektivknutepunktene. Der har regjeringen nå fått frem verktøy som kan bidra til det, og det at vi har en ja-regjering, som også sier ja til utbygging rundt kollektivknutepunktene, bidrar også til at det vil bli bygget mer. Så registrerer jeg at flere påpeker behovet for å bygge enda mer. La meg da bare vise til at så langt i 2016 er igangsettingen av antall boliger gått opp 15 pst. fra i fjor. I 2016 ligger vi an til å få det høyeste igangsettingstallet siden 1982, med andre ord det høyeste igangsettingstallet på flere tiår. Det viser at politikken virker. Samtidig må vi erkjenne at den store tilførselen av billig kapital på boligmarkedet bidrar til ubalanse og til å presse opp boligprisene. Det gjør at regjeringen også ser på kapitalspørsmålet med bakgrunn i forslag fra Finanstilsynet og Norges Bank. Her er det nødvendig å tenke langs flere akser. Vi vil fortsette forenklingsarbeidet. Det er nødvendig for å få opp tempoet, sørge for at det blir færre omkamper, og sørge for at vi får bygget mer av det som etterspørres i boligmarkedet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-29:
Stortinget er informert om at jeg har iverksatt kompetansetiltak for toppledere i staten. Toppledere i staten skal ha strategisk IKT-kompetanse, og for første gang har vi fått på plass den type kompetanseprogrammer for toppledelsen i staten. Det mener jeg er helt nødvendig, for i dag nytter det ikke at statlige toppledere peker på IT-avdelingen, de må selv forstå hva digitalisering innebærer av endring av arbeidsprosesser, og forstå at utgifter i en sektor, men gevinst i en annen, likevel kan være bra for helheten. Mitt poeng er at vi trenger økt kompetanse også i privat sektor, for når arbeidsplassene digitaliseres og ny teknologi tas i bruk, er det viktig at man også øker kompetansen til arbeidstakerne, slik at ikke de støtes ut, men kan delta i arbeidslivet gjennom økt tilfang av kompetanse.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-29:
Det er et viktig spørsmål som tas opp. Nå har regjeringen utviklet en egen skystrategi hvor hensikten er at offentlig sektor skal ha et godt verktøy og gode strategier for hvordan man går frem når man benytter seg av sky. Vi er også opptatt av informasjonssikkerhet, både for privat og for offentlig sektor. Jeg mener at det spørsmålet som stilles, må vurderes av det enkelte departement og den enkelte etat i de konkrete tilfellene. Men jeg er kjent med at når det gjelder bl.a. Helse Sør-Øst, er det i de avtalene som lyses ut, stilt krav om at alle datasentre skal stå i Norge, inkludert all lagring av pasientdata. Dette er et spørsmål som regjeringen er opptatt av, og som de enkelte etatene også er opptatt av.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-29:
La meg bare slå fast at Altinn er en viktig brikke i vår digitale infrastruktur. Altinn skal ha et særlig ansvar knyttet opp mot næringslivet, og jeg mener at Brønnøysundregistrene og Altinn har vist en stor og god evne til å fornye seg og til å få frem gode løsninger for næringslivet. Regjeringen har i budsjettet for 2017 prioritert det prosjektet som var viktigst for Altinn og Brønnøysundregistrene. Så er det alltid et spørsmål om man får gjort nok raskt nok. Det er alltid et prioriteringsspørsmål. Men det vi har gjort, er i hvert fall å opprioritere arbeidet. Og det stopper ikke der, vi har nå for første gang hentet ut gevinster i budsjettet, slik at vi kan prioritere andre viktige områder. Det gjelder sikker digital postkasse, hvor vi til neste år kutter offentlige budsjetter med nesten 200 mill. kr fordi det brukes mindre porto og mindre papir. Da kan vi bruke mer penger på nye digitaliseringsprosjekter.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-29:
Nå er dette spørsmål som ligger under samferdselsministerens ansvarsområde. Det er viktig at telebransjen selv tar et ansvar for utbygging der det er lønnsomhet. Ifølge de siste tallene jeg har, har norsk telebransje investert 8,6 mrd. kr i oppgradering av ekomnettet i 2015. Men så er det, som representanten peker på, også noen områder hvor man ikke har samme grad av lønnsomhet, og der er det tilskuddsordninger som kan brukes for å få realisert bredbånd. Så er jeg også klar over at det er et politisk spørsmål hvor mye man bevilger til den tilskuddsordningen, men den bidrar til at man får bygd mer bredbånd der man ikke har den lønnsomheten som er i mer tettbebygde områder.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-29:
Nå er det jo ikke slik at man kan løse personvernproblemet en gang for alle. Det er en problemstilling som vi hele tiden må ha høyt på den politiske dagsordenen, og jeg er glad for den debatten Stortinget hadde litt tidligere i dag, hvor vi diskuterte Datatilsynets årsrapport, og hvor dette var et spørsmål som alle partiene var opptatt av. Det handler i veldig stor grad om innebygd personvern i de digitale løsningene – og så må vi sørge for god informasjonssikkerhet om de store registrene. La meg bare slå fast at representanten tar feil når det gjelder EUs Digital Economy and Society Index. Han sa at den bare handler om nordmenns bruk av IKT. Den handler om digital infrastruktur, den handler om kompetanse, den handler om offentlig sektor, og den handler om næringslivet. Så realiteten er at Norge er blant de beste i Europa og karakteriseres som et land som «is running ahead». Det betyr ikke at vi skal hvile på laurbærene; det betyr at vi må fortsette med å digitalisere offentlige sektor, og også legge til rette i privat sektor.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-29:
