trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Helleland (Høyre), 2013-02-06:
Høyre har støttet de innstrammingene regjeringen har gjort i asylpolitikken, og vi ønsker flere returavtaler og raskere retur av asylsøkere med avslag. Den 5. desember 2011 vedtok et samlet storting at asylsøkere kan pålegges meldeplikt eller bestemt oppholdssted når en ikke samarbeider om å klarlegge identiteten sin, når det er holdepunkter for å tro at utlendingen vil unndra seg iverksetting av et vedtak som innebærer retur, eller at utlendingen er asylsøker og har pådratt seg en fengselsstraff høyere enn seks måneder. Hvor mange asylsøkere er det som er omfattet av denne ordningen med enten meldeplikt eller bestemt oppholdssted? Mener statsministeren dette er tilstrekkelig for å bidra til at asylsøkere med ulovlig opphold returneres til hjemlandet?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2013-02-06:
Jeg tror nok at en del av dem som forsvinner fra mottak, ikke bare forsvinner fra mottakene, men også fra landet. En del av dem reiser også ut for å søke lykken i et annet europeisk land, det er en del av bildet. Det som bekymrer meg, er å se hvor stort antall barn – mindreårige asylsøkere – som forsvinner fra mottak. De siste ti årene har det forsvunnet over 450 barn som vi ikke kan gjøre rede for, og det er grunn til bekymring også knyttet til at en del av disse barna kan ha vært utsatt for menneskehandel. Jeg vil stille statsministeren spørsmål om hva slags tiltak regjeringen vil gjøre for å kunne beskytte disse barna på en langt bedre måte. Jeg håper også at den bekymringen som Kristelig Folkeparti har knyttet til disse barna, er en bekymring regjeringen deler, for det kan ikke være sånn at barn forsvinner fra mottak og vi ikke vet hva som skjer med dem.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-02-06:
Hva er det jeg føler meg misforstått på? Jo, det er det jeg synes er forsøk på å skape et inntrykk av at jeg er en aktiv forkjemper for en så rask framrykking som overhodet mulig i det nordøstlige Norskehavet. Dette er ikke riktig. La meg derfor komme med noen presiseringer og oppklaringer. Under det 33. oljeindustripolitiske seminar i Sandefjord 15. januar i år gjennomgikk jeg resultater og framtidsperspektiver for petroleumspolitikken. Petroleumsmeldingen ble lagt fram for Stortinget før sommeren 2011. Tilrettelegging for en god langsiktig utvikling av olje- og gassvirksomheten på norsk sokkel er et sentralt tema i meldingen. Venstre sluttet seg til den. For det nordøstlige Norskehavet har regjeringen besluttet at det i inneværende stortingsperiode ikke skal være petroleumsaktivitet i Nordland VI. Det skal heller ikke igangsettes en konsekvensutredning for uåpnede deler av det nordøstlige Norskehavet. Hva som skjer i neste stortingsperiode, vil være avhengig av den parlamentariske situasjonen etter valget og – like spennende – programprosesser i mange ulike parti, der jeg registrerer at dette temaet er oppe til debatt. Jeg har tillatt meg å komme med min tilråding til mitt eget parti. Den er klinkende klar: ikke åpning av nye områder i neste stortingsperiode, ingen konsekvensutredning av nye områder utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja, men en tilnærming – en forsiktig tilnærming – som handler om å ta i bruk de arealene som Stortinget allerede har åpnet, inkludert åpnet del av Nordland VI.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-02-06:
For det første tror jeg det er lurt å avlive forestillingen om at det til høsten kan bores noe som helst sted i disse områdene. Det er mye som skal på plass før eventuell boring kan skje. Det er også slik at det er operatøren som eventuelt igangsetter, det skal innhentes tillatelse, og det skal gjøres en god del arbeid. Jeg tror at med det løpet som er foreslått, vil man se noen brønner fram mot 2020. Så er jeg per definisjon alltid enig med statsministeren – selvsagt også i dette spørsmålet. Men det som er et faktum, er at Stortinget har åpnet disse arealene. Man åpnet de første arealene i 1965. Det har både regjeringen og Stortinget forholdt seg til siden, og det burde ikke være problematisk å forholde seg til stortingsvedtak som allerede er fattet. Dette området ble åpnet i 1994.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-02-06:
Jeg mener også per definisjon at det aldri er problematisk å forholde seg til Stortingets vedtak. Det er definerende for den virksomheten som hele regjeringen gjør, også på dette feltet. Så er det stor forskjell på områder som er åpnet, og områder som ikke er åpnet. De områdene som er åpnet, er åpnet – i dette tilfellet i 1994 – etter at man har gjort nødvendige konsekvensutredninger på forhånd. Andre arealer på norsk kontinentalsokkel er åpnet betydelig før – de tidligste i 1965. Det har vi forholdt oss til på ordinært vis hele veien. For områder som ikke er åpnet, skal man selvsagt ha nye konsekvensutredninger, ny kunnskapsinformasjon. Så får Stortinget ta endelig stilling til om det er noe man ønsker å gå videre med eller ikke.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-04-29:
Det føles litt stusselig bare å skulle legge frem ett representantforslag nå: Det er fra Frank Bakke-Jensen, Linda C. Hofstad Helleland, Jan Tore Sanner, Sonja Irene Sjøli og meg selv om å gi mennesker utenfor arbeidslivet en ny sjanse.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Jeg skal komme til det, men i en debatt der en skal se 50 år fram i tid – hvordan de beslutningene vi tar i dag, vil påvirke hvordan Norge ser ut i 2050 – synes jeg kanskje det er mer hensiktsmessig å diskutere hvor mye mer vi skal bruke av dagens formue, kontra hva vi bruker i dag. Jeg minner om at vi bruker over 100 mrd. kr av Oljefondet hvert år for å dekke både investeringer og ting vi har bevilget oss i dag. Da er det etter min mening uansvarlig ikke å si noe om at det faktisk er ganske mye penger. Man bør peke på 2050 der framme og si at vi bevilget oss enda litt mer i år. Jeg skjønner at Fremskrittspartiet mener at man skal bruke det til investeringer, men det er en veldig krevende balansegang og diskusjon som jeg tror blir av mer teknisk enn praktisk art, når en ser 50 år fram i tid.