trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-06-03:
Bakgrunnen for dette forslaget fra Fremskrittspartiet er at skolebarn og ungdom i en rekke fylker er henvist til ståplass på skolebussene hver eneste skoledag. Det skjer samtidig som det innføres stadig strengere sikkerhetsregler, bl.a. krav om bruk av sikkerhetsbelter. Dette skaper stor usikkerhet og redsel både hos barn og foreldre. Skoletransporten foregår vanligvis utenfor tettbygd strøk, med hastighet opptil 80 km i timen. Derfor er det mange steder i landet blitt rapportert om ulykker og nestenulykker hvor skolebusser har vært involvert. Vegtrafikkloven tillater i dag ståplass i en hel del busstyper. Barn og unge er avhengige av å kjøre til skolen med buss hver eneste dag. De kan ikke selv velge. De er med andre ord pliktige til å ta bussen, for det er skoleplikt i Norge. Det skapes ikke holdninger og forståelse hos skolebarn for det strenge bilbeltepåbudet i personbil og trafikkregler generelt når voksne den ene dagen blir ilagt bøter for ikke å ha fastspent barn og ungdom i personbilen, for deretter hver dag på vei til skolen å tvinges til å ta til takke med ståplass i bussen og registrere at myndighetene faktisk overser denne faren av hensyn til fylkenes økonomi. Det virker for folk flest helt uforståelig at en offentlig myndighet på den ene siden formaner om farer og pålegger ved lov bruk av sikkerhetsbelter i personbiler, mens den samme myndigheten på den andre siden selv kan tillate seg å peke på besparelser i budsjettene til busstransport av barn og ungdom med ståplasser til og fra skolen. Så vil jeg til slutt vise til en liten merknad fra flertallet, og det vil da si alle unntatt Fremskrittspartiet, hvor de skriver at de ikke vil at staten skal detaljregulere unødig. De vil at lokale folkevalgte selv skal ha frihet til å bestemme hvordan tjenestene utformes. «Det er ikke ønskelig å frata de lokale myndighetene denne friheten», står det i merknaden. Jeg må bare si at den merknaden er nesten historisk morsom, for det finnes vil neppe noe parlament i verden som er mer ivrig etter å detaljregulere enn denne forsamlingen. Jeg vil bare vise til, som én sa før jeg gikk inn i salen, at dyr sikres bedre under transport. Man kan f.eks. ikke kjøre to hingster i samme vogn. Hingster er altså hester. Så vil jeg til slutt ta opp forslaget fra Fremskrittspartiet, som er inntatt i innstillingen.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2004-06-03:
Dokument nr. 8:68 for 2003-2004 tek opp ei viktig problemstilling, nemleg om det skal vere forbod mot å transportere skulebarn og ungdom ståande i skulebuss. Når vi veit at 2–5 pst. av skulebarna berre har ståplass ved busstransport til og frå skulen, og at om lag 40 barn blir skadde årleg i samband med busstransport til og frå skulen, er det viktig å setje fokus på denne situasjonen. Heldigvis er skadane som skjer i samband med skuleskyss, lettare skadar, men denne situasjonen må uansett bli teken på alvor. Samtidig må vi peike på at det er fylkeskommunane som har ansvar for skuleskyssen, og at staten gjennom lov og forskrifter berre fastset eit minimumsnivå for standard på skuleskyss. Den enkelte fylkeskommune står difor heller fritt til å utforme denne tenesta. Som det blir peika på i departementet sitt svar på brev frå komiteen, kan fylkeskommunen og kommunane etablere eigne skulebarntransportar, slik at barn og ungdom blir sikra sitjeplass. Men som det òg blir peika på i brevet frå departementet, har den enkelte fylkeskommunen gjennom avtalar med transportørane fått til ordningar som m.a. sikrar i alle fall seksåringane sitjeplass. Det er òg verdt å merke seg at medan transport av skulebarn enkelte stader føregår med eigne skuleruter, er det mange stader i landet at skulerutene er kombinerte med ordinære kollektivruter. I dei tilfella der skulerutene er kombinerte med ordinære ruter, vil det nok vere vanskeleg å tilpasse kapasiteten slik at det alltid er nok stijeplassar. Når det gjeld tryggleik og skulebarntransport, er det òg viktig å sjå denne problemstillinga i lys av den utviklinga som skjer nasjonalt og internasjonalt med regelverk som er knytt til monteringsplikt og bruksplikt for personleg verneutstyr i buss. Tryggleiken for skuletransport vil nok difor bli betre etter kvart som fleire av bussane får montert personleg verneutstyr, men her må ein peike på at personleg verneutstyr ikkje vil betre tryggleiken for dei som framleis må stå i bussane. Senterpartiet meiner at det er eit viktig tema som er teke opp, og at det er eit tema som vi må ha stor merksemd på framover. Likevel støttar Senterpartiet at det ikkje er rett at Stortinget skal redusere lokale og fylkeskommunale folkevalde sin fridom til å ta ansvar for og leggje til rette for best mogleg løysing av denne tenesta. Eg har den tiltrua til fylkespolitikarane at dei tek denne problemstillinga på alvor.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-06-03:
Det er et viktig spørsmål som tas opp i dag. Jeg legger stor vekt på at transporten av skolebarn skal foregå så trygt som mulig. Det er derfor en viktig problemstilling som representantene Svendsen, Rød, Hedstrøm, Sortevik og Nistad tar opp. Fylkeskommunen har ansvar for skoletransporten, og den dekkes i dag av fylkeskommunenes frie inntekter inkludert overføringer fra staten gjennom inntektssystemet. Dette betyr i praksis at den enkelte fylkeskommune har stor frihet i utformingen av denne tjenesten. Slik tjenesten er organisert i dag, gjennomføres den dels som egne skoleruter, men også ofte som en integrert del av det ordinære kollektivtilbudet. I de tilfellene hvor transporten foregår ved hjelp av egne skoleruter, har fylkeskommunene mulighet til å tilpasse tilbudet slik at problemstillingen unngås. Tilsvarende mulighet finnes ikke der transporten foregår som en integrert del av det ordinære rutetilbudet, slik at det i disse tilfellene vil kunne forekomme at skolebarn, som andre reisende, må stå under transporten. Flere har vært inne på at Samferdselsdepartementet i 1998 bad SINTEF om å utarbeide en beskrivelse av problemets omfang og alvorlighetsgrad. På grunnlag av dette ble Stortinget gitt en orientering om problemstillingen i St.prp. nr. 1 for 2000-2001. Samferdselsdepartementet konkluderte den gang med at det ikke var behov for særlige tiltak i forbindelse med bruk av ståplasser ved skoletransport av barn i buss. Jeg kan ikke se at det har skjedd vesentlige endringer i rammebetingelsene for, eller risikoeksponeringen av, denne type transport, og har derfor tillit til at de vurderinger som ble gjort i forbindelse med Regjeringens forslag til budsjett for 2001, fortsatt vil være relevante. Jeg vil avslutningsvis ellers anføre at det er en rask utvikling, nasjonalt og internasjonalt, i regelverket knyttet til personlig verneutstyr når det gjelder ikke bare monteringsplikt, men også bruksplikt.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-10-01:
Dersom ingen har noko mot det, tek eg imot oppmodinga.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-10-01:
Jeg vil foreslå Lodve Solholm.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-10-01:
Jeg foreslår Thore A. Nistad.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2004-10-01:
Jeg tillater meg å foreslå Odd Holten.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2004-10-01:
Jeg foreslår Dagrun Eriksen.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2004-10-01:
Jeg foreslår Elsa Skarbøvik.
