trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2015-02-11:
Eg er glad for det statsministeren seier. Me kan ikkje kompromisse på menneskerettar i vår dialog med Russland – eit Russland som i denne saka bryt folkeretten. Samtidig ser me at det ikkje er ei militær løysing på denne konflikten. Med eit Ukraina med støtte frå EU og USA og, på den andre sida, opprørarar med støtte frå Russland er det i realiteten inga militær løysing. Angela Merkel, som no jobbar svært hektisk med ei diplomatisk løysing, har òg vore tydeleg på at det er viktig at vestlege land ikkje bidrar med våpen inn i konflikten. Mitt spørsmål er: Deler statsministeren Merkels vurdering? Og så veit me allereie at Noreg og regjeringa har bidratt med humanitær bistand. Er det no slik at ein òg er villig til å auke den humanitære bistanden?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2015-02-11:
Eg trur statsministeren har forstått Kristeleg Folkepartis engasjement for dei sårbare barna. Denne veka kom riksadvokatens rapport om politiets handtering av Monika-saka i Hordaland. Riksadvokatens gjennomgang avslører store manglar i Hordaland-politiets kompetanse og etterforskingsleiing. Politiets mangelfulle handtering har ført til svært alvorlege brot på barns rettssikkerheit. I VG måndag uttalar forskar Ivar Fahsing at dette ikkje er unikt for politiet i Hordaland, men at dette er noko som kunne skjedd overalt. Det er svært alvorleg. Saka er dessverre ikkje eineståande. Me har dei siste åra sett fleire eksempel på saker om vald mot barn, der politiets manglande handtering har fått alvorlege konsekvensar. Christoffer-saka er eit anna skrekkeleg eksempel som me alle hugsar. Òg Barneombodet melder om bekymring for politiets evne til å handtere saker om vald og overgrep mot barn. Kristeleg Folkeparti har tatt initiativ til at Stortinget skal jobbe breitt og grundig med vald mot barn denne våren. Me meiner kampen krev ei heilskapleg satsing på permanente tiltak og tverrfagleg, tung innsats frå helse-, familie- og justissektoren. Me har derfor fremma eit forslag der me bl.a. ber regjeringa leggje fram ein forpliktande og heilskapleg opptrappingsplan etter modell av opptrappingsplan for psykisk helse – med langsiktig forplikting til auka organisering og øyremerkte midlar. Mitt spørsmål til statsministeren er: Vil ho ta eit leiaransvar nettopp i dette viktige arbeidet me gjer i kampen mot vald mot barn?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2015-02-11:
Eg takkar for svaret. Eg er glad for det arbeidet som regjeringa har sett i gang. Denne helga var det ein veldig sterk reportasje i Aftenposten som følgde tre rettsmedisinarar på jobb – tre rettsmedisinarar som alle jobba med og forska på barnedødsfall. Som Torleiv Rognum sa i den reportasjen: «Hvert år dør gjennomsnittlig fem barn under fire år som følge av foreldrenes handlinger. Det er typisk sett to klare drap, en mishandlingssak og to som dør av omsorgssvikt.» Det viser noko av alvoret når det gjeld å få til ei forandring og forbetring på dette området. No veit me at regjeringa jobbar med ei politireform. Korleis vil regjeringa i samband med arbeidet med politireforma sikre at politiet faktisk er der folk er, for å sikre førebygging av vald mot barn, og kva vil statsministeren gjere for at rettssikkerheita for barn blir betre teken vare på enn det me ser i dag?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2015-02-11:
Det er godt å høyre at statsministeren er tydeleg på at Noreg ikkje vil bidra med våpen inn i ein betent konflikt, der eit nært naboland er involvert, og der det har store konsekvensar for Noreg kva andre land legg opp til. President Obama har i eit intervju i Washington Post signalisert at han vil vurdere alle moglegheiter, inkludert å sende defensive våpen, dersom fredssamtalane feilar. Som det vart sagt i førre spørsmål, har Angela Merkel ei anna haldning. Ho uttrykkjer skepsis til dette, men opnar for, saman med resten av EU, å innføre nye sanksjonar mot Russland. Korleis vurderer statsministeren balansen mellom sanksjonar, dialog og andre verkemiddel i møte med krisa i Ukraina?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2015-02-11:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Rjukan Arbeiderblad melder den 29. januar 2015 at anestesitilbodet på Rjukan vert avvikla den 27. mars, og at sjukehuset frå då av ikkje kan stabilisere akutt sjuke pasientar. Dette betyr at medisinsk avdeling ikkje får beredskap ved til dømes hjartestans. Opplysningane kom bardust på dei tilsette. Kvifor vert anestesiberedskapen lagt ned, og kan statsråden garantere at den akuttmedisinske beredskapen blir ivareteken for innbyggjarane i Øvre Telemark?»
