Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-12-07:
På mange måter framstod gårsdagen som trist som f…, og det skyldes ikke bare at Ari Behn flagget partisympati og stilte kongehuset i forlegenhet. Det skyldes at Regjeringens energi- og miljøpolitikk ble avslørt som utilstrekkelig, sprikende og svært dårlig tilpasset de klimautfordringene vi står overfor. Dagen startet med nyheten om at Statnett er i ferd med å kjøpe inn tre mobile gasskraftverk for å bruke dem som en kompensasjon for manglende tiltak fra Regjeringens side på andre områder. Dagen ble avsluttet med nyheten om at vindkraftanlegget i Ytre Vikna blir sterkt redusert som en følge av at Regjeringens opplegg når det gjelder støtte til fornybar energikilde, er helt utilstrekkelig. Da Regjeringen skrotet ordningen med grønne sertifikater, som har utløst store mengder med fornybare energikilder, advarte Venstre en samlet opposisjon, miljøbevegelsen og energibransjen mot virkningen. Det ble sagt at Regjeringen skulle legge fram et alternativ som var like godt. Det ble lagt fram et opplegg med et energifond som ble kalt en historisk satsing. Nå vet vi at det energifondet er helt utilstrekkelig for å kunne utløse det store potensialet med fornybar energi som vi har i Norge. Den argumentasjonen som styret brukte i går da de skrinla Ytre Vikna vindkraftpark, er som en kopi av den argumentasjonen som opposisjonen har brukt tidligere. Det ble sagt at bakgrunnen for at en ikke satset på dette anlegget, som det er gitt konsesjon for, var at Regjeringens opplegg er altfor dårlig. Jeg håper at olje- og energiministeren nytter anledningen i dag til å erkjenne at den historiske satsingen nå er slik som miljøbevegelsen, energibransjen og opposisjonen sier – utilstrekkelig til å utløse det potensial en har her – og at en er villig til igjen å vurdere en «feed in»-ordning som kan gi fart i dette nødvendige arbeidet. Det er økt oppmerksomhet rundt miljøpolitikken og ikke minst rundt klimaspørsmål. Det er både positivt og negativt. Det negative er at oppmerksomheten skyldes klimaendringer som øker i omfang, og som har dramatiske utslag. Det positive er at det er økende vilje til å gjøre noe med problemene, og en økende innsikt i hva som må gjøres. Begge deler har Stern-rapporten og Lavutslippsutvalgets innstilling bidratt til. De beskriver problemene på en tydelig og klar måte. Men like viktig – de viser vei ut av de problemene vi er i, og de slår tydelig fast at omkostningene ved de tiltak som er nødvendige, er overkommelige og langt mindre enn omkostningene ved ikke å gripe inn i forhold til de utfordringene vi står overfor. De anbefalingene som kommer f.eks. fra Lavutslippsutvalget, passer som hånd i hanske til Venstres energi- og miljøpolitikk. Venstre er et teknologioptimistisk parti som er tydelig på de utfordringene vi har, men som òg er tydelig på at det finnes muligheter til å løse utfordringene om vi vil – og det vil Venstre! Nå har vi de senere dagene fått synliggjort at Regjeringen på ingen måte vil i tilstrekkelig grad. Noen av oss har vært på klimamøte i Nairobi. Det var på mange måter et skuffende møte. Det var sterk vilje fra talerstolen til å ta kraftige virkemidler i bruk for å nå tydelige mål. Men rundt forhandlingsbordene manglet den samme viljen. Det som også var tydelig på Nairobi-møtet, var at Norge denne gangen ikke hadde de tydeligste målene. Mens Tyskland var villig til å redusere utslippene med 40 pst. fram til 2020, og Storbritannia 30 pst., sa den norske miljøvernministeren at en gikk inn for kutt på 20–30 pst. i tidsintervallet 2020–2030. Det er defensive formuleringer fra en miljøvernminister som representerer et parti med et partiprogram som tilsier at kuttene skal være på 50 pst. i 2020. Norge er altså i ferd med å gi fra seg den lederposisjonen som man hadde i det internasjonale klimaarbeidet under den forrige regjering. Jeg vil utfordre Regjeringen til å komme til Stortinget med en melding om hvordan man vil følge opp anbefalingene fra Lavutslippsutvalget. Da bør en begynne med tydelige mål, og målene bør være 30 pst. kutt i 2020, og totredjedels kutt i 2050. Når en så har tydeliggjort