Jeg har ved flere anledninger slått fast at de store IKT-investeringenes tid er forbi. Og det er riktig at de store prosjektene har større risiko for å sprekke på både tid og kostnad. Derfor skal det investeres mer i små og mellomstore IKT-prosjekter. Det har vi fått på plass. Det vi har gjort, er både at vi har fått på plass et digitaliseringsråd, hvor vi har samlet den beste kompetansen fra privat og offentlig sektor som kvalitetssikrer små og mellomstore IKT-prosjekter, og vi har fått på plass en medfinansieringsordning, hvor det i inneværende år er satt av over 100 mill. kr, men som har en samfunnsøkonomisk gevinst på 4,9 mrd. kr – og det betales ikke ut en krone før man har fått godkjent en forpliktende gevinstrealiseringsplan. Så det å satse på små digitale prosjekter gir store gevinster både økonomisk og ikke minst for brukerne.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Jeg kan opplyse statsråden om at jeg heter Håheim og ikke Råheim – men jeg tar det som en kompliment. Statsråden snakket om målretting. Da er det noe jeg ikke får helt til å stemme. Man målretter altså startlånsordningen ved å ta ut unge som en målgruppe. De er altså ute. Samtidig skryter man av at man har hevet sparegrensen i Boligsparing for ungdom. Det vi vet om Boligsparing for ungdom, er at den treffer de unge som tjener mest, som har størst formue, eller som har foreldre som kan hjelpe dem. Så det denne regjeringen har gjort, mens de snakker om målretting, er å gi mer til de unge som har aller mest, og ta fra dem som har aller minst. Da lurer jeg på hvorfor det er greit for denne regjeringen at fellesskapet subsidierer dem som har aller mest, gjennom BSU-ordningen, samtidig som de kutter for dem som har aller minst, ved å ta fra dem muligheten til å få startlån.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
La meg begynne med representanten Njåstad, som etterlyste Arbeiderpartiets holdning til Prop. 149 L for 2015–2016. Til det kan jeg opplyse om at den skal på høring her i Stortinget den 15. desember, og innstilling skal ikke avgis før i februar neste år. Men det er spenstig av posisjonen her i denne salen å være utålmodig på vegne av opposisjonen, all den tid landet ennå ikke har et flertall for statsbudsjettet. Men vi kan love representanten Njåstad at vi jobber med saken, og at de skal få vite hva vi mener. Jeg har også behov for å kommentere bostøtteordningen, for det legges opp til at færre mennesker skal få bostøtte neste år. Det har vært en stor nedgang. Men jeg har lyst å si at det er veldig bra at man nå regulerer egenandeler og den typen ting i bostøtteordningen. Det har vi etterlyst alle årene denne regjeringen har sittet, og det var også noe vi gjorde – tror jeg – i sju av de åtte årene vi satt i regjering. Men det blir altså færre mottakere til neste år, og det vi får klare tilbakemeldinger om, er at det særlig er unge uføre som blir rammet, på grunn av uførereformen og fordi regjeringen ennå ikke har kommet med en permanent ordning som skjermer uføre i bostøtteordningen. Det er snakk om unge uføre som kanskje har bodd hjemme, og som nå endelig skal få lov til å flytte inn i et eget hjem, men de kan ikke gjøre det, for de får ikke bostøtte. Så å si at man har ryddet opp i bostøtteordningen, synes jeg er veldig trist å høre, hvis det er et endelig punktum, for der har man en lang vei å gå før den hjelper alle dem som den skal hjelpe. Jeg har også lyst til å påpeke at det flertallet som i denne salen i dag nekter å bli med oss på å gjøre noe med startlånet, slik at flere unge kan få startlån, er det samme flertallet som gikk til valg på å fjerne eller redusere egenkapitalkravet for å gjøre det lettere for unge å få kjøpe bolig. Alle de fire borgerlige partiene sto utenfor denne salen og ga et løfte til unge mennesker, som de har brutt gang på gang på gang, og da samtidig å si at man ikke har lyst til å gjøre noe med startlånsordningen, synes jeg er urettferdig når man har lurt unge mennesker til å stemme på seg. Jeg er enig i at startlånet ikke skal være en konkurrent til lån i kommersielle banker, men det er forskjell på å barbere seg og å skjære av seg haken, som er det denne regjeringen har gjort ved å kutte ut unge som målgruppe. Jeg synes det er dumt at vi ikke kunne sett på den startlånsordningen og i det minste gitt kommunene fleksibilitet til å prioritere ungdom. Det er også verdt å merke seg at det er partier i denne sal som ville styrket Husbanken og gitt den større lånerammer, slik at vi ikke hadde trengt å nedprioritere noen i startlånsordningen, men heller kunne prioritert noen inn. Helt til slutt, når det gjelder investeringer i bymiljøavtalene: Jeg legger merke til at noen harselerer med «opp mot 70 pst.», men Arbeiderpartiet la inn mer enn 1 mrd. kr mer enn regjeringen gjorde i år og 700 mill. kr mer neste år i den ordningen, så vi har vitterlig prioritert det høyere enn regjeringen.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Jeg legger merke til at høyresiden er på defensiven. Hvordan merker vi det? Jo, det er fordi de nå er mer opptatt av å drive revisjon av tidligere regjeringer og av byrådet i Oslo, enn av å se framover og fronte egen politikk. Når man ikke lenger kan snakke om åtte rød-grønne år, har man nå begynt å si at Arbeiderpartiet og andre partier i denne sal ikke er opptatt av politikk, men bare snakker om retorikk. Med respekt å melde: Her i denne sal er det partier som har fremmet over ti konkrete forslag for å få økt boligbygging, få liv i boligbyggingen, økt takt, og så svarer man på det på en – jeg er litt usikker på om det er et parlamentarisk uttrykk – barnslig måte. Man svarer ikke, man bare sier at dette er retorikk og ikke politikk. Politikken ligger her, men sannheten er at flertallet i denne sal kommer til å stemme den ned i dag. Det synes jeg er trist. Det er politiske uenigheter, og det er fair, men det er alt annet enn retorikk, for dette handler om virkeligheten og hverdagen til vanlige mennesker.
