trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Petter Løvik (Høyre), 2006-02-16:
Eg er glad for den støtta eg har fått når det gjeld sjølve problembeskrivinga i dag. Dei aller fleste er også einige om at gasskraft i ei eller anna form må vi ha for å klare å løyse denne krisa. Men det blir på ein måte litt Orwellsk nytale over det når den eine etter den andre står fram og seier at det er løysinga. Det som er problemet, er at dette vil ta tid. Høgre er også for ei løysing med CO2-handtering. Vi deler dei visjonane som er komne fram, om at dette kan bli veldig bra på sikt, men vi skal halde samfunnet gåande også i den farlege mellomtida. Sjølvsagt kunne det ha vore bygt ut fleire overføringslinjer tidlegare. Men kva ville ein ha overført? Ein ville ha overført importert kraft frå langt meir forureinande kjelder enn det gasskraft er i dag. Det blir nokså pinleg når både statsråden og fleire representantar frå regjeringspartia skuldar på den førre regjeringa. Det er no søknadene ligg føre. Det er no ein skal ta stilling til dei konsesjonssøknadene som ligg føre. Det gjeld Tjeldbergodden, og det gjeld dei søknadene som kanskje vil kome i andre samanhengar. Representanten Borten Moe etterlyste konstruktive forslag, og det skal han få. Det første er at statsråd Enoksen og Regjeringa snarast må gjere heilomvending og syte for at Noreg sluttar seg til ein nordisk – eventuelt ein svensk-norsk – sertifikatmarknad for fornybar energi. Den saka løyser ikkje problema, men vil vere eit svært viktig supplement til kraftforsyninga på sikt. Dernest må Regjeringa seie ja til Statoil sin søknad om å få byggje gasskraftverk på Tjeldbergodden, i tråd med tilrådingane frå Regjeringa sitt eige fagdirektorat, NVE, slik at vi raskt får avhjelpt den pressa kraftsituasjonen i regionen. Så får ei eventuell reinsing av CO2 kome seinare, slik ein har lagt opp til på Kårstø. Gasskraft med dagens teknologi er meir miljøvenleg og vil oppfylle intensjonane i Kyoto-avtalen betre enn om ein held fram med å importere kraft produsert etter langt meir forureinande metodar. Senterpartiet og også andre frå regjeringspartia lokalt, både i Møre og Romsdal og i Trøndelag, har teke til orde for å byggje gasskraftverk på Tjeldbergodden først, utan reinsing frå første dag, og så reinse seinare. Her bør statsråd Enoksen lytte til dei lokale partifellane sine og også til dei mange lokale representantane som fryktar konsekvensane av at ein ingenting gjer – og mykje snakkar. Eg vil til slutt utfordre statsråd Enoksen til å vere litt meir konkret. Sidan statsråden deler problembeskrivinga i veldig stor grad og ser dette kome, og sidan han veit at vi ikkje har tid til den ideelle løysinga, som vil kome seinare, vil han gjere noko som helst konkret for å avhjelpe den situasjonen vi veit vi vil kome i om få år?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-02-16:
Der representanten Løvik i sitt hovedinnlegg tok feil, var i beskrivelsen av Regjeringens håndtering av denne saken, ikke av de faktiske forhold rundt den situasjonen vi har i Midt-Norge. Der gav representanten en presis beskrivelse – for å presisere det fra min side. Så kom jeg i skade for å si at det er et eget prisområde i Midt-Norge i dag. Det er det ikke. I dag har man ens pris. Det har å gjøre med at vi har en god magasinsituasjon. Det var et eget prisområde i dette området under siste tørrår, altså i den forrige regjeringens tid. Det er altså ikke noe man vedtar politisk. Den forrige regjeringen tok det i bruk og aksepterte at Møre var et eget prisområde under den tørrårssituasjonen man hadde da, slik at det er nevnt. Det kan synes som et paradoks at gassen fra dette området skal gå til Storbritannia og ikke til å produsere energi eller tas i bruk her. Men det har overhodet ingenting med Regjeringens ambisjon om CO2-håndtering å gjøre. Jeg må si at jeg er noe forbauset over at representanten Løvik fra Høyre legger så mye av sin argumentasjon på nettopp dette punktet. Da burde representanten Løvik ha hørt argumentasjonen fra Statoil i det møtet vi hadde på Tjeldbergodden, der det ble presisert at selv uten CO2-kvotepriser og uten rensekrav var det slett ikke sikkert at dette anlegget ble bygd. Nå opplever vi at sågar Fremskrittspartiet ber Regjeringen sette mer trykk i arbeidet med CO2-håndtering. Jeg setter faktisk pris på at Fremskrittspartiet engasjerer seg på denne måten. Det forundrer meg at det da bare er Høyre som står igjen på arenaen og ikke vil ha CO2-håndtering når det gjelder gasskraftverk. Klimapolitiske spørsmål er av de viktigste miljøpolitiske spørsmål som vi vil stå overfor i årene framover. Det at Regjeringen har høye ambisjoner i forhold til å håndtere CO2, burde etter min oppfatning få bred tilslutning i denne sal. Det skal ikke forhindre konsesjonsbehandling, framdrift og innfasing av ny produksjon i dette området. Det er nødvendig å få på plass ny produksjon. Det er altså ikke sendrektighet fra denne regjeringen som gjør at vi i dag er i den situasjonen vi er. Det er en kombinasjon av at det er et marked som bestemmer når det skal bygges ny produksjonskapasitet, et markedsprinsipp som Høyre er 100 pst. for – jeg har aldri hørt at Høyre er imot at markedet skal bestemme når produksjonskapasitet skal bygges ut – og av at nettforsterkningen ikke ble startet tidlig nok.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-02-16:
Det er forholdsvis mange spørsmål som er kommet opp. Det vil ikke være mulig å besvare alle i løpet av tre minutter, men la oss slå fast følgende: Vi er enig i beskrivelsen av den situasjonen som vi vil få i denne regionen i løpet av ikke altfor lang tid. Vi vil få en svært krevende forsyningssituasjon, som vi for det første ikke skal benytte denne anledningen til å lage mer dramatikk ut av enn det det er grunnlag for. Det er nødvendig å sette i verk tiltak i dette området for å sikre at vi skal ha en sikker og stabil energiforsyning, både i et langsiktig perspektiv og også for å avhjelpe den situasjonen som kan oppstå i løpet av en tre års tid. Det Regjeringen gjør, og det vi allerede har satt i gang med, er, som et punkt 1, å bidra til at det blir økt produksjon i dette området. Det er ikke slik at det er Regjeringen som bygger ut, og heller ikke Stortinget. Det er andre. Det er aktørene i denne bransjen som skal bygge ut. Det vi kan gjøre, er å bidra økonomisk og å bidra med en rask saksbehandling. Det akter vi å legge til rette for. Her vil jeg gjerne skyte inn til det som representanten Halleraker tok opp: Han bad meg om å behandle konsesjonssøknaden raskt, hvis jeg forstod ham rett. Olje- og energidepartementet, mitt departement, er ikke konsesjonsbehandler. Det er det NVE som er. Mitt departement er ankeinstans for beslutninger som er fattet av NVE. Det foreligger allerede en beslutning fra NVE, men man skal også behandle en søknad om utslipptillatelse. Vi skal bidra til at den blir behandlet raskest mulig. Punkt 2 gjelder planlegging av linjekapasitet, i tråd med det som Statnett nå er i gang med. Det går ut på å sørge for at også de nødvendige myndighetsbehandlinger i denne sammenheng kan foregå så raskt som mulig. Men det er Statnett selv som har ansvaret for å gjennomføre både planlegging og investering. Det vi kan legge til rette for, og som vi vil bidra med i den utstrekning det er nødvendig, er egenkapital og det som går på raskest mulig saksbehandling. I den grad det er nødvendig, vil vi bidra med dette. Som jeg har sagt gjentatte ganger, også i spørretimen i går, arbeides det intenst i Regjeringen for å få på plass et sertifikatmarked – forhåpentligvis fra 1. januar 2007. Jeg håper vi skal lykkes med det, men et sertifikatmarked vil altså ikke løse det konkrete problemet vi har i Midt-Norge. Der må det andre ting til. Så vil jeg si til dem som har pekt på produksjonsmuligheter i Helgelandsområdet, at det krever en linjeframføring til Midt-Norge som ikke vil stå ferdig før i 2016. Det er derfor definitivt ingen løsning å satse på å bygge ut f.eks. Vefsna for å sørge for strøm til Midt-Norge.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2006-02-16:
Jeg har innledningsvis lyst til å komme med en liten kommentar til representantene Borten Moe og Nordtun. Jeg må få minne dem om at den forrige regjering fornyet tre gasskraftverkkonsesjoner for konvensjonelle gasskraftverk. Et av disse ble faktisk startet opp før flertallsregjeringen tiltrådte. Det er flertallsregjeringen som har skapt betydelig usikkerhet, med krav til CO2-rensing også for disse, uten å anvise hvordan dette skal løses. Det er snart fire måneder siden jeg fra denne talerstol spurte statsråden om hvordan dette skulle håndteres, uten at jeg foreløpig har registrert noe svar på dette. Så sent som en uke før valget hadde representanten Nordtun en kronikk i Haugesunds Avis der han nærmest krevde at gasskraftverkene måtte bygges. Nå har altså pipa fått en annen lyd. Midt-Norges kraftunderskudd er alvorlig. Det undrer meg at Regjeringen ikke tar denne saken mer alvorlig. Jeg hører at statsråden i dag sier at han gjør det, men det gjenstår å se om dette resulterer i handling. Det nytter ikke å stikke hodet i sanden og tro at noe løser seg selv. Her må det aktiv handling til, og det på en måte som gir tillit og forutsigbarhet for aktørene i næringslivet. Det er tross alt de som skal sørge for at denne krisen løses. Situasjonen i Midt-Norge er ikke enestående. Dette er et nasjonalt problem. Jeg vil derfor løfte blikket litt og kikke litt lenger sør på Vestlandet, der vi er i nøyaktig samme situasjon. På Mongstad har Statoil et av Nord-Europas største raffinerier, med en kapasitet på 9 millioner tonn olje pr. år. De har søkt konsesjon på et energiverk, som drevet med naturgass vil gi en langt mer miljømessig og energieffektiv løsning, med en virkningsgrad på helt opp til 80 pst. Varmeverket vil også gi kraft nok til å erstatte dagens landtilførsel av strøm, fra det ordinære nettet til Troll A-plattformen, og i tillegg gi 40 megawatt effekt i nettet. Dette er altså et columbi egg med felles energiløsning for Troll og Mongstad. Men det løser også et annet problem, nemlig det underskudd på elkraft som også er i dette området. Statnett har foreslått en ny kraftlinje fra Sima til Samnanger for å bøte på denne situasjonen. Et kraftlinjespenn langs hele Hardangerfjorden er kontroversielt miljømessig og har reist en storm av protester. Energiverket på Mongstad kan gi et pusterom for denne akutte situasjonen, men da må statsråden handle raskt. Hordalandsbenken var nylig på besøk hos Statoil Mongstad og fikk klar beskjed med tilbake om at konsesjonen og utslippstillatelsen må være på plass i løpet av våren, ellers vil hele prosjektet stanses, så her er faktisk ingen tid å miste. Mongstad har i dag et betydelig miljøproblem, så her ligger det an til en vinn-vinn-situasjon som jeg regner med at olje- og energiministeren er vel kjent med. Jeg regner videre med at han forserer arbeidet med å løse dette kraftunderskuddet og behandlingen av konsesjonen for Mongstad, og også situasjonen for Midt-Norge.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-02-16:
Ungdommen må ha troen på oss. Jeg er litt i tvil om hvordan Regjeringens politikk er egnet til at ungdommen i Møre og Romsdal skal ha troen på denne sal. Det vi diskuterer i dag, er egentlig et eventyr. Det er eventyret om hvordan Hustadmarmor eksporterer mer og mer av sine produkter, hvordan Hydro Sunndalsøra er i ferd med å bygge opp verdens mest moderne aluminiumsanlegg, og hvordan Ormen Lange også bidrar til å skape de verdiene som vi sitter i denne salen og fordeler. Ormen Lange og Langeled skal forsyne Storbritannia med 25 pst. av deres gassbehov. Gass fra Norge går ellers til gasskraftverk i Europa og blir til gasskraft, med europeiske rensekrav, som Regjeringen i Norge kaller sterkt forurensende gasskraft. Kraftsituasjonen på Nordmøre kan ikke og bør ikke ses på som en isolert situasjon på Nordmøre. Det handler om Midt-Norge, og det handler i aller høyeste grad om resten av kraftsituasjonen i landet. Vi