Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-10:
Jeg har tillatt meg å be om ordet i henhold til forretningsordenens § 54 for å stille et spørsmål til presidentskapet ved møtets slutt, og jeg takker for velviljen og muligheten til å stille spørsmålet ikke bare gjennom presidentskapet, men til presidentskapet, for en gangs skyld. Bakgrunnen for spørsmålet er Dalai Lamas besøk i Norge i mai i år. Dalai Lama vant som kjent fredsprisen i 1989 for sitt arbeid for menneskerettigheter i Tibet og er kjent for mangeårig innsats for konfliktløsning ved hjelp av fredelige og ikke-voldelige metoder. Dalai Lama har vært på besøk i Norge før og møtt norske politikere ved slike private besøk. I 2005 møtte han f.eks. daværende statsminister Kjell Magne Bondevik og Stortingets daværende president, Jørgen Kosmo. Presidentskapet har bestemt at det ikke ønsker et møte mellom Stortingets president og Dalai Lama ved denne anledningen. Tibet-komiteen har også fått avslag på sin forespørsel om å få bruke lagtingssalen til sitt møte med Dalai Lama og har fått et annet møterom. I Dagsnytt Atten på NRK i går argumentert Stortingets andre visepresident for at denne avgjørelsen var tatt for at møtet med Dalai Lama ikke skal minne om et offisielt statsbesøk. Han uttalte også at det var best om Dalai Lama ikke kom inn hovedinngangen på Stortinget, fordi det da ville minne om et statsbesøk. Det minner litt om den gangen PLO besøkte Stortinget for første gang. Da ble de smuglet inn bakdøren av SVs stortingsgruppe. Jeg håper at vi ikke skal få en gjentakelse av det. Stortingspresidenten har på prisverdig vis, synes jeg, tatt initiativ til å løfte menneskerettighetene høyere på Stortingets dagsorden og vektlegge dette husets ansvar og rolle som forsvarer av våre grunnleggende prinsipper og verdier. En mottakelse av Dalai Lama på linje med det som ble signalisert i media i går, synes jeg harmonerer dårlig med den intensjonen. Det er sånn at en rekke av Stortingets partier ikke er representert i presidentskapet i denne perioden. Derfor har vi ikke anledning til å delta i de diskusjonene presidentskapet har hatt rundt en beslutning som denne, og når presidentskapet heller ikke har tatt initiativ til å konsultere de parlamentariske lederne, finner jeg det nødvendig å reise denne saken på den måten jeg nå gjør. Til nå har det f.eks. vært vanlig at lagtingssalen blir brukt til ulike typer møter med eksterne gjester, og at alle gjester har hatt mulighet til å gå inn Stortingets hovedinngang. Stortingspresidenten uttalte til NRK i går at han ikke ville nøre opp under den vanskelige situasjonen Norge har med Kina. Det tror jeg vi alle er enige om. Vi er alle tilhengere av å bedre Norges forhold til Kina. Selv mener jeg Kina på avgjørende områder har bidratt til en positiv utvikling i verden, til å redusere antall fattige, til å fordele makt jevnere mellom nord og sør. Men Kina er også et diktatur med en alvorlig menneskerettighetssituasjon. I møte med det må vi i Norge vise fasthet på våre verdier. Det å stå opp for menneskerettigheter må innebære å gjøre det også når det er vanskelig, også når det kan koste oss noe. Det er etter min mening i Norges stortings beste tradisjon å være åpen for dialog og samtale med alle. Å møte Dalai Lama er ingen fiendtlig handling overfor Kina, å la han gå inn hoveddøren er ingen fornærmelse mot noen. Derfor kommer SV til å møte Dalai Lama ved vårt medlem i utenrikskomiteen, Bård Vegar Solhjell. Jeg håper også å få muligheten til å gjøre det selv. Jeg har på bakgrunn av det tre spørsmål som jeg ønsker svar på fra presidentskapet: Det første er hvorfor presidentskapet har valgt å si nei til et møte med Dalai Lama under hans besøk i mai. Det andre spørsmålet er om det ikke hadde vært naturlig rundt en såpass viktig beslutning at de parlamentariske lederne blir konsultert. Og det tredje er om det virkelig er riktig at det vurderes å henvise Dalai Lama til en bakdør på Stortinget.