Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2007-04-23:
De to spørsmål som behandles i St.prp. nr. 44, er begge viktige – den økonomiske situasjonen og den nye helseregionen. Nå er jeg sikker på at statsråden vil komme tilbake til noen av de problemstillingene som er tatt opp i debatten angående den aktuelle økonomiske situasjonen, så jeg vil velge å konsentrere innlegget mitt om det grunnleggende grepet som ligger i diskusjonen i dag og i forslaget fra Regjeringen, nemlig den nye helseregionen Sør-Øst. Jeg tror det som representanten Nesvik sier om at synergi tar tid, er viktig, men jeg tror samtidig at det som representanten Lønning sa om at det gjelder å sikre gjennomføring, er viktig når man skal nærme seg dette. Vi må når det gjelder å gjennomføre denne nye helseregionen, bruke det som i organisasjonsspråket kalles «momentum». Vi må bruke det momentum som ligger i denne prosessen, til å få fart i de samordningstiltakene som lenge har vært etterlyst i denne regionen. Hvis man ikke greier å gjøre disse tingene samtidig, er det fare for at strukturer sementeres – som har ligget i forskjellen mellom Helse Sør og Helse Øst – og at man bringer det med seg inn i den nye regionen. I forholdet mellom Ullevål sykehus og Rikshospitalet er det satt i gang, før selve regionen Sør-Øst ble brakt på beina, 21 prosjekter for samordning, som man har hatt problemer med å få gjennomført på grunn av to styrer, to økonomier og manglende felles vedtaksmyndighet. Det gjelder kreftbehandling. Det gjelder nevrokirurgi. Det gjelder hjerte- og lungesykdommer, yrkesmedisin, hudsykdommer, plastisk kirurgi, revmatologi, øyesykdommer, øre-, nese- og halssykdommer osv. På alle disse områdene finnes det spissfunksjoner som man har behov for å jobbe med sammen, og fagmiljøene er opptatt av å bringe dette fram. Det er slik også på store sykehus at man innenfor spesialiteter kan få fagmiljøer som har for lite omfang – for lite antall pasienter – til at man blir god nok. Man kan også ha problemer med å finansiere det kostbare utstyret man trenger. Det er klart at forskerne som er koblet opp mot de kliniske miljøene, har interesse av større enheter hvor man kan få flere impulser og samarbeide bredere. Så jeg tror det er viktig å fastslå flest mulig av de samordningsprosessene som det er mulig å sette i gang nå, parallelt med at man gjør den strukturelle prosessen ferdig. Jeg tror en samordning vil gi bedre tilbud og mindre køer og gjøre at vi får mulighet til å unngå overkapasitet framover. Når det gjelder det siste, overkapasitet, tror jeg at man ikke bare må se på situasjonen – den såkalte Berlinmuren – i Oslo, men man må se på overkapasitet i hele den nye regionen Sør-Øst. Man må altså ikke unngå å ta opp de samme problemstillinger i hele regionen med tanke på hva man bygger opp av spesialiteter i de ulike miljøene. Jeg tror også at man i denne prosessen – og jeg vet man er i gang med det – må jobbe med IKT-utviklingen og få den på plass samtidig, fordi det, som Stortinget har diskutert tidligere i en interpellasjonsdebatt, er store muligheter til å oppnå bedre samarbeid, bedre ressursbruk og samordning gjennom et felles IKT-system. Det er klart at å få den pasientinformasjonen som man har behov for, raskt på plass i de ulike delene i den nye helseregionen, er en akuttsak – man må løse det som ligger av problemer når det gjelder IKT-systemene – mellom de store sykehusene og mellom disse to store helseregionene. Også laboratorietjenestene kan man tjene mye på å samordne. Det henger jo sammen med telemedisin, med IKT-utviklingen, at man kan gjennomføre analyser av røntgenbilder osv. på færre steder og dermed få en stor ressursgevinst. Jeg er også glad for at statsråden har sagt at hun vil se på opptaksområdene nå, sette i gang et arbeid med opptaksområdene samtidig som man gjennomfører den nye helseregionen, fordi det har vært åpenbart at f.eks. opptaksområdet til Rikshospitalet–Radiumhospitalet har vært tilfeldig sammensatt og ikke godt nok gjennomarbeidet med hensyn til hvordan det nå bør plasseres i den nye regionen. Det samme gjelder sykehus som f.eks. Aker sykehus. Det er mange store spørsmål som jeg er glad for at vi har anledning til å komme inn på her i Stortinget i dag i forbindelse med dette grunnleggende grepet for 55 pst. av befolkningen i Norge, og som jeg håper at vi nå kan løse, samtidig som vi gjør den store omorganiseringen.