Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-06-18:
Regjeringen har i Sundvolden-erklæringen varslet en omfattende kommunereform, men det er en rekke uklarheter og forutsetninger som Kommune-Norge ennå ikke har fått klarlagt gjennom regjeringens kommuneproposisjon, som vi behandler her i dag. En av de største svakhetene er at regjeringen nå gir marsjordre til at kommunene skal diskutere sine oppgaver og lete etter kommuner å slå seg sammen med, uten at de får vite hva de nye oppgavene egentlig skal være. At ikke regjeringspartiene har klarlagt dette på forhånd, er etter mitt syn dårlig politisk håndverk og ikke egnet til å få en ryddig debatt om temaet. Når det er sagt, er Arbeiderpartiet, både sentralt og lokalt, svært opptatt av å diskutere hvordan vi løser våre velferdsoppgaver, og vi er trygge på at Arbeiderpartiets representanter i by- og kommunestyrer landet rundt vil delta i og ta hånd om utfordringen på en utmerket måte i sine lokalsamfunn. Det som ikke er fullt så utmerket, er den pisk-og-tvang-innretningen som regjeringen legger opp til i kommunereformen. De kommunene som ikke strengt holder seg til regjeringens tidsplan, eller fatter de vedtak som regjeringen ønsker, står i fare for å tape både reformstøtte og omstillingsmidler. Det sies sågar fra regjeringens side at de kommunene som ikke slår seg sammen, vil kunne få vanskeligheter med å bli prioritert i forbindelse med behandlingen og prioriteringene i Nasjonal transportplan. Dette er utidig press-og-pisk-politikk overfor kommunene og en politikk som Arbeiderpartiet ikke kan stille seg bak. Det er en politikk som ikke vil sørge for at de lokale diskusjonene blir den gode lokalpolitiske prosessen som alle sier man ønsker. Å legge opp til omfattende endringer i Kommune-Norge med stram tidsplan og sterke innslag av trusler og tvang er ikke et godt utgangspunkt. Arbeiderpartiet har tillit til lokaldemokratiet og til at vettet og fornuften er sånn noenlunde likelig fordelt rundt om i landets by- og kommunestyrer. Det samme kan ikke sies om regjeringspartiene, som til tross for sine fagre uttalelser om tillit til lokaldemokratiet og deres ulike utsagn om at de stoler på den lokale klokskap, allikevel ser det som tvingende nødvendig å sette alle landets kommuner under administrasjon. Når regjerningen nå har flertall for å sette alle kommuner under overoppsyn av Fylkesmannen så snart de skal låne en eller annen sum til nødvendige investeringer i skole og helse, vitner ikke det om særlig tillit til våre lokale by- og kommunestyrerepresentanter. Og som om ikke det er nok, vil regjeringen også overstyre lokalisering av f.eks. sykehjem, skoler og barnehager, og regjeringen legger med dette sterkere føringer på kommunene enn de som nå ligger i ROBEK-systemet. Vi leser følgende fra Kommunal- og regionaldepartementet: «Kravet om statlig godkjenning skal forebygge at lån, investeringer eller lokaliseringer lokalt skaper uenighet mellom kommuner som kan være aktuelle kandidater for sammenslåing.» I Arbeiderpartiet har vi tillit til at våre lokalpolitikere ser sitt lokalsamfunns beste, og at det derfor er helt unødvendig å gripe inn i lokaldemokratiet, slik regjeringen nå gjør. Hvordan en slik inngripen nå skal føre til mindre byråkrati og mer demokrati, kan man bare undre seg over. Arbeiderpartiet mener det er behov for endringer i kommunestrukturen, og der geografiske og samfunssmesige hensyn tilsier endring av kommunegrenser eller sammenslåing av kommuner, mener vi staten positivt må stimulere til det. Arbeiderpartiet mener også at enkeltkommuner ikke må kunne stanse endringer som er hensiktsmessige ut fra regionale hensyn – det har vi gjentatt flere ganger. Men vårt utgangspunkt er klart: Endringer i kommunestrukturen bør normalt bygge på lokale ønsker og en reell frivillighet. Forskjellene mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet i denne sak er tydelige – det går et skarpt politisk skille mellom regjeringspartienes trussel-og-pisk-reform, sett opp mot Arbeiderpartiets frivillighetslinje. Til slutt viser jeg til de forslagene som Arbeiderpartiet står bak og er en del av. De forslagene gir en helt annen retning på kommunereformen enn den som flertallet her i Stortinget nå står for, og viser tydelig de politiske forskjellene mellom Arbeiderpartiet og regjeringen. Nå ser jeg at det lyser en rød lampe her, og det gjør det vel egentlig også for tilliten til våre lokale politikere, med regjeringens forslag til kommunereform.