Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-10-06:
En gang i framtiden kommer våre barnebarn til å spørre oss hva vi brukte den makten vi hadde på Stortinget til. Det er selve framtidstesten vår. Jeg frykter at de kommer til å spørre oss: Var det vanlig å ha fast jobb da du var ung? Er det sant at dere visste om klimaendringene, men fortsatte akkurat som før? Vi plikter å ta valg som står seg over år, over generasjoner. Vi plikter å prioritere det som er viktigst for framtiden. SV har klare svar på hva som er viktigst. De tre viktigste utfordringene for Norge er: å ta Norge ut av oljealderen og skape en moderne lavutslippsøkonomi å styrke fellesskapet gjennom å redusere de sosiale forskjellene og fornye og forbedre velferdsstaten å gi ulike mennesker like muligheter gjennom en politikk for likestilling og frigjøring Det er det grønne, det røde og det feministiske. Det er de tre politiske søylene vi ønsker å bygge både framtidens venstreside og framtidens Norge på. Vi trenger en grønn politikk for en bærekraftig framtid. Vi har nå en regjering som ikke tar klimautfordringen på alvor. Vi har en olje- og energiminister som varsler full gass på norsk sokkel, og en statsminister som sier at vi skal ta opp all olje det er teknisk mulig å få opp. Klimaministeren mener at debatten om å la noe av oljen ligge er et «sidespor». Når vi i dag tenker tilbake på hva vi visste om klimaproblemene for 20 år siden, fortviler vi over hvor langt vi kunne ha kommet om vi hadde handlet tilstrekkelig gjennom de tjue årene. Når vi om 20 år skal se tilbake på norsk klimadebatt i 2014, kommer gapet mellom kunnskap og handling til å være enda mer påfallende. Vi visste alt. Vi gjorde altfor lite. Selv med historiens tyngste kunnskapsgrunnlag klarer regjeringen ikke å virkelig ta klimaproblemet på alvor. Når vi mer enn noe annet trenger en ny kurs, er regjeringens svar «stø kurs» – «business as usual» – full gass. Men vi kan velge en annen vei. Hvis Stortinget vil, kan vi ta klimatrusselen på alvor. Regjeringen har lenge varslet at den skal følge opp klimaforliket, men den nøyer seg med varslene. Dette er sesjonen de konkrete forslagene må komme i. Vi kommer til å legge fram forslag for Stortinget som sørger for at vi klarer å kutte de 8 millioner tonn CO2 som skal til for å nå klimaforlikets mål innen 2020. Regjeringen mangler til nå en plan, og hvis den ikke kommer snart, må Stortinget lage den planen i stedet, så vi ikke skal stryke på framtidstesten. Vi trenger en rød politikk for en solidarisk framtid, fordi små sosiale forskjeller er en nødvendig ingrediens i et godt samfunn. Land med stor økonomisk ulikhet scorer dårligere på alt som er viktig for menneskers livskvalitet: helse, forhold knyttet til kriminalitet, trygghet, tillit til hverandre. Store forskjeller er gift for et samfunn. Det er mulig å redusere forskjellene i Norge, og i vårt alternative statsbudsjett kommer SV til å vise hvordan det kan gjøres. Regjeringen – på den andre siden – øker forskjellene, gjennom en skattepolitikk som gir store skattekutt til direktører og rikfolk, mens lavtlønte ikke får noe som helst, gjennom privatisering i helse og skole og gjennom endringer i arbeidslivet som vil gi arbeidstakerne mindre trygghet og mindre makt over egen arbeidsplass. Fellesskap fungerer. Fellesskap er den mest effektive måten å organisere velferd, skole og helse på, og det er i sterke fellesskap vi best sikrer den enkeltes frihet. Vi skaper frihet sammen, ikke hver for oss. Den mest lønnsomme investering i fellesskapet et samfunn kan gjøre, er en bedre oppvekst for barna våre. Derfor vil SV satse på flere lærere i skolen. Derfor vil vi sikre både helse og læring for barna våre, med leksehjelp, fysisk aktivitet og mat til alle skolebarn. Derfor vil vi fullføre barnehagereformen, med to opptak i året og lavere priser. Derfor vil vi ha et barne- og ungdomshelseløft som kan sikre 1 500 nye helsesøstre, og skolehelsetjeneste hver dag på alle landets skoler. Og derfor vil vi utfordre det stortingsflertallet som på tvers av blokkene er enige om at ytelsene til de fattigste familiene skal holdes nede. Uten en