Margunn Ebbesen (Høyre), 2019-12-16:
Representantene fra Senterpartiet tar i dette representantforslaget opp det forhold at de mener norsk selvforsyning av jordbruksmat skal økes til minst 50 pst. innen 2026. Høyre i regjering jobber for å legge til rette for at det norske jordbruket produserer så mye som mulig av maten norske forbrukere etterspør, innenfor de naturgitte rammene vi har, og ikke minst innenfor de gitte handelspolitiske rammene som til enhver tid gjelder. Når det gjelder selvforsyningsgrad av jordbruksmat, er det mange forhold vi må ha med i betraktningen. Det er store samfunnsmessige endringer i hvordan forbrukeren forholder seg til mat. Befolkningsutviklingen og måten forbrukerne setter sammen sitt kosthold på, vil ha stor betydning for produksjonsmulighetene og selvforsyningsgraden. Rapporter viser også at andelen av både kjøtt og potet som vi spiser, går ned. Dette er trender som vi alle, både vi som forbrukere, politikere og de som produserer landbruksprodukter, må ta inn over oss. I Norge har vi gjennomgående høy selvforsyningsgrad for husdyrprodukter og lavere selvforsyningsgrad for energirike plantevekster til mat. Vi er selvforsynte med grovfôr, som inneholder mye protein. Vi har en situasjon med redusert melkeproduksjon på grunn av avviklingen av eksportsubsidier og den tidligere omtalte dreiningen i kostholdet, hvor spesielt de unge og våre nye landsmenn og -kvinner spiser mindre kjøtt og poteter. Markedet for husdyrprodukter, som norsk jordbruk har gode muligheter til å produsere, blir mindre. Videre ser vi at markedet for plantekost vil øke og potensielt kan bidra til å redusere selvforsyningsgraden. Å ha som målsetting å øke selvforsyningsgraden basert på jordbruksmat er vel og bra. Men å koble dette i en beredskapskontekst mener jeg blir feil. Å antyde at høy selvforsyningsgrad, korrigert for import av fôr, øker forsyningssikkerheten for den norske befolkningen, blir et for enkelt bilde. Det foreligger flere rapporter som Landbruks- og matdepartementet har fått utarbeidet de siste årene, som viser at norsk matsikkerhet er god. Det vi må ha med oss, er at klimaendringene kan føre til forverrede vekstforhold, som igjen kan medføre både økt prisnivå og større prisrisiko. Dette følger norske myndigheter tett opp. Men Norge er en del av verden, og skulle det oppstå en situasjon med svikt i muligheten for import av fôr, vil nok også mulighetene for å importere alle de andre innsatsfaktorene som jordbruket er avhengig av å importere, rammes. Jeg er derfor glad for at vi har en regjering som er opptatt av å ha stabile og gode handelsforhold med våre handelspartnere i Europa og i andre deler av verden. Gjennom de siste jordbruksoppgjørene er det lagt opp til at kanaliseringspolitikken skal utnyttes best mulig. Det betyr at virkemiddelbruken gjennom jordbruksoppgjørene er viktig. Dette handler om arbeidsdelingen for bruken av jordbruksarealene. Derfor ble tilskudd til produksjon av gras i kornområdene redusert, og utmarksbeitetilskudd ble styrket. Vi har da fått en styrking av økonomien til kornbøndene, slik at det nå dyrkes korn på arealer som er godt egnet til dette. Så jobbes det med ulike prosjekter ute i næringen for å bedre grovfôrproduksjon og øke kvaliteten på fôret. Dette er viktige bidrag som det er interessant å følge med på. Representantene tar i representantforslaget opp temaet om selvforsyningsgrad når det gjelder jordbruksmat. Dette er selvfølgelig viktig, men når det gjelder den totale selvforsyningsgraden, bør også det vi produserer eller henter opp fra havet, vurderes tatt med.