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-01:
Jeg foreslår Ingvild Vaggen Malvik.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-10-01:
Jeg foreslår Åslaug Haga.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2004-03-11:
Som saksordfører nevnte, er Frigg et norsk-engelsk-eid prosjekt. I departementets vurdering av disponering av betongunderstellet på plattformen har det derfor vært et samarbeid med engelske myndigheter i behandling av avslutningsplanen. Basert på en totalvurdering, der hensyn er tatt både til teknisk gjennomføring, trygghet for personell, miljøet, fjerningskostnader og virkninger for andre brukere av havområdene, er Regjeringens anbefaling at betongunderstellet, TCP2, som det heter, på Frigg-feltet blir etterlatt på stedet. Det stilles krav om at utvendig stål, fleksible rør og lysstoffrør fjernes og går til gjenvinning, likeledes at navigasjonsutstyr skal installeres og vedlikeholdes, og at betongunderstellet skal avmerkes på sjøkartene. Høyre stiller seg bak disse konklusjonene. Rettighetshaverne presenterte i sin avslutningsplan fem ulike disponeringsalternativer, nemlig heving og gjenbruk på annet sted, eller disponering på land eller på dypt vann, kutting av betongunderstellet til 55 meter under havoverflaten eller å etterlate betonginstallasjonen på stedet. Deres anbefaling er det siste alternativet, som også er i tråd med det som er Regjeringens forslag, og som en tilnærmet samlet komite stiller seg bak. Det er viktig at ved dette valg av løsning har vi ivaretatt de internasjonale forpliktelser som Norge har gjennom OSPAR-konvensjonen, som er konvensjonen om vern av det marine miljø i det nordøstlige Atlanterhavet. Jeg vil også vise til og understreke kommentaren fra Havforskningsinstituttet, som er referert i proposisjonen, hvor de støtter at betongunderstellet blir værende på stedet, og mener at installasjonen er blitt en del av økosystemet og således ikke vil være skadelig for fiskeressursene eller annet marint dyreliv, og at det motsatte, nemlig delvis fjerning av installasjonen, kan være forstyrrende for det marine miljøet og innebære negative effekter for miljøet generelt. Til slutt vil jeg nevne at denne typen saker, avvikling av felt og infrastruktur rundt disse, på sett og vis er noe vemodige. Men så er det heldigvis slik at denne delen av aktiviteten på sokkelen også har sine positive sider i forhold til oppdrag for næringslivet. Det er viktig at vi i våre industrielle miljøer får videreutvikle en kompetanse rundt fjerning og opprenskningsarbeid etter oljeinstallasjoner og ha utstyr og kompetanse på store og tunge løft i slike operasjoner. Modenhetsgraden på vår sokkel tilsier at dette er et økende marked, og da er det viktig at våre industribedrifter kan være konkurransedyktige, både som hovedentreprenører og som underleverandører, med de ringvirkninger dette kan skape.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2004-03-11:
Interpellasjonen fra Sylvia Brustad og statsrådens innlegg fokuserer på en viktig side av Regjeringens satsing på nye fornybare energikilder. Det er hevet over tvil at vi har ganske rike reserver ved å ta i bruk biobrensel, særlig til oppvarming via fjernvarme. Både i innstillingen til klimameldingen og i innstillingen til senere meldinger har et flertall pekt på de muligheter bruk av biobrensel gir for å redusere klimapåvirkningene og som et tilskudd til vår forsyningssikkerhet. Det er viktig at rammebetingelser legges til rette for økt bruk av fjernvarme basert på biobrensel til oppvarming av større bygg, og slik at dette kan bli lønnsomt for byggherren. Av statsrådens innlegg fremgikk det at i henhold til Enovas årsrapport kom 370 GWh fra ny biobrenselproduksjon i 2003. Dette tilsvarer en årsproduksjon på om lag 100 000 tonn biobrensel. Dette vil være et viktig tilskudd til produksjon og næringsvirksomhet i våre innlandsfylker. For å få best mulig effektivitet i bruk av biobrensel vil pellets- og brikettproduksjon være sentralt. Pellets gjør det f.eks. mulig å distribuere biobrensel over lengre avstander, kostnadseffektivt, og på en god måte. Det er gledelig at det for 2004 er satt i gang et målrettet arbeid for å fremme utbygging av en effektiv verdikjede for foredling og omsetning av biobrensel. For å få tilfredsstillende økonomi i slike prosjekter må både produksjon og logistikk vies stor oppmerksomhet. Interpellanten viser også til EU-direktivet og innblanding av bio i drivstoff. Statsråden opplyste i sitt innlegg at dette direktivet drøftes i departementet, og at han vil komme tilbake til Stortinget med en vurdering av om dette vil være hensiktsmessig i Norge. Det ligger allerede incentiver for å benytte biodiesel i transportsektoren. Vår energisituasjon er sårbar. I stortingsmeldingen om forsyningssikkerhet ble dette drøftet. Det er viktig at vi nå vurderer alle muligheter for å skape et robust energiforsyningssystem. I dette perspektiv vil biobrensel kunne være et viktig satsingsområde i samspill med våre øvrige energikilder.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-11:
Eg tek opp SV sitt forslag. Eg kan starta med å takka saksordføraren for å ha samla komiteen om det aller meste, med unntak av éin ting, nemleg det som går på betongunderstellet. Elles er komiteen relativt einig om det som står i sakspapira. SV ønskjer derimot at ein skal stoppa opp og tenkja seg om i denne saka. Ein kan vinna litt tid ved å forsegla plattforma og sjå om ein faktisk kan utvikla selskap med teknologi som gjer det mogleg å fjerna ho. Derfor er vårt forslag at ein skal utgreia saka vidare med tanke på fjerning. Det me fryktar dersom ikkje Stortinget og Regjeringa på eit eller anna tidspunkt set foten ned, er at alle 16 betongunderstella blir ståande i Nordsjøen. Det vil vera uheldig etter SV og miljøbevegelsen si oppfatning. Ekofisk står igjen, og Frigg står igjen. Ein kan risikera at ein får ein bråte med betongunderstell som står ute på norsk sokkel, og det er etter SV si oppfatning uheldig. Som Onarheim peikte på, er det klart at dette er ein marknad. Ein del plattformer er gjenvunne og er i bruk. Det vil òg kunna skje