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-11-29:
Jeg har lyttet til både Arbeiderpartiet og SV i denne saken, og selv om man står her og har veldig mye spennende retorikk og til dels nesten sinne mot dagens situasjon, så er det bare retorikk. Jeg etterlyser politikken. La oss nå se på forskjellen mellom retorikk og politikk i hva Arbeiderpartiet og SV sier. Hvis vi ser på hva som er sagt her i dag, de siste årene og historisk, mener Arbeiderpartiet og SV at det ikke bygges nok, at det ikke er igangsatt nok boliger, samtidig som vi ser helt tydelig at for første gang på mange år er igangsettelsen av nye boliger på vei opp, i motsetning til det Arbeiderpartiet og SV etterlot seg. Arbeiderpartiet og SV sier at de er opptatt av at boligprisene må ned, samtidig er det nettopp disse partiene som er med på å sende byggeprisene opp – senest før sommeren, da man sørget for et vedtak som ifølge Boligprodusentenes Forening ville gjøre det 100 000 kr dyrere å bygge en liten leilighet på 60 m2. Arbeiderpartiet og SV vil at det skal bygges flere boliger for unge. Denne regjeringen bygger flere studentboliger. Vi gjør det billigere å bygge studentboliger, og vi gjør det billigere å bygge små boliger, samtidig som Arbeiderpartiet og SV i Oslo ikke vil fjerne den rigide normen som åpner opp for å bygge flere små boliger der det trengs flest av dem. Arbeiderpartiet og SV sier at de er opptatt av at det er dyrt å bo, men hva er lærdommen fra Oslo? Her har nettopp Arbeiderpartiet og SV innført en eiendomsskatt, hvor flere som bor i Obos-boliger, som jeg ikke vil kalle for bolighaier, må betale den eiendomsskatten. Boligprisene er på vei opp, og bokostnadene er på vei opp. Det er resultatet av den politikken. Og hva har SV lært av det? Jo, de synes dette er så bra at de vil ha en nasjonal eiendomsskatt, slik at folk som bor på landet, må betale en nasjonal eiendomsskatt for å stagge prisveksten i pressområder. Dette er jo ikke akkurat noen god bolig- eller distriktspolitikk. Så hører vi veldig ofte at både Arbeiderpartiet og SV er for lokaldemokrati, at kommunene må få flere muskler til å bygge. Så ser vi her to forslag som er en fullstendig overstyring av lokaldemokratiet, staten skal bestemme at kommunene må lage de og de kommuneplanene. Staten kan lovpålegge kommunene å bygge boliger. Da har jeg et spørsmål til min kjære kollega fra Oslo, Jan Bøhler: Har du sjekket om din kollega i Arbeiderpartiet i Oslo, Raymond Johansen, vil at du skal lovpålegge ham hvor mange boliger han skal bygge i Oslo?
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-11-29:
Jeg skal ikke gjøre noe stort forsøk på å oppsummere hele debatten, til det har vi diskutert litt for mange emner, og det er jo ti punkter som står i forslaget. La meg likevel oppsummere det viktigste vi har pekt på, at vi har gjort det enklere for kommunene å regulere boligtomter, det er færre statlige innsigelser. Det gjør at det tilrettelegges mer for boligbygging, og vi ser det i form av igangsetting av flere boliger. Vi har hatt en rekordsatsing på kollektivutbyggingen. Det gjør at vi kan si ja til prosjekter som 10 000 flere boliger i Ski, som er med på å dempe presset mot de store byene. Vi har forenklet regelverket slik at det blir rimeligere og enklere å igangsette nye bygginger. Det er billigere å bygge, og det får byggetakten opp. Så er det sånn at det er sammenhengen, totaliteten, som får dette opp å stå, ikke økte skatter og statlig overstyring, som mine kolleger i Arbeiderpartiet og SV vil.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2016-11-29:
Det er helt utrolig å være vitne til den virkelighetsbeskrivelsen som Arbeiderpartiet og SV driver med i denne salen. For det første er det veldig positivt at Arbeiderpartiet nå ønsker kollektivsatsing og er for kollektivknutepunkt i pressområder som landets hovedstad. De vil ha en finansiering «opptil 70 pst.». Det er viktig å legge merke til ordene opptil 70 pst., for det kan innebære 0 pst., slik realiteten var for landets hovedstad i sju av åtte år under den rød-grønne regjeringen, da Oslo ikke fikk en krone fra belønningsordningen. Dernest er det også hyggelig å se at de har begynt å satse på bygging av studentboliger. All den tid de ikke fikk det til i regjering, er det jo fint at de har tenkt å overby regjeringen, som bygger rekordmange studentboliger nå. Men for å gå til selve kjernen av utfordringene ved boligpolitikken synes jeg det er viktig å se på hva som skjer lokalt. For å finne ut hvilke partier som er mest positive til boligbygging og bidrar mest til boligbygging i landets hovedstad, som er et av de største pressområdene, hadde OBOS en gjennomgang av reguleringssaker i Oslo bystyre i perioden 2007–2011. Gjennomgangen viste at Fremskrittspartiet var det partiet som hadde bidratt og mest stemt for boligbygging i hovedstaden, dernest var det Høyre. Nedover på listen sto Arbeiderpartiet, og i bunnen sto Sosialistisk Venstreparti, som er veldig opptatt av subsidier, statlig regulering, femårsplaner og andre virkemidler. Partiet som ikke stemmer for boligbygging i landets hovedstad, der utfordringene er størst, er det partiet som gang på gang reiser problemstillingen om mangel på boliger. Et annet viktig aspekt ved det som skjer på boligmarkedet – spesielt i pressområder som hovedstaden og andre storbyer – som ingen er innom, er situasjonen vi har med den store innvandringen som har funnet sted. Man kan ikke forstå boligproblematikken i hovedstaden uten å se på hvem som flytter inn i byen, og hvem som faktisk flytter ut av byen. Også der har Fremskrittspartiet en rekke ganger fremmet forslag om at folk er nødt til å bo der de blir bosatt, inntil de er i stand til selv å framskaffe bolig og få seg arbeid. Arbeiderpartiet, som har fremmet disse forslagene, og SV, som har ivret for disse forslagene, er de som er hovedgrunnen til boligmangel, spesielt i pressområdene, all den tid de stemmer imot boligbygging når de har mulighet til det. Og så fremmer de en rekke forslag som de forsøker å sukre med virkemidler, noe som gir dem null troverdighet.