trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-06-14:
Når det gjeld replikkar på andre og kva tema ein vel å ta opp, meiner eg at eg har teke opp tema som er omtalte i innstillinga. Jordbruksavtalen er ein viktig del av den samla jordbrukspolitikken. Men det er klart at andre tilstøytande saksområde òg har stor betydning. Det er ikkje sånn at ein må leita lenge for å finna ting å kritisera denne regjeringa for. Det er nok å sjå at ein har foreslått å innføra eit næringsforbod på pelsdyrnæringa – ei lønsam eksportnæring. Pelsen kan produserast kor som helst i verda. Han kan seljast i Noreg, men han må ikkje produserast i Noreg. Me har ei regjering som har sendt på høyring eit forbod mot nydyrka myr. Det er ein heilt absurd tanke i ei tid då me skal auka norsk matproduksjon. Og me har altså ei regjering som reiser rundt og klappar ulvevalpar, noko som eg finn veldig god grunn til å kritisera. Så Senterpartiet kritiserer når det er grunn til å kritisera, og så gjev me ros når det er grunnlag for å gje ros.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-06-14:
Eg må vel seia at statsråden er litt vel optimistisk dersom han trur at det å signera avtaler med begge organisasjonane eitt år skulle gjera at Senterpartiet slutta å kjempa for vidare vekst og utvikling i norsk matproduksjon. Det vil me aldri gjera. I innlegget sitt var statsråden nokså høg og mørk med omsyn til føreseielegheit for dei som hadde investert. Han viste til 2014. Men det er jo delar av landbruksnæringa som faktisk har investert, og som smerteleg har fått kjenna på regjeringa sin totale mangel på føreseielegheit, nemleg dei som heldt seg til Stortingets vedtak om pelsdyrnæringa i 2017. No har regjeringa snudd 180 grader og skal plutseleg forby denne næringa. I sum – er statsråden fornøgd med den føreseielegheita som norsk landbruk opplever?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-06-14:
Det er kanskje slik verda ser ut når ein sit i findressen sin i Landbruksdepartementet og tenkjer på landet, men dei som lever rundt om på bygdene og som opplever denne politikken, trur eg opplever det motsett. Mitt neste spørsmål er ikkje i same gate, men det har vorte hevda i debatten at dette er det beste jordbruksoppgjeret på fleire tiår, basert på ein ny målestokk, nemleg brukte budsjettkroner, altså totalt utan å ta omsyn til den sterke kostnadsveksten som næringa har opplevd, eller som ligg til grunn, på 1,4 mrd. kr. Mitt spørsmål er då: Er statsråden einig i at det er ein god målestokk for om eit jordbruksoppgjer er bra eller dårleg, berre å sjå på veksten i budsjettstøtta, slik representanten Foss gjorde?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-06-14:
Jordbruksoppgjeret i år er mogleg takk vere den innsatsen som Stortinget og stortingsfleirtalet gjorde i fjor vår då me behandla jordbruksmeldinga. Me låste dører som regjeringa ønskte å opna, og me opna dører som dei ønskte å lukka. Me er utolmodige. Me vil vidare. Men det er ingen tvil om at den avtalen som er inngått, ligg mykje nærmare Senterpartiets partiprogram enn Høgre og Framstegspartiet sine partiprogram. Så landbruksfleirtalet på Stortinget verkar. I starten av debatten varsla saksordføraren at Høgre trekte seg frå ein merknad som gjeld marknadsbalansering. Merknaden seier noko om samanhengen mellom inntektssvikt og marknadsubalanse. Den siste setninga der er ganske god. Senterpartiet ville ha formulert ho annleis, men ho slår fast at me snakkar om «kronemessig» når me snakkar om inntektsmålet. Når no Høgre, Framstegspartiet og Venstre har varsla at dei ikkje støtter den merknaden lenger, vil eg på vegner av Arbeidarpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti gje uttrykk for at me støttar den merknaden. Så statsråden kan halda seg til den siste setninga i merknaden om marknadsbalansering som gjeldande politikk. Debatten har vore prega av mykje rart. Han har vore prega av eit mål om at jordbruksoppgjeret skal verta målt etter kor mykje budsjettstøtte ein bruker. Det har vore snakk om at ein skal sjå på avstanden mellom krav og tilbod – det er liksom målestokken på dette. Ein har hatt dei vanlege rundane med frasar frå den raud-grøne tida. Ein opplevde til og med under debatten at familieforhold – familieforholda mine – vart trekt inn i debatten av saksordføraren. Eg er veldig stolt av verksemda som familien min driv. Men det viser kor ille det er, når ein samanliknar politikken på ein konsesjonsbelagd verksemd med ein produksjon som ikkje nokon gong har vore underlagt konsesjonsgrense. Å klara å dra ein samanheng her – ja, det er ein dårleg argumentasjonspolitikk, og det viser kor lite innhald det faktisk er i Høgre sin politikk. Det er faktisk sånn at eg under enkelte av innlegga i dag skulle ønskt at eg hadde vore odelsgut og hadde vore heime og hørt på nyklekte kyllingar som peip. Eg trur dei hadde hatt meir å seia.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-06-14:
Eg vil starta med å takka komiteen for effektiv behandling av saka. Saka gjeld situasjonen for Norsk Hydro i Brasil, ein situasjon som har oppstått etter påstandar om forureining frå Norsk Hydros alumina-anlegg Alunorte i Brasil i etterkant av ekstremvêret i februar 2018. Norsk Hydro har ein eigardel i anlegget på 92,1 pst., og staten eig 34,5 pst. av aksjane i Norsk Hydro. Næringsministeren ba om å få gje ei utgreiing i brev til Stortinget 3. mai 2018. Utgreiinga vart halden den 7. juni, og Stortinget vedtok å senda saka til komitébehandling i næringskomiteen. For å få litt meir utfyllande informasjon om dei faktiske forholda sende me eit brev frå komiteen til statsråden og fekk då heilt greitt ei utgreiing som Norsk Hydro har levert om både tidslinja og dei faktiske forholda i saka, sånn som Norsk Hydro ser ho. Komiteen deler vel i innstillinga si ut verken kritikk eller medaljar for heltemot i statsrådsdåd, men me merkar oss orienteringa. Eg meiner det er ei viktig utgreiing. Det er lett å vedta prinsipp for eigarskap – så må me også jobba med sakene når prinsippa møter verkelegheita. Det er ei alvorleg sak. Påstandane kjem ikkje frå ei aksjonsgruppe, men frå brasilianske myndigheiter på lokalt, regionalt og nasjonalt nivå. Me ser også oppslag i media om at det vert spekulert i om Hydro-sjefen skal innkallast til høyring på det eg forstår er delstatsnivå. Komiteen har merka seg at statsråden vil fortsetta å fylgja saka nøye. Det er ei oppfordring som det er lett å slutta seg til, og eg reknar med at statsråden tek til seg at komiteen har ei forventning om at det skjer òg. Så viser ein også til at me vil få ei ny eigarskapsmelding i løpet av 2019. SV har ein eigen merknad. Eg vil på vegner av Senterpartiet trekkja fram eitt punkt i han som eg meiner er relevant, og det er å understreka at staten som eigar må gjera ei sjølvstendig vurdering av om selskap tek samfunnsansvar, og ikkje berre lena seg på selskapets eiga vurdering av eigen innsats.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-06-14:
Då saka vart behandla i Stortinget 4. juni 2018, var det stor entusiasme blant fleire av dei som heldt innlegg i debatten, om at det var viktig å styrkja breibandkommunikasjonen i nordområda. I dag behandlar me tre konkrete forslag. Mitt spørsmål til næringsministeren er eigentleg om han kan seia noko om kva for konsekvensar det vil ha for prosjektet om dei tre forslaga får fleirtal i Stortinget i dag.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-06-14:
: Eg vil kort starta med å gjera greie for næringskomiteens behandling av den opphavelege saka, altså den som gjeld Space Norway og Prop. 55 S for 2017–2018. Den fekk me 23. mars. Næringskomiteen la fram ei tilnærma samrøystes innstilling – samrøystes i konklusjon – 28. mai. Saka vart behandla i Stortinget 4. juni. Dette handlar eigentleg om to ting. Det fyrste spørsmålet er: Måtte ein under behandlinga forstå at desse satellittane skulle brukast til militære formål og av våre allierte? Svaret på det er definitivt ja. Det går klart fram av proposisjonen: «Kapasiteten på satellittene vil benyttes av det norske forsvaret, allierte og internasjonale, kommersielle aktører.» I debatten sa statsråden at dette var eit sivilt–militært samarbeid, men han sa òg det var eit offentleg–privat samarbeid. Det burde vera klart og ikkje eigna til å overraska noko særleg. Eg understrekar òg at det i debatten vart lyfta opp kor viktig det var å styrkja breibandskommunikasjonen i nordområda. Senterpartiet og Arbeidarpartiet viste i innstillinga til eit utolmod for å få på plass dette og til tidlegare gonger det har vore lyfta i Stortinget. Så over til det andre spørsmålet, og der får kvart enkelt parti gjera greie for sitt. Det er: Var den informasjonen som no har komen fram, av ein slik art at Stortinget burde ha vorte orientert om det mens saka vart behandla? Det er det Senterpartiet, bl.a. ved representanten Navarsete til NRK, har kritisert, og som eg støttar – at dette nok er informasjon som det ville vore nødvendig at Stortinget fekk. Ikkje minst ville me ha unngått denne ekstra runden, som sannsynlegvis ikkje skapar noka forseinking, men unødvendig støy rundt dette. Eg skal ikkje i denne runden vera oppteken av noko anna enn at me no må få ro rundt prosjektet. Me må få sikkerheit for at det skal gjennomførast. Eg meiner at diskusjonen om i kva grad regjeringa har gjeve nok informasjon til Stortinget, eller om ein burde ha gjeve meir, ikkje er ei sak som gjeld Space Norway. Det er ei sak som gjeld forholdet mellom storting og regjering, som det eventuelt må vurderast om ein skal koma tilbake til seinare.
André N. Skjelstad (Venstre), 2018-06-14:
Jeg blir litt overrasket over hva representanten Aasland faktisk sier her, for nettopp ett av de store grepene som ble tatt i 2014, var å styrke kanaliseringspolitikken. Det skjedde også i fjor, og det skjer i år. Vil det si at Arbeiderpartiets politikk nå går ut på at vi også skal begynne å produsere mer melk i de kornbaserte områdene – for det må jo være konsekvensen? Det Aasland kaller sentralisering, vil jo svekke distriktsjordbruket. Jeg ønsker også å spørre, i forbindelse med manifestet som sto i Nationen: Hva er representanten Aaslands beskjed til de unge bøndene som har investert 10–15 mill. kr i nye driftsbygg? Skal det dereguleres, sånn at deres mulighet til å produsere og skape det gode liv skal smuldre hen? Er det politikken til Arbeiderpartiet?
André N. Skjelstad (Venstre), 2018-06-14:
Hvis vi skal gå litt videre på det representanten Pollestad kalte et angrep på norsk matproduksjon: Jeg tok tilfeldigvis før vi gikk inn i debatten her og så litt på de siste årene de rød-grønne styrte, og det måtte jo vært et angrep på norsk matproduksjon kontinuerlig under deres regjeringstid. Er det sånn at vi har kommet dit hen nå at Senterpartiet leter etter noe å kritisere bare for kritikkens egenart? Er det sånn at vi nå er i ferd med å se at når representanten Pollestad tar replikker på andre, handler det ikke nødvendigvis om årets jordbruksoppgjør? Er det det at Senterpartiet nå begynner å gå tom for retorikk når det gjelder landbruket? Eller er det sånn at Senterpartiet faktisk har utspilt sin rolle i norsk landbrukspolitikk?