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2015-02-11:
Overlege Oddvar Øygarden seier i avisa: «Jeg trodde de skulle kjøre anestesi til sommeren.» Han er altså overlege ved sjukehuset på Rjukan. «Det skulle være akutt indremedisin til 20. juni. Når de legger ned anestesien, går det ikke.» For anestesi er avgjerande for at ein skal kunne ha eit slikt tilbod. Og vidare seier overlegen: «Det betyr at akuttilbudet til befolkningen blir dårligere. Det viktige med anestesien er at de gir stabiliserende førstehjelp som et ambulansehelikopter gjør.» Det å ha kompetente anestesisjukepleiarar er avgjerande for å ha akutt indremedisin. Korleis vil statsråden sikre at ein ved lokalsjukehus framleis kan ha akutt indremedisin som er så viktig ved akuttilfelle, òg rundt om i resten av landet?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2015-02-11:
Eg er samd med statsråden i at det er viktig å ha planlagde og godt gjennomførte omstillingar når ein fyrst skal omstille. Difor vert det så rart at ein no får slike barduse omstillingar som dei tilsette ikkje er klar over, og der ein heller ikkje ser at ein har fått den overgangen, opplæringa, som det vart sagt ein skulle ha før dette vart avvikla. Kvifor er det så viktig for statsråden å få lagt ned og sentralisert helsetenester? I helsetala si vart statsråden oppfatta som at han legg opp til ei storstilt sentralisering. Kva trur statsråden det gjer med helseføretaka og deira prioriteringar når ein høyrer at statsråden er med og «pusher» ei sentralisering? Vil ikkje det medføre at ein, sjølvsagt med knappe ressursar, vil sentralisere og tenkje at her har me statsråden på laget når me legg ned viktige tenester ved lokalsjukehusa i tida framover?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-02-11:
Jeg setter pris på statsministerens svar. Det er viktig å være kritisk til og kritisere Russland når de bryter menneskerettigheter hjemme. Det er viktig å holde sammen med våre allierte både i Europa og i NATO når det gjelder sanksjonene, og ikke la oss splitte i det synet, men samtidig opprettholde en dialog med Russland på det som ikke er rammet av sanksjonene. Samtidig er kanskje det viktigste i hele konflikten å bygge opp under en sterk demokratiutvikling i Ukraina, men også å støtte opp under andre land i Russlands randsone, som Georgia og Moldova, og også støtte opp under Latvia og land i Baltikum. Da er mitt spørsmål til statsministeren: Hvordan vil Norge opptre for å støtte opp under en demokratiutvikling, en stabilitet i Russlands randsoner, i Ukraina, men også i andre land som er berørt?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-02-11:
Vi er inne i en prosess hvor vi skal melde inn våre klimamålsettinger fram mot 2030 til FN. I forrige uke ble Venstre, Kristelig Folkeparti og regjeringen enige om at vi skal slutte oss til EUs klimarammeverk, med et samlet kutt i EU på 40 pst., som vil inkludere Norges utslipp ut fra et 1990-nivå. Vi er allerede en del av kvotepliktig sektor, men i ikke-kvotepliktig sektor vil EU gjøre sin fordeling mellom landene, og landenes forpliktelser, i løpet av 2016. Det er forventet, ut fra den rikdommen og det BNP Norge har, at vi vil få en forpliktelse, et krav, på i hvert fall 40 pst. Siden enigheten ble lagt fram, har det stort sett vært en diskusjon, og det gjelder også i Venstre, om hvilke fleksible mekanismer Norge vil ta i bruk, og i hvor stor grad vi skal ha kutt innenlands, dette til tross for at man innenfor EU er i en situasjon hvor land som både Danmark, Storbritannia og Tyskland har egne klimamålsettinger – også innenfor EUs rammeverk – fram mot 2030. Da blir mitt spørsmål til statsministeren: Når enigheten med EU er på plass, er da statsministeren enig med Venstre i at vi må sette oss egne ambisiøse mål for innenlands klimakutt i ulike sektorer, for å bidra inn mot det felles EU-kuttet på 40 pst. fram mot 2030?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-02-11:
Jeg er glad for svaret og er enig i at vi må ha ambisiøse mål. Her er det mye politikk som må utvikles i årene framover, og det må være stor vilje over mange år. Samtidig: Det vi nå er inne i, er en innmelding til FN i forkant av forhandlingene som skal være i Paris i november. Ved å slutte oss til EUs klimarammeverk sikrer vi at den målsettingen vi nå melder inn, også vil bli gjennomført. Det kan resten av verden være trygg på. Samtidig må vi forvente at det blir krevende forhandlinger, og i tillegg til egne kutt har Norge et sterkt engasjement internasjonalt for å redusere utslipp, enten det gjelder skogsatsing, satsing på fornybar energi eller kjøp av klimakvoter internasjonalt, såkalte CDM-er. Når vi nå skal forhandle, vil våre ytterligere forpliktelser komme i tillegg til de 40 pst. som vi er enige med EU om å kutte. Da blir spørsmålet: Er statsministeren, som Venstre, villig til å forplikte Norge til klimamål utover de 40 pst. vi nå melder inn, selv om disse ikke kan motregnes mot norske kutt?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-11:
Norge og Russland er ikke bare nabostater, men også nabofolk, og kontakten over landegrensen folk imellom har vært viktig for å holde kanalene åpne, også når en krevende politisk situasjon har vært gjeldende. Samarbeidet med Russland har gitt tydelige resultater. Vi har en felles ressursforvaltning i våre nærområder, og vi har hatt en lang prosess med delelinjeavtalen. Men selve pulsen i Barents-hjertet, det er folk-til-folk-samarbeidet. Da synes jeg det er leit å se at regjeringen har slått hånden av et vennlig russisk initiativ som gjelder å heve et flyvrak fra annen verdenskrig for å gi felles krigshelter en grav og et monument over 70-årsmarkeringen for vår frihet og våre frigjørere. Jeg lurer på om det kan være aktuelt å ta et sivilt initiativ for å imøtekomme det russiske initiativet, og jeg lurer på hvordan regjeringen vil styrke folk-til-folk-samarbeidet i det kjølige klimaet vi ser.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-11:
Først vil jeg si at det er gledelig å høre at statsministeren vil styrke innsatsen inn mot kristne miljøer på Jæren og i norske menigheter for å sikre at alle inkluderes og har en forståelse av det norske lovverket, som skal beskytte barn. Barn trenger trygge voksne, men også systemer som virker når omgivelsene svikter. Derfor er barnehusene helt sentrale og noe vi er stolte av å ha vært med på å bygge opp. Men vi hører også om en ventetid på opptil 200 dager på barnehusene i enkelte regioner. Det er lenge å vente – altfor lenge. Barn trenger ikke en regjering som bare lager planer, men en regjering som evner å handle etter barnas interesse. Jeg lurer på når statsministeren mener at barnas rett til dommeravhør innen 14 dager endelig kan innfris?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-02-11:
Å møte en unge som har blitt mishandlet, gir inntrykk som man aldri glemmer – av det å være liten og oppleve ting som folk ikke skulle gjort mot en, og rope om at noen bør se. Norske unger møter mange voksne gjennom livet. De møter voksne på helsestasjonen, i tannhelsetjenesten, i skolehelsetjenesten, i idrettslag og organisasjoner, en stor andel går i barnehage, og skole går alle i. Skal vi bekjempe vold mot barn, må kompetansen være der ute, sånn at de voksne som de møter, ser. Hvilke tiltak mener statsministeren bør iverksettes, sånn at vi kan forebygge og se de ungene som har så mange møtepunkt, når vi som voksne allikevel ikke ser dem?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2015-02-11:
Eg vil starte med å rose Kristeleg Folkeparti for å reise viktige problemstillingar og for dei initiativa som no ligg til behandling i justiskomiteen, og som Arbeidarpartiet er veldig positive til. Eg vil fyrst slå fast at vald mot barn er eit alvorleg samfunnsproblem, men det er òg grov kriminalitet. I ljos av det har NRK og Vårt Land dei siste dagane hatt nokre saker som har handla om oppdragarvald – bl.a. har det vore vist til eit nystarta trussamfunn som hadde oppfordra til tukt av barn i religionens namn, og i ei anna sak hadde paven sagt at det var noko vakkert med å høyre om ein far som har klaska barnet sitt. Om ein omtalar det som klask, tukt eller fik, er dette vald mot barn, og det er ulovleg i Noreg. Men kva kan me gjere med det når det faktisk skjer likevel? Mitt spørsmål til statsministeren er: Kva vil statsministeren gjere for å bidra til å opne lukka miljø som forfektar eller legitimerer vald mot barn gjennom å hevde at det er ein del av deira kultur eller religion, og kva vil regjeringa gjere for å førebyggje og avdekkje dette?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2015-02-11:
Terror kan gå føre seg på mange arenaer, og mange ungar opplever kvardagsterror heime eller hos kjensfolk. Vi politikarar har for så vidt makt, men kan kjenne oss makteslause når vi høyrer om vald og overgrep mot forsvarslause ungar. Christoffer-saka for nokre år sidan og Monika-saka frå mediebildet no minner oss om kva som er noko av det viktigaste vi gjer som politikarar; det er å leggje til rette for at ulike aktørar førebyggjer vald mot ungar godt, og at vi legg til rette for at politiet både oppdagar vald mot ungar og etterforskar det godt nok til at færre ungar blir plaga og fleire skuldige blir dømde. Vi i Senterpartiet er opptekne av nærpolitiet og vil inndele politiet til det betre utan å gje slepp på styrkane ved nærpolitiet – men står fram som motstraums i ei tid då det meste handlar om at alt skal bli større. No ligg det an til ei storstilt sentralisering i politiet. Meiner statsministeren at det som har kome fram i Monika-saka, underbyggjer at det er ei slik sentralisering ein treng for å sikre eit betre politi og meir vellukka etterforsking i framtida?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2015-02-11:
Noe av det fantastiske med Norge er at vi har bosetting, næringsaktivitet og yrende folkeliv fra Finnmark i nord til Agder i sør. Det er en suksesshistorie vi har fått til i landet vårt. I går kom Rattsø-utvalgets rapport, og regjeringen fikk jo det de ønsket: en oppskrift på sentralisering. Akkurat som regjeringen selv har problematisert, er mange av våre lokalsykehus ikke produktive nok, ifølge Rattsø-utvalget. Dette er helt i samsvar med det Bent Høie har sagt, at opp mot halvparten av landets akuttberedskaper skal miste kirurgien. Politireformen har vi hørt om før, den blir problematisert. Høyskole- og universitetssektoren er ikke god nok, den må sentraliseres – kanskje opp mot en halvering av antall høyskoler. Og i kommunal sektor var det jo meget tydelig tale fra Jørn Rattsø i går, for skal man få til det man ønsker, sammenslåing av kommuner, må vi være villige til å bruke tvang. Skal man få byfylker, må man være villig til å vise politisk brutalitet. Er statsminister Erna Solberg villig til å ta avstand fra at vi bør bruke politisk brutalitet for å få færre kommuner og flere byfylker i Norge?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2015-02-11:
Jeg merker meg at statsministeren ikke har interesse av å gå inn på de konkrete forslagene i Rattsø-utvalgets rapport og liksom bruker de store ords retorikk. Ingen er imot at vi skal ha et effektivt og godt samfunn, men noen av oss mener at vi skal ha økt produktivitet i hele landet, at vi skal bygge gode miljøer, ikke bare rundt Oslo, rundt Bergen og rundt Trondheim, men at det også er en stor fordel at man bygger videre i Finnmark, Nordland og Troms – rundt omkring i det mangfoldige landet vi faktisk har. Og skal vi bygge landet, må det ikke bare være høyskoler, det må ikke bare være sykehus, man må også kunne ha samferdselsutbygging der det ikke er mest produktivt i dag, men der vi ønsker å bygge videre. Ser statsminister Erna Solberg at summen av forslag når det gjelder både samferdsel, høyskoler, sykehus, landbruk og fiskeri, vil være en massiv sentralisering, og er det en utvikling som Erna Solberg støtter?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-02-11:
Flertallet på Stortinget har sagt at en vil ha økt norsk matproduksjon med grunnlag i norske ressurser. Rattsø-utvalget er ikke enig i en sånn vurdering og ser ikke verdien av norsk matproduksjon, men ser det som en kostnad for samfunnet som også medfører vesentlige kostnader på andre politikkområder. Et eksempel er jordvern, som blir beskrevet som at det påfører et effektivitetstap for arealdisponeringen i byområder. Ifølge rapporten gir det å produsere ren, trygg, kortreist mat i Norge oss som samfunn et velferdstap. Da er mitt spørsmål om statsministeren tar avstand fra en beskrivelse om at norsk matproduksjon og norsk næringsmiddelindustri påfører oss som samfunn et velferdstap, eller er hun enig med Rattsø i dette?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-02-11:
Jeg vil stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «Ser statsråden behov for å utarbeide en egen handlingsplan mot antibiotikaresistens?»
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-02-11:
Jeg takker for orienteringen om det som er gjort. Jeg er opptatt av at en i tillegg til de kortsiktige tiltakene som en kan iverksette, har en mer langsiktig handlingsplan, som en oppfølging av strategien. Jeg registrerer at statsråden i brev til komiteen har skrevet at hun har lagt mer vekt på å handle enn på å utarbeide handlingsplaner. Det er da litt overraskende at i Europautvalget i forrige uke sa helseminister Bent Høie: «Vi ser det som naturlig å følge opp strategien med handlingsplaner på de ulike områdene, så det vil være neste steg etter at vi har fått strategien på plass i løpet av våren.» Så da er mitt spørsmål på ny, som må være et ja/nei-spørsmål, om statsråden ser behov for å utarbeide en egen handlingsplan mot antibiotikaresistens.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-02-11:
Jeg registrerer at statsråden har litt vanskelig med å svare på spørsmålet, som er ganske kort og konsist, så jeg vil reformulere det litt og si: Har Bent Høie dekning for det han har sagt i Stortingets europautvalg, nemlig at regjeringen «ser det som naturlig å følge opp strategien med handlingsplaner på de ulike områdene, så det vil være neste steg etter at vi har fått strategien på plass i løpet av våren»? Er statsråden enig med sin kollega helseministeren i at det skal utarbeides sånne handlingsplaner også på landbruksområdet, eller er hun uenig? Og har statsråd Høie gitt feil informasjon til Europautvalget?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-02-11:
Det går greit!
