Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-06-10:
Barns rett til å bestemme over eget liv styrkes når Odelstinget i dag gjør Barnekonvensjonen til norsk lov. Dette skjer på de voksnes bekostning. Og det er bra – for både voksne og barn. Barn i Norge vet at de voksnes ord ikke er endegyldig lov. De krangler med oss om alt fra størrelsen på lommepengene til hvor ferieturen skal gå. Ikke uten grunn kalles den oppvoksende slekt «forhandlingsgenerasjonen». Barn vil bli hørt og tatt hensyn til når voksne skal ta avgjørelser som har betydning for dem. De vil at det skal være ålreit å være barn. At barns rett til å bestemme er nedfelt i Barnekonvensjonen artikkel 12, tenker de færreste på når diskusjonene i hjemmet går om leggetider, dataspill, kleskode og lekselesing. Barn er imidlertid selvstendige rettssubjekter med individuelle rettigheter, og derfor har FN utarbeidet egne menneskerettigheter for dem. Barnekonvensjonen er en av de mest sentrale menneskerettighetskonvensjoner som finnes. Den gir barn både sivile, sosiale og kulturelle rettigheter. Kristelig Folkeparti har lenge arbeidet for at nettopp denne konvensjonen skal innarbeides i vårt nasjonale lovverk. Vi er svært glade for at det nå skjer, både ved inkorporering gjennom menneskerettighetsloven og ved presiseringer i annet lovverk. Norge er et foregangsland i menneskerettighetsarbeid både på nasjonalt og internasjonalt plan. For at vi i framtiden – med troverdighet og tyngde – skal kunne fortsette arbeidet for individers frihet, for likeverd, respekt og den enkeltes medbestemmelsesrett, er det viktig at Barnekonvensjonen gjøres til en del av norsk rett. FNs komite for barns rettigheter har dessuten eksplisitt oppfordret Norge til dette. Barnekonvensjonen gis gjennom Odelstingets vedtak i dag samme status som Den europeiske menneskerettighetskonvensjon og FN-konvensjonene om sivile og politiske og økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter. I Norge får konvensjonen nå høyere rang enn vanlig lov. Den gis status mellom Grunnloven og nasjonal lovgivning. Dette er et tydelig signal om hvilken stilling og verdi barn her i landet har og skal ha. Vår nasjonale lovgivning presumeres å være i overensstemmelse med menneskerettighetene. Dersom domstolene skulle mene at vårt regelverk er i strid med slike internasjonale minstestandarder, skal loven settes til side og menneskerettighetene gå foran. I Norge kompromisser vi ikke med verdenssamfunnets minstestandarder for individets rettigheter. På enkelte punkter er Barnekonvensjonen imidlertid noe vag, og dessuten henvender den seg flere steder direkte til myndighetene. For å sikre at Barnekonvensjonen får direkte betydning for barn i Norge, er det derfor nødvendig at konvensjonen ikke bare inkorporeres i lovverket, men at den også danner utgangspunkt for presis nasjonal lovgivning. Regjeringen foreslår i proposisjonen flere lovendringer for å gjøre regelverket tydeligere og i bedre samsvar med konvensjonen. Barns rett til innflytelse begrenser seg ikke til familien. Barnekonvensjonen forplikter politikere, offentlig ansatte beslutningstakere og dommere til å høre barn i saker som angår dem. For å sikre at barns meninger høres og tas på alvor, er det nødvendig å endre flere bestemmelser i ulike lover. Barnekonvensjonen gir barn «som er i stand til å danne seg egne synspunkter» rett til å gi uttrykk for egne meninger i alle forhold som berører dets liv, jf. artikkel 12. For å sikre barn denne rettigheten støtter Kristelig Folkeparti forslaget fra Regjeringen om å fastsette en sju års aldersgrense i barnevernsloven § 6-3 og i adopsjonsloven § 6. Barn som er fylt sju år, får ved dette rett til informasjon og anledning til å uttale seg i saker vedrørende barnevern og adopsjon. Det er viktig for meg å presisere at sjuårsgrensen kun er en veiledende aldersgrense. Også barn under sju år skal høres dersom de er i stand til å danne seg egne synspunkter og ønsker å uttale seg. Barneombudet har kritisert Regjeringens forslag om en sju års aldersgrense i barnevernsloven og i adopsjonsloven. Det hevdes at sjuårsgrensen strider mot Barnekonvensjonen, som ikke oppstiller noen aldersgrense for barns medbestemmelse. Kristelig Folkeparti ønsker å endre den praksis som i dag finnes i domstolene og i forvaltningen hva gjelder det å høre barn. Vi vil at flere barn skal høres. Skal vi nå dette målet – et mål vi har felles med barneombudet – er det viktig ikke bare å fjerne den eksisterende aldersgrense på 12 år, men faktisk gjennom loven å gi et tydelig direktiv om at yngre barn skal høres. Jeg tror ikke medbestemmelsesretten vil bli reell om aldersgrense fjernes helt. Faren for at den eksisterende praksis videreføres, er etter vår vurdering da overhengende. Nå tvinges beslutningstakere i domstolene, i barnevernet