Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-06-03:
Da hĳabdebatten raste som verst, var representanter fra Fremskrittspartiet i kjent stil raskt ute med å levere et Dokument nr. 8-forslag som trekker det hele vel langt. Kristelig Folkeparti mener at religiøse symboler og uttrykk har en naturlig plass i det offentlige rom, og mener at det er viktig at alle skal kunne uttrykke sin tro og sin religion uten frykt for represalier eller diskriminering. Da debatten om hĳab i politiet pågikk, konkluderte Kristelig Folkeparti med at politiets uniformsreglement bør beholdes slik det er i dag. Begrunnelsen er at vi anser politiyrket som en spesiell tjeneste der det stilles særlige krav til nøytralitet og uniformslikhet. Det er et godt stykke fra vår posisjon i den saken til å kunne støtte Fremskrittspartiets forslag i Dokument nr. 8:44 om arbeidsgivers styringsrett når det gjelder bekledning. Det Fremskrittspartiet ønsker, er jo i bunn og grunn et generelt forbud mot bruk av hĳab. Dette kom også til uttrykk på politiets landsmøte, i form av vedtak om forbud mot hodeplagget i skolen og utkastelse av barn som likevel brukte det. Jeg mener statsråden i sitt brev til komiteen gjør godt rede for hvorfor Fremskrittspartiets forslag ikke bør bifalles. Dette brevet er vedlagt innstillingen. Kristelig Folkeparti er enig i statsrådens vurdering om at forslaget om «å styrke arbeidsgivers styringsrett til uniform og bekledning, slik at arbeidsgiver ut fra egne vurderinger om hva som er forenlig med virksomhetens interesser, står fritt til å kontraktsfeste tilsattes personlige bruk av religiøse eller politiske symboler i arbeidssituasjonen», er for generelt og for vidtgående. Forslaget går ut på å etablere klare regler slik at personlige, religiøse eller politiske symboler, eventuelt andre verdisymboler, ikke kan benyttes i sammenhenger hvor statens ansatte bærer uniform. Det kan oppstå legitime grunner til å begrense den ansattes adgang til bruk av symboler. Spørsmålet om hĳab i politiet er et eksempel på det. Men statens ansatte utøver myndighet på mange forskjellige områder – det gjelder ulike stillinger med ulike oppgaver og funksjoner. Kristelig Folkeparti mener klart at det ikke er bruk for et slikt forbud. Det siste forslaget fra Fremskrittspartiet går ut på å «avvise ethvert særkrav fra særskilte grupper om at samfunnet skal tilpasses deres ønsker eller behov». Vi lever i et demokratisk samfunn der det er en demokratisk rettighet å få lov til, gjennom demokratiske virkemidler, å fremme et hvilket som helst krav en måtte ønske. Kristelig Folkeparti ønsker ikke å innskrenke denne rettigheten for noen, selv om det måtte stilles krav som går på tvers av vår egen politikk. Noen krav vil vinne fram, mens andre vil bli avvist. Slik må det være i et demokrati. Dette hensynet kan ivaretas, samtidig som vi krever respekt for fellesverdier. Den siste tidens avsporinger i den offentlige krangelen om integrering og islamisering viser at det er et stort behov for en bred debatt om hvilke fellesverdier vi ønsker skal prege samfunnsutviklingen. Det er viktig å unngå at det utvikler seg grupper som ikke kjenner at de har noe til felles med resten av samfunnet. Det må være noe felles som binder oss sammen. En kjerne i disse verdiene er den brede kristne og humanistiske arven som det norske samfunnet er tuftet på, og som er et sentralt grunnlag for menneskerettighetene. Norge er tydelige i FN og i andre internasjonale sammenhenger på at alle land må respektere menneskerettighetene. Det må vi også være overfor innbyggerne. Det å være norsk innebærer rettigheter. Det innebærer også plikter. Integrering handler ikke om å omfavne politiske standpunkter eller tradisjoner som bryter med menneskerettighetene. Det handler om å anerkjenne enkeltmenneskets verdi – som er like uendelig stor, uavhengig av hvor man kommer fra, eller hva man heter. Prinsippet om likeverd er en helt sentral fellesverdi for det norske samfunnet. Det innebærer at miljøer som har praktisert eller godkjent kjønnslemlestelse og tvangsekteskap, må ta tydelig avstand fra slike kvinneundertrykkende tradisjoner. Men vi må aldri la disse utfordringene bli et påskudd til å stigmatisere en hel gruppe.