Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Først ein takk til forslagsstillarane for at dei tek opp ei svært viktig sak. Frivillig sektor er ein viktig del av samfunnet, og dei ideelle aktørane er eit viktig element i velferdsstaten vår. Ideelle organisasjonar har lange tradisjonar for å engasjere seg i utfordringar som velferdssamfunnet står overfor. Ofte har dei teke fatt i nye oppgåver og nådd fram til utsette grupper før velferdsstaten har klart å etablere gode ordningar for desse gruppene. Dei ideelle organisasjonane har ofte nådd fram til grupper som ikkje har fått dekt sine behov fullt ut i det etablerte velferdssystemet. Men dei ideelle aktørane har etter kvart kome i ein vanskeleg situasjon. Den marknadstenkinga og den anbodspraksisen som etter kvart har etablert seg i offentleg sektor, er i ferd med å presse ut dei ideelle aktørane. Ideelle aktørar med lang erfaring, spesialkompetanse og unikt engasjement blir sette på sidelinja til fordel for kommersielle interesser og internasjonale velferdsprodusentar. Fleirtalet i komiteen peikar på at vi må skilje mellom private kommersielle og private ideelle aktørar. Dei ideelle aktørane har andre eigenskapar og andre føresetnader enn dei kommersielle, og det må vi ta omsyn til, slik at dei ideelle organisasjonane kan få andre vilkår enn reint kommersielle aktørar. Høgre og Framstegspartiet har det motsette utgangspunktet. Dei slår i sin merknad saman dei ideelle og dei kommersielle aktørane. Dette er ein bevisst og velkjend retorikk. Dei brukar denne retorikken som ei brekkstong for å leggje til rette for dei kommersielle aktørane og dei store internasjonale velferdsprodusentane. Men det er nettopp denne likestillinga mellom dei ideelle og dei kommersielle som skaper problem for dei ideelle organisasjonane, og dermed også for eit godt velferdstilbod. Høgrepartia brukar bevisst samanstillinga av private ideelle og private kommersielle aktørar for å få fram eit bilete der det ikkje er forskjell mellom dei ideelle og kommersielle, og på den måten skapar dei ein situasjon der dei kommersielle pressar ut dei ideelle aktørane. Fleirtalet i komiteen peikar derimot på at ideelle og nonprofitbaserte organisasjonar har hatt, og vil ha, ei viktig rolle i det norske velferdssamfunnet. Fleirtalet peikar også på at helse-, omsorgs- og sosialsektoren er dårleg eigna for tradisjonelle anbodskonkurransar. Derfor er det viktig å få etablert meir langsiktige og stabile rammevilkår for dei ideelle aktørane. Regjeringa har i Soria Moria II slått fast at ein vil vidareutvikle samhandlinga mellom offentleg sektor og frivillige aktørar, som er viktige bidragsytarar til velferdsproduksjonen. Dei har høg kompetanse og stort engasjement, og kan presentere nye løysingar for velferdsutfordringane. Ideelle og frivillige organisasjonar som bidreg til velferdsproduksjonen, skal få stabile avtalevilkår og arbeidsforhold, samtidig som vi skal stille krav til kvalitet, kostnader og arbeidsvilkår. I denne saka går det eit klart skilje mellom høgresida og venstresida i politikken. Venstresida er oppteken av å utvikle eit godt samarbeid med ideelle aktørar for å utvikle velferdsstaten og skape eit varmare samfunn. Høgresida er mest oppteken av å likestille dei kommersielle og dei ideelle aktørane. Dei er opptekne av å gi dei kommersielle aktørane størst mogleg plass på kostnad av dei ideelle.