trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Statistisk sentralbyrå har endret måten å telle antallet jordmorårsverk på. Helse- og omsorgsdepartementet har forholdt seg til den offisielle, nye statistikken fra SSB i statsbudsjettet for 2012. SSB opplyser imidlertid at de også har gjort registreringer på samme måte som tidligere. Denne viser at det ikke har vært en nedgang, men en økning på to årsverk fra 2009 til 2010. Helse- og omsorgsdepartementet har fulgt utviklingen i kommunejordmortjenesten over mange år og omtalt den i statsbudsjettet. Årsverksstatistikken er en viktig indikator for kapasitet i tjenesten, så det er beklagelig at vi ikke kan sammenligne direkte før og etter 2010. Grunnen til at SSB har endret innsamlingsgrunnlaget, er at de vil etablere en bedre og mer pålitelig statistikk. Jeg er likevel enig med representanten i at utviklingen de siste årene har vært svakere enn ønsket. Fra 1995 til 2009 økte antall jordmorårsverk i kommunene fra 176 til 295. Rundt halvparten av denne økningen fant sted de tre første årene. Fra 2008 til 2009 var det ingen endring i antall jordmorårsverk. Vi vet også at mange stillingsbrøker er små, med gjennomsnittlig 0,6 jordmorårsverk per kommune. Dette er ikke tilfredsstillende. Vi vet at stadig flere gravide etterspør jordmor i svangerskapsomsorgen, og at tidligere utskrivning fra fødeinstitusjonene øker behovet for oppfølging der mor og barn bor. Dette er jeg opptatt av å gjøre noe med. Som det fremgår av stortingsmeldingen om fødselsomsorgen, komiteens innstilling til denne og Helsedirektoratets Utviklingsstrategi for jordmortjenesten, er det viktig med sammenhengende tjenester for å skape trygghet og forutsigbarhet i tjenestetilbudet til gravide, fødende og barsel-/nybakte familier. Som jeg redegjorde for tidligere i år i forbindelse med behandlingen av Dokument nr. 8:12 for 2010–2011 om tiltak for å styrke den kommunale jordmortjenesten, er det satt i gang flere løp med betydning for denne tjenesten. Jeg håper at disse tiltakene sammen vil bidra til å styrke jordmortjenesten og gi gravide, fødende og nybakte familier et godt tilbud.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Jeg er helt enig i at to årsverk på hele landet ikke er mye. Vi ønsker en sterkere jordmortjeneste i kommunene ikke minst ut fra at mange ønsker å komme tidligere hjem fra fødeavdeling eller -klinikk, og derfor trenger jordmor også i nærmiljøet. Jeg har lyst til å vise til det jeg sa også under behandlingen av Dokument nr. 8-forslaget, at vi har gitt RHF-ene og berørte kommuner i oppdrag å samarbeide om planene for svangerskaps-, fødsels- og barselsomsorg i regionen. Vi skal fortsatt arbeide med å legge til rette for større stillingsbrøker. Det kan man gjøre i samarbeid med sykehusene. I det nye lovverket er det et lovmessig krav om avtale mellom kommune og helseforetak. Som et minimum skal de omfatte også avtale om jordmortjenester og samarbeid om forebygging.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Det jeg synes er viktig nå, er at det nye lovverket – den nye kommunale helse- og omsorgstjenesteloven – iverksettes fra 1. januar 2012. I den er kravene til dette tjenestetilbudet forsterket – det er de faktisk. Tilbudet skal være i kommunen. Så er det disse avtalene mellom sykehusene og kommunene. Hele veiledningsmaterialet for disse avtalene foreligger nå. En av de første tingene som må være på plass, som et minimum, er avtale om jordmortjeneste. Det viser egentlig at vi har satt dette høyt. Det er viktig at man vet på sykehusene hva man kan forvente av kompetanse i kommunen, og vice versa. Så dette er et viktig punkt for oss, nettopp fordi – som Sjøli sier – mange ønsker å komme tidligere hjem. Vi ønsker å legge til rette for det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Jeg er opptatt av at ingen unge med nedsatt funksjonsevne bør bo i institusjoner som er beregnet for eldre, mot sin vilje. Unge mennesker med nedsatt funksjonsevne skal få mulighet til å leve et mest mulig selvstendig liv. Det er kommunen som har ansvaret for å gi den nødvendige helsehjelp til den enkelte, og kommunene står også fritt til å vurdere hvordan tjenesten skal organiseres. De siste ti årene er det blitt færre unge under 50 år i institusjoner som er beregnet for eldre. I 2010 var det 166 personer under 50 år som bodde i institusjoner for heldøgns omsorg og pleie, ifølge Helsedirektoratet. Dette er en økning – det er riktig – i forhold til 2009. Jeg ser alvorlig på denne økningen. Fylkesmennene har siden 2005 fulgt opp denne gruppen beboere spesielt. De undersøker bl.a. om den enkelte bruker ønsker å flytte ut, og om det er laget en individuell plan. I 2010 var det 16 personer som svarte at de ønsket å flytte ut, men som ikke hadde konkrete flytteplaner. Fylkesmennene følger opp disse i høst. Direktoratet får rapport innen 1. november. Det er etablert en kontaktgruppe som følger med på situasjonen, og den vil eventuelt komme med forslag til nye tiltak. Gruppen består av representanter fra Helsedirektoratet, KS, Norges Handikapforbund, Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon og Helse- og omsorgsdepartementet. Jeg vil følge utviklingen nøye. Fylkesmennene har – etter min vurdering – god oversikt over situasjonen. Mange fylkesmenn har inntrykk av at kommunene generelt strekker seg langt for å gi et godt tilbud til denne gruppen, men at det kan være tidkrevende å etablere alternative botilbud til unge mennesker med funksjonshemning.