André N. Skjelstad (Venstre), 2018-06-14:
Jeg håper at landbruket legger merke til at regjeringens representanter framsnakker norsk landbruk på en veldig god måte i denne salen i dag. Det er også gledelig, for noen av oss husker ganske godt de sterke reguleringene som var på 1990-tallet, og at det da var lite framsnakking av norsk landbruk, heller ikke spesielt av næringen selv. Jeg er også en del av den næringen og hørte definitivt at det ikke var det den gangen. Jeg tror at det ligger mange muligheter framover for norsk landbruk. Norsk sjømat- og fiskerinæring er viktige framtidsnæringer som bør vise at norsk jordbruk har et lignende potensial, som ikke er utnyttet. Jeg ønsker at vi har en næring som ikke stagnerer, og jeg ønsker at vi nå begynner å se på det som ligger av muligheter og posisjonere oss deretter, også innenfor det internasjonale. Vi er nødt til åpent å diskutere hvordan vi best mulig legger til rette for norsk jordbruk og næringsmiddelindustri framover, så de kan få en positiv utvikling. For det som framkommer av det en hører fra en del representanter i denne sal, ikke minst fra Senterpartiet, er at man på mange måter ønsker å regulere så vi er nødt til å ta ned produksjonen. Det betyr at dette vil bli enda mer regulert. Jeg tror vi er nødt til også å se på mulighetene som ligger i markedet utenfor Norge. Vi er nødt til å dyrke de styrkene som vi har, som flere har tatt til orde for i dag, som nettopp er ren mat, trygg mat, sporbarhet og det som ligger i det. Det er noen muligheter som helt klart ligger der. Så er jeg tydelig på at Venstre mener at vi skal ha et sterkt importvern. Det er særdeles viktig for det landbruket som skal være nasjonalt. Hvis vi nå går i den fellen at vi ikke ser på de mulighetene som ligger utenfor landegrensene, og spesielt i det asiatiske markedet, tror jeg dette på mange måter vil bli en form for «kannibalisering». Her tror jeg at vi nå er nødt til å bevege oss. Marked er viktig, vi kan ikke regulere oss bort fra det. Sentralisering er også nevnt i debatten tidligere i dag. Ja, vi som har fulgt med i denne debatten de senere årene, må jo spørre om noen har fått med seg de kampene som har vært i denne salen om kanaliseringspolitikken, som i hovedtrekk dreier seg om sentralisering, som fra fjoråret, da enkelte ønsket vesentlig bedre muligheter til i sonene 1–3 å drive grasbasert versus korn, som vi har vært tydelig for i det flertallet som ligger inne mot regjeringen. Det tror jeg også er særs viktig å ta med seg.
André N. Skjelstad (Venstre), 2018-06-14:
Undertegnede har aldri vært i tvil om at representanten Pollestad har vært inne i et kyllingklekkeri – aldri. På mange måter er dette forutsigbart, men jeg vil i hvert fall slå fast én ting: Det har fra 2014 aldri vært noen tvil om at Venstre har stått for et mangfold innenfor landbruket, at det skal være mulighet for de små å være der, men også mulighet for dem som vil investere og bli større. Jeg setter veldig pris på at både Arbeiderpartiet og Senterpartiet legger så mye ære i at det er blitt en justering av landbrukspolitikken etter at Venstre kom inn i regjering. Jeg tar det til meg og takker for det. Jeg synes det er prisverdig at det kommer så tydelig fram i debatten, og jeg vil rette en takk til både herr Pollestad og herr Aasland for det.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Svaret er ja.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Nå er nemndene i gang med å komme med sine forslag til lisensfelling. Da gjelder det å avvente det og se hva nemndene gjør. Jeg ser at sekretariatet i et par nemnder har kommet med forslag som jeg ikke er enig i, men jeg håper at nemndene gjør noe med det. Men før vi får forslagene til fellingstall fra nemndene, tror jeg vi kan si at jeg er fornøyd med det regjeringen gjør. Så får vi se hvis det kommer inn noen klager på de tallene som blir foreslått, om regjeringen gjør det den skal. Det tar jeg som en forutsetning. Det ulveforliket vi har, ligger fast, og det skal følges opp.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Jeg er ikke i tvil om at statsråden er fornøyd med regjeringens politikk, som var det første spørsmålet. Om representanten er like fornøyd – ja, jeg er fornøyd med den oppfølgingen som er. Så kan vi selvsagt diskutere hvor lurt det er å gjøre enkelte medieframstøt. Inntil vi får klarlagt hvilke fellingstall som blir foreslått, og ser hva som skjer med det – om vi får fellinger i tråd med rovdyrforliket – er jeg fornøyd med regjeringens rovdyrpolitikk, men representanten Pollestad kan være 100 pst. sikker på at undertegnede vil følge opp dette på en særdeles nøye måte.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Det var spennende å høre representanten Fylkesnes’ alternative politikk, men det som var interessant å høre, var det med inntektsmålet. Nå har vi altså slått fast at totalkalkylen for jordbruket ikke er egnet til å måle inntektsnivå, men bare en relativ utvikling. Når en ikke har et grunnlagsmateriale som er egnet til å måle nivået, er det vanskelig å slå fast hvor stort et inntektsgap er. Når vi vet at vi har ca. 40 000 forskjellige selvstendige næringsdrivende i jordbruket – med forskjellige utgifter, forskjellige produksjoner, forskjellige investeringsnivå – hvordan ønsker representanten å regne ut, å finne ut, hvor mye hver enkelt skal ha i økt nettoinntekt, slik at det skal bli et rettferdig system?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Dette skjønte jeg ikke et kvekk av, og det kan det hende at ikke andre gjorde heller, men det var da interessant å høre uansett. Vi skal ha en inntektsutvikling for landbruket som er god, og de siste årene har inntektsutviklingen til jordbruket vært langt over andre grupper. Når en øker i prosent i forhold til andre grupper, da minsker en jo også avstanden. Er representanten enig i det?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Bare et kort, lite spørsmål: Hvor mye mener representanten at en bonde skal tjene i gjennomsnitt, og hvor mye er en høy og en lav inntekt innen landbruket? Og nå må vi huske på, når det gjelder lønnsoppgjør, at det vi gjør her på Stortinget, er å gi inntektsmuligheter, det er ikke et lønnsoppgjør. Og i tillegg: Hvordan mener representanten at Stortinget skal sørge for at jordbruket – altså de 40 000 selvstendig næringsdrivende i dette landet – får en inntekt som de har fortjent? Skal vi vedta den, eller skal vi gi jordbruket muligheter, slik som vi har gjort, og som har vist seg å fungere veldig bra?
