Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-10-22:
La meg innledningsvis få understreke at jeg tar engasjementet rundt vindkraft på største alvor. På bakgrunn av høringen av forslaget om nasjonal ramme for vindkraft har regjeringen nylig varslet at vi ikke kommer til å gjennomføre en nasjonal ramme med de utpekte områdene for ny vindkraft. Så er det, som representanten Heggø viser til, også varslet endringer i konsesjonsbehandlingen, som jeg kommer tilbake til. Vindkraften som nå bygges ut, er et resultat av en villet politikk. I to tiår har forskjellige regjeringer og storting lagt til rette for utbygging av vindkraft. Jeg vil minne om at den rød-grønne regjeringen allerede i 2005 i Soria Moria-erklæringen foreslo å innføre et pliktig grønt elsertifikatmarked. Regjeringen Stoltenberg II fremmet i 2011 forslag om et felles elsertifikatmarked sammen med Sverige. Elsertifikatsystemet ble det sentrale virkemiddelet for å støtte utbygging av fornybar energi. Stortingets ønske har altså vært at det skal bygges ut mer vindkraft i Norge enn det kraftmarkedet ga grunnlag for. Nå har teknologiutvikling og fallende kostnader bedret lønnsomheten på vindkraft. Konsesjonene som nå realiseres, er gitt både av dagens regjering og den forrige regjeringen. Jeg har stor respekt for lokaldemokratiet, og med noen ytterst få unntak i form av utvidelser av vindkraftverket på Kvaløy i Troms og en liten del av en vindkraftkonsesjon i Kvinesdal, som berører Lyngdal kommune, har denne regjeringen ikke gitt konsesjoner til vindkraftverk der vertskommunen har vært imot. God lokal forankring har i praksis vært avgjørende for at vindkraftverk skal få konsesjon. Nær alle vindkraftprosjektene som nå bygges, er derfor basert på konsesjoner som har fått støtte i vertskommunene. Vi har derimot sagt nei til flere prosjekter der kommunene har vært for. Spørsmålet om det bør tillates vindkraft i et område avgjøres i selve konsesjonsprosessen. Dette er åpne og demokratiske prosesser, der kommuner og andre synspunkter på et prosjekt blir hørt. Dersom en utbygger har fått konsesjon, kan ikke denne trekkes tilbake fordi kommunen i etterkant har ombestemt seg. Vindkraft innebærer betydelige investeringer der de vesentlige kostnadene er bundet opp mot kontrakter før byggingen starter. Investorer, entreprenører og konsesjonærer må derfor kunne ha tillit til de beslutninger som er fattet. Vindkraft underlegges en omfattende konsesjonsbehandling som inkluderer konsekvensutredninger etter plan- og bygningsloven, og vurdering av naturmangfold, slik naturmangfoldloven krever. I tillegg vurderes prosjektene i tråd med nasjonale retningslinjer for støy og skyggekart, internasjonale urfolksrettigheter og regionale og kommunale planer. Vi har i mange saker sagt nei til vindkraft, bl.a. av hensyn til hubro, rovfugl, villrein, landskap, samisk reindrift osv. Av alle de planer for vindkraft NVE har hatt befatning med, er det en klar overvekt av prosjekter som av ulike årsaker ikke har fått konsesjon. Jeg erkjenner at det er en utfordring når det går svært lang tid fra et prosjekt får konsesjon til det faktisk blir bygd. Når vindkraft er blitt lønnsomt uten støtte, og det ikke lenger er frister i elsertifikatsystemet å ta hensyn til, er det heller ingen grunn til at konsesjoner skal bli liggende urealisert lenge. Derfor har regjeringen varslet innstramming av praksis med forlengelse av byggefrister. Tiden fra et prosjekt får konsesjon til det bygges gjør også at det skjer teknologiutvikling mens prosjektet modnes. Særlig de siste årene har det skjedd en markant økning i turbinstørrelse. Dette gjør at enkelte mener det blir bygd et annet prosjekt enn det som fikk konsesjon. Her er forutsigbarhet viktig. Både NVE og Olje- og energidepartementet har tatt grep for å sikre at utredninger i prosjektfasen etter konsesjon blir tilstrekkelig utredet, offentliggjort og vurdert. Ytterligere justering og innstramminger kommer også her til å bli vurdert. Samtidig vil jeg få understreke at muligheten til å benytte den nyeste teknologien på den vindkraften som bygges, har gitt store samfunnsøkonomiske gevinster i form av høyere produksjon og større verdiskapning. Høyden på turbinene blir typisk trukket fram som noe negativt. Dette tenker jeg vi skal ha respekt for. Moderne turbiner er virkelig høye, men samtidig er det viktig å være klar over at høyere turbiner også gir færre turbiner med tilsvarende færre veier og arealinngrep. Jeg blir selvsagt også berørt av det engasjementet og folkeopprøret som er der ute. Så mitt svar til interpellanten er at vi gjennom denne prosessen med nasjonal ramme har fått mer kunnskap om prosessen rundt utbygging av vindkraft. Vi har også gjennomført en bred høring og vi lytter til innspillene. Og nå kommer vi til å se på et allerede godt konsesjonssystem i den hensikt å gjøre den enda bedre. Så vil jeg også minne interpellanten om at vi har satt en stopper for elsertifikatsystemet. Denne debatten handler om balansen mellom å ta i bruk norsk natur og samtidig bygge ut lønnsom fornybar kraft som vi har behov for. Det er reelle og til dels vanskelige avveininger omkring vindkraft. Derfor er det viktig med en offentlig debatt om vindkraft, men vi må alle bidra til at debatten holdes på et saklig og opplyst nivå.