Trine Skei Grande (Venstre), 2004-03-05:
Dette er årets mest spennende debatt i Stortinget. Regjeringas St.meld. nr. 19 for 2002-2003 med det treffende navnet «En verden av muligheter – globaliseringens tidsalder og dens utfordringer», gir oss et godt grunnlag for å debattere mulighetene og utfordringene knyttet til globaliseringen. Globaliseringen er den største politiske utfordringen i vår tid. Venstres liberale verdigrunnlag er en god plattform for å ha denne diskusjonen. Venstre er grunnleggende positiv til globalisering. Vi syns det er positivt at verden blir mindre, at landegrenser blir mindre viktige, og at menneskelig samhandling på tvers av grenser øker. Venstre mener at Norge aktivt må jobbe for og ikke mot globalisering. Vi må delta internasjonalt og ikke la globaliseringens muligheter gå oss forbi. Samtidig må vi bidra til å finne felles svar på globaliseringens utfordringer, og vi må arbeide aktivt i internasjonale fora for at så mange som mulig av verdens folk får delta i globaliseringens muligheter. Venstre har hatt globalisering som tema i partiet det siste året. Prosessen har vist at det er et stort engasjement rundt de globale utfordringene. Venstres svar er å finne fram til gode politiske løsninger og mer global politikk. Et parti som på en litt snublende og famlende måte nå forsøker å ta del i globaliseringsdebatten, er Fremskrittspartiet. I en av landets ukeaviser, Morgenbladet, lanserte Morten Høglund i forrige uke partiets nye utenrikspolitiske doktrine. «Vi vil synes som tydelige liberalere», uttaler Høglund. Og som en tydelig liberaler leste jeg artikkelen med interesse. Når jeg leser artikkelen og ser Fremskrittspartiets merknader til globaliseringsmeldingen, blir det veldig klart for meg at det ikke er snakk om noen liberal verdiforankring. Jeg forstår igjen hvorfor Fremskrittspartiet ikke er en del av den internasjonale liberale partifamilien, og jeg kan love at Venstre ikke vil tillate at det blir det heller. Det er tydelig at den historiske demokratiforankringen som de fleste politiske partier har, mangler i Fremskrittspartiet når de i sine merknader bl.a. skriver: «Fremskrittspartiet er negative til den rådende holdning om at globaliseringen må styres for å gi bedre resultater.» De sier også: «Disse medlemmer mener globaliseringen skjer innenfra, selv om mange søker løsninger i alle mulige bokstavkombinasjoner(EU, IMF, WB, FN, UNCTAD, OECD) (EU, IMF, WB, FN, UNCTAD, OECD) Når de skriver dette, viser de en total mangel på forståelse for nødvendigheten av internasjonalt samarbeid og demokrati i vår tid. Internasjonalt politisk rammeverk har vært en forutsetning for dem som har vært pådrivere for en globalisering. Er Fremskrittspartiet motstander av et internasjonalt politisk rammeverk, som jo er en forutsetning for internasjonal markedsøkonomi? Mener Fremskrittspartiet at økonomien ville ha fungert bedre i Norge dersom vi hadde fjernet Konkurransetilsynet, konkurranselovgivingen, kredittinstitusjonene osv.? Fremskrittspartiet går i sine merknader ut mot Kyoto-protokollen, Konvensjonen om biologisk mangfold, FNs konvensjon mot korrupsjon og mot opprettelsen av Den internasjonale straffedomstol. Dette er jo å spille seg helt ut på sidelinjen i internasjonale spørsmål og har ingen ting med liberale verdier å gjøre. Denne politikken finner vi igjen hos de mest ekstreme haukene på ytterste høyre fløy i amerikansk politikk. Så er da heller ikke Fremskrittspartiet i sine merknader bekymret for USAs økende internasjonale alenegang og økte bruk av såkalt «hard power». Er det alenegang og den sterkestes rett som er Fremskrittspartiets utenrikspolitikk? Er det en verden uten internasjonale spilleregler som er Fremskrittspartiets alternativ? Jeg kunne ha sagt som demokratenes presidentkandidat John Kerry sa om George Bush: George Bush har drevet den mest udugelige, hasardiøse og arrogante utenrikspolitikken i moderne historie. Jeg kunne også ha brukt beskrivelsen på det Fremskrittspartiet og Morten Høglund her har servert. Respekten for enkeltmennesket og ansvaret for fellesskapet er grunntankene i den sosialliberale ideologien. Det er naturlig at vi i Venstre ser enkeltmenneskets verdi også i et globalt perspektiv. Verdensborgeren