Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-16:
Bøndene vil ikke lenger stå med lua i hånden, og i år sier de tydelig fra om at vilkårene for produksjonen av mat i landet vårt er for dårlige. Rødt støtter bondeopprøret og også næringens krav i årets forhandlinger. Når regjeringen ikke gir dem noe som sikrer at vi kan få mat på bordet og ikke minst nå målsettingene for landbrukspolitikken, er det riktig å bryte forhandlingene. Lenge har det dessverre gått i feil retning. Vi blir stadig mindre selvforsynt med fôr til husdyrene og mat til befolkningen. Vi får dårlig selvforsyning fordi kraftfôrbruken øker, beitebruken går ned, og arealer går ut av drift. Vi bli mer og mer avhengige av å legge beslag på arealer i utlandet for å fø husdyr her i Norge, mens gresset vårt gror til liten nytte. Det voldsomme fokuset på volum og effektivitet som har dominert jordbrukspolitikken de siste ti årene, har altså gitt oss lav selvforsyning, gjeldsvekst og overproduksjon, og det stiller oss i en ganske risikabel situasjon. Produksjonskostnadene er høyere enn markedsinntektene. Kombinasjonen av voksende gjeld og overproduksjon gir i sum sterkt økende produksjonskostnader og sterkt fallende markedsinntekter. Volumfokuset som dominerer i den norske jordbrukspolitikken, gjør at virkemidlene i dag er i konflikt med jordbrukspolitikkens formål. Billig kraftfôr, tilskudd til volum og investeringsstøtte til storfjøs løsriver produksjonsvolumet fra ressursgrunnlaget, fra driftsøkonomien og fra etterspørselen i markedet. Det ønsker Rødt å endre. Da må vi snakke om det som er samfunnsoppdraget til jordbruket, ikke bare om tilskuddene eller pengesummene som kommer fra forhandlingene. Vi må ha gode svar på hvorfor vi har en jordbrukspolitikk, og hva som er formålet med den, nemlig å sikre beredskap, selvforsyning og matsikkerhet. Da må jo så mye som mulig av vår produksjon skje med grunnlag i norske ressurser. I 2018 fremmet vi forslag om at det skal være et mål at vi skal ha en selvforsyningsgrad på 50 pst., korrigert for importert kraftfôr. Men en målsetting er ikke nok; det må tas grep for å nå det målet. Derfor øker vi rammen på oppgjøret med 1 mrd. kr, og vi kommer med en tiltakspakke for jordbruket i revidert nasjonalbudsjett. Det trengs penger for å gjøre jorden drivbar, sette i stand setre, grøfte og får flere dyr ut på beite. Vi kommer også med et tydeligere forslag om selvforsyning, som viser hvor Rødt vil at norsk landbruk skal i framtiden: et mål om 50 pst. innen 2025 og 60 pst. innen 2030, noe jeg håper de rød-grønne partiene kan støtte. Forleden så vi at Rema-Reitan var på forsiden av bl.a. Finansavisen fordi han og et par dagligvarebaroner til hadde blitt 62 mrd. kr rikere under koronapandemien. Vi ser at dagligvaretoppene, som Reitan, håver inn penger som er basert på bl.a. bøndenes og de butikkansattes arbeid. Den enorme summen de sitter igjen med, setter jo bøndenes krav i et visst perspektiv. Hadde bøndene sittet igjen med mer av overskuddet som nå havner hos dagligvarekjedene, ville vi hatt et rikt og variert jordbruk i landet vårt og også færre konflikter rundt oppgjøret. For oss er det et enkelt regnestykke: Vi tar litt fra toppen for å sikre at de som står for den faktiske verdiskapingen, får bedre betalt for jobben de gjør. Vi ønsker å utrede hvordan man kan flytte makt, overskudd og verdier fra de store dagligvarekonsernene til både ansatte i konsernene og ikke minst matvareprodusentene. Med det tar jeg opp Rødts forslag i saken.