trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-12-15:
Jeg tror det er stor enighet om at vi trenger den gylne regel. Det har vært uttrykt til stadighet hvor viktig den er. Dette har helseministeren også sagt selv. Representanten Toppe har sikkert fått med seg at Venstre er et regjeringsparti. Jeg kan love at vi vil ta opp dette innenfor rammene av dette regjeringssamarbeidet, og det opplever jeg at helseministeren har stor respekt for at vi hele tiden debatterer.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-12-15:
Til representanten Toppe: Vi har noe sånt som to år på oss for å gjøre noe med dette, og det kan jeg love representanten at vi kommer til å gjøre. Jeg registrerer altså, som jeg nevnte i mitt innlegg, at vi er på rett vei. Tre av fire regionale helseforetak rapporterer nå om sorte og ikke røde tall. Jeg mener det fortsatt er grunn til å gå inn i de tallene, og det kommer jeg også til å gjøre i framtiden.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-12-15:
Representanten Bjørnebekk-Waagen utfordret meg når det gjaldt folkehelse, under replikkordskiftet. Jeg sa jeg ikke kjente meg igjen i de kuttene hun henviste til. Det gjør jeg fortsatt ikke, men jeg kan kanskje hjelpe henne litt på vei når det gjelder dokumenteringen av det. Hun siktet kanskje til kap. 714, som dreier seg om HUNT og et par andre prosjekter som skal avsluttes, og som egentlig har vært planlagt avsluttet. Når vi kutter der, gir det rom for å flytte midler til andre poster. Det gjør vi, for hva er folkehelse? Det er bl.a. folkehelseprogrammet, som ble startet i 2017 og som avsluttes i 2027, og som jeg tror det er bevilget 42 mill. kr til i 2017, 28 mill. kr i 2018 og nå legger på seg med ytterligere 10 mill. kr. Det dreier seg om skolehelsetjeneste og helsestasjoner, som har hatt en historisk satsing på dette feltet, med over 1 mrd. kr i forrige stortingsperiode. Dette arbeidet fortsetter. Opptrappingsplanen for rus vil sørge for 2,4 mrd. kr til feltet i friske midler når det er fullført neste år. Psykologer til alle kommuner er straks gjennomført. Innen 2020 skal det også være ergoterapitjeneste i alle kommuner. Overvekt ble nevnt her. Komiteen var senest i høst i Vestfold og så på et folkehelseprogram for bekjemping av overvekt blant unge ved Sykehuset i Vestfold. Det pågår også omfattende programmer andre steder i landet når det gjelder dette. Jordmortjenesten blir styrket i dette budsjettet. Vi kommer med en økonomisk forpliktende opptrappingsplan for barn og unges psykiske helse. Gratis kjernetid i barnehage og differensiert oppholdsbetaling for barn i lavinntektsfamilier har også noe med folkehelse å gjøre. Vi styrker idrett og kulturarbeid. Vi har en rekke tilskuddsordninger for frivillige lag og foreninger som jobber for å forbedre livskvaliteten for alle. Og ja, vi er for mer fysisk aktivitet i skolen. Vi har styrket familievernet fordi god helse skapes der. Jeg vil si at det vitner om liten forståelse for det tverrsektorielle arbeidet som må til for å få et løft på folkehelsearbeidet når representanten fra Arbeiderpartiet mener å vite at Venstre har gått bort fra sine viktigste satsinger på dette feltet – nemlig tidlig innsats og forebygging – og når det eneste representanten Bjørnebekk-Waagen klarer å nevne i budsjettet, er et kutt i folkehelsekapitlet. Folkehelse er noe annet enn statistikkføring i Nord-Trøndelag og i Trondheim.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-12-15:
Uskyldspresumpsjonen, som det heter, tilsier at representanten Kjerkol behandler meg på en litt mildere måte inntil jeg har slått fast at HUNT-undersøkelsen er av stor betydning både nasjonalt og internasjonalt. Det vet representanten at jeg vet, etter at vi sammen har reist land og strand rundt og hørt akkurat det som Kjerkol sa her fra denne talerstolen. Grunnen til at jeg tok ordet, var at representanten i hennes parti mente at det var en sammenheng mellom nøye planlagte kutt i HUNT, og at dette var symptomatisk for folkehelsearbeidet til regjeringen. Det er det altså ikke. Å utfordre nordtrønderske blodpumper er ikke godt for folkehelsen, så derfor ber jeg representanten Kjerkol legge merke til at jeg nå forlater talerstolen på en verdig og rolig måte.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Da jeg i går satt og kikket gjennom SVs forslag til helsebudsjett, var det – må jeg si – mye jeg kunne nikke til og tenke at her står vi sammen. Jeg er glad for at både SV og Arbeiderpartiet er opptatt av å styrke fellesskapet, stille opp for dem som trenger det mest, og at lommeboka ikke skal være avgjørende når det gjelder tilgang på helsetjenester. Både innenfor sykehus, rus, psykisk helse og tannhelse fant jeg mange tanker som jeg kunne være helt enig i. Men for at utgiftssiden når det gjelder helse, skal gå opp, må det være en inntektsside. Derfor er det for Arbeiderpartiet helt avgjørende at vi må skape for å ha noe å dele. Jeg tviler ikke på SVs vilje og evne til å dele. Noen ganger er imidlertid inntrykket av at SV er bedre til å dele enn til å skape, noe som har festet seg. Mitt spørsmål til representanten Sangtarash er derfor: Hvordan kan vi være sikre på at SV vil sørge for at det skapes nok til at vi har det å fordele som helsesatsingene til Arbeiderpartiet og SV vil kreve?