trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-22:
Jeg vil takke representanten for å ta opp et viktig tema til debatt – sikkerheten på sokkelen. Situasjonen er urovekkende. Vi ser at det har vært nødvendig å spare store summer på svært kort tid, og i den innsparingen har tillitsvalgte kommet med andre rapporter enn det statsråden forteller i dag, både når det gjelder vurderinger av innkjøp av utstyr, og når det gjelder behandling av folk. Utrygghet i arbeidslivet er i seg selv skadelig fordi det kan bringe med seg en fryktkultur, fordi redselen for å miste jobben er stor. Et trygt arbeidsliv med skikkelig vern og med seriøse forhold er det beste utgangspunktet for faglighet, for tillit, for trygghet, for å våge å melde fra om noe er som det ikke skal. Det er stor uenighet mellom partiene om denne tryggheten er tilstrekkelig. Det er også en del av grunnlaget for forslaget om at arbeidsfolk på flerbruksfarttøy må omfattes og beskyttes av arbeidsmiljøloven. Men det skal vi diskutere inngående ved en annen anledning. SV ønsker et annet oljeutvinningstempo. Vi ønsker skjerming av sårbare områder, av iskanten, og vi ønsker også en styrt omstilling der den industrielle kompetansen ivaretas og bevares, fordi det er helt nødvendig om vi skal lykkes med et grønt skifte. Det grønne skiftet er rødt. Det er avhengig av aktive grep, av en styrt politisk omstilling. Det er stor forskjell på en styrt omstilling og den situasjonen som er nå, når usikkerhet og nedgang overlates til markedet alene med de konsekvenser det har for de folkene det gjelder. Tross uenigheter om retningen for petroleumspolitikken er det én ting som er sikkert, og det er at SV er ufravikelig i kravet om at industrien skal være tuftet på trygghet for arbeidsfolk og en god beredskap. Det er et politisk ansvar, og det er en oppgave som forutsetter partssamarbeid, som forutsetter at tillitsvalgtes tilbakemeldinger også når fram. For litt siden traff jeg en jeg kjenner på en reise. Han hadde vært ute på sokkelen der han jobber, og han fortalte at nå var det andre gangen han hadde vært på arbeid med mennesker som hadde fått beskjed om at de mistet jobben, enten rett før de dro ut eller mens de var der. Det er klart at det preget arbeidsmiljøet. Det er tøft å trøste en arbeidskamerat og samtidig vite at det kan være deg neste gang. Men, sier han i løpet av samtalen vår, de kommer jo tilbake, for veldig mange av dem som har mistet jobben, kommer tilbake som innleid arbeidskraft, ifølge ham. Da er det nødvendig å spørre statsråden hvordan hun vurderer den utviklingen og hva det har å si for sikkerheten på sokkelen. Sikkerheten er en nasjonal ambisjon. Den er nedfelt i lovverk og i HMS-arbeid. Men sikkerhet er også trygghet. Det handler om å ha en trygghet i arbeidslivet, en fast jobb og å våge å si ifra når en ser at noe ikke er som det skal, uten å være redd for at en ikke får komme på jobb igjen. Derfor er trygge arbeidsforhold grunnleggende for den tryggheten vi trenger på sokkelen, fordi sikkerhet handler om å ta de arbeidsfolkene som skaper verdiene, på alvor.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2017-05-22:
Jeg vil også takke interpellanten for å ha tatt opp et veldig viktig tema. Sikkerhet er utrolig viktig, og sikkerheten skal være høyt på agendaen på norsk sokkel. Vi har alvorlige hendelser i minne som ikke må skje igjen. Regjeringens ambisjon er at norsk petroleumsvirksomhet skal være verdensledende innen helse, miljø og sikkerhet. Det er urovekkende at Petroleumstilsynet har uttrykt bekymring for en tendens til negativ utvikling i risikonivået, men jeg er glad for at Petroleumstilsynet nå i 2017 skal vie stor oppmerksomhet til dette, på den grunnleggende sikkerheten på norsk sokkel, og at den tendensen man ser, skal snus. Det skal spesielt legges vekt på disse tre områdene i HMS-arbeidet: Det er partssamarbeidet, som er utrolig viktig, det er utvikling og bruk av industristandarder og robuste løsninger som gir sikkerhetsmarginer i petroleumsvirksomheten. Dette