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Jeg er helt enig i at noe av grunnen til at Norge er der vi er i dag, er at det har vært en sammenheng mellom graden av lønninger og velferd vi har tillatt oss å ta i bruk, og måten vi løser oppgaver på i samfunnet. Det at vi har hatt en privat sektor, og også delvis en offentlig sektor, som år for år på ulike måter har klart å løse ting smartere, raskere og mer effektivt, har bidratt til at vi kan leve med et noe høyere kostnadsnivå enn mange av de landene vi konkurrerer med. Vi har til dels ganske mye høyere kostnadsnivå enn andre land. Når det gjelder det forslaget som Gundersen peker på, kjenner jeg det ikke, da jeg har vært hjemme i vinter. Jeg må nesten få lov til å se forslaget før jeg svarer Gundersen på en ærbødig måte.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Akkurat det har jeg ikke noen god forklaring på. Jeg synes de tallene som framkommer, er meget urovekkende. Det kan tyde på at en av sideeffektene – av negativ karakter – av åpningen av nye arbeidsmarkeder mot det gamle Øst-Europa, som nå er inkludert i EØS-området, og som har bidratt til at vi har fått tilgang på mye arbeidskraft, kan være at det vi kaller marginale grupper i arbeidslivet, blir fortrengt. Det gjelder funksjonshemmede mer enn noen andre, men det gjelder også andre som ikke har helse til, eller som av andre årsaker ikke ønsker fullt trøkk – å stå i full jobb hele tiden. Det er meget utfordrende. Jeg nevnte en rekke programmer som staten bidrar til når det gjelder dette – tross alt er det bedre i Norge enn i mange andre land. Jeg tror vi bare må kunne si at her vil et av de store slagene stå i framtiden. Jeg vil til slutt utfordre Kristelig Folkeparti til ikke å være blant de partiene som har den linje at vi må liberalisere, myke opp, lovverket om arbeidstakernes rettigheter i samfunnet, men i framtidige samarbeidsløsninger heller styrke dem.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
Jeg synes det var tilløp til svartmaling av opposisjonen i siste delen av innlegget, men jeg skal la det ligge. Det har vært en viktig debatt om hvordan vi bruker oljeformuen vår for å bedre framtidig vekstevne i norsk økonomi. Dagens regjering mener at oljeformuen kun skal investeres i utlandet. Fremskrittspartiet mener at en også bør kunne åpne for å investere den i samfunnsøkonomisk lønnsom realkapital. Fra de rød-grønne har en hele veien hørt at det ikke er mulig å definere en ting til å være realkapital, for hvor går skillene osv. Men i perspektivmeldingen står det faktisk et kapittel om realkapital: «Investeringsbeslutningene i offentlig sektor tas på bakgrunn av andre vurderinger enn ren bedriftsøkonomisk lønnsomhet. Selv om kostnadene ved kapitalbruken kan måles på samme måte som i privat sektor, kan en ikke alltid anslå fordelene ved å gjennomføre et prosjekt med utgangspunkt i faktiske betalinger i et marked.» For å gjennomføre gode investeringsbeslutninger i offentlig forvaltning må en dermed bygge også på andre ting – fordeler og ulemper. Hvordan kan det ha seg at en i hele denne debatten om bruk av oljeformuen, ikke klarer å forholde seg til det som regjeringen selv skriver i perspektivmeldingen, og der en altså klarer å definere realkapital?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
Fremskrittspartiet ser at økonomien består av både en etterspørselsside og en tilbudsside, og da må en se hvordan en også kan gjøre grep for å tilpasse tilbudssiden. En kan – slik Carl I. Hagen har argumentert for hele veien – importere arbeidskraft og gjerne få dem til å arbeide under nordsjøturnus. Det er ikke fordi en skal betale dem dårlig, dette handler ikke om lønnsnivå, men det handler om arbeidsbetingelser, akkurat som nordmenn jobber i Nordsjøen. Få dem til Norge og la dem jobbe effektivt to uker, så kan de dra hjem, og da kommer det et nytt «crew» – da kan en faktisk øke tilbudssiden i økonomien. Hvis en da bare sier at nei, vi tror ikke vi klarer å påvirke tilbudssiden, og at oljepengebruken bare handler om etterspørselssiden, ja, så får du Arbeiderpartiets konklusjon: Mange prosjekt må legges vekk. Fremskrittspartiet sier at her kan en faktisk ha en dynamikk. Lager en prosjektene store nok, får en utenlandske selskap til å tilby sine tjenester inn i norsk økonomi. Da kan du faktisk øke kapasiteten og gjennomføre prosjekt raskere, noe som bedrer vekstevnen. Når prosjektet er bygd, er faktisk presset i norsk økonomi blitt redusert.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
Dette begynner å bli en litt fornøyelig debatt, fordi SV åpenbart har bestemt seg for at de i hele valgkampen skal utfordre Fremskrittspartiet på dette. Selv om vi gir dem svar i debatt etter debatt – senest på Fornybarkonferansen i Bergen fikk Audun Lysbakken svar – gjentar de spørsmålet. Det Fremskrittspartiet sier, er at det selvsagt er en sammenheng mellom CO2-utslipp og klima – det er stort sett alle enige i. Det er ytterst få forskere som mener at CO2 ikke påvirker klimaet. Denne debatten handler om hvor mye en påvirker klimaet. Det har Per-Willy Amundsen sagt, det har jeg sagt, det har Siv Jensen sagt. Det vi protesterer på, er når SV til enhver tid vektlegger at det er de verst tenkelige scenarioene en skal forholde seg til. Det vi protesterer på, er at Kristin Halvorsen i sin landsmøtetale i 2007 sa at alle som stiller spørsmål, alle som har alternative syn, er kjøpt og betalt av oljeindustrien. Vi ønsker å stimulere til en åpen debatt. Det står i prinsipprogrammet vårt at vi skal føre en politikk der vi også bidrar til å kutte CO2-utslipp, og da må vi ha en diskusjon om hvordan vi gjør det på en best mulig måte.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