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Representanten Stensland var i sitt innlegg inne på den gylne regel. Vi kan vel være ganske tverrpolitisk enige om at vi ønsker en satsing på psykisk helse, som man ikke har kommet helt i mål med foreløpig. For Arbeiderpartiets del er også en satsing på oppbygging i kommunene når det gjelder psykisk helse, noe som er sentralt. Arbeiderpartiet hadde et eget forslag om lavterskel psykisk helse tidligere i år, der vi gjerne hadde sett at vi hadde fått flertall med hjelp av regjeringspartiene. Det gjorde vi dessverre ikke. Men det er ikke enten–eller, det er nok både–og. NRK har avdekket at av 200 selvmord i psykiatrien, tok 56 personer livet av seg mens de var skrevet inn på sykehus eller annen psykiatrisk institusjon. Det er veldig alvorlig, og det vitner også om utfordringer rundt ressurssituasjonen. At flere har tatt livet av seg mens de sto i kø og ventet på behandling, er ikke slik vi vil ha det. Så langt i år har psykiatrisk klinikk på Sandviken sykehus i Bergen måttet legge alvorlig syke pasienter på gangen 328 ganger. Det er også et tegn på at det er mangel på ressurser. I 1998 var det 6 276 sengeplasser i psykisk helsevern, i 2017 er det 3 746. Hvis det betyr at flere nå får god hjelp i nærmiljøet der de bor, tenker jeg at det er bra, men hvis nedbyggingen skjer som følge av at man må kutte fordi man ikke har nok ressurser, er det uheldig og grunn til å stoppe opp og tenke seg litt om. Derfor har Arbeiderpartiets hovedsatsinger i budsjettet nå vært nettopp styrking av spesialisthelsetjenesten og styrking av kommuneøkonomien, der man også vil kunne gi god psykisk helsehjelp til folk, enten de trenger plass i institusjon eller kan få god hjelp i kommunen sin. Representanten Bruun-Gundersen var i sitt innlegg inne på at regjeringen hadde fått sykehuskøene ned. Å få sykehuskøene ned tror jeg er et mål vi kan dele alle sammen. Men så er det også sånn at Fædrelandsvennen 8. november pekte på at Sørlandet sykehus, som er det sykehuset både jeg og representanten Bruun-Gundersen sogner til, hadde fått 2 000 flere i sykehuskø på to år, til 13 000 som sto og ventet etter at de hadde fått henvisning, men ikke fått sin første time. For et par uker siden fikk jeg en henvendelse fra en innbygger som sa at han hadde fått time i mai 2020. Slik kan vi heller ikke ha det. Sykehuset har varslet at de de neste årene må kutte flere hundre millioner, og for et par uker siden gikk de i Arendal ut og sa de måtte kutte stillinger og senger, og at ikke engang barneavdelingen skulle spares. Det skaper ikke trygghet i befolkningen. Derfor mener Arbeiderpartiet at det trengs en mer kraftfull satsing hvis vi skal klare å gi god og trygg behandling til flere når de trenger det.
Erlend Larsen (Høyre), 2018-12-15:
Det er interessant å høre SV-representantens innlegg, hvor en får høre om hvor galt budsjettet er, og at man går baklengs inn i framtiden, når man i SVs eget helsebudsjett ikke har flyttet på noe vesentlig av pengene fra dagens regjering, men kun har supplert det som er bra. Det er jo hyggelig. Men mitt spørsmål er om noe helt annet. Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti har gått sammen om følgende forslag: «Stortinget ber regjeringen utrede behovet for nasjonal produksjonskapasitet på vaksinene som inngår i barnevaksinasjonsprogrammet.» Vi er enige om at det er viktig med en god tilgang på vaksiner, og vi vil alle ta vare på befolkningen vår så godt det lar seg gjøre. Men den produksjonskapasiteten Norge hadde, ble lagt ned da de to partiene satt i den rød-grønne regjeringen. Jeg vil derfor spørre representanten fra SV om hva som har endret seg siden de rød-grønne satt i regjering, siden SV er med på å foreslå å gjenopprette den nasjonale produksjonen av vaksiner, som ble lagt ned da de satt i regjering.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Representanten fra Venstre snakket nettopp fram forebygging og aktivt folkehelsearbeid. Men samtidig er det regjeringen – med Venstre i – som har kuttet i budsjettposter som nettopp går til folkehelsearbeid og forebygging. I Norge øker de sosiale helseforskjellene, og kampen mot fedme er gjort til en av vår tids store helsesaker. Budsjettet har en skrøpelig folkehelseprofil og er blottet for de tiltakene som kunne gjort en forskjell. Jeg lurer på: Har Venstre endret standpunkt, eller er dette et uttrykk for mangel på gjennomslag hos de store partiene?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Det er bare å gå inn i tallene og se. I folkehelsekapitlet ser vi at flere poster er redusert. Men jeg vil rette blikket mot Den kulturelle spaserstokken. Den kulturelle spaserstokken var viktig for eldre for nettopp å få gode kulturopplevelser. Men etter at regjeringen valgte å overføre bevilgningen til rammetilskuddet til fylkeskommunene, sier regjeringen selv at det ikke er mulig å spore hvordan det har gått med Den kulturelle spaserstokken. I merknadene kan vi lese at Venstre ikke er redd for at eldre ikke mottar kulturelle opplevelser. Da lurer jeg på: Tror Venstre og representanten at eldre på institusjoner rundt om i Norge bader i et mangfold av kulturelle opplevelser?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Tom mage er et dårlig utgangspunkt for læring. I Norge har vi en sterk matpakkekultur, men vi ser også at mange kommer til skolen uten frokost i magen og matpakke i sekken. I dag er det flere skoler som har innført skolemat, en eller flere ganger i uken. Gode lokale initiativ har blomstret fram. Utfordringen er bare at ikke alle barn og ungdommer får det samme tilbudet. Det er urettferdig, og det bidrar til å skape forskjeller. I Norge øker de sosiale helseforskjellene, og det er en alvorlig utvikling som må snus. Foreldrenes bakgrunn og inntekt burde i minst mulig grad ha noe å si for at barn får leve et langt og friskt liv. Skolemat er av Folkehelseinstituttet trukket fram som et tiltak som kan bidra til å redusere de sosiale helseforskjellene. Det gir best effekt for familier med få ressurser, men sunn og god mat påvirker trivsel, læringsevne og kosthold for alle elever. Det er bare gode argumenter for å innføre et enkelt skolemåltid for alle barn. Skolematen trenger ikke å være avansert eller kostbar. I Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett har vi satt av 716 mill. kr til innføring av skolemat i hele grunnskolen, fra og med høsten 2019. Våre barn og unge må få det beste utgangspunktet for å lykkes i skolen. Mat i magen er viktig for læring, trivsel og god helse. Derfor bør alle barn få tilbud om sunn mat i skolen. Vi har alle et ansvar for egen helse, men helse er noe som angår hele fellesskapet. For ett år siden gjorde Stortinget et viktig vedtak for læring og for barns helse: én time fysisk aktivitet i skolen. Regjeringen skulle komme tilbake med en egen sak. Men i budsjettet leverte regjeringen kun en skisse av hvor problematisk dette vedtaket var. Derfor er det så gledelig at vi i merknadene kan se at regjeringen til dels har snudd, og at Kristelig Folkeparti igjen bekrefter i dag at de står helhjertet bak det vedtaket som ble gjort for et år siden. Jeg ser fram til at Stortinget får saken slik Stortinget har bestemt. Arbeiderpartiet mener at det er fellesskapets ansvar å viske ut sosiale forskjeller innenfor helse, holde folk friske og gi våre barn et best mulig utgangspunkt for læring og for å leve et langt og friskt liv. Derfor ønsker vi én time fysisk aktivitet i skolen og å gjeninnføre skolefrukt og skolemat til alle barn.