Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-06-03:
Endringene i barneloven er egentlig et sett med nye saksbehandlingsregler for domstolene i barnefordelingssaker. Men det omfatter også noen andre elementer, som f.eks. hvor gamle barn skal være før de bør høres. Barneloven er en viktig lov fordi den omhandler og berører barna i det norske samfunnet, og barna er som kjent vår framtid. Det er derfor viktig at de lovendringer som gjøres innenfor denne loven, blir behandlet i tråd med internasjonale konvensjoner for å sikre barnas rettigheter. Det har komiteen gjort i denne saken. Vi har hatt høringer, hvor de aller fleste berørte parter er blitt hørt. Det er svært viktig for familiekomiteen at Norge har en god barnelov, og komiteen vil understreke at det til enhver tid må være barnets rett og hva som er til beste for barnet, som må være i fokus. Komiteen er også opptatt av foreldrenes samværsrett, eller for å si det på en annen måte: Komiteen er opptatt av barnets rett til samvær med begge sine foreldre, hvor barnet skal bo, og samboeres plikter og rettigheter, men dette drøftes i den framlagte familiemeldingen, som komiteen skal behandle til høsten. Videre inkorporeres FNs barnekonvensjon i lovverket, og Stortinget vil få seg forelagt en ny sak hvis det kommer endringer i barneloven som en konsekvens av dette. Komiteen vil slutte seg til og påpeke viktigheten av intensjonene i odelstingsproposisjonen om å innarbeide FNs barnekonvensjon i norsk lov, i tillegg til at man oppjusterer barneloven slik at den tilpasses dagens samfunn. Det er et flertall i komiteen som ber Regjeringen fremme en lovproposisjon som gir samboende foreldreansvar på lik linje med gifte. Dette viser med all tydelighet at Stortinget greier å følge med i tiden, ved å likestille gifte og samboende foreldre også ved et brudd. I og med at barn av samboende foreldre ikke har hatt de samme rettighetene i henhold til norsk lov som barn av gifte foreldre, er dette et skritt i riktig retning. I tillegg til det er det et flertall i komiteen som ber Regjeringen vurdere å fremme en endring i lovteksten, slik at barns rettigheter blir retningsgivende i barneloven. Grunnen til at dette fremmes, er at flertallet i komiteen er klar over at uttrykket «barnets beste» er velbrukt, ja nesten utbrukt, og kan, avhengig av hvem som tolker dette, også misbrukes. Derfor er det viktig også å få inn andre begreper i loven. Som saksordfører er det godt å se at vi er på riktig vei, og at den videre diskusjon om samvær, barnets bosted og andre viktige ting som berører barnet, blir behørig drøftet i familiemeldingen til høsten. Men når det er sagt, ønsker Fremskrittspartiet at vi tar tak i et par elementer allerede nå. Det er én åpenbar rett alle barn i Norge har – og i hele verden for så vidt – og det er retten til å være sammen med begge foreldrene sine. Det sier FNs barnekonvensjon, og det ønsker vi skal stå nedfelt i barneloven også. Derfor fremmer vi forslag om automatisk delt foreldreomsorg og foreldreansvar. Dette hadde kunnet bidra til at de krigssonene vi opplever i noen familier, kunne vært unngått. Man trenger ikke å bruke barn som våpen. Det ser ut som vi blir stående helt alene om dette forslaget, til tross for at det er helt sentralt både når det gjelder inkorporeringen av FNs barnekonvensjon, og når det gjelder hva som best ivaretar barns rettigheter. Etter dette forslaget hadde man ikke trengt å drøfte samværsformer, for da hadde barnet hatt lovhjemlet rett til samvær med begge foreldrene sine, helt automatisk, og de foreldrene som ikke kunne bli enige, kunne da heller gått til domstolen. Men siden vi står alene om dette forslaget i denne omgangen, vil vi subsidiært støtte SVs forslag, nr. 5, om å oppheve § 43 i barneloven, som gjelder normert samvær. Fremskrittspartiet er i tillegg skeptisk til oppnevning av sakkyndige i rettssaker som angår barnefordeling. Man har erfaring fra saker hvor sakkyndige har blitt – om vi skal si det – noe partiske, og det er vanskelig å unngå at rolleblanding skjer. Fremskrittspartiet har merket seg at i høringene er det nesten utelukkende de sakkyndiges organisasjoner som har uttalt seg positivt om oppnevning av sakkyndige. Et annet viktig moment i denne endringen er hvor gammelt et barn bør være for å høres i barnefordelingssaker. For Fremskrittspartiet er det aller viktigste å skåne barnet for voksenkonflikter, og slett ikke å trekke dem inn i saker som deres foreldre strides om. Vi skjønner intensjonene hos de andre partiene, både de partiene som mener at barn skal høres når de er sju år gamle, og de partiene som mener at det ikke bør være noen aldersgrense, men at også små barn skal høres i barnefordelingssaker. Det er flere grunner til at Fremskrittspartiet mener at aldersgrensen bør være som den er, nemlig tolv år. Det er ikke lenger i like stor grad mulig å manipulere en tolvåring. Det er noe med at i krig og kjærlighet er alt tillatt. Og det er vel ikke særlig vanskelig å forestille seg at barn i syvårsalderen lettere vil la seg lede enn en tolvåring. Barna er det kjæreste vi har, og i utgangspunktet ønsker vi vel alle å opprettholde nær kontakt med dem også etter et eventuelt samlivsbrudd. Angsten for å miste dem gjør at noen foreldre nok vil kunne forsøke å overbevise barna sine om at hos dem er det eneste stedet hvor de får det godt. Selv ikke voksne tenker alltid like rasjonelt og fornuftig, på hva som er barnets rett, og hva som er til beste for barnet, når konflikten er som størst. Derfor synes Fremskrittspartiet at alder – det vil si tolv år – og modenhet må legges til grunn når man skal høre et barn. Og kanskje det aller viktigste er at man i tillegg faktisk lytter til barnet og så langt som mulig etterkommer barnets ønske. Hadde det vært et flertall for Fremskrittspartiets forslag om automatisk delt foreldreansvar og -omsorg, hadde ikke dette vært noe tema i barneloven. Det hadde løst seg selv. Når det gjelder andre saker barnet bør høres i, og som angår dem, kan nok vi også vurdere alder og modenhet på en annen måte. Men når det gjelder konfliktløsning mellom voksne, bør den holdes nettopp mellom de voksne. Så kan barna ta sine valg når de er modne og gamle nok til det. Med dette vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag og varsle at vi subsidiært støtter forslag nr. 5, fra SV. I tillegg ønsker Fremskrittspartiet å stemme imot § 31 andre ledd første punktum og § 61, som gjelder oppnevning av sakkyndige.