trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-06-11:
Representanten Lyngstad stiller spørsmål om hvorfor denne forskjellsbehandlingen av elever i videregående skole og studenter. Det er rett og slett fordi det å gå på videregående skole er noe annet enn det å være student ved et universitet eller ved en høyskole. Vi har som prinsipp at videregående skole skal være gratis. Det er det Senterpartiet ønsker å bygge opp om. Og det er jo interessant når vi ser på hvordan en tenker i forhold til grunnskole og videregående skole, at en ønsker å se disse løpene i ett. Da synes jeg det er en logikk i måten vi tenker på i forhold til å ha som mål å gjøre dette 13-årige løpet gratis. Når man er student, er man innenfor et annet regime enn man er når man er elev ved videregående skole.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-06-11:
Statsråden har i flere sammenhenger snakket om det helhetlige løpet i forbindelse med grunnskole og videregående skole og på en måte prøve å gjøre overgangen mellom grunnskole og videregående skole mindre. Vi vet at Kvalitetsutvalget tenker veldig sånn at det skal være glidende overganger, og en skal tenke en helhet omkring det 13-årige løpet. Da er mitt spørsmål til statsråden: I grunnskolen gjelder gratisprinsippet. Kan statsråden si noe om hva hennes eget parti ønsker å styrke i forhold til stipendordningene i videregående skole? Ønsker en å bygge videre på dette med behovsprøving og sosial profil, som jeg tenker er en bra begynnelse? Har statsråden og statsrådens parti et mål om også å gjøre den videregående skolen gratis for alle?
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-11:
I tillegg til å være statsråd har jeg sittet i styret i Statens lånekasse, og jeg vet at det er ganske kompliserte affærer man der administrerer, så det å harmonisere i forhold til det som nå er ordningene på høyere utdanning og ta forenklingshensyn, er i seg selv ganske viktig. Det har vært viktig når det gjelder reisestipendordningen og vårt forslag der. Det har også vært viktig i forhold til personinntekt og defineringen av den, at det er en harmonisering i forhold til høyere utdanning. Men for øvrig må jeg si at når det gjelder det som har vært temaet mange ganger i debatten her, formue, arbeidsinntekt osv. og definisjonen av personinntekt, omfatter det til sammen i 2001-2002 ca. 446 elever. Dette er altså ikke et veldig omfattende problem, og da må det, målt mot millimeterhensyn, være viktig også å ta forenklingshensyn og forutsigbarhetshensyn, slik at Lånekassen også er en god bank for sine kunder og greier å håndtere et regelverk som er komplisert. Så både når det gjelder reisestipend og dette grunnlaget, er det altså harmoniserings- og forenklingshensyn som har vært viktig.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-11:
Når det gjelder låneadgangen, viser jeg til mine tidligere merknader og til saksordførerens merknader til mine merknader, og regner med at den fortolkningen nå skulle være rimelig omforent, slik at vi ikke går inn i noen uklarheter. Når det gjelder differensiering av læremiddelstipend, skal vi vurdere det, slik man ønsker. Jeg forstår godt ønsket. Men – igjen – det er altså over 100 muligheter på VK I og VK II, slik at det er et ganske differensiert bilde. Vi er nødt til å se på ulike løsninger, og man er nødt til å veie ønsket om millimetertreff mot forenklingshensyn og forutsigbarhetshensyn. Ofte er det jo slik at forsøk på millimetertreff faktisk slår galt ut, hvis man prøver å detaljstyre så kraftig. Når det gjelder å gjøre noe med billigere læremidler, vil jeg særlig henvise til det vi gjør i forhold til IKT-baserte læremidler. Vi kommer tilbake til Stortinget med en overordnet plan når det gjelder fremtidig IKT-strategi, etter at vi har gjennomført en handlingsplan over noen år nå.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-11:
Jeg har lagt merke til debatten og innstillingen når det gjelder dette med lærlinglønn, hvor det foreligger et par forslag. Det er avhengig av voteringsrekkefølge og hva man bestemmer seg for her i denne sal, så jeg kan altså ikke si hva som eventuelt blir vedtatt, men det vil jo kunne ha noen bevilgningsmessige konsekvenser. Jeg må vel si som enkelte representanter for regjeringspartiene, at jeg har ikke noen store, prinsipielle innvendinger mot dette, men det har altså budsjettmessige konsekvenser. Vi har valgt vår løsning, fordi lærlingene har lønn, i motsetning til andre elever, ut fra fordelingshensyn og forenklingshensyn. Men jeg vil vel si at av de forslagene som foreligger, er eventuelt det som foreligger fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, kanskje det som er av størst betydning for lærlingene, men også da med budsjettmessige konsekvenser. Men jeg vet ikke hva utfallet blir her i Stortinget. Jeg har bare lyst til å si, siden debatten nærmer seg slutten, at jeg håper at vi i fellesskap kan bidra til å informere om og markedsføre denne nye støtten litt, og ikke bare det vi er uenige om, fordi det har så veldig stor betydning for familier med svak økonomi – det er snakk om mange titalls tusen kroner.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-11:
Jeg må være så ærlig å si at jeg ikke vet hva som står i Høyres program om dette, hvis det står noe der. Men jeg kan jo si hva jeg mener. Jeg synes det hadde vært en fordel om opplæringen også i videregående skole hadde vært gratis eller skattefinansiert. For øvrig må man jo gjøre de avgrensninger som det er nødvendig å gjøre, slik at det ikke tar av fullstendig i forhold til det finansielle behovet. Vi synes også at en stipendordning er bedre enn en utlånsordning. Det har vi redegjort for i mange sammenhenger, og det er det mange som er enige med oss i. Det var derfor jeg sa at dette er en god begynnelse, for her kan man bygge ordningen videre ut, enten ved å gi den en enda sterkere fattigdomsprofil, eller ved å bygge den ut til å gjelde flere, eventuelt til slutt alle. Hvordan vi kan bygge ut denne ordningen og når vi skal gjøre det, vil også være et budsjettspørsmål, og det vil hele tiden bli avveid mot andre behov i samfunnet, også innenfor utdanningssektoren. Men gitt at vi får dekket andre behov som er viktigere, er det ikke meg imot å bygge denne ordningen ytterligere ut.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-11:
Forskrifter i forhold til Lånekassen må fastsettes i februar-mars. Vi gikk ut med dette fordi vi oppfattet Stortinget slik at man sluttet seg til prinsippene i våre forslag med ett unntak, nemlig når det gjelder det at man ville fylle mer på ordningen med bostipend. Jeg erkjenner at vi er der vi er i dag. Da vil vi selvsagt gå ut med ny informasjon, slik at det blir mulig å søke, og så må søknadene behandles. Det er krevende å få det til fra skolestart, så det går ikke. Men jeg vil legge fullt trykk på det for å få det til så raskt som overhodet mulig i kommende skoleår.
