Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-05-28:
Også jeg vil takke interpellanten for en viktig debatt. Fast stilling er og skal være hovedregelen i arbeidslivet. Jeg er glad for at interpellanten setter dette på dagsordenen, slik at vi kan få en slutt på den uheldige praksis som har utviklet seg i sykehusene. Det er uheldig på flere måter. Først og fremst er det uheldig for den enkelte lege som mangler forutsigbarhet. Det er belastende økonomisk, og det vanskeliggjør familielivet, ved at man ikke vet om man må flytte for å få ny jobb og dermed ta barn ut av både barnehage og skole. Det kan også være problematisk å få barn, fordi det vil være en risiko for å bli diskriminert i forbindelse med permisjon og fornyet ansettelse. Det er uheldig for arbeidsmiljøet på den enkelte sykehusavdeling. Brått kan kolleger blir konkurrenter i stedet for samarbeidspartnere, fordi de kanskje må kjempe om ledige stillinger eller kjempe for å beholde den stillingen de faktisk innehar. Særlig alvorlig er det at bruk av midlertidige ansettelser kan svekke pasientsikkerheten. Midlertidig ansatte kan bli redde for å si fra om kritikkverdige forhold eller uheldige hendelser. Med stadig utskifting av personell svekkes kontinuiteten i pasientbehandlingen, og det vanskeliggjør også kompetanseoppbygging og utvikling av fagmiljøene på avdelingene. Kristelig Folkeparti støtter – i likhet med veldig mange fra ulike partier – et krav om at det må opprettes faste stillinger for leger i spesialisering, slik de har klart i Sverige. En annen tilliggende sak er at Kristelig Folkeparti tidligere har tatt opp behovet for å ha samsvar mellom tildelte legehjemler og antallet leger på sykehusene. Ifølge Dagens Medisin i august 2006 brøt sykehus loven ved å ansette flere leger enn det de hadde tillatelse til. Det ble i 2006 vist til at enkelte foretak ansatte 40–50 leger for mye, til sammen nærmere 200 leger på landsplan. Etter at Kristelig Folkeparti påpekte dette høsten 2007, stilte Helse- og omsorgsdepartementet krav til alle landets helseforetak om innen 1. mai 2008 å etablere et utvalg som skal godkjenne alle nyopprettede stillinger og ansettelser i ledige stillinger i helseforetakene. Legeforeningen påpeker imidlertid i brev til departementet tidligere i år at det per i dag er mange stillinger utover tildelte hjemler, samtidig som flere stillinger holdes ledige. Dette er også et problem når det gjelder midlertidige stillinger. Mange av disse er midlertidige. De skriver videre at mange helseforetak opplever systemet med tildeling av hjemler som så tungvint og byråkratisk at de rett og slett ikke forholder seg til den etablerte, formelle struktur. Dette er alarmerende og gir grunn til bekymring. Betyr dette at det ikke har blitt bedre på de tre årene som snart har gått siden vi påpekte dette første gang? I så måte går det også an å si at det virker som om det kan være både styrings- og ledelsesproblemer knyttet til ansettelser i sykehussektoren over hele landet. Alle parter er tjent med ryddighet i ansettelsesforholdene på sykehusene – det være seg faste eller midlertidige stillinger. Statsråden viste i sitt innlegg i dag til arbeidsmiljøloven, og at det der hjemles midlertidige tilsettelser unntaksvis og i det som betegnes som praksisarbeid. Jeg tror mye av problemstillingen ligger her. For det er vel det at leger i utdanningsstillinger, som også representanten Toppe var inne på, som defineres som å være i praksisarbeid, som gjør at de regionale helseforetakene faktisk ansetter dem midlertidig, for her i loven ligger den hjemmelen som skal brukes. Jeg har et spørsmål til statsråden – om statsråden mener det er riktig å definere leger i spesialistutdanningsstillinger som å være i et praksisarbeid. Vi snakker om høyt utdannet personell, menn og kvinner i 30–40-årsalderen, som faktisk gjør en utrolig viktig jobb, og så får man lov til å definere disse som å være i praksisarbeid. Jeg tror kanskje at løsningen kan ligge i at man sier til de regionale helseforetakene at leger i utdanningsstillinger faktisk ikke skal defineres som å være i praksisarbeid, og spør statsråden om det er mulig å se spesifikt på om det kan være en løsning. Da vil man stå igjen med en arbeidsmiljølov som i alle fall på dette området bare unntaksvis vil kunne ansette i midlertidige stillinger.