Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-12-16:
Saken her dreier seg om studenters helse- og velferdstilbud. Studenter har valgt å organisere seg på forskjellige måter. En fellesnevner er at de stort sett i de største studiebyene – ved de største studiestedene – har valgt en fellesskapsmodell der de betaler inn deler av semesteravgiften og organiserer sine helsetilbud gjennom velferdsting eller gjennom samskipnadene. SHoT-undersøkelsen, som er studentenes helse- og trivselsundersøkelse, viste at 19 pst. av studenter har alvorlige psykiske lidelser. Den viser at kvinner er mer utsatt enn menn. Den viser at flere studenter føler seg ensomme, og at mange studenter sliter med mestring. Dette har studentene selv tatt tak i så godt de kan med sine midler, og jeg vil berømme institusjonene og studiestedene for at de er med og legger til rette for gode prøveprosjekter og for gode prosjekter for å redusere alkoholforekomsten, for å øke mestringen og for å øke gjennomføringen. I denne saken ble det fremmet fire forslag. For Arbeiderpartiets del har vi hele tiden vært opptatt av resultatene, av å prøve å få til det aller beste for studentene. Derfor har vi valgt – og forsøkt etter beste evne – å ikke polemisere. Vi vet at svaret på de 1 000 helsegåtene er tre ting: Det er primærhelsemeldingen, det er legemeldingen, og det er sykehusplanen. Derfor foreslår vi bl.a., som statsråden svarer til Stortinget på et av forslagene, at det kommer en melding om primærhelse våren 2015. Et av forslagene våre går på at studenters mulighet til å ha en ekstra fastlege bør utredes nærmere, for vi følte oss ikke helt komfortable med å gå inn på Venstres representantforslag. Vi håpet veldig at vi kunne få med oss regjeringspartiene og statsråden for å se nærmere på denne spesielle gruppen, for i merknads form er alle partiene på Stortinget enige om at studentene er i en helt spesiell livssituasjon. Med unntak av Oslo er det ofte sånn at de aller fleste studenter flytter til et nytt sted. Man skal få nye kontakter, kanskje det er første gang man flytter hjemmefra. Man skal lære seg å studere, som også er krevende, og man skal mestre livet helt alene, kanskje langt fra foreldre og nære. Da er det lett å mislykkes. Da er det lett å falle utenfor. Det er også derfor flere helseforetak har sett nytten av studentenes egen helsetjeneste, som er organisert i fellesskap, der bl.a. Helse Midt-Norge eller Helse Sør-Øst støtter studentenes psykiske helsetilbud med noen millioner kroner, slik at de får ekstra stillinger. Det kan være helsesøstre, og det kan være psykologer og annet helsepersonell. Derfor velger vi nok en gang i et forsøk på å skape et bredt flertall å ikke polemisere. Vi kunne vist til Arbeiderpartiets alternative budsjett, men det har vi latt være å gjøre for å prøve å skape et bredest mulig flertall. Det er derfor jeg må si at det er beklagelig at ikke regjeringspartiene eller støttepartiene kan være med på et forslag om at vi gjennom revidert nasjonalbudsjett sammen tar inn over oss alvoret i SHoT-undesøkelsen, tar inn over oss at studentenes helsetilbud er spesielt rettet mot én målgruppe, mot en del unge voksne som er i en helt spesiell livssituasjon, og at vi kunne ha støttet enda bedre opp om deres psykiske helsetilbud. Det må jeg si er beklagelig. Avslutningsvis vil jeg si at jeg er veldig glad for at Venstre ved representantene Kjenseth, Nybø og Raja fremmer et forslag om studenters helse, og at vi får diskutert dette i Stortinget. Der er jeg helt enig med Norsk studentorganisasjon. Men jeg vil kanskje henstille til og anbefale Venstre neste gang man vil ha en diskusjon om temaet, heller å ha en interpellasjon, for det framstår litt underlig for meg å fremme et forslag og så gå bort fra alle forslagene i saken når det virkelig teller.