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Jeg står med tallene fra 2004 foran meg. Jeg skal ikke gjenta dem, for det er egentlig uinteressant. Det som er interessant, er hva som faktisk gjøres. Fylkesmennene følger opp hver enkelt av de unge brukerne som ligger på sykehjem. Så må vi også være klar over at mange sykehjem har nå etablert palliative avdelinger, hvor mange unge, kreftpasienter spesielt, kan være blant pasientene som telles med. Når det gjelder de 16 som ønsket å flytte ut, har man en konkret oversikt over hver enkelt, man følger opp kommunen, og som sagt er det også en ekstern kontaktgruppe som følger med på denne situasjonen. Så jeg har bare lyst til å understreke at dette er et område som vi er opptatt av, og som vi selvfølgelig ønsker å følge opp, for man må ha rett til å bo slik som man ønsker, og det må legges til rette for det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Når det gjelder tendensen til at kommuner bygger institusjoner istedenfor omsorgsboliger og bofellesskap, er det en veldig lite ønsket utvikling, og her mener jeg faktisk at kommunepolitikerne har et stort ansvar, for det var ikke det som var meningen med reformen. Det jeg gjorde i fjor, var å få laget en bok med veiledning til hvordan unge, også psykisk utviklingshemmede, kunne tilrettelegge for egne boliger dersom de ønsker det. Der er det faktisk en ganske god variasjon og mulighet, men jeg tror kanskje at disse ordningene er lite kjent. Derfor sendte jeg ut materiell til hver enkelt kommune og understreket det regelverket som er i forhold til den enkeltes mulighet til å skaffe seg egen bolig.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Det var i 2009 tre PET-CT-skannere i bruk i Norge, i tillegg til at Helse Nord RHF ved Universitetssykehuset i Nord-Norge hadde en avtale om kjøp av mobile PET-undersøkelser fra Finland. Fra 2011 er det i bruk fem PET-CT-skannere i Norge, inkludert en ved det private sykehuset Aleris i Oslo. I Tromsø eksisterer det fortsatt leasingavtale med mobil PET-skanner fra Finland. Det ble i 2009 utført 3 900 PET-undersøkelser i Norge. Anslag for 2011 er ifølge Helsedirektoratet 4 200 undersøkelser. Det forventes en økning i 2012. Helsedirektoratet vurderer at man med full utnyttelse av dagens maskiner kan komme opp i 6 500 undersøkelser per år, inkludert en viss økning i kjøp for Universitetsklinikken Nord-Norge i Tromsø, inntil de får på plass sin egen PET-CT-skanner, som ytterligere vil øke kapasiteten. Den viktigste årsaken til begrensning i utnyttelse av maskinene er i dag kompetansemangel hva gjelder viktige personellgrupper som spesialister i strålefysikk, nukleærmedisin og radiologi. Sykehusene må sørge for å utdanne tilstrekkelig personell, slik at utstyret kan utnyttes på en god måte. Jeg har bedt Helsedirektoratet gi en vurdering av hvilke pasientgrupper som i dag bør tilbys utredning med PET-CT, og hvilken kapasitet som er nødvendig. Dersom en slik vurdering viser at kapasiteten i dag er for liten, vil jeg be de regionale helseforetakene om å øke kapasiteten. De kan da selv velge om de vil øke egen kapasitet, eller om de vil benytte ledig kapasitet hos private.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Nettopp fordi det trengs retningslinjer for hvilke pasienter og pasientgrupper som bør få en PET-CT-undersøkelse, har vi bedt Helsedirektoratet om å gå gjennom det og gi retningslinjer for det. Så vil jeg si – som jeg sa også i det første innlegget mitt – at begrensningen er veldig mye på kompetanse. Den må økes, og her er det ikke bare snakk om leger, her er det snakk om veldig mye annen type personell. I tillegg har jeg lyst til å si at etter det vi kan se, er vi på omtrent samme nivå som Sverige og som andre europeiske land. Danmark ligger høyt over, men mener at de kanskje har for mange PET-CT-skannere. Men her følger vi utviklingen nøye, for det er helt klart at det kan gi verdifulle undersøkelser, og det er viktig for de pasientene som trenger den spesielle undersøkelsen, at de får det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Jeg vil gjenta nok en gang at det ikke nødvendigvis er kapasitetsbegrensning, det er gjerne kompetansebegrensning. Så vil jo det på en måte gi en total begrensning i kapasitet. Det er nettopp derfor Helsedirektoratet, når de gjør sin vurdering, må vurdere om det er flere pasienter som burde fått dette. Må vi da utvide kapasiteten i det offentlige, eller skal vi legge opp til å bruke den private kapasiteten som er? For det er helt klart at målsettingen er at de pasientene og pasientgruppene som har nytte av denne type undersøkelse, må få det. Det må ikke skapes et inntrykk av at vi har dårlige undersøkelser i Norge. Det har vi ikke. Men det er veldig viktig at de pasientene som har nytte av denne undersøkelsen, faktisk får den, og at det blir til hjelp i deres behandling.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-10-26:
«Det er i dag et etterslep for å få gjennomført lovpålagt opplæring innenfor brannvesenet, med bakgrunn i at både deltidsmannskap og heltidspersonell ikke har fått nødvendig opplæring. Hvilken strategi har statsråden for at alle deltidsmannskaper og heltidspersonell i brannvesenet skal få gjennomført sin lovpålagte opplæring?»