ny politikk som tar det på alvor, blir vi aldri kvitt barnefattigdommen. SV vil ha en velferdsstat som gjør det unødvendig å ty til kommersielle alternativer. Vi vil ha økt grunnbemanning i eldreomsorgen, slik at våre gamle får en hånd å holde i når de trenger det. Vi vil utnytte kapasiteten i offentlige sykehus bedre, i stedet for å sende pengene til kommersielle konkurrenter. Vi vil at de med størst behov skal komme først til behandling, ikke de pasientene som lønner seg mest. Omsorg er omtanke, ikke butikk. Velferdsstaten skal ikke tjene penger, den skal tjene folk. I stedet for mer privatisering og mer marked vil vi ha en fornyelse av offentlig sektor som kan frigjøre kreativitet, faglighet og tid i skole, helsevesen og eldreomsorg. Lærerstreiken var en viktig advarsel til oss alle sammen: Gode lærere trenger frihet til å følge opp elevene, ikke mer detaljstyring av arbeidshverdagen sin. Lærerne må få tilliten tilbake. På samme måte må vi i eldreomsorgen stoppe stoppeklokkene, og på sykehusene må legene få bruke mindre tid på papirer og mer tid på pasienter. SV vil ha mindre kontroll, mindre marked og mer tillit. For dette stortinget vil SV derfor fremme forslag om tillitsreformer både i utdanningssystemet og i helsevesenet. Vi trenger en feministisk politikk for en framtid med frihet og like muligheter for alle. SV er Stortingets eneste erklærte feministiske parti. Det burde vi ikke vært alene om. Du er feminist hvis du kan svare ja på to veldig enkle spørsmål: Er makt og rikdom systematisk skjevt fordelt mellom kvinner og menn? Synes du vi skal gjøre noe med det? Likestillingen er vår tids aller viktigste frihetsprosjekt. Den handler om at vi alle skal ha de samme mulighetene, den samme friheten til å leve livet vårt slik vi vil, og at tradisjonelle kjønnsroller ikke skal sette trange rammer for hva du kan gjøre, hvordan du kan leve, og hvem du kan elske. En kan i en trontale lese noe om hva en regjering er opptatt av, og ganske mye om hva en regjering ikke er opptatt av. Jeg la merke til at likestillingspolitikken overhodet ikke var nevnt i denne trontalen. Derfor er det berettiget å spørre: Har denne regjeringen i det hele tatt en likestillingspolitikk? Har vi i det hele tatt en likestillingsminister? I denne debatten etterlyser vi svar: Hvordan skal arbeidslivet endres for å gjøre det lettere å kombinere arbeid og barn? Hvordan skal vi bevege oss videre mot likelønn? Hvordan skal vi bekjempe det største sikkerhetsproblemet for altfor mange mennesker i vårt land: menns vold mot kvinner? Denne debatten går mot et dramatisk internasjonalt bakteppe. Vi fordømmer Russlands aggresjon i Ukraina, og vi ser med bekymring på ISILs framrykking i kurdiske områder i Syria og Irak. Akkurat nå kjemper kurderne for sine liv og for framtiden sin i Rojava, i den kurdiske delen av Syria. Vi bør benytte denne dagen til å markere vår solidaritet med det kurdiske folkets kamp mot etnisk rensing, terror og fundamentalisme. I denne salen er vi uenige om i hvor stor grad vi tror på USAs strategi for å knuse ISIL. Men vi må ikke la uenigheten om norske militære bidrag stå i veien for det vi kan bli enige om: en kraftigere humanitær innsats og en rausere holdning til flyktninger fra krigen i Syria. Under den blå regjeringen har Norge blitt et litt mer smålig land. Regjeringen har avvist familier som har kommet bort fra hverandre i krigens Syria og 123 syke krigsofre, den vil jage Europas fattigste mennesker hvis de viser fram fattigdommen sin på gatene våre, og den har falt på kne for Kina i stedet for å stå fast på viktige prinsipper. I dag ønsker vi å invitere Stortinget til å sørge for mer solidaritet og mindre smålighet. I helgen ble det kjent at antallet asylbarn som sendes ut, øker dramatisk, til tross for at stortingsflertallet har lovet et nytt regelverk, som skal gi flere lengeværende barn muligheten til å bli. Det hjelper ikke barna hvis de sendes ut før reglene kommer på plass. Derfor appellerer jeg til Stortingets partier om å støtte vårt forslag om en berostillelse av sakene og en midlertidig stopp i utsendinger til nytt regelverk for asylbarna er på plass.