trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Jeg takker for et positivt svar – også for det enkle svaret ja underveis her. Jeg tror det vil berike diskusjonen om kommunereformer mye hvis de som er ute i distriktene i de små kommunene, ser at vi også diskuterer andre deler av landet – at det ikke bare er de store som skal ta de små det handler om. For Arbeiderpartiets del har vi i fylkespartiene i Oslo og i Akershus gått inn for en kommune- og fylkesreform i dette området. Vi har også det i vårt stortingsvalgprogram for 2013–2017. I den siste store utredningen om hovedstadsområdet, som kom i 1997, som nevnt, deltok bl.a. daværende gruppeleder i bystyret for Høyre, Michael Tetzschner, nå stortingsrepresentant, og vår finansbyråd den gang i Oslo, Gro Balas, så dette er et spørsmål som de store partiene har vært engasjert i lenge. Jeg vil spørre litt mer spesifikt: Ser man også på utformingen av incentiver, for det vil være forskjellige incentiver som trengs i disse storbyområdene, kontra det som trengs i småkommuner?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Takk for oppfølgingen fra statsråden. Det er en vekst bare i Oslo og Akershus på 20 000–25 000 mennesker i året, som er flere enn det er i det vi kaller byer på den størrelsen rundt omkring i Norge. Det er klart at det krever en stor beslutningsevne. Det krever evne til å gjøre de rette veivalgene i løpet av de kommende årene. Vi har jo sett at når det gjelder å løse store oppgaver som kollektivtrafikk, samferdselsutbygging, felles løsninger der, slik som etablering av selskapet Ruter, har det tatt opptil 30 år – hvis man tar hele dette løpet – å få til en utvikling av det samarbeidet som er nå. Vi ser også når vi former Oslopakke 3 – oslopakkene er gode initiativer for samferdsel i området – at det blir et underskudd når det gjelder demokrati. Man må inngå mange kompromisser, og man får mindre beslutningskraft, mindre samlet vilje når det f.eks. gjelder arealplanlegging, kollektivtrafikk, næringsutvikling osv. Tilleggsspørsmålet gjelder erfaringene fra København og Stockholm(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-01-15:
Når regjeringen har satt gjennomføringen av en kommunereform på dagsordenen, er dette ut fra en analyse av utfordringene i hele landet. Vi har et mangfoldig land, og utfordringene vi står overfor, særlig sett i lys av befolkningsutviklingen og de forventninger og krav som innbyggerne vil ha til et offentlig tjenestetilbud, vil være ulike i ulike deler av landet. I noen deler av landet vil en viktig utfordring være at tettsteder og byområder sprer seg over flere kommuner. Her må det drøftes og tas stilling til om kommunegrensene er til hinder for hvordan vi kan planlegge og tilrettelegge for et hverdagsliv for innbyggerne der bolig, arbeid og transportbehov blir sett i sammenheng. Også næringslivet er avhengig av funksjonelle kommuner. Det betyr at vi også må se på om tilgjengelige ressurser blir brukt på en mest mulig effektiv måte. Så derfor er svaret ja på representanten Jan Bøhlers spørsmål. Jeg har nå satt ned et ekspertutvalg som skal gå igjennom og komme med forslag til kriterier for en god kommuneinndeling. I dette arbeidet vil det bli tatt høyde for at vi har kommuner med ulike utfordringer og ulike forutsetninger for å ivareta alle funksjoner på en god måte. Dette ekspertutvalget skal komme med sin første delrapport 24. mars, slik at departementet kan ta dette inn i sitt arbeid med meldingsdelen i kommuneproposisjonen, som legges frem i mai. Jeg vil her legge frem rammene for kommunereformen. La meg også legge til at jeg de to siste dagene har vært på rundreise i Troms og i bergensområdet, hvor vi nettopp har fått synliggjort forskjellene mellom kommunene og hvilke utfordringer man møter. I noen kommuner sliter man med at det blir stadig færre yrkesaktive bak hver pensjonist, og det er tydelige utfordringer med hensyn til kompetansemiljøene. Bergensområdet vil oppleve en sterk vekst, og der er det behov for å se på hvordan man kan legge til rette for flere boliger og bedre infrastruktur, og hvordan man kan sørge for også god byutvikling. Disse to utfordringene er forskjellige, men begge tilsier at det er helt nødvendig å se på kommunegrensene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-01-15:
Også svaret på det spørsmålet er ja; vi ser på incentiver. La meg bare understreke at målet med denne reformen er å skape robuste kommuner som kan sikre innbyggerne gode tjenester i tiårene som kommer, og det handler om å styrke lokaldemokratiet. Begge disse formålene er vesentlige både for byene og byområdene og for de mindre kommunene. Vi er veldig tydelige på hvor vi vil, nemlig at vi trenger robuste kommuner som kan sikre innbyggerne gode tjenester. Vi har skapt et rom for lokalt og regionalt lederskap. Jeg konstaterer at veldig mange steder i landet er det nå ordførere som fyller det rommet, og som har startet både en debatt og en prosess for å ta høyde for en kommunereform som kommer, fordi utfordringene som både representanten ser, jeg ser, og kommunepolitikerne ser, kommer ikke til å gå over. En kommunereform kommer til å bli gjennomført, og da er det viktig med god dialog både sentralt og mellom det sentrale og det lokale.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-01-15:
Vi er opptatt av å lytte til erfaringene fra ulike land og ulike regioner. Jeg er veldig varsom med å si at vi skal følge én reform fra ett land, for ingen land er like. Det er vesensforskjeller mellom Norge og Danmark, ikke minst når det gjelder Norges geografi og det store mangfoldet i våre kommuner. Derfor skal vi lære av andre, men det er viktig at vi tar utgangspunkt i det norske. For meg er det viktig å invitere til et lokalt og regionalt lederskap. Man har nå, som en ordfører fra Valdres sa til meg, muligheten til å være «på forfot», være med og legge premissene for hva som skal skje. Jeg er helt enig i at i hovedstadsområdet er det noen sentrale utfordringer, ikke minst når det gjelder arealplanlegging, med en kommunestruktur som ble skapt for 50 år siden, og som ikke er tilpasset de utfordringene vi står overfor i dag.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
«1. januar 2015 utløper avtalene for institusjonsplasser i barnevernet. Gjennom budsjettbehandlingen i Stortinget og en tale for Ideelt Barnevernsforum av statssekretær Maria Hoff Aanes er det signalisert vesentlige endringer i det som har vært anbudspraksis, ved at de ideelle og ikke-kommersielle tilbudene ikke lenger skal prioriteres. Kan statsråden svare for hvordan regjeringen har planlagt å gjennomføre anbudsrunden, og om de vil følge opp samarbeidsavtalen med ideelle som den rød-grønne regjeringen inngikk?»
