Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-05-05:
Organisert kriminalitet er ein klar trussel mot velferd og tryggleik og har fått betydeleg oppmerksemd dei siste åra. Denne typen kriminalitet kan vere ganske krevjande å avdekkje og avsløre – dette fordi lovbrota går på tvers av både landegrenser og politidistrikt. Kjenneteikn på organisert kriminalitet er at den blir utøvd i det skjulte og av grupper som er både smarte og velorganiserte. Kriminalitetsområda me her snakkar om, er bl.a. narkotika, menneskehandel, menneskesmugling, IKT-kriminalitet, økonomisk kriminalitet og mobil vinningskriminalitet. Organisert kriminalitet utgjer ei veksande utfordring både nasjonalt og internasjonalt. Derfor er det svært viktig å utveksle og samhandle med landa rundt oss. Stortingsmeldinga gir ein god situasjonsomtale. Den er i stor grad basert på trend- og trusselanalyser. Eit av dei viktigaste strategiske spørsmåla er korleis innsatsen skal samordnast og styrast, både nasjonalt og internasjonalt. Eg meiner at stortingsmeldinga, og innstillinga frå komiteen, gir mange og gode svar på dette. Meldinga peiker på at ein må møte dette på ein adekvat og effektiv måte, ikkje minst gjennom eit aktivt og målretta internasjonalt politi- og påtalesamarbeid. Det er ein klar samanheng mellom organisert kriminalitet og konfliktsituasjonar i fleire land. Dette er situasjonar som leier til alvorlege brot på grunnleggjande menneskerettar. Det er viktig å harmonisere tiltak og lover på tvers av landegrensene, og å slutte opp om arbeidet som blir gjort i ulike internasjonale organisasjonar, til dømes gjennom å tiltre og ratifisere FNs konvensjon og dens protokollar mot grenseoverskridande organisert kriminalitet og FNs konvensjon mot korrupsjon. Schengen-avtala har vore aktivt diskutert den siste tida både i Noreg og i enkelte EU-land, òg her i dag, og dette av noko ulike grunnar. I Noreg har enkelte hevda at ei avvikling av indre grenser gjer at me får meir kriminalitet, og at løysinga er å føre ein meir restriktiv grensepolitikk. Eg meiner at dette kanskje ikkje er vegen å gå. Me treng meir samarbeid, ikkje mindre. Me treng gode internasjonale verktøy for å kjempe mot denne typen kriminalitet. Eitt enkelt land vil ikkje klare dette aleine. Schengen informasjonssystem, SIS, er ein felles database som er viktig i kampen mot organisert kriminalitet. Databasen er oppretta for at styresmaktene i Schengen-landa enkelt og effektivt skal kunne utveksle opplysningar om personar og gjenstandar. SIS kompenserer for det å avvikle grensekontrollen på indre grenser. Men eg ser òg at det kan vere mogleg å forandre og forbetre Schengen-avtala, slik òg EU-kommisjonen tek til orde for i dag. Til slutt er det grunn til å gje regjeringa ros for ei kraftig satsing på politiet dei siste åra. Me ser at denne satsinga gir gode resultat i form av fleire oppklarte saker, og det viser òg tal frå Statistisk sentralbyrå. Operasjon Grenseløs, og andre slike prosjekt, skal ha mykje av æra for dette. Når det gjeld Operasjon Grenseløs, er det eit samarbeid på tvers av politidistrikt der ein utelukkande jobbar med å kjempe mot vinningskriminalitet som blir utført av omreisande bandar. Mange av dei som blir tekne og fengsla, kjem frå andre land, ofte land i Aust-Europa. Politiet sitt gode resultat har ført til nye utfordringar for kriminalomsorga – fengsla er fulle. For å bøte på dette er det viktig med meir bruk av soningsoverføring. Per dato sit det om lag 1 200 utanlandske statsborgarar i norske fengsel. Mange av dei skulle heller ha sona sin dom i heimlandet, slik at fengselsplassane blei frigitte. Arbeidet med soningsoverføring er ein langvarig og omstendeleg prosess. Eg er glad for at justisministeren har fått på plass soningsavtaler med Litauen, Romania og Latvia, og at han jobbar iherdig for å få Noreg med i eit nytt europeisk samarbeid om soningsoverføring som trer i kraft frå desember i år.