disse målene, må en vise hva en skal gjøre for å nå disse. Det er helt åpenbart at det er viktig å komme raskt i gang, for omkostningene ved å vente med de nødvendige tiltakene øker dramatisk jo lenger tiden går. Venstre er av den oppfatning at vi trenger et bredt klimaforlik i Stortinget. Utfordringene tilsier det. Mange av de tingene som må gjøres, er krevende, og de står stødigere hvis en har et bredt flertall bak. På mange måter kan en si at behovet for et bredt forlik knyttet til klimautfordringene er det samme som det en har når det gjelder pensjonsutfordringene. Dette er spørsmål som går over flere generasjoner, og det er nødvendig å ha forutsigbarhet og fasthet i politikken for å nå de ønskede målene. Så jeg håper jeg kan få respons i løpet av dagen fra statsråden på denne ideen og dette ønsket om et bredt klimaforlik. I det budsjettet vi skal behandle i dag, er det noen gode miljøspor, men det er også mange skuffende innslag – ting som går i feil retning. Det er åpenbart at Miljøverndepartementet er budsjettaper. I en situasjon der Regjeringen har hatt rekordmange penger til disposisjon, er det stillstand når det gjelder Miljøverndepartementet. Selv i ekstrarunden, da man fikk nye milliarder til disposisjon, kom det ikke en ekstra krone til miljøområdet. Da framstår det som betenkelig og avslørende når miljøvernministeren i dag betegner innstillingen fra Artsdatabanken, og deres nye rødliste, som en bestilling på mer penger og kraftfulle tiltak, og hun altså ikke i det budsjettet vi har til behandling i dag, klarer å levere noe som er i nærheten av det som trengs for å nå disse målene. Tvert imot, det kuttes i bevilgningene til skogvern, og det åpnes for utstrakt bruk av skogsbilveier – det motsatte av det den forrige regjering gjorde. Dette er målrettede inngrep som er en økt trussel mot det biologiske mangfoldet. I sitt budsjett legger Venstre opp til å styrke Miljøverndepartementets område med 177 mill. kr. I tillegg tar vi på en rekke andre områder viktige grep i miljøpolitikken. Vi styrker belønningsordningen for kollektivtransporten, vi styrker forskningsinnsatsen for å følge opp Lavutslippsutvalgets innstilling, og vi legger opp til et ytterligere skatteskifte, fra rød til grønn skatt. Jeg skal ikke komme inn på enkelthetene i vårt budsjett. Det er på dette området dessverre slik at vårt manuskript må skrives om fra dag til dag, for det kommer negative nyheter knyttet til energi- og miljøpolitikken til Regjeringen som det er nødvendig at en kommenterer. Så litt til Olje- og energidepartementets budsjett. Det framstår som svært utydelig hva Regjeringen ønsker i forhold til gasskraftprosjektene som nå verserer. Det er en rekke prosjekter som venter på avklaring fra Regjeringen. Man ønsker å vite om man kan regne med Regjeringens medvirkning for å få realisert prosjektene og for å få renset utslippene. Jeg tror det ville være nyttig for Stortinget å få en samlet framstilling av de ulike gasskraftprosjektene, og en strategi fra Regjeringens side tilpasset disse prosjektene som foreligger. Hvilke ser en på som mest interessante? Hva er Regjeringens opplegg for å medvirke til å realisere disse ulike prosjektene? Så har jeg lyst til å si litt vedrørende den historiske satsingen på fornybare energikilder. De første årene er det tale om en avkastning på 400 mill. kr fra et energifond. Nå vil en altså bruke 2 milliarder kr på mobile gasskraftverk, altså tilsvarende avkastningen på Energifondet i fem år. Et tiltak som plutselig har dukket opp, er en altså villig til å bruke fem ganger mer penger på enn det som skal være avkastningen av Energifondet, med den størrelsen det får neste år, i fem år. Det setter ting i perspektiv – og det gir dessverre de utslagene som vi så i går. Venstres alternativ er at hele avkastningen fra Energifondet går til energiomlegging og sparetiltak. I et forslag som og jeg herved vil fremme, ber vi Regjeringen før sommeren opprette en feed-in-ordning som kan bidra til å få den situasjonen vi i dag har når det gjelder fornybar energi, inn på et nytt spor. Det er dramatisk når det i dag fortelles at ni av ti vindkraftprosjekter er lagt på is.