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Det er en side ved boligmarkedet som ikke har vært mye oppe i debatten, og det gjelder oppkjøp av boliger som man ikke skal bo i selv. I Oslo i dag er det slik at i hvert fall 40 pst. av boligene som kjøpes, kjøpes av personer som ikke skal bo der, men som skal drive forskjellige typer utleie. Blant annet er det økende utleie innenfor det systemet som kalles Airbnb, særlig i indre by i Oslo, og en veldig stor andel av boligene f.eks. på Sørenga, i den nye fjordbyen, kjøpes opp til det formålet. Det er to ting, som vi har diskutert på Stortinget, som vi kan gjøre foreløpig når det gjelder den andelen boliger som kjøpes opp og brukes til videre utleie, hvor man altså ikke skal bruke boligene selv. Det ene er det vi har diskutert tidligere når det gjelder eierseksjonsloven, og som statsråden skal fremme en proposisjon om senere, og som var meldt skulle komme i høst. Det får vi komme tilbake til. Det andre er det forslaget som er oppe i innstillingen her, om hva vi kan gjøre for å fremme seriøs, profesjonell utleie i større omfang, som kan spille en større rolle i markedet, slik at det blir mindre rom for det som foregår på annen måte, som jeg var inne på innledningsvis. Jeg har litt vanskelig for å forstå motforestillingene mot det forslaget som ligger her. Jeg hadde håpet at flere partier hadde støttet det. Forslaget er en viktig sak for dem som vil bygge store, seriøse utleieprosjekter, og går ut på å sidestille avskrivningsreglene for bygg som skal brukes til profesjonell utleie, altså næringsvirksomhet, med avskrivningsreglene for kontorbygg og andre typer næringsbygg. Å sidestille de avskrivningsreglene vil ikke regjeringspartiene gå inn på og be om en nærmere analyse av, og viser bare til noe fra 2014 som kalles ellers Aarbakke-utvalget. En som var medlem av Aarbakke-utvalget, som heter Ernst Ravnaas, som jobber med disse spørsmålene, sier at det spørsmålet ikke ble nærmere vurdert i utvalget, det var ikke noe grunnlag for en saklig vurdering av om det faktisk er verdifall i utleieboliger som brukes til næring, på linje med utleieboliger som brukes til næringsbygg. Det er egentlig litt mot normalt dette, for det er ofte de borgerlige partiene ønsker å bruke skatteregler til å oppnå utvikling av næringslivet osv., at man ikke vil se på og sidestille disse avskrivningsreglene og gå nærmere inn i det. Jeg synes det er mange argumenter for det. Det er viktig for boligmarkedet å få i gang flere seriøse aktører, og Stortinget bør være med og stimulere til det, så jeg håper at flere vil støtte forslaget fra Arbeiderpartiet.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Boligpolitikken handler grunnleggende sett om vår vilje og ikke minst vår evne til å bygge landet. Befolkningen øker, men det er også sånn at befolkningssammensetningen endres. Det er stort press på byene, ikke minst Oslo, som mange har vært inne på, men samtidig fordeler befolkningsveksten i Norge seg veldig ujevnt. Man har betydelige utfordringer med boligbygging også i distriktene, i hvert fall i deler av distriktene, der det er såpass stor risiko ved å bygge nytt at mangel på bolig- og risikokapital er et hinder for vekst, utvikling og bosetting. Ikke minst har vi en aldrende befolkning, og det stiller veldig høye krav til kvalitet og utforming av boligmassen. Da kan vi ikke sitte stille i båten, sånn som regjeringen gjør. Det vil føre til økte sosiale forskjeller, der det blir enda større forskjell på dem som er innenfor, og dem som er utenfor, og det er et hinder for god samfunnsutvikling både i by og i bygd. Markedet kan løse mye, men dette er åpenbart et felt der markedet trenger hjelp. Vi trenger et løft for boligbyggingen. Det handler først og fremst om å bygge flere boliger nå, men også om å ivareta krav til kvalitet og klima. Norge har et fantastisk godt utgangspunkt, ikke bare for å bygge, men også for å bygge på en langsiktig og framtidsrettet måte, og med dagens situasjon, med over 130 000 ledige, burde vi ha brukt den muligheten bedre enn det regjeringen gjør. Vi har lagt fram ti forslag som innebærer forpliktelser for både stat og kommune. I kjent stil dytter Høyre og Fremskrittspartiet lokaldemokratiet foran seg når det er ting de ikke vil ha gjort. Jeg kan ikke se at det å lage boligplaner i hver enkelt kommune skal være noen trussel mot lokaldemokratiet, tvert imot må det være en stor styrke for lokaldemokratiet å involvere befolkningen i hvordan det skal bygges. Regjeringen gikk til valg på henholdsvis å fjerne eller å redusere egenkapitalkravet. Det var vel kanskje det aller første valgløftet de sprang ifra. De har kuttet i Husbanken, men foreslår få nye grep. For ungdom er det trist at man i tillegg til brutte valgløfter har strammet inn på startlånsordningen og generelt har en motstand mot å bygge studentboliger i det omfanget som behøves. Det er få politikkområder som berører folks hverdag og framtid i så stor grad som boligpolitikken, og derfor er det skuffende at regjeringen er så uinteressert i dette feltet. Men når man ser at regjeringen ikke greier å få fram et statsbudsjett, er kanskje det en årsak til at man ikke vil ta ansvar på dette feltet heller.
