Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Jeg ville gjerne ta ordet for å kommentere noen av de tingene som har kommet fram i debatten, men først og fremst for å understreke viktigheten av det arbeidet som gjøres i de parlamentariske delegasjonene. Jeg tror kanskje stortingsrepresentantene av og til undervurderer sin egen innsats og sin egen viktighet på det området for å ivareta norske interesser på en god måte. Som en gammel traver i Stortinget så jeg også den gangen veldig tydelig hvor viktig det var å engasjere seg på parlamentarisk nivå, ofte fordi dialogen på parlamentarisk nivå kan være en annen enn det den er på myndighetsnivå. Vi ser at det åpner opp for andre typer samarbeid enn det man kan gjøre på myndighetsnivå, og det kan forsterke det arbeidet som allerede gjøres med å knytte kontakter. Jeg mener også at det brede nedslagsfeltet Stortinget har i de parlamentariske delegasjonene, er et veldig godt bilde på hvilken understøttelse dette er for norske interesser og dermed også for regjeringas arbeid utenrikspolisk. Jeg følger med interesse de debattene som er, og har selvfølgelig også det privilegiet at jeg møter delegasjonene med jevne mellomrom, og, som representanten Nordlund helt riktig påpeker, allerede fredag er det ny nordområde-dialog, noe jeg mener er et viktig bidrag til både den felles forståelsen av norske interesser, utfordringer og muligheter, og selvfølgelig også til å sette saker på dagsordenen i andre fora. Jeg skal ikke bruke tid på det nå, men jeg har mange eksempler på hvor viktig den parlamentariske kontakten har vært, f.eks. inn mot partigrupper i Europaparlamentet eller mot Europaparlamentet direkte. Jeg besøkte selv Europaparlamentets utenrikskomité for ikke lenge siden for å snakke litt om norsk utenrikspolitikk og tegne et bilde av hvordan vi ser verden. Det er klart at det er viktige arenaer å bruke også for parlamentarikere. Det er akkurat det samme i forbindelse med NATO- og EFTA-parlamentarikerforsamlinger og alle andre forsamlinger, som vi ser den absolutte nytten av. Så vil jeg også knytte noen kommentarer til nordområdene. Det er jo en kjensgjerning at veldig mange utenfor Norges grenser ser på nordområdene som noe som er kaldt, som er øde, og der det ikke skjer spesielt mye. Det er ganske mange som blir overrasket når jeg minner om at 10 pst. av Norges befolkning bor i det som defineres som arktiske områder. Det er der folk lever og studerer, det er der man starter bedrifter, og det er der man etter hvert skal på aldershjem og sykehjem. To tredjedeler av de norske eksportinntektene stammer fra kyst- og havbaserte næringer – også et viktig bilde på kysten generelt, men på nordområdene spesielt. Statsministeren har, som Stortinget vet, tatt initiativ til å opprette et internasjonalt havpanel om bærekraftig havøkonomi. Det er også et viktig bidrag til forståelsen av det som ut fra et norsk perspektiv er svært viktig, nemlig at det går an å kombinere bærekraftig bruk med bærekraftig vern. Det er ikke enten–eller, det går an å kombinere. Det er en posisjon som vi opplever at ikke alle land har. Det er veldig mange land som enten er veldig opptatt av vern eller veldig opptatt av utnytting av ressursene. Realiteten er at skal man klare å brødfø en voksende befolkning, klare å utnytte det enorme potensialet som ligger i ressursene i havet – ikke minst blir havet stadig viktigere som transportvei – må vi også gjøre det på en bærekraftig måte og finne den balansen Norge har klart å finne mellom vern og bruk. Jeg bruker veldig ofte eksempelet med den arktiske torskestammen, som i 1989 var på et lavmål, et bunnivå, men takket være god felles forvaltning fra norsk og russisk side har vi i dag en torskestamme som er meget bærekraftig og levedyktig, og som gir et gjennomsnittlig økonomisk inntektsgrunnlag på ca. 2 mrd. dollar hvert år. Det forteller noe om viktigheten av bærekraftig forvaltning, men også at det er mulig å kombinere vern og bruk. Og det er et veldig viktig poeng i det panelet statsministeren har satt ned: å bruke det som et argument for norske posisjoner på området. La meg knytte noen få kommentarer til spørsmålet om handel. Som representanten