Svein Flåtten (Høyre), 2007-11-27:
Den viktigste oppgaven i norsk økonomi nå er å få de gode tider til å vare lengst mulig. Skatteinntektene er historisk høye. Regjeringen har utrolige 130 milliarder kr mer i skatteinntekter enn den forrige regjeringen hadde i 2005. Regjeringen og finansministeren har trukket vinnerloddet og skal bedømmes etter hvordan det forvaltes. Da er det nedslående, i en slik situasjon, å se Regjeringens manglende evne til å prioritere, å prioritere så det monner på de viktige oppgavene i stedet for bare å smøre tynt utover. Det er i gode tider en skal investere for en enda bedre fremtid – investere i forskning, kunnskap og infrastruktur og drive en fremtidsrettet næringspolitikk som skaper grunnlag for fremtidens velferd. Det er i gode tider en må sørge for at de varer, ved å gjøre det mer lønnsomt å jobbe, særlig når landet skriker etter arbeidskraft. Det er i gode tider en må stimulere til å spare og til å investere i privat eierskap – eierskap som igjen vil føre til økt verdiskaping og økt velferd gjennom etablering av nye arbeidsplasser. Selv med svimlende nye summer til disposisjon, makter Regjeringen heller ikke i dette budsjettet å løse påtren-gende oppgaver innen helsevesen, forsvar, forskning og høyere utdanning, arbeidskraftproblematikk og fattigdomsbekjempelse. Og for denne regjering må særlig det siste være et beklemmende tankekors. Trass i iherdige forsøk fra finansministeren på å minske de statistiske forskjellene forblir de rike like rike og de fattige like fattige, og de økte skattene treffer stort sett middelklassen, og bidrar bare til at eierskap, verdiskaping og etablering av arbeidsplasser blir vanskeligere. Høyre har i sitt alternative budsjett forsøkt å kompensere hvileskjæret i forskning, kunnskap og høyere utdanning gjennom betydelig økning i bevilgningene på disse områdene. I næringspolitikken øker vi bevilgningene til infrastruktur, fjerner de næringsfiendtlige skatteøkningene på eierskap, fjerner deler av NOx-avgiften, øker avskrivningssatsene og forbedrer overgangsreglene for rederinæringen. Det er forstemmende å ha en næringsminister som uhemmet skryter av å satse 100 mill. kr på strategisk maritim satsing, mens han glatt inndrar 1,4 milliarder kr fra den samme næringen hvert år i ti år fremover, kanskje til og med i strid med Grunnloven. Det har vært vanskelig å finne ut hva begrepet «aktiv næringspolitikk» egentlig er, men det var vel neppe meningen at det skulle være å prosedere rammebetingelsene sine i Høyesterett. Videre økes skatten på eierskap gjennom å fjerne aksjerabatten på aksjer, og det inndras nå 1,7 milliarder kr mer i ren formuesskatt på privat eierskap enn under den forrige regjeringen. Dette skjer samtidig med at man lager statlige fond for å forsyne små og mellomstore bedrifter med egenkapital – egenkapital til de samme bedrifter som man tar 1,7 milliarder kr fra hvert år i økt formuesskatt. Høyre lanserer i sitt alternative budsjett 31 tiltak for å få flere i arbeid. Bedriftene skriker etter mer arbeidskraft for å få de gode tider til å vare. Regjeringen burde svare med aktive tiltak, men synes ikke engang å se sammenhengen mellom lavere skatt og økt tilgang på arbeidskraft. Enhver større debatt i Stortinget de siste to år har vært preget av panegyriske beskrivelser fra regjeringspartiene om hvilken ubekymret tilværelse man nå opplever i norske kommuner etter at skattelettelser er erstattet med fellesskap. Men nå hører jeg noe dissonans i hylningsorkesteret her i dag. Når representanten Ryan utfordres av Høyres Bent Høie på neste års kommunebudsjett, kommer det unnvikende svar om at behovene alltid vil være større enn økonomien tillater – selvfølgelig. Men det er ikke det som er saken. Sannheten er at det er en forventningskrise i norske kommuner. Man hadde forventninger om å stå ved inngangen til en ubekymret økonomisk tilværelse. Det er avløst av det ubehagelige faktum at kommuneøkonomien for neste år har en reell nedgang i de frie inntekter. Og kanskje blir det mer nedgang når den endelige økningen i lønns- og pensjonskostnader foreligger. Det er de ubehagelige realitetene som Ryan ikke vil svare på. Det er allerede en stor overraskelse for mange kommuner at det ikke var så rosenrødt som man trodde. Høyre kritiserer ikke Regjeringens kommuneopplegg. Vi mener det er stramt, men ansvarlig. Den store forskjellen er imidlertid at vi, i motsetning til Regjeringen, forteller og vedstår oss at dette er et budsjett som krever omstillinger og effektiviseringer, noe som må foregå kontinuerlig i kommunene. Når Jens Stoltenberg svarer Erna Solberg med at vi bruker mer penger på et høyt nivå og mye mer enn Bondevik-regjeringen i kommuneøkonomien, er det selvsagt. Man har 130 milliarder kr mer. Men kommunene kan ikke utbetale lønninger og leve av statsministerens tallmagi. Jeg tror mange kommunepolitikere i 2008 vil oppleve at det Soria Moria som statsministeren har fortalt dem at de snart stod ved trappen av, var ikke noe Soria Moria, det var rett og slett bare et fatamorgana.