Torill Eidsheim (Høyre), 2016-11-29:
Dette er eit tema som vi faktisk har hatt oppe tidlegare, frå både SV og regjeringspartia – den første gongen med litt heva augebryn frå enkelte hald fordi omgrepet autonome bilar høyrdest ut som noko som høyrde framtida til. Det var for så vidt riktig, men det som den gongen var framtid, er i dag notid, berre eit halvt år etter. No står vi midt i diskusjonane om korleis vi best kan løyse viktige utfordringar knytte til bruken av teknologiske nyvinningar. Transport og samferdsle er grunnlaget for utvikling i Noreg, og transportsektoren må aktivt adressere dei negative ringverknadene som denne sektoren gjev, både fordi han står for ein høg del av dei globale klimagassutsleppa, men òg fordi han er kjelde til lokale miljøutfordringar. Innovative løysingar og bruk av teknologi innan denne sektoren vil kunne gje oss både ein betre og enklare kvardag, det vil gje auka konkurranseevne for industrien, samtidig som sikkerheit og miljø òg vil kunne bli vareteke. Autonome køyretøy og skip kan gje stor samfunnsnytte i form av betre utnytting av infrastrukturen med jamnare og tettare trafikkflyt, som m.a. er rekna til å kunne frigjere potensielt heile 70 pst. av vegflata. I tillegg vil det kunne bidra til nye moglegheiter for kollektivløysingar, og det vil kunne innfri forventingar om større grad av individuelt tilpassa behov. Eg er glad for å sjå at regjeringa allereie har sett Noreg i førarsetet når det gjeld tilrettelegging for autonome køyretøy og skip. Eit viktig grep har vore at ein har fått på plass eit rammeverk for ein ITS-lov, og at det er varsla at det kjem lovgrunnlag for bruk av autonome køyretøy. Det vil setje Noreg heilt fremst i verda når det gjeld å ha lovverk som faktisk er tilpassa denne nye teknologien. Med eit raskt tempo innan teknologiutvikling er det faktisk ei veldig krevjande oppgåve å sjå til at verken regelverk eller velmeinte politiske tiltak vil kome til å stå i vegen for moglegheitene. Vi må ta høgd for ein transportsektor der både mobilar, appar og det digitale blir ein integrert del – det er faktisk allereie blitt ein integrert del – av transportløysingane våre. Den kvardagen er her, her og no, og då er ikkje ei NOU-utgreiing den riktige løysinga, etter vår meining. Det er godt for Noreg at vi har eit politisk fleirtal som viser engasjement, og som ønskjer at Noreg skal liggje i forkant av utviklinga. Eg ser fram til at regjeringa skal leggje fram dei utgreiingane som dei allereie er godt i gang med, og dei lovframlegga som er varsla vil kome. Eg er sikker på at det vil bidra til at Noreg vil kunne liggje i forkant vidare framover og vil fortsetje å vere verdsleiande på dette området.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Jeg merket meg at statsråden, i likhet med undertegnede, var opptatt av kompetansen i arbeidslivet for å kunne utnytte alle de mulighetene som ligger i den digitale framtiden eller i den digitale forvaltningen. Da blir mitt spørsmål til statsråden: Vil statsråden legge til rette for en kompetansereform i offentlig sektor for å heve digital kompetanse hos alle medarbeiderne, kanskje særlig på ledelsesnivå, for å kunne utnytte mulighetene på en best mulig måte? Når kan eventuelt Stortinget få en orientering om hvordan en sånn reform vil arte seg?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
La meg takke for svaret. Det er ingen åpenbare uenigheter mellom meg og statsråden. Det er greit å få det bekreftet, selv om jeg likevel kunne ha ønsket meg en mer tydelig strategi som operasjonaliserte målene i større grad. Jeg har et annet spørsmål til statsråden – det har vært et relativt bredt forarbeid – om en bekymring som jeg har hatt. Statsråden var i sitt innlegg veldig opptatt av alle mulighetene som ligger i digitaliseringen. Det er bra, men det finnes også noen bekymringer, og dem vies ikke så stor oppmerksomhet i meldingen. Et spørsmål jeg har stilt meg, er: Hvordan oppbevarer det offentlige sine opplysninger? I dagens verden er det skylagring som er tingen, men vi har i liten grad kontroll over hvor den fysiske oppbevaringen foregår. Jeg har brukt som eksempel at jeg ikke er komfortabel med at f.eks. mine helseopplysninger oppbevares i Russland. Tenker statsråden at det er viktig at denne typen data også oppbevares fysisk i Norge, eller spiller det ingen rolle?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Jeg får henfalle til statsrådens retorikk og si at det er spesielt å ha en statsråd som har en slik forakt for kunnskap, som synes det er problematisk at man samler inn kunnskap før man skal fatte beslutninger i vanskelige saker. Hvis det er slik at dette med ubåten burde vært ordnet opp i for så mange år siden, hvorfor er det da ikke gjort i løpet av de tre og et halvt årene som statsråden faktisk har sittet og hatt makten? Så tror jeg faktisk ikke jeg nevnte Nord-Norge i mitt innlegg. Jeg snakket om nordområdene. Jeg snakket om at regjeringen var opptatt av at dette var et område av stor økonomisk interesse for nasjonen, og at det er økende aktivitet der, med de mulighetene det faktisk byr på, men at regjeringen også peker på at dette er særlig sårbare områder, med vanskelige operasjonelle forhold, og at hvis ulykken først skulle være ute, ville det kunne ha veldig alvorlige konsekvenser. Jeg er enig i alle disse vurderingene. Det er tydeligvis bare statsråden som ikke er opptatt av dette, og at det kan være slik at det faktisk er forhold her som ikke er godt nok ivaretatt i dag. Jeg vil holde fast ved kritikken, at det er oppsiktsvekkende at regjeringen bruker nesten 20 mill. kr på å iverksette – det er vel å merke ikke statsrådens departement, men en kollegas – kartleggingen av hva det er som skal til for å få dette opp på et tilfredsstillende