Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
Det helsebudsjettet vi debatterer i dag, er godt egnet til å illustrere forskjellen mellom regjeringas helsepolitikk og den politikken Arbeiderpartiet vil føre på dette feltet. Vi ser tydelig hvordan post etter post er skviset i regjeringas opplegg. Og det er ikke rart, når man velger å gi så store skatterabatter til de aller rikeste. Det betyr at på helsefeltet ser vi en langt lavere vekst for sykehusene enn det som er behovet, og det som regjeringspartiene lovte før valget, i tillegg til en laber satsing på folkehelse og kommuner i skvis. Likevel – la meg ta med det jeg syns er positivt med regjeringas opplegg. Det er bra at man skal rulle ut bredt standardiserte pasientforløp for kreftbehandling, etter modell av såkalte pakkeforløp. Slike forløp for behandling ble også nedfelt i den rød-grønne regjeringas kreftstrategi fra 2013, og på Universitetssykehuset Nord-Norge har man prøvd ut slike forløp fra 2010 for flere kreftformer, med gode resultater. Jeg syns det er bra at fastlegene nå skal med i pakkeforløpet. Vi veit at det ofte skorter på god samhandling mellom fastlegene og sykehusene. Men jeg håper at helseministeren også er tydelig i sin bestilling til de mange private røntgeninstituttene som har avtale med helseforetakene, og som gjerne skyver offentlig henviste pasienter ut i flere ukers venting, mens de som kan legge en ikke ubetydelig egenandel på bordet, får plass dagen etter. Her må det gå en tydelig og klar bestilling fra helseforetakene til private aktører, og det er helseministerens ansvar å påpeke dette i sin styringsdialog med de regionale helseforetakene. Ellers tror jeg at pakkeforløpene fort kan bli en skikkelig flopp. Men jeg tenker altså at helseministeren mener alvor når han sier at han vil skape pasientens helsetjeneste. Riktignok syns jeg det blir litt kleint og i overkant pompøst når han påstår at han er den første og eneste helseministeren i Norge som har satt pasienten i fokus. Sånne egenmeldinger blir gjerne både svulstige og litt ukledelige. Men la nå det ligge, det kan vi ta igjen en annen gang. Langt verre er det at mange av de virkemidlene som helseministeren foreslår, ikke understøtter ambisjonen om pasientens helsetjeneste. Jeg har allerede nevnt den skrale sykehusøkonomien, som ikke er dimensjonert for de utfordringene som sykehusene har. I tillegg adresserer ikke regjeringas opplegg den helseulikhet vi, tross gode velferdstjenester, fremdeles har i Norge. Det dreier seg ikke minst om å satse på kommuneøkonomien og på gode folkehelsetiltak. Derfor har Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett lagt inn mer penger til kommunene enn regjeringa har, med øremerka midler til helsestasjoner og skolehelsetjeneste. I tillegg til dette har vi en rekke tiltak til helsefremmende og forebyggende aktiviteter, herunder gjeninnføring av skolefrukt og oppstartsmidler til fysisk aktivitet i skolen, som også er nevnt fra denne talerstol før. Så må jeg kommentere regjeringas prestisjereform, såkalt fritt behandlingsvalg. Så å si hele Helse-Norge advarer mot denne reformen. Ja, til og med helseministerens eget departement har kritiske merknader. Til alt overmål har helseministeren tenkt at dette skal rulles ut for de mest sårbare pasientene – innen rus og psykiatri. I den forbindelse er Psykologforeningens høringsuttalelse veldig interessant. Foreninga er bekymret for at forslaget innenfor psykisk helse og rus kan hindre ønsket faglig utvikling og gi redusert kvalitet på tjenestene til pasientene. Samtidig vil det kunne vanskeliggjøre god samhandling, svekke økonomistyringa og føre til økt byråkratisering. Gode faglige tilbud tilpasset den enkeltes behov er avhengig av samtidige bidrag og samtidig innsats og tett oppfølging fra kommunalt hold samt fra flere aktører og tjenester. Derfor advarer Psykologforeningen, i likhet med de fleste andre høringsinstanser, om at fritt behandlingsvalg vil komme til å svekke kvaliteten i behandlinga. Nettopp dette med samtidig innsats og samtidige bidrag er det som mangler i den saka i Finnmark, som jeg nevnte, og Psykologforeningen mener altså at her kan man også se dette som fritt behandlingsvalg. For øvrig vil jeg si til helseministeren at hvis han har tenkt å legge ned HELFO, burde han si det. Hvis ikke bør han gå gjennom regelverket for å sikre at det er godt nok, og det vil han ha støtte for fra Arbeiderpartiet. Jeg syns saken med fritt behandlingsvalg viser at helseministerens ønske om å skape pasientens helsevesen trumfes av regjeringas nærmest tvangspregede privatiseringsideologi, hvor man overhodet ikke lytter, verken til faglige innvendinger eller sunn fornuft. Arbeiderpartiet har gjort et tydelig valg. Vi ønsker å bygge det offentlige helsevesenet enda sterkere, med gode prioriteringer og en rettferdig ressursfordeling. Vi vil samarbeide med gode private aktører som supplement, både ideelle og kommersielle, basert på klare avtaler, definerte behov og politiske vedtak.