Michael Momyr (Høyre), 2003-06-11:
Jeg stemte feil, jeg skulle stemt for forslaget.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-11-26:
Eg skal på vegner av representanten Åslaug Haga og meg sjølv få fremja forslag om endringar i utlendingslovgjevinga.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-11-26:
Senterpartiet og Arbeidarpartiet er einige om at ein god og gratis skule, ei meir verdig omsorg, tilrettelagde tilbod til dei som treng det, og kulturskule uavhengig av foreldreøkonomien krev ein styrkt kommuneøkonomi og større rom for lokale løysingar. Senterpartiet meiner at 4 milliardar kr meir enn det Regjeringa har i sitt forslag, er høgst nødvendig til neste år. Arbeidarpartiet stoppa på 2 milliardar og har pressa inn ei ny, underfinansiert reform; fem timar meir i barneskulen utan full kompensasjon. Nyleg har Arbeidarpartiet godteke at kommunane, utan ekstra midlar, må ta meirkostnadene ved ein tøffare utskrivingspraksis frå sjukehusa. Kva er eigentleg Arbeidarpartiet sin strategi for kommunesektoren? Det som no trengst, er meir langsiktige tiltak – restrukturering av gjeld, ein fleirårig opptrappingsplan for å retta opp den ubalansen som er mellom oppgåver og midlar, fullfinansiering av nye reformer og ei meir rettferdig fordeling av midlane mellom kommunane. Er dette viktige oppgåver for Arbeidarpartiet?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-11-26:
Jeg er ikke helt sikker på om jeg forstod det spørsmålet. Det er jo ikke slik at skattebetalerne først og fremst er opptatt av bruttolønnen sin. Jeg oppfatter det slik at den jevne skattebetaler i dette land først og fremst er opptatt av hva man sitter igjen med etter at staten og kommunen har tatt sitt i ulike skatter og avgifter. Det som faktisk hadde vært en fordel for mange av landets arbeidstakere, ikke minst de som er sysselsatt i konkurranseutsatt industri, var at staten aktivt gikk inn som part i lønnsforhandlingene og tilbød skatte- og avgiftslettelser, både fordi det hadde medført en vekst i reallønnsutviklingen for lønnsmottakerne, og fordi det ikke hadde økt byrden for konkurranseutsatt næringsliv i forhold til økte lønnsutgifter. Det hadde vært ansvarlig i en tid hvor vi er opptatt av å holde kostnadsutviklingen for mange av våre bedrifter nede. Men det er altså en fremmed tankegang i Arbeiderpartiet, og det synes jeg er veldig synd.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-11-26:
Det er helt riktig at vi brøt budsjettforhandlingene, men det var først og fremst av hensyn til tiden – og prosessen – vi hadde til rådighet ved budsjettforhandlingen. Vi så det altså ikke som realistisk eller sannsynlig å komme frem til en enighet. Jan Tore Sanner sa selv mange ganger at vi hadde kortere tid til å gjennomføre budsjettforhandlingene i høst. Da mener jeg det var ansvarlig og riktig av Fremskrittspartiet – i stedet for å holde det gående i flere dager og allikevel ikke klare å komme frem til enighet – når vi så hvilket handlingsrom regjeringspartiene hadde å gå på, for det var lite. Da var det mye riktigere av oss å si at dette tror vi ikke vi klarer, slik at regjeringspartiene hadde anledning til å gå videre på sin frierferd og kanskje klare å få frem en enighet. Det er ikke slik at ethvert utspill fra Fremskrittspartiet er et planlagt løftebrudd. Tvert imot. Fremskrittspartiet har i løpet av denne helgen hatt en ordførerkonferanse – og mange av våre politikere rundt omkring i det ganske land sitter i ansvarlige posisjoner og er opptatt av å ivareta både Fremskrittspartiets interesser og de budsjettrammene som gjelder i Kommune-Norge. Og det skulle bare mangle – like mye der som i Stortinget.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-11-26:
Det er en utfordring for norsk næringsliv når et flertall av politikerne i Stortinget vedtar strengere regler for miljøet i Norge, for norske myndigheter, enn det som er tilsvarende for mange av de konkurrerende bedrifter i omkringliggende land. Fremskrittspartiet er opptatt av å ivareta miljøet på en god måte. Men vi må gjøre det på en slik måte at vi ikke samtidig ødelegger vekstgrunnlaget for vårt eget næringsliv. Vi er som nasjon helt avhengig av å ha et næringsliv som vokser og gror, og vi kan ikke stille vårt eget konkurranseutsatte næringsliv i en situasjon hvor det taper konkurransekraft og risikerer å måtte stenge virksomheten fordi miljøkriteriene er strengere enn i andre land. Det er altså ikke bare Norge som har forstått verdien av å ha strenge miljøregler. Jeg oppfatter det slik at miljø står på dagsordenen i svært mange land, og at man har en ganske bred enighet om hva slags miljøkriterier som skal være rådende i industrien, i næringslivet og generelt for den enkelte borger. Det betyr ikke at Norge må vedta så strenge miljøkriterier på område etter område at vi rammer vårt eget næringsliv. Det er den miljøprektigheten vi snakker om. Det er det Fremskrittspartiet ønsker å motarbeide, rett og slett fordi vi først og fremst er opptatt av å få vekst ikke minst i vår egen energinæring. Det er ganske absurd når man velger å stikke hodet i sanden for det faktum at norsk kraft er noe av den reneste man har i hele verden. Hadde vi lagt forholdene til rette for å utvikle denne på en bedre måte, enten det er gass, vann eller andre ressurser, ja, så ville det samlet bidra til en mer miljøvennlig energibalanse i Skandinavia enn den vi får med flertallets politikk.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-11-26:
Bistandsområdet er jo et av de områdene hvor Kristelig Folkeparti virkelig har fått gjennomslag i Regjeringen. Høyre var jo før de kom i regjering, langt på vei enig med Fremskrittspartiet i nødvendigheten av å kutte i bistandsbudsjettet, rett og slett fordi en betydelig andel av det som i dag gis i bistand fra norske myndigheters side, aldri kommer frem til mottaker. Fremskrittspartiet er enig i behovet for å gi bistand på en del områder, særlig til nød- og katastrofehjelp. Det betyr altså ikke at vi kutter i all bistand over statsbudsjettet, tvert imot. Men vi mener at en del av det som i dag ytes fra norske myndigheters side, ikke er innrettet på en god nok måte, og dessverre heller ikke blir brukt på en slik måte at det kommer dem som virkelig trenger det, til gode. Den kritiske gjennomgangen burde det også være i Kristelig Folkepartis interesse å ta – ikke bare å snakke ensidig om behovet for å plusse på, men faktisk også ta en kritisk gjennomgang av hva pengene blir brukt til.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-11-26:
Nå tror jeg representanten Lund snakker mot bedre vitende, for det er ikke empirisk bevist at det er noen entydig sammenheng mellom kronekurs og renteutvikling. Det er faktisk også slik at hvis han har en viss hukommelse i forhold til hva som har skjedd med norsk pengepolitisk utvikling de siste årene, vil han også kunne huske at vi under et annet pengepolitisk regime, nemlig hvor man var mer opptatt av å stabilisere kronekursen i forhold til andre valutaer, hadde det motsatte problemet i forhold til renteutviklingen. Det er altså ikke slik at det er noen «quick fix», slik Morten Lund later til å tro. Fremskrittspartiet mener at det pengepolitiske regimet vi i dag har, er det beste vi kan ha. Vi har vært ivrig pådriver for og tilhenger av det pengepolitiske regimet, og vi har støttet varmt opp om det helt siden det ble innført våren 2001. Så er det jo slik at renteutviklingen og kronekursen har vært høy, men det er altså stabilisert. Man må huske på at det er mange årsaker til at kronekursen har hatt den utviklingen den har hatt. Og jeg synes det blir litt for lettvint å legge skylden ensidig på det pengepolitiske regimet. Det vet Morten Lund ikke er tilfellet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-11-26:
Fremskrittspartiet forbruker ikke fremtidens pensjoner. Vi investerer i fremtidig verdiskaping, og det er noe ganske annet. Og jeg vil bare minne om at i Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett er den underliggende utgiftsveksten 12 milliarder kr lavere enn i Regjeringens opprinnelige budsjett. Mitt spørsmål gjelder skatt. I Finland gjennomfører man nå betydelige skatte- og avgiftsreduksjoner. Finske myndigheter gir uttrykk for at lettelsene på kort sikt vil gi et inntektstap, men på lang sikt vil de gi økte inntekter til den finske stat. I Norge har vi tilsvarende eksempler. Man kunne ha satt ned alkoholavgiftene og derved fått økte alkoholinntekter, noe vi så av den budsjettavtalen som ble inngått mellom Fremskrittspartiet og Regjeringen i fjor, hvor lavere alkoholavgifter gav høyere inntekter. Tilsvarende kunne vi gjort med bilavgiftene. Der gjorde man det motsatte: Man satte opp firmabilbeskatningen, salget av nye biler stupte, og skatteinntektene avtok. Hvorfor i all verden er det ikke mulig å få Høyre i regjering til å endre på modellene, slik at skattetenkningen blir mer dynamisk enn den som nå er lagt til grunn?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-11-26:
Det er direkte fornøyelig å se representanten Lilletun så lykkelig som han er nå om dagen. Det er lenge siden sist. Dette kan vi andre bare glede oss over. Den lykken oppstod selvfølgelig på grunn av det gryende kjærlighetsforholdet som nå oppstår mellom Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti. Her pågår det altså en het flørt, og det skjer mens Høyre sitter i den samme regjeringen og ser på. På kort sikt innebærer selvfølgelig dette at man fortsatt kan ha en samarbeidsregjering, men på lang sikt er dette et signal om at Kristelig Folkeparti forbereder seg på – hva skal en si – å tuppe Høyre ut av regjeringskontorene for å kunne invitere Arbeiderpartiet inn. I en tidligere replikkveksling snakket Jon Lilletun om samlivskursene som man nå hadde reddet. Betyr det at det egentlig er Kristelig Folkepartis representanter som burde gå på disse samlivskursene, for å lære seg til å være trofast hos den ene partneren man har valgt, fremfor på en måte å drive den form for bigami som vi nå er vitne til i Kristelig Folkeparti?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
Innlegget til Siv Jensen ber preg av at ho tydelegvis er skuffa. Men eg vil våge den påstanden at det er bra at Framstegspartiet ikkje kom til budsjettforlik med regjeringspartia. Då ville høgredreiinga gått frå vondt til verre. Regjeringa ville fått støtte for meir mellombelse tilsetjingar, ei innstramming av AFP-ordninga, og Erna Solberg kunne glede seg over støtte når det gjeld innstramming av kommunane sine inntekter til skule og eldreomsorg. Framstegspartiet vil gi store skattelettar. Men samtidig kuttar dei i dagpengar og venteløn for dei arbeidslause og i Aetat, som skal få folk ut att i arbeid. Viser ikkje Framstegspartiet at dei i gjerning står milevis frå ein politikk som tener lønsmottakarar og arbeidsfolk i landet?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
Eg skal ikkje forfølgje den debatten som var i stad om kven som bør ha fast følgje, men det er i alle fall to interessante hendingar i denne budsjettprosessen som utfordrar det politiske landskapet framover. Den eine er jo det no så mykje omtalte gledesutbrotet til Lilletun over forliket, og det andre er Jan Tore Sanner sitt kraftige oppgjer med den parlamentariske basisen til Regjeringa her i salen tidlegare i dag. Men i Kristeleg Folkeparti er det jo ikkje berre Lilletun som lèt munnen springe over med det hjartet er fullt av. I avisa GD i går skriv fylkesleiaren for Kristeleg Folkeparti i Oppland at Kristeleg Folkeparti sine hjartesaker har fått eit lyft i budsjettforliket som nylig vart inngått. Men samstundes tek ein opp spørsmålet om Sem-erklæringa og meiner at i den situasjonen vi er i no, bør skatteløftet i Sem-erklæringa takast opp til revidering. Er Kristeleg Folkeparti sin parlamentariske leiar einig med fylkesleiaren sin i det?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-11-26:
Det virker som om det kan være behov for å minne representanten Jensen om at det var Fremskrittspartiet som brøt budsjettforhandlingene med regjeringspartiene, og at Fremskrittspartiet på den måten valgte ikke å ha innflytelse. Det virker også som om representanten Jensen er skuffet over at man ikke fikk drive sitt spill helt inn i finansdebatten. Sist helg gav Carl I. Hagen et interessant innblikk i Fremskrittspartiets måte å drive politikk på. Han sa ifølge Dagsavisen: «I opposisjon kan dere klage og kritisere, og dere kan bruke de samme pengene flere ganger.» Dette kan bare bety at Fremskrittspartiet egentlig ikke har tenkt å få gjennomslag for de forslagene de fremmer. Mitt spørsmål til representanten Jensen er om det innblikket som Carl I. Hagen har gitt oss, faktisk betyr at ethvert utspill fra Fremskrittspartiet er et planlagt løftebrudd.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-11-26:
Jeg synes det er godt at folk gleder seg. Vi trenger litt mer glede i politikken. Hvis budsjettforliket har bidratt til at enda flere gleder seg, synes jeg det er svært hyggelig. Men jeg må kanskje skuffe representanten Frøiland på ett punkt, nemlig at det skulle være noen motsetning mellom velferd og skattelette. Det er der venstresiden tar så fullstendig feil. Vi har tidligere dokumentert hvordan SVs skatteskjerpelser vil kvele verdiskapingen, og hvordan man gjennom skatteskjerpelser undergraver hele velferdssamfunnet. Når vi ønsker skattelette, er det fordi vi har tro på at folk skal klare seg selv. Folk skal få beholde mer av sin egen inntekt. Det skal lønne seg å jobbe. Vi skal gjøre det attraktivt å investere og utvikle nye ideer i Norge. På den måten baker vi kaken større. Da blir det mer å fordele. Da blir det mer velferd. Denne sosialistiske myten om at det er en motsetning mellom skattelette og velferd, mener jeg er vel dokumentert at ikke stemmer.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-11-26:
Jeg kan bekrefte at svaret er ja. Selvsagt gjelder Sem-erklæringen. I løpet av to år har vi dokumentert at vi har kommet veldig langt i å oppnå de målene som ligger i Sem-erklæringen. Det gjelder bistanden, som er trappet opp. Det gjelder samferdsel, hvor man har trappet opp. Det gjelder også skattelettelsene, hvor vi faktisk har innfridd 20 av 31 lovede milliarder kr. Det innebærer at færre betaler toppskatt. Det innebærer at boligskatten er redusert. Det innebærer at bedriftene har fått store skattelettelser, som bl.a. har vært med på å snu den økonomiske konjunkturen i Norge. På svært mange andre områder er vi kommet et godt stykke i å oppfylle det som ligger i Sem-erklæringen, som er Regjeringens grunnlag.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-11-26:
Den som tror at man ene og alene forvalter den eneste sannhet, kommer ikke særlig langt. Men jeg er ikke i tvil om at Regjeringens politikk er den riktige. Det er jo det vi nå ser, at Regjeringens politikk begynner å virke. Vi har angrepet årsakene til den stigende arbeidsledigheten. Vi kunne selvsagt strødd rundt oss med mange symboler, men det vi har vært opptatt av, er å gjøre noe med den sterke renten og kronekursen. Det har vi gjort gjennom et stramt budsjett. Vi har redusert skatter og avgifter for å gjøre det mer attraktivt for bedriftene å investere i Norge. Vi har bidratt til et moderat lønnsoppgjør for å få gjort noe med lønnsveksten. Vi har også erfaring for at det tar noe tid fra den økonomiske veksten kommer, til det får effekt på arbeidsledigheten. Det vet Arbeiderpartiet. Da Arbeiderpartiet styrte Norge på 1990-tallet, tok det flere år fra veksten begynte å ta seg opp, til arbeidsledigheten begynte å gå ned. Nå har vi allerede fått signaler, bl.a. fra næringslivet selv, om at de ser mer positivt på sine fremtidsutsikter, og at arbeidsledigheten i løpet av annet kvartal vil vippe under 100 000. Det er ikke Regjeringens tall, men det er det næringslivet selv som spår.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-11-26:
Dette var en ganske interessant replikk, fordi det vi opplevde nå, var at Senterpartiet, som selv har lagt frem et alternativt budsjett med betydelige skatteskjerpelser, bekymrer seg for en beskjeden økning av sluttbehandlingsavgiften. Det er også interessant at det partiet som tidligere har markedsført seg som et grønt parti, som er opptatt av miljø, nå plutselig argumenterer sterkt imot en miljøavgift. Det er en beskjeden justering vi har foreslått, som en konsekvens av budsjettforliket med Arbeiderpartiet. Og det er et ugjendrivelig faktum at skattebelastningen for næringslivet, også i Odd Roger Enoksens hjemfylke, har gått kraftig ned etter at Samarbeidsregjeringen overtok.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-11-26:
Jeg tror det er viktig å huske på at AFP-ordningen i sin tid ble innført for å hjelpe sliterne i arbeidsmarkedet. Etter hvert har vi sett at denne ordningen har omfattet stadig flere grupper. Det er grunnen til at AFP-ordningen har kommet opp til debatt. Jeg tror også at tidligere finansminister fra Arbeiderpartiet, nå leder av Pensjonskommisjonen, faktisk ikke er så veldig uenig i det forslaget som ligger fra Regjeringen. Jeg tror vi alle er nødt til å erkjenne at vi har behov for mer arbeidskraft. Vi har behov for den eldre arbeidskraften, og vi har erkjent at AFP-ordningen, slik den har utviklet seg, bidrar til at vi mister mye verdifull arbeidskraft.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-26:
I Fremskrittspartiets alternative budsjett lanseres et festlig begrep som kalles «miljøprektighet». Det er en betegnelse på de partier som ikke er for Fremskrittspartiets forslag om flere høye piper og tjukkere røyk i fedrelandet. Vi kjenner godt til at økonomien ikke setter begrensninger for Fremskrittspartiets budsjettopplegg. Det er helt tydelig at økologien ikke gjør det heller. Det er stadig mer og billigere energi uansett opphav, billigere bensin, mest mulig olje på kortest mulig tid og kutt i jernbane- og kollektivsatsing som gjelder. Jeg går ut fra at Siv Jensen vil være enig med meg i at hadde Fremskrittspartiets opplegg vært gjennomført, hadde det brakt oss hinsides enhver mulighet til å oppfylle Norges klimamålsettinger. Som representant for et særlig miljøprektig parti er det naturlig for meg å spørre om Fremskrittspartiets budsjett er laget med det utgangspunkt at drivhuseffekten er noe som miljøprektige tullinger i FNs klimapanel har funnet på.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-26:
Det har allerede i denne debatten vært hyppig referert til Jon Lilletuns gledesutbrudd ved inngåelsen av budsjettforliket. Slik som jeg kjenner Ingebrigt Sørfonn, er også han en mann som gjerne vil tegne en bredere himmel over sitt politiske prosjekt enn bare milliarder av kroner i skatteletter. Likevel har dét altså vært en del av grunnlaget for en regjering som i løpet av litt over to år har delt ut nesten 20 milliarder kr i skattelette, og som samtidig har vært ute av stand til å gjøre noe vesentlig med f.eks. kommunenes økonomiske situasjon. Den påplussingen til kommunene som nå kom i budsjettforliket, vet vi er knapt nok til å utligne skattesvikten kommunene har opplevd. Likevel sier Sem-erklæringen at det skal gjennomføres enda kraftigere skatteletter, en total skattelette på 30 milliarder kr skal være gitt i løpet av perioden. Mitt spørsmål til Ingebrigt S. Sørfonn er om han mener målet om så omfattende skatteletter bør oppfylles.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-26:
Jeg skal konsentrere meg om en del av landet som May Britt Vihovde nok kjenner bedre enn Svalbard. Selv om vi nå diskuterer et budsjett som det har vært noen endringer på i form av budsjettforliket med Arbeiderpartiet, må det være lov å dvele litt ved det opprinnelige forslaget som Regjeringen la fram. I det forslaget var det mange usosiale kutt, fordelt på en rekke små poster. To av dem var kutt i United World College i Fjaler og Krokeide Yrkesskole i Bergen. De har det til felles at de står for ting som jeg tror både May Britt Vihovde og jeg synes er viktige. I Fjaler er det internasjonal solidaritet som står på dagsordenen. Krokeide Yrkesskole er en skole som sørger for at mennesker som på grunn av sykdom, rusproblemer og andre ting er satt ut av yrkeslivet, får en vei tilbake – utgifter til inntekts ervervelse for staten. Likevel foreslår Regjeringen altså å kutte i disse bevilgningene, slik at de to skolene vil måtte legges ned. Er May Britt Vihovde enig med meg i at det å ha vært med på å foreslå slike kutt, er uhyre pinlig for et påstått sosialliberalt parti som Venstre?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2003-11-26:
Bistand er eit av dei områda der det er svært stor forskjell på Framstegspartiet og Kristeleg Folkeparti sin politikk. Budsjettforslaget styrkjer innsatsen til dei fattigaste av dei fattige, og denne innsatsen er målretta med bl.a. ei sterk satsing på UNICEF sitt utdanningsprogram, særleg for jenter. Framleis er det slik at 123 millionar barn manglar grunnutdanning, og dei fleste av desse er jenter. Bistandsbudsjettet inneber òg styrkt innsats for betre og rimelegare behandlingstilbod for hivsmitta og aidssjuke. Framstegspartiet vil kutta mellom 6 og 7 milliardar kr i bistand, og dei grunngjev dette med at statleg u-hjelp er lite effektiv og kostbar å administrera. Mine spørsmål er då: Har Framstegspartiet ikkje syn for at hjelp utanfrå er nødvendig for at dei som har det aller verst, skal ha moglegheit for å koma opp av ei håplaus hengemyr? Og har Framstegspartiet ikkje registrert at berebjelken under norsk bistandspolitikk er demokratibygging, gode styresett og kamp mot korrupsjon?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2003-11-26:
Eg vil starta med å gje honnør til Arbeidarpartiet, som har vist ansvar og medverka til eit ryddig budsjettforlik. Dette viser at det er mogleg å samarbeida om praktiske og fornuftige løysingar utan å viska ut politiske eller ideologiske skiljelinjer. I innlegget sitt snakka representanten Nordtun mykje om mange gode saker i Arbeidarpartiet sitt alternative budsjett. Men kva med inndekninga? Spørsmålet mitt er relatert til inndekninga i Arbeidarpartiet sitt alternative budsjett. Der føreslår dei bl.a. å fjerna heile kontantstøtta frå 1. januar komande år. I praksis vil dette bety at ei rekkje barnefamiliar vil mista fleire titals tusen kroner over natta. Meiner verkeleg Arbeidarpartiet, som eit ansvarleg parti, at dette var forsvarleg? Var verkeleg Arbeidarpartiet fullt ut innstilt på at eit hopetal barnefamiliar frå første årsskifte skulle mista ein vesentleg del av inntekta i eit anstrengt familiebudsjett?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2003-11-26:
Eg vil starta med å minna om det historiske faktumet at situasjonen for kommunane ikkje er noko som har oppstått over natta. Det er faktisk ein situasjon som har vore i ein god del år, og òg i ein del av dei åra som Arbeidarpartiet har hatt regjeringsansvar. Men i regjeringa vår har me teke eit skikkeleg løft for å få gjort noko med dette – det er uttalt, og det er òg vist i praksis, for det løftet på nesten 4 milliardar kr som vart teke for kommunane i budsjettet, er historisk stort. Det er klart at me er glade for at i budsjettforliket med Arbeidarpartiet er dette beløpet ytterlegare auka – det skulle berre mangla – slik at situasjonen vert endå betre for innbyggjarane i kommunane. Det er jo der ute livet vert levd, og det er der våre vedtak eigentleg får sin lakmustest – om dei tiltaka som vi set i verk, verkeleg fungerer.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2003-11-26:
Eg må innrømma at eg no er inne på eit område som eg har meir eit teoretisk enn eit praktisk forhold til. Eg har likevel ikkje unngått å leggja merke til den bekymringa som kjem frå mange foreldre for konsekvensen av rusbrusen, som er ein typisk tilvenjingsdrikk for alkohol. Derfor var det òg eit tilnærma samrøystes storting som allereie i revidert nasjonalbudsjett gjekk inn for nettopp å sjå på å gjera rusbrusen dyrare ved å leggja på avgifta. Eg skjønar òg teoretisk denne forskjellen på brennevinsbasert og annan rusbrus. Men etter det eg har fått opplyst, er den vesentlege delen av rusbrusen brennevinsbasert, slik at det problemet som Monsen teikna her, etter mi oppfatning er noko overdrive. Me er trygge for at den avgiftsauken som no kjem på rusbrus, vil få den tilsikta verknaden.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2003-11-26:
Eg synest dette var ein interessant replikk, og har lyst til å returnera spørsmålet. Når det gjeld dei skattelettane som er gjevne, er det slik at SV er misfornøgde med den kraftige auken i minstefrådraget som ikkje berre går på beløp, men òg på prosent, slik at det verkeleg treffer låginnteksgruppene – det utgjer nærare 2 milliardar kr? Er det slik at SV er ueinig i at avskrivingssatsane er auka – over 3 milliardar kr er beløpet som eg då siktar til – investeringsavgifta går ned med 6 milliardar kr, flyplassavgifta går ned med 1,7 milliardar kr? Meininga mi med denne opplistinga er å få fram at den retorikken som går på at skattelette berre dreiar seg om å gje dei rikaste meir inntekt, er totalt feil. Når det gjeld Sem-erklæringa, står ho fast, og vår regjering og regjeringspartia vil gjera kva dei kan for å oppfylla dei ulike elementa i Sem-erklæringa.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2003-11-26:
Når det gjeld det siste spørsmålet, om Kristeleg Folkeparti ikkje lenger står saman med Senterpartiet, så kan det til tider vera ei litt slitsam øving, for eg registrerer at Senterpartiet skiftar standpunkt frå tid til annan. Det kan gje krevjande utfordringar. Når det så gjeld folkehøgskulane, som spørsmålet går på, har dei ein lang tradisjon i vårt land. Folkehøgskulane har ei viktig oppgåve òg framover. Det er ikkje tvil om at det er nokre av dei kutta som vart gjorde i dette budsjettet, som har vore meir smertefulle enn andre. Det har vore gjort prioriteringar, og når folkehøgskulane får eit kutt, slik som det er gjort her, er det gjort ut frå den totale økonomiske situasjonen ein står overfor. Men eg vil leggja til at frå finanskomiteen si side er det gitt fullmakt – det kjenner Skjælaaen vel til – til dei ulike fagkomiteane til å finna praktiske løysingar innanfor fagbudsjetta. Dei fullmaktene er romslege, og der ligg òg moglegheita til å finna løysingar både på dette spørsmålet og på ein del andre utfordringar.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2003-11-26:
Regjeringspartia er vel fornøgde med dette budsjettforliket, som har ført med seg at Arbeidarpartiet har gjeve tilslutning til hovudlinjene i Regjeringas politikk. Me er svært tilfredse med at Arbeidarpartiet har gått vekk frå m.a. ein del av sine inndekningsforslag, som var heilt umoglege, og som ville bryta med både Sem-erklæringa og det som dei ulike regjeringspartia står for. Når det gjeld seglasen vidare, er eg overtydd om at vår regjering, som er ei mindretalsregjering, òg vil ta den utfordringa på ein god måte, og som medlem av eit regjeringsparti her i salen er eg sikker på at hovudlinjene i Regjeringas politikk, som òg går fram av Sem-erklæringa, vil verta vidareførte. Men det er slik at når ein skal forhandla, er det eit gje og ta. Det veit me frå desse forhandlingane, og det har me sett andre gonger. Men hovudlinjene vert vidareførte, det er eg trygg på.
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-11-26:
Finanskomiteen har i høst vært borti større og viktigere beløp enn 147 000 kr. 30 milliarder kr har Prosessindustriens Landsforening regnet ut at den høye kronekursen har kostet vareeksportørene etter at rentepolitikken ble lagt om i 2001. Fremskrittspartiet var alene om å kreve inflasjonsstyrt rentepolitikk, som er hovedårsaken til disse tapene, inntil Arbeiderpartiet ombestemte seg. Da problemene for næringslivet viste seg i 2002, med rekord i utflagging, oppsigelser og nedlegging, foreslo Senterpartiet at Norges Bank skulle legge om kursen, legge mer vekt på stabile vilkår for næringslivet. Fremskrittspartiet ville tvert imot ha mer fokus på lav prisstigning og på en mer uavhengig sentralbank. Vårt forslag ble avvist, og problemene fortsatte å øke. Antakelig snakker vi her om Fremskrittspartiets største politiske seier, å få lagt om rentepolitikken. Likevel snakker Fremskrittspartiet veldig lite om det. Betyr det at Fremskrittspartiet også har innsett at dagens rentepolitikk er en ulempe for norske arbeidsplasser, men til fordel for internasjonale valutaspekulanter?
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-11-26:
Vi har for mange ledige. Fra 1. mai vil arbeidere fra flere land få adgang til vårt arbeidsmarked. I dag er det forbudt å lønne utenlandske arbeidstakere under vanlig norsk nivå, men det er bare hvis de kommer fra land utenfor EU. Polakkene mister sin beskyttelse fra 1. mai. Full åpning av grensene for arbeidere fra de nye EU-landene vil gjøre det verre for dem som er ledige i Norge i dag. Det blir vanskeligere å få jobb, og det vil også bli et press mot lønnsnivået. Velferdsordninger kan også bli misbrukt, etter de analysene som er gjort. Vi kan kreve en overgangsperiode, slik som Finland, Østerrike og Tyskland har gjort. Vi ser av budsjettpapirene at Regjeringen ikke har bygd opp et kontrollapparat. De sier at det skal de vurdere. Det ser ut til å være liten vilje ikke minst til å endre reglene for å beskytte mot sosial dumping. Spørsmålet til SV blir da: Vil SV bidra til at Norge krever en overgangsperiode for å få bedre tid til å få på plass et regelverk og et kontrollapparat for å beskytte våre ledige og de som kan komme hit?
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-11-26:
Jo, det er Senterpartiet fornøyd med. Det var bedringer i riktig retning på de aller viktigste punktene. Som representanten Faldet var inne på, har vi blitt mer enige etter at Arbeiderpartiet også kom i opposisjon. Jeg husker den gangen Stoltenberg var i Finmark og nesten ble jaget hjem for Arbeiderpartiets distriktspolitikk og politikk i forhold til kommunene. Det har forandret seg, og det er bra. Jeg håper at Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV kommer til å samarbeide om de sakene som vi helt åpenbart er enige om. Det håper jeg. Det kommer til å vise seg fort. Ett av områdene er dette med samferdselsbevilgninger. Det tror jeg vi er enige om. Å ha folk gående ledige, og at maskinene står og venter, er det dummeste som finnes når det næringslivet aller mest ønsker, er å få bort flaskehalsene på veiene – la oss få billigere transport av varene som skal ut fra bedriftene. Vi kommer til å bli enige på mange punkt når den tiden kommer.