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Én ting er vi enige om, at det er barnets beste som må være det viktigste, for dette handler om unger og de mest utsatte av dem. Men signalene som gis, er mer utrygghet og mer usikkerhet for både unger og ansatte, når regjeringa og regjeringspartiene sier at all ledig kapasitet skal brukes. Svaret viser at konkurranse og private kommersielle aktører er viktigere å ta vare på enn gode offentlige ideelle tilbud – og med en samarbeidsavtale som har fungert godt. Mange ideelle aktører frykter nå for framtida si, og med god grunn. Trygge ansatte gir trygge barn. Nå legges det opp til utrygghet. Samarbeidsavtalen var et redskap for å oppnå forutsigbarhet. Jeg registrerer hva statsråden sier, men hvordan følger statsråden nå opp dette for å kunne gi trygge forhold for dem av ungene våre som er utsatt?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Igjen takk for svaret. Regjeringspartiene sa klart i budsjettinnstillinga for 2014 at all tilfredsstillende kapasitet innenfor barnevern skulle brukes, men det fulgte ikke flere penger med. Konkurranse skjer altså på kvalitet og pris, som statsråden sier, og det enkleste skillet er prisen. I dette tilfellet, og i mange andre, innebærer det tema som lønn og pensjon og de ansattes vilkår. Hvordan vil statsråden sikre at anbudsrunden som nå skal i gang, ivaretar de ansattes vilkår, sånn at de er likeverdige og sammenlignbare, og at det settes krav til det? Vil statsråden stille krav til dette når dette settes ut på anbud nå?
Bent Høie (Høyre), 2014-01-15:
Jeg er enig med representanten Toppe i at legevakt er en veldig viktig del av den kommunale helse- og omsorgstjenesten og den akuttmedisinske kjeden. Jeg har ikke skiftet mening etter at vi overtok regjeringsansvaret. Jeg mener fortsatt at vi trenger en helhetlig tilnærming i arbeidet med å videreutvikle legevakttjenesten. Etter at forslaget fra Fremskrittspartiet om en nasjonal handlingsplan for legevakt ble behandlet i Stortinget i juni 2013, er det nedsatt et offentlig utvalg som skal utrede et helhetlig system for håndtering av akutte sykdommer og skader utenfor sykehus. Jeg har endret og presisert mandatet til dette utvalget. Jeg har gjort presiseringer her fordi jeg er opptatt av å starte arbeidet med mer nasjonal sikring av kvalitet i legevaktordningen. Jeg har også hatt et møte med utvalgets medlemmer nettopp for å understreke betydningen av dette arbeidet. I mandatet har jeg presisert at en «skal vurdere behovet for å utarbeide et forslag til nasjonale krav for legevakt». Innstillingen fra utvalget vil gi et grunnlag for å konkludere i spørsmålet om jeg vil legge fram en helhetlig plan for å styrke legevakttjenesten. I mellomtiden vil jeg fortsette arbeidet med å styrke kvaliteten i legevakten. I 2014 er det satt av 50 mill. kr til å styrke kvalitet og kompetanse i legevakt. Pengene vil bl.a. gå til å følge opp endringene i akuttmedisinforskriften som nå er under revidering. Forslag til ny forskrift skal etter planen sendes ut på høring nå i vår. Jeg tar også sikte på å innføre et nasjonalt telefonnummer til den kommunale legevaktsentralen i løpet av 2014. Legevakten skal kunne nås via samme telefonnummer uansett hvor man befinner seg i landet. Felles legevaktnummer er ett av flere forslag i handlingsplan fra Nasjonalt kompetansesenter for legevaktmedisin. Om kort tid vil jeg fremme et nytt forslag som skal sikre at nødvendige pasientopplysninger kan følge pasienten gjennom behandlingsforløpet. Vi foreslår enklere informasjonsdeling mellom helseinstitusjonene for å bedre tilgjengeligheten til helseopplysninger for behandlerne. Dette er også et viktig tiltak for å bedre kvaliteten på legevakttjenestene og et spørsmål som Nasjonal kompetansesenter for legevaktmedisin har vært opptatt av. Jeg ser fram til utredningen fra det offentlige utvalget, og vil raskt konkludere med hvordan vi skal følge opp deres anbefalinger, men vil selvfølgelig også underveis gjennomføre viktige tiltak for å styrke legevaktordningen.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-15:
Jeg vil vel tro at også representanten Toppe, som åpenbart er mer enig med denne regjeringen enn den forrige regjeringen i dette spørsmålet – det er på en måte blitt en tradisjon i disse spørretimene at representanten Toppe tar opp spørsmål som Senterpartiet åpenbart må ha tapt i forrige regjering – ønsker fortgang under denne regjeringen. Det er bra. Jeg er glad for at representanten Toppe er utålmodig i saker som vi er enige om. Men jeg regner også med at Toppe mener at det er lurt å få utredet en god ordning. Det er derfor mandatet til utvalget ble endret, for å få et godt beslutningsgrunnlag. Men så redegjorde jeg også i mitt svar for at ting ikke skal stå stille selv om et utvalg er blitt bedt om å utrede nasjonale krav. Det er også mulig å forbedre kvaliteten, og jeg redegjorde for en rekke av tiltakene i mitt forrige svar.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-15:
For det første er det ikke korrekt det representanten Toppe sier, at vi har gått tilbake på noe som vi sa før valget. Tvert imot, vi er nå i ferd med å gjennomføre det vi sa før valget. Det Høyre og Fremskrittspartiet foreslo i Stortinget, som representanten Toppe den gangen stemte imot, men åpenbart nå er for, var at vi skulle få en nasjonal handlingsplan for legevakt. Høyre og Fremskrittspartiet la ikke fram en ferdig utarbeidet nasjonal handlingsplan for legevakt. Vi fremmet forslag om at det skulle utarbeides en nasjonal handlingsplan for legevakt. Det oppdraget er nå gitt til et offentlig utvalg, et offentlig utvalg som regjeringen som Toppe støttet, satte ned uten å gi utvalget dette oppdraget, selv om utvalget skulle jobbe med den akuttmedisinske kjeden. Så representanten Toppe bør synge både til jobb og fra jobb hver eneste dag for at det har blitt regjeringsskifte, sånn at Toppes politikk nå blir gjennomført og ikke bare snakket om.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-15:
Fritt behandlingsvalg er, som representanten Micaelsen sier, et viktig skritt for regjeringen i arbeidet med å skape en helsetjeneste som setter pasienten i sentrum, og som vil sikre at flere får raskere behandling. Det er en ambisiøs reform, og regjeringen er godt i gang med arbeidet med reformen. Helseregionene er allerede bedt om å benytte privat kapasitet for å redusere ventetidene, og har også fått øremerkede midler til dette. Fritt behandlingsvalg skal først skje innen rusfeltet og psykisk helsevern. Målet er, som jeg sa i min sykehustale, at dette skal starte i 2015. Erfaringene skal være med på å utvikle fritt behandlingsvalg også ved de andre områdene innenfor spesialisthelsetjenesten. Dette vil måtte medføre lovendringer, bl.a. i pasient- og brukerrettighetsloven. Forslag til lovendringer vil bli sendt ut på høring i år, og relevant informasjon skal selvfølgelig også legges fram for Stortinget. Finansiering av ordningen har jeg også snakket mye om tidligere. Prinsippet er enkelt: Personer som har fått rett på behandling fra det offentlige, skal også ha muligheten til å få behandlingen finansiert av det offentlige. De presise detaljene vil også bli lagt fram for Stortinget etter hvert som ordningen skal innfases, i forbindelse med de nødvendige lovproposisjonene som ordningen vil kreve, men også de økonomiske konsekvensene i forbindelse med det årlige budsjettarbeidet fra regjeringen og videre i Stortinget. Jeg har forståelse for at representanten Micaelsen er utålmodig etter å få denne ordningen på plass, som vil være til stor glede for norske pasienter. Det er jeg også. Men jeg kan forsikre representanten om at vi har et veldig godt tempo i forbindelse med gjennomføringen av denne ordningen.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-15:
Denne debatten og dette spørsmålet er i realiteten en repetisjon fra valgkampen. Mange av disse spørsmålene har Micaelsen også fått svar på både sent og tidlig. Men de konkrete utredningene til en stor og viktig reform vil Stortinget selvfølgelig få god informasjon om i forbindelse med at Stortinget skal ta stilling til saken. Ordningen vil innebære, når den er fullt ut gjennomført, at pasienter som har fått rett til undersøkelse eller behandling gjennom at de er vurdert i det offentlige systemet, skal ha muligheten til å ta med seg den retten til private, godkjente aktører og få utført behandlingen til en pris som er fastsatt av det offentlige, av staten.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-15:
På vanlig måte vil regjeringen utrede de økonomiske og administrative konsekvensene av ordningene før en fremmer dem for Stortinget. Da vil også Micaelsen får svar på det spørsmålet. Men jeg kan berolige Micaelsen med at regjeringen er i gang med arbeidet med å utrede disse spørsmålene. Spørsmålet, hvis jeg hadde hatt mulighet til å stille et tilbake, ville jo vært om Arbeiderpartiet mener at pasienter som har fått rett til behandling på det offentliges regning, ikke skal få den behandlingen. For det må jo være svaret hvis Micaelsen er bekymret for kostnadene. Alternativt må det være sånn at Micaelsen mener at pasientene og samfunnet sparer penger på at pasienter venter i månedsvis på behandling som de allerede før har fått rett til.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-15:
Den grunnleggende tanken bak fritt behandlingsvalg er ganske enkel: Pasienter med rett til behandling betalt av det offentlige, skal raskere få muligheten til å få oppfylt denne rettigheten. Jeg forstår igjen utålmodigheten, derfor gleder jeg meg til å legge fram høringsutkastet til fritt behandlingsvalg i år. Hovedretningen er imidlertid klar: Vi vil innføre et system som gir pasientene muligheten til å få raskere behandling, sånn at ventetiden går ned og kvaliteten går opp. Det offentlige skal fortsatt være portvokteren til spesialisthelsetjenesten. De offentlige sykehusene skal være bærebjelken. Ordningen skal ikke gjelde for akutte tjenester, som utgjør majoriteten av aktiviteten i de offentlige sykehusene. For pasienter som har rett til behandling, skal det offentlige også gi et tilbud om behandling. De offentlige sykehusene skal ha et godt samarbeid med private aktører. Pasienter innenfor områder som er omfattet av fritt behandlingsvalg, som likevel opplever å måtte vente for lenge, skal ha muligheten til å velge seg til private sykehus og behandlingstilbud med ledig kapasitet. Dette skal være private aktører som har blitt godkjent av det offentlige. Dette er fullt ut i tråd med det som er sagt tidligere. Som jeg akkurat svarte representanten Micaelsen, og som jeg også vil si til representanten Knutsen: Vi har god styring og godt tempo på utarbeidelsen av denne reformen, og vi er godt i rute med å utforme ordningen med fritt behandlingsvalg. Tidsplanen for dette ble presentert i min sykehustale i forrige uke, og det er en tidsplan som jeg nå jobber for å følge opp. Da vil også Stortinget få mer detaljert informasjon, etter hvert som arbeidet skrider frem.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-15:
Denne regjeringen er opptatt av at det skal være en god og velfungerende godkjenningsordning for private som ønsker å etablere spesialisthelsetjenester i Norge. Derfor har vi stoppet det som den forrige regjeringen var i gang med, nemlig å avvikle dagens godkjenningsordning. Det ville jo vært det som representanten Knutsen vanligvis omtaler som «fri etableringsrett for private kommersielle aktører med hovedkontor i skatteparadiser». Alle hadde da hatt full mulighet til å etablere seg i Norge uten å gå om en godkjenningsordning. Derfor valgte vi å stoppe det arbeidet som den forrige regjeringen hadde igangsatt med å avvikle godkjenningsordningen, og beholde dagens godkjenningsordning, samtidig som vi i denne sammenheng også er i gang med arbeidet med å etablere en bedre, mer dynamisk og mer innholdsrik godkjenningsordning for å kunne ta hensyn til flere forhold enn det som dagens godkjenningsordning kan ta hensyn til.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-15:
Nå er jo representanten Knutsen langt inne i å gi svar på sine egne spørsmål. De svarene er ikke i samsvar med de svarene regjeringen har tenkt å gi i denne saken. Vi jobber nå med etableringen av både fritt behandlingsvalg og en godkjenningsordning. Når det er ferdig utredet og utarbeidet, vil representanten Knutsen få svar på sine spørsmål, men det vil trolig være andre svar enn de svarene Knutsen selv gir. Når det gjelder Danmark, er det ikke riktig at Danmark har hatt fritt behandlingsvalg, men det er riktig at den sosialdemokratiske regjeringen i Danmark har strammet inn på pasientrettighetene. Det følger et nordisk mønster, nemlig at sosialdemokratiske partier alltid kjemper imot utvidelse av pasientrettighetene og, når de får muligheten, strammer inn, mens Høyre og Fremskrittspartiet i Norge, og våre søsterpartier i de nordiske landene, alltid kjemper for å styrke pasientrettighetene.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
«I forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet kunne ikke regjeringen svare på ulike spørsmål om den såkalte ordningen «fritt behandlingsvalg». I statsrådens sykehustale framhevet han «reformen» som en av sine hovedsatsinger, og antydet en konkret tidsplan. Hva er regjeringens faktiske tidsplan for innfasing av en slik ordning, hvilke lovendringer vil Stortinget måtte vedta, når er ordningen på plass for rus/psykisk helsevern og somatikk, og hvordan skal det finansieres?»
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Jeg takker for svaret. Det som er utfordringen, er når statsråden i den offentlige debatten henviser til en reform samtidig som han ikke er i stand til å svare på helt grunnleggende spørsmål når Stortinget spør. Det er derfor jeg tar opp saken. Han har selv oppfordret til debatt om det. Da må også Stortinget og allmennheten vite hva denne reformen skal inneholde. Et vesentlig spørsmål er f.eks.: Skal den nye reformen ha det vi kaller volumbegrensninger? Det høres teknisk ut, men det betyr jo i prinsippet om det skal være slik at alle som har rett til behandling, slik statsråden nå sier, automatisk skal kunne få dekket behandlingskostnadene sine hos private klinikker, eller om det skal være rammefinansiert. Hvis det er det siste, som det er i dag, vil det fortsatt med Høies nye reform være noen som vil måtte vente på et tidspunkt. Kan statsråden nå garantere at han vil svare på spørsmål som Stortinget har rundt helt grunnleggende elementer i reformen han reklamerer for i den offentlige debatt?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Da lurer jeg på hva dette vil koste, for statsråden er nå ganske presis på at det gjelder alle som har fått rett til behandling, som da enten skal kunne behandles i offentlige sykehus, eller ta med seg den retten til private, om nødvendig, kommersielle klinikker. Jeg er veldig for at pasienter som venter, skal få raskere behandling, men det må skje på en måte som vi vet ivaretar essensen i det som er aller best ved Norge: at vi har en likeverdig offentlig finansiert helsetjeneste, som gir et likeverdig kvalitetsmessig tilbud over hele landet. Når statsråden er så presis i Stortinget og også i den offentlige debatten, må det være et rimelig krav at Stortinget får vite, ikke nøyaktig, men et anslag over hvor mye dette vil koste. Derfor spør jeg igjen: Hvor mye vil dette koste?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Spørsmålet om fritt behandlingsvalg er veldig interessant og har mange løse tråder, så også jeg vil stille et spørsmål knyttet til det: «Helseministeren har lovet «fritt behandlingsvalg» med start 2015. Stortingsrepresentantene Bent Høie og Erna Solberg beskrev en slik ordning i Innst. 305 S(2010–2011) som at den enkelte pasient skal kunne velge leverandør av helsetjenester der det er ledig kapasitet, privat eller offentlig, uavhengig av om den private behandleren har avtale med det offentlige. Oppgjør etterpå skjer mellom tilbyder og det offentlige etter en fast pris. (2010–2011) Er dette fortsatt statsrådens definisjon av «fritt behandlingsvalg», eller vil ordningen avvike vesentlig fra dette?»