med betongplattformer dersom ein bruker tid og krefter på å utvikla teknologi for å flytta desse plattformene. Då kan det bli viktige arbeidsplassar, og dessutan får ein gjenbrukt betongen i plattformene. Me ønskjer med denne saka å få reist eit par prinsipielle problemstillingar knytte til ansvar. Ein kan seia at her i Stortinget er vi einige om at forureinar skal betala, men i denne saka blir det på sett og vis slik at når rekninga for flyttinga av eit svært betongunderstell kjem, gjeld ikkje forureinar betaler-prinsippet lenger, for då blir det for stort og for vanskeleg. Vår tilnærming er at då burde ein ha brukt mykje meir tid på dette og sørgt for at operatøren framleis hadde ansvaret for plattforma der ho stod, og dersom ein fann ut at det var mogleg å flytta ho på eit seinare tidspunkt, ville operatøren stå ansvarleg for dette. SV ønskjer også å gå inn i problemstillingar knytte til om operatøren skal betala SFT for dei ulike undersøkingane som no skjer. Ingen av dei andre medlemmene i komiteen har gripe fatt i desse prinsipielle problemstillingane, og SV står derfor aleine om dette. SV sitt forslag er altså at ein skal la betongunderstellet på TCB2 bli forsegla der det står, og så utgreia moglegheita for å fjerna det på eit seinare tidspunkt.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-11:
Eg har lyst til å utfordra statsråden litt i høve til OSPAR-reglane. Kor mange av desse plattformene meiner statsråden ein kan la stå att etter OSPAR-konvensjonen? Har statsråden synspunkt på det? For det andre forstår eg at me er einige om at dersom det er mogleg, skal ein ha gjenbruk av desse betongplattformene. SV trur at det vil bli kompetanse på dette, og vårt forslag går ut på at ein skal forsegla plattforma og venta litt og så satsa på gjenbruk. Kvifor meiner ikkje statsråden det?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-11:
Ja, det er vel gjerne berre eg igjen i mørket då. Eg vil gjerne starta med å lovprisa Regjeringa i denne saka. Regjeringa har nemleg gjort det som SV har ønskt seg. Det gjorde òg regjeringa Stoltenberg. Dei gjekk imot den utvidinga som me no behandlar. Regjeringa har gjort ein veldig god jobb i denne saka. Ein har gjort det som arbeidarpartiregjeringa meinte, og òg det som denne regjeringa meinte. Så har noko skjedd på vegen. På ganske få månader har ein totalt endra syn, etter at saka kom til Stortinget. Plutseleg har det gått opp eit lys tydelegvis, og det må ha vore skarpt, for å skifta meining på så kort tid kjenner eg få parti og få regjeringar som klarer, slik som denne regjeringa har klart. Men berre for å rippa opp i dette. SV har tilbydd Regjeringa fleirtal i denne saka òg, som me har gjort når det gjeld Kjøsnesfjorden, og som me har gjort i mange saker som ville gjort noko med kraftbalanseproblematikken. Me tilbyr Regjeringa fleirtal for 20 TWh, altså tilsvarande fem gasskraftverk, innan 2010, viss Regjeringa vil. Det er opp til Regjeringa. Me er klare med prosjekt innanfor bioenergi, med energisparing i prosessindustrien, som blei nedstemt i den førre saka. Me har i det heile ei rekkje forslag som vil framskaffa nødvendig energi. I denne saka er det snakk om veldig lite energi, så å blåsa dette opp er veldig merkeleg. Men det er snakk om naturinngrep, og det er poenget. Det var Regjeringa fornuftig nok til å seia nei til for eit par månader sidan. Lovprisinga av Regjeringa skal me gjerne halda fram med viss ho kjem med noko som kan lovprisast. Korleis argumenterer Regjeringa i denne saka? Blant anna seier ein: «… det faktum at eit område som Blåskavlen vert røyrt ved var den største ulempa og eit sterkt argument mot utbygginga. Etter ei samla vurdering fann departementet at omsynet til natur og miljø måtte få avgjerande vekt.»Derfor gjekk ein imot. Den «avgjerande vekt» hadde altså forsvunne på to månader. Korleis tek dette seg ut? Det er etter mi meining veldig lite truverdig. Vidare står det at departementet held fast ved avslaget – med bestemt hand. To månader etterpå er alle dei gode miljø- og naturargumenta som blåste bort med vinden, sannsynlegvis etter god jobbing frå Høgre. Eg har forstått at eitt regjeringsparti, det minste, kjem til å støtta SV i denne saka. Dei er altså lojale mot Regjeringa sin politikk, slik som SV, i denne saka. Ifølgje det Regjeringa skriv i si eiga melding, og med basis i Sem-erklæringa, er det klinkande klart at dei kunne ha gått imot dette. «Hensynet til kommende generasjoners naturopplevelser tilsier en restriktiv holdning til videre vassdragsutbygging», står det i Sem-erklæringa. Det er ikkje noko problem å oppfylla det i dag, viss ein ønskjer det. Dette er i det heile ei av dei merkelegaste sakene eg har vore oppi i mi tid som stortingsrepresentant, der Regjeringa sterkt argumenterer for at natur- og miljøomsyn tel mest, og legg fram ei sak om å seia nei, og så, to månader etterpå, tel ikkje noko av det. Dette heng ikkje på greip! SV kjem til å gå imot.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-11:
Det var godt å høyra at Regjeringa står på sin eigen politikk, og at ho då faktisk er overkøyrd av regjeringspartia i Stortinget. Det er jo det som er realiteten. Arbeidarpartiet seier at dei har snudd. Det er jo greitt nok for dei. Men det betyr at Regjeringa meiner at det omsynet ein skulle ha teke til natur og miljø, og som gjorde at Regjeringa sa nei, har stortingsfleirtalet altså sagt ikkje gjeld. Det betyr då at dei ikkje tek omsyn til natur og miljø, slik Regjeringa ønskte seg frå stortingsfleirtalet si side. Eg vil gjerne ha ein kommentar til korleis statsråden tolkar dette. Det andre poenget går nettopp på storleiken, altså kor lite 2,7 GWh er, men at naturinngrepet faktisk likevel dreier seg om ein stor verdi. Derfor er SVs utgangspunkt at me no må begynna å gripa fatt i dei verkeleg store sakene, bioenergi, at me altså satsar på å gjera noko for å skaffa energi av eit større omfang utan å bryta med klimapolitikken, der SV og Regjeringa har fleirtal. Det er ei utfordring. Kva tid skal Regjeringa begynna å støtta SVs mange gode forslag på dette området?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-11:
Eg takkar for så vidt for den oppklaringa frå Kristeleg Folkeparti at dei ser på dette som ei lita sak. Det er eg heilt einig i, det er ei lita sak om du ser på GWh – kraft frå eit vasskraftverk som leverer vatn til husstandar, kan produsera dobbelt så mykje straum som dette. Det er eit bitte lite kraftverk. Men det er naturinngrepet i seg sjølv eg kritiserer Kristeleg Folkeparti for, det er eit viktig poeng. Slik som eg då tolkar komiteleiaren, forstår eg det som at dei i kommande saker skal følgja opp Sem-erklæringa, knytt til at omsynet til natur og miljø skal gjelda fyrst og fremst. Det betyr at eg kan lena meg litt tilbake i saker som går på Vefsna og Bjerkreimvassdraget når dei kjem til behandling – då vil Regjeringa vera patent. Det set eg pris på.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-03-11:
Jeg er svært tilfreds med at energi- og miljøkomiteen har sluttet seg til Regjeringens anbefaling om å etterlate betongunderstellet TCP2 på Frigg-feltet i samsvar med St.prp. nr. 38 for 2003-2004. Anbefalingen om å etterlate betongunderstellet er basert på en grundig totalvurdering, der man har tatt hensyn til teknisk gjennomførbarhet, sikkerhet for personellet, miljøet, fjerningskostnader og virkninger for andre brukere av havet. En fjerningsoperasjon innebærer en uakseptabelt høy risiko for tap av menneskeliv og annen skade. Vurderingen er basert på risikoanalyser utført og verifisert av uavhengig teknisk ekspertise. I tillegg er en fjerningsoperasjon vesentlig mer kostbar. De samlede miljømessige konsekvenser forbundet med å etterlate betongunderstellet vurderes også som akseptable. Forslaget om å etterlate betongunderstellet er i tråd med våre forpliktelser etter OSPAR-konvensjonen. Det er en konvensjon om beskyttelse av det marine miljøet i det nordøstlige Atlanterhavet fra 1992. OSPAR-reglene åpner for å etterlate betongunderstell, og det er i den forbindelse gjennomført konsultasjon med de øvrige konvensjonspartene. Ingen av disse hadde innvendinger mot etterlatelse. Nå har SV, slik representanten Langeland også gav uttrykk for det i sitt innlegg, kommet med et forslag i innstillingen om at det skal igangsettes et arbeid for å finne gjenbruksanvendelse for de til sammen 16 betongunderstellene i Nordsjøen. Til dette vil jeg si at Regjeringen er positiv til gjenbruk dersom en hevingsoperasjon er risikomessig forsvarlig å utføre. Problemstillingen er imidlertid ikke gjenbruk i seg selv, men om en hevingsoperasjon lar seg gjennomføre på en risikomessig forsvarlig måte. Jeg finner det også verdt å bemerke at alle betongunderstell er forskjellige og har ulike egenskaper. Dette taler for at alle betongunderstell, når det blir aktuelt, må behandles hver for seg fra sak til sak, som eksempelvis Total på vegne av rettighetshaverne har gjort det på en grundig måte i Frigg avslutningsplan.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-03-11:
Jeg vil bare gjenta at Regjeringen er positiv til gjenbruk der gjenbruk for det første har en anvendelse og for det andre kan gjennomføres uten uakseptabel risikoeksponering. I denne saken har fagekspertisen vurdert det som en uakseptabel risikoeksponering å foreslå gjenbruk. Det er også helt i tråd med OSPAR-konvensjonen å etterlate betongunderstellene, men fjerne overbygningene. Jeg vil også understreke at det er rettighetshaverne på Frigg som har det fulle og hele ansvar for å utføre og bekoste både miljøundersøkelser og overvåkning. Operatøren Total opplyser at de på vegne av rettighetshaverne på Frigg til enhver tid har fulgt og vil følge gjeldende retningslinjer som er fastsatt av myndighetene. Når det gjelder å tegne forsikring for framtidige forpliktelser, vil jeg minne om det er rettighetshaverne som har det fulle og hele ansvaret også for framtidige eventualiteter, og de må sikre sine økonomiske interesser i den forbindelse.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-03-11:
Saken om utvidelse av Trollfjord kraftverk er en liten sak i vannkraftsammenheng, men den er altså desto mer omstridt. I stortingsmeldingen har Regjeringen samlet sett kommet til at hensynet til natur og miljø måtte tillegges avgjørende betydning, på bekostning av fordelene ved en økt kraftproduksjon og en bedre utnyttelse av kraftverket. En slik avveining må baseres på en skjønnsmessig vurdering. Jeg registrerer at komiteens flertall her har en annen vurdering av forholdene enn Regjeringen, og dermed også kommet til en annen konklusjon. Komiteens flertall påpeker viktigheten av at eksisterende vannkraftstruktur utnyttes bedre gjennom opprustings- og utvidelsesprosjekter, og at økt utbygging av småkraftverk må prioriteres. Regjeringen har ved flere anledninger påpekt at den vil legge til rette for slike prosjekter, senest i St. meld. nr. 18 for 2003-2004, Om forsyningssikkerheten for strøm, som nå er til behandling her i Stortinget. Dette er likevel ikke til hinder for at også slike prosjekter må underkastes en selvstendig behandling etter konsesjonslovgivningen. På den måten får vi klargjort om fordelene ved et prosjekt overstiger skader og ulemper for allmenne og private interesser i et vassdrag. Det er riktig som komiteens flertall bemerker, at utvidelsen ikke vil medføre nye omfattende tekniske inngrep i området utover det som allerede er etablert i dag, og at vannføringen ned til Trollfjorden ikke vil endres nevneverdig fra dagens situasjon. Det er da heller ikke de tekniske inngrepene som har vært avgjørende for Regjeringens avgjørelse. De avgjørende forhold knytter seg først og fremst til Blåskavlen og Blåskavlvassdraget. Blåskavlen er ett av få kystnære breområder i regionen og karakteriseres som en uberørt og unik naturtype. Sett opp mot den svært beskjedne økningen i kraftproduksjonen utvidelsen vil gi, mente Regjeringen derfor at prosjektet etter en helhetlig vurdering ikke kunne støttes. Komiteens flertall har altså gjort en annen vurdering av forholdene i området. Det tar jeg til etterretning. Stortingets vedtak skal derfor følges opp med en kgl. resolusjon om utvidelse av Trollfjord I kraftverk.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-03-11:
Aller først har jeg lyst til å uttrykke tilfredshet med at representanten Vaksdal åpenbart er i bedre lune enn hva man kunne få inntrykk av ut fra hans innlegg i forrige sak. Det må hele Stortinget kunne glede seg over. Så vil jeg si at jeg ikke tror denne saken er velegnet til å prøve Stortingets og Regjeringens vilje til å gå inn og sørge for at vi får en bedre forsyningssikkerhet, basert på bygging av flere kraftverk. Jeg innser at i denne saken kan det gjøres gjeldende gode argumenter, slik flertallet har gjort, for en utbygging, rett og slett fordi de tekniske inngrepene er små og usynlige. På den annen side kan man, slik Regjeringen har gjort, legge vekt på at det dreier seg om 2,7 GWh pr. år, hvilket er en meget beskjeden kraftøkning, og at det tidligere har vært behandlet av en annen regjering, og at man derfor, sett mot miljøinteressene, burde ha en høyere terskel for å omgjøre tidligere vedtak. Det er dette Regjeringen har sluttet seg til, og det er på dette grunnlag Regjeringen har gitt sin anbefaling.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-03-11:
Jeg tror faktisk at det kanskje ikke finnes så mange gode eksempler på en regjering som i alt og ett er blitt støttet i Stortinget av sine partier. Det hender at det kan komme kloke og annerledes vurderinger i et storting, og det må en regjering ha respekt for. Jeg tror faktisk at det historisk sett neppe er eksempler på en regjering som i alt og ett har fått det slik den vil, i Stortinget. Jeg vil si meg meget godt fornøyd hvis jeg kan slippe så enkelt fra det som i denne saken, hvor altså regjeringspartiene har kommet til en annen konklusjon enn den Regjeringen kom fram til, rett og slett fordi jeg innser at ut fra de beskjedne tekniske inngrepene er det forståelig at man kan trekke en annen konklusjon. Regjeringen har lagt en annen vurdering til grunn. Nettopp fordi det har vært tale om en beskjeden kraftproduksjon, ser jeg ikke helt hensikten med å overkjøre tidligere vedtak i Stortinget og de miljøargumentene som er ført i pennen. Men jeg respekterer selvfølgelig konklusjonen og vil selvfølgelig også følge opp det med en kgl. resolusjon, slik jeg varslet i mitt tidligere innlegg. La meg så si til de viktige forslag som SV står for: SV blir invitert til å støtte Regjeringens mange gode forslag i det som har med miljøvennlig energi å gjøre, når Stortinget behandler meldingen om forsyningssikkerhet. Der er det flere invitasjoner til å støtte opp om Regjeringens politikk.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-03-11:
Det var tre viktige punkter som representanten Sylvia Brustad tok opp. Jeg skal prøve å svare så godt jeg kan. Når det gjelder biodrivstoffdirektivet, er det, som jeg sa i mitt innlegg, til behandling i spesialutvalget for energi i Regjeringen. Det er ganske krevende problemstillinger. I utgangspunktet må en være positiv til å implementere dette. Men spørsmål nr. 1 er: Er det EØS-relevant, slik at vi er nødt til å gjennomføre dette? For det andre: Har det kostnadseffektive løsninger? De tilgrensende, skal vi si, politikkområdene, som biodrivstoffdirektivet relaterer til, er energi, det er miljø, og det er landbruk. Alle de tre tilknyttede departementer har nå til vurdering hvordan de ser på biodrivstoffdirektivet i forhold til relevans for implementering. Det er viktig at vi i miljøpolitikken sikter mot kostnadseffektive løsninger, og det er ikke åpenbart at innføring av biodrivstoffdirektivet uten videre vil gi oss de mest kostnadseffektive løsningene. Det er heller ikke slik at forsyningssikkerhet og energidelen av dette best lar seg løse gjennom biodrivstoffproblematikken, og så står da interessene for landbruk igjen. Dette er altså problemstillinger som Regjeringen foreløpig ikke har konkludert på, men som gås igjennom. Men jeg kan vel varsle at vi er midt inne i en prosess, og alle disse momentene blir vurdert. Når det så gjelder det nye regimet for elavgift, som skal gjelde fra 1. juli 2004, er det en meget god prosess i Regjeringen på dette. Jeg viser for øvrig til det som ble sagt i budsjettet for 2004, og at vi nå har hatt til høring henholdsvis den danske og den svenske modellen. Det blir nå arbeidet meget målrettet for å trekke en konklusjon. Det er viktig for Regjeringen og for dem som skal forholde seg til dette, at det lages et system som er robust, og som er langsiktig, og at en derfor tar seg nødvendig tid til å vurdere disse valgene. Men svaret kommer, slik som varslet, i revidert nasjonalbudsjett. Når en helt til slutt også tar opp dette med introduksjonsprogram for biodrivstoff, vil jeg vise til innlegget mitt. Jeg vil for øvrig vise til at det ikke oppkreves verken autodieselavgift, CO2-avgift eller svovelavgift for biodiesel, og det kan være med og stimulere til økt etterspørsel. Økt produksjon vil bli ivaretatt gjennom en målrettet satsing i regi av Landbruksdepartementet, og eventuelle nye tiltak må også ses i lys av det omtalte EU-direktivet for biodrivstoff.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-03-11:
Jeg synes dette har vært en svært interessant og god debatt. Jeg er glad for alle innleggene og for engasjementet. Heller ikke der hvor kanskje noen vil si at en sender en hilsen hjem til de ulike fylker, har jeg noen problemer med å se at nettopp dette hører tett sammen med en god distriktspolitikk. Jeg synes det er bra at representantene faktisk gjør oppmerksom på at det er både engasjement og initiativ ute i fylkene som kan utnyttes til fordel for økt bruk av bioenergi. Bruk av bioenergi har hatt en betydelig økning og vekst i de senere årene, men det er åpenbart også slik at potensialet er mye større enn hva vi hittil har kunnet utnytte. Grunnene til at vi satser på bioenergi, burde være åpenbare. Bioenergi er miljøvennlig, gjør norsk energiforsyning mer robust, sikrer en god utnyttelse av en ubrukt biomasse og har betydning for distriktet, som jeg sa, og for skogbruket. Det kan sikkert anmerkes også andre fordeler. Bare noen korte merknader til noen av innleggene. Jeg er enig i det som Berit Brørby sa om betydningen både for distriktet og for miljøet, slik jeg har sagt. Jeg