har et kraftunderskudd i normale nedbørsår som er i ferd med å bli større og større. Dette hadde Regjeringen muligheten til å gjøre noe med ved å gi et klart signal om at det skal innføres et grønt kraftsertifikat, et teknologinøytralt skandinavisk grønt kraftsertifikatregime fra 1. januar 2007. Dette ville ha gitt et signal til de aktørene som har planer for utbygging, men som ikke har tatt sin investeringsbeslutning ennå. Representanten Sørensen viste til at markedet ikke har fungert, og at det er derfor vi har en kraftkrise. Det provoserer meg. Mange prosjekter har blitt lagt fram i dette hus, og enten har de blitt kraftig desimert, eller så har de blitt totalt avvist. Muligheter Helgeland, som ligger i nærheten av de regionene som har et kraftunderskudd, kunne med minimale miljøinngrep ha produsert 1,5 TWh ren energi. Alt dette har ført til at mange aktører har sluttet å prosjektere ny kapasitet. De er fornøyd med situasjonen slik den er i dag. Representanten Sørensen og flere med henne har vist til reduksjon av privat forbruk som et virkemiddel i denne sammenheng. Når vi vet at det totale underskuddet i Midt-Norge i 2009 vil være på 9 TWh, og at det totale private forbruket i samme region er på 3 TWh, bør man forstå at dette er symbolpolitikk og ikke realpolitikk. Konsekvensene av Regjeringens politikk er at vi fortsatt vil eksportere gass til de såkalt sterkt forurensende gasskraftverkene i Europa, mens vi i Norge vil ha et stadig økende underskudd og behov for å importere stadig mer gass og kullkraft fra Europa. Man må også bygge kraftforsyningslinjer gjennom to norske nasjonalparker, mellom Sogn og Nordmøre. Jeg fatter og begriper ikke hvordan dette kan være mer miljøvennlig enn det å sørge for at det blir bygd ett eller flere gasskraftverk i den regionen som har et problem i dag.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2006-04-06:
På vegne av representantene Bård Hoksrud, Per Sandberg, Kenneth Svendsen og meg selv har jeg fornøyelsen av å sette frem forslag om en vurdering av samferdselsmessige tiltak som kan sikre øysamfunn og kystkommuner bedre næringsmessig verdiskaping.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2006-04-06:
På vegner av representantane Trine Skei Grande, Odd Einar Dørum, Gunn Berit Gjerde og meg sjølv har eg gleda av å fremme eit privat forslag om ny finansieringsmodell for kulturbygg i Noreg.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2006-04-06:
Startskotet for punkt 1 i denne saka er Budsjett-innst. S. nr. 11 for 2005-2006, Kap. 710 Nasjonalt folkehelseinstitutt, der helse- og omsorgskomiteen bad Helse- og omsorgsdepartementet leggje fram ei sak om pneumokokkvaksine for barn. Regjeringa har følgt opp komiteen si oppmoding, og i St.prp. nr. 39 for 2005-2006 blir det lagt opp til pneumokokkvaksinering av alle barn fødde frå og med 1. januar 2006, og til at denne vaksineringa skal bli integrert i det alminnelege barnevaksinasjonstilbodet i kommunane. Det nye vaksinasjonstilbodet er allereie førebudd i kommunane. Ein samla komite stør framlegget om å innføre denne vaksinen for barn, og at kommunehelsetenesta skal ha plikt til å innlemme dette i det eksisterande vaksinasjonsprogrammet. Komiteen har notert seg at Regjeringa sitt framlegg vil omfatte alle barn fødde frå og med 1. januar 2006. Det inneber at årskulla som er fødde etter 1. juli 2004 og i 2005, ikkje vil bli omfatta av tilbodet om gratis pneumokokkvaksine. Dersom foreldra til desse barna ønskjer vaksinen, må dei dekkje utgiftene sjølve. Det siste har resultert i at komiteen sine medlemmer frå Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre har eit eige framlegg der desse partia ber Regjeringa vurdere å utvide tilbodet til desse barna i samband med handsaminga av revidert nasjonalbudsjett for 2006. Eg viser i den samanhengen til framlegg nr. 1 i innstillinga. Framstegspartiet har òg eigne framlegg. Eg viser til framlegga nr. 2 og nr. 3 i innstillinga. Punkt 2 i saka i dag gjeld korrigert balansekrav for regionale helseforetak som følgje av auka og uventa pensjonskostnader i helseforetaka. Dei auka kostnadene utgjer om lag 1 milliard kr i forhold til 2005. Ein samla komite er samd med Regjeringa i at det ikkje er tilrådeleg å inkludere dei auka pensjonskostnadene i balansekravet for helseforetaka for 2006. Komiteen sitt fleirtal, medlemmene frå Framstegspartiet, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre, uttaler likevel at det er lite tilfredsstillande at saka om denne milliarden blir gøymd bort i ei sak som i det alt vesentlege handlar om pneumokokkvaksine. Eg viser elles til særmerknader frå Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre, frå Framstegspartiet og frå regjeringsfraksjonen. Til slutt vil eg fremje Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre sitt framlegg: «Stortinget ber Regjeringa vurdere å utvide tilbodet om gratis pneumokokkvaksine til barn fødde i 2004 og 2005 i samband med framlegget til Revidert nasjonalbudsjett for 2006.»
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2006-04-06:
Eg vil knyte nokre kommentarar til pneumokokkvaksinen. Saka har hatt eit høgt tempo, og eg synest det er rosverdig. Men eit høgt tempo i ei sak betyr ofte at ikkje alle sider blir tenkte igjennom. Det er i alle fall det som er vanleg. Og som Inge Lønning sa i sitt innlegg, fekk vi det klart for oss i komitearbeidet at her er det praktisk mogleg å utvide vaksinasjonsprogrammet, og at anslaget når det gjeld meirkostnadene, er for høgt. Det er det som er bakgrunnen for forslaget frå Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre, eit forslag som vil, som vi har høyrt i dag, få subsidiær støtte frå Framstegspartiet. Det betyr at det faktisk er fleirtal for dette i komiteen. Og når eg høyrer på innlegga frå Arbeidarpartiet og resten av regjeringsfraksjonen, føler eg eigentleg at vi er samde om dette forslaget. Ein rimeleg konklusjon blir at eit samla storting bør kunne røyste for forslaget. Er ikkje det ein god konklusjon, statsråd?