er særlig viktige tema i en tid med usikkerhet, endrede forutsetninger og press på betingelsene, og det krever både oppmerksomhet, ressurser og mye fra næringen selv, fra arbeidstakerorganisasjoner og ikke minst også fra myndighetenes side. Som statsråden sa i sitt innlegg: «Regjeringens ambisjon er at norsk petroleumsvirksomhet skal være verdensledende på HMS.» Selv om næringen står i en krevende omstilling, skal denne bransjen leve opp til regelverkets krav om at sikkerheten stadig skal forbedres. Regjeringen har i 2017 besluttet å styrke tilsynet med 14 mill. kr. Regjeringen har nedsatt en eksternt ledet arbeidsgruppe med parter fra næringslivet som skal vurdere utviklingen i HMS-tilstanden i næringen. Dette arbeidet skal være grunnlag for en melding til Stortinget om helse, miljø og sikkerhet i petroleumsvirksomheten. La det ikke være noen tvil: Regjeringen tar sikkerheten på norsk sokkel på høyeste alvor.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-05-22:
Når det gjeld det vi fekk vita av undersøkingane frå Helsedirektoratet, at det i 2015 var 230 000 elevar som gjekk på skular eller i barnehagar som ikkje tilfredsstilte krava til godkjende innemiljø, trur eg at dersom vi hadde bytta ut ordet «elevar» med «tilsette» eller «arbeidstakarar» i den statistikken, hadde det fått ei heilt anna merksemd enn det denne saka får i dag. Det er snart 20 år sidan forskrifta om miljøretta helsevern skulle implementerast i kommunane, i 1998, og framleis er vi i ein situasjon der det etter mitt syn vert bagatellisert at så mange elevar går på skular som kan vera ein fare for helsa deira. Mange kan vera einige i argumenta imot framleis å ha ei rentekompensasjonsordning. Det bind statsbudsjettet for lang tid, og reelt sett burde kommunane tatt grepet sjølve. Men dette er, i dei kommunane det gjeld, eit vedlikehaldsetterslep som har opparbeidt seg over mange år, og fleire må dela på den skulda. Likevel, er det eitt punkt som eg meiner at vi kunne vore einige om, er det at dette ikkje lenger kan gå ut over barn og unge. Eg har hatt ungar sjølv i Bergen-skulen, som har gått ti år i grunnskulen, på skular der inneklimaet ikkje er godkjent – og mange med dei. Når det så vert fremja eit dokument, eller ein proposisjon, her frå kunnskapsministeren si side som tar fatt i det psykososiale miljøet, men utelèt det fysiske miljøet, kan ein lura på om det er fordi dette kostar pengar, at ein ikkje har tatt alt i eitt, at ein ser på paragrafen, men deler det opp: Her kjem vi med ein gjennomgang, nye reglar, krav og rettar når det gjeld det psykososiale miljøet, men gjer ingenting for å betra elevane sin rett til eit fysisk miljø som er i tråd med forskriftene. Eg hadde venta at kunnskapsministeren hadde hatt eit betre samarbeid med helseministeren i denne saka, og at ein hadde levert ei samla sak, slik det var varsla i folkehelsemeldinga. Eg hadde òg venta at ein frå regjeringa si side tok vedlikehaldsetterslepet ute i kommunane på større alvor, og at ein, om ein no ikkje skulle vidareføra denne rentekompensasjonsordninga, kom med tiltak som kunne bidra til at dei kommunane som har store utfordringar, kunne få retta opp i dei fortast mogleg, òg med tydelegare tilsynsordningar og tydelegare sanksjonar om det ikkje er følgt opp.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-05-22:
Takk til dei som tok del i debatten. Til siste talar: Når det gjeld å ha større og sterkare kommunar, er vel Bergen kommune absolutt både ein stor og ein sterk kommune. Men det var altså i den kommunen det vart laga eit eige Brennpunkt-program om det forferdelege skuleforfallet, og den kommunen har vorte styrt av både Høgre og Arbeidarpartiet. Eg har sete i Bergen bystyre, og dette var ei sak som engasjerte meg sterkt. Eg var med på at vi iallfall fekk ein plan for korleis vi skulle kunna få bukt med det store vedlikehaldsetterslepet – ei svært viktig sak. Det som er positivt med debatten, er at statsråden iallfall ikkje avviser at det er behov for statlege ordningar, at