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-10-26:
Jeg registrerer at regjeringen ikke har klart å forbedre noe av det som har vært oppe tidligere. Jeg stilte statsråd Storberget et spørsmål den 26. mai 2011, da vi hadde en interpellasjon om hva man hadde tenkt å gjøre, og da sa Storberget at han så behovet for økt utdanningskapasitet og behovet for mer kompetanse. Det var i mai måned. I dag sier man at man skal se på de nye ordningene. I dag er det 5 000 deltidsmannskaper som ikke har fått sin utdannelse. Dette har store konsekvenser for hele Norge og spesielt for distriktene. Store byer som Oslo, Bergen og Trondheim har ingen problemer, det er brannkonstabler rundt omkring i distriktene i hele Norge som får problemer. Mitt spørsmål blir da: Når man 31. desember 2012 skal innføre dette, hvordan skal man klare å utdanne 5 000 deltidsmannskaper på under ett år?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-10-26:
Det svaret statsråden gir, er jo det som er rett: Hun sier at man faktisk har tatt kapasitet fra heltidspersonell, som nå gjør at det bare er rundt 40 pst. av heltidspersonell som har behov for utdannelse, som får det. Så her flytter man et problem istedenfor å bevilge penger. Det man må gjøre her, er å bevilge penger. For å få utdannet de 5 000 deltidsmannskapene må man altså ha ca. 300 kurs, og det vil koste ca. 50–60 mill. kr, som kanskje må tas over to, tre, fire år. Det må jo statsråden eventuelt få utredet. Etter den 22. juli sto bl.a. statsministeren og pratet veldig godt om brann- og redningsetaten, at man måtte styrke den beredskapen i hele Norge. Vi så den fantastiske jobben alle redningsmannskapene gjorde, også i brann- og redningsetaten, på Utøya og i Oslo, og hvor avhengig man er av dem. Så mitt spørsmål blir igjen: Er det sånn nå at deltidsmannskapene ofres for heltidsmannskapene?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Forskrift av 26. juni 2002 om organisering og dimensjonering av brannvesenet skal sikre at brannvesenet er organisert, utrustet og bemannet slik at lovpålagte oppgaver blir tilfredsstillende utført. I Norge er brannvesenet en kommunal oppgave. Regjeringen er opptatt av å sikre at deltidsbrannpersonell får sin lovpålagte utdanning innen utløpet av overgangsordningen i forskriften. Det samlede behovet for brannutdanning ble omtalt i St.meld. nr. 35 for 2008–2009. På den bakgrunn oppnevnte regjeringen 17. desember 2010 et utvalg som innen januar 2012 skal utrede det samlede utdanningsbehovet i brannvesenet, for både heltids- og deltidspersonell. Det vil være korrekt å se hen til denne utredningen i vurderingen av ytterligere tiltak i forbindelse med brannutdanning. I utvalgets mandat står det at en gjennomgang av det framtidige utdanningsbehovet må belyses ut fra dagens og framtidens utfordringer i brannvesenet, både på det forebyggende og på det beredskapsmessige området. Utvalget er bedt om å beskrive styrker og svakheter ved dagens undervisningstilbud og gi en anbefaling om hvilke elementer som bør videreføres, og hvor det er behov for endringer, i lys av de kompetansemessige utfordringer som brannvesenet står overfor i dag, og vil kunne stå overfor i framtiden. Utvalget er også bedt om å vurdere om økt interkommunalt brannsamarbeid vil kunne styrke kompetansen i deltidsbrannvesenet. Jeg mener derfor at det mest hensiktsmessige er å avvente ytterligere tiltak i forbindelse med utdanning av hel- og deltidsbrannvesenet til brannutdanningsutvalget har levert sin rapport. Det kan bli nødvendig å utvide overgangsordningen for deltidspersonell, men en slik beslutning må eventuelt tas etter at departementet har mottatt brannutdanningsutvalgets rapport. Det vil da foreligge et bedre grunnlag for å gi nærmere anvisning for hvordan brannutdanningen bør innrettes i tiden framover. Overgangsordningen utløper 31. desember 2012. Ettersom utvalget leverer sin rapport nær ett år i forkant, dvs. den 31. januar 2012, mener jeg at det er en forsvarlig strategi.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Det er riktig at det har vært en del kø for å få gjennomført de utdanningstiltakene som er nødvendige. Derfor er det gjort noen omprioriteringer ved at man har tatt enkelte kurs som heltidspersonell skulle ha, og brukt dem til fordel for deltidspersonell. Så mener jeg at det er gjort et grep i og med at det er satt ned et utvalg som skal gå gjennom hele utdanningssituasjonen for brannpersonell, der vi ser på både heltids- og deltidspersonell. Jeg er helt sikker på at utvalget kommer til å gi gode råd som vil være mulig å ta inn over seg, også før forskriften utløper den 31. desember i 2012, sånn at de som trenger utdanning, faktisk får det.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Nei, som jeg sa i mitt svar, er det altså prioritert kapasitet for at deltidsbrannmannskap skal få utdanning. Så er jeg helt enig med representanten Trældal i at det var mange i brann- og redningsetaten, som i veldig mange andre viktige deler av beredskapssystemet vårt, som gjorde en kjempejobb etter 22. juli. Det er viktig at de som jobber med brann og redning, har god kunnskap. Derfor har vi tatt på alvor og ønsker å gå igjennom hele utdanningsløpet for å se om vi har innrettet den utdanningen på best mulig måte. Den rapporten vil justisministeren få i løpet av tre måneder, og jeg er trygg på at justisministeren kommer til å ta saken på alvor og gjøre de tilretteleggingstiltakene som er nødvendig etter at den rapporten er lagt fram.