Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2012-05-07:
Hvert år opplever mange tusen nordmenn å pådra seg store gjeldsproblemer. Antallet som har søkt gjeldsordning etter gjeldsordningsloven, har økt kraftig de siste årene, og i de tre første månedene i 2011 var tallet over 50 pst. høyere enn i samme periode i 2009. Fra 2006 til 2010 har, ifølge tall fra Finansdepartementet, antall personer som blir ilagt tvangstrekk av alminnelig namsmann, mer enn tredoblet seg, fra 32 000 personer til over 96 000 personer. Samtidig er det indikasjoner på at det offentlige systemet, som skal ivareta og håndtere dem som pådrar seg gjeld de ikke kan betale tilbake, ikke fungerer som det skal. Jeg er derfor glad for den interpellasjonen vi har her i dag. Det er en veldig viktig sak og et viktig spørsmål som berører veldig mange mennesker – altfor mange mennesker. Det er grunnleggende at dersom noen kommer i en situasjon der gjelden blir uoverkommelig stor, skal man i størst mulig grad gis mulighet til å gjøre opp for seg. Det er også grunnleggende at de personer som havner i en slik situasjon, skal kunne beholde en stor nok del av sin inntekt, slik at den er mulig å leve av. Høyre er bekymret over at praktiseringen av lovverket kan undergrave skyldnerens mulighet til å kunne gjøre opp for seg på en best mulig måte. Det vil for mange kunne føre dem inn i en spiral som leder dem inn i permanent fattigdom. Voksne mennesker må i utgangspunktet ta ansvar for sine egne økonomiske disposisjoner. Samtidig må vi bare anerkjenne at svært mange havner i et gjeldsuføre av ulike årsaker, som bl.a. interpellanten var inne på i sitt innlegg. Det er viktig å arbeide langsiktig for å bekjempe årsaken til nyfattigdom. Blant de mange som har spesielle utfordringer, er det også mennesker som har rusproblemer, manglende tilknytning til arbeidslivet, psykiske lidelser, manglende integrering og gjeldsproblemer. Høyre mener at det å gi lån, også forbrukslån i utgangspunktet, kan være positivt. Det kan være gunstig for en del at lån er tilgjengelig også hvis man ikke har sikkerhet nok til å ta opp lån i vanlige banker. Samtidig har ordningen med privat kreditt nærmest eksplodert de siste årene. En av årsakene kan også være at givere av forbrukslån i realiteten ikke behøver å foreta en reell vurdering av låntakers betalingsdyktighet. Sett i det perspektivet kan mulighetene til å legge inn trekk i skyldnerens lønn bidra til å løfte byrden over fra den enkelte utlåner til det offentlige systemet, og det kan også innebære et kunstig stimuli til å gi høyere lån. Jeg synes interpellanten i dag tok opp en annen side av det med gjeldsproblemer som kanskje ikke er så ofte oppe i debatten, nærmere bestemt knyttet til dem som ses på som ressursmennesker, som etablerer bedrifter eller som rett og slett bare opplever et samlivsbrudd, men havner i alvorlige gjeldsproblemer. Jeg har derfor lyst til å nevne et vedtak som ble fattet på Høyres landsmøte i helgen, som jeg er veldig glad for. Det er nemlig knyttet til boligmarkedet. Boligprisene i Norge har de siste årene hatt en kraftig vekst, og mye av den veksten kan forklares med økt kjøpekraft. Det som har skjedd den siste tiden, er nemlig at Finanstilsynets krav til bl.a. egenkapital har blitt forsterket. Økte boligpriser og strengere regulering fra Finanstilsynet har spesielt gått ut over unge førstegangsetablerere, og resultatet har blitt at unge i dag enten er avhengige av velstående foreldre eller av offentlige ordninger, eller de er kanskje nødt til å benytte seg av usikker kreditt og dermed sette seg i en forferdelig gjeldssituasjon veldig tidlig i livet, noe som også kan skape store problemer for resten av livet. Høyre ønsker å gjøre det mulig for unge å etablere seg i boligmarkedet uten å være avhengig av pengesterke foreldre eller offentlige støtteordninger. Derfor foreslår vi å fjerne kravet om 15 pst. egenkapital ved kjøp av bolig. Jeg håper at statsråden kan svare på hvordan regjeringen ser på Finanstilsynets krav om 15 pst. egenkapital ved kjøp av bolig. Ser ikke statsråden og regjeringen at dette er med på å øke sosiale forskjeller i samfunnet, at en øker risikoen for at mange setter seg i store gjeldsproblemer, og at de med lav inntekt – de yngste og de uten foreldre med evne til å gi finansiell bistand – stenges ute av boligmarkedet på denne måten?