Dette handler om inngangen i debatten. For Fremskrittspartiet er det bekymringsfullt når barnefattigdommen har økt under dagens regjering. Da blir vi ikke beundrende bare fordi en uttrykker retorisk at fordelingspolitikk er viktig. Det Fremskrittspartiet er opptatt av, er å sørge for at en får en kake som blir størst mulig innenfor gode miljømessige og ressursmessige rammer. Det viktige er ikke da at en har en mest mulig lik fordeling av kaken og heller har en mindre kake. Fremskrittspartiet mener at hvis en i en situasjon sørger for at kaken bakes høyere, vil en også få en større forskjell mellom de fattige og de rike. De få som gjerne går i front og blir veldig rike gjennom at de drar økonomien videre – som Bill Gates og lignende – vil gjøre at alle disse måtene en beregner likhet på, Gini-koeffisienten, f.eks., vil komme skjevt ut. For oss er det viktigere å sørge for at en har målrettede tiltak som gjør at dagens fattige løftes ut av fattigdom, noe dagens regjering ikke har fått til. Da er det viktigere å se på den reelle situasjonen for den enkelte og ikke ha en mindre kake, men ha en større kake jevnt fordelt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
La meg bare minne om at når det gjelder de kortsiktige perspektivene i den økonomiske politikken, blir de behandlet i statsbudsjettet hvert år. Fremskrittspartiets alternative budsjett viser hvordan vi vil prioritere, hvordan vi skaper rom for økonomisk vekst, flere i arbeid, samtidig som vi effektiviserer offentlig sektor. Så det er intet hokuspokus – det er bare å lese dokumenter som er på Stortinget. Så er det bra at SV er fornøyd med den økonomiske utviklingen, for SSB har jo sagt at hovedgrunnen til veksten er de store oljeinvesteringene. Når SV nå synes at det er bra, har vi jo fått et enstemmig storting bak landets oljepolitikk. Da er det i hvert fall kommet noe godt ut av å ha SV i regjering, sånn sett. Den debatten som har vært nå, handler om: Hvordan skal du sørge for å ha gode perspektiver for å sikre investeringer i landet? SVs Hallgeir H. Langeland skrev bl.a. et leserbrev i Bergensavisen den 24. september i fjor. Han skrev: «At Oljefondet ikke kan investere i viktige prosjekter i Norge fremstår i dag som mer og mer uansvarlig etter hvert som finanskrisen brer om seg.» Han representerer SV. Er du enig med SV i denne saken?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
God infrastruktur er et av de viktige fundamentene for at vi skal ha en god velstandsutvikling også i framtiden. God infrastruktur er liksom blodåren i samfunnet som sørger for at en kan få et fungerende bolig- og arbeidsmarked som gjør at folk ikke bruker veldig mye tid på å komme seg på arbeid, men at en kan bruke tiden på jobben eller sammen med familien – begge deler er viktig. Da representanten Meltveit Kleppa var statsråd, sa hun at 1 km motorvei gjennomsnittlig kostet 70 mill. kr å bygge i 1998, men 170 mill. kr å bygge i 2012. Hvis en hadde satt 70 mill. kr inn på oljefondet i 1998, ville det være verdt 125 mill. kr i 2012 – ergo: Den kilometeren en unnlot å bygge i 1998, får en bare 740 meter av når en bygger den 14 år senere. Er det ikke da et godt perspektiv heller å framskynde samfunnsøkonomisk lønnsomme veiprosjekter, slik at vi ikke dytter økte veikostnader på framtidige generasjoner, framfor slik det er i dag, der regjeringen rasjonerer dette ut, uavhengig av om det er lønnsomt eller ikke?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-29:
Utviklingen i produktivitet er over tid helt sentralt for velferdsnivået i samfunnet, står det i regjeringens melding, og det ser ut til at representanten Micaelsen har sluttet seg til det. Men der har jo utviklingen under den rød-grønne regjeringen vært et mageplask. Etter 2006 har vi hatt lavere produktivitetsvekst enn våre konkurrentland, og vi har kommet ned på et veldig lavt nivå. Der er det avslørt et paradoks, både gjennom høringen og i perspektivmeldingen, for det står i perspektivmeldingen at produktivitetsvekst i privat sektor ikke gjør særlig utslag på inndekningsbehovet. Ergo sier vi noe om at det er produktiviteten i samfunnet totalt sett og i offentlig sektor som er helt sentral for den videre velferd. Hvordan kan da regjeringen stemme ned vårt forslag om å sette fart på og utvikle gode produktivitetsindikatorer i offentlig sektor?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-29:
Jeg føler meg veldig komfortabel med å gå i samarbeid med Fremskrittspartiet. Vi har avklart at vi ønsker å satse mer på investeringer for framtiden, og vi er enige om hva vi skal satse på. Representanten Storberget vet veldig godt at det aldri har stått på Høyre når det gjelder å føre en ansvarlig politikk, men vi tar heller ikke forhandlinger med andre selvstendige partier i media eller i offentligheten. Det tar vi på kammerset, og det mener vi er god folkeskikk. Jeg ser veldig fram til et samarbeid med Fremskrittspartiet i regjering. Som sagt, vi ønsker å prioritere mye av det samme, vi har de samme målene for Norge, og vi mener at Norge må inn på en ny kurs med tanke på å investere for framtiden. Jeg er ikke bekymret for at vi ikke skal finne løsninger på det som vi kanskje også kan være uenige om.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-29:
Jeg kan ikke huske at vi har brukt ordet «øremerking» i noen som helst sammenheng, men det vi har indikert, er et ønske om å prioritere annerledes. Etter at Bondevik II-regjeringen gikk av, har det altså kommet inn 85 mrd. nye oljekroner hvert år som vi kan bruke. Det er klart at nå er mange av de pengene brukt. Vi støtter oss til NHOs analyse av hvordan de pengene er brukt, men vi støtter oss også til våre egne, og der bør representanten være veldig kjent med våre alternative prioriteringer som kommer fram i hvert eneste budsjett. Vi satser på skole, vi satser på eldreomsorg, og vi satser særlig på å omstille offentlig sektor, lage en nøytral momsordning, slik at vi får en reell og riktig konkurranse mellom privat og offentlig sektor. Så det er en rekke tiltak man her kan gjøre, men behovet bak er å frigjøre mer penger til investeringer for framtiden. Men at vi øremerker noe, det tar jeg avstand fra.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-29:
Som jeg har sagt tidligere, har vi fire et felles mål om å prioritere annerledes med henblikk på å investere for framtiden. At vi er fire selvstendige partier, bør ikke minst representanten Kleppa være kjent med. I 2005 sa Senterpartiet ved parlamentarisk leder her fra talerstolen at handlingsregelen var et dogme uten innhold. Når det gjelder sprik, ser vi at de slåss hver eneste dag i regjeringen. Jeg tror faktisk vi nå er enige om så mye at grunnen til at regjeringspartiene maler løs på dette, er at de frykter at mye nå er så avklart, at troverdigheten er høy, og at man dermed vil få fokus på den kranglingen som foregår internt blant regjeringspartiene. Vi kommer til å kunne samarbeide utmerket – det er jeg helt sikker på.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-29:
Jeg vurderte et treminuttersinnlegg under Helga Pedersens innlegg, og så bestemte jeg meg under representanten Marthinsens innlegg. For vi kan jo misforstå hverandre, men vi behøver ikke gjøre det så grundig. Jeg tror jeg brukte ordet «flaks» da vi snakket om bytteforholdet og hvilken enorm flaks Norge har hatt ved at vi sitter på en olje- og gassressurs som har hatt en ekstremt god utvikling, mens andre importvarer er blitt billigere. Der tør jeg påstå at vi alle bør innse at vi har vært heldige. Så har vi vært dyktige til å utnytte det, det er det heller ingen tvil om, men jeg er litt i tvil om vi har vært så dyktige de siste årene. Vi har faktisk en kostnadsvekst i Norge som er helt frikoblet fra produktivitetsveksten. Når kostnadene går fra 20 pst. til 70 pst., sammenlignet med våre handelspartnere, uten at vi har en produktivitetsvekst som i det hele tatt minner om å kunne forsvares, stiller jeg spørsmål ved om vi har vært dyktige de siste årene. Det står jeg også ved. Helga Pedersen nevnte yrkesdeltakelse. Det er klart at det er skapt nye jobber, og at det er flere som er sysselsatt når befolkningen vokser raskt, men tallene fra Statistisk sentralbyrå viser altså en ganske bekymringsfull utvikling. Vi var på topp i yrkesdeltakelse i 2008. Tall fra Statistisk sentralbyrå viser at da var 71,7 pst. av de mellom 15 og 74 år sysselsatt. Nå i 2013 viser de helt ferske tallene at vi er på 68,7 pst, og det har vært en stabil nedgang siden 2008. I et langsiktig perspektiv er det ganske bekymringsfullt. Så legges det fram en treforedlingspakke nå, og da er vi rett inne i konkurransekraftspørsmålet. Hadde regjeringen lyttet til Høyres forslag om at vi må bli kvitt særnorske kostnadsulemper som vi pålegger denne industrien – enten det gjelder avskrivningsregler, eiendomsskatt på maskiner og utstyr eller eierskapsbelastninger i form av formuesskatt – og hadde vi vært tidligere ute med en mer offensiv satsing på samferdsel, hadde vi kanskje ikke sittet og måttet bøte på problematikken i form av krisepakker. Det tror jeg også vi skal tørre å ta en debatt om, for alle disse forslagene er framsatt av Høyre flere ganger – og blitt nedstemt. Jeg noterte meg at finansministeren tok i sin munn at vi kan faktisk oppleve at bytteforholdet går i den andre retningen. Særlig hvis verden lykkes i sine klimabestrebelser, kan vi faktisk oppleve at bytteforholdet går i den andre retningen. De effektene av et godt bytteforhold som vi ser hele tiden – i form av utflytting og at arbeidsplasser legges ned – reverseres ikke enkelt. Miljøene trekkes ut av Norge, teknologien, kompetansen og alt forsvinner, og jeg synes vi skal ha en viss ydmykhet overfor de utfordringene.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Forslaget som opposisjonen har om produktivitetsindikatorer, står nok etter der representanten Micaelsen fikk sitt mageplask. Det er vel grunnen til at han ikke kom så langt som til det forslaget i innstillingen. Mitt spørsmål til Micaelsen går på følgende: Jeg er helt enig: Inkludering i arbeidslivet vil være en forutsetning for at vi har en god velstandsutvikling – at vi sørger for at så mange som mulig er innenfor arbeidslivet. Representanten nevnte hvilket arbeid man p.t. gjør her. Men så har vi en stor utfordring. Hvis vi ser på gruppen yngre funksjonshemmede, ser vi at sysselsettingsraten det siste året har gått ned – fra 44 pst. til 40 pst. Med andre ord: Det man sier man gjør noe med, går i feil retning. Hvordan forklarer representanten det?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Jeg synes det var interessant å høre representanten Hansen, for han tegnet egentlig et annet bilde av veien fram mot 2050 enn det regjeringen gjør i sin perspektivmelding. Representanten henviste bl.a. til Hallvard Bakkes artikkel. Jeg har lyst til å sitere fra perspektivmeldingen: «Behovet for inndekning» – for å holde velferdsstaten gående på dette nivået vi har i dag – «stiger til om lag 6 pst. av verdiskapingen i fastlandsøkonomien fram mot 2060.» Det står videre: «For å finansiere de økte utgiftene knyttet til aldringen må vi enten øke inntektene i offentlig sektor eller finne fram til innsparinger som ikke undergraver de viktigste velferdsordningene.» Mitt spørsmål er rett og slett: Stiller ikke SV seg bak det regjeringen selv har lagt som forutsetninger i perspektivmeldingen?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Jeg takker for spørsmålet. Jeg vil vel si at vi har brukt mye tid på handlingsregelen, og den er viktig. For å berolige representanten Kristoffersen kommer jeg rett fra et landsmøte som har fastslått det samme, så da håper jeg det er svar i seg selv. Men vi må passe på én ting, og det er at handlingsregelen ikke bare blir et tomt skall hvor det eneste som er viktig, er hvilken prosent vi går ut fra. Det er viktig, synes jeg, at vi tenker igjennom hva vi fyller handlingsregelen med. Gjør vi det slik vi opprinnelig var enige om, at vi først og fremst tenker på investeringer, høyere utdanning og forskning – endog Arbeiderpartiet var enig i vekstfremmende skatteletter – eller har vi ikke noe forhold til det lenger, vi bare skyver ca. 4 pst. inn i hvert års statsbudsjett? Jeg synes vi bør diskutere det uten at det er noe slinger i valsen av den grunn.