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Vold og overgrep gjør barn og voksne syke og har alvorlige konsekvenser for livskvaliteten til dem som rammes. Kostnadene for den enkelte og for samfunnet er betydelige. Det er verdt å merke seg de politiske forskjellene når det gjelder arbeidet mot vold og overgrep. Der regjeringen gjennom opptrappingsplanen mot vold og overgrep har styrket budsjettet med 67 mill. kr for neste år, foreslår Arbeiderpartiet en styrking på over 1 mrd. kr. Én av ti norske kvinner har opplevd voldtekt i løpet av livet. Halvparten av disse var under 18 år da det skjedde. NKVTS – Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress – beskriver at det ikke er noen indikasjoner på at antallet voldtekter har gått ned over tid. Tallene taler for seg, og bak hvert tall er det en vond historie. Det er avgjørende at overgrepsmottakene er av høy kvalitet for å ivareta rettssikkerheten og for at voldtektsutsatte skal få god helsehjelp. VG har avdekket at 10 av 25 overgrepsmottak mangler døgnberedskap, og at det kan ta timer før voldtektsutsatte blir undersøkt. I svar på et skriftlig spørsmål fra undertegnede til helseministeren om kvaliteten på overgrepsmottakene skriver helseministeren følgende: De regionale helseforetakene melder tilbake at samtlige overgrepsmottak har beredskapsvakt. Det framgår at denne er organisert på ulike måter, men at det er tilgang på fagpersonell hele døgnet. Av media får vi opplyst at enkelte overgrepsmottak har ringelister for både lege og sykepleier og er fullstendig avhengige av at de ansatte sier ja når de blir oppringt, for at den overgrepsutsatte skal få helsehjelp. Nasjonalt kompetansesenter for legevaktmedisin har utarbeidet en rapport over status for overgrepsmottakene. Det er åpenbart fortsatt et stort behov for at helseministeren tar rapporten på alvor og sikrer et kvalitetsløft for overgrepsmottakene. I Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett har vi satt av 93 mill. kr innenfor sykehusrammen til arbeidet mot vold og overgrep. Det er midler som er helt nødvendige for å få på plass flere sosialpediatere, økt tilgang på medisinske undersøkelser på barnehusene og et løft for overgrepsmottakene. Store variasjoner mellom overgrepsmottakene er uakseptabelt. Hvor man bor, og om man er barn eller voksen, skal ikke avgjøre ens rettssikkerhet eller om man får fysisk og psykisk helsehjelp hvis man blir utsatt for et overgrep.
Bent Høie (Høyre), 2018-12-15:
Jeg er helt enig. Hadde mitt eneste svar på prioritering av psykisk helse vært den gylne regel, hadde jeg hatt et problem. Men heldigvis har vi et mye større svar enn det. Ikke minst har vi, i motsetning til Arbeiderpartiet, gått inn for å lovfeste krav om psykologkompetanse i kommunene. Vi har bevilget penger for at disse psykologene nå kommer på plass – ikke minst sluttfører vi det i det budsjettet som vi behandler i dag. Det er kommet nærmere 2 000 flere årsverk innen psykisk helse og rus i kommunene under denne regjeringen. Vi overtok en situasjon der kommunenes tilbud til barn og unge innen psykisk helse og rus hvert år hadde blitt stadig dårligere på Arbeiderpartiets vakt. Nå ser vi den kraftigste økningen som noen gang er målt. Vi har sett at den gylne regel ikke er oppfylt, men den har virket. I 2018 ser vi at tre av fire regionale helseforetak ligger i rute til å nå målet om kostnadsvekst innen psykisk helse når det gjelder voksne.
Bent Høie (Høyre), 2018-12-15:
Jeg svarer på representantens spørsmål. Representantens spørsmål var om den gylne regel var det eneste tiltaket vi hadde innen psykisk helse. Og det svarte jeg på, at det er det heldigvis ikke. Men jeg svarte også at den gylne regel virker – selv om den ikke er oppfylt. Så kommer jeg til å være sur og sint helt til helseregionene klarer å innfri de kravene som jeg stiller på dette området, for det er ingenting å smile av at man ikke er i stand til å prioritere de pasientene som faktisk har de største behovene i helsetjenesten vår. Når det gjelder tilbudet på Helgeland, har representanten rett i at det foregår et arbeid med å se på sykehusstrukturen der. Der jobbes det godt med forankring, med lokale prosesser. Og som representanten vet, vil den beslutningen komme på mitt bord når Helse Nord har kommet fram til sin anbefaling. Da vil selvfølgelig også de spørsmålene som representanten tar opp, være ivaretatt i det utredningsarbeidet.
Bent Høie (Høyre), 2018-12-15:
Nå er representanten langt inne i det som er et utredningsarbeid. Men alle de alternativene som diskuteres på Helgeland, vil uansett bedre spesialisthelsetilbudet i Sør-Helgeland, for det som ligger inne i alle alternativene, er jo opprettelse og utvidelse av et distriktsmedisinsk senter i Brønnøysund, som ikke er på det nivået i dag. Så der vil det, uansett valg av løsninger, bli et bedre tilbud. Det ser vi også i debatten – ikke minst fra Brønnøysunds side – kommer tydelig fram. Så vil jeg advare mot å redusere pasientgrunnlaget i Helse Nord. Vi har et universitetssykehus og regionssykehus i Tromsø som har behov for det befolkningsgrunnlaget som de har i dag, for å kunne ha et godt, samlet tilbud til hele befolkningen i Nord-Norge. Flytter vi deler av det befolkningsgrunnlaget til Midt-Norge, under St. Olavs hospital, vil det utfordre Universitetssykehuset i Tromsø.