Per-Gunnar Sveen (Arbeiderpartiet), 2018-06-14:
Jordbruksavtalen er viktig for næringen. Men den virker også sammen med andre viktige politiske føringer og beslutninger. En av dem er ulveforliket, som er inngått her i Stortinget. Det er mange grunner til at det er viktig, bl.a. er det konfliktdempende og det bygger tillit, men det er også åpenbart at det har sammenheng med et levende landbruk. Jeg tillater meg å spørre representanten Ørsal Johansen om han er trygg på at denne delen av politikken, som har en klar betydning for et levende landbruk, ikke minst i innlandet, blir godt fulgt opp av regjeringen med statsråd Elvestuen som ansvarlig statsråd?
Per-Gunnar Sveen (Arbeiderpartiet), 2018-06-14:
Jordbruket er viktig for landet vårt. Det å produsere nok og ikke minst trygg mat står sentralt i dette. Jordbruksavtalen er viktig som grunnlag for næringen, men skal også bidra til at jordbruket fyller sin rolle i et bredere samfunnsperspektiv. Hensynet til matsikkerhet, beredskap, sysselsetting og verdiskaping – ja, til et levende Norge i distriktene – er en viktig del av dette. Bevisstheten rundt disse spørsmålene har blitt større i befolkningen – og selv om jeg ikke kan underbygge denne påstanden med statistiske tall her, er det i hvert fall den klare oppfatningen og følelsen jeg har. Det er bra, og det bidrar til å sette jordbruket høyere på den politiske dagsordenen. Inngangen til årets oppgjør, med høy kostnadsvekst og manglende markedsbalanse i enkelte produksjoner, som svine-, saue- og lammekjøtt, gir utfordringer. Det er derfor også nødvendig at det tas grep for å sikre bedre balanse i markedet framover. Blant annet vil innstrammingen av konsesjonsreglene for svin være et bidrag. Det er viktig å få på plass – og med en tidsplan for implementering. Ellers mener vi at avtalen, ved bl.a. tilskudd til arealer med driftsvansker og at det innføres et nytt tilskudd til små og mellomstore mjølkebruk, bidrar til i hvert fall å justere kurs fra tidligere oppgjør. Arbeiderpartiet har for sin politikk laget en opptrappingsplan for trygg matproduksjon på norske ressurser. Klimatilpasning er en viktig del av dette, hvor bl.a. konkrete ting som grøfting, drenering, oppgradering av vannløp og tilrettelegging for investering i og fornying av korntørker og lagerkapasitet ved kornbrukene, samt satsing på forskning som gir kunnskap om valg av sorter av frukt, bær og korn som er best tilpasset til klimaet, er viktige tiltak. Det er bra at jordbruksavtalen prioriterer ulike virkemidler som skal bidra til en jordbruksutvikling i en mer miljøvennlig og klimavennlig retning. Det er viktig å påpeke at jordbruksavtalen ikke virker i et vakuum, men i sammenheng med politiske føringer og vedtak som henger tett sammen med jordbruket. Jeg vil i den sammenheng påpeke viktigheten av et strengt jordvern og at en lykkes i å følge opp de begrensningene for omdisponering av jord som Stortinget har lagt. Jeg vil også få påpeke, som allerede nevnt i debatten, at utfordringen med rovdyr er betydelig i flere områder av landet, ikke minst i mitt hjemfylke, Hedmark. Det er derfor svært viktig at rovdyr- og ulveforliket følges opp av regjeringen og statsråd Elvestuen.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2018-06-14:
For første gang på åtte år ble det en avtale med både Norges Bondelag og Norsk Bonde- og Småbrukarlag. Det å komme til enighet med sistnevnte er en øvelse jeg antar gir mestringsfølelse til og med i Senterpartiet. De mislyktes med det halvparten av gangene de forsøkte mens de selv styrte departementet. Avtalen i år landet i stort i nærheten av statens tilbud, selv om partene selvfølgelig måtte gi og ta. Før avtalen ble inngått, karakteriserte representanten Pollestad statens tilbud som et «angrep på norsk matproduksjon». Nå trives, som vi alle vet, Senterpartiet best når de er på jordet, men kan hende var representanten i dette tilfellet over i det maritime, og forsynte seg med litt mye Møllers tran – eller opprettholder representanten beskrivelsen av statens rekordhøye tilbud som et «angrep på norsk matproduksjon»?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2018-06-14:
Jeg har moret meg litt i forkant med å prøve å gjette hvem som først ville skylde på været for at det gikk godt i norsk landbruk. Jeg må innrømme at jeg ikke trodde det var Arbeiderpartiets representant som skulle stikke av med den seieren, men gratulerer. Det betyr vel også at skulle det eventuelt gå dårlig, er det kanskje været man kan skylde på da også. Jeg håper vi i hovedsak kan diskutere politikk og ikke vær. Senterpartiet og SV harselerte begge på ulike måter over matematikkunnskapene til Høyres representanter – at man måtte finne frem kalkulatoren, og at vi åpenbart ikke kunne prosentregning, fordi en prosentvis økning aldri kunne tette gapet. Jeg vil ikke harselere over mine medrepresentanters manglende matematikkunnskaper, men selvfølgelig vil en prosentvis økning kunne tette et gap. Gitt at en prosentvis økning er høyere enn de øvrige økningene, vil den over tid tette et gap. Skulle man dra det videre, kan man si at i kroner er f.eks. 33 000 kr 10 pst. av 330 000 kr. Så prosent vil det være