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Det er flere grunner til at vi fortsatt ønsker å ha grenser for kommersiell aktivitet på søndager. Søndagen bør være en annerledes dag som skiller seg fra de andre dagene i uken. Hensynet til arbeidstakerne i varehandelen er også viktig. Helligdagsfredlovens bestemmelser er ikke begrunnet først og fremst i hensynet til de næringsdrivende. Hovedregelen i helligdagsfredloven er at butikkene skal ha stengt på søndager. For å ivareta helt praktiske behov er det imidlertid en rekke unntak fra dette utgangspunktet. Unntakene er tatt inn av hensyn til forbrukerne. Et av unntakene gir fylkesmannen adgang til å bestemme i forskrift at et område skal regnes som typisk turiststed. Dette innebærer at butikkene på stedet kan holde åpent også på søndager hele eller deler av året – gjerne i sommerhalvåret, hvis det er det som er det mest aktuelle. Forutsetningen er for det første at kommunen anbefaler dette i en søknad til fylkesmannen. Dessuten kreves det etter loven at salget i området i hovedsakelig skjer til turister. Utover dette er det opp til fylkesmannens skjønn å avgjøre om en søknad bør innvilges. Det må foretas en konkret vurdering i hvert enkelt tilfelle, der alle aktuelle interesser blir trukket inn. Et annet unntak gjelder utsalgssteder som i det vesentlige selger kiosk- eller dagligvarer, og som har en samlet salgsflate som ikke er over 100 m2, jf. helligdagsfredloven § 5 annet ledd nr. 1. En rekke dagligvareforretninger som oppfyller arealkravet, holder åpent på søndager. Jeg forutsetter at fylkesmannen foretar en konkret vurdering i hvert enkelt tilfelle når kommunen fremmer søknad om å få fastsatt i forskrift at et område skal regnes som typisk turiststed. Jeg har ikke holdepunkter for at fylkesmannen forskjellsbehandler næringsdrivende. Jeg følger med på fylkesmennenes praksis, og jeg kan ikke se at Østfold skiller seg ut når det gjelder typiske turiststeder. I Østfold er det fire typiske turiststeder. Dette gjelder tettstedet Båstad i Trøgstad kommune, et avgrenset område i Marker kommune, Gamlebyen i Fredrikstad og Hvaler kommune. Etter mitt syn er det ikke aktuelt å la kommunene selv få gi dispensasjoner fra helligdagsfredloven. Fylkesmennenes myndighet på dette området kan bidra til en ensartet praksis. Dersom myndighet ble lagt til kommunene, ville dette kunne føre til en uthuling av vernet om søndagen, noe jeg tror mange ikke ønsker.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Det er to søknader om forskrift i Østfold fylke som er avslått av fylkesmannen, så det kan ikke gjelde alle de kommunene som her er berørt, for det er i kun to tilfeller det er gitt avslag på forskriftsforslag fra kommunesektoren. Så er det helt riktig at det kan bli forskjeller, fordi enkelte butikker da holder seg innenfor den 100 m2-grensen som er etablert. Det er en helt lovlig tilpasning som enkelte butikker gjør, og det kan jo medføre at det vil bli forskjell mellom enkelte butikker innenfor den enkelte kommune, fordi arealkravene da oppfylles av enkelte, men ikke av andre. Men det er ikke riktig at det er mange kommuner som har fått avslag når det gjelder typiske turiststeder. Det er som sagt kun to.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Som jeg sa, har jeg ingen grunn til å anta at fylkesmannen i Østfold driver forskjellsbehandling mellom enkelte kommuner. Det er gitt strenge krav i oppsettet for hvordan man skal definere et turiststed. En vesentlig del av omsetningen må komme fra turister, og jeg ser ingen grunn til å tvile på at de vurderingene som fylkesmannen i Østfold gjør, er korrekte i henhold til lovbestemmelsen. Dersom man faktisk ønsker en endring på dette området, er det jo fullt mulig å endre helligdagsfredloven eller å endre arbeidsmiljøloven. Da ville man jo kunne ha en helt åpen tilnærming. Det er ikke denne regjeringens standpunkt. Jeg tror det er viktig for oss at vi holder fast ved at søndagen skal være en annerledes dag, og da må det være noen regler som gjelder. Jeg mener det er hensiktsmessig at det er fylkesmannen som avgjør den type saker, slik at man kan betrakte like tilfeller likt i de enkelte fylkene, og ikke la det være opp til den enkelte kommune å foreta de beslutningene.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-10-26:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «Det snakkes så mye om nedbygging av dyrket areal, men svært lite om nydyrking. Norge har store områder med god jord som med fordel kunne vært dyrket opp, f.eks. i Hedmark fylke. Hvorfor legger ikke statsråden til rette for dette?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-10-26:
Jeg takker statsråden for en grei oppsummering, men den ga egentlig ikke noe særlig svar på det jeg spør om. Jeg mangler en motivasjon – jeg mangler det at statsråden reiser rundt og motiverer folk til å dyrke opp. Det er klart at det har skjedd mye de siste årene. Statsråden nevnte alle våre forfedre og hvordan de gjorde det – at de har dyrket opp den beste jorda. Jeg mener fortsatt at det er mye god jord som kan dyrkes opp, og vi har helt andre maskiner nå enn vi hadde før. Vi har gjødselplaner, vi har grøfteplaner – vi har masse planer som gir muligheter til å gjøre den jorda som kan dyrkes opp, mer effektiv enn den er i dag. Det er klart at det nedbygges en del jord. Men det er slik samfunnet er i dag. Det er mye annet i samfunnet som trenger de arealene. Derfor må vi motivere mer til nydyrking. Det er klart: Før kjente vi til stubbebryteren. Det er helt andre måter å dyrke opp jord på nå enn ved å bruke en stubbebryter.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-10-26:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Slik situasjonen er i dag, har vi aldri hatt så få gårdsbruk som vi har, vi har aldri hatt så få bønder som vi har, og vi har aldri hatt såpass lite areal å dyrke som vi har. Samtidig er matproduksjonen omtrent på det nivået vi har hatt i mange år bakover. Det viser at vi har fått et mer effektivt landbruk, selv om det er færre bønder som gjør jobben. Jeg mener at de bøndene kan gjøre en enda bedre jobb med bedre muligheter. Jeg ønsker at det bl.a. skal være raskere saksbehandlingstid og lettere å få et ja. I min nabokommune, Våler i Solør, skal det dyrkes opp 6 000 mål nå. Det er kjempebra, og det er god, produktiv matjord. Men det tar så lang tid, og slik er det for mange andre, også potensielle bønder som kan tenke seg å dyrke opp. Det tar for lang tid. Det er et stort byråkrati. Det er mange som skal være med i en høringsinstans, og tiden går.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-10-26:
