Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-06-17:
I dag behandler vi endringer i medieeierskapsloven. Det er en viktig lov – en lov som skal sikre befolkningen tilgang til et reelt mangfold av nyheter, informasjon og meninger – og dels å sikre mot eierposisjoner som kan utnyttes for å fremme eiernes egne politiske eller økonomiske interesser. Det er tydeligvis ikke Høyre og Fremskrittspartiet enig i. De mener at medieeierskapsloven skal avvikles. De mener – som vi hørte – at den overlappes i så stor grad av konkurranseloven at det ikke er behov for den. Vi i Senterpartiet og de øvrige rød-grønne partiene mener tvert imot at det er stort behov for denne loven. Vi mener at for å nå de målsettingene som vi har om en mangfoldig presse og et stort tilfang nyheter og informasjon, er det av avgjørende betydning at vi beholder medieeierskapsloven. Schibsted har levert en høringsuttalelse der de mener å fastslå at dette lovforslaget er i strid med Grunnloven § 100, som vi hørte. Dette spørsmålet er grundig vurdert av Kulturdepartementet. De har i tillegg hentet en vurdering fra Lovavdelingen hos Justis- og beredskapsdepartementet, som har noe av landets beste kompetanse på feltet. Det er gledelig at Lovavdelingen konkluderer med at forslaget ikke er i strid med Grunnloven § 100. Vi ser ingen grunn til å gå videre med det spørsmålet, som Fremskrittspartiet og Høyre krever i et av de forslagene de framsetter. Jeg må si at det er litt underlig at Fremskrittspartiet og Høyre fortsatt har mistanke om at dette er i strid med Grunnloven, selv om representanten Korsberg kunne referere til at man hadde tatt feil i et par spørsmål tidligere. Det kunne vært fristende å spørre om de to partiene mener de sitter med bedre jurister enn Justisdepartementets lovavdeling. Flere av høringsinstansene har vært skeptiske til at eierskap i elektroniske medier skal reguleres i loven, og til forslaget fra departementet om avgrensing av virkeområde til elektroniske medier. Senterpartiet er glad for at både vi rød-grønne og Kristelig Folkeparti er enige om at eierskap i elektroniske medier skal reguleres. Men det er riktig at det kun er de av disse mediene som i dag har samme formål og funksjon som de tradisjonelle massemediene, som skal reguleres av loven i denne omgangen. Så ser vi at det skjer fryktelig mye innen medieverdenen med nye elektroniske medier og måter å kommunisere med lesere, lyttere eller seere på. Vi ser også at en stor del av den yngre garde i liten grad leser papiraviser, dersom de ikke finner den hjemme hos a’mor eller n’far, eller den ligger på jobb eller på skolen. De konsumerer derimot nyheter gjennom elektroniske medier. Noen av de elektroniske mediene blir omfattet av denne loven – andre ikke. Men her skjer det en rask utvikling som vi ikke klarer å se konturene av 10–20 år framover i tid. Derfor vil nok regelverket måtte bli endret i årene framover, og vi er fornøyd med at loven åpner for det. Senterpartiet mener at det skal settes en grense for nasjonalt eierskap i den nye loven, som også regjeringen foreslår. Den skal sikre minimum tre uavhengige nasjonale aktører av betydning i hvert av de ulike mediemarkedene. Det er også viktig for oss at den nasjonale eierskapsgrensen når det gjelder monomedieeierskap, ikke kan endres av Medietilsynet i forskrift, men krever ny stortingsbehandling. Regionalt eierskap kan etter vårt syn ikke sikres flere aktører gjennom en nasjonal grense for eierskap. Senterpartiet mener det ville vært helt uholdbart dersom en aktør f.eks. kommer til å eie alle lokalavisene i Trøndelag. En slik situasjon er et lokaldemokratisk problem og sikrer ikke det mangfoldet av ulik informasjon og meninger som vi ønsker skal formidles gjennom pressen. Derfor er vi helt enig i at eierskap også på regionalt nivå skal reguleres. Slik Senterpartiet ser det i dag, er det ikke behov for å regulere andre medier enn dagspresse på regionalt nivå, men vi ser det kan bli behov for å utvide dette på sikt, og er glad for at det åpnes for det. Senterpartiet har tro på at den nye medieeierskapsloven skal sikre oss en mangfoldig og god presse både på nasjonalt og regionalt nivå. Vi ser likevel at mediene og medievanene er i sterk forandring, og det blir nødvendig å holde et øye med utviklingen i årene framover for å justere forskriftene eller gå inn og endre loven om det skulle bli nødvendig.