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Nå er det jo slik at ved hvert budsjett har vi sett at det kommer stadig flere oljekroner inn i budsjettet. Det skyldes at fondet er større, og ettersom man også har god oljepris, har det gitt en økning. Spørsmålet er jo da det som representanten er inne på. Det er ingen som har sagt at dette skal øremerkes, men vi synes vi skal ha større fokus på det som Stortinget vedtok, nemlig at det økte handlingsrommet må brukes positivt inn i norsk økonomi. Det er ingen kriterier som vi har satt opp. Jeg vil be representanten Hansen se litt på de alternative budsjettene, for da ser man at opposisjonspartiene har brukt mer på akkurat de områdene som man prioriterte da handlingsregelen ble iverksatt. Jeg synes egentlig vi har svart ganske godt gjennom de alternative budsjettene, men vi har altså ikke kommet i noen regjering ennå.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Jeg tror Senterpartiet og Kristelig Folkeparti i utgangspunktet har ganske likt syn på dette. Problemet er hvordan regjeringen har utført oppgaven når det gjelder å ivareta frivillig sektor/de ideelle. Jeg skal ikke si at det står til stryk, men det er jammen ikke langt unna når man ser hvordan man har behandlet mange av de ideelle organisasjonene innenfor ulike sektorer. Jeg merker at det er en endring på gang, men jeg blir ikke veldig beroliget heller når man sier at man setter ned et utvalg for å se på handlingsrommet man har innenfor EØS-avtalen for å unngå konkurranseutsetting, og så føyer til at man vil se på i hvilken utstrekning man skal bruke det handlingsrommet. Det er regjeringens melding etter syv og et halvt år. Så jeg tror vi i utgangspunktet har ganske likt syn i Senterpartiet og Kristelig Folkeparti på dette. Det jeg håper, er at en ny regjering vil være langt mer offensiv enn det denne regjeringen har greid på det området representanten er opptatt av.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Jeg ser at statsråden har et lysegrønt slips på seg i dag. «Håpet er lysegrønt» er tittelen på en av Alexander Kiellands noveller. Kanskje det er den som har inspirert ham. Det var et rimelig optimistisk budskap også, og det er bra. Jeg har lyst å spørre om industriproduksjon i Norge: Hvordan tror statsråden den vil se ut om 10–20 år, med tanke på akkurat de utfordringene han selv viser til i sitt innlegg, og som regjeringen har vist til i perspektivmeldingen? Når vi ser hvilke utfordringer som ligger rett foran oss – Tofte kan tjene som ett eksempel – innser også regjeringen nå at skatt kan bli en viktig innretting for å sikre fortsatt norsk industriproduksjon i dette landet, siden man også har nedsatt et utvalg som skal se på selskapsskatten?
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Representanten Solvik-Olsen sammenlignet i innlegget sitt Norge med en bedrift og klarte å si at det er ingen bedrift med gode prosjekter som vil lene seg tilbake og si at man ikke kan investere for mye i løpet av et år. Som nasjon og som politikere som skal ta hensyn til et makrobilde, er det helt åpenbart at det er mulig å bruke for mye penger, og at resultatet av det vil være økte kostnader, noe som vil være veldig alvorlig for norsk konkurranseutsatt industri. Hvis man ser historisk på dette og på partiets forhold til handlingsregelen, er det kanskje ikke så rart. Da handlingsregelen ble vedtatt, var representanten Siv Jensen leder av finanskomiteen. Den gangen skrev Fremskrittspartiet i sine merknader: «Det er en for ensidig fokusering på økonomiens etterspørselsside og rammevilkårene for tradisjonell fastlandsindustri.» Jeg vil gjerne spørre representanten Solvik-Olsen om han deler analysen fra Siv Jensen.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Jeg vil, i likhet med representanten Ropstad, starte med å takke for debatten og alle innspillene. Historiene om jenter – stort sett – som kommer hit til landet som moderne slaver, er hjerteskjærende. ROSA-prosjektet er det sikkert en del som kjenner til. Det ble startet i 2005 for å gi bistand og beskyttelse til jenter som er utsatt for menneskehandel. På hjemmesidene deres ligger en nettutstilling som heter Kvinner i ROSA. Der forteller elleve kvinner fra ti forskjellige land om familiene sine, barndom, ungdom og hva som gjorde at de endte opp på krisesentre i Norge. Eva, Monica, Nina, Aida, Hanna, Setare, Anne, Laila, Vera, Nadia og Mona. Jeg anbefaler folk å gå inn og se på den nettutstillingen, for jeg tror det er få som egentlig er klar over eller er i stand til å se for seg at det finnes mennesker som lever på det som ikke kan omtales som noe annet enn slavekontrakter i Norge, og som tvinges til å selge seg selv for å betale ned gjeld til menneskehandlere, og som ikke tør å bryte ut av frykt for represalier, enten mot seg selv eller mot familiene hjemme. Anne er en av dem som forteller: «Vi var to jenter og flere menn som dro nordover. Underveis til Norge ble vi jentene brukt som betalingsmiddel til menn vi overnatta hos. Her i landet møtte vi igjen noen av gjengene venninna mi og jeg kjente fra leiligheten, de skulle hit og stjele. Hallikene hadde kontakt med norske menn som kom og tok bilder av oss, og satte annonser inn i SøndagSøndag. Det kom flere kunder etter at de forandra alderen vår fra tjue til atten.» Fortsettelsen på denne historien egner seg ikke fra Stortingets talerstol, men jeg er glad for at debatten er tatt, og beroliget av justisministerens svar. Jeg opplever at dette er et område hvor det er mye god vilje, men også uenighet. Jeg for min del er overbevist om at det å gå løs på markedet er en helt nødvendig del av det å bekjempe prostitusjon. Det er det uenighet om i denne salen. Ja, det rapporteres om at markedet har blitt tøffere. Det er det vondt å høre om, men det skjer fordi kundene har blitt færre, og det er faktisk et tegn på at loven fungerer. Men jeg er minst like klar på at sexkjøploven må følges av ordentlige tiltak overfor de prostituerte. Flere har vært inne på refleksjonsperioden. Refleksjonsperioden må ha et reelt innhold hvis den skal gi mening. Ordentlige rettsprosesser hvor man tas på alvor og blir hørt er et annet tiltak. Tiltak som bidrar til at de prostituerte kan få annen kompetanse, er et område hvor bl.a. ROSA-prosjektet driver mye bra arbeid. Nadheim er et annet sted som driver med dette. Dette er tiltak for å få folk ut i jobb. Vi er nødt til å ta i bruk hele bredden av virkemidler hvis vi skal lykkes. Igjen: Takk for debatten, og jeg ser fram til debatten rundt representantforslaget som Ropstad viser til. Det er bra at det er flere partier på Stortinget som tar denne problematikken på alvor.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-29:
Gjennom FN har verdenssamfunnet samlet seg om at hovedutfordringen for en bærekraftig utvikling er bekjempelse av internasjonal fattigdom, reduksjoner i naturmangfoldet, menneskeskapte klimaendringer og spredning av miljøgifter. For Fremskrittspartiet synes ikke dette å være selvsagt. Spesielt sår partiet tvil om FNs klimapanels konklusjoner om at våre klimaproblemer er menneskeskapt og konsekvensen av det. I Fremskrittspartiets særmerknad står det at dette kan ha noe for seg, men de viser også til at andre hevder det ikke er så alvorlig. I forslaget til program som skal behandles på landsmøtet, står det at partiet er skeptisk til FNs klimapanel fordi de kritiske røstene ikke slipper til. Mitt spørsmål til Solvik-Olsen er veldig konkret: Er Fremskrittspartiet enig i klimapanelets analyser og konklusjoner om at menneskeskapte klimagassutslipp representerer en av vår tids aller største utfordringer og de konsekvensene det måtte få for norsk og internasjonal miljø- og klimapolitikk i framtiden?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-29:
Representanten Gundersen viste i sitt innlegg til at opposisjonspartiene har samlet seg om en merknad om hvordan avkastningen av oljefondet skal fases inn i statsbudsjettet. Pengene skal øremerkes investeringer i infrastruktur, i forskning og i skattelette – øremerkes. Hvor mye av dagens budsjett er det representanten Gundersen i dag mener går til disse formålene? Er det NHOs analyse som sier at det bare er 10 pst.? Mine spørsmål er: Hvor i budsjettet skal man kutte på de områdene som ikke dreier seg om dette? Er det kutt i kommunesektoren, i skole, i utdanning, i eldreomsorg? Eller er det kutt i overføringene til helseforetakene, til sykehusbehandling, til pasientbehandling? Hvor skal det kuttes?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-29:
Ja, jeg er enig med SV. Regjeringen foreslår jo årlig å bruke 100 til 125 mrd. kr av statsbudsjettet – 125 mrd. kr som går til samferdsel, som går til jernbane, som går til sykehus og som går til helse – som går til å utvikle velferdsstaten videre. Så det er en politikk vi har stått for, og som vi kommer til å fortsette å stå for. Men vi kommer ikke til å bruke penger på skattelette i hundremilliardersklassen, som Fremskrittspartiet foreslår.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-29:
Det gjør vi så definitivt. Jeg sa i mitt innlegg, og det står i merknadene, at den framtidige finansieringen av velferdsstaten må skje innenfor rammene av den modellen vi har bygd vårt velferdssamfunn på fram til i dag – altså omfordeling. Jeg sa også i mitt innlegg at om vi nøyer oss med å fordoble det private forbruket istedenfor å tredoble det, vil vi makte å finansiere velferdsstaten. Så det spørsmålet som vi kommer til å stille oss i årene framover, er: Hvor mye skal det private forbruket øke? Da peker vi på at det kan nøye seg med en fordobling istedenfor en tredobling. Det er vårt syn på spørsmålet om hvordan vi skal finansiere velferdsstaten.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-29:
Jeg er enig i den beskrivelsen som spørreren gir her nå, og det sa jeg også i mitt innlegg. Det er ingen hemmelighet at vi ønsker å gå enda lenger i miljøpolitikken enn det vi har fått til. Men vi er fornøyd med det vi har fått til. Det har bl.a. bidratt til at klimagassutslippene er gått ned i Norge. De er lavere nå enn de var i 1995, så vi har allerede sett effektene av vår politikk. Men jeg forutsetter at spørreren har merket seg Fremskrittspartiets svar på de spørsmål som vi har stilt om klimagassutslippene, nemlig at de sår tvil om FNs klimapanel. De er jo Venstres framtidige samarbeidspartner, hvis jeg har forstått merknadene og samarbeidskonstellasjonene i opposisjonen riktig.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-29:
Jeg vil gå til det siste som representanten nevnte, nemlig handlingsregelen og bruken av den. Her har opposisjonspartiene samlet seg om en helt konkret formulering. Det har også i tidligere budsjetter vært argumentert for at man bør bruke den til konkrete formål – til forskning, til investering i infrastruktur og til skattelette for næringslivet. Det er viktig å få svar på hvilke områder man i dag bruker penger på, som man vil kutte i. Det er et viktig spørsmål, for det er svært, svært mye penger det dreier seg om. I årets budsjett er det 125 mrd. kr. Hvis man vil omprioritere halvparten av dette, er det snakk om 60–70 mrd. kr årlig. Det er fundamentale ting når det gjelder å finansiere vår framtidige velferd. Er det kommunesektoren, er det eldreomsorgen, er det drift av sykehusene og pasientbehandling pengene skal tas fra for å bli overført til andre formål? Har Syversen svar på dette spørsmålet?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-29:
Jeg tillater meg å stille det samme spørsmålet som jeg stilte til Høyre og Kristelig Folkeparti. Det gjelder bruken av og innfasingen av pengene fra oljefondet. Der har jeg fått to svar tidligere, og begge er at det er synliggjort hva som skal styrkes og hva som skal kuttes i partienes alternative budsjetter. Disse partiene har de fire årene vi har bak oss, foreslått mer penger til sykehus, mer penger til sykehjem, mer penger til grunnskolen, mer penger til lærerne, mer penger til kollektivtransport, gjerne gjennom øremerkede midler – i tillegg til skattelette i størrelsesorden 30–100 mrd. kr. Her er det ingenting å lese av budsjettene bak oss i tid som kan fortelle oss hvordan partiene har tenkt å omdisponere bruken av oljefondet. Mitt spørsmål til Venstre er om Venstre har noen formening om hvordan det nye bildet skal se ut, og hvordan den nye bruken av oljepenger skal bli i årene framover dersom opposisjonspartiene kommer til makten.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-29:
Jeg skal prøve å fortsette der jeg ble klubbet ned sist – og avslutte mitt innlegg, egentlig. I løpet av debatten i dag har det jo vært en viss spenning om hvorvidt opposisjonspartiene kunne opptre samlet med tanke på de lange linjene og perspektivene for framtiden. De har jo annonsert i media at i denne meldingen og i de merknadene de har skrevet, får vi et innblikk i hvordan de har tenkt å styre landet i framtiden dersom de vinner valget. Men det faktiske forhold er jo at de ikke har klart det, de har jo ikke gjort det, i særdeleshet ikke på de aller viktigste områdene for tiden framover. I den økonomiske politikken står jo Fremskrittspartiet utenfor; de har et annet syn på handlingsregelen, de vil bruke mer penger. I forhold til innvandrerpolitikken, altså i forhold til inkludering, står Fremskrittspartiet utenfor med en ensidig fokusering på problemene og ikke et ord om mulighetene. I klima- og miljøpolitikken står også Fremskrittspartiet utenfor; de aksepterer sågar ikke FNs klimapanels konklusjoner og analyse med hensyn til menneskeskapte klimaendringer. Så har de da – i merknads form – skrevet seg sammen om at de vil bruke oljefondet, innfasing av oljefondet, på en annen måte enn regjeringspartiene. De har vel ikke brukt ordet «øremerking», men de vil bruke pengene på investering i samfunnsnyttige ting som infrastruktur, mer til forskning og mer til skatteletter til næringslivet. De sår tvil om hvorvidt det skal være øremerking, eller om det skal prioriteres – jeg vet egentlig ikke hva som er forskjellen. Men når vi nå, i dag, har utfordret dem på hva som skal kuttes – dette er jo store penger, det er snakk om 125 mrd. kr som skal omprioriteres – har de ikke noe svar på det, men viser til at budsjettene de har levert de siste årene, gir svar på det. Men de budsjettene gir ikke svar. Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti vil bruke mer penger på kommunesektoren, de vil bruke mer penger på pleie- og omsorgssektoren, de vil bruke mer penger på kollektivtransport, og de vil bruke mer penger på skole, og de vil bruke øremerkede penger til læring og etterutdanning. Alle områdene ligger utenfor det disse sier de hovedsakelig skal bruke oljefondet på. Så der de har skrevet seg sammen, kan de ikke gi svar på hvordan politikken vil bli på området. Så debatten i dag har særlig vist oss at opposisjonspartiene ikke har en samlet politikk på de viktigste områdene for framtiden, det som denne perspektivmeldingen handler om.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-04-29:
Alle partia unnateke Framstegspartiet seier i ein merknad at det er eit politisk mål å sikra jamn fordeling ikkje berre fordi det er viktig for einskildmennesket, men òg fordi små økonomiske forskjellar og tilgang på grunnleggjande velferdsgode skapar eit betre samfunn for alle. Framstegspartiet har valt å uttrykkja seg heilt annleis i eigne merknader, der dei tek avstand frå fordelingspolitiske løysingar: «Disse medlemmer mener derfor at samfunnsstyringen i størst mulig grad bør fokusere på å «bake en større kake» istedenfor å dele opp den som allerede er bakt.» Er det altså slik at Framstegspartiet meiner det ikkje er eit politisk mål å sikra jamn fordeling av samfunnets velferdsgode? Er Framstegspartiet misnøgde med at Noreg ikkje berre er det landet med høgast velferd, men òg eit av dei landa med best fordeling av velferda?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-04-29:
Eg vil spørja representanten Gundersen om korleis det eigentleg følast å fronta eit alternativ til dagens regjering, eit alternativ som er så sprikjande. Når eg les merknadane, ser det ut som om det er ei felles setning over alle, og det er at landet treng ei ny regjering etter åtte år med raud-grønt styre. Høgre har ikkje eigne merknadar i innstillinga, men ein felles merknad der det blir mana til tryggleik. Når det gjeld innfasinga av oljepengane, seier Framstegspartiet i ein eigen merknad at dagens handlingsregel for bruk av oljepengar ikkje møter nasjonen sitt behov for å stimulera til produksjonsfremjande verksemd og forsking, eller utbygging av lønsam infrastruktur. Mens Framstegspartiet meiner det ikkje er mogeleg å omfordela seg til velferd og velstand, etterlyser Venstre større vilje til det same. Kristeleg Folkeparti og Venstre meiner begge at det skal bli omstilt til eit meir klimavenleg samfunn.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-04-29:
Er det noko eg er fornøydd med, som regjeringa har kome med den siste månaden, er det den nasjonale transportplanen som er lagd fram, og som fortel korleis vi skal auka investeringane på veg og bane, korleis vi skal ta omsyn ikkje berre til hovudvegnettet, men leggja eit grunnlag for at folk framleis kan bu og arbeida ute i distrikta, korleis ein skal ha raskare planlegging for å få raskare gjennomføring, og korleis ein samtidig har blinka seg ut nokre store anlegg som ein skal følgja heilt spesielt med omsyn til pengar etter framdrifta. 508 mrd. kr er eit stort tal isolert sett, men når vi no ser kva vi kan få ut av desse pengane, er det glitrande.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-04-29:
Eg synest det er modig av eit parti som kuttar halvanna milliard kroner i landbruksoverføringane allereie i dagens budsjett, å bruka det som eit eksempel på at Senterpartiet er ein fare i eit framtidig regjeringssamarbeid. Så vil eg òg seia at Senterpartiet har, anten vi har vore i posisjon eller i opposisjon, i alle år teke ansvar nettopp for den fordelinga som skal vera mellom å opna for nye felt og utnytta eksisterande felt betre, samtidig som vi lèt noko liggja til framtidige generasjonar, slik at dei kan hausta av det. Så har vi ikkje lova skattelette i milliardkronersklassen, men forvalta dette samfunnet med tanke på framtidige generasjonar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-04-29:
Lat meg aller fyrst seia at det kjem eit eige innlegg i debatten om verdiskaping – det er ikkje alt eg fikk like mykje plass til på fem minutt. Men eg understrekar kraftig kor viktig det er å leggja til rette for verdiskaping i heile landet, og det er nettopp det som er gjort av dagens regjering. No kjem stortingsmeldingane som peikar framover når det gjeld verdiskaping, på løpande band. Den siste var vel sjømatmeldinga. Det som eg er forundra over, er at Venstre ikkje kan vera inne i ein merknad som seier noko om kor viktig det er å auka matproduksjonen i dette landet. Det er det som legg grunnlaget for veldig mykje verdiskaping i mange lokalsamfunn landet over.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-04-29:
Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti har stått saman om å arbeida for at ideelle organisasjonar skal ha ein plass i utvikling og drift av helse- og omsorgstilbodet i landet. Det blir òg eit viktig tema i åra framover. Så seier Kristeleg Folkeparti i ein merknad, saman med dei andre opposisjonspartia, «at det er behov for å slippe til private og ideelle aktører som kan utfylle de offentlige innen flere sektorer for å få helsekøene ned». Dette blir tradisjonelt oppfatta som eit uttrykk for større bruk av konkurranseutsetjing av helse- og omsorgsoppgåver. Regjeringa har både innanfor barnevernet og på helsesektoren hatt eigne anbodsrundar for ideelle. Er Kristeleg Folkeparti einig i at å sikra ideelle aktørar sin plass i helse- og omsorgstenestene gjer ein ikkje gjennom generell konkurranseutsetjing av tenestene, men gjennom eigne tiltak basert på anbod for ideelle og langsiktige avtalar?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-04-29:
Eit breitt fleirtal viser i innstillinga til at Stortingets målsetjing er at matproduksjonen skal auka i takt med befolkningsutviklinga, anslått til 20 pst. i løpet av dei neste 20 åra. Same fleirtalet understrekar i lys av målsetjinga om ein styrkt og berekraftig matproduksjon behovet for styrkt jordvern. Difor ber fleirtalet om at jordvernomsynet blir klargjort og forsterka i statlege planretningslinjer. Venstre ser ikkje ut til å dela dette synet, verken målsetjinga om auka matproduksjon eller målsetjinga om eit styrkt jordvern. Eg vil gje Venstres representant moglegheit for å gjera nærmare greie for si grunngjeving for å avstå frå å stå saman med eit breitt fleirtal på Stortinget i målsetjinga om auka nasjonal matproduksjon og eit styrkt jordvern.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Det er med undring jeg hørte innlegget fra Høyre nå – ser vi realiteten i øynene, og har vi forberedt oss godt nok? Det er tre viktige spørsmål som reises i denne perspektivmeldingen med tanke på å forberede seg godt nok. Jeg har lyst til å spørre representanten Gundersen om han er komfortabel med å gå i nærmere politisk samarbeid med Fremskrittspartiet – hvor mye penger vi skal bruke og hva som forårsaker kostnadseksplosjonen. Ja, der bryter Fremskrittspartiet og Høyre virkelig av hverandre i denne perspektivmeldinga. Det må være grunn til stor bekymring for representanten Gundersen. Vi har hørt at man ikke erkjenner menneskeskapte klimaendringer fra Fremskrittspartiets side, et av de store og vitale spørsmål for framtidas perspektiver når det gjelder økonomisk politikk, men også når det gjelder miljøvern. Endelig skriver også Fremskrittspartiet i sin merknad at man påpeker at det ikke er mulig å omfordele seg til velferd og velstand. Ser man dette i øynene i et framtidig samarbeid?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
En debatt om et viktig tema er i ferd med å komme til veis ende, og debatten har jo, som flere talere har vært inne på, vært spennende for oss for å kartlegge om man virkelig har brakt fram enighet på borgerlig side vedrørende så viktige og vitale spørsmål for landet vårt – langt inn i framtida. I så måte har denne debatten avdekket at så ikke er tilfelle. Representanten Gunnar Gundersen sa i sitt innlegg at en av grunnene til at vi stadig boret på denne uenigheten, var at man nå fryktet denne borgerlige blokken fordi man var blitt så enig om så mye, slik at man tok det lille. Mer feil kan det ikke bli. Dette er jo uenighetspunkter som er så vitale for hvordan vi skal ha det i dette landet i mange, mange år framover, at det av den grunn absolutt er grunn til å spørre hva en borgerlig blokk faktisk vil, både med handlingsregelen, spørsmålet om hvordan miljø- og klimautfordringene skal takles, osv. Jeg har lyst til å ta opp to elementer på tampen av debatten. Det første er spørsmålet om fordeling. Finansministeren var inne på dette i sitt innlegg – Gini-koeffisenten og denne grafen som det ble sitert fra – hvor viktig det er at vi i framtida klarer å holde på en så jevn fordeling som vi har klart å holde på i dette samfunnet. Der er spørsmålet om formuesskatt viktig, der er spørsmålet om offentlige ytelser viktig, der er spørsmålet om det å få alle i arbeid viktig. Men det er helt avgjørende – ikke bare for at folk skal leve et godt liv, men også for at vi skal klare å skape mer vekst og ikke minst ha tillit og legitimitet til det samfunnet og den samfunnsstyringen vi velger å ha i dette landet. Så det er et vitalt spørsmål. Jeg registrerer jo fortsatt at man altså i merknads form fra Fremskrittspartiets side sier at man ikke kan «omfordele seg til velferd og velstand». Det er godt å se det på trykk, for da får man jo katta ut av sekken, men det kan ikke bli mer feil. Dette er et av de viktige spørsmål som dette samfunnet står overfor. Det andre jeg har lyst til å nevne, og særlig på denne dagen, er det som også representanten Holmelid var inne på, nemlig spørsmålet om det å skape seg en annen base økonomisk, vekstmessig og ressursmessig enn det vi har sett i løpet av de siste 10–20 årene i Norge, hvor vi har blitt svært avhengige av oljen, og hvor vi ser at mye av den oljerelaterte industrien både drar opp kostnadene og tapper en god del områder i landet vårt for viktig kompetanse. Her må jeg si at jeg syns det er svært gledelig at regjeringa i dag legger fram denne pakken vedrørende treforedling – opp mot 750 mill. kr, er det vel. Det er et veldig viktig tiltak for å kunne bidra til at hele landet tas i bruk, og at vi får flere bein å stå på. Det blir også en av de fremste politiske utfordringene for oss alle framover, det å sikre at noe kan ta over når det svarte gullet ser ut til å gå mot veis ende.