Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
I et replikkordskifte med meg i finansdebatten var kunnskapsministeren svært ærlig om det budsjettforslaget vi i dag behandler. Han sa at flertallspartiene med Kristelig Folkeparti og Venstre har gjort budsjettet både bedre og sterkere. Det må jo bety at statsråden mener at det budsjettet han selv la fram, ikke var det beste for landet. Det er jeg helt enig med statsråden i, for hvis han og regjeringa hadde fått det som de ville, hadde bl.a. folkehøyskolene blitt kraftig svekket, studieforbundenes verdifulle tilbud over hele landet ville fått 40 mill. kr mindre, og Studiesenteret Finnsnes AS og studiesenteret.no hadde vært så godt som slettet fra kunnskapskartet. Statsråden har, som sagt tidligere i debatten, vært på kakefest for å feire at et av kuttforslagene hans ikke ble gjennomført. Det kan bli mange kakefester på ministeren framover. For de nevnte kuttene er bare noen få eksempler på det som ble rettet opp i forliket, men som hadde vært realitet dersom Høyre og Fremskrittspartiet hadde hatt flertall. Forslagene var både ødeleggende og usosiale. I tillegg var argumentasjonen for hvorfor kuttene ble foreslått, lite overbevisende. La meg ta noe av statsrådens egen argumentasjon. I spørretimen 12. november sa han at kuttforslaget til folkehøyskolenes kortkurs var forsvarlig fordi det rammet det ministeren selv betegnet som rike mennesker mellom 40 og 70 år. Her er noen få eksempler på de kursene vi snakker om: sommerkurset for psykisk utviklingshemmede ungdommer, cøliakikurset for ungdommer og familier, kurs der forebygging av seksuelle overgrep er tema, kurs for dem med spiseforstyrrelser og skrivekurs. Jeg finner det noe merkelig at statsråden betegner disse som folk mellom 40 og 70 år med god råd. Men jeg skal ikke gå inn i noen debatt med statsråden om dette, for vi har nok forskjellig oppfatning av hva vi mener med god råd, og hvorvidt læring og behov for utdanning er aldersavhengig. For Arbeiderpartiet er det viktig at vi har lik rett til utdanning uavhengig av lommebok, alder, kjønn og stand. Ett av kuttene som dessverre ikke ble rettet opp, var bevilgninger til Genèveskolen. Den er nå strøket fra statsbudsjettet. Skolen har siden 1931 vært en viktig arena for alle fagorganisasjoner, hvor tillitsvalgte fra hele Norden har hatt muligheten til å lære om internasjonale, faglige og politiske spørsmål. Men dette er enda et eksempel på at fagbevegelsen ikke er viktig for regjeringa. En bevilgning på 700 000 kr ville ikke akkurat ha satt norsk økonomi over styr, men de blå-blå mener tydeligvis at det er rett og rimelig å la de andre nordiske landene ta regninga for norske elever. Et annet sted statsråden kanskje skal på kakefest, er hos landets studieforbund. Hvert år arrangerer studieforbundene rundt 43 000 kurs, og nesten 10 pst. av befolkninga deltar. Siden regjeringa la fram sitt budsjettforslag, har jeg fått en mengde fortvilte e-poster og brev om denne saken. De kommer fra landets frivillige kultur- og amatørteatermiljø, ungdomslag, teatergrupper, fritidsklubber, kor, korps, dans og fra de funksjonshemmedes organisasjoners studieforbund, for å nevne noen. Mange opplyser at mye av det lokale studiearbeidet hadde måttet legges ned hvis budsjettforslaget fra regjeringa hadde fått flertall. Frivillig sektor har vært viktige bidragsytere i utviklinga av landet vårt, og mange av dem har gjort samfunnet vårt både rikere og varmere. De er gode supplement til offentlige tilbud, og de er nyskapende og viktige stemmer i samfunnsdebatten. Derfor støtter Arbeiderpartiet opp om frivilligheten. Fram til vi så forslaget til statsbudsjett, trodde vi den var viktig for regjeringa også. Jeg har for lengst kommet ut av tellinga over hvor mange ganger statsministeren og statsråden har snakket om hvor viktig frivilligheten er, og da de for seks dager siden la fram sin frivillighetserklæring, ble det sagt: «Frivillighet er en avgjørende del av så godt som alle samfunnsområder. Gjennom Frivillighetserklæringen vil vi sikre frivillig sektor forutsigbarhet, åpenhet, tillit og tilgjengelighet i dialogen med regjeringen uavhengig av hvilket departement de henvender seg til. Det at folk engasjerer seg og tar ansvar i nærmiljøet, forebygger ensomhet og bygger fellesskap. Det er frivilligheten som skaper det gode samfunn.» Videre ble det sagt: «Frivillige organisasjoner er limet i samfunnet vårt.» Og: «Frivilligheten skaper glede, trivsel og knytter lokalsamfunnene sammen. Derfor er det viktig at både stat og kommuner gir frivilligheten gode vilkår.» Dette er godt sagt, og jeg er helt enig. Det oppsiktsvekkende er at dette ble sagt av regjeringa for få dager siden, under to måneder etter at de la fram et budsjett der de mente det var en god idé å kutte i frivilligheten uten noen begrunnelse. Det var først i debatter i ettertid vi fikk høre at kuttene var nødvendige for å sikre frivillig sektor uavhengighet og troverdighet. Jeg må få spørre statsråden: Hva mener han og regjeringa nå med at både stat og kommune må gi frivilligheten gode vilkår? Eller for å si det på en annen måte: Ettersom jeg er fra Hedmark og Prøysen har vært sitert mange ganger her i dag, kan jeg jo stille spørsmålet: Hvordan skal han sørge for at «graset er grønt for æille»?