Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-10:
La meg begynne med å si at regjeringen og Stortinget har lagt om inntektssystemet til norske kommuner i år. Det sikrer jevnere velferd og mulighet til likeverdige liv over hele landet. Det er viktig. Vi mener det er et godt opplegg. Det ligger gode, objektive kriterier til grunn. Men det kommer alltid til å være kamp og diskusjon rundt dette. Derfor er jeg glad for at man har varslet at dette skal evalueres hvert fjerde år. Så er det sånn at norske kommuner og fylkeskommuner aldri tidligere har tilbudt så mange tjenester til så mange mennesker. Vi bruker nesten 350 mrd. kr på dette i året. Det er en av våre aller største utgiftsposter. Det er også slik at kvaliteten på tjenestene går opp. Det er gårsdagens debatt og PISA-undersøkelsene et godt eksempel på. Vil det være behov for mer ressurser? Sannsynligvis, ja. Det vil det alltid være. Men jeg har lyst til å si at det er litt hult når vi får kritikk av høyresiden på grunn av ressurssituasjonen i kommunal sektor, for faktum er at vi har flyttet gulvet i kommuneøkonomien. Vi har definert en ny virkelighet. Når det gjelder økonomiske ressurser, har vi gjennomført en strukturell endring i måten vi tenker å tilnærme oss ressurstilgangen på. Men så må vi videre. Det er mange utfordringer som må møtes, og som ligger framfor oss i tid. Det er skole, det er eldre, det er økte kompetansekrav, det er integrering, for å nevne noen. Når det gjelder skole, er vi på rett vei. Skolene er eid og drevet av norske kommuner. Uten de rammene, uten de kompetente lærerne og uten de kompetente skoleeierne vi ser landet over, ville det vært umulig å gjennomføre de resultatforbedringene i praksis. En annen stor utfordring er at vi blir en stadig eldre befolkning. For å si det på en annen måte: Demografien utfordrer oss. Vi lever lenger. Jeg må bare få understreke at det er veldig bra. Det betyr mye for mange. Det er mange som har et rikere liv over flere år. Samtidig skal kvaliteten opp på de tjenestene som vi allerede tilbyr, i takt med tiden og tilhøvene. Det betyr at man ikke bare trenger mer penger. Man er også nødt til å gjøre ting annerledes, tenke annerledes, omstille og fornye offentlig sektor. Regjeringens og stortingsflertallets svar på dette er Samhandlingsreformen. Det er en stor og avgjørende reform som gir bedre tjenester der folk bor. Det gir en bedre pris, og det flytter kompetansearbeidsplasser og penger utover i landet. Det er en svært viktig og riktig reform. Det er også et svært godt eksempel på at regjeringen møter de behovene som ligger i tiden, og omstiller offentlig sektor i tråd med dette. Et annet godt eksempel er overføringen av vegansvaret til fylkeskommunene. Det har ført til økt aktivitet, økte investeringer og økte budsjett til vedlikehold. Samfunnet er blitt mer komplekst. Kravene øker. Norske kommuner opplever også at kompetansekravene og kompleksiteten i tjenestene de tilbyr, øker. Noen sier at det entydige svaret på denne utviklingen er sammenslåing av norske kommuner, altså struktur. For noen vil det være riktig – som for Mosvik og Inderøy i Nord-Trøndelag, som har slått seg sammen etter en folkeavstemning der begge kommunene sa ja – men ikke for alle. Det er en altfor enkel tilnærming til en svært sammensatt og kompleks debatt. Vi er i dette landet uansett nødt til å ha et system som tar høyde for at det er store geografiske avstander, at folk bor spredt, noe som gjør at vi er nødt til å ha strukturer som fungerer selv om kommunene er små. Det er også et faktum at store kommuner ikke nødvendigvis driver mer effektivt enn små. Det som framstår som stordriftsfordeler, kan ofte forsvinne i økt byråkrati og økt avstand. Jeg har også lyst til å nevne at vi i denne diskusjonen også er nødt til å ta med oss aspektene som går på demokrati, ikke minst i et bilde der det er mange kommuner som velger interkommunale løsninger. Det tror jeg er riktig, og det tror jeg er viktig, men vi er nødt til å ha øye til demokrati, til etterprøvbarhet og til åpenhet i systemene. La meg avslutte med å si at jeg synes vi har hatt en gledelig og vellykket innstramming i norsk asylpolitikk. Det gir rom for å vri fokuset mot integrering i norske kommuner. Det er der folk bor, og det er der vi nå er nødt til å sette inn støtet.