Bent Høie (Høyre), 2018-12-15:
Vi har i dag nasjonale kvalitetsregistre for både hjertestarter og pacemaker. Det er også hjemlet i helseregisterloven. Vi har ikke tatt stilling til om vi også skal opprette et nasjonalt behandlingsregister for det samme, men det er ingen hindringer i pasientjournalloven for at dette kan opprettes på tvers av helseforetakene innenfor helseregionen. I kjernejournalforskriften står det at implantater er kritisk helseinformasjon som skal være opplyst i kjernejournalen. Når det gjelder de tekniske løsningene, som jeg forstår har vært mye av diskusjonen knyttet til Oslo universitetssykehus, er det helseregionene som har ansvar for å vurdere hvilke tekniske løsninger som er best egnet. Det er også viktig å ha med seg at den nye forordningen som Norge er tilknyttet gjennom EU, og som trer i kraft i 2021, stiller krav om at det skal være sporbarhet, inkludert informasjon om hvert enkelt produkt. Sykehusene skal også kunne spore både pasient og utstyr etter dette.
Bent Høie (Høyre), 2018-12-15:
Måten man måler den gylne regel på, er endret etter det eksemplet som representanten viser til, der investeringskostnader ble regnet med. Det er også for å få en mer rettferdig sammenlikning mellom somatikk og psykisk helse. Den gylne regel vurderes ut fra tre faktorer. Det er både aktivitet, kostnader og ventetid, og det er summen av de tre som vil avgjøre om man på regionalt nivå oppfyller regelen. Jeg leser også i saken at noen av eksemplene på såkalt triksing som representanten her peker på, ble slått ned på og ikke gjennomført da det ble gitt beskjed – og det er jeg glad for. Det er min holdning at vi har behov for å gjennomgå den gylne regel for å sikre at den blir operasjonalisert på en god måte. Derfor vil det bli et felles oppdrag til helseregionene og Helsedirektoratet om å gjøre det i 2019.
Bent Høie (Høyre), 2018-12-15:
Jeg kan love representanten at helseregionene er under direkte politisk styring. Det må det ikke være noen tvil om. De oppdragene de får, får de av meg. De bestemmes politisk. Det er bl.a. en del av det vi diskuterer i dag. Det som blir vedtatt her i dag, de føringene som ligger fra Stortinget, blir operasjonalisert og videreført til helseregionene. Jeg opplever også at det at jeg er tydelig når det gjelder den gylne regel, gir resultater. Derfor ser vi en annen utvikling i måloppnåelse i 2018 enn vi gjorde i 2017 når det gjelder psykisk helse, men jeg kommer ikke til å gi meg med det. Jeg er glad for at representanten er enig i at vi politikere også skal gi uttrykk for det når vi ikke er fornøyd med de resultatene som vi får, men det kommer ikke til å endre mitt syn, at vi har behov for en prioriteringsregel. Hvis ikke vil psykisk helse og rus alltid tape mot annen helsebehandling.
Bent Høie (Høyre), 2018-12-15:
Representanten Hagebakken lurte på om vi kunne ønske fastlegene et godt nytt år. Det mener jeg at vi kan, men jeg er ikke i tvil om at fastlegene også i 2019 kommer til å oppleve at de har en travel hverdag og mange store og viktige oppgaver, og at de har behov for flere kolleger og ikke minst at flere av de kollegene som er fastleger, også forblir fastleger. Det er bakgrunnen for at jeg har tatt initiativ til, sammen med Legeforeningen og KS, å reetablere trepartssamarbeidet om fastlegeordningen, som ble lagt ned under forrige regjering. Der jobber vi godt med de langsiktige utfordringene. Vi er også nødt til å gjøre tiltak raskt. Det er årsaken til at vi i dette budsjettet sammen med Kristelig Folkeparti har økt bevilgningene på rekrutteringsområdet med 50 mill. kr og ikke 12 mill. kr, som representanten Hagebakken prøvde å skape inntrykk av. Dette rekrutteringstilskuddet skal gå til kommunene som ønsker å rekruttere nye fastleger, men også til tiltak for å beholde dem de har. Vi har satt i gang pilotprosjekt for primærhelseteam til 55 mill. kr. Legevakt er et viktig spørsmål for fastlegene. Det å kunne tenke nytt rundt legevaktordningen og den belastningen som legevakt er for fastlegene, er viktig. Derfor har vi satt i gang et pilotprosjekt også på legevaktfeltet. ALIS-Vest, som vi sørget for finansieringen av, har blitt opplevd som og oppleves som en suksess for å rekruttere nye, unge leger inn i denne ordningen. Nå utvider vi ALIS-Vest til også å bli ALIS-Nord, sånn at vi får et prosjekt også i Nord-Norge knyttet til dette. Det som er spennende med ALIS-Nord, er at en i større grad ser på modeller der en jobber selvstendig som fastlege. Vi har lagt opp til en styrking av spesialistutdanningen innenfor allmennmedisin, som vi også bevilger 46 mill. kr til i 2019. Legeforeningen er veldig klar på at denne modellen er med på å bedre rekrutteringen til fastlegeordningen. Vi har satt av penger til forskning og kompetanse, samtidig som vi i årets oppgjør med fastlegene la på 100 mill. kr utover det som andre grupper fikk, nettopp for å ha tiltak i oppgjøret knyttet til fastlegeordningen. Vi har underskrevet en avtale med Legeforeningen som også peker framover på behovet for flere fastleger, og at flere fastleger blir i yrket sitt.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
