trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-11-24:
Den omleggingen av finansieringssystemet for private barnehager som regjeringen har foreslått nå, innebærer at de private barnehagene alt i alt får noe mindre penger enn de har fått tidligere. Det er i sektoren – hvis jeg ikke husker feil – ca. 20 mill. kr mindre. Det Arbeiderpartiet foreslår å gjøre i tillegg, er å ikke likebehandle private og offentlige barnehager, altså at man skal få lavere tilskudd per barn i private barnehager sammenliknet med de offentlige. Jeg kan ikke forstå hvordan det å trekke ut midler, store beløp, fra sektoren – når de først får et nedtrekk på grunn av beregning av pensjon, som er en bedre ordning enn det vi har hatt tidligere – skal gjøre at private barnehager blir bedre i stand til å levere gode barnehagetjenester for barna våre. Snarere tvert imot vil det innebære et stort kutt til barnehagebarn, men ikke alle, bare til den halvparten som går i private barnehager.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-11-24:
Noe tenkning må man ha om nivået på bemanningen, om hvor mange voksne vi trenger, men jeg mener at regjeringen har en klar og tydelig målsetting og ambisjon – 2020. Det er for øvrig den samme som den forrige regjeringen hadde. Det betyr at en bemanningsnorm vil komme innen 2020. Jeg vil igjen gjenta det jeg sa i svaret på de forrige spørsmålene: Det aller mest avgjørende når vi snakker om barnehagelærere, er at vi også gir verktøyene for å få flere barnehagelærere på plass. Mangelen på barnehagelærere har gått ned. For et par–tre år siden var den på rundt 5 000. I dag er den rundt 3 700–3 600, altså går den ned. Vi mangler færre barnehagelærere hvert år med denne regjeringen og hvert år med dette stortingsflertallet. Det skyldes også delvis at stortingsflertallet og regjeringen gir penger til at vi kan utdanne flere barnehagelærere. Det er det viktigste. Det vil også gjøre at det blir lettere å innføre en eventuell innskjerping på sikt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-11-24:
Flere med barnefaglig kompetanse i barnehagen øker kvaliteten. Det kan det ikke være noen tvil om. Hvis ikke hadde det vært meningsløst for regjeringen å bruke rekordmye penger på å heve kvalitet og utdanne flere. Jeg mener at skolen og barnehagen, selv om begge to er pedagogiske arenaer og begge to er deler av utdanningssystemet vårt, er to vidt forskjellige arenaer. Det er to krav for å komme inn i skolen. Det ene er det generelle lærerkravet, f.eks. at man har pedagogikk. Det andre er kravene til kompetanse i fagene, altså fagfordypning. Det er selvfølgelig ikke et relevant krav i barnehagen. Vi har ikke faglærere i barnehagen. Det skal vi heller ikke ha, for barnehagen er et sted man lærer, men det er ikke og skal ikke bli en skole. Diskusjonen da blir jo om man kan åpne for andre barnefaglige utdannelser enn barnehagelærer. Det er også det den pussige konstellasjonen Høyre, Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet peker på, altså en realkompetansevurdering i kombinasjon med annen formell pedagogisk utdannelse. Det mener jeg er verdt å se videre på.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-11-24:
La meg først understreke at jeg har akkurat det samme utgangspunktet når jeg diskuterer formell kompetanse i barnehagen, som jeg har når det gjelder skolen. Det er at barnehagelærer er en profesjon. En profesjon kjennetegnes av at en har fagekspertise og fagkunnskap, at det er inntakskrav for å komme inn, og at de inntakskravene er formelle. Spørsmålet når man diskuterer, er om andre barnefaglige utdannelser også kan være relevante. Man kan f.eks. ha en person med fem år pedagogikk og 20 års fartstid i skolen. Kan vedkommende da vurderes som kvalifisert som avdelingsleder f.eks. i en gitt situasjon? Det er den type fleksibilitet jeg mener vi kan vurdere hvis man skal skjerpe kravet til antall barnehagelærere. Men det kan ikke være noen tvil om at hvis vi skal ha et skjerpet krav til antall barnehagelærere – som jeg heller ikke har noe imot, jeg mener bare vi må gjøre ting i riktig rekkefølge – må det primært være flere med barnehagelærerutdanning vi er ute etter. Dette kan ikke bli en salderingspost, for å si det sånn.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-11-24:
Jeg er helt enig i at det haster, og derfor har dette vært vår store prioritering. Tidligere år har det vært mest oppmerksomhet mot antallet plasser. Vår store prioritering har vært: Hva slags tilbud får barna når de kommer i barnehagen? Hva slags kvalitet har vi? Derfor bruker vi mer penger på kvalitetsarbeid i barnehagene enn noen gang, altså en økning på 130 mill. kr i forslaget til neste års budsjett. Det er en massiv økning. Hvorfor det? Jo, fordi vi vil at flere skal utdanne seg til barnehagelærere, at flere som har fagbrev, skal ta barnehagelærerutdanning, at flere styrere skal få bedre utdanning, etc. etc. Diskusjonen her gjelder rett og slett rekkefølgen. Selv om antall manglende barnehagelærere går ned, mangler vi fortsatt rundt 3 500 barnehagelærere. Da mener jeg det er aller viktigst å få dem inn, fylle dagens pedagognorm først. Videre mener jeg at vi skal gi verktøy til kommunene for at de skal klare å få inn flere barnehagelærere, og så må man se på om man skal la papirbestemmelsen følge etter. Men en illusjon om papirbestemmelse først og så ressurser – det mener jeg er gal rekkefølge.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2015-11-24:
La meg starte med å takke saksordføreren for en god redegjørelse om problematikken knyttet til ITS. Dette er et eksempel på at teknologien kommer før lovverket. Sånn er det alltid, og sånn må det nødvendigvis være. De siste ukene har det blitt eksemplifisert med diskusjonen rundt Tesla som kjører selv. Hvem har ansvaret hvis noe skjærer seg? Hvor mye oppmerksomhet må du ha? Og hvordan skal vi som myndigheter forholde oss til problemstillingen? Derfor er jeg litt usikker på om vi klarer i dag å utvikle en felles forståelse for hva ITS faktisk er. Det er mulig at vi kan ha en felles forståelse av hva det er i dag, men jeg er ikke så sikker på at vi klarer å få en felles forståelse av hva det er i morgen, fordi teknologien har en rasende fart. Det kommer mange muligheter. På samme måte som få av oss forutså ipad-en, så tror jeg at det er få av oss som klarer å overskue alle konsekvensene av endringene og av utviklingen som skjer. Det er to særlige hensyn jeg har lyst til å nevne i dagens debatt. Det ene er