Svein Roald Hansen var inne på, er det flere handelsforhandlinger i gang. Vi har et godt håp om å kunne avslutte og få i land forhandlingene med Indonesia i løpet av året. Jeg hadde senest i går den indonesiske ambassadøren på besøk. Vi diskuterte bl.a. dette, fordi det nå er flere høynivåbesøk fra Indonesia som også kommer inn, og dette er en viktig del av tematikken. Jeg reiste til Japan for ikke lenge siden. Et av hovedtemaene der var diskusjonen om økonomisk partnerskapsavtale mellom Norge og Japan, som er et veldig viktig område for Norge. Det som er interessant, er jo at Japan også er veldig interessert i å utvikle forskningssamarbeidet med Norge videre. Det at vi nå snart får den nye forskningsstasjonen i Ny-Ålesund ferdig, er et viktig bidrag til det samarbeidet, der Japan har vært inne siden – hvis jeg nå ikke husker helt feil – 1979. Avslutningsvis noen ord om brexit. Det er som representanten Hansen var inne på, en utfordrende situasjon selvfølgelig for Norge ikke å sitte inne som en del av forhandlingene. Det er sånn det er når man ikke er EU-medlem. Vi følger selvfølgelig forhandlingene veldig tett, men mer enn det: Vi har også veldig nær kontakt med både Storbritannia og EU. Vi har en klar interesse av å opprettholde et så nært forhold til Storbritannia som mulig etter brexit. Det betyr at vi må gjennomgå en rekke handelsavtaler særlig, fordi vår handel med Storbritannia i dag, som er omfattende, primært går gjennom EØS-avtalen. Vi må nå tilbake til andre mekanismer. Vi har en klar interesse i en ordnet brexit, som betyr at vi kan speile avtaler EU og Storbritannia gjør, som vil tjene Norge. Statsministeren har personlig engasjert seg mye i spørsmålet om norske borgeres rettigheter i Storbritannia og vice versa britiske borgeres rettigheter i Norge og i andre EØS- og EFTA-land. Men det er viktig også å understreke at en av de aller viktigste interessene for Norge er å sikre enheten til det indre marked. Det indre marked gir oss, som et land på 5 millioner mennesker, tilgang til et hjemmemarked på 500 millioner mennesker, med like kjøreregler for handel, noe som er usedvanlig viktig for norsk industri, for norske bedrifter og for norske distrikter, og forutsigbarheten her er det avgjørende. Norske bedrifter vet at de kan gjøre investeringer fordi de har tilgang på et stort marked. Og vi er veldig opptatt av at alt som kan sette EØS-avtalen i spill, etter vår oppfatning er en betydelig utfordring for Norge. Enten det kommer fra hjemlige diskusjoner eller det kommer fra europeiske diskusjoner, er det en klar norsk interesse å opprettholde enheten i det indre marked. Vi har mye og nær kontakt også med våre britiske venner. På fredag kommer den britiske handelsministeren Liam Fox hit til Norge for å ha møter med både næringsministeren og meg. Jeg har også regelmessig telefonisk kontakt, og også på andre måter, med bl.a. brexit-ministeren og andre, og statsministeren var i Storbritannia i forrige uke og møtte Theresa May. Vi er opptatt av å kartlegge hvordan vi kan klare å videreføre vårt nære forhold til Storbritannia på best mulig måte. Det betyr at vi må gjøre en del tilpasninger. Det er vi beredt på å gjøre, og vi er svært godt i gang med arbeidet, bl.a. gjennom regjeringas Brexit Task Force, som består av så å si alle departementer, som jobber med alt fra kartlegging av avtaler til utmeisling av norske posisjoner. Og den er viktig, for så lenge vi ikke sitter som en del av forhandlingene, noe vi ikke kan gjøre siden vi ikke er EU-medlem, er vi nødt til å forberede oss på alle tenkelige utfall gjennom det arbeidet regjeringa gjør. La meg også her understreke at vi har fortsatt ingen garantier for at det blir en overgangsperiode, at det blir en utmeldingsavtale. Vi kan fortsatt ende med en såkalt hard brexit. Men vår primære interesse er jo, som vi også har kommunisert både til EU-siden og til Storbritannia, å sørge for at britene og EU blir enige om utmeldingsvilkårene, sånn at en overgangsperiode kan tre i kraft fra 29. mars neste år og vare i to år, der britene fortsetter som om de var EØS-/EU-medlemmer. Det ville klart være i norsk interesse, og det er et standpunkt som vi også jobber for.