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-11-26:
Denne regjeringens politikk i forhold til næringslivet har vært en katastrofe. Vi har mistet 35 000 arbeidsplasser i løpet av denne tiden. Tapet som samfunnet lider av dette, er antakelig ca. 20 milliarder kr i året. Hvis vi hadde brukt ca. 5 milliarder kr ekstra, tatt det fra oljefondet for å stimulere næringslivet så de kunne ha holdt på arbeidsplassene, hadde vi ikke hatt det tapet. Det hadde vært ren netto med en eneste gang. Nå går folk ledige, bedrifter har flagget ut, og bedrifter er lagt ned. Du verden så mye vanskeligere det skal bli å bygge det opp igjen nå. Senterpartiet har ønsket å følge den strategien, det er ikke tvil om at det er det næringslivet også ønsker. Det aller verste er at rentepolitikken har blitt som den har blitt, at kronekursen har fått lov til å utvikle seg, og at Regjeringen har nektet å gripe inn i forhold til Norges Bank. Jeg tror at Norges Bank nå har lært, og at vi kommer til å få en annen politikk framover, men jeg tror det er vanskelig å ha så lav prisstigning. Det viktige er å ha stabil kronekurs.
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-11-26:
Alle land er bekymret for grensehandelen sin, det er svenskene, og det er danskene. Den svenske statsministeren var i Norge og sa at det er en ulykkelig situasjon at vi nå konkurrerer om å ha lavest mulig alkoholavgifter. Det har mange uheldige virkninger. Det er det vi legger mest vekt på når vi vil ha de alkoholavgiftene som var før Bondevik overtok. Det er dem vi holder oss til, og det gjør vi fordi vi tror at det blir mindre alkoholforbruk og mindre helseskader av det. Vi taper på grensehandelen. Vi kunne ha beholdt de reglene for privat import av kjøtt og andre varer som vi hadde et år tilbake. Fremskrittspartiet ønsket å støtte Regjeringen, slik at vi nå har lov til å ta med mye mer over grensen. Det er klart at det stimulerer til at folk reiser. De tjener mer på hver tur når de kan ha med seg mer. Fremskrittspartiet har til de grader bidratt til økt grensehandel, til at vi taper arbeidsplasser, og til at staten taper inntekter.
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-11-26:
Vi mottar ikke penger fra Rederiforbundet, og ikke fra noen andre næringsorganisasjoner heller. Vi er glad i skipsfarten, bl.a. fordi den er en del av en viktig næringsklynge. Vi er glad i arbeidsplassene som sjøfolkene har, og vi ønsker absolutt at vi skal fortsette å ha dem. Vi har ikke gitt noe skatteamnesti til rederne, men rederiene som selskap har vi gjort det lett for. Det ser ikke ut som om det i dag er lettere i Norge enn det er i andre land. Her er også et av de områdene der det viser seg at det er konkurranse landene imellom, og det kan være en uheldig konkurranse. Vi ønsker stabile vilkår for rederiene og for de andre som hører til denne klyngen, f.eks. verftsindustrien, og vi har da bidratt til det. Denne gangen sørger vi bl.a. for at nettolønnsordningen som Stortinget har lovt til sjøfolkene, skal bli gjennomført. Vi kommer også til å være offensive i forhold til den meldingen om norsk sjøfart og norske maritime næringer som forhåpentlig kommer fra Regjeringen snart.
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-11-26:
Senterpartiet er bekymret, fordi ordførerne rundt omkring sier at situasjonen er som den er. 124 av dem var her i går og sa at de trenger mer penger enn de 2 milliarder kr som Arbeiderpartiet sørget for kom. Og hvor er Regjeringen hen? Hvem er det de har kontakt med, når de trodde at det gikk an å redusere med 2 milliarder kr i forhold til det Stortinget bestemte i vår? Utgiftssiden har vokst så mye, det er det som er problemet. Det er det som er problemet for dem som jobber i kommunesektoren, og det er det som er problemet for dem som skal ha tjenestene. Så hører vi at Erna Solberg sier at det egentlig var litt synd at det kom ekstra penger, for da går det saktere med omstillingen i kommunene. Vi skal jo omstille kommunene slik at de skal kunne springe fortere og gi mer effektive tjenester. Så jeg kunne ha tenkt meg å spørre tilbake: Er Apelthun Sæle enig med Erna Solberg i at det er et problem at det kom 2 milliarder kr ekstra til kommunene? Jeg tror ikke at ordførerne fra Kristelig Folkeparti, som det fins en del av, misliker det.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
Det er riktig som Heidi Larssen sier, at vi hadde en rekke skatteforslag i vårt budsjett. De fleste av de forslagene er stort sett tetting av åpenbare skattehull. Vi er glad for at vi i forhandlingene med regjeringspartiene har fått gjennomslag for bl.a. å gjøre justeringer i delingsmodellen, som de fleste eksperter sier har vært «helt på tur», med de skattelettelsene som har vært der. Også Høyre har dermed vært med og bidratt til dette. Hvis vi ser på skattenivået i Norge, sammenlignet med nivået i de skandinaviske landene og landene ellers i Europa, ligger det midt på treet. Norge er verken noe skatteparadis eller blant verstingene i klassen. Vi må gjøre de skatteoperasjonene som er nødvendige. De skatteoperasjonene som vi har foreslått, er nødvendige i forhold til fordelingen og prioriteringen vi har gjort i vårt budsjett. I forhold til skattelettelser og sysselsettingsproblematikken var det ikke vanskelig å foreta det valget. Når det gjelder toppskattinnslagspunktet, holder vi de garantiene som vi har gitt, med en forholdsvis prisjustering over tid.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
Det er bra at representanten Hagesæter ikke er ute på rotur, men på seilas! Når det gjelder vedlikehold av seilskutene, er det mindre kutt det er snakk om, men det er også en forskyvning av investeringene på vedlikeholdssiden som man kan leve bra med. Det er iallfall det man har svart. Men alle kutt smerter – også dette. Det som var viktig for oss da vi kom inn i en budsjettavtale, var at den ikke fikk den profilen som den gjorde i fjor, da Fremskrittspartiet forhandlet fram en budsjettavtale – hvor gjennomføringen av egenandeler på blå resept for uføre og flere pensjonister ble tatt bort, hvor fjerning av feriepenger til arbeidsledige ble sanksjonert, hvor datautstyr for funksjonshemmede ble dyrere, hvor man fjernet gravferdsstøtten, osv. Det var avtalen den gangen. Da ble det også gjort kutt.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