viktigheten av samordning i Europa, og at Norge spiller en aktiv rolle når det gjelder dette. Veien stopper som kjent ikke ved svenskegrensen, den fortsetter. Da må vi også ha systemer som snakker med hverandre. Det andre hensynet jeg har lyst til å ta opp, er forholdet til personvern. Det har også komiteen påpekt i sine merknader. Når det gjelder de løsningene man velger, som i all hovedsak vil være digitale – det handler, som saksordføreren sa, om kommunikasjon mellom ulike enheter og mellom systemer – må personvernhensyn veies nøye og vurderes nøye, sånn at man ivaretar det for det enkelte individ. Det er en enstemmig komité som er opptatt av at Norge skal ligge i forkant i Europa i utviklingen av dette feltet. Det handler noe om de mulighetene og de fortrinnene som ligger i teknologien og i systemene. Det handler om trafikksikkerhet, det handler om mer effektiv trafikkavvikling og dermed også om klimaspørsmål. I høringen om statsbudsjettet var det noen som hevdet at i 2020, altså om fem år, vil førerløse lastebiler være et vanlig syn i Nederland. Da blir spørsmålet, og jeg har lyst til at statsråden også berører dette i sitt innlegg: Hvordan ligger vi an i Norge? Ligger vi i forkant? Er vi posisjonert for å være de som tar i bruk de mulighetene først? Er regelverkutformingen i rute? Vi vedtar i dag en rammelov som gir departementet vide fullmakter. Hvordan vurderer statsråden vår fart og posisjon i forhold til resten av Europa? Og hvordan vurderer man behovet for å kunne gi dispensasjoner fra eksisterende regelverk for å prøve ut ny teknologi og nye systemer? Jeg håper denne loven bidrar til at vi kan innta denne posisjonen og utnytte mulighetene, slik at vi sparer liv og hardt skadde, men at vi også får en effektiv trafikkavvikling som sparer miljøet i framtiden.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2015-11-24:
Jeg deler statsrådens optimisme og vurdering av det store potensialet som er, men i innlegget mitt forsøkte jeg å utfordre statsråden på å gi en vurdering til Stortinget av hvordan vi ligger an med regelverket i Norge. Som jeg sier, er det alltid sånn at teknologien springer foran, og så kommer regelverket etterpå. Det er en helt naturlig ting, og sånn er det også i dette tilfellet. Så igjen vil jeg gi statsråden mulighet til å si noe om hvordan vi egentlig ligger an i Norge. Har vi et regelverk nå som er godt nok? Hvordan stiller statsråden seg til å vurdere forskrifter som gir mulighet til å dispensere fra eventuelle forskrifter og lover som er hindrende for å prøve ut ny teknologi? Jeg møtte forleden dag et selskap som nettopp ønsker å teste ut en type autonome små busser i Norge. Vil det være mulighet for dem til å søke dispensasjon og få det på plass for en type prøveprosjekt i løpet av neste år? Hvordan ligger vi an her i forhold til resten av Europa?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2015-11-24:
I forhold til resten av Europa ligger vi godt an, men det er fortsatt slik at det er en del utfordringer, f.eks. vil en selvgående buss uten folk i det hele tatt altså ikke ha en sjåfør som en kan stille til ansvar hvis noe skjer. Sånne ting må vi ordne og ha på plass. Det er nettopp derfor vi har lagt fram dette forslaget til rammelov, slik at vi kan begynne å lage de forskriftene. Det er for meg ganske innlysende at det fortsatt er mye arbeid som må gjøres. Dette er første skritt for at regjeringen kan sette i gang det arbeidet.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2015-11-24:
Som dere ser, er det en enstemmig komité som står bak innstillingen. Vi har vært opptatt av personvernet, men i dette tilfellet er det slik at eCall-systemet faktisk ikke aktiveres før en ulykke skjer. Hva er så eCall? Jo, det er et europeisk nødmeldingssystem for automatisk varsling av en trafikkulykke fra kjøretøyet til en alarmsentral – det er det det dreier seg om. Det er ikke slik at en kan spore farta i den enkelte bil før en ulykke skjer. Så kan jeg vise til den foregående saken om ITS-loven, for den ses også i sammenheng med eCall-saken som vi nå behandler. Når det gjelder kostnader, har en beregnet dem til ca. 1,1 mill. euro, dvs. med dagens kurs rundt 9 mill. kr per stat, per land. Det er kostnadene en legger opp til, og de skal først og fremst gå til å etablere mottak for anropene, tekniske oppgraderinger osv. Alle nye personbiler og mindre varebiler som typegodkjennes etter 31. mars 2018, skal ha innebygd eCall. Når det generelt gjelder samfunnsøkonomisk lønnsomhet, legger en til grunn at innføring av eCall-tjenesten vil være samfunnsøkonomisk lønnsomt. Det er egentlig ikke noe mer å si enn dette. Komiteen er veldig glad for at det ruller på, vi ser stadig nye saker som kommer, og det var også et tema i debatten i forrige sak, så jeg tror vi alle skal være åpne for nyutvikling. Bare i løpet av fem–seks år tror jeg nesten ikke vi kommer til å kjenne igjen denne sektoren.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2015-11-24:
Jeg tegnet meg for å takke for en egentlig interessant og mangesidig debatt og for å takke komité og statsråd for bidragene. Jeg vil ikke dele ut karakterer. Hvem som består eller ikke består, og eventuelle eksamener, får våre velgere avgjøre. Men jeg synes at en del av de forslagene og påstandene som er kommet fra Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV, egentlig er veldig negative og litt karakteriserende. Jeg håper at en ikke karakteriserer politiske kolleger på den måten. Vi gjemmer oss altså ikke bak et forslag med formaliteter. Vi trenger ikke å dra motivene i tvil eller mistenkeliggjøre hverandre på denne måten – eller kanskje også beskylde for hemmelighold. Det har ikke vært meningen. Det tror jeg alle vet. Og hvis de rød-grønne synes det er så ille med parlamentarisme: De hadde åtte år på å rydde opp i det. Jeg kan ikke se at det er kommet fram særlig tungtveiende grunner etter det. Det blir rapportert om at det fungerer rimelig bra i Oslo, og det fungerte dårlig i Tromsø. Det blir da avgjort av lokalpolitikerne på de stedene – det synes jeg er veldig bra – etter et demokratisk valg. Vi på Stortinget må sørge for at det er tjenlige modeller kommunene kan følge. Når representanten Greni fra Senterpartiet snakker om parlamentarisme, kunne en tro at de fleste kommunene hadde valgt parlamentarisme, men faktum er at de fleste velger formannskapsmodell. Den har jeg kjent gjennom 20 år, og jeg kan si at det også er vanskelige grensedragninger mellom forvaltning og avgjørelse osv. i de prosessene som der foregår. Det kommer an på den demokratiske innstillingen hos de folkevalgte som deltar. Jeg er enig i det som opposisjonen sier, at tillit er det avgjørende – det er «tillit» som er stikkordet her. La oss da enes om det i denne debatten så langt, mens vi venter på Kommunelovutvalget. Det skal bli veldig spennende. Da kan vi ta opp igjen en del av disse tingene og ikke nødvendigvis sette alle andre sidesaker i fokus, hvis vi skal være prinsipielle. Det som er viktig, er åpenhet og medvirkning – at innbyggerne kan påvirke resultatet i gode politiske prosesser for innbyggerne. Så langt står denne saken seg godt slik som den foreligger i dag.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2015-11-24:
Kristelig Folkeparti mener at ungdom skal delta, at de skal medvirke i de beslutningene som tas i nærmiljøet, og at de er godt i stand til det. De har skoene på og kjenner ungdommens virkelighet, oppfatninger og interesser. Ikke minst er dette viktig for å tenke demokratitrening. Jeg har gjennom et langt liv arbeidet med barn og ungdom og vet at de er i stand til å delta på en konstruktiv måte. Rundt om i landet finnes det mange velfungerende ungdomsråd, og de er organisert på en litt ulik måte. En del plasser er det ikke ungdomsråd, og det er vel hovedgrunnen til at vi nå har et forslag om å lovfeste dette. Kristelig Folkeparti mener at Stortinget er rett plass for å gi føringer og lov som sikrer demokratiet, også for ungdommen. Kristelig Folkeparti og partikollega Geir Jørgen Bekkevold er medforslagsstiller, og Kristelig Folkeparti støtter derfor forslaget. I dag er det allerede lovfestet at hver kommune skal ha et eldreråd, og det synes ikke mer enn rett og rimelig at også ungdom skal ha en liknende arena. Det er viktig at det legges arbeid i å finne en modell som fungerer i den enkelte kommune. Spesielt der det ikke er tradisjon for ungdomsråd, må det legges inn ekstra arbeid for dette i startfasen, og det bør tilstrebes en bred representasjon i rådet av ungdom med ulik bakgrunn. Jeg har tiltro til at kommunene greier det på en god måte. Skolene gjør en god innsats i samfunnskunnskapsformidling og har mange gode undervisningsopplegg knyttet til valg. Det er likevel sånn at ungdom mange plasser er underrepresentert både i politiske partier og i saker der det er naturlig at ungdom blir hørt. Praktisk demokratiarbeid gjennom ungdomsråd må ikke komme i stedet for dette, men i tillegg. Vi håper og tror at det vil motivere ungdom til et bredere engasjement i demokratiet vårt i framtiden. For ordens skyld vil vi ha sagt at vi ikke er med på en merknad om rådenes rett til «å ta politiske initiativ som kommunen må besvare, og mulighet til møte-, tale- og forslagsrett i kommunestyret». Det er det de valgte representantene som skal. Formuleringen i den merknaden åpner, etter vår mening, litt for ubeskyttet for generell møte-, tale- og forslagsrett, og det blir prinsipielt feil. Men vi mener at ungdomsrådene må få mulighet til å framlegge særlige anliggender for kommunestyret. Jeg har også lyst til å anføre at ikke minst i den pågående prosessen om kommunereform, er det viktig å legge til rette for at ungdommens stemme blir hørt, og at ungdom får påvirke utfallet reelt. Vi har stemmerettsalder på 18 år, og Kristelig Folkeparti mener at det er en god idé at stemmerettsalder og myndighetsalder følger hverandre. Deltakelse i demokrati kan imidlertid veldig gjerne starte tidligere. Det har vi mange gode eksempler på i Kristelig Folkeparti, der vi har aktiv ungdom og en aktiv ungdomsbevegelse. Vi hilser derfor en lovfesting av ungdomsråd i alle kommuner velkommen.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2015-11-24:
Det krever en viss musikalitet for å høre forskjell på retorikk og substans i denne saken. Når representanten Jenssen, komitéleder Njåstad og statsråden, alle, bruker et språk som går på at det blir en innsnevring av kommunenes frihet, har det et negativt fortegn. Men de har jo litt rett: Ja, det er en viss innsnevring av kommunenes frihet, de skal ikke få lov til å velge vekk ungdom i politisk aktivitet. Det er det det går i. Og på den måten har dette storting styrt kommuner i hundre år. Så det faller litt, synes jeg, for det er prinsipielt nettopp det motsatte som skjer – vi skal sikre medvirkning fra innbyggerne, også fra de unge. Jeg skal ikke bruke mye tid, men jeg vil si at valgdeltakelsen tyder på at vi skal lete etter tiltak for å få opp den politiske interessen. I tillegg øker antallet eldre i dette landet, slik at de unges medvirkning og aktivitet vil få større og større betydning. Da må de få tillit og trekkes inn i det politiske arbeidet. I tillegg har jeg arbeidet med ungdom i 30 år – undervist ungdom. I dag er de betydelig mer skolert enn på 1980-tallet. De er villige til å ta ansvar, og det viser seg på svært mange måter. Hvis vi legger til rette for å ta vare på dette, er det en politisk kapital som vi ikke har råd til å gå glipp av. Jeg forstår at vi ikke vinner fram med lovfesting, men det blir bebudet forskrifter for å se på både funksjonshemmedes råd, eldreråd og ungdomsråd. Jeg vil sterkt oppfordre til at vilkårene inneholder bestemmelser som gjør at vi trekker ungdommen mer aktivt inn. Når jeg holder dette innlegget, er det med bakgrunn i at jeg mener at myndighetsalderen og stemmerettsalderen fremdeles bør være 18 år.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-11-24:
Takk til saksordføreren for en grundig redegjørelse. Det er egentlig ikke behov for å legge til så veldig mye. De gode argumentene har allerede vært oppe. Jeg ønsker allikevel å være innom noen få momenter som jeg har lyst til å presisere, både fordi jeg er fra Oslo og – ikke minst også – basert på hvilke erfaringer i hvert fall jeg har blitt kjent med, som en som jobber mye med bypolitikk. Nesten to tredjedeler av bystyrerepresentantene i Oslo, Bergen og Tromsø ønsker å fortsette med parlamentarisme. Nå har vi fått en annen situasjon i Tromsø – jeg vet at der har det nye styret ønsket seg noe annet. Men det er ikke noen tvil om at der hvor man har prøvd ut parlamentarisme, har det fungert, det har fungert godt over tid, og spesielt her i Oslo har vi gode erfaringer med det. Det tror jeg alle som jobber i et parlamentarisk system i Oslo, inklusiv SV-ordføreren her i byen, gjerne vil fortsette med. Jeg synes at forslaget fra Senterpartiet som er lagt fram, står på litt svak grunn, spesielt når man ønsker å avvikle et velfungerende