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2006-04-06:
Ambulansefly er ein del av akuttberedskapskjeda. Det er ikkje alle som har nærleik til helseinstitusjonar i dette landet. Derfor er det utruleg viktig at denne kjeda er god. Å vere trygg på at ein kjem seg raskt til næraste sjukehus når noko er gale, er heilt fundamentalt. Som vi har høyrt frå interpellanten Ballo, har det vore ei forseinka responstid på fleire timar på alvorlege akuttoppdrag i Finnmark, og det er ikkje haldbart. Her må statsråden, som ho allereie har signalisert, ta ansvar og finne ut av kva som er gale. Ein må rette opp dette og få tilbodet om akuttberedskap opp på det nivået det skal vere. Eg høyrde også interpellanten Ballo seie at primærberedskapen i denne spesielle saka har blitt prioritert vekk til fordel for det han kallar for tilbaketransport av pasientar. Da er vi inne på struktur og system, og her trur eg ein må omprioritere og også naturlegvis sjekke om det er nok ressursar slik at ein klarer å gi befolkninga i Nord-Noreg den tryggleiken dei har krav på. For Venstre er det heilt avgjerande at vi har eit godt og likeverdig helsetilbod til alle – utan omsyn til kvar dei bur og når dei treng det. Sjølv om det i landet er forskjellar når det gjeld avstandar og befolkningstettleik, skal det ikkje vere forskjellar når det gjeld akuttilbod. Så Venstre si oppfordring til statsråden i denne saka er at ho tek dei nødvendige grepa denne situasjonen krev, for å halde oppe ein god nok akuttberedskap i Finnmark og i heile landet.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2006-04-06:
Temaet som interpellanten tek opp, er veldig viktig, men det er sjølvsagt ikkje nytt. I den førre regjeringsperioden sette Venstres justisminister søkjelyset på dette med vald i nære relasjonar, og leverte den handlingsplanen som har vore nemnd. Dette med nære relasjonar er kanskje det som er det mest problematiske. Det skjer i det skjulte, det skjer innanfor veggene. Det inneber at mange lever sine liv utsett for krenkingar og uverdig behandling. Det som eg trur er det aller viktigaste med denne debatten – som eg er veldig glad for at interpellanten har fått sett i gang her – er at vi får openheit om dette. Eg trur kanskje det viktigaste er at ein i samfunnet elles og i media skriv om dette, at vi tør å snakke om det, og at vi tek det på alvor. Når valdsutøving finn stad i nære relasjonar, blir konsekvensane mykje meir omfattande og djuptgripande enn dei synlege skadeverknadene som følgje av sjølve valdshandlinga. Valden blir, som vi forstår, ofte utøvd i det skjulte, og personane det gjeld, er veldig viktige for kvarandre, gjennom felles historie osv., og dei er avhengige av kvarandre. Dei som blir utsette for vald, bebreidar ofte seg sjølve, og opplever skam og skuldkjensle. Eg trur som sagt at det essensielle er at vi får snakka om det. Eg trur at det var veldig viktig at vi fekk denne debatten i forkant av den meldinga som skal komme. Då blir det venteleg endå meir fokusering og endå meir debatt. Det var interessant å høre – eg må berre seie at eg ikkje kjende noko til det, eg trur det er veldig ukjent – om Vern for eldre i Oslo, Bærum og Trondheim. Det er ikkje så velkjent rundt omkring i dei små kommunane. Desse ideane må nokon på ein måte ta ansvar for. Eg håper at statsråden kan bidra til at det blir meir informasjon om slike positive tiltak som skjer enkelte stader, slik at ein ikkje treng å finne opp krutet rundt omkring. Alle kommunar, store som små, har antakeleg same problemstillingane, sjølv om skalaen naturlegvis er ulik. Auka fokusering på vald blant eldre, som denne interpellasjonsdebatten har bidrege til, vil uansett vere positivt, med tanke på at vi får diskutert eit tabubelagt område. Vi som sit i denne salen, tør å diskutere det, vi får som sagt media til å tore å diskutere det, og vi får ikkje minst familiane til å tore å diskutere det. Det er antakeleg på den arenaen det er aller, aller viktigast å støtte, slik at dei tør å ta det opp.
Inge Lønning (Høyre), 2006-04-06:
På vegne av representantene Erna Solberg, Torbjørn Hansen, Petter Løvik og meg selv har jeg gleden av å fremsette forslag om tiltak for bedring av matsikkerhet.
Inge Lønning (Høyre), 2006-04-06:
Jeg lyttet med særlig interesse til den siste delen av statsrådens innlegg. Hun kommenterte ikke om statsråden selv hadde overveid andre måter å informere Stortinget på om denne milliarden som dukket opp plutselig like før jul, enn å legge det inn som en blindtarm i en sak som handler om noe helt annet. Det ville det være interessant å få vite. Det andre, som det ville være enda mer interessant å få vite, er hvorledes man kan få en differanse på én milliard på det tidspunktet på året. Hvis det bare dreier seg om ulike anslag for fremtidig avkastning av pensjonsmidler, er det med respekt å melde uforståelig. Det har ikke vært dramatiske endringer i rentenivå eller andre forhold i Norge, som jeg kjenner til, i løpet av fjoråret. Her må det finnes en mer begripelig forklaring. Jeg skulle gjerne ha fått utdypet det litt mer fra statsrådens side. Det som er enda viktigere, er det jeg etterlyste i mitt innlegg i sted, nemlig hvilke tanker statsråden gjør seg om hvordan man skal håndtere den underdekningen på i alt 3 milliarder kr som man nå sleper med seg i sykehusøkonomien.
Inge Lønning (Høyre), 2006-04-06:
Aller først en liten kommentar til debattens forløp når det gjelder pneumokokkvaksinen og ekstrabevilgningen. Jeg nevnte i sted at man lærer fort nye roller, men jeg ble aller mest imponert av SVs talsperson, for der har læringskurven virkelig vært bratt, når hovedinnfallsvinkelen fra SVs side er blitt bekymring på vegne av skattebetalerne. Da må jeg si at det å plassere partilederen i Finansdepartementet har medført en ganske betydelig læringsutvikling. Til statsrådens siste innlegg: Jeg lyttet med stor interesse til hennes evaluering av tilstanden i helseforetakene og tror nok at den var nokså presis så langt jeg har klart å følge med i situasjonen. Men det kunne vært interessant å utfordre statsråden til kanskje å gå ett skritt lenger, for det er jo mye som tyder på at når vi sleper med oss så store kostnadsproblemer i deler av helseforetakene, så henger det sammen med at man har et system og en struktur som gjør at administrasjonskostnadene er urimelig høye sammenlignet med det som går til primærformålet, nemlig pasientbehandling. Det har vært antydet i en rapport at det bare for Helse Sørs vedkommende kunne tenkes å være et innsparingspotensial på dette området i størrelsesorden 150–250 mill. kr. Og hvis man reiser et annet problem, er det sannsynligvis et enda større innsparingspotensial. Derfor vil jeg gjerne utfordre statsråden på det. Hennes forgjenger gjorde et forsøk på å få gjort noe med den nokså meningsløse grensedelingen som går tvers gjennom Oslo by, mellom Helse Sør og Helse Øst, og som gjør at man har en fordobling av mange tilbud på to høyspesialiserte hospital som ligger et par kilometer i luftlinje fra hverandre. Har statsråden skrinlagt det og falt til ro med at vi har en inndeling og et system som er hensiktsmessig, eller vil hun gå seriøst inn og undersøke om det ikke her i virkeligheten ligger en mulighet for svære ressursbesparelser til fordel for brukerne av helsetjenesten?