nivå, for det er åpenbart for alle andre at dette ikke er godt nok. Og så blir det ikke engang nevnt når vi diskuterer det her. Det er spesielt, når vi snakker om noe som er så viktig som det statsråden beskrev i sitt første innlegg. Når det gjelder opplysninger om tiltak, som statsråden kommer med her, om alt som er gjort – ja, det er bra. Ting går framover, men aktiviteten er økende. Konsekvensene kan bli større nettopp fordi det er større last, større aktivitet. Men de fleste av disse tiltakene er ikke noe som ble funnet på av regjeringen Solberg. Det er tiltak som har vært initiert, utredet og iverksatt under den forrige regjeringen. Det er bra. Det er bra at denne regjeringen har fulgt det opp, men det betyr ikke at det er godt nok. Én ting er å ta sine politiske seire, men hvis man skal være belærende, må man feie for sin egen dør først. Det synes jeg ikke denne statsråden gjør. Så jeg gjentar oppfordringen til disposisjon til neste stortingsmelding, som jeg er glad for at statsråden har sagt at han vil komme med: Nordområdene må ha betydelig større omfang og beskrivelse. Man må ta opp i seg den kunnskapen som faktisk ligger der, ta den kunnskapen som denne regjeringen har betalt for å få, delvis i bruk. Og jeg håper at man klarer å samordne bedre enn man har gjort i denne meldingen, med de angjeldende ansvarlige departement og underliggende etater. Det oppfattet jeg at statsråden var villig til, men han klarte det ikke denne gangen. Jeg håper det går bedre ved neste anledning.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Jeg har begrenset taletid, men la meg få lov til å starte med å påpeke at her gjør statsråden det klassiske og helt systematiske grepet: flytte fokuset bort fra å diskutere saken til å ha debatt om debatten. Det er viktigere for statsråden å karakterisere sine motstandere enn å svare på den kritikken som blir fremmet. Hvor statsråden har det fra at jeg har snakket ned landsdelen og svartmaler situasjonen, er helt uklart for meg. Jeg har nettopp påpekt de økonomiske mulighetene som ligger i nordområdene, som vil gi vekst og velstand for landet også i framtiden. Det er her framtiden ligger. Hva E6 Helgeland har med sjøsikkerheten å gjøre, er litt uklart for meg. Men siden temaet kom opp i debatten, la meg bare minne om at den sammenhengende utbyggingen av E6 i nord ligger i den nasjonale transportplanen som ble fremmet under regjeringen Stoltenberg II, som var et samferdselsløft for den delen av landet, som denne regjeringen forsøker å følge opp.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Det er en samlet komité som står bak innstillingen, så jeg har ikke tatt ordet til saken som sådan, men i forbindelse med proposisjonen ble det oppdaget to feil i lovteksten etter forrige gang Stortinget behandlet dette. Det er foreslått rettet opp i denne saken av komiteen, men som saksordfører gjorde jeg en sondering med presidentskapet om framgangsmåten for dette. Så jeg har behov for å knytte noen merknader til dette, fordi det er slik, som presidenten nok er klar over, at Stortingets forretningsorden sier at komiteene ikke kan behandle andre saker enn det som er oversendt komiteen. Det kan forstås på en slik måte at forslag som fremmes i en sak, må ligge innenfor sakens ramme, f.eks. at man ikke tar inn og retter opp lovbestemmelser i én lov i en annen lov. I denne saken dreier det seg om rettelser i samme lov som ligger til behandling, altså anskaffelsesloven. Det er likevel slik at det er en tydelig avgrensning her i hva saken handler om. Jeg oppfatter likevel at dette ligger innenfor rammen for hva som kunne være tillatt, men ba om ordet for å gjøre oppmerksom på dette, slik at komiteen ved framtidige inkurier, i den grad de måtte oppstå, kanskje sørger for å gjøre dette på en forbilledlig, formell måte.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Selvfølgelig vil jeg ta opp de forslagene.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
La meg få starte med å si takk til representanten Heikki Eidsvoll Holmås, først for skrytet av at vi har tatt opp denne saken, men også for et glitrende innlegg. Men til mitt spørsmål til statsråden: Jeg tror vi fullt ut deler oppfatningen om de mulighetene dette gir nasjonen, og at norsk næringsliv er godt posisjonert. Men hvilken kunnskap er det som vil komme fram i en NOU, som ville hindret de tiltakene statsråden nå har sagt at han allerede har iverksatt, og dem som han ønsker å sette i verk? Hvilken kunnskap er det som står i veien for det?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Det er vel åpenbart at jeg og statsråden har litt forskjellig syn på hva en NOU faktisk er. Mens statsråden beskriver det som noen som setter seg ned og kikker litt på hva som skjer på feltet, har jeg den oppfatningen at en NOU er der vi samler de fremste nasjonale og om nødvendig internasjonale eksperter for å få råd om hva som er god politikkutvikling for å få til de resultatene vi ønsker, og unngå de uhensiktsmessige resultatene. Det reflekteres vel også i utsagnet fra statsråden om at den kunnskapen en NOU vil frambringe, vil være overflødig for hva man gjør. Det er et utsagn jeg ikke ville ha turt å stå på Stortingets talerstol og framsette. Er det slik å forstå at statsråden mener at fagetatene i dag har god nok kunnskap om hva digitaliseringen vil bety for norsk næringsliv, for transportsektoren i særdeleshet, og at det ikke er slik at en NOU kan frambringe noen ny kunnskap som vil ta nasjonen videre?