og i andre offentlige etater til å høre yngre og flere barn enn det de gjør i dag. Det er i barns interesse. Det er viktig at man fra det offentliges side legger forholdene til rette slik at barnet får en mulighet til å formidle sine synspunkter. Tilrettelegging kan f.eks. skje gjennom utarbeidelse av retningslinjer. Vi må også sikre at de som settes til å snakke med barn om adopsjon og saker etter barnevernsloven, har den nødvendige kompetanse. En kompetanseoppbygging i barnevernet vil etter min vurdering være nødvendig, ettersom man nå må høre langt yngre barn enn hva som har vært vanlig tidligere. Når kompetanse på området bygges opp i barnevernstjenesten, vil det trolig være mest hensiktsmessig om nettopp denne etaten gjennomfører de samtaler med barn som er nødvendige i saker etter adopsjonsloven. Vi mener imidlertid at det ikke er nødvendig å lovfeste en slik oppgavedeling. Etter Kristelig Folkepartis vurdering bør den endelige avgjørelsen om hva som er mest hensiktsmessig, være opp til lokaldemokratiet å bestemme. Det er imidlertid meget viktig at barn ikke føler seg presset til å uttale seg, eller til å måtte ha en mening om forhold som berører dem. Barnekonvensjonen gir rettigheter til barn, men pålegger dem ikke plikter. Ikke alle barn har det godt hos sine biologiske foreldre. Barnekonvensjonen artikkel 20 pålegger staten et særlig ansvar for disse barna. Samfunnet plikter å finne alternativt bosted for dem som ikke får den nødvendige omsorg hjemme. I forbindelse med at omsorgen for et barn overføres til andre enn foreldrene, krever konvensjonen at det skal tas «tilbørlig hensyn til» kontinuitet i barnets oppdragelse. For Kristelig Folkeparti er det viktig å påpeke at det kan forekomme tilfeller hvor det ikke er i barnets interesse at det plasseres i et fosterhjem som viderefører den biologiske families tradisjoner. Forholdene kan også tilsi at barnet bør plasseres i et hjem som har en annen etnisk eller religiøs bakgrunn enn barnets biologiske foreldre. Når dette er tilfellet, skal hensynet til kontinuitet tillegges liten vekt ved valg av omsorgssted. For å sikre at barnevernsloven § 4-15 forstås slik, har komiteens flertall foretatt en presisering i lovteksten. Det skal gå klart fram av loven at hensynet til kontinuitet kun skal tillegges «tilbørlig» vekt. Barnekonvensjonen artikkel 34 pålegger Norge å verne barn mot alle former for seksuell utnytting og seksuelt misbruk. Vern mot slike handlinger må bl.a. gis ved klare straffebud mot seksuelle overgrep mot barn. Vi har flere slike bestemmelser i straffeloven. Jeg er imidlertid glad for at Regjeringen i proposisjonen foreslår presiseringer i straffeloven § 204, som tydeliggjør hvordan bestemmelsen skal forstås når en sak omhandler såkalt barnepornografi. Ved at barn defineres som personer under 18 år, vil vi på en god måte oppfylle våre internasjonale forpliktelser på området og dessuten gi et tydelig signal om at barn ikke skal vurderes som seksualobjekter. Under behandlingen av Ot.prp. nr. 62 vil Odelstinget senere i dag heve strafferammen i pornografibestemmelsen fra to til tre års fengsel. Dette innebærer at strafferammen for medlemmer av organiserte pedofile nettverk blir på hele seks år. En slik utvidelse vil ytterligere styrke barns vern mot seksuelle overgrep. Derfor hilser Kristelig Folkeparti denne straffeskjerpelsen hjertelig velkommen. Barneporno er dokumentasjon på overgrep mot barn – verken mer eller mindre. Vi trenger et eget forbud mot barnepornografi. Jeg synes det er meget positivt at et overveldende flertall i justiskomiteen deler dette synet, og ser fram til at Stortinget får forslaget til en slik bestemmelse til behandling. Barnekonvensjonen artikkel 23 gir særlige rettigheter til barn med funksjonshemninger. I den forbindelse vil jeg understreke at Regjeringen i november 2002 nedsatte et lovutvalg som skal vurdere behovet for å bedre de funksjonshjemmedes rettigheter. Dersom dette utvalget mener at det er behov for en lov som sikrer likeverd og fravær av diskriminering for de funksjonshemmede, følger det av mandatet at forslag til en slik lov skal utarbeides. Arbeidet med å styrke rettighetene til barn med funksjonsnedsettelser står sentralt i utvalgets arbeid. En beslutning som omfatter en mindreårig, skal alltid tas ut fra hva som er til barnets beste. Det følger av barnekonvensjonen artikkel 3. Denne retningslinjen er i samfunnets og i de voksnes interesse. Barna er vår forsikring for videre foredling og utvikling av familien, av lokalsamfunnet og av landet som helhet, derfor må de behandles med forståelse, innsikt og respekt. Barn fortjener å bli tatt på alvor! Den innstilling som justiskomiteen i dag legger fram til avgjørelse her i Odelstinget, er en innstilling som fører til at barn i framtiden får det bedre i Norge.