Inge Lønning (Høyre), 2006-04-06:
Jeg skal være ganske kort. Egentlig er vel dette i sin natur kanskje mer et begrunnet spørsmål enn en interpellasjon, i den forstand at det er svært nyttig at spørsmålet blir reist, og at statsråden har gitt sitt svar – men det er jo ikke en type diskusjon som er lett å føre fra denne talerstol når det gjelder de praktiske og tekniske løsningene som man problematiserer. Så langt jeg kan skjønne, kan vel problemet egentlig kokes ned til et spørsmål om hvorvidt de manglene som er påpekt, lar seg føre tilbake til mangler av systemart og organiseringsart, at man ikke har et system som i tilstrekkelig grad gjør det mulig å prioritere den type oppdrag som har akuttkarakter – der tidsfaktoren er virkelig utslagsgivende for pasientens prognose – i forhold til de oppdrag som ikke har akuttkarakter, men som mer er en alminnelig transporttjeneste, som i og for seg kan utsettes både i timer og i dager uten at det har alvorlig ulempevirkning for pasienten. Eller er problemet rett og slett manglende kapasitet på flypersonell, eventuelt på flymateriell? Mitt inntrykk etter statsrådens svar – men her er jeg ikke helt sikker, og derfor håper jeg at det kanskje vil bli klarere i statsrådens avsluttende replikk – er at det er det første hun mener er tilfellet. I så fall er spørsmålet om de tiltak som Helse Nord har beskrevet at man vil iverksette, er tilstrekkelige og treffende tiltak slik at problemet blir løst. Men jeg skulle gjerne høre statsrådens vurdering av den andre svarmuligheten. Kan det tenkes at det egentlige problemet er manglende tilgang på flymateriell og flypersonell?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-04-06:
På vegne av representantene André Oktay Dahl, Olemic Thommessen og meg selv har jeg gleden av å fremme forslag om bekjempelse av seksuelle overgrep mot barn med særlig fokus på barn og unges økte bruk av nye elektroniske media.
André Oktay Dahl (Høyre), 2006-04-06:
På vegne av representantene Elisabeth Aspaker, Gunnar Gundersen, Olemic Thommessen og meg selv har jeg den glede å fremme forslag om nasjonal antidopinglovgiving.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-04-06:
På vegne av representantene Gunn Berit Gjerde, Lars Sponheim, André N. Skjelstad og meg selv har jeg gleden av å fremme forslag om å justere beløpsgrensene for arbeidsgiveravgiftsfritak for lønnet arbeid for veldedig eller allmennyttig institusjon eller organisasjon i tråd med den generelle lønnsveksten.
Endre Skjervø (Fremskrittspartiet), 2006-04-06:
På vegne av representantene Harald T. Nesvik, Vigdis Giltun, Jan Henrik Fredriksen og undertegnede fremmes forslag om å opprette en ny samordnet erstatningsordning for dem som er blitt smittet av hepatitt C gjennom blodoverføringer i det norske helsevesen, i tråd med Hepatitt C-utvalgets tilråding.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2006-04-06:
Vi har vært kritiske til økningen i budsjettbevilgningene som har kommet etter bare kort tid, tre måneder. Flere talere har nevnt at de ikke forstår kritikken, men det stod faktisk i budsjettdokumentet som vi behandlet før jul, at man skulle komme tilbake med dette i revidert budsjett. Og revidert budsjett kommer i mai og behandles i juni. Det er altså gått bare tre måneder. Jeg synes statsråden har gitt en god forklaring på dette, men mitt spørsmål er: Betyr dette at man ikke vil komme tilbake med ekstra bevilgninger utover dette i revidert budsjett?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2006-04-06:
Jeg må tydeligvis ha trykket på en øm tå, siden Arbeiderpartiet og SV så til de grader tar av når det gjelder vår kritikk av den økonomiske utviklingen i prosjektet. Det normale er faktisk at man vedtar et budsjett i desember, og så har man revidering av budsjettet i juni. Det står også i proposisjonen at det er det man har tenkt å gjøre. Men tre måneder etter at man har vedtatt budsjettet, må man komme med en ekstrabevilgning som er langt høyere enn det opprinnelige budsjettet. At man da ikke reagerer, vil være forunderlig. Så drar man inn at Fremskrittspartiet tydeligvis ønsker mer byråkrati osv., og man drar dette med valgfrihet innenfor eldreomsorgen inn i dette. Fremskrittspartiet ønsker faktisk ikke mer byråkrati. Vi ønsker at de eldre i dette landet skal få lov til å velge sykehjemsplass, akkurat som man velger sykehus. Det har ikke noe med byråkrati å gjøre, det har med valgfrihet for det enkelte mennesket å gjøre. Så dras det inn at man skal legge vekt på lokaldemokratiet og sosialkontorene. For oss er det viktig at de som har behov for sosialhjelp i dette landet, faktisk får det samme tilbudet uansett hvilken kommune en bor i. Det skal ikke være slik at man får mindre hjelp til å få dekt sine matkostnader i en kommune som er styrt på en slik måte at man har dårlig råd, enn man får i nabokommunen som har styrt sin økonomi på en god måte. Vi ønsker likebehandling av alle landets innbyggere. De er like mye verdt for Fremskrittspartiet, uansett om man bor i Kirkenes eller om man bor i Oslo.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2006-04-06:
Jeg tror ikke representanten Karin Andersen har fått med seg det vi behandler nå. Det er faktisk slik at Fremskrittspartiet er med på denne ekstrabevilgningen med den begrunnelsen vi har fått. Det vi har satt et kritisk søkelys på, er det faktum at Regjeringen selv har sagt at den skal komme tilbake med dette i revidert, men den kommer tilbake etter tre måneder. Det setter vi et kritisk søkelys på. Hvis man hadde hatt full oversikt, hadde hatt en god planlegging, hadde man kommet tilbake med det i revidert. Det er det vi konstaterer. Men vi har hørt den forklaringen som statsråden har gitt, og er selvfølgelig med på bevilgningen, for at det skal gå like fort. Det at representanten Karin Andersen nå sier at Fremskrittspartiet ikke er med på dette, må være en total misforståelse.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2006-04-06:
Å gjennomføre en reform av arbeids- og velferdsforvaltningen har vært et tverrpolitisk ønske i flere år. Det er mange i Norge som ufrivillig står utenfor arbeidslivet. Det er mange som passivt mottar stønader, og som heller hadde ønsket å få være i aktivitet. I dag følges folk opp av ulike etater, og flere opplever å falle mellom system og regelverk. Å møte folk med et samlet virkemiddelapparat er derfor en nødvendighet for å realisere målet om å få flere i aktivitet og i arbeid. Derfor er også behovet for en reform av etatene som skal forvalte disse virkemidlene, stort. NAV-reformen er etterlengtet, og etableringen skal nå skje. For Arbeiderpartiet er det viktig at reformen blir gjennomført i det tempoet som er planlagt, at IKT-systemet kommer på plass, at den faktiske sammenslåingen skjer, og at kontorer etableres ute i kommunene. Det er knyttet store forventninger til reformen rundt om i landet blant de ansatte i kommunene og i etatene og ikke minst blant mange av dem som skal benytte seg av de tjenestene som NAV-kontorene skal yte, og som trenger disse tjenestene. Skal reformen bli vellykket, må vi ha framdrift, og det er det den saken vi har til behandling i dag, dreier seg om. Fremskrittspartiet uttrykker i merknads form, og nå ved representanten Kenneth Svendsen, sterk kritikk til at Regjeringen ber om ekstra bevilgninger nå. Det forundrer meg litt. Stortinget er ved flere anledninger blitt gjort oppmerksom på usikkerheten rundt kostnadene ved reformen, bl.a. gjennom stortingsmeldingen om en ny arbeids- og velferdsforvaltning og under behandlingen av statsbudsjettet for i år. Stortinget har derfor vært klar over at det ville være behov for ekstra bevilgninger for å gjennomføre reformen. Når vi nå da har fått en sak om nettopp en tilleggsbevilgning, kan ikke det komme som en overraskelse. At reformen er ressurskrevende, har det heller aldri vært noen tvil om. Det vil derfor være nødvendig også i tida framover å foreta vurderinger i forhold til framdrift og kostnader. Stortinget har ønsket, og vedtatt, at NAV-reformen skal gjennomføres, og da må også Stortinget ta på seg de forpliktelsene den beslutningen innebærer. Arbeiderpartiet ser fram til at reformen skal bli satt ut i livet nå. Det vil bli krevende å gjennomføre den, men den er helt nødvendig. Alle prosjekter og forsøk som allerede er gjort, viser at ved å jobbe i fellesskap, ved å tenke nytt og sammen, oppnår man resultater. Vi støtter derfor den vurderingen som Regjeringen har gjort rundt behovet for ekstra bevilgninger, for vi er nødt til å følge planen for gjennomføring slik den ligger.
Martin Engeset (Høyre), 2006-04-06:
Stortinget skal i dag behandle og vedta en tilleggsbevilgning for å gjennomføre den såkalte NAV-reformen. Det gir oss også anledning til å knytte noen kommentarer til de utfordringer som denne reformen stiller oss overfor. Vi har fra komiteens side i den senere tid gjennomført en relativt stor reisevirksomhet til ulike kontorer rundt omkring i landet, sett på hvordan dette arbeidet går underveis og møtt lokale krefter innenfor både Aetat, trygdeetaten og kommunenes sosialtjeneste. Det er riktig at det knytter seg store forventninger til denne reformen, og at det, etter hva vi har kunnet registrere, er en positiv vilje til å forsøke å gjennomføre dette etter de intensjonene som Stortinget la til grunn da man vedtok reformen. Derfor er det viktig at vi i dag vedtar den tilleggsbevilgningen som vi er invitert til av Regjeringen, rett og slett for å holde tempoet oppe og ikke miste momentum i saken. Reformer av denne størrelse og denne type er krevende. Det er alltid slik at reformer og omstillinger har et potensial til å kunne bli en stor suksess, men også en dundrende fiasko. Vi vet av erfaring at ved store omstillinger og reformer kan det som er av motkrefter, skape problemer underveis. Derfor tror jeg det er veldig viktig at Stortinget er helt tydelig på at reformen skal gjennomføres etter de forutsetninger og intensjoner som i sin tid var hele grunnlaget for vedtaket om denne reformen, nemlig at det skal være en brukerorientert reform, hvor brukerens behov settes i fokus, og hvor den enkelte ikke blir en kasteball mellom ulike statlige og kommunale systemer og sendes fra kontor til kontor. Det er selve grunnideen. I tillegg er det svært viktig at man fokuserer på arbeidslinjen, at alle de som kan og vil, skal få en ny sjanse til å gå fra trygd over i aktivitet og arbeid. Disse to grunnforutsetningene er helt avgjørende for at dette skal bli den suksessen som vi alle håper på. Jeg er derfor glad for at statsråden og den nye regjeringen fortsetter det arbeidet som den forrige regjeringen la til grunn, og med så stort engasjement gir uttrykk for at den har til hensikt å gjennomføre reformen og holde tempoet oppe. Jeg vil bare minne om – når jeg nå har registrert glede over det – at det altså var den forrige samarbeidsregjeringen og den daværende sosialminister Ingjerd Schou som fremmet forslag om og fikk vedtatt dette av et bredt flertall i Stortinget. Vi kommer fra Høyres side til å følge dette reformarbeidet med argusøyne i tiden fremover og å være en konstruktiv medspiller for å bidra til at dette blir den suksessen som velferdssamfunnet faktisk trenger.