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg oppfatter det slik at han bekreftet at det man har sagt før, gjelder fremdeles. Det er sånn man har tenkt. Men det er veldig mange spørsmål og mange løse tråder. Regjeringa har sagt at man vil etablere en godkjenningsordning for private sykehusdrivere, og ut fra hva helseministeren sa, da han var leder av helsekomiteen, skal dette være en godkjenning som utelukkende vurderer den faglige kompetansen og kvaliteten ved det påtenkte private tiltaket. Men dersom de aktuelle aktørene har godkjente utdanninger, autorisasjoner og en fornuftig sammensetning av fagpersonell, hva skal til for at Helsedepartementet eventuelt skal kunne stoppe en privat kommersiell etablering? Og hva med de EØS-rettslige problemstillingene og andre forhold knyttet til konkurranseregelverket når spørsmål om godkjenning eller ikke godkjenning skal avgjøres, eller når prisene skal fastsettes?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Jeg opplever at statsråden ikke svarer på spørsmålet. Engangsgodkjenning eller løpende godkjenning er ikke det som er temaet nå. Det ligger altså ingen mulighet for volumbegrensning i den godkjenningsordninga som regjeringa vil ha, og utfordringa med å skaffe tilstrekkelig med helsepersonell går jo på tvers av grensene for regionale helseforetak og virker nasjonalt. En overetablering i f.eks. hovedstadsregionen vil jo ha betydning for muligheten for å rekruttere i min landsdel, i Sogn og Fjordane eller i Møre og Romsdal. Jeg synes dette med fritt behandlingsvalg er uklart og vanskelig å forstå i full bredde. Det er fri etableringsrett for kommersielle sykehusdrivere, og i den grad man innfører det, kutter man jo i stor grad forbindelsen mellom politiske vedtak og ressursbruk i helsetjenesten. I Danmark har man gått bort fra fritt behandlingsvalg fordi kostnadene eksploderte. Jeg spør da om man skal ha en eller annen form for styring av ressursbruken i denne ordninga.
Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-15:
«Robin Hood Huset i Bergen driver rådgivningstiltak rettet mot arbeidsløse EØS-borgere, med særlig oppmerksomhet rettet mot rumenske tiggere. I utlysningen av penger til humanitære tiltak rettet mot EØS-borgere som kommer til Norge for å tigge, står det at «rene rådgivningstiltak faller utenfor tilskuddsordningen», dette til tross for at behovet for rådgivning er stort. Vil statsråden revurdere denne begrensningen, som hindrer svært viktige og gode tiltak fra å få støtte?»
Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-15:
Det er en situasjon i Europa med krise og nød, der mange mennesker søker desperat et bedre liv. Mange av dem kommer også hit til Norge i søken etter dette, og det er det gode grunner til. Men erfaringene fra f.eks. Robin Hood Huset forteller også at det er mye feilinformasjon, mange lurer mennesker hit på feil premisser, og de har feil forventninger om hva de kan oppnå i landet. Så erfaringene fra Robin Hood Huset er jo at en realitetsorientering, en rådgivning – noen ganger er rådet å reise hjem – er et gode og et viktig virkemiddel for å få til langsiktige løsninger på disse problemene. Jeg vil gjerne spørre justisministeren: Ser ikke justisministeren at det kan være god kriminalitetsforebygging å gi desperate mennesker god rådgivning i den situasjonen de er i?
Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-15:
I dagens nettutgave av Bergensavisen kan man jo lese at bl.a. stortingsrepresentant Rotevatn har en annen oppfatning enn statsråden om hva den potten var tiltenkt. I samme artikkel kan man også lese at Robin Hood Huset og andre som arbeider med disse problemstillingene på daglig basis, framhever rådgivningstiltakene som minst like viktige som overnattingstilbud – og så skal vi ikke forringe viktigheten av overnattingstilbud og sanitærforhold. Så jeg vil spørre statsråden igjen: Vil han i framtiden vurdere om rådgivningstilbudet skal prioriteres i budsjettet?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-01-15:
Regjeringen Stoltenberg II lanserte våren 2013 en tilskuddsordning der 10 mill. kr ble fordelt til humanitære tiltak for EØS-borgere som kom til Norge for å tigge. Tilskuddsordningen utgjorde et av elementene i den såkalte tiggerpakken til den daværende regjeringen. Tilskuddsordningen var et prøveprosjekt med relativt vide tildelingskriterier. Blant søkerne var stiftelsen Robin Hood Huset, som ønsket midler til å ansette en person i prosjektstilling som rådgiver opp mot arbeidsledige EØS-innvandrere, med særlig fokus på rumenske tiggere. Stiftelsen ble da tildelt 160 000 kr av prosjektmidlene. I sitt budsjettforslag høsten 2013 valgte regjeringen Stoltenberg II ikke å foreslå videreføring av tilskuddsordningen. Jeg kjenner ikke til hvilke vurderinger som lå bak den beslutningen, men heller ikke den sittende regjeringen valgte å prioritere dette med nye midler inn i ordningen i 2014-budsjettet. Stortinget besluttet imidlertid under den videre budsjettprosessen å bevilge midler til en tilskuddsordning der 10 mill. kr ble avsatt til gjennomføring av prosjekter i 2014. I justiskomiteens innstilling er omtalen av saken slik: «Flertallet viser til Innst. 2 S(2013-2014) hvor det bevilges 10 mill. kroner til humanitære tiltak til frivillige organisasjoner og berørte kommuner til overnattings- og sanitære tilbud til tilreisende tiggere, sammenlignet med Gul bok 2014. Justis- og beredskapsdepartementet bør fremdeles ha ansvar for den nærmere utformingen av tilskuddsordningen, men flertallet forutsetter at midlene blir prioritert der det er flest tilreisende tiggere. Flertallet viser til at det foreslås bevilget 10 mill. kroner på kap. 440 post 70 til nevnte formål.» (2013-2014) Justis- og beredskapsdepartementet har i samarbeid med berørte departementer fastsatt tildelingskriteriene i ordningen i samsvar med Stortingets føringer. I utlysningen til midlene er det nevnt at aktuelle tiltak vil være etablering og drift av dusj- og toalettfasiliteter samt tilbud om kortvarig, gratis eller rimelig overnatting. Rene rådgivningstiltak faller således utenfor tilskuddsordningen. Jeg kan nevne at Robin Hood Huset har levert søknad om 510 000 kr til rådgivningstjeneste i 2014. En rekke andre organisasjoner ønsker å starte opp tilsvarende rådgivningsprosjekter, og det blir langt mindre midler til overnattings- og sanitære tilbud dersom man også skulle inkludere rådgivningstjenester. Departementet har altså lagt avgjørende vekt på Stortingets føringer, hvilket generelt er en klok tilnærming fra enhver regjerings side.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-01-15:
Jeg har ingen problemer med å se det, og tiltakene til Robin Hood Huset er helt sikkert veldig gode – i tillegg til at det er en rekke andre organisasjoner som ønsker å bygge opp tilsvarende tilbud. Utfordringen er at det innenfor denne tilskuddsordningen ikke er lagt inn muligheter for å søke tilskudd til rådgivning, rett og slett fordi vi har forholdt oss til de føringene som Stortinget så klart har gitt. Jeg har lyst til å gjenta det jeg sa i mitt forrige svar, at dette er en ordning som den sittende regjeringen og den forrige regjeringen mente det ikke var rom for i 2014. Under Stortingets budsjettbehandling ble det likevel gitt rom for det. Da er det jo avgjørende for en regjering å følge Stortingets premisser når disse ordningene skal omsettes i praksis. Det er det departementet har gjort, og det fremgår ikke av merknaden fra Stortingets side noen åpning for å utvide dette, utover de to tiltakene som er gjengitt i merknaden, nemlig åpning for overnatting og sanitære tilbud.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-01-15:
Vi vil vurdere alle tilskuddsordninger for hvert eneste budsjettår. På samme måte som Stoltenberg II-regjeringen valgte ikke å prioritere denne ordningen, valgte heller ikke denne regjeringen å gjøre det i sin tid. Derfor har det vært viktig for oss når vi nå skal gjennomføre det Stortinget har sagt, å følge det Stortinget har bedt oss om å gjøre. Vi har da samarbeidet nært med alle de øvrige relevante departementene for å finne en utlysningstekst som skal passe best inn i den rammen. Så vil denne regjeringen selvfølgelig vurdere hvilke tiltak som er gode og mest målrettede for å oppnå de politiske målene, og det vil vi i tilfelle komme tilbake til under den ordinære budsjettprosessen.
