Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 1998-11-30:
Mange spør: Når går renten ned? De som blir hardest rammet av den veldige høye renten, er unge folk som er i etableringsfasen, næringslivet, kommunene og dermed velferdsoppgavene, og faren for ny ledighet blinker imot oss. Legger vi nå til grunn at husholdningene gjennom 1999 vil ha et rentenivå som er om lag 4 pst. høyere enn det vi ellers kunne ha hatt, gir det etter skatt netto 20 milliarder kr mer i rente for den delen av husholdningene som har gjeld. Det er en regning først og fremst de nyetablerte og barnefamiliene betaler. De som ikke blir rammet, er de veletablerte som har penger i banken. Derfor er det viktig å føre en økonomisk politikk som skaper tillit. At renten går ned betyr bedring for barnefamiliene og de unge i etableringsfasen. Lavere rente er derfor god generasjonspolitikk. Lavere rente gir bedre vilkår for bedriftene, særlig distriktsbedriftene, hvor lånefinansieringen er større enn egenkapitalfinansieringen. Lavere rente er god næringspolitikk og dermed også god distriktspolitikk. Lavere rente er bedre for kommunene, som da kan bruke sine penger på tjenesteyting istedenfor lånerenter, dvs. vi får en god velferdspolitikk. Oljeprisens betydning for kronekursutviklingen og dermed for renteutviklingen er nok reell, men er ikke hele svaret. Sverige har f.eks. 5 pst. lavere rente enn oss. De har som kjent ikke et eneste oljefat og prisen på det å hanskes med. Likevel: De har skapt et svært godt grunnlag for sin økonomiske utvikling. 5 pst. lavere rente i Sverige vil snart vi i Norge merke, ved at investeringene tar en annen vei og at prisene skaper kraftige konkurrenter til vårt norske næringsliv. Budsjettforliket mellom de fem høyrepartiene er ikke overraskende. Et flertall av borgerlige partier gir naturlig nok borgerlig politikk. Det betyr også at de fem borgerlige partiene nå, endelig vil mange si, må ta ansvaret for den politikken som føres og resultatene av den. Vi ser av budsjettforliket at barn og unge ikke får tjenestesiden godt nok dekket. Fremtidsutdanningen, forskningen, skolen og dens innhold blir nedprioritert. Framtiden vår er avhengig av at elever og lærere leverer et høyt kunnskapsnivå. Dette settes i fare med den nye kursen de fem høyrepartiene legger opp til. Kommunene får for lite å rutte med, og oppsigelse og nedleggelse av skoler og barnehager varsles. Og dette gjør de ikke for moro skyld. Det som er bra med budsjettforliket, er at folkebedraget nå kan ta slutt. Sentrumspartiene gikk til valg på slagordet «Ny kurs for Norge». De sa de ville føre tilnærmet arbeiderpartipolitikk pluss litt til. Nå får vi ny kurs med klar høyrevri. Vi får et budsjett i kveld som beveger Norge i feil retning. Arbeiderpartiets forslag til statsbudsjett har mer til kommunene og dermed til velferden, mer til skolene, mer til eldreomsorgen – tilpasset den økonomiske virkelighet. Vi vil ha mer til tjenesteproduksjon og mindre til kontantoverføringer til private. Det er vårt budskap. Arbeiderpartiet skjermer heller ikke de rikeste i vårt samfunn, slik de fem borgerlige partiene gjør. Det er nemlig ikke småbedriftsfiendtlig å tette åpenbare hull i skattesystemet. Det er heller ikke småbedriftsfiendtlig å fjerne en regel som gir næringsdrivende og aktive eiere 28 pst. skatt av all arbeidsinntekt mellom 680 000 kr og 3,1 mill. kr. Det er derimot blodig urettferdig mot vanlige lønnsmottakere å beholde en slik regel, slik de fem borgerlige partiene nå legger opp til. Borgerlig politikk gir resultater, bare så synd det er i feil retning.