I Norge har vi stor tro på lokaldemokratiet. Det betyr at det er opp til våre politikere – enten de er Arbeiderparti-representanter, Fremskrittsparti-representanter eller Høyre-representanter – i det enkelte kommunestyre eller bystyre å velge sine prioriteringer ute i kommunene. Da er det også viktig å se sammenhenger. Vi ser det når det gjelder forebygging. Vi ser det når det gjelder hvordan pengene brukes ute i kommunene. Vi har også sett et par grelle eksempler. Jeg skal ikke nevne hvilke kommuner, for det er uvesentlig. Men dette har igjen å gjøre med at den enkelte lokalpolitiker er sitt ansvar bevisst når man velges til å ta på seg ombudsrollen, at en faktisk prioriterer å bruke pengene riktig.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Vi har nettopp lagt fram en kvalitetsreform for eldre, «Leve hele livet», som jeg vet at representanten Moflag kjenner godt til, og den legger jo nettopp opp til at vi må tenke nytt. For hvis vi ikke gjør det ute i kommunene, må vi bruke 30 pst. av våre studenter, våre unge som utdanner seg, inn i denne sektoren, og det viser seg at vi er nødt til å tenke nytt. Vi har klart å få 5 000 flere årsverk innen pleie- og omsorgssektoren bare i løpet av 2017. Vi har de siste årene økt overføringene i budsjettet, senest nå i 2018, med 4 mrd. kr ekstra til kommunene. Så det er midler der. Derfor er det så viktig at kommunene prioriterer rett. Med den nye reformen – og vi skal hjelpe kommunene i gang, med 48 mill. kr – er jeg helt overbevist om at ved å tenke nytt, ta i bruk frivilligheten, ta i bruk breddetenkningen, jobbe på tvers, rive ned de murene som er imellom, og få vekk silotenkningen, så skal vi lykkes.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Jeg kommer til å jobbe hver dag for å få flere midler, for dette er det området jeg brenner aller mest for. Men det er slik at disse 48 millionene skal kun sette kommunene i stand til å velge riktig. Så vil de senere budsjettene, etter hvert som kommunene har klart å plukke ut hva de er gode og dårlige på, vise de midlene som de kan søke på, og det blir øremerkede midler som skal gå til nettopp god eldreomsorg ute i kommunene. Både representanten Moflag og jeg skulle nok gjerne hatt en krystallkule som vi kunne sett inn i. Jeg skal i alle fall sørge for å jobbe så mye jeg kan for å få midler. Det vil de neste budsjettene vise.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Jeg er opptatt av de pårørendes rolle. Vi vet at pårørende utfører 100 årsverk per år. Derfor er det en viktig gruppe å ivareta, og som jeg også sa i mitt innlegg, er det viktig at denne gruppen ikke sliter seg ut. Reformen «Leve hele livet» handler nettopp om hvordan vi på tvers kan jobbe bedre for å avlaste pårørende. Den pårørendestrategien som jeg nevnte, har vi begynt å jobbe med, og vi vil jobbe for at den kan lande så fort som mulig. Dette er et område der vi ser at for hver dag som går, er vi nærmere å klare å løse utfordringene. Jeg håper derfor å få den på plass i 2019, uten at jeg skal tallfeste det, men målet mitt er å klare å få noe ut i løpet av 2019.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Ja, vi er jo opptatt av å jobbe tverrsektorielt med departementene på alle områder. Det betyr at jeg har et tett samarbeid med arbeids- og sosialministeren på en del av de områdene. Når det gjelder pårørende, er de 450 plassene med dagaktivitetstilbud som vi nå legger til rette for, en del av dette. Veldig mange av de pårørende ser selv at det å kunne få avlastning – at personer som lever sammen i husholdningen, har mulighet til å komme på et dagaktivitetstilbud – er veldig, veldig viktig. Jeg vil se ekstra til de kommunene som også gir dette på en lørdag. Det er mange av de pårørende som selv sier at det er greit midt i uken, men at det på en lørdag kanskje er andre områder man ønsker å komme ut til, og at de som lever i husholdningen, da har behov for å få dette dagaktivitetstilbudet. Det er selvfølgelig også andre tiltak vi er svært opptatt av, både pleiepengeordninger og andre tiltak ute i kommunene. Vi legger til rette så godt vi kan.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Vi er opptatt av at samhandlingsreformen, slik den foreligger, skal bli bedre. Det er vi alle enige om. Vi må få til bedre sammenheng mellom helseforetak, sykehus og det som skjer ute i kommunene. Så det er vi helt enige om. I august ble det levert en NOU som heter Det viktigste først. Der er det nettopp de kriteriene som har med nytte å gjøre, med ressurs og ikke minst med alvorlighetsgrad, som vil komme til å bety noe. Nå skal vi jobbe med den. Den skal på høring. Kristelig Folkeparti vil da garantert være med i den loopen. Jeg tror at det å løfte dette området ute i kommunene, det å kunne prioritere rett og å se hvor en må sette inn innsatsen for å kunne lykkes, er nøkkelen til å kunne løse utfordringene til nettopp denne gruppen, de som er alvorlig syke, har sammensatte utfordringer og et sammensatt sykdomsbilde. Når det gjelder kunnskapen der ute, har vi gjennom Kompetanseløft 2020 brukt 385 mill. kr bare i det budsjettet som kommer nå, på å heve kompetansen til dem som er der ute, for å løfte denne gruppen.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Jeg må komme med en tydeliggjøring når det gjelder det statlig finansierte eldreomsorgsforsøket som vi har. Representant Kjerkol var i sitt innlegg inne på sin kommune, og nå ønsker jeg å lese høyt noe fra ordføreren i Stjørdal, som er fra Senterpartiet. Han sier: Kjerkol sier at deltakelsen i det statlige omsorgsprosjektet ikke har resultert i endrede arbeidsmetoder eller flere hender i omsorgen. Dette er feil. Vi har ansatt ti nye årsverk i et hverdagsmestringsteam. Vi har forbedret rutinene for tildeling av riktige tjenester til faktiske behov. Og vi fått bygget et helsehus som kraftsamler og utvider den spesialiserte kommunehelsetjenesten vår. Ingenting av dette hadde vært mulig uten den deltakelsen vi har i det prosjektet som Kjerkol var skeptisk til at vi skulle delta i. Grunnen til at jeg tar det opp, er at det må ikke bli hengende i rommet at det ikke har bidratt til bedre kvalitet og bedre forhold for de eldre i Stjørdal kommune. Mange har vært opptatt av utdanning og nok helsepersonell, og det er jeg også. Jeg tenkte jeg skulle si litt angående alt som gjøres der. Vi har altså i helse- og omsorgssektoren hatt 48 000 mennesker som har deltatt på etter- og videreutdanning i denne tiden. Vi har lagt inn 355 mill. kr til Kompetanseløft 2020 i budsjettet. Vi har utdannet 4 000 nye sykepleiere i tidsrommet 2013–2017, og vi har utdannet godt og vel 600 ledere, som kommer til å jobbe enten i sykehjem eller i denne sektoren. En studie som er gjennomført av NOVA framhever bl.a. at ledelse, kompetansehevende tiltak og muligheter til videreutdanning er viktige tiltak for å rekruttere og ikke minst – som en av representantene her var opptatt av – beholde sykepleiere i sykehjem og i hjemmesykepleien. Forslagene i denne studien er selvfølgelig også knyttet til økt lønn, det å slippe uønskede vakter og å få tilbud om fast jobb og heltidsstillinger. Dette er viktig, men det ligger selvfølgelig til partene i arbeidslivet. Skift/turnusutvalget har konkludert med at et stort behov for helgevakter, kombinert med ansatte som bare jobber hver tredje helg eller færre helger, er viktigste årsak til ufrivillig deltid. Jeg tenker at det får stå litt i rommet. Mange ønsker seg fulltidsstillinger for å starte livene sine, og da må vi legge til rette for det. Ellers ønsker jeg god jul, selvfølgelig, til alle våre gode helsepolitikere her på Stortinget, både fra Bent Høie og fra meg.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-12-15:
For å kunne levere gode helsetjenester i alle kommuner og på alle sykehus trenger vi sykepleieren. Sykepleierne er der for oss alle, gjennom hele livet, og vi er også nødt til å være der for sykepleierne. Senterpartiet er alvorlig bekymret for bemanningsnivået og arbeidsforholdene til sykepleierne, både i kommunehelsetjenesten og på sykehus, og for at vi utdanner for få sykepleiere. Vi kan ikke akseptere økt sykefravær på grunn av for høyt arbeidspress over tid, at sykemeldte ikke erstattes, at én av fem sykepleiere velger å bytte yrke innen fem år, eller at vi vil mangle 15 000 sykepleiere i 2030. I innlegget «Forrige uke sluttet jeg som sykepleier», på sykepleien.no i november, skrev Vigdis Jarness Reisæter følgende: «Nå som jeg har jobbet snart ti år i eldreomsorgen, er jeg fortsatt ikke arbeidssky, men jeg er derimot skikkelig skremt. Skremt over å se at avstanden mellom hva vi burde gjøre, og hva vi faktisk har tid til å gjøre, blir større for hver dag. Skremt over å oppleve på kroppen at alle innstramminger i budsjettene gjør at vi som sykepleiere stadig blir pålagt flere arbeidsoppgaver og større ansvar, samtidig som arbeidsvilkårene våre blir dårligere.» Vi trenger flere sykepleiere og bedre arbeidsvilkår både for å ivareta pasientsikkerhet og for at sykepleierne skal bli i yrket sitt. Dette er et selvforsterkende problem som krever at vi handler. Hadde vi unngått at sykepleierne skifter yrke, og økt den gjennomsnittlige stillingsprosenten, som nå er på 69 pst., hadde mye vært løst. Men for hver dag som går, hvor sykepleierne springer beina av seg og likevel ikke føler at de strekker til, beveger vi oss ikke mot bedre rekruttering, men mot et økende problem. Ifølge Navs bedriftsundersøkelse har den akutte mangelen på sykepleiere økt fra 4 000 sykepleiere i 2017 til 5 900 sykepleiere i 2018. Og Jarness Reisæter skrev videre: «Sykepleiermangelen er en varslet krise, men vi på gulvet opplever at krisen allerede er her.» Senterpartiet styrker rammetilskuddet til kommunene med 2 mrd. kr i vårt alternative budsjett, og vi legger inn nesten 1 mrd. kr til å styrke pasientbehandlingen ved offentlige sykehus. Dette er viktige tiltak som også vil styrke sykepleiernes vilkår. Det vil gi en mulighet til å skape en heltidskultur, øke grunnbemanningen og gi sykepleierne en anstendig lønn og, aller viktigst, tid til å gjøre jobben sin. Sykepleierne trengs i hver eneste kommune landet rundt, og derfor mener Senterpartiet at vi er nødt til å satse på desentraliserte utdanningstilbud, lokale utdanningstilbud, for å få rekruttert sykepleiere lokalt, der det er behov for det.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-12-15:
Alle innbyggere har rett til en god akuttberedskap og kort vei til gode helsetjenester. Likeverdig tilgang til helsevesenet, folkehelsearbeid og sykdomsforebygging i alle kommuner er et fundament for et likestilt samfunn med små forskjeller mellom folk, og for at folk kan bo der de vil. Ambulansen må komme fram når man trenger den. Det er et viktig prinsipp for Senterpartiet og burde være det for alle partier. Mange innbyggere har i løpet av de siste årene opplevd at deres akuttberedskap har blitt dårligere. Ambulansesentraler blir lagt ned og sentralisert lenger vekk fra folk. Den medisinske akuttberedskapen ble nylig svekket kraftig i en lengre periode da ambulansefly ble stående på bakken på grunn av pilotmangel. Det var en nasjonal krise fordi det var en krise for folk. For hvis man havner i en nødsituasjon og det står om minutter, kan det bety forskjell mellom liv og død om ambulansen ikke kommer, eller ikke kommer tidsnok. Senterpartiet reagerer kraftig på en nedbygging av ambulansetjenester som svekker vår beredskap og innbyggernes trygghet. Norges langstrakte land, varierte geografi og spredte bosetting tillater ikke at vi sentraliserer ambulansetjenestene. Lokalsykehusene er også en svært viktig del av den lokale helsetjenesten og akuttberedskapen. Sykehusbudsjettene for 2019 er stramme, og offentlige sykehus må gjennomføre store kutt i en situasjon hvor man allerede er presset på ressurser. Det går ut over pasientsikkerheten, det går ut over hvilken mulighet man har til å tilby like gode helsetjenester over hele Norge. Senterpartiet prioriterer i sitt alternative budsjett nesten 1 mrd. kr mer til pasientbehandling i offentlige sykehus, hvorav 0,5 mrd. kr går til å styrke ambulansetjenesten, lokalsykehus og lokale fødetilbud. Alle mennesker har en psykisk helse. Heldigvis går vi i retning av større og større aksept for å snakke om nettopp det og for å søke behandling hvis man trenger hjelp. Men det er et stort paradoks at samtidig som det blir større aksept for å snakke om og behandle psykiske lidelser, blir det også gjennomført en nedbygging av døgnplasser, nedlegging av DPS-er, med mindre kapasitet i psykisk helsevern som resultat. Det er alvorlig at pengebruken har vokst fem ganger så raskt innen somatikken som innen psykisk helsevern. Konsekvensen er at psykisk syke ikke får den behandlingen de trenger, men ender opp som kasteballer i systemet. Det kan vi ikke akseptere.