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-15:
«Utfasing av oljefyr er et viktig klimatiltak. Mange offentlige bygg fyrer fortsatt med olje. Hvordan skal regjeringen sikre at alle offentlige bygg faser ut all fyring med olje innen 2018, og hvordan skal forbudet mot bruk av fossil olje i alle bygg iverksettes?»
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-15:
Jeg er glad for at statsråden deler min bekymring. Det er vel alminnelig kjent også i denne sal at SV er et utålmodig parti. Nå minnet representanten Skei Grande oss tidligere i dag på ikke å slippe alt vi har i tankene våre, ut i offentligheten. Det fikk meg til å tenke på alle disse nedgravde oljetankene vi har rundt omkring. Særlig vinterstid er det høysesong for lekkasje av fyringsoljer. Vi hadde tre sånne nå i vinter, i november – i Porsgrunn, Mandal og Asker. I tillegg har vi hatt et større utslipp i Akerselva fra Ullevål sykehus. Seks av ti kommuner mangler oversikt over oljetankene sine. Kan statsråden si noe om hvilke sanksjoner en ser for seg overfor de kommuner som ikke følger opp pålegg som allerede finnes om å føre register over nedgravde tanker?
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-15:
Jeg tenkte da på offentlige bygg lokalt i kommunene, ikke bare statlige bygg.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-01-15:
Gjennom klimaforliket er det enighet om at fossil fyringsolje som grunnlast – dvs. normal energibruk når det ikke er sprengkulde – må fases ut av alle statlige bygg innen 2018. Klimagassutslippene fra fossil energibruk i bygg utgjør 3–4 pst. av de norske klimagassutslippene. Bygg er dermed ikke en av de store utslippssektorene, men det er en sektor hvor alternativene til fossil energi er kjente og relativt enkle å ta i bruk. For å klare togradersmålet må de globale utslippene reduseres med 50–85 pst. i 2050 i forhold til 2000. Da kreves det utslippskutt i alle sektorer. De store statlige byggeierne er Kommunal- og moderniseringsdepartementet, som har Statsbygg, Forsvarsdepartementet, som har Forsvarsbygg, Helse- og omsorgsdepartementet, med helseforetakene, og Kunnskapsdepartementet, som har universitetene. Alle disse er kjent med klimaforliket og har ansvar for utfasing av oljefyring i egne bygg. Flere statlige byggeiere arbeider allerede systematisk med utfasing av oljefyring. For eksempel har Statsbygg konkrete planer for hvordan bygg med oljefyring skal legge om til bruk av fornybar energi. Det er et lokalt ansvar å forvalte kommunale og fylkeskommunale bygg. Vi må ha en dialog med kommunene og fylkeskommunene om hvordan vi skal fase ut oljefyring i kommunale og fylkeskommunale bygg. Vi må kartlegge omfanget av oljefyringen og kostnadene med å erstatte den. Kommunene og fylkeskommunene må legge nødvendige planer for å oppnå målet. Selv om bruken av olje til oppvarming er på vei ned, vil ikke utfasingen skje av seg selv. Full utfasing innen 2018 krever systematisk planlegging og investeringer i alternative energibærere. I klimaforliket ba Stortinget regjeringen om å innføre forbud mot fyring med fossil olje i husholdninger og til grunnlast i øvrige bygg i 2020. Regjeringen utreder nå hvordan forbudet kan innrettes, og hvilke konsekvenser det vil ha. Før vi kan konkretisere hvordan forbudet skal se ut, er det mange spørsmål som må vurderes. Det gjelder bl.a. hvilke lovverk forbudet bør hjemles i, og hvordan forbudet skal avgrenses. Vi trenger også en oversikt over hva forbudet vil bety for forsyningssikkerheten for strøm. Dette er spørsmål vi er i gang med å utrede.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-01-15:
Nå gjaldt jo spørsmålet hvordan fase ut oljefyringen i offentlige bygg, så jeg er ikke forberedt på å svare på det spørsmålet som nå stilles.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-01-15:
Det viktigste er at staten her går foran og faser ut fyring med fossil olje i statens bygninger. Så vil vi ha en nær dialog med kommunene og fylkeskommunene om hvordan også de kan følge opp dette. Vi har til hensikt å følge opp klimaforlikets føringer på dette punktet.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «6. januar holdt forsvarsministeren sin årlige nyttårstale i Oslo Militære Samfund hvor hun omtalte Luftforsvaret, og sa: «Min holdning er at der forutsetningene har endret seg, må vi vurdere tidslinjene og ytterste fall også omgjøring av beslutninger.» Hvilke konkrete endringer med hensyn til vedtatt langtidsplan for Forsvaret er det statsråden ser for seg må gjøres innenfor Luftforsvaret, og vil dette i tillegg kunne innebære endringer og innhold med hensyn til etableringen av Ørland som hovedkampflybase?»
