Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-02-02:
Jeg lover at jeg ikke skal bruke like mye av min saksordførertaletid i denne saken. Innledningsvis vil jeg takke komiteen for samarbeidet i saken. Representantforslaget dreier seg om å ta inn i § 4 i lov om offentlige anskaffelser en henvisning til prinsippet om ivaretagelse av miljø-, sosial- og arbeidsrettslige forhold, og at dette likestilles med gjeldende prinsipper om konkurranse, likebehandling, forutberegnelighet, etterprøvbarhet og forholdsmessighet i offentlige anskaffelser. Dette forslaget løftes fram av et mindretall i komiteen. På bakgrunn av eksisterende regelverk i lov og forskrift og tilbakemelding fra næringsministeren har komiteens flertall kommet til at dagens regelverk er dekkende på området. Det er bl.a. gjennom forskrifter slått fast at disse hensynene ligger til grunn og er avvisningsgrunn ved offentlige anbud. Dommen det henvises til i forslaget, gjelder også det – hvorvidt et brudd på arbeidsmiljøforpliktelser kan være avvisningsgrunn. Det ble slått fast at det er det innenfor eksisterende rett, og siden dette i hovedsak er et felles europeisk regelverk, vil dommen også ha virkning for norske forhold. Men dette er, som tidligere sagt, dekket i norsk regelverk allerede. § 4 ivaretar egentlig plikter oppdragsgiver har overfor tilbydere, og sikrer at de behandles rimelig, rettferdig og i tråd med god forretningsskikk – med andre ord spillereglene for konkurransen for å beskytte tilbyder mot vilkårlighet. Bestemmelsen som her foreslås, gjelder noe annet, nemlig hva tilbudene skal inneholde, altså plikter eller hensyn leverandørene må overholde for å ha et gyldig tilbud eller for ikke å risikere at tilbudet blir avvist før det blir reelt vurdert. Med andre ord endrer forslaget denne paragrafen fra å være en beskyttelse fra leverandørene til å være et krav til leverandørene, og skaper dermed en innbyrdes spenning i bestemmelsen. Slik sett kan vi komme til å se konflikter der en ønsker å sette til side spillereglene for å oppnå hensynene eller motsatt, så lenge disse blandes sammen her, eller det aktivt sies at de skal likestilles. Det er derfor viktig for meg å si at spillereglene må ligge fast og være like for alle uansett hvilke hensyn man vektlegger i anbudsspesifikasjonen. Forslagsstillerne vil nok mene at disse er komplementære, men siden de er så forskjellige og lett kan trekke i forskjellig retning, er det hensiktsmessig å skille spilleregler og hensyn fra innhold og krav til leverandør. Med andre ord kan det hende at § 4 ikke er stedet dette hører hjemme, hvis det skulle høre hjemme noe sted, men det kan en sikkert komme seg rundt. Mer utfordrende er det derimot at en da vil være i en situasjon hvor dette regelverket ville være delt mellom forskrift og lov, ikke bare på nivå, men også når det gjelder alvorlighetsgrad og betydning. Mange ville f.eks. hevde at alvorlig kriminalitet vil være et like alvorlig hinder for kontrakt, eller at fraværet av det kan være en viktig forutsetning. I dag er disse bestemmelsene samlet på forskriftsnivå. Det gir en enklere oversikt, større fleksibilitet og kortere responstid når det gjelder utvikling av et treffende regelverk. Det kan også være et hensyn i dette. Men det viktigste er at disse forholdene, hensynene og avvisningsgrunnene allerede er ivaretatt, og det er ikke tvil om det i norsk innkjøpsrett, og da er det heller ikke noe behov for å lage en ny lovbestemmelse.