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Kompetansebehovsutvalget fastslår at det utdannes for få helse- og omsorgsarbeidere, og mangelen på sykepleiere er aller størst. Dette er alvorlig. Vi står overfor utfordringer med en aldrende befolkning som lever stadig lenger. For å ha en god eldreomsorg og gode helsetjenester er vi nødt til å utdanne flere sykepleiere, og vi må ha utdanningstilbud i hele landet, sånn at alle som vil eller har mulighet, kan bygge kompetanse til å jobbe med helse og omsorg. I august sto rekordmange – 23 000 – kvalifiserte søkere uten tilbud om studieplass i Norge. Men i en situasjon der over 70 000 unge under 30 år står utenfor studier eller arbeid, har regjeringen knapt foreslått nye studieplasser. Flere studieplasser gir mulighet for den enkelte, og også for samfunnet, til å komme styrket ut av en vanskelig situasjon, og kommer til å gi arbeidslivet nødvendig kompetanse. Arbeiderpartiet har lagt inn 3 000 nye studieplasser i sitt budsjett, bl.a. for å lette situasjonen innenfor helse- og omsorgsfagene. Dette ville gitt langt flere studieplasser til sykepleiere, også desentralt. Arbeiderpartiet styrker lokale studiesentre og sykepleierutdanninger i sitt budsjett. Vi mener det er nødvendig å legge bedre til rette for at voksne kan ta sykepleierutdanning på hel- eller deltid. Så vet vi at kompetanseutfordringene i helse- og omsorgssektoren også henger sammen med utstrakt bruk av deltidsstillinger, som påvirker tilgangen på arbeidskraft. Arbeiderpartiet vil derfor bedre dette gjennom en politikk for flere faste stillinger, som vil styrke eldreomsorgen og også kommunenes helsetjenester ellers. I tillegg mener vi at regjeringen bør legge bedre til rette for at de som har utdanning fra andre land, kan få den godkjent for bruk i Norge. Derfor foreslår vi f.eks. at regjeringen ser på om økte autorisasjonskostnader blir et hinder for at folk får brukt ressursene sine i vår felles helsetjeneste. Vi styrker også tilgangen på sykepleiere og andre av velferdsstatens yrker ved å bruke mer på profesjonsforskning og etablere flere rekrutteringsstillinger.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Jeg tar ordet for å ta opp noen illevarslende tegn i tiden som handler om våre barn og unges psykiske helse. Dette angår oss alle, og det bekymrer meg dypt. Vi står overfor et økende samfunnsproblem, og jeg er glad for å tilhøre et parti som tar det på alvor. De siste årene har studenters psykiske helse forverret seg betydelig. Jeg var til stede da studentenes helse- og trivselsundersøkelse ble lagt fram i høst, og jeg må si at jeg ble rystet av det som ble dokumentert. Stadig flere studenter sliter psykisk. I 2014 hadde hver femte student alvorlige psykiske plager, og da snakker vi om «alvorlige». I 2018 var det én av fire. Angst, depresjon og selvmordstanker er i ferd med å bli ganske utbredt. Pilene peker i helt feil retning. Regjeringen må ta på større alvor at så mange unge opplever at skole- og studierelatert stress gjør dem syke. Studentene er mer utsatt enn befolkningen ellers. Vi i Arbeiderpartiet mener at det trengs en kraftigere innsats og mer målrettet politikk for å bedre studentenes psykiske helse. Vi dobler innsatsen til forebyggende og behandlende tiltak og har lagt inn 15 mill. kr i alternativt budsjett. Vi trenger å finne årsaken til at barn og unge har det vanskelig, og vi trenger å snakke med dem som rammes. Derfor gjennomførte vi nylig et seminar om studenthelse sammen med studentorganisasjoner og andre berørte og meningsberettigede for å samarbeide om tiltak som virker. Så sier vi selvsagt nei til politikk som forverrer studentenes situasjon og legger mer press på ungdom. Vi er f.eks. helt imot regjeringens innstramming i konverteringsordningen for studielån, som straffer studenter som ikke fullfører en grad eller av andre årsaker bytter retning. Vi prioriterer bedre studiekvalitet, studentvelferd og tettere oppfølging for å hjelpe flere gjennom studiet. Derfor fikk vi heldigvis også gjennom studentombud til alle, og derfor har vi foreslått mentorordning. Vi jobber helhetlig for at barn og unge skal kunne ta bedre vare på sin egen psykiske helse, og for at hjelpen skal være tilgjengelig når de trenger den.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-12-15:
Representanten Stensland fra Høyre har lenge hatt trøbbel med å argumentere mot Senterpartiets helhetlige, offensive og faglig sterke helse- og sjukehuspolitikk. Det er en solid linje som får økt respekt og oppslutning, ikke minst blant fagfolk. Nå må Høyre gå hardere ut, og Stensland velger å gå til ubegrunnet personangrep på Senterpartiets Kjersti Toppe. Senterpartiet står for en likeverdig helse- og omsorgstjeneste for alle. Vi står for tjenester nær folk, og dette praktiserer vi systematisk i kommuner og i spesialisthelsetjenesten, enten det gjelder sjukehjem, sjukehus, rus eller psykiatri. Om unge folk vil bosette seg og familien i det som i Oslo heter «på landet», skal disse menneskene ikke føle utrygghet for dårligere helsetjeneste. Senterpartiet stiller opp for folk «som bor ytterst», som presten Bård Jahr sa. Ytterst, både geografisk og sosialt, er vårt varemerke. Senterpartiet prioriterer. Det er fordi det alltid vil være for små offentlige budsjetter. Det som nå er viktigst å prioritere, er bedre offentlig drift. Vi må utdanne og stimulere ungdom til å tenke sjøl og ta ansvar. Dette – å tenke sjøl og ta ansvar – må skje innenfor en felles forståelse i arbeidsteamet for hva som er jobben og hvordan jobben skal løses. Senterpartiet arbeider derfor for en tillitsreform for ansatte i stat og kommune. Dette betyr systematisk å gi fagfolkene større ansvar og myndighet. Det krever god kompetanse, god utdanning, god erfaring, moderne utstyr samt heltidsstillinger og kraftig reduksjon i vikariater og innleie. Senterpartiets tillitsreform er motsetningen til regjeringas reformer, som sentraliserer både tilbud og arbeidsplasser. Resultatet av regjeringas politikk er