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Den forkjærligheten vi i Arbeiderpartiet har for utredninger, skyldes at vi er opptatt av å ha en kunnskapsbasert tilnærming til problemstillinger og ikke ta ting på hælen etter hvert som de oppstår, fordi vi tror at samfunnet skapes gjennom at vi også legger noen rammer for utviklingen og ikke lar utviklingen ensidig få lov til å skape samfunnet vi ønsker å ha. Det er uklart for meg hvorfor en NOU vil dra ned tempoet. Det handler vel noe om hvordan man rigger arbeidet med en NOU, det handler vel noe om rammebetingselene og hvilken bestilling man utsteder, og ikke minst hvilke ressurser man tilfører arbeidet. I innlegget sitt var statsråden opptatt av at et av fortrinnene til Norge nettopp var regelverk. Det regelverket er jo utviklet for å ligge i forkant, og nettopp en NOU vil kunne si noe om hvilken type regelverk det er vi trenger for å møte de endringer vi ser i framtiden, og hva vi skal ha for å hindre uønsket utvikling. Ser ikke statsråden at det kan være en kunnskap som kan være viktig å ha, eller er også den kunnskapen overflødig?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Jeg har tidligere karakterisert denne dagen i Stortinget som den digitale dagen. Vi har behandlet en lang rekke saker som har tilknytning til den fjerde industrielle revolusjon, som følger av den teknologiske utviklingen, og som følger av en del andre skifter som skjer. Vi har diskutert lenge og vel i forskjellige sammenhenger hva slags betydning det vil få for samfunnet. Romfart er en veldig viktig del av det. Det er ikke lenger sånn at avstanden til rommet er veldig stor. Rommet er en del av den kloden vi holder til på, og de mulighetene teknologien har gitt oss, gjør at livene på jorden blir bedre, og vi får muligheter til å løse en del av de store utfordringene vi står overfor. Men det er også sånn at romfartsindustrien er en viktig distriktsindustri. Vi har noen naturgitte fortrinn i Norge for å være god på romfart og romvirksomhet. Vi er et av de landene som har godt utbygd infrastruktur nært opp mot polpunktet. Det er en fordel. Det gjør at vi f.eks. kan bygge en romobservasjonsantenne i Ny-Ålesund, der vi investerer mange hundre millioner kroner nå, som er et viktig bidrag til det internasjonale samfunnet. Andøya spiller en viktig rolle i norsk romvirksomhet, med oppskytingsfeltet og andre virksomheter knyttet til dette. SvalSat i Longyearbyen gir oss mange muligheter som ikke finnes andre steder. Vi har utviklet stor næringsvirksomhet i Tromsø knyttet til Kongsberg Satellite Services, og ikke minst har vi viktige studieplasser i Narvik. Romindustrien er en framtidsbransje som krever høy kompetanse, men også gir veldig høy verdiskapning, som flere tidligere talere har vært inne på. Derfor er det viktig å legge til rette for den. Likevel stusser jeg over den holdningen statsråden legger for dagen når vi diskuterer dette. Når statsråden framstiller det som om dette var noe regjeringen egentlig ville, er ikke det i samsvar med den virkelighetsoppfatningen jeg har hatt. Jeg tror jeg, i likhet med representanten Hjemdal, skal takke regjeringspartiene for den konstruktive innsatsen de har gjort i Stortinget etter at innstillingen var lagt fram. Det har brakt oss fram til en viktig samstemmighet om hvor romindustrien skal gå, og jeg tror kanskje at innerst inne er også representantene for Høyre og Fremskrittspartiet takknemlige for den innsatsen som Venstre og Kristelig Folkeparti la for dagen for å få til et flertall. Jeg slutter meg til dem som har gratulert med dagen. Det er det virkelig grunn til å gjøre.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-29:
Nå har vi sett hele gullrekken i gang, og jeg er helt overbevist om at vi skal klare å få det til, slik at bestemor til representanten Grande får sin lørdagsavis. Dette har dreiet seg veldig mye om hvilke krav som var satt, spesielt til Kvikkas eller andre anbydere. Jeg er ikke i tvil om at representantene i salen i dag er klar over at omstillingen krever en viss tid. Det går ikke an å få til noe fra en mandag til en tirsdag, det må gå seg til. Viljen og ønsket fra både statsråden og flertallet, både i opposisjon og i posisjon, er at en skal betjene avismarkedet så godt en kan – det er det ikke tvil om, her er det ingen vond vilje. Meld. St. 31 for 2015–2016 heter Postsektoren i endring, og Posten er jo – hvis jeg skal velge dette ordet – i fremadstormende utvikling. Da er det viktig at det ikke bare er, som vi har sett her, lørdagsavisen som er tema – det har vært nesten bare den. Det dreier seg faktisk om så veldig mye mer. Vi er i en omstilling. Vi har nettopp diskutert Digital agenda, og ser vi på utviklingen, er det klart at dette vil påvirke postsektoren – som alle andre sektorer. Framtidens fysiske post vil ikke komme som i dag. Den vil komme fra en 3D-printer. Når pakkene til representanten Tung skal komme til toåringen, som da kanskje er et par år eldre, vil det være en 3D-printer som printer dem ut. Da er vi inne på det å tenke det umulige, tenke på det som vil komme. Det er en postsektor i endring. Utviklingen kan vi ikke stoppe, og det skal vi heller ikke. Jeg er trygg på at utfordringene som vi nå har diskutert, blir godt ivaretatt av regjeringen. Det ble nå sagt av representanten Grande at abonnentene er redde for framtiden. Jeg føler meg litt satt tilbake til den debatten vi hadde før denne postdebatten, altså om Digital agenda. Det at man skal føle seg redd for framtiden når man ikke får lørdagsavisen – jeg er klar over at jeg setter det litt på spissen, men jeg tenker at flere enn et par her bør løfte blikket og se hva dette egentlig dreier seg om.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2016-11-29:
