Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-03-09:
Konkurranse er et viktig demokratisk redskap. Det sikrer borgerne valgfrihet, og det sikrer økt åpenhet og innsyn i ellers lukkede prosesser. Derfor har det vært viktig og riktig at det de siste årene har oppstått en reell konkurranse på alle viktige meieriprodukter. Spørsmålet er om det er behov for ytterligere tiltak for å øke konkurransen. For Venstre er det viktigste å sikre at den konkurransen som nå er etablert, videreføres både gjennom økonomiske virkemidler der det er nødvendig, og gjennom et godt regelverk som aktørene har tillit til. Derfor ber vi sammen med Høyre og Fremskrittspartiet Regjeringen legge fram en ny vurdering av konkurranseforholdene i meierisektoren i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, som kommer om kort tid. Spesielt er det viktig å se på om det er nødvendig med bedring av vilkårene. Det er ingen tvil om at det å etablere konkurranse på et område hvor det gjennom årtier har vært en monopolsituasjon, tar tid, og det er uten tvil krevende for konkurrenten. Det er også åpenbart at en monopolist har hatt fordeler av å bygge seg opp uten konkurranse og å tilpasse seg en framtidig konkurranse. Derfor mener Venstre at det er riktig at det i en overgangsperiode gis økonomiske fordeler til de aktørene som gjør den vanskelige jobben det er å sørge for konkurranse mot en etablert monopolist. I dette tilfelle gjelder det ikke minst for Q-meieriene, som har utfordret Tines monopol på konsummelkområdet. Jeg tenker her både på ordningen med spesiell kapitalgodtgjørelse og ordningen med ekstra distribusjonstilskudd. Til sammen utgjør dette relativt stor summer, anslagsvis kanskje 30–40 mill. kr bare for ett år. Når enkelte, det være seg aktører eller politikere, påberoper seg likhet, er det viktig ikke å glemme at nettopp slike særordninger eksisterer og synes helt nødvendige også i kommende år. Fastsettelse av kapitalkostnader i markedsordningen for melk er sammensatt og komplisert. Det en ikke må glemme i den sammenhengen, er forskjellen på forventet avkastning av kapital i et aksjeselskap og et samvirkeforetak. Det ble foretatt en grundig utredning og gjennomført omfattende høringer av den forrige regjeringen før en til slutt fastsatte regelverket for den nye markedsordningen med virkning fra 2004. Venstre mener at det er bare Tine som på en effektiv måte er i stand til å være markedsregulator i dagens system. Noen hevder det er en fordel for Tine, men den fordelen kan en absolutt sette spørsmålstegn ved all den tid Tine selv ved flere anledninger har uttrykt ønske om å fratre rollen som markedsregulator. Det som er problemet, er at markedsordningen for melk er svært komplisert, og det råder mangel på tillit til ordningen fra aktørenes og mange andres side. Derfor mener Venstre det er viktig at det foretas en løpende vurdering av ordningen, og at Regjeringen kommer tilbake til Stortinget med sin vurdering i revidert budsjett. Det er viktig at en ikke bare i prinsippet er opptatt av konkurranse innenfor landbrukssektoren, men at en også viser det i praksis. Flere saker den siste tiden viser at Regjeringen dobbeltkommuniserer på nettopp det området. Jeg kan ikke gå inn på de ulike enkeltsakene, men har likevel lyst til å nevne én. Det er håndteringen av forespørselen fra Q-meieriene om omstillingsstøtte til Gausdalmeieriet gjennom våren og sommeren 2006. Min påstand er at hadde viljen vært til stede, hadde en funnet en løsning. I stedet valgte Regjeringen først å skylde på tidspunktet for søknaden, for dernest å sende søknaden over til Innovasjon Norge med den åpenbare viten at det ikke ville føre fram. Dette bekreftes også i brev fra statsråden til Lars Sponheim datert 20. november i fjor, hvor det framgår at statsråden og departementet nærmest har vært et ekspedisjonskontor for søknaden uten vilje til å gå inn i sakens realiteter. Skal man lykkes med å etablere varig konkurranse også innen melkesektoren, er de politiske signalene som illustrerer viljen, avgjørende. Her er det viktig at Regjeringen ikke sender feil signaler. Derfor er det av fundamental betydning at Regjeringen foretar en vurdering av ordningen og foreslår nødvendige endringer som gjør at ordningen er bærekraftig over tid, og dermed også inngir den nødvendige tillit.