synes nok ikke at sammenligningen mellom vår satsing på hydrogen i forhold til biodrivstoff helt henger sammen. Fordi hydrogen ikke er en energikilde, men en energibærer og har et helt annet perspektiv ved seg, bør ikke disse settes opp mot hverandre. Heller ikke olje mot biodrivstoff synes jeg bør settes opp som i konflikt, og det er iallfall slett ikke slik at det er oljeselskapet som truer innføringen av biodiesel eller biodrivstoff. Dette går veldig mye på kostnadseffektivitet. Det legger jeg ikke skjul på. Kan vi forsvare de midlene som må legges inn for økt bruk av biodrivstoff, gjennom implementering av direktivet, eller er det andre og mer kostnadseffektive midler som bringer oss nærmere målet? For miljøet er en viktig del av dette. Jeg tar med glede også imot invitasjonen fra Ingvild Vaggen Malvik når det gjelder nye arbeidsplasser. Jeg tror faktisk det er et stort potensial med hensyn til arbeidsplasser ved en økt biobrenselproduksjon. Når det gjelder Inger S. Engers innlegg, ville jeg også vært litt varsom med å henvise til forurensende kullkraft for all import av kraft. Det er nok noe mer variert. Blant annet er både atomkraft og også vannkraft med i dette, bl.a. ved import fra Russland. Enger ber om en redegjørelse for Stortinget om hvordan bioenergibruken kan styrkes. Jeg synes denne interpellasjonsdebatten er en god begynnelse, og en god fortsettelse vil være når Stortinget skal behandle stortingsmeldingen om forsyningssikkerhet. Vi får se hva som kommer ut av det, men jeg stiller opp når Stortinget ber meg om å komme tilbake, eventuelt, med et fornyet oppdrag når det gjelder bruk av bioenergi.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-03-11:
Jeg skal ikke bruke lang tid på saken, men vil også i denne saken uttrykke tilfredshet med at det nå ser ut som fornuften tross alt seirer til slutt. To regjeringer har avslått utvidelsen av Trollfjord I-kraftverket i Trollfjordvassdraget. Begrunnelsen for avslagene har vært svært så spinkel og kan ikke karakteriseres som noe annet enn ren symbolpolitikk, noe vi dessverre har sett altfor mye av i det siste i slike saker. Denne saken minner mye om saken vi hadde i fjor, om utbyggingen av Hattebergvassdraget i Rosendal, der det heller ikke fantes noen skikkelig begrunnelse for avslaget. Men det var gått altfor mye politisk prestisje i saken til at man kunne ta til fornuft og åpne for utvidelsen. I denne saken har det vært vissheten om – vissheten om – at et område som Blåskavlen i det hele tatt ble berørt, som har vært en viktig begrunnelse for avslagene, og selvfølgelig at hurtigruten tar turen innom Trollfjorden med turistene. Det spiller ingen rolle at man ikke ser noe som helst av denne utvidelsen fra hurtigruten. Argumentene brukes likevel aktivt fra protestindustrien. Som jeg sa innledningsvis, er jeg i denne saken tilfreds med at Stortingets flertall har sett lyset, bokstavelig talt, og satt skapet på plass og imøtekommer søknaden om utvidelse. Det er viktig at Stortinget nå sender klare politiske signaler om økt kraftproduksjon til bransjen og til markedet. Dette er en nødvendighet etter mange år uten produksjonsvekst, med alvorlige konsekvenser for kraftbalansen, forsyningssikkerheten og ikke minst strømprisene.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-03-11:
Både denne og den forrige regjeringen avslo søknaden om utvidelse. Vi opplever likevel i dag at fornuften seirer, og at vi har et storting som vil imøtekomme søknaden, noe jeg er svært så tilfreds med. Jeg vil gjerne gjenta dette siden statsråden åpenbart ikke fikk med seg at jeg også var tilfreds med utbyggingen i Kjøsnesfjorden. Nå er det ikke uvanlig for denne regjeringen å få pålegg fra Stortinget. Det som er spesielt i denne saken, er at heller ikke regjeringspartiene støtter Regjeringens syn. Jeg vil derfor spørre statsråden om Regjeringen er komfortabel med en situasjon der også regjeringspartiene overkjører Regjeringen, og om Regjeringen tar selvkritikk for den symbolpolitiske behandlingen av denne saken.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-03-11:
Det hevdes av interpellanten at økt bruk av bioenergi er et viktig miljøtiltak, og videre at utbygging av miljøvennlig fjernvarme basert på biobrensel vil bedre situasjonen for kraftforsyningen og redusere klimagassutslippene. Jeg forstår veldig godt at Arbeiderpartiet og representanten Brustad er bekymret for situasjonen innen kraftforsyningen, men denne bekymringsfulle situasjonen har de jo seg selv å takke for. Hva har Arbeiderpartiet og representanten Brustad bidratt med for å bedre kraftforsyningen? Ingen verdens ting. Partiet har gjennom de siste åtte–ti år sørget for at alle større kraftprosjekter i Norge enten er blitt kraftig redusert eller avslått. Øvre Otta, Saltfjellet, Svartisen og Sauda er eksempler på dette. De fleste husker sikkert også tidligere statsminister Jens Stoltenbergs nyttårstale, der han slo fast at tiden for vannkraftutbygginger i Norge er over. Arbeiderpartiet og Brustad hevder også at de er tilhengere av kraftproduksjon basert på gass. Samtidig er det samme partiet mer katolsk enn paven når det gjelder utslipp av såkalte klimagasser, noe som også er kommet til uttrykk her i dag. Arbeiderpartiet og representanten Brustad må snart ta innover seg at dette ikke henger sammen. Istedenfor å ta selvkritikk for sin mangelfulle energipolitikk og gjøre noe med den, opplever vi her i dag at man heller vil satse på bioenergi «for å bedre situasjonen innen kraftforsyningen», som det heter så fint i interpellasjonen. Jeg har vanskelig for å ta dette alvorlig. Selvfølgelig kan det virke positivt å satse på bioenergi, i likhet med andre former for energi, men vi må i langt større grad satse på kostnadseffektive løsninger istedenfor det som er in i tiden eller politisk korrekt. Både på kort og mellomlang sikt er det bare økt kraftproduksjon, basert på enten vann eller gass, som vil gi oss tilstrekkelige energimengder, få balanse i markedet og sikre forsyningen. Det er ingen vei utenom dette. Nå må snart både Arbeiderpartiet og Regjeringen ta dette innover seg, før forsyningen bryter sammen.