Jeg vil først understreke at jeg er svært opptatt av å begrense nedbygging av den dyrka jorda vi har i dag. Nedbygd jordbruksjord er tapt for matproduksjon for alltid. Det er derfor spesielt viktig å unngå nedbygging i de områdene hvor vi har den beste jorda og de beste vekstforholdene. Nydyrkingsarealer har sjelden tilsvarende kvalitet. Dette sier seg egentlig selv. Hadde disse arealene vært like gode som det som faktisk er oppdyrket areal i dag, ville også disse arealene vært dyrket opp av våre forfedre. Men, som sagt, det er ingen regel uten unntak. Det finnes selvsagt potensielt dyrkbare arealer som har jord av høy kvalitet. Dette er altså unntaket og ikke regelen. Jeg er derfor stolt over at den rød-grønne regjeringen har bidratt til at nedbyggingen av jordbruksareal er redusert de siste årene. På den måten bidrar vi til å bevare produksjonspotensialet for framtiden. Så til nydyrking. Regjeringen stimulerer til nydyrking. I dag kan nydyrking utgiftsføres i sin helhet det året den gjennomføres, selv om verdien av nydyrkingen fordeler seg over mange år fram i tid. Dette gir altså en betydelig skattegevinst for den som nydyrker. Videre vil ethvert godkjent nydyrket areal motta areal- og kulturlandskapstilskudd, og dermed øker det bondens inntekter. Nydyrkingen har også vært økende etter at den rød-grønne regjeringen kom til makten. Nydyrkingen var nede i 7 300 dekar i 2002, mens den i fjor var hele 20 000 dekar. Hedmark er et av de fylkene hvor det nydyrkes mest. Dette viser at vi har greid å skape framtidstro i næringen gjennom å ha tilrettelagt for en bedre økonomi generelt. Jordbruksoppgjørene har gitt grunnlag for et inntektsløft på om lag 70 pst., eller vel 110 000 kr per årsverk fra 2006 til 2011 med prognosegrunnlaget fra forhandlingene i 2011. En slik utvikling gir framtidstro. Den økte nydyrkingen er en god indikator på at politikken virker, og at vi på den måten legger til rette for økt matproduksjon også i framtiden.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-10-26:
Til tross for teknologisk utvikling og tilgang på næringsstoffer er det viktig å ta med seg at realiteten knyttet til fruktbar og mindre fruktbar jord ikke har endret seg. Det som ikke er dyrket opp allerede nå, har ikke den samme egenskapen, det samme potensialet, som det arealet som er dyrket. Her er også klimaet viktig. Selvsagt er det en viktig reserve, men derfor er prioritet nr. én å redusere avgangen eller omdisponeringen av dyrket mark, slik at vi kan beholde den beste jorda. Så er jeg enig med representanten Bredvold i at det er viktig å stimulere til nydyrking der en har behov for mer jord. I mange områder er det tilfellet, og i mange områder finnes det også gode arealer. Det er en sak som vi jobber med hele tiden. Samtidig er det ikke minst en interesse for den enkelte bonde. Han er selvstendig næringsdrivende og vet selv om egne behov. Det må være grunnlaget for videre utvikling.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-10-26:
Jeg kjenner ikke denne enkeltsaken som representanten Bredvold her nevner som et eksempel. Jeg kjenner imidlertid til at det er et stort nydyrkingsprogram i Hedmark, og i Våler kommune har man vært aktiv i denne sammenhengen. I den grad nydyrking stoppes av sen kommunal saksbehandling, er jeg veldig opptatt av å følge opp initiativet fra representanten Bredvold om å jobbe med å redusere denne saksbehandlingstiden, få effektiv saksbehandling som sikrer at bonden – nydyrkeren – kan få satt plogen i jorda og så fort som mulig få ryddet jorda og på det viset gjøre den klar for matproduksjon. Den intensjonen støtter jeg helt og fullt, så jeg vil gjøre så godt jeg kan for å følge opp.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-10-26:
Jeg vil gjerne stille fornyingsministeren et spørsmål: «Etter en kort opptelling har 12 av 18 kommuner i Østfold søndagsåpne butikker. Totalt 18 butikker er søndagsåpne. Nye søkere om søndagsåpne butikker forskjellsbehandles innen samme kommune, ikke fordi kommunen sier nei, men fordi fylkesmannen overprøver lovlig fattede demokratiske vedtak. Når vil statsråden sørge for at næringsdrivende butikkdrivere ikke forskjellsbehandles og får samme mulighet som andre – særlig i sommerhalvåret?»
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-10-26:
Takk for svaret. Jeg er ikke betrygget av at statsråden følger nøye med på utviklingen i mitt fylke, Østfold, og jeg tror at det kan være nødvendig at statsråden tar seg en tur og ser på de 12 av 18 kommunene med hele 18 butikker som er søndagsåpne, og som har søndagsåpne butikker ikke bare knyttet til det arealet som statsråden nevner, og ikke bare knyttet til de opplagte fire stedene som nok veldig mange i Østfold vil si er typiske turiststeder, men ikke nødvendigvis alle fire. Situasjonen nå er at Kiwi-butikken i Saltnes, som er et typisk turiststed, og som ønsker søndagsåpen butikk i to og en halv til tre måneder, ikke får det, til tross for at Råde kommune og kommunestyret enstemmig har anbefalt det, og til tross for at fylkesmannen faktisk i sitt brev også erkjenner at dette er et typisk turiststed. Vi kan gå til kommune etter kommune. Det forskjellsbehandles innen kommunen, og mellom kommuner, og flere turiststeder er aktuelle for den definisjonen.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-10-26:
Det har jeg da heller ikke sagt. Jeg har sagt at det er 18 søndagsåpne butikker fordelt på 12 kommuner. Jeg tror nok at definisjonen av hva som er typiske turiststeder, må gjennomgås på nytt. Jeg vet også at fylkesmannen i Østfold i behandlingen av de to aktuelle søknadene fra Joker Ullerøy, Sarpsborg kommune, hadde et enstemmig bystyre som anbefalte dette. Det er et typisk turiststed med 300 husstander og 850 innbyggere, hvor man er helt avhengig av å ha en søndagsåpen butikk for å klare å bære det tilbudet som denne butikken representerer. Tre dagers inntjening i juli er det samme som inntjeningen i januar. I Råde kommune var det også anbefalt at man skulle ha søndagsåpne butikker. Fylkesmannen erkjenner at dette er et typisk turiststed. Så utfordringen er vel at vi skal slippe å ha en privatpraktiserende politiker som fylkesmann, men en som følger loven og de unntakene som gjelder der, som samtidig erkjenner det, og som faktisk gir næringsdrivende anledning til å holde søndagsåpent. Jeg er helt enig med statsråden i at søndagen er spesiell, men jeg ser også at det er noen unntak i loven som bør gis mulighet til å virke.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-10-26:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «EFTAs overvåkingsorgan, ESA, godtar ikke den norske gjennomføringen av EUs havnesikringsdirektiv. Direktivet berører rundt 600 norske havner. Hvilke konsekvenser og kostnader kan dette få for norske havner, og hva akter regjeringen å foreta seg for å unngå at en rekke norske havner må stenge hvis ikke norske tilpasninger kommer på plass?»