styringssystem fordi man gjennom det ønsker å få mer lokaldemokrati. Det er en feilkobling. Hvis jeg skulle utfordret representanten fra Senterpartiet: De er imot f.eks. kommunereformen. Det er jo et av de viktigste grepene vi gjør for å få mer lokaldemokrati i landet. Det er man imot. Og hva er det som skjer når kommunene er så små at de ikke greier å levere tjenester? Jo, de skaper mange varianter av det vi kaller for interkommunale selskaper. Det er selskaper hvor innbyggerne og den enkelte velger absolutt ikke har noe innsyn i beslutningsgrunnlaget, hvordan man har kommet fram til de forskjellige veivalgene, hvordan pengene brukes, osv., fordi man flytter makten opp og lenger vekk fra den enkelte innbygger. Det ville vært en mer ærlig sak å si at det skal være åpenhet rundt prosesser i en kommune, det skal være åpenhet i et lokaldemokrati – og det er det i et parlamentarisk system. Det er ikke sånn at politikerne der holder tilbake nødvendig informasjon annerledes enn det som også ofte skjer i regjering. Politikerne og de som jobber med disse sakene, trenger, som saksordføreren sa, noen ganger et forum hvor de kan diskutere ting i fred. Jeg synes på en måte at det nesten ville vært en mer ærlig sak fra Senterpartiet å si at man er imot parlamentarismen, og så fremmet et forslag på det. Men det å knytte det opp til at det vil styrke lokaldemokratiet, er en veldig dårlig innpakning. Hvis vi først skal snakke om lokaldemokrati, så vil jeg heller ha Senterpartiet med på å gjennomføre en kommunereform, slik at vi slipper flere interkommunale selskaper. Jeg vil bare avslutte der jeg startet: Hvis lokaldemokratiet er viktig for Senterpartiet, håper jeg de også ønsker å lytte til de kommunene og de kommunepolitikerne som faktisk har parlamentarisme og ønsker å fortsette med det.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-11-24:
Jeg må si at det er underlig når et parti som her i Stortinget har lagt fram et forslag hvor de vil nekte kommuner å velge parlamentarisme som styreform, samtidig står her og beskylder regjeringen for å ville ha en kommunereform som er fiendtlig mot lokaldemokratiet. Jeg tror representanten må si seg enig i at det blir paradoksalt. Her står man altså og snakker om en av de viktigste reformene i moderne tid – vi har i Norge nå en nesten 50 år gammel modell for hvordan vi skal løse morgendagens utfordringer. Det er det på tide å gjøre noe med. Det at kommunene blir robuste, blir sterke nok til å kunne levere sine lovpålagte tjenester, er en av de viktigste lokaldemokratiske grepene vi tar – vi gjør kommunepolitikere i stand til å levere sine lovpålagte tjenester. Det er dette velgerne har valgt dem til – mens representanter som Greni mener at det er helt greit at kommunene blir så små som Senterpartiet vil ha dem fordi det passer med deres partiprogram, at det ikke er så farlig så lenge de kan få løst alt gjennom en del AS-er, aksjeselskaper, som velgerne har null innflytelse over, null innsyn i, at det er bedre. Hvordan er dette – med tanke på lokaldemokrati? Hvis vi ser på hvordan denne regjeringen har hatt dialog med kommunene, gitt mer makt til kommunene, gitt flere oppgaver til kommunene – i sak etter sak – er det ikke slik at kommunene blir overkjørt. De blir hørt, i motsetning til under tidligere kommunalministre, fra Senterpartiet. Jeg kunne fortsatt. Når det gjelder Senterpartiets meninger om politireformen, om sykehusreform – kommunereformen var jeg innom da vi snakket om oppgaver – uansett hvilken sak det er, er det slik at hvis det er i henhold til Senterpartiets program, ja da snakker man om lokaldemokrati. Hvis det ikke er det, er det statlig overstyring. Jeg synes at det innlegget vi nå hørte fra Senterpartiets egen representant, egentlig illustrerer det hele. Jeg gjentar: Senterpartiet mener at et forslag i Stortinget i dag om at vi skal nekte kommuner å ha et parlamentarisk styresett dersom de selv ønsker det, er å jobbe for lokaldemokrati, mens å jobbe for at kommunene skal få mer reell makt – som vi gjør – ikke er å jobbe for lokaldemokrati. Jeg synes det er helt «fair» å stå her og bruke tiden på å markedsføre sitt program og sine valgsaker, men da må man være ærlig om hvilken sak man snakker om, og ikke blande kortene, som representanten gjør nå.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2015-11-24:
Åpenhet og mulighet for deltakelse i lokaldemokratiet – eller i regionaldemokratiet også, for den sakens skyld – er en svært viktig grunnstein, og det tror jeg at de fleste av oss sånn umiddelbart kan være enige om. At det skal være åpenhet og innsyn i det offentliges gjøren, er viktig i et demokrati. Det er en av flere viktige forutsetninger, selvfølgelig. At vi har en levende debatt om hvordan vi best kan legge til rette for mest mulig åpenhet, innsyn og deltakelse, er også en viktig forutsetning for at vårt politiske og administrative system skal ha den nødvendige tilliten i befolkningen. Tillit er en grunnstein i vårt demokrati, og derfor er det viktig at vi har et mest mulig åpent system hvor innbyggerne kan følge med på de ulike politiske og administrative beslutninger som gjøres på vegne av fellesskapet. Vi merker oss at Kommunelovutvalget er i arbeid, og vi mener det er fornuftig å vente på de konklusjonene som kommer ut av den jobben. Mandatet deres inneholder bl.a. å vurdere om de overordnede styringsmodellene i kommuneloven legger til rette for bred og velfungerende politisk deltakelse og innsyn. Jobben i Kommunelovutvalget skal være ferdig innen utgangen av dette året. Så vi har vel den holdning at vi mener det er fornuftig å se utfordringene i dette i en helhetlig sammenheng når Kommunelovutvalget har sin innstilling klar. Vi vil allikevel bruke anledningen til å framsette et forslag som kan bidra til større åpenhet og innsyn i en svært viktig sak. Sammen med SV og Senterpartiet fremmer vi derfor følgende forslag: «Stortinget ber regjeringen fremme nødvendige lovforslag som, uavhengig av kommunal eller ikke-kommunal drift, sikrer full åpenhet rundt sentrale kvalitetsindikatorer, herunder bemanningssituasjonen, ved tjenester kommunene har ansvaret for.» Et slikt forslag vil kunne gi innbyggerne en større og bedre oversikt over hvordan kommunenes kjøp av private tjenester arter seg. Det er av allmenn interesse hvordan bemanningen og andre kvalitetsfaktorer løses når private tilbydere får oppgaven med å utføre tjenester som kommunene har ansvaret for.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2015-11-24:
Bruk av offentlige midler bør det være full åpenhet om, og mer offentlighet er og har vært en viktig debatt som pågår. Innbyggernes – og gjerne pressens – rett og mulighet til å følge med på hva vi politikere vedtar, og hvorfor vi vedtar det, er grunnleggende viktig. Det forutsetter jeg at statsråden også er enig i. Så viser statsråden til forslaget og til kommunelovutvalget, som også skal vurdere den typen innsynsrett. Dersom kommunelovutvalget skulle falle ned på at det ville være klokt å gjøre slik som Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet nå foreslår, vil statsråden da følge opp det og komme tilbake med et slikt forslag til Stortinget?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2015-11-24:
Mener statsråden da egentlig at det hadde vært grunnleggende riktig at det skulle være en slik innsynsrett når kommunene overlater f.eks. helsetjenester til å utføres av private? Forstår jeg statsråden rett, at han egentlig er enig i at innbyggerne, befolkningen, pressen allerede nå skulle hatt en slik innsynsrett også i de private bedriftene – hvordan de bemanner, hvordan det rigges – når de skal utføre tjenestene? Er statsråden faktisk enig i at det er et rimelig krav?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-11-24:
Stortinget vedtok i vår endringer i offentlighetsloven, der en kunne unnta saksliste og innstilling til forberedende rådsmøter fra offentlighet. Norsk Redaktørforening og Norsk Journalistlag uttalte seg veldig skeptisk til dette på høringen i komiteen. Journalistlaget skriver: «Slik vi ser det, er de demokratiske spillereglene ved parlamentarisk styre svekket både for møte- og for dokumentoffentlighet.» Folkevalgte mener også at prosessene blir mer lukket, og mange opplever avmakt overfor rådene. I denne salen drøfter vi ofte hva vi kan gjøre for at vi skal få større meroffentlighet, men for kommuner og fylker har vi nå gjort vedtak der vi sørger for at det blir mindre offentlighet. Mener statsråden at det er uproblematisk at vi har gitt kommuner og fylker mulighet til styringsmodeller som svekker folks muligheter til å ta del i lokalpolitiske debatter?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-11-24:
Jeg må si jeg ble forundret over at representanten Njåstad framstiller det nærmest som ufint å ta opp denne debatten her i salen. Dette er en detalj i kommunelovutvalget, og det er en detalj som Universitetet i Nordland har vurdert grundig og levert en helt entydig rapport på. Det er en rapport som ble bestilt av Kommunal- og regionaldepartementet i 2013, og den viser tydelig at de negative konsekvensene er mye større enn de positive. Intensjonen med endringene i 1992 om vitalisering av de politiske prosessene har ikke slått til. Det er ikke blitt økt valgdeltakelse, det har tvert imot blitt mange negative konsekvenser: mer lukkede prosesser, folkevalgte føler seg mindre aktive, innbyggerne har mindre mulighet til å påvirke, opposisjonen føler seg avmektig, og media er tydelig på at det hindrer deres mulighet til å gjøre en skikkelig jobb. Når vi har gjort en endring der hensikten ikke er oppnådd, og der det er så tydelig at de negative konsekvensene er langt større enn de positive, mener jeg det er vår plikt som folkevalgte å si fra. Det forundrer meg at det nesten blir karakterisert som ufint at en da reiser debatten. Når noe ikke fungerer, eller fungerer helt mot sin hensikt, er det nødvendig å foreslå endringer og gjerne foreslå endringer raskt. Representanten Kapur mente at dette sto i motsats til vår innstilling til kommunereformen, men kommunereformen er jo på ingen måte en lokaldemokratireform. Når en slår fast i et dokument at en åpner for å overkjøre lokalpolitiske prosesser, åpner for å oppheve lokale vedtak, og så kaller det for en lokaldemokratireform, så er det tvert om. Det er et angrep på lokaldemokratiet. Det er en trussel om at de kommunene som ikke vil, de skal. Det er også en reform som, hvis den skulle lykkes, ville gjøre deltakelse i lokaldemokratiet veldig krevende, særlig i kommuner som vil bli store i areal. Hvem vil være aktiv og delta i lokalpolitiske prosesser hvis en skal kjøre to timer hver vei til et kommunestyremøte? Hvem vil orke å ha det nærmest som en hobby? De fleste kommunepolitikere er ikke heltidspolitikere; de fleste kommunepolitikere utøver ombudsrollen på kveldstid, så hvis vi skal få et velfungerende lokaldemokrati, må vi også ha nærhet til kommunestyresalen.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-11-24:
Jeg trodde ikke dette skulle være en debatt om kommunereform, men representanten Kapur kommer med noen innspill som gjør det umulig ikke å komme med et motsvar – når han altså mener at det skal være et større inngrep mot norske kommuner at fire fylkeskommuner og to kommuner skal tilbake til det de hadde før 1992, bli fratatt muligheten til en ordning som i grunnen ikke har fungert, og som veldig få kommuner har benyttet seg av, enn at kanskje 100 kommuner som ikke ønsker kommunesammenslåing, blir truet med riset bak speilet: at de skal tvangssammenslås. Men kommunereformen har tydeligvis mistet framdriften, slik Njåstad sa i Bergens Tidende, når de truer med at de skal ta økonomien fra de kommunene som ikke vil bli tvunget til disse vedtakene. Det er en total overkjøring av lokaldemokratiet, som Senterpartiet aldri vil støtte.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-11-24:
Mitt spørsmål er i samme gate. Fortsatt savner jeg en begrunnelse for hvorfor det skal være forskjellsbehandling av ungdomsråd, eldreråd og råd for personer med nedsatt funksjonsevne. Jeg deler langt på vei statsrådens skepsis til at vi skal pådytte kommunene flere råd og flere bindinger, men det er komplett umulig for meg å forsvare at det skal være forskjellsbehandling. Det er ungdommene – i hvert fall ungdommene under 18 år, som ikke har stemmerett – som har størst behov for å ha et ungdomsråd. Kan statsråden begrunne hvorfor det skal være forskjellsbehandling? Og hvis det ikke skal være det, vurderer da statsråden å fjerne den lovpålagte bestemmelsen om at det skal være eldreråd og råd for personer med nedsatt funksjonsevne?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-11-24:
Jeg sa i mitt innlegg at ungdom er de som har spesielt behov for å ha en arena for å kunne delta og påvirke lokaldemokratiet, fordi de ikke har stemmerett. Deler statsråden mitt syn på at ungdom har et spesielt behov for å ha en egen arena i kommunen, fordi de ikke kan delta ved valg?