Harald Victor Hove (Høyre), 2004-03-11:
Jeg antar at karakteristikken var knyttet til parti og ikke til person. Som det allerede er gjort klart fra tidligere talere her, så er søknaden om utvidelse av Trollfjord I-kraftverket avvist av to regjeringer, både regjeringen Stoltenberg i desember 2000 og den sittende Samarbeidsregjeringen. Begge regjeringene har konkludert med at hensynet til natur og miljø må ha avgjørende vekt, og at skadene og ulempene for de allmenne interesser er større enn fordelene ved utbyggingen. Utvidelsen av dagens kraftproduksjon i området vil gi et helt begrenset bidrag til kraftproduksjonen. Det er snakk om en relativt liten og marginal utbygging med lav nyttefaktor som ikke rettferdiggjør naturinngrepene. Olje- og energidepartementet omtaler «vissheten om at et område som Blåskavlen i det hele tatt blir berørt», som den største ulempen og et sterkt argument mot utbygging. Blåskavlen er et av de få kystnære breområder i regionen og betraktes som et viktig naturdokument. Utbyggingen vil være et teknisk inngrep i et intakt brevassdrag og vil ta fra Trollfjordområdet dets siste fossefall. Det at et naturområde er vanskelig tilgjengelig, gjør det faktisk ikke av den grunn mindre viktig. Også den urørte og den i hvert fall vanskelig tilgjengelige og, for den saks skyld, utilgjengelige natur er viktig. Om utbyggingen ikke vises fra hurtigrutedekket, vil den være godt synlig for fotturister i enkelte deler av området. Direktoratet for naturforvaltning påpeker Blåskavlens betydning som eneste bre og brevassdrag i Lofoten. Det er av stor betydning å ha et uberørt fjord- og tindelandskap med bre og brevassdrag. Det er en oppfatning Venstre er helt enig i. Fremskrittspartiets syn på natur slik det kom til uttrykk i et innlegg her, er Venstre ikke enig i. Og det er mulig at det kan være vanskelig, eventuelt, for en del å forstå naturverdiene som er knyttet til dette området. Men jeg må si at jeg også har litt vanskelig for å forstå de noe høytidsstemte innlegg for hvor viktig denne vannkraftutbyggingen er, når man måler det i forhold til den vannkraften man får ut. Det er greit – det er faktisk også Venstre enig i – at det er riktig med en del mindre vannkraftutbygginger, hvor de kan gjøres med en relativ høy gevinst rent energimessig og uten naturinngrep av betydning. Men det er ikke et slikt tiltak vi her står overfor. Her står vi overfor et tiltak som helt riktig er lite, men hvor naturinngrepene ikke er uvesentlige, spesielt i forhold til det man får ut av utbyggingen. Venstre støtter derfor både holdningen til den forrige arbeiderpartiregjeringen, regjeringen Stoltenberg, og den nåværende regjeringens holdning om å avslå søknaden om utbygging. Venstre er lite glad for at de to andre regjeringspartiene ikke følger Regjeringens standpunkt.
Harald Victor Hove (Høyre), 2004-03-11:
Klimagassproblemstillingene er kanskje en av de største politiske utfordringene vi står overfor. Kyoto-forhandlingene medførte heldigvis at Norge har viktige utfordringer knyttet til betydelige reduksjoner i klimagassene. Det å redusere energiuttaket fra fossile energikilder er i dette perspektivet viktig. Samtidig er økt vannkraftutbygging ikke svaret på det energibehovet som er knyttet til reduksjon av fossile brennstoff og økningen i energibehovet. I dette perspektivet er det temaet som interpellanten har tatt opp, meget viktig. Vi har store ubrukte varmeressurser som ikke utnyttes. Venstre er derfor overbevist om at det viktigste grepet som må tas nå, er å begynne å ta i bruk de ubrukte varmeressursene, enten det er avfallsvarme eller det er bioenergi fra jord- og skogbruket. I parentes bemerket: Det verste Norge kan gjøre, er å øke bruken av fossile energikilder som olje og gass, med tilhørende økte klimagassutslipp. Økt bruk av bioenergi er avgjørende for å lykkes med å etablere et marked i Norge for varme basert på annet enn vannkraft og olje eller gass. Regjeringen har nå signalisert at det skal innføres en elavgift fra 1. juli. Det er et nødvendig tiltak. Venstre har et sterkt ønske om at den nye avgiften i enda større grad enn tidligere vil være en stimulans for å erstatte høyverdig elektrisitet til oppvarming med andre energikilder. For det er ingen tvil om at priser og avgifter stimulerer atferd. Det viste fjorårets prissjokk på strøm til fulle: Aldri har det blitt produsert og brukt så mye bioenergi som i fjor vinter. Det er også viktig å ha støtteordninger som stimulerer til økt kommersiell produksjon og bruk av bioenergi. Det har denne Regjeringen etablert, både gjennom Enova og Landbruksdepartementets bioenergiprogram, som forvaltes av Innovasjon Norge. Økt bruk av bioenergi tjener flere formål: Det gir skogeiere nye inntektsmuligheter, det er med på å frigjøre strøm, slik at strøm kan brukes til andre, mer høyverdige formål, og det kan erstatte bruken av fossil energi som olje og gass og dermed redusere klimagassutslippene. Det er i arbeidet med å redusere utslippene av klimagasser liten tvil om at transportsektoren er den sektoren der aktivitet og følgelig utslipp øker. Venstre har som visjon at Norge skal gå i front for å konvertere transportsektoren til å bli en nullutslippssektor, med hydrogen som drivstoff. Men det er en visjon som ikke blir realisert i morgen. I påvente av dette er etanol innblandet i bensin, biodiesel til erstatning for vanlig diesel, det mest målrettede man kan bruke for å redusere klimagassutslippene i transportsektoren.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-03-11:
I noen saker møter en seg selv i døra. Jeg kan forsikre representanten Langeland om at det er jeg meget fornøyd med og meget bekvem med. Nå som vi nærmer oss påske, er det lurt å lytte til fjellvettregelen om at det er ingen skam å snu. Det har både Arbeiderpartiet og regjeringspartiene her i huset gjort. Vi har også sagt i mange sammenhenger at vi er opptatt av både å oppruste eksisterende kraftverk når det er riktig, og å utvide, og vi vil også øke utbyggingen av småkraftverk. Vi er nødt til å øke energiproduksjonen i Norge, og også øke driftssikkerheten i kraftsystemet. Nå er ikke dette noen stor utbygging. Det har minimale inngrep i naturen, og jeg er enig med saksordføreren i at fordelene ved denne utbyggingen er større enn ulempene. Selv om dette ikke er noen stor sak, er det faktisk slik at det er en viktig ressurs for kraftsystemet lokalt i Lofotenregionen i krise- og beredskapssituasjoner. Derfor vil jeg slutte opp om det saksordføreren har sagt, og støtter selvfølgelig flertallets innstilling.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-03-11:
Jeg takker statsråden for innlegget og svaret, og er glad for at statsråden viser vilje til å satse enda mer på bioenergi. Men på noen punkter her skulle jeg gjerne hatt et litt klarere svar. Det ene var noe av det siste som statsråden tok opp, nemlig EU-direktivet, som jeg skjønner er til behandling i spesialutvalget i Regjeringa, og om statsråden kan si litt mer nøyaktig når han har tenkt å komme til Stortinget med den saken, for jeg tror det haster litt. Det andre er at fra Arbeiderpartiets side har vi ikke noen problemer med å sette to streker under det i forsyningssikkerhetsmeldinga som dreier seg om bioenergi, f.eks. det som dreier seg om infrastruktur til fjernvarme, så det skal vi helt klart bli enige om. Vi har jo vært enige når det gjelder penger til Enova også til dette formålet. Men det som også er viktig, er at en nå greier å få i gang igjen – og får satt i gang enda flere prosjekter rundt omkring i landet – prosjekter som nå er lagt på is, fordi det er uavklart hva som skjer med elavgifta i forhold til næringslivet. Regjeringa skal jo komme tilbake med det i revidert nasjonalbudsjett, men kan vi der forvente at Regjeringa legger opp til en modell som gjør at det blir attraktivt å fortsette med mange gode løsninger nå, for å kunne utnytte bioenergi og fjernvarme på en god måte, og slik at vi får langt flere prosjekter i gang? Det siste som jeg gjerne skulle hatt et klarere svar på, gjelder tempoet i introduksjonsprogrammet som energi- og miljøkomiteens flertall har tatt til orde for i klimameldinga. Det hørte jeg ikke at statsråden svarte helt konkret på.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-03-11:
Jeg er glad for at denne debatten viser at det er veldig bred enighet, med unntak for Fremskrittspartiet, om å satse mer på bioenergi i Norge, og det er viktig. Vi trenger det av hensyn til miljøet, vi trenger det av hensyn til å skape flere arbeidsplasser, ikke minst i Innlands-Norge, og vi trenger det også fordi det er et bidrag for å gjøre noe med kraftunderskuddet. Men da er det ingen grunn til å nøle. Og jeg vil fortsatt utfordre statsråden til å vise litt mer handling. Jeg ser at det er mye bra på gang. Det vil få Arbeiderpartiets støtte. Men det er også slik at når det gjelder spørsmålet om biodrivstoffdirektivet, så hørte jeg i tillegg til at statsråden sa at det var under arbeid i Regjeringa, at det også var veldig mange motforestillinger mot å implementere det. Fra Arbeiderpartiets side må jeg si at det er viktig både å få det fram og også å implementere det, fordi det vil få virkning i forhold til produksjonskapasiteten innenlands, og det vil også få virkning i forhold til hvor fort en kan redusere utslippene i transportsektoren. Vi vet at transportsektoren er en av dem som slipper ut veldig mange stoffer som vi ikke ønsker. Så tar jeg det for gitt at statsråden, når han nå kommer med el-avgifta og hva som skjer med den i revidert nasjonalbudsjett, har et opplegg som gjør at det stimulerer til mye større bruk av bioenergi enn det som dessverre nå har stoppet opp, og at også tempoet når det gjelder grønne sertifikater er høyt, slik at vi får innført det så fort som mulig. Så til Fremskrittspartiet. I motsetning til Fremskrittspartiet greier Arbeiderpartiet å ha to tanker i hodet på en gang. Og jeg må nok si at det er ganske urimelig å beskylde Arbeiderpartiet for ikke å ha gjort noen verdens ting med kraftunderskuddet i Norge. Da må jeg med all respekt si at Fremskrittspartiet har fulgt veldig dårlig med i timen. Arbeiderpartiet har gjort noe både når det gjelder vannkraftutbygginger og ikke minst gasskraft – hvor vi har fått utrolig mye kjeft, men det tar vi imot med glede – og også for å opprette Enova og få mye penger til alternative energikilder, som f.eks. bioenergi. Når det så gjelder representanten Karin Andersen og SV, tar jeg til etterretning at hun velger å så tvil om mitt og Arbeiderpartiets engasjement for å øke bruken av bioenergi. Det synes jeg egentlig er trist, fordi jeg tror Arbeiderpartiet og SV på dette punktet kan være enige om svært mye. Det er ingen motsetning i at Arbeiderpartiet i tillegg til å ville ha en økt satsing på bioenergi også er opptatt av å bygge gasskraftverk for å redusere kraftunderskuddet og dermed få lavere strømpriser, og jeg vil advare mot å oppkonstruere motsetninger mellom regioner i landet. Vi trenger både økt bruk av bioenergi og mer gass for å få strømprisen ned både for folk og for bedrifter.