uansett. Grunnen til at jeg ba om ordet, er at jeg i replikkvekslingen spurte Senterpartiets representant, Pollestad, om han opprettholdt at statens tilbud var et angrep på norsk matproduksjon. Det gjorde han, og han gjentok det og forsterket det. Jeg synes det er rart. I samtlige av årene 2005–2013, da ministerne i Landbruksdepartementet het Riis-Johansen, Brekk og Vedum, og alle var fra Senterpartiet, var avstanden mellom kravet og tilbudet mye større enn i år. Den gangen var det ikke snakk om noe angrep på norsk matproduksjon. De samme årene var avstanden mellom tilbudet og resultatet mye, mye større. Den har ikke vært mindre siden 2005 – jo, den var mindre i 2012, men det tror jeg er et år Senterpartiet har revet ut av kalenderen sin. Så er angrepet slått tilbake, får vi vite, og vi har kunnet lære hva prisen på et angrep er. Det er 100 mill. kr, eller hvis vi skal bruke prosentregning: 10 pst. Rammen gikk fra 1 mrd. kr til 1,1 mrd. kr, og dermed er angrepet slått tilbake. Jeg synes det eneste angrepet som er blitt presentert her, er angrepet på sunt bondevett, for: Organisasjonene er fornøyde, og bøndene er fornøyde. Tilbakemeldingene fra dem jeg snakker med i mitt fylke Vestfold, et godt jordbruksfylke, er at man er rimelig godt fornøyd med avtalen. Avtalen er skrevet under av bøndenes organisasjoner, og det er synd at representanten fra Senterpartiet ikke kan si at det var å ta for hardt i å kalle det et angrep på norsk matproduksjon, når vi ser hvordan resultatet ble, og at det ligger nærmere tilbudet enn noen av gangene under den rød-grønne regjeringen.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2018-06-14:
I virkeligheten er dette en bra dag. Utenfor denne salen er det en fin dag. Når vi hører på debatten her inne, særlig representert ved ett parti, høres det ikke sånn ut i det hele tatt. Det kan virke som om Senterpartiet hadde laget alt på forhånd til en virkelighet de trodde skulle inntreffe – og så ble det ikke sånn. Da er det en fordel å bytte ut notatene. Senterpartiet har rendyrket dette med klagesang, eller skillingsviser – melankolske, tilbakeskuende, fulle av smerte. Det kan ofte virke forlokkende. Det kan til og med virke forførende. Det å spille på misnøye, det å konstruere bilder for så å angripe dem, kan veldig mange ganger ha noe suksessartet over seg. Men det krever en forutsetning. Det krever at det er en misnøye. Det krever at bildet man konstruerer, i alle fall har et snev av troverdighet. Men der ute, hvor det er en bra dag, er folk fornøyd. Noen er rimelig fornøyd. Noen er til og med svært godt fornøyd. Og da er misnøyen igjen inne i hodene til Senterpartiets representanter og i notatene som de burde ha byttet ut. Klagesangen, eller skillingsvisen, er ikke lenger forførende. Den er ikke lenger forlokkende. Den låter bare surt.
Simon Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2018-06-14:
Kristeleg Folkeparti meiner forhandlingsinstituttet er viktig fordi det gjer at staten og bondeorganisasjonar saman kjem fram til både ramme og fordeling av denne. Kristeleg Folkeparti meiner det er ein verdi at dei som har skoa på, og som kjenner næringa best, er med og forhandlar fram neste års ramme og fordeling. Dette er også årsaka til at Kristeleg Folkeparti er svært tilbakehaldne med å kommentere krav, tilbod og forhandlingar generelt mens dei er i gang. Det er fordi vi ønskjer at dette skal vere ei reell forhandling. Samtidig har Stortinget eit ansvar for å leggje rammene for jordbrukspolitikken. Dette har vi gjort gjennom bl.a. jordbruksmeldinga, men også i innstillinga til dette og tidlegare oppgjer. Så er vi med og legg føringar for framtida – og sånn må det vere. Kristeleg Folkeparti meiner det ikkje er noko motsetningsforhold her. Stortinget legg føringane i landbrukspolitikken, og staten og bondeorganisasjonane forhandlar fram desse.
Simon Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2018-06-14:
Kristeleg Folkeparti er godt fornøgd med at avtalepartane har kome fram til einigheit i forhandlingane om reindriftsavtalen 2018/2019. Desse er viktige og krevjande forhandlingar, men det er eit godt teikn at partane som best veit kor skoen trykkjer, er dei som kan finne fram til einigheit. Reindriftsnæringa er viktig både som næring og i den samiske kulturarven. Sametinget har peikt på at reindrifta er ein hjørnestein i samisk kultur. Dette understrekar behovet for ei sunn reindriftsnæring som fungerer både som næringsveg og som kulturberar. Det er derfor viktig at reindrifta også i framtida får moglegheit til å utvikle seg vidare. Som for alle næringar er det ein føresetnad for framtidige utviklingsmoglegheiter at reindrifta er berekraftig. Ei berekraftig reindrift må ha som mål å vere ei økologisk, økonomisk og kulturelt berekraftig næring. Måla står i innbyrdes samanheng, økologisk berekraft gjev grunnlag for økonomisk berekraft, og saman gjev økologisk og økonomisk berekraft moglegheiter for å vareta og utvikle den kulturelle berekrafta som reindrifta er. Kristeleg Folkeparti ønskjer at reindriftsnæringa framleis skal vere sterk, og er godt fornøgd med at partane har kome til einigheit om reindriftsavtalen 2018/2019.
