Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-06-10:
Meldingen som vi behandler i dag, beskriver en situasjon i skogbruket som preges av lavere aktivitet og redusert lønnsomhet i løpet av de siste ti årene. Fallende råstoffpriser og flere restriksjoner lagt på næringen skaper en del problemer. Realprisen på tømmer er nesten halvert siden 1950-tallet og ventes å falle ytterligere. Så utfordringene står i kø for å øke lønnsomheten i norsk skogbruk. Da må aktørene gis de riktige svarene når det gjelder de utfordringene de står overfor, slik at det kan bli attraktivt å videreføre virksomheter i et marked preget av knivskarp konkurranse. Fremskrittspartiet er derfor skeptisk til signaler om en skogpolitisk kursendring der prinsippet om frihet under ansvar kan erstattes av offentlig styring og detaljregulering. Økt offentlig styring vil virke klart hemmende på aktivitet, verdiskaping og lønnsomhet i skogsektoren, slik vi ser det. I en situasjon hvor det er ønskelig å stimulere til økt aktivitet, vil nye pålegg og reguleringer ha den motsatte effekt. Derfor mener vi det er nødvendig å presisere at prinsippet om frihet under ansvar fortsatt skal være grunnleggende for norsk skogpolitikk. Fremskrittspartiet ser det som lite hensiktsmessig å sette bestemte mål for avvirkningskvanta i skogpolitikken, fordi det er markedet som må være avgjørende for avvirkningen. En skogproduksjon styrt av myndighetene for å dekke bestemte kvanta, er lite hensiktsmessig fordi industrien også til enhver tid må rette seg etter det råstoffgrunnlag som kan fremskaffes i et marked. Her har man erfart betydelige variasjoner sett over tid. Mulighetene for betydelig tilførsler fra de land som Norge må konkurrere med, gir ikke utsikt til stabilitet, og langt mindre utsikt til underbalanse i tømmermarkedet. Derfor er det knyttet stor usikkerhet til mulighetene for rentabel skogproduksjon i terreng med vanskelig driftsforhold, lav bonitet og tilvekst. Ved mulige økte virketilførsler og mulige sterke variasjoner i markedet som ikke kan kontrolleres gjennom norsk skogpolitikk, vil det være risikofylt satsing eventuelt å bruke vesentlige samfunnsmidler for å øke skogproduksjonen på sikt. Uansett målsetting så er arealene for skogproduksjon relativt begrensede i Norge, fordi de begrenses av naturlig tilkomst, bonitet og klimatiske forhold for tilvekst. Arealer med lav bonitet, arealer med dårlige vekstforhold og nullvekstsoner er store. Det vil derfor være hensiktsmessig å legge til rette for at de gode vekstarealene for skogproduksjon utnyttes mest mulig rasjonelt. Det vil gi et godt grunnlag for stabilitet og tilpasning til markedet. Fremskrittspartiet mener det er behov for å nedtone bruken av offentlig styring, regulering og tilskuddsvirksomhet. Dette kan gi en unaturlig produksjonsvridning, som først gir seg utslag på lang sikt. I de tilfeller hvor det foreligger en betydelig risiko for feilinvesteringer, er det gode argumenter for å redusere myndighetsbaserte tilskudd. Eventuelle investeringer bør først og fremst ha sitt utspring i markedsrettede uttak etter skogeiers egne driftsplaner med bruk av eventuelle avsatte investeringsmidler og skogavgift. Offentlige tilskudd må veies mot totalresultatet, slik vi ser det. Fremskrittspartiet ser på skogeierne som den beste drivkraft i næringsutviklingen. Skal de lykkes i en tøff konkurransesituasjon, må myndighetene se til at det ikke legges hindringer i veien for rasjonelle driftsmetoder eller gis prioritering til fredningsbestemmelser i områder hvor skogproduksjonen kan drives rasjonelt. Motiverte eiere må også kjenne trygghet gjennom en sterk privat eiendomsrett. Bare en skogsbonde som føler eiendomstrygghet, vil satse for fullt i denne vår mest langsiktige næring. En forutsetning for å kunne utvikle optimal næringsutøvelse er en deregulering av eiendomsmarkedet som kan gi større fleksibilitet og mulighet til oppbygging av levedyktige eiendommer. Vi er derfor svært skeptiske til nye reguleringer og restriksjoner som gradvis kan bidra til å uthule eiendomsretten. Dette vil være en hemsko for utviklingen av en robust og lønnsom skog- og