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-02-11:
Et annet av de temaene Produktivitetskommisjonen tar opp, er kraftverksektoren i Norge. Her har vi lange tradisjoner i Norge, mye takket være at Venstre var et parti på venstresiden i Norge og sørget for god konsesjonslovgivning, hjemfallsrett og stor andel statlig og annet offentlig eierskap i kraftverksektoren i Norge. Det stiller Produktivitetskommisjonen på side 37 i sin rapport spørsmål ved, og hevder at alt kan løses ved skattlegging. Kan statsministeren love Stortinget at hun ikke ønsker å privatisere den offentlig eide kraftproduksjonen i Norge?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-02-11:
Den norske samfunnsmodellen har gitt oss et samfunn preget av stor grad av likhet. Ikke minst har den franske økonomen Thomas Piketty i sin bok «Kapitalen i det 21. århundret» i det siste dominert debatten med synliggjøring av hvordan forskjellene i verdenssamfunnet øker. Vi ser at det samme skjer i Norge ved lettelse i formuesskatt og arveavgift, nettopp det han peker på som årsaken til at forskjellene øker. Samtidig har OECD i sin rapport fra 9. desember i fjor dokumentert at større ulikhet ikke bare er uheldig for samfunnet, men også for økonomien, fordi det går ut over produktiviteten i samfunnet. Den norske modellen har også gitt oss et samfunn med mye trygghet og omstillingsevne. Stikk i strid med det går regjeringa nå inn for å endre arbeidsmiljøloven, til tross for advarsler fra Arbeidstilsynet, fra Statens arbeidsmiljøinstitutt og fra Petroleumstilsynet. Til og med Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet ber om en utredning av de likestillingsmessige konsekvensene. Det skjer samtidig som næringene selv er opptatt av permitteringsregelverket, der regjeringa ikke vil lytte til partene. Men vi har fått høre fra både Byggenæringens Landsforening og Norsk Industri at de er mye mer opptatt av permitteringsregelverket enn adgang til midlertidige ansettelser. Og hvorfor det? Jo, de er mer opptatt av muligheten til å beholde fast ansatte enn å bli kvitt ansatte, for det er det midlertidighet handler om. Fafo har i sin forskningsrapport NordMod vist sammenhengene i hvorfor den norske modellen og den nordiske modellen har fungert veldig godt. Det er høy sysselsetting, lav arbeidsledighet osv. Da er mitt spørsmål til statsministeren: Ser ikke statsministeren, når modellen har gitt oss verdensledende posisjon på en god del områder i samfunnet, at vi nettopp ved å angripe de punktene vil havne der statsministeren omtalte tidligere i spørretimen, midt på treet – istedenfor å være verdensledende?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-02-11:
La meg gripe tak i det statsministeren sa om at midlertidig ansettelse gir midlertidig jobb. Ja, det er riktig innenfor dagens arbeidsmiljølov, for den gir klare rammer rundt midlertidigheten. Men for to uker siden hadde jeg et møte med den svenske arbeidsministeren, som veldig sterkt advarer oss mot å tro at når vi har et godt system, så vil svekkelse av det gjøre det bedre. Resultatet i Sverige er at andelen midlertidighet blant ungdom nå er oppe i rundt 50 pst. Det er resultatet av ikke å gjøre det lettere å få jobb, for folk ansetter folk i jobb dersom de har behov for å ansette folk i jobb. Midlertidig ansettelse handler ikke om at det blir lettere å få jobb – det handler om at det blir lettere å få sparken. Det er det midlertidighet handler om. Det er riktig at den viktigste forskjellen er mellom dem som er innenfor, og dem som er utenfor arbeidsmarkedet, og derfor er vi uenige med regjeringa når den kutter i arbeidsmarkedstiltak til dem som har ekstra utfordringer på arbeidsmarkedet, og i en lang rekke andre tiltak som de funksjonshemmedes organisasjoner går sterkt imot, bl.a. forslaget om midlertidig ansettelse.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2015-02-11:
Velferdsordningene i Norge er avhengig av høy sysselsetting og produktivitet i møte med aldring av befolkningen og utflating av oljeinntekter. Vi snakker altså om omstilling. Som Karmøy-mann er det en gledens dag i dag, for etter ESAs godkjenning investerer Hydro flere milliarder – den største landbaserte investeringen i Norge på kanskje ti år. Det er et eksempel på omstilling og videreføring, og jeg er stolt over Kristelig Folkepartis innsats i den saken. Vi mener videre – for å komme tilbake til Rattsø-utvalget – at det er viktig med satsing på skole og kunnskap, og at det er viktig med planlegging og god samferdsel, men vi mener også at byregionene kan bli mer effektive. Samtidig vil vi ha levende distrikter og et aktivt landbruk. Men vi vil advare mot at dette blir en sentraliseringsdebatt, det er en verdidebatt. Siv Jensen sa i går at også andre hensyn enn de samfunnsøkonomiske må telle i et langstrakt land. Hvilke andre verdier kan statsministeren tenke seg er viktige å ta med?