Jeg må jo si at de siste ukene før vi begynte med skikkelige forhandlinger, var SV særdeles forhandlingsvillige og – jeg holdt på å si – forhandlingskåte. Det virket i pressen som om de var villige til å godta hva som helst, bare de kunne komme inn på den banehalvdelen og begynne å forhandle. Men la nå det ligge. Det som var det viktigste for oss, var å få komme inn og ta grep, viktige grep, innenfor sysselsetting og innenfor arbeidsmarkedsdelen, og få bort mesteparten av de usosiale kuttene. Det er vi stolte over. Vi er stolte over at vi har kunnet drive tilbake AFP-ordningen, at vi har kunnet drive tilbake permisjonsloven. Dette med midlertidige ansettelser osv. var for oss så viktig at vi ikke kunne sitte i ro og se på at det ble dreid enda mer i høyreretning. Derfor var vi villige til å svelge en del av de kuttene som også har smertet for oss. Men det var den profilen som var viktig, og den står vi på.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
For Kristelig Folkeparti og også for andre partier er det vel kjent hva Arbeiderpartiets standpunkt når det gjelder kontantstøtten, har vært siden den kom på bordet: Vi er imot kontantstøtten. Det som vi er for, og som det også er viktig å si, er: Vi er for full barnehagedekning. Og det at vi får ned betalingen for de foreldrene som har barna i barnehage, er også viktig. Er det mor og far som nå, ved hjelp av kontantstøtten, tilbringer mest tid med barna? Nei, det er det en dagmamma eller andre som blir hyrt inn, som gjør. Kontantstøtten har ikke virket i den retningen som det var lagt opp til. Det tror jeg det er viktig å få med. Men Arbeiderpartiets politiske linje – og det vil jeg ha inn i våre budsjetter – er som sagt flere barnehager, full barnehagedekning og samtidig å få ned prisene. Det er det aller viktigste på dette området. Det er den linjen vi vil følge. Men vi innser at flertallet i denne sal ligger på en annen linje – vi kan se på det – og det har vi også tidligere regjert etter.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
I Arbeiderpartiets budsjett ligger det inne en styrking på 3,5 milliarder kr til kommunesektoren utover Regjeringens opplegg. Vi gikk i forhandlinger også på dette området, som var ett av de tre hovedområdene vi skulle forhandle på, og som vi satte en merkelapp på; her må det gjøres noe. I avtalen som man nå ser, har man lagt inn i overkant av en halv milliard kroner til styrking av kommunesektoren utover Regjeringens opplegg. Sett i forhold til dette og til alternativene, slik det ville blitt med en annen forhandlingsløsning, mente vi at dette var et skritt i riktig retning for å bedre kommunenes økonomi. Men det som er det viktigste her, er velferdssamfunnet – og byggingen av det. Kommunedelen inngår som en del av dette. Sysselsettingen er vel så viktig – får vi opp sysselsettingen, vil det være med på å bedre kommunenes økonomi ved hjelp av skatteinntektene. Når det gjelder den helhetlige delen som man må se her, både i forhold til sysselsetting og til styrking av kommuneøkonomien, har vi gjort mer enn det som var Regjeringens opprinnelige forslag.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
Hadde finansministeren tatt seg tid til å lese Arbeiderpartiets budsjettforslag, hadde han også sett at innslagspunktet for toppskatten er pris- og lønnsjustert fra vår side. Så til hovedspørsmålet mitt. Finansministeren nærmest friskmeldte norsk økonomi i Aftenposten i dag. Det er bra dersom det er tilfellet. Det får vi håpe det er. Men vi står overfor store strukturomlegginger. I et av punktene i budsjettavtalen er nevnt bl.a. Årdal og Høyanger, de tunge, store industristedene. Finansministeren sa at Regjeringen tar ansvar også på dette området, og jeg vil spørre: Hvilket ansvar tar finansministeren for disse to industristedene? Flere andre vil antakeligvis kunne komme i en vanskelig situasjon. Hvilket verktøy vil finansministeren ta i bruk for at disse industristedene skal være liv laga også i framtiden?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
Det har vært en stor forståelse blant de fleste partiene her i denne salen for hvor mye oljepenger man kan bruke i norsk økonomi uten at det skal gå ut over arbeidsplassene, konkurranseevnen, renten eller føre til inflasjon osv. Senterpartiet har vært med i dette store flertallet, stort sett. Jeg leste med forundring i det budsjettet som Senterpartiet nå framla, at de faktisk vil bruke over 3,3 mill. kr mer av de såkalte oljepengene i norsk økonomi. Det har vært vanskelig å stå fast på hvor mye man skal bruke, nettopp på grunn av utviklingen på arbeidsmarkedet. Vi vet: for mye bruk – mer ledighet. Men i dag ser Senterpartiet annerledes på det. Vi kan bruke mye, mye mer oljepenger med Senterpartiets budsjett. Ser ikke representanten Arnstad at dette også har en bakside når vi ser på framtidige pensjoner og sysselsettingsproblematikken i Norge?
Heidi Larssen (Høyre), 2003-11-26:
Representanten Nordtun var ikke så veldig opptatt av de historisk store skatteskjerpelsene Arbeiderpartiet la opp til i sitt alternative budsjett. Det skjønner jeg. Heldigvis stoppet budsjettforliket dem. Ikke minst bør Arbeiderpartiets velgere være glad for at partiet ikke fikk gjennomslag f.eks. for å senke innslagspunktet for toppskatten, slik at 120 000 personer hadde fått høyere skatt til neste år. Man skulle nesten tro at Arbeiderpartiet hadde glemt at de gjennom det såkalte verdipapiret til velgerne foran det siste valget lovet ikke å øke skattene for de mange som betaler toppskatt. Mitt spørsmål til Tore Nordtun blir om han er like fornøyd som vi kan gå ut fra at velgerne hans er, med at regjeringspartiene har sørget for at denne delen av Arbeiderpartiets verdipapir blir oppfylt.