Martin Engeset (Høyre), 2006-04-06:
Jeg noterte meg med interesse at statsråden i sitt hovedinnlegg valgte ordbruken «tar vi sikte på» å legge frem en stortingsmelding om arbeid, inkludering og velferd til høsten. I erkjennelsen av at det sjelden er helt tilfeldig hvordan statsråder uttrykker seg i stortingssalen, er jeg interessert i å høre om det i dette ligger et visst forbehold om tidspunktet, for alternativt kunne statsråden ha sagt: Vi vil legge frem en stortingsmelding til høsten. Er det litt usikkerhet i forhold til tidspunktet, eller var det ikke et bevisst ordvalgt da han sa «tar vi sikte på»?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-04-06:
Dette er den største forvaltningsreformen vi har gjennomført på svært mange år. Den omfatter ca. 12 000 statlig ansatte og 4 000 kommunalt ansatte. Det betyr at det er en svært krevende prosess vi nå er inne i. Det er derfor med litt overraskelse jeg hører at Fremskrittspartiet gjentar kritikken som de også har i innstillingen, fra talerstolen i dag. Jeg oppfatter kritikken som grunnløs. Denne bevilgningen er ingen sprekk, slik den blir omtalt. Bevilgningen er nødvendig for at vi skal kunne gjennomføre den reformen som vi alle sammen er dundrende enige om, og som vi vil skal lykkes, nettopp fordi reformen er til for dem som har det vanskeligst i dette landet. Derfor er vi faktisk nødt til å gjøre denne jobben ordentlig. Det var varslet at bevilgningsbehovet var usikkert. Denne regjeringen og dette flertallet er ikke innstilt på at det skal brukes mer penger enn nødvendig på den administrative delen av reformen. Det er viktig. Men det er nødvendig å etablere både en organisasjon og et IKT-system som fungerer for disse tre etatene. Det er krevende. Vi har hatt en del saker som dette før, der det har vist seg vanskelig både å kalkulere på forhånd og å få det til å gå bra underveis. Så det er kanskje et område vi alle sammen er spent på. Ikke minst er det utrolig viktig at man får på plass kompetanseoppbyggingen i disse etatene, for det kommer til å være en krevende jobb for dem som skal jobbe her, å lykkes i møte med brukerne som trenger hjelp både til å få en inntektssikring de kan leve av, til å komme i aktivitet, til å habilitere og rehabilitere livene sine, og også til å komme i arbeid. Det er viktig at vi gjør den jobben ordentlig, for det er en viktig forutsetning i møte mellom brukeren og den som skal hjelpe brukeren gjennom den kronglete labyrinten det kanskje er å komme seg over i en annen livssituasjon, at de som skal hjelpe, har trygghet og kompetanse i jobben de skal utføre. Jeg er helt sikker på at vi gjennom en innholdsreform greier å gi dem verktøy, virkemiddel og armslag til å kunne gjøre jobben smidigere enn i dag. Det er liksom suksessfaktorene for å kunne lykkes. Denne bevilgningen er nødvendig. Vi skal følge nøye med på at vi ikke bruker mer ressurser enn nødvendig på den administrative reformen. Det er utrolig viktig nå at man også har økonomisk rom til å legge innhold inn i NAV-reformen som gjør at vi har noe å tilby brukerne som kommer dit og har behov for enten kompetanseheving, sosialfaglig oppfølging eller hjelp til å sikre inntekten sin i framtida. Derfor er det en enstemmig komite som anbefaler dette, og det er ingen grunn til å reise kritikk mot Regjeringen for den måten den har håndtert denne saken på.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-04-06:
Det virker som om Fremskrittspartiet ikke har fått med seg årsaken til at tilleggsbevilgningen kommer nå. Tilleggsbevilgningen kommer nå fordi det er nødvendig at den kommer nå for å holde oppe tempoet i reformen. Hvis vi ikke hadde gjort dette nå, hadde man måttet satt på bremsene. Jeg tror ikke at det hadde blitt billigere. Det hadde i hvert fall blitt ganske mye vanskeligere. Jeg har sittet på Stortinget i snart ni år, og i alle de ni årene har vi snakket om denne måten å reformere dette virkemiddelapparatet på. Nå er folk klare til å gå i gang med det. Det å trekke i bremsene da i en periode, vil være meget skadelig. Det vil også det som Fremskrittspartiet nå sier at de kunne tenke seg, at vi til og med skulle gått i gang med en helt ny reform som går lenger enn det Stortinget mente i vår. Å reformere det hele om igjen, ville nødvendigvis ha måttet kostet mer penger og tatt enda lengre tid. Jeg synes derfor at den kritikken de kommer med nå mot Regjeringen, er ganske utidig. Man ønsker å gjennomføre dette i det tempoet som Stortinget har blitt seg forelagt at reformen skal gjennomføres i, og som hele organisasjonen er forberedt på. Derfor kommer bevilgningen nå, og den vil bli finansiert i revidert budsjett. Det er derfor ingen grunn til kritikk, verken fordi man er varslet om det eller fordi man oppfyller det som Stortinget har vedtatt, og som Regjeringen følger opp. Konsekvensen av å gjøre det slik som Fremskrittspartiet nå ønsker, ville ha vært at man i hvert fall i en periode hadde måttet sette på bremsene. Det tror jeg heller ikke Fremskrittspartiet ønsker.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-04-06:
NAV-reformen innebærer et tett samarbeid mellom staten og primærkommunene. Ifølge framdriftsplanen for reformen skal det ved årsskiftet 2005/2006 ha vært inngått en samarbeidsavtale mellom staten og Kommunenes Sentralforbund om det videre arbeidet med reformen. Stortinget har imidlertid ikke fått noen informasjon om dette fra Regjeringen. Jeg forstår det slik at avtalen kanskje ikke er blitt undertegnet ennå. Mitt spørsmål blir da: På hvilken måte vil statsråden informere Stortinget om samarbeidsavtalen med KS, og på hvilken måte vil Stortinget bli orientert om reformarbeidet framover?