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-10-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Grunnen til at jeg tar dette spørsmålet opp i spørretimen, er at jeg ønsker at vi ikke skal komme i en situasjon hvor det skapes usikkerhet ved en rekke havner i Norge. De fleste havner i Norge har en særdeles viktig knutepunktfunksjon og er av avgjørende betydning for det levende liv i de lokalsamfunn de skal betjene. Derfor stiller jeg meg spørsmål ved om regjeringen har tatt litt for lett på dette direktivet. Det går ikke på kostnadene ved selve analysearbeidet på 10 000–50 000 kr, som statsråden henviser til, men på at man blir i stand til å foreta det analysearbeidet som ESA ber om. Vil man rekke å få gjennomført dette arbeidet innen fristens utløp den 1. januar 2012?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-10-26:
Det er jo betryggende at statsråden håper og tror, men jeg er litt opptatt av hva slags dialog regjeringen har med ESA og oppfølgingen av dette direktivet. Bakgrunnen er selvfølgelig det vi alle sammen kjenner til. Det er terror og terrortrussel osv., hvor det samme regelverket må følges opp i Norge som innad i Den europeiske union. Her har man i utgangspunktet fortolket direktivet på sin måte fra nasjonalt ståsted i Norge, noe som har vist seg ikke å være tilfredsstillende. Mitt oppfølgingsspørsmål nå til slutt er: Hvordan jobber regjeringen konkret i sin dialog med ESA og Konkurransetilsynet og lovverk på EUs hånd for å sørge for at vi ikke kommer i den situasjonen at vi risikerer at en norsk havn må stenge sin virksomhet, med de negative konsekvenser dette får?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Sjøtransport er viktig for norsk eksport og import av varer, og regjeringen jobber derfor for at transport på kjøl skal være effektiv og konkurransedyktig. Havnene er med dette en del av et internasjonalt transportnettverk som må oppfylle internasjonale regler og forpliktelser. Norsk oppfatning har vært at vi gjennom forordning om sikkerhet og terrorberedskap fra 2004 allerede oppfylte våre forpliktelser i henhold til havnesikringsdirektivet fra 2005. Flere EU-land har hatt tilsvarende tilnærming som oss. Høsten 2010 kom imidlertid EU med strengere føringer for tolkningen av direktivet, og ESA har fulgt opp med inspeksjoner og pålegg. Den norske tilnærmingen til havnesikringsdirektivet er derfor revurdert, slik at det nå må gjennomføres sårbarhetsvurderinger for flere norske havner enn det som vi tidligere har ansett som nødvendig. Konsekvensene for havnene er at det må utføres en ny sårbarhetsvurdering, eller en gjennomgang av foreliggende vurdering, etter reglene i havnesikringsdirektivet for alle de ca. 600 godkjente ISPS-terminalene. De nye føringene medfører at det ikke bare er selve havneterminalen, men et større omkringliggende område som skal vurderes for eventuelle sikringstiltak. Dersom sårbarhetsvurderingen viser behov for ytterligere sikring, skal det utarbeides en sikringsplan. Jeg vil imidlertid understreke at krav om å utføre en sårbarhetsvurdering ikke er det samme som krav om at det skal iverksettes tiltak. Kostnadene knyttet til gjennomføring av sårbarhetsvurderinger og eventuelle tiltak må på vanlig måte bekostes av havnene selv. Det er anslått at kostnadene for å utføre både sårbarhetsvurdering og sikringsplan vil ligge på ca. 10 000 kr per havneterminal. Dersom det unntaksvis må gjøres en helt ny sårbarhetsvurdering for en havneterminal, er kostnadene anslått til et sted mellom 30 000 og 50 000 kr. Om sårbarhetsvurderingen avdekker behov for tiltak, vil det påløpe ytterligere kostnader, avhengig av type tiltak og omfanget av tiltakene. Det er derfor ikke mulig å være mer konkret i dette kostnadsspørsmålet. ESA har gitt frist til 1. januar 2012 for å ferdigstille sårbarhetsvurderingene, og 1. juli 2012 for utarbeidelse og implementering av eventuelle sikringsplaner. Som sagt er skip og havner en viktig del av vårt transportsystem. Kystverket bidrar derfor aktivt med veiledning og bistand til havnene, slik at alle planverk og nødvendige tiltak kommer på plass innen fristene som er satt. Arbeidet har høy prioritet, og de fleste havnene er godt i gang. Jeg legger derfor til grunn at vi kommer i mål i tide.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
Det med EU-direktiv er jo en krevende øvelse. Som regel har jeg inntrykk av at vi blir kritisert for at vi for lett tar inn over oss alt som kommer. Det er kanskje den normale kritikken. I dette tilfellet, som gjelder havnesikringsdirektivet, har vi lagt oss på en fortolking av det som flere andre land har gjort. Så har vi registrert at EU har måttet stramme litt til. ESA har fulgt opp på det området, og vi har hatt en dialog med ESA på det punktet utover vinteren, våren og tidlig sommer. Den endte med at vi aksepterte at her må vi også legge en strengere tolkning til grunn. Det er bakgrunnen for at det ble sendt et brev til havnene, og Kystverket prioriterer dette. Med den kunnskapen jeg har i dag, både håper og tror jeg at vi skal rekke de fristene som er satt.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-10-26:
I dette tilfellet er i hvert fall jeg veldig betrygget, for jeg har fått oversikt over all den kontakten som har vært mellom norske myndigheter og ESA. Det har vært en brevveksling over en periode som var mest intensiv i februar, mars og utover våren i år. Da kom man til det punkt at man varslet ESA om at man godtok den strengere føringen for tolking av direktivet. Man varsler i brev om det, hvorpå Kystverket selvfølgelig får i oppgave å videreføre denne kontakten med havnene. De bistår havnene og jobber aktivt og målrettet, slik at man skal nå denne fristen og ikke komme i den situasjonen. Nå blir ikke havnene fysisk stengt, men båter som i tilfelle går til en havn som ikke har den nødvendige godkjenningen, kan risikere å få en mer nøye inspeksjon etterpå. Men igjen: Ut fra den kunnskapen jeg har, har jeg ikke grunn til å tro at vi ikke skal rekke fristen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-03-30:
På vegne av stortingsrepresentantene Tord Lien, Elisabeth Aspaker, Dagrun Eriksen og meg sjøl vil jeg fremme forslag om å fryse prosessen med nedleggelse av statlige grunnskoler for hørselshemmede.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-03-30:
Denne saken avslører at det å lage store databaser med informasjon om enkeltpersoner ikke er noen god idé. Hvis man skal gjøre det i forskningsøyemed, bør man i hvert fall sørge for at det er folk som har samtykket i å være der. Kanskje bør man forenkle samtykket i forhold til forskning, og spesielt i forhold til biologisk materiale, slik at det blir enkelt for forskerne å se hva folk har gitt samtykke til. Regler brytes, feil gjøres. Når man først har laget en stor database som samler informasjon om enkeltmennesker, så ser vi at det skjer feil. Ting lekker ut. Sjøl om en lager all verdens gode regelverk, sjøl om Høyre og Arbeiderpartiet f.eks. har laget masse regelverk for hvordan dette skal gjøres, ser vi at det skjer feil. Informasjon om folks privatliv og det aller innerste kommer faktisk ut. Spørsmålet mitt til statsråden er: Vil hun sørge for at dette også skjer innenfor forskninga, at vi sørger for at de som vil være i databaser, er det, og at de som ikke vil, ikke er det?