Iselin Nybø (Venstre), 2015-02-11:
Som stortingsrepresentant fra Rogaland må jeg si at det var kjekt å våkne opp til at Hydro skal investere nesten 4 mrd. kr på Karmøy, og at de skal investere i miljøvennlig teknologi som vil bidra til å redusere utslippene fra aluminiumsproduksjon i Norge og internasjonalt. Dette er et godt resultat av de vedtakene vi på borgerlig side har fått på plass, om styrking av bl.a. Enova. Samtidig viser det også nødvendigheten av å ha virkemidler utover kvoteprisen for å utløse helt nødvendig omstilling også i kvotepliktig sektor. Er statsministeren enig med Venstre i at det er et stort behov for tiltak også i kvotepliktig sektor i årene framover, for å sørge for at det grønne skiftet også blir en realitet i industrien?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-02-11:
Det å bli enige om mål innenfor klima er kanskje ikke den mest krevende politiske øvelsen. Arbeidet begynner jo når en skal begynne å snakke om tiltak og hvordan tiltakene også skal virke inn mot det allerede eksisterende klimaforliket. Men det kan se ut som om det etter at enigheten ble presentert på onsdag, er noe uenighet igjen allikevel, ikke bare mellom regjeringen og Venstre, som vi hører det er usikkerheter knyttet til, men også internt i Høyre. Dagen etter at enigheten ble presentert, kunne vi lese om statsråd Helgesen, som sa at vi tar våre klimakutt i Polen. Dagen etter leste vi at Nikolai Astrup sa at vi skal være ambisiøse i Norge. Hvordan vil statsministeren forankre tiltakene i Stortinget når tiltakene skal realiseres, og hvordan vurderer hun klimaforliket, hvor vi sa at vi skulle være karbonnøytrale i 2050 og forutsatte en internasjonal avtale allerede i 2030?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-02-11:
Vi hører til det kjedsommelige at regjeringen har forsterket klimaforliket. Det hjelper lite å uttale at man har forsterket klimaforliket – i hvert fall i forhold til 2020-målene som er satt, og som jeg forstår fremdeles blir opprettholdt og ikke avlyst med den klimamålmeldingen som ble presentert fredag. Derfor er det interessant for Stortinget å få rede på hvordan statsministeren ser på både 2020-arbeidet og målene og tiltakene som må forsterkes fram til da, og likeledes det som blir den store diskusjonen i inneværende år, som er klimamålene for 2030. Hvordan vil statsministeren sørge for at hun involverer Stortinget og klarer å lage en bred allianse i Stortinget? Langsiktighet og forutsigbarhet er kanskje nøkkelord for å lykkes i klimapolitikken. Så langt har ikke regjeringen vist noen vilje til det, og de fornekter den realiteten at de faktisk er i et stort mindretall i Stortinget når det gjelder klimapolitikk.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2015-02-11:
Norge har tradisjonelt hatt en lederrolle i de klimaforhandlingene som har vært. Det så vi sist under forhandlingene i Lima, hvor klimaministeren spilte en avgjørende lederrolle. Grunnen til vår unike posisjon har vært vår nøytralitet, spesielt fordi vi har stått utenfor EU. Spørsmålet mitt til statsministeren blir da: Er statsministeren bekymret for at denne viktige rollen vil forsvinne når vi går inn i et samarbeid med EU?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-02-11:
Det er litt vanskelig å bli klok på – etter klimaforliket – hvor stor andel av utslippsreduksjonen som skal gjøres nasjonalt. Jeg vet heller ikke om vi har blitt så mye klokere her i dag når det gjelder det, men det er et faktum at det er stor avstand mellom det miljøvernministeren sa, og det Venstres leder har sagt i den sammenheng. I et tidligere svar ga statsministeren inntrykk av at vi andre ikke så helheten i Rattsø-kommisjonens rapport, men det gjorde statsministeren. Rattsø-kommisjonen har også tatt for seg klima. På side 318 står det: «Mål om innenlandske utslippsreduksjoner og sektormål bør unngås.» På den andre siden har Venstres leder sagt at vi må starte med å redusere utslippene på hjemmebane før vi kan kjøpe oss fri internasjonalt. Hvem er statsministeren mest enig med i dette spørsmålet – Rattsø i Rattsø-kommisjonen eller Venstres leder?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-11:
Replikkvekslingen mellom representanten Elvestuen og statsministeren viste svakheten ved den avtalen som er inngått. Denne våren burde vi hatt en diskusjon i Stortinget om hva våre nasjonale mål for innenlandske kutt skulle vært i 2030, men jeg opplever statsministerens svar som egentlig en veldig tydelig avklaring av at det får vi ikke. Det er målet på EU-nivå, inkludert fleksible mekanismer, som skal telle. På Venstres hjemmeside etter klimaavtalen kunne vi lese: «Vi er enige om at Norge skal kutte klimagassutslipp med minst 40 % i 2030.» Men i klimameldingen står det veldig tydelig at disse utslippsmålene er avhengige av at Norge får tilgang til kvotehandel, «på lik linje med EU-landene». Derfor vil jeg gjerne, for bare å få det avklart, stille et enkelt ja/nei-spørsmål. Er det slik at de nasjonale målene som settes for Norge i 2030, også skal kunne oppfylles gjennom tiltak i Polen – ja eller nei?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-11:
Det siste svaret var avklarende for 2030 – Norge får med denne avtalen ikke et mål som er eksplisitt for innenlandske kutt i 2030. Men det har vi jo for 2020, og mitt spørsmål handler om det. Gang på gang har statsministeren kommet til Stortinget og sagt at hun vil forsterke klimaforliket. Vi har for 2020 klare mål – vi har klare mål for hva som skal kuttes innenlands, og vi er enige om at utslippene i 2020 ikke skal være høyere enn 47 mill. tonn CO2. Det er viktig med nasjonale mål fordi det vil hjelpe oss med å komme i gang med den klimaomstillingen som er nødvendig for å utvikle ny industri og nye arbeidsplasser i framtiden, før andre gjør det. Miljødirektoratet har lagt fram en rekke svært konkrete forslag som viser oss hvordan vi i de årene som gjenstår til 2020, kan redusere våre utslipp med en betydelig del av det som trengs for å nå målet. Derfor ble mange av oss overrasket da vi leste Dagens Næringsliv 6. februar, for der er det et intervju med Høyres miljøpolitiske talsmann, Nikolai Astrup, der han i forbindelse med at han driver brannslokking rundt 2030-målene, i en bisetning avlyser 2020-målene for innenlandske kutt på en svært oppsiktsvekkende måte. Om klimaforlikets mål om innenlandske kutt sier Nikolai Astrup: «Det vil ikke skje.» Istedenfor skal målet nå nås ved hjelp av u-landskvoter, det som Venstres leder har kalt fiksfakseri, og som statsministeren selv slaktet på en veldig tydelig måte i sin landsmøtetale i fjor. Er statsministeren enig med Nikolai Astrup – er de innenlandske målene nå avlyst? Hvorfor er i så fall ikke Stortinget informert om det på en annen måte enn gjennom Dagens Næringsliv?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-11:
Statsministeren er flink til å skylde på andre, og det ser vi systematisk både i denne saken og i andre. Jeg ville anbefalt en litt mer ydmyk holdning når man faktisk har makt, og har hatt den en god stund. Det er ikke sånn at det ikke finnes nok forslag til tiltak til at klimamålene kan nås i 2020. Som statsministeren utmerket godt vet, handler det ikke først og fremst om f.eks. jernbanepolitikk, der for øvrig vektingen nå går mer i retning vei og mindre i retning jernbane enn den gjorde under oss. Det handler om de helt konkrete kuttforslagene. Statsministeren gjentar og gjentar at hun ikke akkurat kom til dekket bord. Vel, SV inviterte til gjestebud i Stortinget nylig, ikke på bakgrunn av forslag vi hadde funnet på, men på bakgrunn av det Miljødirektoratet har lagt fram – 29 helt konkrete forslag til utslippskutt med effekt før 2020. Høyre og Fremskrittspartiet, regjeringspartiene, stemte imot 26 av de 29 forslagene. Når skal vi få forslag fra regjeringen som monner, og hvorfor går regjeringen imot nesten samtlige av Miljødirektoratets forslag?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-11:
Det er veldig tydelig at statsministeren synes det er ubehagelig å bli avkrevd et svar på om vi faktisk skal gjøre klimakutt i Norge som tilsvarer minst vår andel. Det er litt rart å høre på at Miljødirektoratets rapport og tiltakene der skal være et angrep på norske arbeidsplasser. Tvert imot er det mest framtidsrettede vi kan gjøre, og også det mest produktive vi kan gjøre, å sikre krav i Norge som gjør at Norge ikke blir akterutseilt også på teknologi og på utvikling av arbeidsplasser som er klimavennlige. Det er riktig at det er en utfordring framover. Vi skal berge klimaet, og folk skal ha en jobb å leve av. Derfor spør jeg igjen: Mener statsministeren at det er et nasjonalt klimatiltak å isolere hus i Polen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-11:
Dette er en av de sakene der det virkelig har fått konsekvenser for unger at regjeringen sier én ting i Stortinget, men ikke følger opp i praksis nedover i systemet. Kanskje det verste av dette er det som har skjedd med de familiene som er tvangsutsendt, de ungene som er tvangsutsendt, til Afghanistan. FN har sagt i over et år at vi ikke må sende disse barnefamiliene dit. Den rød-grønne regjeringen gjorde det ikke, denne regjeringen har gjort det, og det tok et halvt år før Justisdepartementet svarte på et brev fra sin egen etat som sa at dette var farlig. Og man fortsetter med det, til og med på mandag ble det sendt ut en barnefamilie til Afghanistan. Det forteller meg at regjeringen ikke går inn i disse sakene med det alvoret de fortjener. Vil statsministeren sørge for at disse returene nå faktisk blir stoppet?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-02-11:
I forrige ukes høring i kontroll- og konstitusjonskomiteen om asylpolitikken påpekte bl.a. Advokatforeningen at såkalt innvandringsregulerende hensyn er blitt tillagt stadig større vekt i asylpolitikken etter 2010. De siste måneders debatt og høringen i kontroll- og konstitusjonskomiteen har bekreftet at i den blå regjeringens periode har de såkalte måltallene for utsendelse av asylsøkere veid tyngre enn politiske avtaler om å prioritere bl.a. hensynet til barns beste høyere. Både Politidirektoratet og Politiets utlendingsenhet har klart oppfattet at måltallet for utsendelser som et stortingsflertall bestående av regjeringspartiene og Venstre, Kristelig Folkeparti, Arbeiderpartiet og Senterpartiet har vedtatt, er et klart viktigere styringsmål i arbeidet enn hensynet til barns beste. Konsekvensen har altså blitt, tilsynelatende til både regjeringspartienes og i hvert fall Venstre og Kristelig Folkepartis overraskelse, at langt flere asylbarn enn ventet er blitt sendt ut, særlig lengeværende asylbarn. Så spørsmålet er: Kan statsministeren avklare hva som nå blir tillagt størst vekt i regjeringens videre praksis i asylpolitikken, av måltall for utsendelse og hensyn til barns beste og tilsvarende menneskelige hensyn?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-02-11:
Jeg takker for det svaret. Det er bra at regjeringen varsler at den vil følge opp disse politiske avtalene på en mer forpliktende måte. Det var likevel forholdsvis påfallende i den høringen som vi hadde om saken, i hvilken grad det som fra regjeringens side ble framstilt som tydelige politiske signaler, verken har blitt forstått i Politidirektoratet eller i Politiets utlendingsenhet, eller har blitt fulgt opp av regjeringen på en måte som sørget for at disse signalene ble gjennomført. Hva vil regjeringen konkret gjøre for å unngå at vi om kort tid igjen får en situasjon hvor det viser seg at Politiets utlendingsenhet og Politidirektoratet ikke har tatt tilstrekkelig innover seg disse nye signalene, sammenlignet med det tunge og åpenbart veldig tungtveiende måltallet for utsendelser?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-02-11:
«Stadig flere investorer selger seg ut av kull, og i fjor ble det klart at det i realiteten er et flertall på Stortinget for å trekke SPU ut av kull. Et sentralt spørsmål er hvordan man definerer et kullselskap. KLP solgte seg f.eks. før jul ut av selskaper som har mer enn halvparten av inntektene fra kull. Skancke-utvalget valgte å ikke omtale slike kriterier i sin utredning, men kan statsråden bekrefte at mulige kriterier for uttrekk av kullselskaper likevel vil bli drøftet i vårens forvaltningsmelding om SPU?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-02-11:
Jeg takker for det svaret, som jeg tolker dit hen at ligner på et ja – at vi vil få en nærmere vurdering av disse spørsmålene. Men jeg vil også påpeke det som statsråden var innom, nemlig behovet for at det ligger grundige faglige vurderinger til grunn for denne typen tiltak. Da er det interessant at Skancke-utvalgets leder i framleggelsen av sin rapport medga at hans og utvalgets synspunkter på at det er lurere å sitte inne i et kullselskap og prøve å gjøre det grønt, enn å trekke seg ut av det, i all hovedsak er basert på synsing – som var ordet som ble brukt. KLP tenker f.eks. stikk motsatt og sier at når man trekker seg ut av et kullselskap, kan man bruke pengene til å investere i et annet selskap. Så det helt konkrete, faglige spørsmålet til statsråden er: Er hun av den oppfatning at det ikke spiller noen rolle om pensjonsfondet investerer i et kullselskap eller et(presidenten klubber) fornybarselskap? (presidenten klubber)
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-02-11:
Jeg vil gjerne følge opp på spørsmålet om hensikten med bruken av disse mekanismene, for fra regjeringens side har det så langt vært gjort helt klart at man ikke ønsker å se Statens pensjonsfond utland som et klimapolitisk virkemiddel. Men når man går inn på argumentasjonen om hvorvidt det er mest hensiktsmessig for klima og bærekraft å opptre på den ene eller den andre måten når det gjelder eierskap, eierskapsutøvelse eller -uttrekk, har man vel i og for seg akseptert at man har et bærekraft- og klimamål for pensjonsfondet. Spørsmålet er da: Vil dette bli reflektert på en tydeligere og mer helhetlig måte fra regjeringens side, og vil vi se hvordan regjeringen oppfatter pensjonsfondet som helhet i bærekraftsutviklingen?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-02-11:
Utgangspunktet for arbeidet med strategien for Statens pensjonsfond er å sørge for høyest mulig avkastning innenfor et moderat nivå på risiko. En langsiktig og god forvaltning av fondet bidrar til rettferdighet mellom generasjoner ved at også de som kommer etter oss, kan bruke av petroleumsinntektene. Innenfor rollen som finansiell investor skal fondet også være en ansvarlig investor. Stortinget ga i mars i fjor Finansdepartementet i oppdrag å nedsette en ekspertgruppe for å vurdere Statens pensjonsfond utlands virkemiddelbruk og investeringer i kull- og petroleumsselskaper. Gruppen ga i sin rapport fra desember i fjor råd om å kombinere eierskapsutøvelse og påvirkning med et nytt kriterium for utelukkelse av klimaverstinger på tvers av sektorer. Jeg oppfatter at det er bred politisk enighet om at eventuelle endringer i forvaltningen av fondet skal baseres på grundige faglige vurderinger. Ekspertgruppens rapport har nå vært på en bred høring, og rapporten og høringsinnspillene gir oss en god plattform til å vurdere hva som er den mest effektive strategien for å adressere klimaspørsmål og bidra til endringer frem i tid. Regjeringen vil legge sine vurderinger frem for Stortinget i vårens melding om forvaltningen av Statens pensjonsfond.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-02-11:
Det er slik at vi har bygget rammeverket rundt Statens pensjonsfond stein for stein, år for år, basert på grundige faglige vurderinger og god forankring i Stortinget. Det er den praksis jeg har tenkt å følge videre. Det handler om å gjøre det Stortinget ba oss om å gjøre i fjor – utrede dette spørsmålet. Nå foreligger rapporten, den har vært på bred høring – alle som har synspunkter og interesser i dette, har hatt anledning til å komme med sine synspunkter. Det vil være grunnlaget for den drøftelsen regjeringen gjør av dette spørsmålet i meldingen som blir lagt frem til våren. Som representanten helt sikkert utmerket vet, har vi et sett av virkemidler for Statens pensjonsfond utland. Vi har virkemidler knyttet til aktiv eierskapsutøvelse, som er viktig. Vi har det etiske rammeverket, og vi har uttrekksmekanismer.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-02-11:
For det første er det ikke slik at det er regjeringen som har et eget syn i dette spørsmålet. Alle spørsmål knyttet til forvaltningen av Statens pensjonsfond er bredt forankret i Stortinget og har et bredt flertall bak seg. Det er en av styrkene med Statens pensjonsfond utland: at det ikke hersker noen tvil om den brede politiske enigheten om hva dette fondet skal være, og hva det ikke skal være. Dette fondet skal være en finansiell investor. Det skal ikke ta andre hensyn. Det er mange særinteresser opp gjennom årene som har ønsket at det skal være et utenrikspolitisk verktøy, et klimapolitisk verktøy eller et verktøy for andre hensyn. Det har stortingsflertallet sagt at det ikke skal være. Stortingsflertallet har understreket gang på gang betydningen av at fondet er en finansiell investor. Men så har vi år for år utviklet rammeverket, de etiske kriteriene, den aktive eierskapsutøvelsen, og jeg kan forsikre representanten Hansson om at han får rikelig med anledning til å drøfte alle disse spørsmålene når meldingen kommer til våren.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-11:
I forbindelse med den pågående omstillingen ved Rjukan sykehus har Sykehuset Telemark vurdert bemanningssituasjonen framover. På bakgrunn av dette ser Sykehuset Telemark seg nødt til å gjøre tilpasninger i driften av indremedisinsk akuttfunksjon. Allerede før 27. mars vil de, i forbindelse med helg, måtte vurdere om tjenesten må flyttes til Notodden av forsvarlighetshensyn. I påsken vil akuttfunksjonen i indremedisin bli ivaretatt på Notodden. Etter påsken, fram til 20. juni, vil det være ordinær indremedisinsk akuttfunksjon på dagtid på Rjukan, og de inneliggende pasientene vil bli ivaretatt av spesialist i indremedisin på vakt hele døgnet. Den indremedisinske akuttfunksjonen på kveld og natt vil bli ivaretatt på Notodden. Det opplyses at det, så langt det lar seg gjøre, vil være anestesiberedskap på dagtid. Vurderinger knyttet til den daglige driften er det Sykehuset Telemark som gjør. Sykehuset opplyser at det er mangel på vanlige sykepleiere som er hovedårsaken til endringene som nå gjøres. Det begrunnes med den generelt vanskelige bemanningssituasjonen, ikke at sykepleiere slutter for å gå over i stillinger i kommunene. Kommunene Tinn og Vinje har lagt opp til at disse først skal begynne etter at omstillingen er gjennomført. Sykehuset opplyser at de benytter vikarer både for anestesileger og for indremedisinere, og at det fortsatt vil bli brukt vikarer innen indremedisin for å opprettholde funksjonen fram til 20. juni, i tråd med avtalen med kommunen. Sykehuset opplyser for øvrig at ambulanseberedskapen vil være betydelig forsterket fra 1. mars. Det vil fra denne dato være to døgnambulanser tilgjengelig både i Tinn og i Vinje. Dette er ti ganger det estimerte behovet. Sykehuset Telemark oppgir at det er ca. én pasient hvert femte døgn som har kommet med ambulanse til Rjukan sykehus om natta. De mener at disse pasientene kan ivaretas på en god måte ved å bli sendt til Notodden. Jeg legger til grunn at de ordninger som Sykehuset Telemark legger opp til, sikrer en forsvarlig akuttmedisinsk beredskap.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-11:
Når det gjelder tilbudet på Rjukan sykehus, er det vedtatt avviklet fra 20. juni. Det som jeg hadde ønsket, var at akuttilbudet skulle fungert fram til det, men det er rekrutteringsutfordringer knyttet til sykepleiere som gjør at en må ha en mer gradvis nedtrapping, bl.a. når det gjelder natt- og helgebemanning til enkelte funksjoner. Det er selvfølgelig ikke en ønsket utvikling, vi skulle gjerne hatt tilbudet oppe og gått fram til 20. juni, men det er det Sykehuset Telemark som vurderer ut fra et forsvarlighetshensyn. Hvis de opplever at de ikke har tilgang på helsepersonell som gjør at de kan opprettholde et forsvarlig tilbud, er det veldig viktig at det er noe som det planlegges for, at det ikke kommer tilfeldig, og at man dermed har f.eks. et forsterket tilbud når det gjelder døgnambulanse. Når det gjelder hva som skal være tilbudet på akuttmottakene ellers i landet, er det noe av det arbeidet som vi nå jobber med i forbindelse med en nasjonal helse- og sykehusplan som vil bli lagt fram for Stortinget til høsten.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-11:
For det første kjenner jeg meg ikke igjen i representanten Navarsetes framstilling av min sykehustale. Tvert imot – i min sykehustale var jeg veldig tydelig og sa at vi nå jobber med modeller som vil innebære at vi kan opprettholde en desentralisert sykehusstruktur i Norge, men der vi samtidig sikrer kvaliteten til innbyggerne. Det er et arbeid som vi nå er i gang med, og jeg har store forhåpninger til det ekspertutvalgsarbeidet vi nå har hatt gående – de faggruppene som nå jobber for nettopp å komme fram til gode modeller for å opprettholde en desentralisert sykehusstruktur i Norge. Jeg ser at Senterpartiet prøver å skape et annet inntrykk gjennom leserinnlegg og utspill, men det blir ikke mer korrekt for det. Så vårt arbeid med nasjonal helse- og sykehusplan vil bl.a. handle om hvordan vi skal sikre at Norge fortsatt har muligheten til desentralisert sykehusstruktur og samtidig ivareta kvaliteten. Så er det sånn at jeg følger nøye med på alle de endringene som skjer rundt om i landet. Hvis det skjer endringer eller det er planer om endringer som er i strid med regjeringens politikk, kommer jeg selvfølgelig til å gripe inn.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-11:
Jeg har forelagt spørsmålet Helse Sør-Øst regionale helseforetak, som bekrefter at Sykehuset Telemark har budsjettert med om lag 100 pst. belegg. Jeg er opptatt av kvalitet og pasientsikkerhet. I oppdragsdokumentet til de regionale helseforetakene er det et mål å gi bedre, tryggere helsehjelp og økt overlevelse. Sykehusene har ansvar for å sørge for forsvarlig drift når det kommer til utnyttelse av kapasitet og kvalitet på tjenestene som leveres. Jeg følger løpende med på kvalitet og pasientsikkerhet ved sykehusene. Det kan være en risiko for at en budsjetteringspraksis med 100 pst. belegg kan gå utover kvaliteten på tjenestene. Jeg vil derfor ta denne saken opp med Helse Sør-Øst.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-11:
Det er riktig som representanten tar opp, at det kan være en sammenheng mellom beleggsprosent og kvalitet. Statens helsetilsyn har i en rapport fra 2001 anbefalt at den gjennomsnittlige beleggsprosenten ikke bør overstige 85 pst. for avdelinger med øyeblikkelig hjelp og 90–95 pst. for avdelinger som hovedsakelig har planlagt virksomhet. Jeg er også kjent med den tyske studien som representanten viser til. Det er også årsaken til at jeg, når jeg nå er gjort kjent med at Sykehuset Telemark budsjetterer med om lag 100 pst. belegg, vil ta dette opp med Helse Sør-Øst. Sykehuset Telemark har flere lokasjoner for sin sykehusvirksomhet utover Rjukan og Kragerø. De har lokasjoner i Skien, i Porsgrunn og på Notodden, og det er jo bruken av disse eventuelt, etter nedleggelsen av tilbudet på Rjukan og i Kragerø, som de må se på. Men dette er noe som jeg kommer til å ta opp med Helse Sør-Øst.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-11:
Det er verdt å merke seg at Helsetilsynet i sin rapport fra 2001 differensierer med hensyn til grensene mellom de ulike typer avdelinger. Det er også slik at foretaksmøtets beslutning knyttet til Rjukan sykehus og Kragerø sykehus står fast. Så er det ikke slik at det bare er antall senger som har betydning for beleggsprosenten; det er også mange andre faktorer som har betydning, bl.a. hvordan kompetansen ved mottakene i sykehusene er. Sykehuset Telemark er ett av de sykehusene som nå satser betydelig på å ha økt kompetanse på mottakene, både i Skien og i Notodden, der pasientene møter spesialister eller leger i spesialisering, og der en jobber for bedre ordninger. Erfaringer fra andre sykehus som har gjort det, har innebåret at en har unngått unødvendige innleggelser. Det er også mange andre spørsmål som påvirker dette, bl.a. kommunenes etablering av kommunale ø-hjelpsenger.