Simon Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2018-06-14:
Gjennom direkte eigarskap forvalta gjennom departementa er staten i dag inne i 74 selskap. Nokre av desse selskapa er reint statlege selskap, mens andre er børsnoterte der staten har eigardelar av ulik storleik. I Hydro er dette eigarskapet på 34,5 pst. Stortinget har fleire gonger slått fast at ein ønskjer eit statleg eigarskap som byggjer på samfunnsansvar og berekraft. Vidare skal det statlege eigarskapet utøvast profesjonelt og føreseieleg innanfor ramma av norsk selskapslovgjeving og anna lovverk, basert på allment aksepterte eigarskapsstyringsprinsipp og med bevisstheit om skiljet mellom rolla som eigar og andre roller staten har. Som Kristeleg Folkeparti har sagt mange gonger i denne salen, meiner vi at selskap med staten som eigar har eit ekstra ansvar for å ha ein forretningsførsel som er i tråd med den etiske norma i det norske samfunnet. Kristeleg Folkeparti forventar at samfunnsansvaret er grundig forankra i selskapa der staten er eigar. Ved internasjonal verksemd er det særleg viktig at selskap fører ein praksis som er best i klassen, og ikkje legg til grunn gjeldande forretningspraksis i det aktuelle landet viss den same forretningspraksisen ikkje ville vore akseptabel i Noreg. Dette må også vurderast ved alle internasjonale investeringsvedtak. Kristeleg Folkeparti meiner at ein forretningsførsel som er best i klassen på etikk og etterleving av lover og reglar, gjev eit langsiktig konkurransefortrinn. Dette er med på å byggje det internasjonale renommeet til norske selskap, noko som gjev fleire moglegheiter i eit lengre perspektiv. Kristeleg Folkeparti merka seg statsrådens utgreiing og er glad for at statsråden vil fortsetje med å følgje saka nøye. Kristeleg Folkeparti legg til grunn at slike saker blir følgde opp i tråd med dei prinsippa som gjeld for statens eigarskapsutøving, medrekna forventning om berekraft.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Svaret på det siste er nei. Det er kanskje på tide at òg Arbeidarpartiet ryddar i eigen argumentasjon. To replikkar frå representanten Ingunn Foss avklarte for så vidt spørsmålet rundt kvar Arbeidarpartiet hentar sitt faglege grunnlag for å hevde at jordbruket vert sentralisert. Svaret på det hittil har vore ingen plass, og det er fordi det ikkje er grunnlag for det heller. Tvert imot har vi sett at kornarealet har vakse – ein liten nedgang i fjor, men vekst dei to åra før det, for første gong på over ti år. Vi ser at Vestlandet styrkjer sin del av husdyrproduksjonen for første gong under denne regjeringa – i motsetnad til kva som skjedde under den Arbeidarparti-leia regjeringa som sat i åtte år før det. Det er på tide å ta landbruksdebatten ned på det nivået han høyrer heime, nemleg ei kunnskapsbasert tilnærming, basert på den faktiske dokumentasjonen som både budsjettnemnda, SSB og proposisjonen legg til grunn. Då trur eg Arbeidarpartiet må justere retorikken meir enn eit lite snev.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Importvernet er velfungerande, og det kjem det til å fortsetje å vere. Vi forhandlar med handelspartnarane våre om frihandelsavtalar når det er naturleg å gjere det, med utgangspunkt i å vareta norske interesser. Vi forhandlar artikkel 19-avtalen med EU, og Arbeidarpartiet har òg støtta den avtalen som sist vart framforhandla. Med det varetek vi både det behovet jordbruket har for importvern, og dei større norske interessene som i mange sektorar handlar om viktig eksport. Òg for jordbruket er det viktig at Noreg er eit land med ein liten, men open økonomi. Vi hentar mange av dei viktigaste faktorane for jordbruksproduksjonen, anten det er maskin- eller – dels – fôrressursar, utanfor landets grenser. Vi treng handel med omverda, og det skal vi klare å få til innanfor det importvernet som regjeringa byggjer politikken sin på.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
I sum er eg det, ja. Difor er det også slik at når Framstegspartiet, som har vore ein varm forsvarar av pelsdyrnæringa, tapte den forhandlinga i regjeringsutvidinga, skjer det ikkje endringar over natta. Næringa får ein sju års omstillingsperiode. Det kjem eit lovforslag til Stortinget basert på det. Regjeringsplattforma varslar også ei kompensasjonsordning som gjev føreseielegheit for dei som har gjort investeringar. Så eg meiner at også pelsdyrsaka, sjølv om ho er krevjande for mange pelsdyrprodusentar, viser at vi har ei regjering som faktisk er oppteken av at sjølv når vanskelege avgjerder vert tekne, vert dei tekne på ein måte som gjer at næringsaktørane opplever føreseielegheit, også i ein styrt avviklingsperiode. Det kjem Stortinget til å få lagt fram for seg på eit seinare tidspunkt, når dei konkrete forslaga om det kjem.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Eg trur ikkje det er lurt å sjå på éin faktor åleine når ein definerer jordbruksoppgjer. Det fekk tidlegare landbruksminister frå Senterpartiet Lars Peder Brekk smerteleg erfare då han definerte det jordbruksoppgjeret som til slutt gjorde at Senterpartiet skifta han ut, som eit historisk godt tilbod. Slike feil har eg ikkje tenkt å gjere. Men det viser iallfall at historia er litt annleis enn Senterpartiet ofte liker å skildre ho som. Det som er tilfellet, er at dette jordbruksoppgjeret er godt fordi det faktisk legg opp til at jordbruket skal kunne utvikle produksjonane sine der det er marknadsmoglegheiter. Den jordbruksproduksjonen som ikkje er i balanse med marknadsutviklinga, er ein jordbruksproduksjon som medfører store tap av verdiar for bonden, men også for skattebetalarane. Difor er det viktig at vi får til ein balanse i marknaden når me er på tilbodssida og gjennom å stimulere produksjonen der det er marknadsmoglegheiter. Det gjer jordbruksavtalen i år i større grad enn på veldig lenge, og sånn sett har det vore freistande å bruke flotte og fagre ord om det.