er vårt utgangspunkt. I et liberalt perspektiv er nedbrytingen av grenser mellom mennesker et mål i seg sjøl. Venstres visjon er derfor en verden der mennesker kan bosette seg, arbeide og utdanne seg hvor de vil. Globaliseringen medfører at kulturer møtes og erfaringer utveksles. På samme måte er det positivt at kunnskap om hverandre gir grunnlag for vennskap og utveksling i det globale kulturelle mangfoldet. Verden mangler i dag en helhetlig, forutsigbar og representativ struktur som kan ivareta de demokratiske og juridiske utfordringene som den stadig mer omfattende globalisering skaper. Venstres visjon er et globalt fellesskap, basert på like rettigheter og plikter for alle, både stater og individer. Respekten for det enkelte individ og de fellesskap de frivillig deltar i, krever et internasjonalt samfunn hvor rett og ikke makt er det avgjørende prinsippet. Venstre har tro på forpliktende samarbeid framfor isolasjon når vi skal løse framtidas globale utfordringer. For å sikre menneskerettighetene, demokratiet og rettferdig utvikling over hele verden, må vi styrke internasjonale institusjoner, regelverk og samarbeidsorganer. Handel har alltid vært en viktig drivkraft for økonomisk utvikling og velferd. Det skjer en stadig økende handel over landegrensene. Den er i hovedsak knyttet til vestlige produkter og tjenester og ikke til de minst utviklede landenes, MUL-landenes, kjerneprodukter, som fortsatt i stor grad er basert på landbruksvarer. Venstre ønsker å bidra til et handelsregime som fremmer rettferdig handel. For å skape en større balanse er det nødvendig å gi en positiv særbehandling av de minst utviklede landene, og å unngå at det er de store matprodusentene som tar alle markedsandelene. WTO er den viktigste aktøren på internasjonalt nivå som regulerer handel. For å sikre global rettferdig handel kan det være en god idé at WTO utvides med et globalt konkurransetilsyn. Rent miljø og en bærekraftig forvaltning av naturressursene er selve grunnlaget for livet på jorden, økonomisk utvikling og individenes velferd. Miljøet kjenner ingen sektor- eller landegrenser. Dessuten må det være lønnsomt å opptre slik at miljø og ressurser ikke blir forringet for de kommende generasjoner. I dag er det nasjonalstaten som har råderetten over naturressursene innenfor sine definerte grenser. Disse ressursene må likevel forvaltes i et globalt perspektiv. Den vitenskapelige og teknologiske utviklingen kan være én nøkkel til å løse disse miljøutfordringene. I dette perspektivet er det sentralt at forskning på og utvikling av denne type teknologi blir stimulert. Venstres landsstyre gikk i desember inn for å støtte idéen om en internasjonal miljøavgift – i første rekke for lufttransport. Dette omtales jo også i positive ordelag av et flertall i utenrikskomiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet, selvfølgelig. Norge er det eneste landet som har innført en nasjonal CO2-avgift på lufttransport. Venstre mener en tilsvarende global miljøavgift på lufttransport kan være et viktig incitament for å redusere forurensende utslipp. Inntektene bør gå til FN, som kan bidra til å redusere fattigdomsutfordringen. Det er mange områder jeg gjerne skulle gått mer inn på i dette innlegget. Sikkerhetspolitikken og utviklingspolitikken er områder som burde ha vært berørt i en diskusjon om globaliseringens utfordringer og muligheter. Mitt hovedbudskap her i dag har vært at globaliseringen i hovedsak er positiv for verdens land og folk. Globaliseringens utfordringer må løses gjennom globalt samarbeid og global politikk. Vi i Venstre har lenge vært forkjempere for mer lokaldemokrati. På samme måte vil vi være sterke forkjempere for mer globalt demokrati i tida som kommer. Globaliseringsdebatten kan være krevende for oss alle. Det er ikke alltid like lett å finne svar på slike krevende utfordringer. Jeg syns i den forbindelse det kan være treffende å avslutte med et sitat fra Fremskrittspartiets merknader til meldinga: «Disse medlemmer har forståelse for at det er vanskelig å henge med i svingene, særlig for de intellektuelle som er vant til å ha overblikk og kontroll på tilværelsen.» På ett område fant jeg i hvert fall noe jeg kunne støtte i Fremskrittspartiets merknader!