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-04-06:
Halvparten av befolkningen blir berørt av gjennomføringen av NAV-reformen. Etablering av en ny arbeids- og velferdsforvaltning er, som det er sagt før, en av de største forvaltningsreformer vi har påtatt oss her i landet. Stortinget har tidligere gitt bred tilslutning til reformen. Jeg sa at halvparten av befolkningen berøres av reformen og er derfor avhengig av en vellykket gjennomføring. Det er også slik at det er de vanskeligst stilte som kommer dårligst ut om vi ikke lykkes i dette løftet. Altfor mange i yrkesaktiv alder står utenfor arbeidslivet. Dagens organisering av vår arbeids- og velferdsforvaltning er ikke godt nok innrettet til å hjelpe folk inn i arbeidslivet eller til annen byggende aktivitet for seg selv og samfunnet. Brukerne møter for ofte en oppsplittet forvaltning, og de mange som har behov for hjelp og bistand, blir lett kasteballer mellom trygdeetat, arbeidsmarkedsetat og sosialetat. Både nåværende og tidligere regjering har i sine budsjettframlegg presisert at det vil være nødvendig å komme tilbake til Stortinget med et samlet bevilgningsforslag for NAV for inneværende år. Slik sett er ikke dagens behandling overraskende – den er forutsatt. Så kunne vi selvsagt gjerne ønske at det ikke hadde vært nødvendig å mer enn doble bevilgningene, slik at vi samlet sett kommer opp i nær 700 mill. kr for 2006. Det er likevel langt bedre at vi foretar tilleggsbevilgningen enn at vi allerede nå, i oppstarten av NAV-reformen, setter på bremsene. NAV-reformen gjennomføres i et partnerskap mellom stat og kommuner. Det er i seg selv utfordrende, men en riktig modell fordi velferdspolitikken vår er så bredt forankret i våre tre forvaltningsnivåer. Det er nettopp valgt ut 19 NAV-piloter, ett i hvert fylke, der framtidens velferdskontor nå skal utprøves. Innen 2010 skal alle kommunene ha NAV-kontor. Det er viktig at disse NAV-pilotene kommer i drift snarest mulig, og at dette ikke stopper opp fordi bevilgningene ikke strekker til. Pilotene skal gi oss erfaringer som blir sentrale for å få en mest mulig smidig og effektiv drift av de 415 NAV-kontorene som skal etableres fra 2007 og fram mot sluttført etablering av NAV-reformen i 2010. Regjeringen og den politiske ledelse – i Arbeids- og inkluderingsdepartementet spesielt – har et tungt ansvar for å sørge for en god gjennomføring av NAV-reformen, samtidig som en holder seg innenfor budsjettrammer som gis av Stortinget de kommende år. Den tilleggsbevilgningen vi i dag gir, er stor, men samtidig varslet, og er derfor riktig og forsvarlig.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-04-06:
Jeg takker for svaret, som jeg opplever var et klart uttrykk for at denne saken vil bli fulgt opp. Og jeg deler statsrådens oppfatning at det riktige sted er i omsorgsmeldingen. Det gir en mulighet til å gå grundigere inn i det og også til å komme tilbake med mer konkrete former for tiltak. Jeg registrerte at statsråden sa at kommunene har et ansvar knyttet til dette allerede, og at poenget i omsorgsmeldingen da blir å utdype hvordan dette spesielt må følges opp i forhold til den gruppen som vi her snakker om. Det står igjen, og det er vel det bildet eller inntrykket som sitter sterkest i meg, at man begynte ganske sterkt i 1988, med fokusering på problemstillingen ut fra presis den samme dokumentasjonen og den samme beskrivelsen som vi gir i dag. Så er det gått 18 år siden det, 15 år siden prøveprosjektet på Manglerud, og vi har dessverre kommet for kort. Jeg tror ikke dette er en problemstilling som er spesiell for storbyer eller storkommuner. Dette er et problem som er fullstendig uavhengig av hvor man bor i landet, om kommunen er liten eller stor. Jeg er også sikker på at politi, helsevesen og kommuner er opptatt av å stille hjelp til disposisjon. Men for få har satt seg inn i å bruke den metodikk som tross alt er utviklet, og som kan gi resultater på en annen måte enn det vi så langt har fått. Jeg ser fram til omsorgsmeldingen, og føler meg trygg på at dette vil bli ivaretatt.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-04-06:
Vi har hatt en debatt som viser at dette er et spørsmål som Stortinget er entydig, enstemmig opptatt av. Man har alle gitt uttrykk for glede over at vold mot eldre vil bli fulgt opp i omsorgsmeldingen, slik at man får gått nærmere inn på tiltakskjeden, nærmere inn på hva slags oppfølging disse sakene skal ha, all den stund vi alle erkjenner at her er det gråsoner, men kanskje først og fremst for lite kunnskap om hva som egentlig skjer der ute. Det er ikke så rart at det er slik, for jeg forstår av dem som arbeider med disse sakene, at de menneskene vi nå snakker om, og som vi alle gjerne vil komme i møte med hjelp, ikke er de som først og fremst er brukere av eldresentrene. Det er ikke de som først og fremst er overforbrukere, de er heller underforbrukere av omsorgstjenestene, av helsetjenesten. Altfor mange sitter hjemme og våger ikke helt å gå ut med sitt problem, og de skjermer seg fra både samfunn, venner og andre, fordi de ikke vet hvordan de skal takle sin situasjon. Det er vel derfor jeg opplever at Vern for eldre har vært et redskap som på en måte har bidratt til å åpne på dette, gjennom relativt enkle virkemidler. Å ha et fastpunkt, et sted, en telefon, en meldetjeneste og en kompetanse i bakhånd som kan stille opp og bruke noe tid på å gå inn i de bakenforliggende årsakene til problemer som kan være vanskelige å trenge inn i, er det som jeg oppfatter som metodikken, og som gjør at de tre kommunene som har Vern for eldre, bruker det. Så mener jo ikke jeg at vi skal lovfeste at alle kommuner skal ha Vern for eldre-kontor. Det er ikke slik det kan være. Det er ikke det som er poenget. Men det vi nok må kunne forvente, er at alle kommunene skal ha en ansvarskjede, et fastpunkt som fanger opp denne type saker, og som bidrar til å være den tråden som binder de tverrsektorielle systemene sammen, slik at mennesker kan hjelpes. Men det er ikke bare voldsutsatte som må ha hjelp, ofte vil også tiltakene måtte rettes inn mot voldsutøverne, for ofte er det slik at de rett og slett trenger å bli et ledd i den tiltakskjeden som settes inn for at den voldsutsatte skal få et mer tilfredsstillende liv. Jeg takker for debatten, og ser fram til omsorgsmeldingen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-06:
OK – jeg ble litt forvirret, men jeg syntes nesten ikke at jeg kunne fortrenge representanten fra talerstolen. Derfor valgte jeg den talerstolen som var tilgjengelig. Jeg fikk et helt konkret spørsmål, og svaret er ja. Det betyr at vi kommer med mer i revidert budsjett.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-06:
Vi er enige med KS om en samarbeidsavtale. Den er ikke formelt underskrevet, men det har mer med møteboka til statsråden og møteboka til KS-lederen å gjøre enn noe annet. Vi er altså enige om en samarbeidsavtale. Jeg er enig med Woie Duesund i at det er viktig at jeg sørger for at Stortinget hele tiden får veldig god informasjon om det som skjer. Den første anledningen jeg får til å greie ut om dette på en god måte, vil være i forbindelse med behandlingen av forslaget til revidert nasjonalbudsjett, som kommer i vår.