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Eg hadde ikkje hatt kreativitet til å kome på eit slikt tilskot. Det er det berre å erkjenne. Men kva er det som gjer at eg er i stand til å inngå ei avtale der det ligg inne? Jo, det handlar ganske enkelt om det som her vert definert som eit pyramidetilskot for små og mellomstore. Det er også eit tilskot som dei større mjølkebruka dreg med seg i produksjonen sin. Det er slik at ein ikkje får betaling for dei kyrne ein allereie har, og det betyr at dei terskelverdiane som vi i tilbodet frå staten peikte på var utfordringane, er vekk i den avtalen som no ligg til grunn for jordbruket. Korleis eg har tenkt å innrette jordbrukspolitikken i komande jordbruksoppgjer, får først organisasjonane i jordbruket vite når eg legg fram tilbodet frå staten for neste år. Når eg har gjort det, vil også Stortinget, på same måten som alltid, verte orientert når eg leverer proposisjonen – forhåpentlegvis med utgangspunkt i at me har fått til ein avtale også neste år.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Eg har ikkje tenkt å binde meg til å gje enkeltoppdrag til enkeltaktørar heilt utanfor ei heilskapleg vurdering. Det gjeld også Norsøk, som er ein flink gjeng i min eigen heimeregion. Det hadde vore freistande å bevege seg dit, men eg trur ikkje det er slik vi bør opptre viss vi vil ha optimale resultat. Resultat er eg derimot veldig oppteken av. Difor er også forskingsprofilen på dette i det opphavlege tilbodet frå staten til jordbruket i år betre enn det endelege resultatet, fordi vi har ønskt å prioritere det både gjennom EU-programmet og gjennom den forskinga som må til for å få til eit klimatilpassa jordbruk, for å få til meir teknologiutvikling i jordbruket og for å få inn nye idear som også bidreg til å styrkje berekrafta i matproduksjonen. Så at det er moglegheiter i komande år til å sjå på fleire innfallsvinklar til dette, når det gjeld både økoproduksjon og anna, i tråd med dei marknadsmoglegheitene som er i den norske marknaden, utelukkar eg på ingen måte.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Som så mange gonger før endar mykje av den jordbrukspolitiske debatten opp i inntektsmålsdiskusjonar. Eg har lyst til å gje honnør til jordbruksorganisasjonane for at dei i årets jordbruksavtale viser at det er mogleg å inngå ein avtale der ein ikkje einsidig forfølgjer inntektsmålet som det einaste saliggjerande i jordbrukspolitikken. Det er ganske viktig, for ei einsidig forfølging av inntektsmålet, slik enkeltrepresentantar har teke til orde for her i dag, ville ikkje løyse utfordringane i jordbruket, det ville snarare forsterke dei. Om vi ser utviklinga frå 2015 til 2017, er det altså slik at marknadsinntektene i jordbruket er reduserte med i storleiken 1,4 mrd. kr. Det betyr at dei auka overføringane som Stortinget ville ha gjeve jordbruket dei siste åra, er etne opp av sviktande marknadsinntekter. Det betyr at det må vere ein balanse i total stimulans, og at det kan vere betre for bonden at ein lèt vere å tilføre pengar over jordbruksavtalen enn at ein tilfører for mykje. Det er ein diskusjon som Stortinget òg bør ta, for det er heilt rett som representanten Lundteigen no har observert, at det er eit fleirtal som presiserer korleis inntektsmålet skal forståast i denne innstillinga. Det er ganske viktig fordi det tek inn over seg den faktiske situasjonen som jordbruket har vore i. Det er slik at ein 2 pst. overproduksjon, om vi kallar det det, i saue- og småfemarknaden resulterer i svikt i engrosprisen på 25 pst. Det hjelper altså ikkje å tilføre meir i overføringar til saueprodusentane om det berre medfører at engrosprisen fell ytterlegare; det vert ikkje betre økonomi for bonden av det. Og det er jo den likninga jordbruket faktisk har teke inn over seg i årets forhandlingar. Det synest eg tener jordbruket til ære, og eg synest det for så vidt er på høg tid at det også vert understreka frå denne talarstolen, for det er ikkje mogleg å gje sjølvstendig næringsdrivande bønder høgare inntekt enn dei er villige til å arbeide for. Og produksjonsviljen i jordbruket er så stor i mange produksjonar at ytterlegare stimulans gjennom inntekt vil forsterke overproduksjonsutfordringane som er der. Difor er det viktig at også Stortinget tek med seg som grunnlag for seinare år at den balansen som er funne mellom staten og jordbruksorganisasjonane her, ikkje er fordi ein ikkje unner bøndene inntekt, men fordi ein ser på kva som faktisk verkar og ikkje verkar.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Eg er oppteken av at vi skal bruke utmarksressursen til å produsere mat. Difor kan eg love Stortinget at statsråd Ola Elvestuen, min gode kollega, ikkje har nokon eigen ulvepolitikk, han har regjeringa sin politikk, og så vidt eg har sett, har han ikkje vore på utsida av han i ein einaste sak, heller ikkje den siste tida. Det er heile poenget med min inngang til denne diskusjonen. Eg erkjenner at den politikken som Stortinget har vedteke, i både rovdyrforliket og ulveforliket, handlar om ei klar forståing av at i beiteprioriterte område er beitedyra prioriterte, og dermed skal det verte gjeve raske fellingstillatingar i slike område. Vi brukte store delar av fjoråret på å styrkje verkemidla vi har for f.eks. ulveuttak, som følgje av den situasjonen vi fekk på Hadeland i fjor. Det betyr at regjeringa følgjer opp dei vedtaka som Stortinget har gjort i samband med det. Eg greier å forstå at sauebønder som opplever tap, finn det provoserande at ein held ulvekvalpar i hendene. Eg vel alltid å klappe på lamma fyrst. Men det betyr ikkje at det i seg sjølv er utfordrande, og det vil eg understreke herifrå. Det handlar om at Stortinget har vedteke at vi skal ha ulv i norsk natur; vi skal ha 4–6 ynglingar per år. Det fordrar at klima- og miljøministeren gjer jobben sin og sørgjer for at den delen av forvaltninga også fungerer godt. Så balansen i det må faktisk også jordbruket tåle. Det handlar likevel om at vi har eit potensial for å verte betre i forvaltninga – ikkje berre i spørsmålet om ulv, men også i spørsmålet om andre rovdyr. Vi veit at det har vore krevjande å ta ut ulv utanfor periodar med sporsnø. Vi veit at det er låg fellingsprosent for jerv. Eg ser ikkje bort ifrå at det framleis er mogleg å betre resultata av jakta på slike populasjonar. Men å gjere dette – som ikkje handlar om kva slags vedtak som vert fatta, men om eit bilde som har vorte teke – til ein stor diskusjon i Stortinget, er å gjere heile diskusjonen ei bjørneteneste. Dette handlar trass alt om effektiv forvaltning i beiteprioritert område. Eg har sagt det før i denne salen, og eg har sagt det mange gonger utanfor: Stortinget kan framleis leggje til grunn at i beiteprioriterte område er beitedyra prioriterte, i tråd med rovdyrforliket og ulveforliket.