Oddvard Nilsen (Høyre), 1999-04-21:
Som flere talere har vært inne på, står Posten overfor betydelige utfordringer i årene som kommer. På grunn av den teknologiske og markedsmessige utviklingen har bl.a. skrankeekspedisjonene gått sterkt nedover de siste årene. Dette er en utvikling som de aller fleste tror vil fortsette i like stor grad. Denne utviklingen har forårsaket en sterk reduksjon av antall postkontor, og det er fra sentrumsregjeringen varslet at denne utviklingen vil fortsette; vel å merke uten at det fra Senterpartiet blir utlagt som om dette er spikeren i kisten for Distrikts-Norge. I så måte er det noe nytt. Høyre vil understreke viktigheten av at Posten settes i stand til å møte de utfordringer selskapet står overfor i årene som kommer. Det forventes at konkurransen fra utenlandske aktører vil øke, og at integreringen av markedet for posttjenester internasjonalt vil fortsette. Samtidig svekkes grensene for postprodukter i forhold til andre produkter. Det er grunn til å anta at det vil finne sted en utvikling innen postsektoren som er parallell med den som har funnet sted innen telesektoren. Høyre vil derfor understreke viktigheten av å redusere kostnadsnivået i Posten Norge. Vi tror det er en forutsetning for å kunne møte den tøffe konkurransen som vil komme fra utenlandske aktører, og for å kunne oppnå de kvalitetsmål som er satt for selskapet. Klarer ikke Posten å konkurrere på kvalitet i sentrale strøk av landet og generere overskudd fra dette markedet, vil det kunne få dramatiske konsekvenser for Postens muligheter til å tilby gode tjenester i Distrikts-Norge. Utfordringen består ikke i å tilby posttjenester i sentrale strøk, der det er et kommersielt grunnlag for denne type tjenester. Der vil det alltid være nye aktører som vil kunne tilby tjenesten. Utfordringen er å tilby gode tjenester der det ikke er et kommersielt grunnlag for det. For å mestre denne utfordringen er det viktig at Posten er organisert slik at styret og administrasjonen har et størst mulig handlingsrom. Jeg viser derfor til Vedlegg 1 Plan for Postens virksomhet i St.meld. nr. 16 for 1998-99, der styret i Posten Norge BA uttrykker: «Det knytter seg likevel ulemper til den valgte selskapsformen basert på særlov. Det er enkelte forventninger om at det fortsatt skal utøves styring som om Posten var en del av staten, selv om selskapet rent styringsmessig er helt på linje på et aksjeselskap.Posten har erfart at selskapet ikke konsekvent regnes som et selskap som er likestilt med aksjeselskap, og dermed kommer inn under selskapsskatteloven § 1-1. Konsekvensen er at et av formålene med selskapsetableringen, som er å gi Posten driftsbetingelser på linje med det som gjelder for private selskaper, ikke oppfylles. Statens postselskap settes da i en skattemessig særstilling i forhold til konkurrerende private virksomheter. Dersom Posten ikke anses å falle inn under selskapsskatteloven § 1-1, vil dette ha konsekvenser både for formuesbeskatningen av selskapet og den skattemessige behandlingen av gitt og mottatt konsernbidrag. Posten vil ta initiativ til en avklaring. Dersom utfallet innebærer at Posten forskjellsbehandles, så vil det være et viktig ankepunkt mot selskapsformen. Den største forskjellen mellom Postens selskapsform og et aksjeselskap knytter seg til personalsiden og særlig Postens binding til det statlige avtaleverket. Posten er» – som representanten fra Fremskrittspartiet var inne på – «en svært personalintensiv bedrift hvor ca 65% av kostnadene er personalkostnader. Posten Norge er bundet til hovedtariffavtalen i staten, og dennes utforming og innretning gir betydelige konsekvenser for selskapets økonomiske resultat og soliditet.» Det er på denne bakgrunn Høyre sammen med Fremskrittspartiet har fremmet forslag i innstillingen om å omdanne Posten BA til et aksjeselskap – ikke for å skade Posten, men rett og slett for å gi Posten rammebetingelser som gjør at de er konkurransedyktig i et marked som vi tror vil bli ganske tøft i årene som kommer. Dessverre er altså stortingsflertallet ikke enig med oss i det. Høyre er ganske bekymret over at bare i underkant av 80 pst. av A-posten kommer fram til mottaker til avtalt tid. Dette er langt under det målet på 93 pst. som Stortinget har fastsatt, og vi må rett og slett si at vi er misfornøyd med Postens oppnåelse av disse servicemålene. Posten mottok i 1999 580 mill. kr fra staten for nettopp å oppfylle disse målene. Høyre mener at det er galt at Posten skal motta godtgjørelse som avtalt, når Posten ikke lenger greier å fylle sine forpliktelser. Der burde det være incitamenter som rett og slett sier at dersom man ikke greier å oppfylle sine avtaler, vel, så blir det reduksjon i overføringene. Vi tror det hadde vært effektivt, vi tror det hadde gitt intern konsentrasjon om nettopp servicemål i langt sterkere grad enn det vi nå ser. I Sverige, hvor man har litt av det samme mål på kvalitet på framføring av A-post som i Norge, hadde man i 1998 en framføringsgrad på 96 pst. Det er selvsagt forskjell på topografi og bosetting i Sverige og i Norge, men resultatene viser at det er mulig å nå disse målene, og det burde også være mulig i Norge. Men Posten må ha en bedre ressursutnyttelse for å kunne innfri de målene for service og kvalitet som kunder og eiere forventer. Høyre vil understreke viktigheten av at Posten skal tilby kvalitetsmessig gode tjenester over hele landet og med enhetlige priser. Det er viktig at Posten fokuserer på å nå de kvalitetsmål som er satt for selskapet. Det er ikke akseptabelt at Posten som statlig monopolbedrift skal kunne omdefinere kvalitetsmålene for å kunne nå dem, når kvalitetsmålene er satt av Stortinget i plenum. Posten har i den senere tid pålagt kunder å flytte postkasser plassert ved egen bopel til samlestativer i nærområdet. Jeg er enig i at det i visse sammenhenger er en grei og fornuftig løsning, men veldig mange kunder oppfatter det som en reduksjon i tjenestetilbudet fra Posten. Fra Høyres side er det oppfattet slik at det er en kvalitetsmessig forbedring som skal ligge til grunn når man flytter postkassen til samlestativ. Det skal være slik at kunden opplever det som en forbedring av Postens kvalitet, ikke en forringelse. Til slutt vil jeg understreke viktigheten av at Posten nettopp fokuserer på service og kvalitet. Jeg tror faktisk at dersom Posten ikke klarer å nå de definerte målene, blir man ut fra forbrukerhensyn nødt til å stille spørsmål om organiseringen av posttjenestene i Norge bør skje på en annen måte. Det er en utfordring for oss alle. Til sjuende og sist er Posten ikke til for Posten, men for forbrukerne.