utmarksnæring. For den enkelte skogeier er det viktig å kjenne de totale ressurser og muligheter på eiendommen for å få til optimal næringsutvikling. Det er utviklingen av de totale arealer og produkter som gir summen av verdiskapingen. Her kan utnyttelse av utmarksressursene, f.eks. til jakt og fiske, bidra til å bedre verdiskapingen, slik at lønnsomheten når et akseptabelt nivå totalt sett. Fremskrittspartiet mener det er behov for en samlet gjennomgang av de lover og regler som påvirker muligheten for å utvikle lønnsom utmarksnæring i Norge. Et utmarksprodukt kan være sammensatt av transport, overnatting, servering, naturopplevelser, jakt, fiske, guiding og mye, mye mer som kan utgjøre et verdifullt bidrag til å sikre bosettingen i distriktene. Men da må forholdene legges til rette for en fornuftig utnyttelse av utmarksressursene og for verdiskaping i utmarksnæringen. Spesielt vil jeg nevne de hinder plan- og bygningsloven kan bety for bygging av hytter til overnatting og servering. Bygging av skogshusvær er nødvendig for å øke foredlingsgraden av utmarksproduktene. Det kan også være nødvendig å få vurdert de effektene ulike former for vern har for utmarksnæringen. Det er også viktig at markedet får anledning til å fungere i forhold til prising av utmarksproduktene. Private skogeiere er i dag pålagt merverdiavgift på utmarksprodukter, mens staten, som største grunneier i Norge, er fritatt for dette. Statens prising av utmarksprodukter har dermed stor innvirkning på markedet. Det bør derfor være en prioritert oppgave å gjennomgå lov- og regelverket med henblikk på liberalisering, forenkling og likebehandling. Dermed kan det gis et verdifullt bidrag til å stimulere utmarksnæringen som distriktsnæring, med et potensial for betydelig vekst, slik Fremskrittspartiet ser det. Det politiske flertall i Norge har lenge hatt en sterk vilje til utstrakt bruk av offentlige reguleringer innen jord- og skogbruksnæringen. Fremskrittspartiet mener regelverket f.eks. innen konsesjonslovgivningen og prisreguleringsbestemmelsene har hemmet utviklingen og verdiskapingen. Det er på høy tid å få gjort noe med prisreguleringen og konsesjonsloven, slik at de som ønsker å være aktive næringsutøvere, gis større fleksibilitet til å utvikle hensiktsmessige og levedyktige skogeiendommer. En liberalisering av eiendomsmarkedet og et friere marked vil føre til en bevisstgjøring av ressursene og deres reelle verdier. Skogeierne som har et høyt ambisjonsnivå når det gjelder å vedlikeholde og utvikle skogressursene, vil belønnes med en høyere markedsverdi på sine eiendommer. Det er meget interessant å følge utviklingen i Sverige etter at svenskene liberaliserte sin konsesjonslov i 1991. De har nå åtte års erfaring med tilnærmet fritt marked for omsetning av jord- og skogeiendommer. Og erfaringene til nå viser at med et fungerende marked fastsettes eiendomspriser som gjenspeiler eiendommenes reelle verdi. Det utvikles mer robuste eiendomsstrukturer, og prisene og det lokale eierskap øker. Det som norske myndigheter har forsøkt å få til – uten å lykkes – ved å gripe til strenge offentlige reguleringer i form av prisregulering, bo- og drivepliktsbestemmelser, forkjøpsrett for staten osv., har svenskene lyktes med ved å gå den diametralt motsatte vei. Dette kan jo være en tankevekker for noen hver innenfor det norske systemet. Til høsten legger Regjeringen fram stortingsmeldingen om landbrukspolitikken. Spørsmålet om endringer i konsesjonslovgivningen vil da bli belyst i sin fulle bredde. Fremskrittspartiet håper at Regjeringen vil skue til Sverige og gå inn for bl.a. å fjerne den norske prisreguleringen på landbrukseiendommer og statens forkjøpsrett. Da kan vi også i vårt land få utviklet et fungerende eiendomsmarked og få muligheten til å utvikle en struktur i landbruksnæringen som er i tråd med utviklingen i andre næringer. Dette vil være grunnleggende rammebetingelser som vil stimulere til aktivitet. Entusiastiske og kreative mennesker vil få arbeidsbetingelser som muliggjør økt verdiskaping i Bygde-Norge. Jeg vil ta opp forslagene fra Høyre og Fremskrittspartiet som er inntatt i innstillingen.