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Jeg har lyst til å takke forsvarsministeren for svaret. Jeg er helt enig med henne i at den operative evnen er viktig. Jeg er også enig med forsvarsministeren i at det er viktig å spre minst mulig usikkerhet rundt beslutningene og er glad for det hun sier om Ørland som hovedkampflybase. Men jeg lurer litt på oppfølgingen av vedtakene som ble fattet i forbindelse med langtidsplanen, spesielt når det gjelder Ørland med tanke på luftvern og basesett hvor alt er som planlagt, og også når det gjelder en del andre beslutninger som det ikke var så bred enighet om i Stortinget, som f.eks. framskutt operasjonsbase på Evenes, nedleggelse av Rygge flystasjon, nedleggelse av Mågerø og flytting av generalinspektøren til Reitan. Vil det være noen endringer vi kan vente oss når det gjelder de beslutningene som ble fattet? Dette er også av interesse for mange lokalt, vil jeg tro.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-01-15:
Jeg takker igjen for svaret, men jeg lurer på om forsvarsministeren kan være litt mer konkret med hensyn til på hvilke felt man må gjøre konkrete vurderinger, og om hun også kan være litt mer konkret der forutsetningene har endret seg, for dette er av stor viktighet for oss i Stortinget. Jeg er enig med statsråden i at dette er et komplekst område, og det er en krevende jobb statsråden har. Jeg lurer også litt på om hun kan si når vi i Stortinget kan forvente å få litt klarhet i det, og når hun kommer til å ha tilstrekkelig med informasjon til å kunne gå videre til Stortinget og informere om hva som vil skje, for det er vi nysgjerrig på.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-01-15:
For det første er jeg veldig glad for spørsmålet. Dette er et tema som opptar Forsvaret, lokale myndigheter og lokalbefolkning, og det er et relativt stort spørsmål. Derfor vil jeg gjerne begynne med å si at gjennomføringen av langtidsplanen for 2013–2016 er godt i gang – i tråd med de vedtakene Stortinget har gjort. Som representanten Hansen kjenner godt til, drives det nå en kontinuerlig langtidsplanlegging, dvs. at man også har mulighet til å ta opp justeringer dersom det skulle være nødvendig. Skulle det være justeringer som endrer de vedtakene Stortinget har gjort, vil regjeringa selvfølgelig komme tilbake til Stortinget på egnet måte og foreslå slike endringer. Men det er ingenting per nå som tyder på at det skulle være nødvendig. Så til spørsmålet knyttet til Ørland: Vedtaket om hovedkampflybase på Ørland ligger fast. Det har jeg gjentatt noen ganger tidligere, men jeg syns det er viktig også å få sagt det på denne måten i Stortinget. Det har vært full enighet om det, og det er ingen av forutsetningene knyttet til Ørland som har endret seg siden vedtakene i juni 2012. Som representanten Hansen er vel kjent med – dette har vi jobbet sammen om i Stortingets utenriks- og forsvarskomité i fire år – er hele langtidsplanen et veldig stort puslespill, og særlig det som knytter seg til Luftforsvaret. Det er en stor omstilling der regjeringas hovedfokus er å beholde den operative evnen gjennom den store omstillingen vi nå skal inn i. Det kan godt hende jeg i svaret på oppfølgingsspørsmålet får anledning til å si litt om hvordan det nøyaktig ser ut. Men det å gjøre ting i riktig rekkefølge og riktig tempo, og ha riktige beslutninger, kommer til å være veldig viktig. Det er noen av forutsetningene som har endret seg siden juni 2012, bl.a. har teknikeravgangen i Bodø vært raskere og har omfattet flere teknikere enn det den forrige regjeringa la til grunn. Jeg mener det ville være nokså uansvarlig hvis man ikke på bakgrunn av dette så på muligheten for justeringer. Den forrige regjeringa måtte allerede sommeren 2013 gjøre noen justeringer ved å forlenge en del av vedlikeholdet og QRA-ene i Bodø, fordi teknikeravgangen var såpass mye større. Det var noe Stortinget sluttet seg til gjennom diskusjoner vi hadde bl.a. i spørretimen og i noen andre sammenhenger. Representanten Hansen vil kanskje også huske at jeg i budsjettdebatten før jul sa at regjeringa nå har satt i gang et stort arbeid for å gjennomgå nettopp disse forutsetningene og eventuelle behov for endringer. Det arbeidet er godt i gang. Vi har ikke konkludert med noe ennå, men det er etter vår oppfatning behov for å se nøye på om vi greier å opprettholde den operative evnen gjennom krevende omstillinger i Luftforsvaret.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-01-15:
Det er det i aller høyeste grad. Spørsmålet om luftvern og basesett til Ørland er det ingen endring i. De andre faktorene som nevnes, er ting vi nå har til vurdering. La meg bare understreke veldig klart at fra regjeringas side er det ikke lovet en eneste omkamp. Tvert imot har vi sagt at det ikke er temaer vi går inn på, men vi går inn på vurderinger av hvordan vi best kan sikre den operative evnen gjennom omstillingen som skal gjennomføres. La meg bare gi et lite bilde på kompleksiteten i omstillingen: Vi skal fase ut F-16, fase inn F-35, legge ned baser og opprette baser. Samtidig med alt dette skal vi flytte ledelsen i Luftforsvaret. Derfor er det så viktig å gå nøye gjennom hvorvidt de forutsetninger som ble lagt til grunn i langtidsplanen, fortsatt gjelder, om noe har forandret seg, og om vi må gjøre justeringer for å opprettholde den operative evnen gjennom hele dette omstillingsarbeidet.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-01-15:
Jeg håper å kunne fatte beslutninger om dette så snart som mulig. Det er en god mulighet for at det ikke blir endring i noen av spørsmålene her, men det er altså en mulighet for at det også kan komme til å bli det. La meg gi to eksempler. Flytting av Luftforsvarets ledelse ble allerede i forbindelse med behandlingen av langtidsplanen karakterisert som et nokså krevende prosjekt. Man skal flytte første del, ca. 24 personer, innen utgangen av dette året og resten innen utgangen av 2016. Det skal skje samtidig som man legger ned og etablerer nye baser. Dette er en av de tingene vi konkret ser på – hvordan tidslinjen skal være. Det andre er dette med teknikeravgangen. Der har den forrige regjeringa allerede lagt inn at QRA-en i Bodø må være der lenger enn det som opprinnelig var planlagt. Det er også en av de tingene vi nå ser på – om det er et tilstrekkelig tiltak for å sikre den operative evnen gjennom denne omstillingen. Da håper og tror jeg at det om ikke lenge vil være komme anbefalinger til meg, og at vi kan konkludere på disse spørsmålene.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Dette er eit spørsmål eg er veldig glad for å få, for dette er noko eg er veldig oppteken av, og som eg er oppteken av òg skal verta jobba godt med i politireforma, som regjeringa kjem til å leggja fram. Den førre regjeringa jobba med det bl.a. på følgjande måte: Ein la inn midlar til arbeid med endringsprogram – korleis ein jobbar med endringsleiing i ein så stor og omfattande etat som det politietaten er. Ein bidrog òg til å klargjera roller og ansvar ved å tydeleggjera instruksen for Politidirektoratet og politidirektøren. Det er måtar å jobba med dette på. Eg forventar at det òg i politireforma kjem den typen klargjering av roller og ansvar. Det bekymrar meg f.eks. at når Politidirektoratet no skal oppretta eit situasjonssenter, seier statsråden at dei skal kunna overprøva operative avgjerder lokalt. Det er ein måte å skapa uklarleik om roller og ansvar på, og det er svakt når det gjeld kultur og leiing, for det klargjer ikkje kva forventningar ein har til kva institusjonar og etatar.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Representanten Ellingsen har heilt rett i at politikk handlar om å prioritera. For Arbeidarpartiet har det vore viktig å løfta fana høgt og vera ein klår og tydeleg stemme når det gjeld vald i nære relasjonar, og særleg vald mot barn. Når det gjeld vald mot barn, veit ein at ungane sjølve ikkje alltid er i stand til å kunna formidla kva som har skjedd, vera pådrivarar for at det er eit trykk på dette feltet. Då meiner me at det er eit politisk ansvar å sørgja for at det trykket er til stades. Ein har også sett behovet for politisk merksemd på dette, for historisk sett har vald i nære relasjonar vore sett på som husbråk, noko som angår berre familien innanfor husets fire veggar. Det er ved f.eks. å øyremerkja midlar innanfor politiets eige budsjett at me synleggjer også overfor politietaten at dette er eit arbeid som skal prioriterast, politifagleg og økonomisk. Det er noko som eg har opplevd brei oppslutning om også i politiet, både blant politimeistrar og blant politiet sine tillitsvalde, at dei er glade for at me er tydelege på at dette skal prioriterast opp.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Eg vil gje representanten frå Kristeleg Folkeparti honnør for at han her klarte å korrigera den kursen som Høgre og Framstegspartiet hadde lagt opp til med budsjettet sitt, og at han også klarte å slåst inn denne typen midlar til kampen mot menneskehandel. Eg støttar Kristeleg Folkeparti såpass mykje i det arbeidet at Arbeidarpartiet kjem til å stemma for dei midlane. Det er viktig for oss at ein held fram med dette arbeidet. Derfor er me ikkje glade for dei signala som statsråden her har kome med når det gjeld ny handlingsplan mot menneskehandel, for den førre går ut no i 2014. Ein treng ein ny for å halda oppe trykket. Det seier politiet også at den førre handlingsplanen hjelpte dei med. Den beskjeden me iallfall har fått foreløpig, er at det vil koma ein handlingsplan, men ein veit ikkje heilt kva tid den, moglegvis, vil koma. Eg håpar at Kristeleg Folkeparti og Arbeidarpartiet kan vera pådrivarar i lag overfor justisministeren, slik at denne handlingsplanen kjem raskt på plass og inneheld tiltak som er gode.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Det vil eg.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
I justisbudsjettet ligg det ein reduksjon på nesten 1 mrd. kr, dersom ein ser på effektiviseringa, som skal tilsvara 0,6 pst., men òg ser på endringane i momsregimet, som tilsvarer omtrent 850 mill. kr. Me har spurt Finansdepartementet korleis endringane i momsregimet slår ut for ulike kapittel og postar, og fått til svar at det veit ein vel eigentleg ikkje – det kan ein ikkje gjera greie for – noko som betyr at på enkelte område, kan det hende at det treffer riktig, med tanke på kva som er situasjonen og behovet, og andre stader treffer det ikkje like riktig. Det eg er ute etter, er: Kan justisministeren garantera at dei kutta som han har lagt opp til, ikkje vil gå ut over kvaliteten eller innhaldet i det arbeidet som er gjort i politiet eller i kriminalomsorga?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Eg takkar for det svaret, men me kjem til å følgje det nøye frå Stortinget si side. Det er endringar som justisministeren har lagt opp til som ikkje må slå dårleg ut på innhald og kvalitet. Det neste spørsmålet mitt knyter seg til eit oppslag i Dagbladet i går om at talet på tilsette i Politidirektoratet med over 1 mill. kr i årsløn er vorte meir enn dobla frå starten av 2013 til i dag. Ådne Cappelen i SSB seier at lønsutviklinga for kretsen rundt politidirektøren er høg òg samanlikna med andre. Spørsmålet mitt er om Anundsen forstår at denne lønsfesten kan eta opp veksten i politibudsjetta, og at det då kan ramma det arbeidet som vanlege polititenestemenn og -kvinner gjer. Kva vil han gjera for å unngå at det får den konsekvensen?