både dyrere og dårligere. Politireformen er beviset – stikk motsatt av det regjeringa sa her i Stortinget. Moderne og trygge helsetjenester er helt avgjørende for at ungdom velger privat næringsliv utover i landet. Her har vi mange framtidsnæringer som forvalter fornybare naturressurser, som er en sentral del av det grønne skiftet. Folks avmakt over manglende mulighet til å påvirke viktige beslutninger i helseforetakene er nå erfart og vanlig over hele landet. Det pågår en heftig debatt i Møre og Romsdal om oppsigelse av 200 fagfolk i helseforetaket for å finansiere nytt sjukehus. Investeringsbeslutning er til og med utsatt. Dette har gått så langt at aktuelle entreprenører fortviler. De har lagt ned mye arbeid i det, og så har det hele stoppet opp. Vi må få styremedlemmer som representerer eier – styremedlemmer som stiller til valg, og som dermed kan skiftes ved valg. I Oslo er dette også aktuelt. Nå foreslås Ullevål nedlagt, til skarp kritikk fra nærmest alle fagorganiserte som kjenner forholdene. Sånn kan vi ikke ha det. Vi er nødt til å reformere hele helseforetaksloven.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-12-15:
Det var det poenget som representanten Stensland tok opp, som også er mitt poeng. Det er ganske interessant for en som ikke sitter i helse- og omsorgskomiteen, å følge med på hva som er den gode politikken på dette området. Representanten Bruun-Gundersen sa her at den nye regjeringa hadde greid å behandle 1,6 millioner flere pasienter, i motsetning til at Arbeiderpartiet i 2017 hadde en plan om å behandle 1 million – underforstått: Regjeringspartiene var flinkere. Det er et tankekors. Det er da ikke på noen andre områder hvor Stortinget tar fram at en er vellykket hvis det blir mye elendighet som en skal behandle. Jeg må si at representanten Stensland var på blinken nå, til tross for sine tidligere personangrep, når han sa at poenget er å ikke få bruk for helsetjenestene. I så henseende og så langt jeg vet, er det fastlegeordningen som er utrolig sentral med hensyn til hvem som blir henvist til spesialisthelsetjenesten. Derfor har Senterpartiet den kraftfulle fokuseringen og satsingen på fastlegeordningen. Det er der en må sette inn en innsats overfor dem som har behov for bistand, for å prøve å løse deres behov på et lavest mulig nivå. Det er jo om å gjøre at færrest mulig blir sendt til spesialisthelsetjenesten. Det er også derfor en må vektlegge det forebyggende arbeidet. Jeg håper at vi ikke lenger får erklæringer fra denne talerstolen om at en er veldig fornøyd med at nå har det vært en fenomenal økning i antall behandlede. Det er ingen fordel. Det er om å gjøre å ha færrest mulige pasienter, at flest mulig ikke blir syke, og at flest mulig blir behandlet av fastlegen og hjulpet der de er, og ikke blir sendt videre til en dyr, omfattende og krevende spesialisthelsebehandling.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-12-15:
Representanten Stensland, av alle, har ikke noe dekning for sitt personangrep på Senterpartiets helsepolitiske talskvinne, Kjersti Toppe. Det er ikke grunnlag for det han sa. Det er det som er bakgrunnen for min klare karakteristikk av et sånt innlegg. Det er sjølsagt en fordel at det er færrest mulig i helsekø. Senterpartiet er glad for det. Poenget er færrest mulig sjuke, behandling på et lavest mulig nivå og størst mulig grad av forebygging – det er det som virkelig gir glede og redusering av statens utgifter.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
Aller først: Vi skal være riktig stolte av det norske offentlige helsevesenet. I prinsippet skal fattige og rike ha samme behandling. Alkoholikeren, uteliggeren, bedriftseieren og finansmannen skal møtes av hvitkledd eller grønnkledd personell når ulykker eller sykdom rammer. Jeg hadde i mitt tidligere yrkesliv mulighet til å reise mye rundt i verden, og jeg kan ikke si det kraftig nok: Den modellen som vi har her i landet, med mest mulig likhet når det gjelder behandling, er ingen selvfølge i mange land. I u-land er det åpenbart, men selvsagt også i mange vestlige land. Det er vel nok å nevne USA og det nye Russland, der forskjellene i samfunnet er enorme, også innen helsevesenet. Vi vet at i USA – der det gjelder å ha personlig helseforsikring som en trygghet – var «Medicare for All» en valgkampsak for Bernie Sanders, som stadig henviste til den nordiske modellen for utjevning i både inntekt, skatt og helse. Mitt poeng er at vi må slå ring om vårt prinsipp om et godt og likt offentlig helsevesen for alle. Vi må vokte det. SV vil vokte det når vi jevnt og trutt fra høyresiden ser framstøt for privatisering. Om dette segmentet vokser og ressurser tappes fra det offentlige, er faren stor for utviklingen av et a- og b-lag. Det ønsker SV slett ikke. Det ønsker heller ikke folk flest, tror jeg, selv om høyresiden pakker privatisering inn i vakkert papir. De snakker om fritt behandlingsvalg, at private kompletterer det offentlige helsevesen, osv. Vi skal være fullstendig klar over at det er store forskjeller i folks helse ut fra sosial posisjon i samfunnet. Vi kan kalle det klasseforskjeller. Det er en kjent sak at de mindre ressurssterke familiene også har større helseproblemer. Ikke på noe felt ser vi dette klarere i landet vårt enn innen tannhelse. Det finnes knapt noe mer synlig tegn på velstand og helse, eller mangel på det, enn når det smiles med en tanngard som er flott – eller er i dårlig forfatning. SV har lenge poengtert det enkle faktum at tennene er en del av kroppen. Det må være på høy tid å fase tannhelse inn som den neste store reformen, der det offentlige dekker tannbehandling som all annen medisinsk behandling av kroppen. På sikt vil SV at ingen skal betale mer enn 2 500 kr i løpet av et år til tannbehandling. Foreløpig er SV og Arbeiderpartiet sammen om en slik satsing – i hvert fall i den retningen. Vi håper at flere partier etter hvert blir med på det åpenbare tomrommet – og får dekt det gjennom det offentlige helsevesen.