Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-06-11:
Forslagsstillerne André N. Skjelstad og Gunvald Ludvigsen fremmer i dette Dokument nr. 8:66 forslag om at det må legges til rette for at foreldre med funksjonshemmede barn kan motta en omsorgslønn begrenset oppad til 80 pst. av 6 G. Det er en enstemmig komite som i sine merknader bl.a. viser til at kommunene i dag har plikt til å sette av midler til omsorgslønn i sine budsjetter og ikke kan avslå en søknad fordi om dette ikke er gjort. Kommunene kan derimot legge en viss vekt på sin egen økonomi i vurderingen av om det skal tilbys omsorgslønn i det enkelte tilfellet. Vi ser stadig eksempler på store forskjeller kommunene imellom knyttet til omsorgslønn. Det kan variere med mange tusen kroner fra kommune til kommune ved helt like tilfeller. Dette er ikke holdbart fordi vi faktisk er borgere i samme land og burde ha krav på de samme rettighetene knyttet til de velferdsordningene som vi her snakker om. Det er også svært viktig å legge merke til hva et flertall – alle med unntak av regjeringspartiene – også sier i sine merknader, der det lyder som følger: «Flertallet viser til at det er store forskjeller fra kommune til kommune, og mener dette ikke er tilfredsstillende.» Hvis vi faktisk mener at dette ikke er tilfredsstillende, må vi gjøre noe med det. Man må fremme forslag om endringer, eller i hvert fall støtte opp om de forslagene som er kommet. Det er en delt komite i denne saken. Flertallet går inn for å vedlegge saken protokollen. Men så er det også to andre forslag, og jeg tar herved opp forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet. Forslaget går ut på at vi ikke bare kan ta ut én gruppe og si at denne gruppen skal tilgodeses nå, og så vil vi se på de andre gruppene på et senere tidspunkt. Når vi først skal gjøre denne jobben og se på omsorgslønnsproblematikken, må det være riktig av oss å verdsette andre like høyt som denne gruppen. Jeg kan nevne dette med ektefelle som har omsorg for sin ektefelle, og dette med barn som har omsorg for sine foreldre. Det er en rekke andre som også bør kunne komme innenfor denne ordningen, og da blir det galt bare å ta ut en spesiell gruppe, selv om – og det understreker jeg – dette er en gruppe som har det veldig tøft. Det er store utfordringer. Man har en knallhard hverdag for å prøve å få endene til å møtes, samtidig som man skal ta vare på sitt funksjonshemmede barn. Men dette gjelder også andre. Så det er ikke til forkleinelse for denne gruppen at vi nå fremmer forslag om at det skal foretas en helhetlig gjennomgang av ordningen med omsorgslønn, slik at like tilfeller behandles likt uansett bostedsadresse når det gjelder omsorgslønnens størrelse. Saken er bare den at vi er nødt til å se alt i en sammenheng. Vi er nødt til å få vurdert også de andre gruppene som mottar omsorgslønn, og ikke bare ta ut én. Jeg frykter at hvis så skjer, blir det med det, og så tar det lang tid før de andre kommer etter. Det kan ikke Fremskrittspartiet akseptere. Vi håper at flere kan slutte seg til vårt forslag, for det er på høy tid å se på omsorgslønnsproblematikken generelt sett. Vi må bli kvitt forskjellene knyttet til bostedsadresse. Det er slik at i én kommune får man et visst beløp i omsorgslønn, men hvis man bare flytter over kommunegrensen, som vi også har sett eksempler på i media, kan man få flere tusen kroner mer i omsorgslønn. Dette kan faktisk ikke fortsette. Det er ikke verdig overfor innbyggerne. Fremskrittspartiet har et annet system – det er ikke til å stikke under stol. Fremskrittspartiet ønsker at staten skal overta det finansielle knyttet til omsorgslønnbiten, slik at vi nettopp kan få en lik behandling. Inntil så skjer, håper jeg i hvert fall at denne salen kan stemme for og gi støtte til et forslag om å få en helhetlig gjennomgang. Da får vi i hvert fall saken tilbake igjen, og vi får vurdert alle grupper under ett og ikke bare én gruppe.