I omleggingen fra seks til fem dagers postombæring ble det, som flere allerede har vært inne på i dag, gjort unntak for lørdagsaviser og biologiske preparater. Lørdagsombæringen ble satt ut på anbud, og Kvikkas fikk anbudet. Statsråden skriver i sitt svar på spørsmål fra undertegnede datert 14. november 2016 at det har vært problemer med leveringskvaliteten de første to lørdagene, og at han vil følge nøye med på den videre utviklingen. Er statsråden nå, etter tredje lørdag i november, fornøyd? Hvis ikke – hva vil han foreta seg for at denne tjenesten skal fungere i tråd med Stortingets forutsetninger?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2016-11-29:
For ikke så mange dager siden var det et ganske stort medieoppslag knyttet til Altinn og at man trenger en ganske stor fornying av det hvis det fortsatt skal være hensiktsmessig. Selv om det ikke direkte er kommunalministerens ansvar, regner jeg med at kommunalministeren, i likhet med mange andre, er opptatt av at de systemene vi har, skal fungere godt også framover. Da blir spørsmålet mitt: Greier vi raskt nok å gjøre de fornyingene av systemene som gjør at de er så gode som de skal være for brukerne?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2016-11-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er veldig viktig at vi greier å holde fokus på digitalisering og effekten av det for næringslivet og for folk. I forlengelsen av det blir det viktig at vi greier å bygge ut videre høyhastighetsbredbånd rundt omkring, for det er fortsatt slik at til tross for at det har blitt satset sterkt på det i mange år, er det både hull og områder som ikke har tilstrekkelig kapasitet. Hvordan ser statsråden for seg at vi skal greie å lykkes med å få enda flere koblet opp på nett, der markedet ikke er villig til å investere?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2016-11-29:
Noe av det jeg tenker er det viktigste vi skal sikre framover for å skape likeverdige tilbud, er de biologiske prøvene, som er i en veldig tidskritisk fase når det gjelder å nå fram til laboratoriet i tide. Det virker som om det allerede er konkludert med at Posten ikke kan benyttes uansett om man legger til rette for spesielle ordninger knyttet til Posten. Det var et tema Fürst var veldig opptatt av da jeg hadde møte med dem – at man burde se på også den muligheten. Hvis det er sånn at man har konkludert med at man skal ha et anbud knyttet til denne ordningen, vil statsråden sørge for at kriteriene blir sånn at det ikke er rom for slakk, at han kan garantere at folk får fram prøvene til laboratoriene på ett døgn, som er tidskritisk med tanke på at prøven skal være frisk nok til å analyseres når den kommer fram?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2016-11-29:
Det ble en veldig interessant vinkling på debatten til slutt, må jeg si. Det man framfører om digital framsending i framtiden, sågar en 3D-printer, er jo interessant, men det hjelper i hvert fall ikke for biologiske prøver, som vi fra Senterpartiet m.fl. har vært opptatt av at skal sikres i framtida. Det må i så fall være rimelig langt fram i tid. Når man lar et så viktig tema nesten forsvinne i diskusjonen om eiermelding eller ikke, blir jeg oppriktig bekymret, for hvis det vi nå har sett med tanke på lørdagsavisene, skal gjenspeile en framtidig ordning for en så viktig del av helsetjenesten, av veterinærtjenesten og en rekke andre områder, kan vi få et rimelig stort kaos når dette skal tre i kraft. Det er fortsatt sånn at lørdagsaviser mangler svært mange steder, og det er selvfølgelig sånn at der flesteparten av dem mangler, er der det ikke er bredbånd i dag, og dermed kan man heller ikke lese dem digitalt. Da skapes det svært store forskjeller i tilbudet til folk rundt omkring. Det må sikres likeverdige tjenester også i postsektoren i årene som kommer, og derfor mener jeg at det er gode grunner til at mange av partiene her ønsker at vi fortsatt skal ha en eiermelding, nettopp for å få korrigert sånne typer utslag som vi har sett i det siste.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-29:
Det stemmer at Noreg er blant dei beste i verda i bruk av ny teknologi, men vi bør vere så ærlege å seie at det er nordmenn som er dei beste i verda i bruk av ny teknologi. At Noreg «is running ahead», handlar vel om at det er nordmenn som «are running ahead» i bruk av ny teknologi. Om ein skulle stille spørsmålet om det offentlege var «running ahead», ville ein nok ha fått eit heilt anna svar. Så eg tenkjer at om ein skal halde seg til offentleg sektor, må ein halde seg til offentleg sektor. Når det gjeld «to run ahead», nemnde òg statsråden kunstig intelligens. Og heilt sentralt for at kunstig intelligens skal kunne fungere, er det at ein tar i bruk stordata. Det er det som gjer kunstig intelligens i dag. Ein får inn mange data som ein kan omsetje til tenester. I meldinga er stordata omtalt på ein veldig god måte, men så blir heile temaet avslutta med å peike på personvernutfordringa. Korleis har statsråden tenkt å løyse personvernutfordringa? Det står ikkje nemnt i stortingsmeldinga.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-29:
Eg er glad for at statsråden er einig med meg i at biletet av at Noreg «is running ahead» når det gjeld offentleg sektor, er langt meir nyansert enn som så. Det er berre ein del av mange vilkår som er med i undersøkinga. Eg vil bevege meg over til eit anna spørsmål, og det er beta. Det offentlege går i beta. Det har også før statsråden blei med i regjering, vore ein lang historikk over store IKT-prosjekt, gigantiske IKT-prosjekt, som har blitt ein katastrofe, både økonomisk og når det gjeld infrastruktur. Dette har også tidlegare vore kritisert av statsråden og bl.a. statssekretæren til statsråden – at dette må ein prøve å unngå i framtida. Storbritannia har ei ordning som heiter Policy Lab, der ein prøver å etablere ei form for betatesting av ulike løysingar, slik at ein ikkje går i fullskala med ein gong, eller med mål om fullskala med ein gong. Synest statsråden at forslaget frå SV er eit godt forslag?