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Eg vil avslutningsvis takke for ein god debatt om jordbruksoppgjeret, som no er i hamn, det som Arbeidarpartiet definerer som ei kursendring. Sosialistisk Venstreparti seier at retninga ligg fast, og Senterpartiet meiner som vanleg begge delar. I mellomtida står jordbruket og regjeringa samla om årets jordbruksavtale.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Reindriftsavtalen som er inngått mellom staten og NRL, legg grunnlaget for at det framleis skal vere ei positiv utvikling i reindrifta. Det er viktig både for å vareta og få brukt beitegrunnlaget som er i store delar av landet, men er også ein vesentleg føresetnad for framleis å ta vare på den samiske kulturen i delar av landet. Så skal vi heller ikkje gløyme at vi har fleire gode tamreinlag, som også bidreg til å gjere at det er reindrift i fleire område enn der den tradisjonelle samiske reindrifta er. Reindriftsavtalen for i år legg framleis klar vekt på at den økologiske berekrafta i reindrifta må fortsetje og verte forsterka. Eg er derfor glad for at ein samla komité gjev tydeleg uttrykk for at den politikken som har vore ført over tid, f.eks. gjennom kraftige reduksjonar i reintal, har vore krevjande for enkeltutøvarar, men har vore nødvendig, all den tid det interne sjølvstyret ikkje i tilstrekkeleg grad har rydda opp. Eg har lyst til å knyte nokre ord til det, i lys av denne avtalen som no er inngått, for det er framleis utfordringar i reindrifta knytte til akkurat det. Det er ikkje eit mål for regjeringa å detaljregulere denne næringa mest mogleg, men det var heilt nødvendig å gjere det fordi det interne sjølvstyret ikkje har fungert i tilstrekkeleg grad. Vi fortset gjennom denne avtalen å styrkje grunnlaget for produksjon av reinkjøt, som har store marknadsmoglegheiter, og det vert lagt til rette for at dei reineigarane som har dette som hovudnæring, også kjem godt ut av det. Marknadssituasjonen for reinkjøt har vore i ei god utvikling, og det er jamt over høge prisar. Det gjer også at marknaden er sårbar, men eg meiner likevel at reindrifta har eit stort utviklingspotensial i tida framover. Når eg likevel er her, vil eg også gje uttrykk for overfor Stortinget at vi per dags dato ikkje har eit fungerande reindriftsstyre. Det kjem av at Sametinget har valt ikkje å nemne opp sine representantar, og staten har på bakgrunn av det venta på endeleg tilbakemelding frå reindrifta. Det er greitt at Stortinget vert gjort kjent med at eg på sjølvstendig grunnlag no vil nemne opp staten sine representantar i reindriftsstyret for å få i gang igjen forvaltninga når det gjeld reindriftssaker som er delegerte til reindriftsstyret, uavhengig av om Sametinget vel å nemne opp sine representantar. Det er avgjerande viktig for at vi ikkje skal oppleve at dei reindriftsutøvarane som no nyt godt av denne reindriftsavtalen, ikkje får behandla dei sakene som ligg til reindriftsstyret å behandle.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2018-06-14:
En stadig større andel av Norges forskningsmidler kanaliseres gjennom EU-utlysninger. Kristelig Folkeparti mener det er viktig at Norge er med og påvirker prioriteringen, slik at også vi kan søke på FoU-midler innenfor økologisk produksjon og forbruk. Den EU-kommisjonsanerkjente teknologiplattformen TP Organics definerer FoU-behov innen økologisk produksjon og forbruk, og har spilt en viktig rolle ved utlysning av forskningsmidler. Flere land har etablert nasjonale TP Organics. Dette er en mulighet som også Norge kan benytte seg av: å opprette et FoU-forum som et nasjonalt TP Organics. I Norge har vi Norsøk, som er et nasjonalt kompetansesenter for økologisk landbruk. Vil statsråden ta initiativ til å styrke Norsøks rolle ved å etablere et FoU-forum i Norge som skal arbeide med prioriteringer ved utlysning av forskningsmidler, både i Norge og i EU?
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2018-06-14:
Eg vil begynne med å takke bøndene i Noreg, som bidreg til at me som forbrukarar får trygg og variert mat av god kvalitet. Men landbruket bidreg òg til busetjing og næringsliv over heile landet og spelar ei viktig rolle for å vareta kulturlandskap og føre vidare tradisjonell kunnskap og kultur. Det var med stor glede me fekk meldinga 16. mai om at årets vakraste eventyr, jordbruksforhandlingane mellom staten og jordbruket, ved Norges Bondelag og Norsk Bonde- og Småbrukarlag, enda med ei avtale. Det er gledeleg fordi Høgre er oppteke av å slutte opp om forhandlingsinstituttet. Det er gledeleg å få tilbakemeldingar frå bønder som er tilfredse og godt fornøgde med årets satsing i jordbruksoppgjeret. I mitt heimfylke, Telemark, opplever eg at det er optimisme i landbruket. Det er spesielt flott at så mange unge viser interesse for næringa og vil investere i moderne gardsbruk. Telemark har eit stort potensial, med store areal og stor variasjon innan matproduksjon. Ei verdiskapingsanalyse – ein slags statusrapport for jordbruket i Telemark dei siste åra – som Fylkesmannen og Telemark Landbruksselskap la fram i fjor, viser at det ser positivt ut for landbruket. Det er god produksjon og mange som bidreg til sysselsetjing. Eit vekst- og satsingsområde i Telemark har vore frukt. Gjennom prosjektet «Frukt i Fokus» har Telemark oppnådd geografisk vern – og spesialitetsmerke – for Telemarksepler, Telemarksplommer og Telemarksmoreller. Innan 2018 skal fruktdyrkarar i Telemark utvide arealet med 700 dekar. Det har i seg eit potensial til å auke produksjonen av konsumeple frå Telemark med 1 000 tonn innan 2022. Jordbruksavtala er bra for Telemark. Bøndene har gjennom årets jordbruksavtale fått gjennomslag for særskilt tilskot til små og mellomstore bruk, noko som bøndene har uttrykt har vore eit viktig krav – likeins styrking av velferdsordningane, eige tilskot til drift i vanskeleg og bratt lende og satsing på dei produksjonane som det er store marknadsmoglegheiter for, som frukt, bær, grønt og korn. Samtidig er det uttrykt tilfredsheit med at det har blitt gjort viktige grep for å handtere overproduksjonen av spesielt sau og svin, men òg mjølk. Eit nasjonalt stølstilskot blir også innført, med 50 000 kr, som er veldig positivt. Alt dette er med på å understreke at regjeringa meiner alvor når ein seier at ein ønskjer landbruk i heile landet, og at ein ser på bonden som sjølvstendig næringsdrivande, med moglegheiter og ansvar til å organisere drifta slik han eller ho sjølv best er tent med.