Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2008-11-03:
På bakgrunn av det som kommer fram i debatten i dag, vil jeg gjerne understreke at flertallet har vurdert og grundig gjort rede for hvordan flertallet vurderer grunnlovsspørsmålet. Jeg gjentar gjerne representanten Åsa Elviks begrunnelse fra Odelstingets behandling av saken som er tydelig på hva flertallet har lagt vekt på. Flertallet er enig med departementet og Lovavdelingen i en tolking av Grunnloven § 106 med hensyn til at det må legges vekt på at de formålene som er oppregnet i paragrafen, blir ivaretatt på en annen måte i dag enn i 1814 – f.eks. bidrar staten til finansiering av statskirkelige formål og til Opplysningsvesenet i vesentlig grad på andre måter enn gjennom forvaltningen av verdiene i Opplysningsvesenets fond. Det neste poenget er at Grunnloven § 106 bare stiller krav til hvordan kjøpesummer og inntekter fra det «Geistligheden beneficerede Gods» skal brukes, og ikke til forvaltningen av fondet utover det. Tomtefesteinstruksen innebærer altså ikke at festeavgiften eller innløsningssummer skal brukes til andre formål enn det som følger av Grunnloven. Spørsmålet blir da i hvilken grad Grunnloven § 106 legger føringer for forvaltningen av Opplysningsvesenets fond, og i hvilken grad det er anledning til å ta hensyn til andre formål enn de som er eksplisitt nevnt i paragrafen. Flertallet er enig med Lovavdelingen og departementet i at i spørsmålet om forvaltningen av fondet er det «høve til å ta eit vidt spekter av omsyn, òg slike som ligg utanfor opprekninga i Grunnlova § 106 første punktum. Dette kan gjerast sjølv om det inneber at kapitalen og avkastinga til fondet ikkje blir maksimert. Staten må ha eit relativt vidt skjøn til å balansere omsynet til dei opprekna formåla og andre omsyn.» Dette bringer oss over til spørsmålet om forsvarlig forvaltning av fondet. Flertallet deler departementets og Lovavdelingens oppfatning av at Grunnloven § 106 ikke stiller opp noen absolutte skranker for hvilke hensyn en kan ta med i vurderingen av hvordan en forvalter midlene i Opplysningsvesenets fond. Vi legger til grunn at kravet til forsvarlig forvaltning av fondet er oppfylt så lenge det blir tatt rimelig hensyn til de oppregnede formålene i Grunnloven § 106 og øvrige formål. Forvaltningen av festetomtene er et slikt formål. I innstillingen viser vi til at når det gjelder forvaltningen av festetomter, har det gjennom ulike saker som har vært innom Stortinget, blitt bestemt at en skal ivareta interessene til festerne i rimelig grad. Det er med andre ord ikke en ny situasjon. Alle disse momentene sett under ett gir den konklusjonen som flertallet har trukket, at verken loven eller instruksen er i strid med Grunnloven. Mindretallet har kommet fram til en annen konklusjon, men jeg vil da igjen vise til Lovavdelingen som skriver at en skal være forsiktig med, på uklart grunnlag gjennom tolkningen av en slik grunnlovsbestemmelse, å gripe inn i Stortingets lovgivende myndighet eller Grunnloven § 75a. Vi må legge et bredt samfunnsmessig perspektiv til grunn i denne saken, noe som også statsråden var inne på. Stortinget har handlefrihet i denne vurderingen. Vi må vurdere tapet eller begrensningen på framtidig avkastning for Opplysningsvesenets fond – men rettskildene viser altså at det er praksis for å legge vekt på hensynet til festerne i forvaltningen av Opplysningsvesenets fond, og det gjør flertallet. Tomtefesterne er ikke hvem som helst. Det er mennesker som har lang tids tilknytning til festetomter, det er mennesker som normalt har foretatt store investeringer i tomten. Vi konstaterer fra flertallets side at de borgerlige partiene velger ikke å legge særlig stor vekt på hensynet til festerne, og det er ikke overraskende. Med bakgrunn i Soria Moria-erklæringen og behandlingen av tomtefesteloven i forrige periode burde det heller ikke overraske at denne regjeringen velger å legge såpass stor vekt på hensynet til festerne.