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-03-30:
Venstre la inn 3 mrd. kr ekstra ved salderinga av budsjettet for å få fortgang i dette prosjektet. Jeg mener at det at vi ikke har dette på plass, er en av de manglende innovasjonene i offentlig sektor som virkelig er med på å dra teppet vekk under noe av det grunnleggende i velferdsstaten vår. Men nå er det inngått et forlik i Stortinget, der man sier at man mener at alle besøk inn på personalfiler på Nav skal loggføres. Det syns Venstre er en god idé. Det jeg lurer på, er: Når tror statsråden dette kan gjennomføres, og hvis det skal gjennomføres fort, hvor mye kommer det til å koste?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-03-30:
Regjeringen bygger nye veier som er både dårlige, farlige og ikke tilpasset fremtidig trafikkvekst. Forrige lørdag kom nyheten om at en fire måneder gammel parsell på E18 i Østfold hadde blitt ødelagt av telehiv. På E6, fra Oslo og nordover, bygges veien som motorvei. Samtidig bygges det på E6 i Øyer en splitter ny tunnel uten midtdelere, der veien får god standard på begge sider av tunnelen – med midtdelere. På rv. 80 gjør regjeringen det motsatte. Der bygges det en firefelts bro med midtdelere, mens veien på begge sider av broen planlegges som tofelts vei. Kravene til standard på nye veier ble fjernet fra veiforskriften i 2007. Det er nå snart 50 år siden de første motorveistrekningene i Norge ble tatt i bruk, og flere av disse strekningene har knapt blitt endret siden den gang. De veiene som Norge bygger i dag, kommer høyst sannsynlig også til å være i bruk om 50 år. Vi må vel kanskje erkjenne at veitrafikken har kommet for å bli, selv om enkelte rød-grønne representanter og miljøbevegelsen skulle ønske at dette ikke var riktig. I erkjennelsen av at veitrafikken vil bli værende her i mange år til, er det derfor viktig å bygge trygge, solide veier som tåler tidens tann. Men her svikter regjeringens politikk fullstendig. Fremskrittspartiet fremmet 10. februar i år forslag om å endre veinormalen gjennom å redusere kravet til årsdøgnstrafikk, slik at viktige trafikksikkerhetstiltak som midtdelere, bred midtmarkering og tre- eller firefelts vei da blir aktuelt på flere prosjekter ved bygging av ny vei, eller utbedring av eksisterende vei. Forslaget fikk bare Fremskrittspartiets egne stemmer i Stortinget. Innser nå statsråden at vi må bygge veier for fremtiden, veier som faktisk tåler å bli brukt?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-03-30:
Ja, jeg registrerte at statsråden ville kommentere de to veiene, men det er jo ikke bare de to veiene der en har hatt problemer med telehiv. Og det er spesielt at vi i et land hvor vi har hatt vintre i alle år, ikke klarer å bygge veier som tåler å bli kjørt på, som faktisk tåler en norsk vinter. Da bør man kanskje begynne å stille noen spørsmål ved hvilke kriterier man har lagt til grunn for de veiene. Til statsråden: Når man ser at man er i ferd med å bygge veier eller tunneler som nesten er ulovlige når de åpnes, ja, da burde man vel kanskje ta til fornuften og sørge for å bygge ut to løp sånn at man ikke bygger ulovlig. Vi behøver ikke å vente. Hvis det er politisk vilje, kan man bruke hue og sørge for å få bygd to løp, sånn at man unngår det vi nå ser. For jeg synes det ville være dumt å åpne en ny vei som er ulovlig. Er ikke statsråden enig i at det er dumt å bygge veier som er ulovlige?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-03-30:
Etter seks år bør man begynne å ta ansvar for den politikken som blir ført. Jeg blir litt provosert når statsråden skryter hemningsløst av at man skal bygge 250 km midtdeler de neste ti årene. Sverige bygger 200 km i året. Så det er ikke veldig ambisiøst og veldig bra. Men det jeg egentlig har lyst til å utfordre statsråden på fordi hun skryter av at man nå er i ferd med å stoppe forfallet på veinettet, er: Jeg registrerer at Statens vegvesen sier at de ikke vil klare å stoppe forfallet i 2011, og at de ikke klarte å stoppe det i 2010. Men problemet er at den samme statsråden og den samme regjeringen sendte over 17 150 km, hvorav veldig mye var i utrolig dårlig forfatning – jeg har nesten lyst til å si i drittdårlig forfatning, president – over til noen andre og lot dem ta ansvaret. Ser ikke statsråden at denne regjeringen også har ansvaret for å rydde opp i forfallet på fylkesveinettet? Hva mener statsråden om det? Vil regjeringen sørge for å stoppe forfallet der? Eller er det ikke så farlig med forfallet på fylkesveinettet, som er viktig for regionene og viktig for fylkene?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Det er store manglar ved norske vegar. Det er jo difor vi akkurat no er inne i tidenes satsing på veg. Vi sette i gang ni store prosjekt i fjor. Vi kjem til å setja i gang nærmare 20 nye i år, vi held ved like og fornyar, vi stoppar etterslepet i forfallet, og vi byggjer nytt. Så nemner Hoksrud to eksempel som eg skal kommentera. For det fyrste: telehiv. Det som er avdekt både på E18 og på E6, er fullstendig uakseptabelt. Statens vegvesen har ei ekspertgruppe som no går gjennom situasjonen. Eg får overlevert ein rapport om akkurat det, og då ser eg kva tiltak som må gjerast der. Det andre gjeld Øyer–Tretten. Der stod ein altså våren 2009 overfor ei vanskeleg avveging: Vi skal byggja ny veg gjennom Gudbrandsdalen. Det er ein ulukkesbelasta veg. Skal vi byggja no og satsa på eitt løp og to løp seinare når trafikken tek seg opp, eller skal vi venta og ta dei to løpa samtidig? Heile Stortinget stod samrøysets bak eitt løp på den nemnde strekninga, Øyer–Tretten. Så føregår det planlegging i forhold til to løp, slik at når trafikken der aukar, vil to løp vera ferdige. Avveginga er sjølvsagt alltid: Kor skal ein setja inn strakstiltaka fyrst? Dei blir sette inn der trafikken er størst, og der ulukkesbelastinga er størst.