Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-01-18:
Jeg vil begynne med å gi ros til interpellanten. Representanten Skovholt Gitmark har et svært langt engasjement for menneskerettigheter og for land der menneskerettighetene har svært skrinne kår – og Burma må sies å være blant dem. Som flere har påpekt, er Burma et land med lang historie for væpnet konflikt. Jeg må si at da dagen for løslatelse av Aung San Suu Kyi endelig var her den 13. november i fjor, var det nok mange med meg som følte en stor, stor lettelse. Dette er et politisk forbilde, ikke bare for meg, men for veldig mange andre. Men så er det sånn at det å løslate henne ikke løser situasjonen Burma er i. Det kan bidra – det kan bidra positivt – fordi hun fortsatt er en sterk politisk kraft med evne til å samle mennesker og evne til å få ting til å skje, og ikke minst hennes sterke vekt på at man må ha dialog og på at man må komme seg videre i Burma. Det tror jeg kan være veldig positivt. Selve valget var jo en historie for seg selv, hvor man hører klare rapporter om trakassering og skremming av velgere, man hører om juks og velgere som blir bortvist fra valglokalene. Det er ingen måte å si det på at dette var et fritt og rettferdig valg. Det er også sånn at man i Burma, som i mange andre autoritære regimer, er nødt til å bygge sivilsamfunnet. Det er den eneste veien til et demokratisk styresett på sikt. Det gjelder for et land vi diskuterte i går, Etiopia, men det gjelder også for Burma og mange andre land. Norges måte å håndtere denne typen autoritære regimer på må aldri være å vike tilbake for brudd på menneskerettigheter. Det er vi nødt til å ta opp, uansett om det er Burma eller Etiopia vi håndterer. Kinas rolle i regionen er ikke uten betydning når det gjelder det som nå skjer i Burma. Burma ligger jo geografisk strategisk viktig til. Det gjelder ikke bare for Kina, det gjelder også i stor grad for India. India ser på Kina som en portal til resten av regionen og til Sørøst-Asia, og Kina har sterke interesser i Burma allerede. Kina har, i likhet med måten de agerer på i mange afrikanske land, sørget for å bygge infrastruktur og sørget for å ha nære bånd til juntaen, som gjør at de har en viktig strategisk posisjon i Burma. Det som nå skjer i hele Sørøst-Asia, er at den sikkerhetspolitiske dynamikken er slik at militære virkemidler igjen er blitt veldig aktuelle. Det påvirker alle land i regionen, og det påvirker i aller høyeste grad også Burma og forholdet mellom Burma og andre land i regionen. Det er en sterk vekt fra Kinas side på forsvarsbudsjettene. De er tredoblet på ti år. Det er vanskelig å bedømme om det er en reell opprustning eller om det er en modernisering av forsvaret til Kina. Poenget med å nevne disse tingene er at det har stor effekt og stor betydning for alle landene i regionen, ikke minst for muligheten til å påvirke Burma i en mer demokratisk retning. Kina har, særlig på det afrikanske kontinent, vært veldig aktive de siste årene med å bygge infrastruktur, gi lån og gi bistand. På den måten implementerer de det de selv ønsker andre land skal gjøre overfor dem, nemlig ikke å stille spørsmål og ikke blande seg inn i innenrikspolitiske spørsmål. Det betyr at det blir stadig vanskeligere for land utenfor å stille krav i møte med f.eks. militærjuntaen i Burma. Dette er noe som nok kommer til å bre om seg ytterligere. I går kunne vi lese at Kina nå har passert Verdensbanken som den største kreditoren for landene i Afrika. Det er nok en utvikling som kommer til å fortsette med uforminsket styrke. Det er, uansett hvordan man ser på det, viktig at Norge samhandler med sine allierte og med andre land i verden for å ha en så enhetlig stemme som mulig når det gjelder forholdet til militærregimet i Burma. Men Norge har et særlig ansvar for å sørge for at menneskerettighetenes situasjon forbedres og å bidra til det på alle måter Norge kan. I fjor var det to nominasjoner som var interessante. For det første ble filmen Burma VJ nominert til Oscar – en interessant måte å skape oppmerksomhet om situasjonen på i seg selv. Og også i 2010 ble Democratic Voice of Burma nominert til Nobels fredspris. Det har de også blitt før. Det er også en interessant måte å skape oppmerksomhet om det som skjer i Burma på.