André N. Skjelstad (Venstre), 2015-11-24:
Etter to innlegg fra representantene Andersen og Pedersen er det nødvendig å si noe om hemmelighold. For vår del har denne saken dreid seg om man ønsket å frata kommuner og fylkeskommuner mulighetene for parlamentarisk styringsgrunnlag. Det synes jeg at representanten Andersen på mange måter svarte godt for i sitt innlegg. Hun har prøvd dette selv og ser at det kan fungere noen plasser, men ikke like godt over alt. Men hun er for så vidt ikke villig til å ta vekk muligheten, fordi dette må det være opp til fylkene og kommunene å bestemme selv. Så kommer vi inn på den påfølgende delen som dreier seg om Arbeiderpartiets standpunkt. For å være presis: Venstre er for mer offentlighet i alle sammenhenger, også når det gjelder anbudsdokumenter. Jeg mener prinsipielt at denne saken fortjener å få en grundig gjennomgang i kommunelovutvalget. Derfor er jeg overrasket over spesielt Arbeiderpartiets lettvinthet når det gjelder dette. Jeg hadde forventet at Arbeiderpartiet kunne bruke disse månedene, og at vi så kunne ta debatten her. Hva som blir svaret for Venstres vedkommende da, trenger definitivt ikke å være det samme som i dag. Vi peker på at debatten kommer, og vi deltar gjerne i den. Vi ønsker mer åpenhet, og vi har ikke noe mantra, som kanskje spesielt enkelte har, om at private løsninger er dårlige. Det vises også i det samme forslaget. Min holdning til dette er at mange av tjenestene som tilbys lokalt, er av veldig god karakter. Men samtidig er det ikke til å komme fra at det offentlige på mange plasser hevder seg veldig godt i konkurransen. Jeg tror vi i større grad er nødt til å fokusere på hva som blir igjen til innbyggerne. Dette har vært min inngang gjennom 20 års fartstid i lokaldemokratiet på kommunestyrenivå. Jeg hadde faktisk forventet fra denne sal at vi ikke ønsket å overstyre lokaldemokratiet enda mer. Jeg ser fram til debatten vi skal ha om kommunelovutvalgets utredning. Da vil vi ha muligheter til nettopp å debattere det som representantene Lauvås og Pedersen peker på i dag.
André N. Skjelstad (Venstre), 2015-11-24:
Avslutningsvis: Det blir framsatt mange påstander i denne debatten, som egentlig ikke omhandler debatten. Enkelte mener altså at geografi er en begrensende faktor for demokratiet. Jeg kommer fra et fylke med ganske mange små kommuner med store geografiske avstander. Representanten fra Senterpartiet påpeker i innlegget sitt her at det blir mangel på demokrati – f.eks. i Lierne – med store geografiske avstander. Jeg mener at demokratiet i Lierne fungerer på en svært god måte. Representanten Andersen påpeker ting rundt det som kommer i forbindelse med Lovutvalget senere. Jeg synes det er naturlig å se på det når det kommer. Så vil salen her kanskje ha litt forskjellige meninger når dette kommer, men vi tar den debatten da. Dette var en debatt om muligheten for parlamentarisme eller ikke.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2015-11-24:
Det vart sagt at denne diskusjonen handlar om me skal ta dei unge på alvor eller ikkje. Eg meiner at debatten ikkje handlar om det – han handlar om det er dei lokale folkevalde eller Stortinget som skal sørgja for at ungdommen blir teken på alvor. Der er det ei skiljelinje i denne salen. Framstegspartiet, Høgre og Venstre meiner at dei lokale folkevalde er svært godt i stand til å ta ungdom på alvor. Me har gjeve vår heilhjarta støtte til at det å ha ungdomsråd er klokt, og me har faktisk tillit til at våre lokalt, i likskap med andre sine lokalpolitikarar, finn gode løysingar på dette, og me ser at dei 80 pst. av kommunane som har ungdomsråd, faktisk har noko igjen for det, og at dei bør bli inspirerte til å ha ungdomsråd sjølve. Når eg høyrer på retorikken frå spesielt Arbeidarpartiet, må eg nesten lura på: Var det det same partiet som fekk 203 ordførarar for eit par veker sidan? Og så går representant etter representant opp på denne talarstolen og har null tillit til sine nyvalde ordførarar, til at dei klarar å inkludera ungdom på ein god måte. Dersom Framstegspartiet hadde fått 203 ordførarar, trur eg ikkje eg hadde brukt kreftene på å argumentera for å lovfesta noko som partiet var for – då hadde eg heller brukt tida på å seia at no må me levera lokalt og ta ungdom på alvor. Det er nesten ei fallitterklæring overfor sine eigne nyvalde ordførarar og nyvalde kommunestyre at dei må bruka loven og Stortinget for å overstyra lokaldemokratiet sitt. Mi anbefaling er at ein heller snakkar med sine lokale folkevalde, og så får ein ungdomsråd på plass i dei arbeidarpartistyrte kommunane som ikkje har ungdomsråd. Med den retorikken reknar eg med at det går ikkje mange månader og veker før ein har det på plass. Så til slutt til det representanten Stine Renate Håheim tok opp i ordskiftet med statsråden, om kva som er forskjellen på dette opp mot eldreråd og menneske med nedsett funksjonsevne. Statsråden sa heilt korrekt at den store forskjellen er at to av tinga allereie er lovfesta, og det er stor forskjell på å ta vekk noko som er lovfesta og det å leggja inn noko som ikkje er lovfesta. Spørsmålet som ein burde stilla tilbake, er: Kvifor brukte Arbeidarpartiet, Senterpartiet og SV sju og et halvt år på å finna ut at dei ville lovfesta ungdomsråd? I store delar av deira regjeringstid var det ikkje noko fokus på dette, og ein brukte altså meir enn ein heil stortingsperiode utan å fremja eit einaste forslag. Så det er ikkje særleg truverdig å skyta på oss for at me ikkje har gått inn for lovfesting, når ein sjølv har hatt moglegheita til det. Hadde eg hatt meir taletid, skulle eg gjerne slått tilbake på retorikken om at me svekkjer lokaldemokratiet. Sjå berre på kva kommuneøkonomi me stiller opp med, som ingen protesterer på på KS-samlingar, tilliten me gjev, mindre overstyring av fylkesmenn. Denne regjeringa og dette stortingsfleirtalet har ingenting å skamma seg over med tanke på lokaldemokratiet sine vilkår. Det trur eg er tydeleg for alle lokalpolitikarar som stiller på KS-møte, at ein klagar veldig lite no over statleg overstyring, slik ein gjorde då dei raud-grøne styrte.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-24:
Jeg hadde håpet det var mulig å ha noen prinsipielle synspunkter på dette før lovarbeidet kommer hit, f.eks. at vi kunne være enige om at man skal styrke prinsippet om reell åpenhet i de kommunalpolitiske prosessene, som Redaktørforeningen sier. Når statsråden på en måte ikke vil si noen ting om hva han mener om mer åpenhet, er det grunn til å spørre om han ikke har et prinsipielt syn på at man må jobbe for at det må være mer åpenhet i prosesser som fører fram til beslutning, og grunnlagsdokumenter for beslutning, også i kommunale organer, og at det da er viktig at man ikke kan ha noen dokumenter som er unntatt fra offentlighet eller som ikke følger de samme reglene som kommunal forvaltning har, og at det er et hinder for denne åpenheten – at prinsippet må ligge der.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-24:
Problemet er at statsråden ikke legger opp til noen prinsipper knyttet til lokaldemokratiet i resonnementet han nå har. Er det sånn at man mener at alle avgjørelser skal tas i den enkelte kommune uansett? Er det ingen prinsipper for åpenhet som skal gjelde? Er det ingen prinsipper for hva det folkevalgte organet skal forholde seg til og ha innsyn i? Og er statsråden da prinsipielt tilhenger av at et kommunestyre egentlig kan delegere alt til et parlamentarisk styresett – så å si legge ned seg selv og si at vi ses om fire år? Jeg finner ingen slutt på det statsråden sier at man kan delegere. Hvis man da vedtar et parlamentarisk styresett, kan man delegere alle beslutninger som kommunestyret skulle tatt til dette organet, og da er all folkelig medvirkning i lokaldemokratiet borte i fire år. Er det virkelig statsrådens mening?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-24:
Det å si at parlamentarisme i kommunesektoren er det samme som på nasjonalt nivå, tror jeg ikke helt står til eksamen i offentlig forvaltning – men jeg skal la det ligge. Det er nedsatt et utvalg, og det skal jobbe, men de politiske partiene må jo ha noen prinsipper som ligger til grunn for dette. Regjeringen og samarbeidspartnerne har sagt at de har et prinsipp som ligger til grunn, som betyr at de ønsker mer privatisering, og med mer privatisering blir hemmelighold et gjennomgående prinsipp, slik det er i dag, som representanten Helga Pedersen sa. Hemmelighold blir et gjennomgående prinsipp hvis man har privatisering og konkurranseutsetting som prinsipp. Da kan man ikke samtidig si at man er veldig for åpenhet, hvis man ikke er villig til å knesette noen prinsipielle regler som skal gjelde uavhengig av styringsform – om det er formannskapsmodell, eller om det er parlamentarisk modell – som sier at det skal være likt innsyn, og at man skal ha innsyn i viktige parametere. Det viser jo bare at det vil man ikke, for man har ikke noe prinsipielt syn på det, og det er det som er alvorlig her. Så her er man altså for et prinsipp som hindrer åpenhet, og så vil man ikke ta stilling til noen viktige prinsipper for åpenhet – det skal man vente med. Så sier de at det ikke er noen prinsipiell forskjell på konkurranseutsetting og anbud og offentlig drift. Det er SV rykende uenig i. Men hvis man er enig i det, mener man da ikke at det skal være likt med innsyn? Mener man virkelig at det skal være forskjellig – slik at man kan vite hvordan pengene blir brukt når de blir brukt i offentlig regi, men ikke når det er konkurranseutsatt? Dette er viktige prinsipielle spørsmål som man kan mene noe om helt uavhengig av det utvalget som er nedsatt. Man trenger ikke å avvente det. Så til det siste temaet som jeg prøvde å utfordre statsråden litt på, og det var: Må det være, i det hele tatt, noen ting igjen i kommunestyret? Eller mener man at kommunestyret i utgangspunktet kan – ved ett vedtak – delegere alt og for øvrig ikke gjøre noen ting, altså reise hjem og vente i fire år hjemme? Det må jo være noen grunnleggende vedtak som skal ligge igjen i et kommunestyre, som gjør at det er fornuftig å møtes, å reise milevis og forberede seg for å delta, og der det ikke bare er et eller annet man egentlig bare kan undertegne på i en tekstmelding i stedet. Hvis det skal være et levende lokaldemokrati, må det jo være slik at lokalpolitikere faktisk skal være med på noen av de beslutningene som de har ansvaret for.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-24:
Det er vel slik at hvis man vil misforstå, så gjør man det uansett. SV er altså ikke for å lukke for parlamentarisk styreform; vi er for at de skal kunne velge det lokalt. Men vi er for noen prinsipper om åpenhet, og de prinsippene trenger vi ikke å avvente et utvalg for å vite hva vi mener om. Like lite som jeg trenger et utvalg for å vite hva jeg mener om prinsippet «konkurranseutsetting/anbud», trenger flertallet her et utvalg for å vite at de er for det. Det vi har etterspurt, er prinsippene for åpenhet i denne prosessen. Det mener jeg flertallet helt har unnlatt å svare på. Statsråden har antydet litt om forretningshemmeligheter, men hvordan skattepengene forvaltes, hvordan kvaliteten faktisk sikres, f.eks. når det gjelder bemanning, hos noen av disse private aktørene som leverer velferd, vil ikke høyresida ha prinsipper om og mene at det skal være åpenhet om, og det må jeg si er ganske skuffende.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-24:
Jeg må følge opp dette, for det er ikke mulig å forstå hvorfor det prinsipielt skal være forskjell på ungdom og eldre. Ungdom har i tillegg fått rettighetsfestet at de skal bli hørt, både i Grunnloven, i FN-konvensjonen og i barneloven, så dette skulle være en gruppe som har mer behov for lovfesting av et slikt organ enn det f.eks. eldre, som har stemmerett, har. Statsråden bekrefter også at han mener dette er viktig. Så blåser man seg voldsomt opp og snakker om at man ikke skal vedta alt man er for. Det er ingen som har snakket om alt, det er snakk om å lovfeste et ungdomsråd, som 80 pst. av kommunene har, og som ungdomsorganisasjonene enstemmig ber oss om å lovfeste fordi man ønsker å kunne delta i demokratiet på en ryddig måte også i de kommunene som i dag ikke har ungdomsråd. Hva er den reelle grunnen til at statsråden er imot dette?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-24:
Jeg vil slutte meg helhjertet til hvert eneste ord som ble sagt nå av representanten Helga Pedersen, og også hvert ord som ble sagt av representanten Simon Molvær Grimstad. Det er veldig rart å høre på dette – at man i forbindelse med et forslag der man vil utvide demokratiet for ungdom, får høre at det blir innsnevret. Dette handler jo om at flere skal kunne få delta i beslutningene lokalt, men så er det altså et angrep på lokaldemokratiet å si at ungdom skal få gjøre det, mens det ikke er et angrep på lokaldemokratiet når det er funksjonshemmede og eldre som skal gjøre det. Statsråden sier han er veldig for dette, men tenk om det kommer noen flere og skal ha et slikt råd – da er det jo helt fryktelig! La oss nå ta stilling til det hvis det kommer. Jeg kan berolige statsråden med at jeg ikke har noe slikt forslag i ermet i det hele tatt. Så er det representanten Njåstad, som sa at han syntes det var så hyggelig at det var et råd, at han var der og hørte på dem, osv., og at det var kjempefint. Ja, det er jeg helt sikker på, men hvorfor hører vi ikke på ungdomsorganisasjonene når de massivt og entydig sier at det er behov for å få dette regulert, slik at det blir en mulighet i alle kommuner, og slik at demokratiet blir utvidet for ungdom i alle kommuner? For det er det det handler om. Jeg hører partier her nå som vet bedre enn ungdommen hvordan dette skal gjøres. Det synes jeg ikke høres pent ut. Man skylder på lokaldemokratiet for å unngå å gi ungdom en mulighet til å få formalisert sin medvirkning lokalt. Hva man er redd for, er det veldig vanskelig å forstå. Vi har reguleringer for å øke innflytelsen for noen som har lite innflytelse, f.eks. for eldre og mennesker med funksjonsnedsettelser. Det er behov for å gjøre det samme for ungdom, for ungdom har ikke stemmerett. Venstre var oppe og sa at vi kan senke stemmerettsalderen til 16 år. Ja, det mener SV også. Det er veldig fint, men det står da ikke i motsetning til å lage et ungdomsråd nå, som de som har det, sier fungerer utmerket. Nå er det sånn at jeg vet at de partiene som er representert her, er representert i kommunestyrene rundt omkring – de store partiene mest. Da forventer jeg i hvert fall å se at de partiene lokalt nå tar initiativ til å opprette ungdomsråd i de kommunene som ikke har det. Man kan ikke stå her og si at man er for det, og så si at det skal man bestemme lokalt, men lokalt vil man ikke ha det. Det er behov for å gi ungdom mer innflytelse både på de bestemmelsene som blir tatt, og på de viktige valgene vi skal gjøre for framtida, og det er kun det man i dette forslaget går inn for.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-11-24:
Statsråden lytter alltid til kloke råd og kloke forslag. Jeg er enig i at det er viktig å ha debatt om disse spørsmålene. Det er viktige problemstillinger som Arbeiderpartiet reiser, og som utvalget skal vurdere, og derfor mener jeg det er fornuftig at vi nå avventer kommunelovutvalget og den høringen som skal være. Så vil vi komme tilbake til Stortinget med eventuelle forslag, og det betyr at det blir gode muligheter til å diskutere det også i Stortinget.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-11-24:
Jeg mener det vil være grunnleggende feil av meg å gå inn i den problemstillingen nå, i og med at kommunelovutvalget skal legge frem sin innstilling om kun få måneder. Jeg vil se hvilke forslag de kommer opp med og også avvente den offentlige debatten som skal være i etterkant. Men det er klart at det er et skjæringspunkt her, for man må også ta hensyn til det som er kommersielle interesser. Der må vi finne, eventuelt, et skjæringspunkt, og det er jeg helt sikker på at kommunelovutvalget går inn i og vurderer. Så får vi gode muligheter til å diskutere det både i det offentlige rom og i Stortinget på et senere tidspunkt.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-11-24:
Svaret på spørsmålet er ja, men jeg er grunnleggende uenig i premissen. Jeg deler ikke den oppfatning at det er udemokratisk å unnta forberedende dokumenter fra offentlighet. Slik er det også for en regjering, at man må kunne foreta forberedende saksbehandling, og at den ikke offentliggjøres. Det mener jeg også skal være mulig i parlamentariske styringssystemer i kommuner og fylker, slik et klart flertall i Stortinget har slått fast.