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Eg tek faktisk avstand frå at vi byggjer vegar som er ulovlege, og eg antek at heile Stortinget brukte hovudet våren 2009 då dei gjorde vedtak om tunell på denne strekninga med eitt løp, inklusiv Framstegspartiet. Dei hadde motførestellingar mot bompengar, men ikkje i spørsmålet om eitt eller to løp – det var altså våren 2009. Lat oss no gleda oss over at vi er i gang med vegen gjennom Gudbrandsdalen, som er ein svært ulukkesbelasta veg. Så sa representanten Hoksrud at vi no såg vekk frå alt som heiter vegnormalar. Eg kan då roa Hoksrud og andre som måtte leva i den misforståinga, og seia at i dei nye normalane av januar 2011 er nettopp frostsikring, tiltak mot telehiv og dimensjonering av vegoverbygninga skjerpa. Elles: Dei endringane som skjedde i 2007, er gjorde for å ha moglegheit for noko fleksibilitet. Alt dette – med tanke på korleis trafikken og elles vegtilhøva er – er ikkje for å redusera standarden på vegane våre. Det er tvert imot for å sikra betre standard.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Nullvisjonen blir teken på alvor. Det er difor vi stadig byggjer tryggare og sikrare vegar, tek omsyn til at årsakene til ulukker er samansette og at løysingane òg må vera det – difor tiltak òg i forhold til køyretøy og trafikantar. Så nemner Sortevik to eksempel: Det er E6 vest for Alta, det er Astad–Knutset – begge vegar med låg trafikk i dag. Vi har ei økonomisk ramme å halda oss til. Det betyr at vi set tiltaka inn der dei verkar best. Så må eg understreka når det gjeld midtdelarar, at eg no får ein rapport i løpet av våren, fordi eg altså har bede Vegdirektoratet sjå på eksisterande vegnett og planar framover for å vera meir fleksibel i høve til kravet om 8 000 årsdøger.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Dei eksempla eg har sett i den seinare tid når det gjeld telehiv, er totalt uakseptable. Det gjeld både E18 og den nye strekninga der, og det gjeld andre strekningar. Slik er det. Difor må òg Statens vegvesen få moglegheit til å gå nærmare inn i kva som eigentleg har skjedd. For det skal ikkje skje. Difor vil dei òg melda tilbake kva som har skjedd i desse tilfella. Heldigvis er det slik at når det gjeld dette, er vegnormalane skjerpa frå 1. januar 2011, som ei ekstraforsikring, fordi vi no ser klimaforandringar og andre forandringar som gjer at vi må vera spesielt merksame på frostskadar, sjølv om telehiv ikkje for nokon er eit ukjent omgrep. Det skal ikkje førekoma i den grad det gjer no på nye vegstrekningar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Svaret er nei. Eg synest ni år er veldig lang tid, og det er jo òg eksempel på vegstrekningar som har vorte planlagde over fleire tiår. Årsaka er jo at det var ein ganske lang periode då det ikkje vart bygt noko særleg med veg i dette landet. No byggjer vi trass alt. No har vi altså ein svært ambisiøs nasjonal transportplan som vi følgjer opp prosjekt for prosjekt. Så er det grunn til å stilla spørsmålet: Kva er det som gjer dette? Det er jo sjølvsagt alt som skal planleggjast i den enkelte kommunen, ulike vegval som skal sjekkast ut, kostnadsbiletet osv., og ikkje minst det at jo nærmare du sjølv bur ein planlagd veg, jo sterkare meining kan du ha om dette. Alt dette tek til saman tid. Men eg er oppteken av å forkorta planleggingstida.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Fyrst til det å bli høyrt. Eg er veldig overraska over at næringa ikkje blir høyrd. Vi har t.d. eit eige transport- og logistikkforum, der vi møtest fleire gonger i året, og der næringa er breitt representert – anten ein snakkar om Logistikkforeningen, Norges Lastebileier-Forbund eller andre. Éin ting er å få seia meininga si, men så er jo spørsmålet om vi skal følgja opp alt som alle meiner, eller skal vi sjølve føreta ei samla vurdering av korleis vi vil bruka midlane våre, kva vi vil prioritera? Eg vel det siste, og eg er veldig glad for at vi no har oppretta eit tilsyn, og det er altså ei eiga eining under vegdirektøren. Eg trur det kjem til å fungera veldig bra. Lat meg understreka at alternativet ville ha vore 100 mill. kr mindre til andre vegformål.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Den beste måten å få trygge og sikre vegar raskare på er å styrkja løyvingane. Det er gjort. 100 mrd. kr meir til samferdsel enn ved førre Nasjonal transportplan vil utgjera ein forskjell. Så er spørsmålet: Kva er det som gjer at dagens regjering i så stor grad må konsentrera seg om etterslepet at eg må be Statens vegvesen rekna over kor mykje som skal til i 2011 for å stoppa forfallet? Det er jo ikkje dagens regjering som der er problemet. Det er faktisk tiår med forsømmingar – og inkludert ei regjering som Øyvind Halleraker heilhjarta støtta tidlegare. Så til dei eksempla som her er brukte. Alle stemde for eitt løp på Øyer–Tretten. Det som var spørsmålet for regjeringa då – det var før eg overtok som samferdselsminister – var jo: Skulle vi setja i gang no, med dei planane som førelåg, eller planleggja to løp på litt lengre sikt og heller i den tunnelen leggja inn trafikkovervaking, altså fartskontroll, og rumlefelt? Det siste vil bli gjort, og to løp vil òg vera på plass innan trafikken aukar. Så vil eg minna om at det som er hovudpoenget no, er å realisera dei planane som føreligg, innanfor dei midlane som er til disposisjon. Det blir altså kvar månad betre veg i Noreg.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Vi er à jour i forhold til vår eigen plan når det gjeld midtdelarar – 750 km med midttiltak i tiårsperioden, av dei 250 km med midtdelarar. Det er attpåtil slik at når det gjeld midttiltak elles, ligg vi langt føre det som var målet, status, etter 2010. Så må eg få lov å minna om at 30 pst. av ulukkene stort sett kjem av forhold ved vegen, 70 pst. forhold med føraren. I motsetjing til Høgre tek denne regjeringa dette på alvor: ei brei tilnærming, tryggare vegar, tiltak i forhold til sikrare kjøretøy og, ikkje minst, òg forslag knytte til det ansvaret som det er å vera førar på desse vegane.