Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2008-04-03:
Vann har ikke smak, det har ikke farge, og det har ikke lukt. 70 pst. av jordens overflate er dekket av vann - enten ferskvann eller, i all hovedsak, saltvann. I Norge er vi bortskjemt med vann i strie strømmer, vann er ikke noe knapphetsgode, og vi har kunnet sløse med vann med god samvittighet. Den jevne nordmann har tatt vannet som en selvfølge. Det kommer i kranen, og det er billig. Det Dokument nr. 8-forslaget vi behandler i dag, omhandler noe jeg brukte i går kveld og noe jeg brukte i dag tidlig, nettopp vann- og avløpsinfrastrukturen. I Norge har vi heldigvis ikke hatt de store politiske kampene om hvordan alle skal sikres trygt og rimelig vann. Men ser vi litt ut, er kampen om vann mange steder svært alvorlig. Kampen om rettighetene til vannet er noen ganger dessverre en årsak til krig. I Norge er vi heldigvis langt fra en slik virkelighet. Men den som eier infrastrukturen i VA-sektoren, vil ha stor makt over dem som trenger den livsnødvendige varen, altså deg og meg. I Norge er det heldigvis offentlige og brukereide andelslag som eier vannforsyningen. Det er altså vi alle som har kontrollen. Vann er et gode som man må ha, uansett pris. I Norge har vi et godt utbygd vannett. Det var en storstilt utbygging etter annen verdenskrig, og et nesten landsdekkende vann- og avløpsnett ble ferdigstilt i 1970-årene, og det utvides fortsatt. Et godt vann- og avløpsnett er avgjørende for å skape gode levevilkår for folk. Det er i dag et betydelig behov for fornyelse av VA-ledningsnettet og tilhørende renseanlegg, og det er med offentlig eierskap vi har best mulighet for å sikre alle topp kvalitet. En kommune kan ikke utsette en nødvendig investering av økonomiske årsaker så lenge loven bestemmer at alle kostnadene skal dekkes av vannavgiften. Det er en omfattende og kostbar jobb å få på plass grunnleggende infrastruktur for denne sektoren. I sin form blir derfor det å levere vann og avløp et naturlig monopol. Det er vel svært få som ser for seg at man ønsker å grave parallelle ledningsnett for gjennom det å fremme konkurranse. Den konkurransen ville i alle fall blitt svært dyr. I et slikt monopol som levering av vann er, vil den som eier ledningsnettet ha en enorm makt. En privat eier vil måtte ha avkastningskrav på den kapitalen som blir investert i dette nettet, og det kan jo ingen bebreide en eventuell privat eier for å ha. Men er det ønskelig for samfunnet at primærbehov og livsnødvendige tjenester som levering av vann skal bli underlagt et framtidig regime der vi har avkastningskrav? Flertallet i denne sal mener heldigvis ikke det. Kofi Annan har kalt vannet det blå gullet. Ser vi litt ut, ser vi hvilken kamp - noen steder en livsnødvendig kamp og andre steder en økonomisk kamp - det er å få kontrollen med vannet, slik at man kan få økonomisk profitt på levering av vann. Hvis vi går til England og ser hvilke budrunder det har vært rundt eierskap til vann der, ser man hvilke sterke kapitalinteresser man setter i sving hvis man åpner for privat eierskap i slik grunnleggende infrastruktur. Et av de største selskapene, Thames Water, som leverer vann til åtte millioner mennesker og kloakktjenester til tretten millioner mennesker, har blitt solgt og kjøpt flere ganger, og det har gitt en enorm avkastning for dem som har vært inne på eiersiden. En slik utvikling ønsker vi ikke i Norge, en utvikling der bedriftsøkonomiske vurderinger og avkastningskrav skal være førende for en så grunnleggende tjeneste som vann og avløp. Vi ønsker vann- og avløpsverk som har som sitt eneste formål å levere billig og bra vann til alle, og som har samfunnets beste som sitt mål. Sentrumspartiene og venstresiden i norsk politikk står sammen i denne saken. Vi står felles om at de som skal levere vann og kloakktjenester, skal ha fellesskapets mål som sin motivasjon for den jobben de gjør. Etter denne beslutningen som nå blir tatt etter initiativ fra Senterpartiet, kan multinasjonale selskaper legge bort sine planer om å gjøre også denne viktige samfunnssektoren til sitt forretningsområde. Valget vi har i denne sektoren, er et privat monopol eller et offentlig monopol. Vi i Senterpartiet er ikke i tvil om hva som gagner samfunnet best: Det er et trygt, offentlig eierskap. Vi anbefaler de forslag som ligger i innstillingen.