han ikkje er prinsipielt imot at det skal vera ei rentekompensasjonsordning. Eg er sjølvsagt heilt einig i at dette er kommunane sitt ansvar. Det er jo ingen som seier noko anna. Dette er ansvaret til ordføraren, uavhengig av kva slags parti. Men det betyr ikkje at vi skal ta vekk ordningar som har fungert, frå statens side, som har hjelpt dei ordførarane som verkeleg ønskjer å få bukt med vedlikehaldsetterslepet – ei ordning som har verka, som vert tatt vekk utan at det er diskutert om det skal vera noko alternativ. Det er det denne interpellasjonen går på. Det handlar ikkje berre om skulebygg, det handlar òg om svømmeanlegg, som heller ingen har nemnt spesielt i debatten. Det er òg spesielt at når Stortinget først skal engasjera seg for å betra arbeidsmiljøet for barn og unge, og når regjeringa så leverer ei sak, utelukkar ein det fysiske miljøet, men kjem med tiltak for det psykososiale. Det er vel og bra, men det er rart at ein ikkje har følgt opp folkehelsemeldinga, og det ser heller ikkje ut som at det vil koma i denne stortingsperioden. Eg har lagt merke til at representantar frå både Høgre og Framstegspartiet har stått fram og sagt at no vil regjeringa koma med ei eiga arbeidsmiljølov for barn. Men det er noko som vi ikkje har sett meir til. 230 000 barn går på skular som ikkje er inneklimagodkjende, det vil vel bety cirka fire årstrinn, og det er ikkje ubetydeleg. Det er hjelp til den ekstrainnsatsen i kommunane eg meiner staten framleis må ta eit medansvar for og gi gode ordningar for. Eg håper på at det kan verta ei einigheit på Stortinget om å føra vidare ei rentekompensasjonsordning på dette området eller om ei tilsvarande ordning som kan bidra til det same.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-22:
Som sagt er det ikke slik at jeg er noen prinsipiell motstander av at staten også skal ha virkemidler på dette området. Som jeg sa i innlegget mitt, jobber vi sammen med Helsedepartementet om å følge opp det som ble varslet i folkehelsemeldingen. Det er ikke sånn at regjeringen utelukker eller sier at det er uaktuelt at det skal komme andre typer statlige virkemidler. Mitt poeng er rett og slett at etter at vi har hatt dagens rentekompensasjonsordning siden 2002, er det ikke åpenbart for meg – for å si det på den måten – at den klarer å treffe det som er behovet ute i kommunene. Så er selvfølgelig dette en diskusjon som hører hjemme her i stortingssalen, men det er verdt å understreke at den hører også hjemme der ute. Jeg representerer et parti som er Norges tredje største ordførerparti. Interpellanten representerer et parti som er Norges nest største ordførerparti. Det er vi som sitter med makten ute i Kommune-Norge. Det er ikke folk vi ikke kjenner eller ikke har kontakt med, det er våre partifeller – det er partifellene til representanten Toppe som styrer. Nå husker ikke jeg på stående fot hvor mange kommuner Senterpartiet styrer, men det er klart at dette også er et kommunalt ansvar. Når i tillegg kommunene i løpet av denne stortingsperioden har fått en god kommuneøkonomi, har fått muligheten til ikke å oppheve enhver prioritering– for det er ikke mulig – men å prioritere vedlikehold f.eks., er det viktig at de også gjør det. Erfaringene fra mange kommuner viser også at dette er noe som kommunepolitikerne gjør, og da er det nok ikke rentekompensasjonsordningen som gjør at de gjør det. For eksempel i Bergen var en av de store satsingene til forrige byråd – som jeg tror dagens byråd har opprettholdt – nettopp vedlikeholdet av skolebygg. I denne kommunen som vi er i nå, har det på grunn av gamle skolebygg, men også på grunn av elevvekst vært satset massivt på både bygging av nye skolebygg og rehabilitering av gamle. Det må også med i diskusjonen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-22:
Jeg vil si takk til representanten Toppe for interpellasjonen, og bare understreke til slutt – som jeg også har sagt tidligere – at når det gjelder reguleringen og det lovmessige, er dette noe som regjeringen jobber med, som varslet i folkehelsemeldingen. Det er også slik i dag at Fylkesmannen har anledning til å føre tilsyn med kravene i § 9a, og elever, foreldre og brukerorganer ved skolen kan også be om tiltak rettet mot det fysiske skolemiljøet. Så selv om – som jeg sa i innlegget mitt – én av de tingene regjeringen jobber med, er å se på om håndhevelse, klageordninger etc. skal bli bedre, er lovverket altså ganske strengt på dette i dag. Men det som er et problem – og det tror jeg er et problem over hele landet, i store og små kommuner, og kanskje til og med på tvers av politiske konstellasjoner – er at vedlikehold er mindre attraktivt enn nybygg. Det er ofte sånn at det jevne, trutte hverdagsvedlikeholdet blir nedprioritert, og det gjør jo at vi kommer i en situasjon som f.eks. situasjonen med svømmehallene våre for noen år siden: Over hele landet sto vi plutselig i en situasjon – eller plutselig, det hadde jo lenge vært varslet av dem som hadde fulgt med på det – hvor veldig mange svømmeanlegg ikke kunne brukes lenger. Så det er også en viktig påminnelse til alle politikere i våre partier om at selv om det ikke skaper overskrifter i avisene hvert eneste budsjettår, er det daglige vedlikeholdet helt avgjørende.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-22:
For det første er det veldig bra å få en halvtime å snakke på, da har man tid til å si veldig mye. For det andre er det veldig bra at det er stor støtte til alle disse tre forslagene. Ett av forslagene, som har fått mindre oppmerksomhet, og som gjelder en urettferdighet som har vært i systemet vårt i lang tid, er rett til videregående opplæring for dem med slik opplæring fra utlandet. I dag er systemet, veldig enkelt forklart, slik at mange som har fått videregående opplæring i utlandet, ikke får den opplæringen godkjent i Norge. Det er i seg selv ikke urettferdig, for vi må ha samme krav til alle, uavhengig av hvor de har fått opplæring, men det fører til at den gruppen av norske innbyggere ikke får den samme retten som andre voksne til å fullføre sin videregående opplæring. Med andre ord er det en del mennesker som har havnet i en dobbel skvis. De kan få godkjent opplæringen sin fra hjemlandet, men ikke som grunnlag for opptak til høyere utdanning, og de har heller ikke rett til å få videregående opplæring en gang til. Det er et åpenbart hinder for god inkludering. Derfor må vi gjøre noe med det. Når det gjelder direkte overgang i retten til videregående opplæring, er skillet mellom ungdomsrett og voksenrett uhensiktsmessig, for å si det forsiktig. En ungdom som f.eks. falt fra som 17-åring og ønsker å gjenoppta og fullføre videregående når han eller hun er 21 år, må med dagens regelverk vente tre–fire år for å få ny rett til opplæring. Det rammer også elever som bytter studieretning sent i utdanningsløpet, og som dermed risikerer å ha brukt opp opplæringstiden sin. Det er viktig at de som dropper ut av videregående skole, får en sjanse til å begynne igjen når de blir motivert, for å hjelpe dem tilbake til jobb og aktivitet. Nå får man en sammenhengende rett til å ta ut videregående opplæring. Det siste gjelder reglene for oppstart av grunnskoleopplæring for barn som kommer til Norge. Der er det rett og slett slik at det hjelper ikke å ha et regelverk som er ambisiøst, hvis det ikke kan følges i praksis. Regelverket vi foreslår, blir klarere og tydeligere, og dermed også lettere å etterleve i praksis. Siden det er stor enighet om dette, skal jeg ikke starte den store polemikken, men jeg må kommentere to ting i det representanten Tingelstad Wøien sa. Det ene er at det er et paradoks at man nå etterlyser og mener at det kommer for sent, all den tid dette regelverket eksisterte også før 2013. Det er ikke noe som kom i 2013. Med andre ord var det i hvert fall åtte år da man hadde muligheten til å gjøre noe med det. For det andre er det viktig å huske at det ikke er slik at idet man legger frem noe for Stortinget og det blir vedtatt, så blir det lov dagen etter. Akkurat de samme prosessene for høring, lovarbeid etc. må også gjennomføres da. Jeg deler absolutt frustrasjonen av og til over at prosessene våre kan være noe trege, men det er tross alt bedre å ha et system som legger til rette for god lovbehandling og gode høringsrunder, enn å ikke ha det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-22:
Det er ikke riktig at vi i vinter ikke hadde lagt frem mer enn en nettside. Jeg vil også si at det høres litt for enkelt ut å bagatellisere dette til å være bare en nettside. Dette var å samle informasjonen fordi den var helt utilgjengelig og ikke mulig å finne, og det sto ikke på menneskespråk. Det er ett år siden vi for første gang la frem våre forslag til den juridiske pakken, altså lovendringene rundt antimobbearbeidet. Jeg skal innrømme at vi brukte litt lengre tid enn jeg hadde planlagt. Grunnen til det er at det vi sendte ut på høring i første runde, fikk en del kritikk. Det fikk en del kritikk fra bl.a. tunge instanser som Barneombudet, som jeg mente var så tunge og vektige innspill at vi måtte ta en runde til, f.eks. for å se på dokumentasjonsplikt for å gjøre aktivitetsplikten sterkere og sikre at det ikke kunne være noen tvil om at dette styrket barnas rettssikkerhet. Det gjorde at selv om Barneombudet ikke støttet alt da vi la frem denne pakken, sa Barneombudet i alle medier at «det virker som om bagatelliseringens tid nå er slutt». Det mener jeg tyder på at det var verdt å bruke noen få måneder ekstra for å gjøre det riktig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-22:
Nei, jeg står på det vi har lagt frem. Det er helt riktig at det har vært diskusjoner om dette, og det skulle bare mangle, for vi har hatt et system som mange elever og foreldre føler seg sviktet av gjennom så mange år. Men det er også verdt å nevne at f.eks. Barneombudet mener at aktivitetsplikten er en viktig del av denne endringen. Elevorganisasjonen, som representerer Norges elever, mener at nettopp aktivitetsplikten, som vi har lagt frem, er en viktig del av oppfølgingen av Djupedal-utvalget, som for øvrig også foreslo det. Jeg har ikke noen gang i løpet av denne fireårsperioden orket å legge masse prestisje i at hver eneste detalj vi legger frem, må bli vedtatt akkurat slik som vi har lagt det frem i Stortinget. Man kan godt lage et stort poeng av det – jeg er ikke så interessert i det – men de endringene som Stortinget har gjort, er helt greie. Jeg har ikke tid nå – i løpet av åtte sekunder – til å redegjøre for hvorfor vi la frem akkurat det vi gjorde, men jeg synes at det Stortinget har vedtatt, er ting vi kan leve godt med, og som det er bra får stor og tverrpolitisk oppslutning.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-22:
I den potten på 75 mill. kr er de to største tiltakene styrking av Fylkesmannen for å få en bedre klageordning og – det aller viktigste – kompetansepakken som nå rulles ut i skolene. Dette skal gjelde for alle. Alle skal få muligheten til å heve kompetansen sin og til å kunne mer om dette, men Utdanningsdirektoratet har fått beskjed om at de skolene som må prioriteres, er de skolene som vedvarende, over flere år, har altfor høye mobbetall. Det er viktig, ikke bare fordi man trenger kunnskap om et nytt regelverk, men også fordi – som representanten Tingelstad Wøien sa – forebyggingen og det daglige arbeidet er det aller viktigste. Det vil si at uavhengig av lovarbeid, lovtekst, klageadgang og slikt er det hva som skjer en helt vanlig onsdag – hvordan man griper fatt i urolighet, at noen blir mobbet eller trakassert – som er det viktigste. Jeg vil legge til en ting til, og det er at vi ikke bare styrker Barneombudet, men vi har også styrket …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-22:
Helsesøstersatsingen var det jeg ikke fikk tid til å nevne i forrige runde, noe som også er viktig for dette, selv om det selvfølgelig ikke er inkludert i disse 75 mill. kr. Kompetansepakken var et av de store forslagene fra Djupedal-utvalget. Det var fordi de så at det rett og slett er mangel på kunnskap om hva mobbing er, hvordan det skal forebygges – mangel på systematisk arbeid ute på skolene. Det er Utdanningsdirektoratet, som vår faginstans, som utformer dette sammen med fagmiljøer og fagekspertise, og så skal dette rulles ut, slik at alle norske skoler får mulighet til å bruke det. Men vi har også sagt at de skolene som har vedvarende store mobbeproblemer over tid – nesten alle skoler har mobbing på en eller annen måte i løpet av noen år, men noen har høye mobbetall over tid – skal prioriteres, og dem skal vi målrette innsatsen ekstra inn mot.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-22:
For det første tror jeg det er fortsatt, dessverre, et holdningsproblem mange steder – det at man bagatelliserer mobbing, og dermed ikke skjønner hva det innebærer for eleven, og hvordan man skal bekjempe det. Det betyr at det på en del skoler rett og slett er manglende kriseforståelse. Akkurat nå holder komiteen på og behandler et forslag hvor vi bl.a. foreslår at alle rektorer skal få tilbud om å gå på Rektorskolen. Det å få rektortrening og å gå på Rektorskolen dreier seg ikke bare om at man skal få generell ledelsesskolering eller skal skoleres eller trenes i budsjettarbeid eller den typen ting. Det dreier seg i høyeste grad også om læringsmiljø, og læringsmiljø og arbeidet mot mobbing henger intimt og nøye sammen. Men det er selvfølgelig ikke min jobb, som politiker, å gå inn i detaljene om hvordan dette gjøres. Det er vi nødt til å bruke kompetente fagfolk og fagmiljøer til.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-22:
Arbeiderpartiet roser seg selv og kritiserer regjeringen for å ha brukt for lang tid. Det får meg til å ta ordet i denne saken igjen. Den 28. mai 2009 avga kirke-, utdannings- og forskningskomiteen sin innstilling til Dokument 8:97 for 2008–2009, der Fremskrittspartiets representanter Anders Anundsen og Jon Jæger Gåsvatn hadde forslag om tiltak for å styrke arbeidet mot mobbing. Jeg vil sitere litt fra den saken: «Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet mener opplæringsloven § 9-A ikke er et tilstrekkelig virkemiddel for å sikre elever mot mobbing. Til tross for at bestemmelsen har hatt sin naturlige plass i opplæringsloven, er praktiseringen av bestemmelsen dessverre lite konsekvent og oppfølgingen ved klare brudd på bestemmelsen for dårlig.» I dag vedtar vi endelig en fullstendig gjennomgang og revidering av kapittel 9a i opplæringsloven, Elevane sitt skolemiljø. Så vil jeg vise til at komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre fremmet forslag i dokumentet: «Stortinget ber Regjeringen iverksette informasjonstiltak overfor skoleeiere om hvordan mobbing kan bekjempes gjennom konsekvent bruk av skolereglement og andre tiltak for bevisstgjøring(…) (…) Dette stemte Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV imot. I dag er de heldigvis for. Det skal vi være glad for. Så det neste: «Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet viser til at det er reist flere saker med krav om erstatning mot skoleeier. Få tilfeller ender med domfellelse.(...) Disse medlemmer vil derfor at Regjeringen iverksetter en gjennomgang av eksisterende erstatningslovgivning med sikte på å gjennomføre endringer som vil være til gunst for dem som har fått hele eller deler av livet sitt ødelagt på grunn av mobbing i skolen. Skoleeiers ansvar i slike tilfeller må tydeliggjøres.» (...) I dokumentet fremmet representantene fra Fremskrittspartiet følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen fremme nødvendige forslag for å sikre mobbeofre reell rett til erstatning når skoleeier har sviktet sitt ansvar. Det vurderes om ansvarsgrunnlaget bør være objektivt.» Det stemte kun Fremskrittspartiet for. Men heldigvis stemmer alle for dette i dag. Jeg må igjen understreke at det skal vi være glad for. Men jeg vil vitterlig påstå – for Arbeiderpartiets del, som er noe kjepphøye i dag og kritiserer at det har tatt tid å få utredet saken og få en grundig og god sak – at også åtte år er fryktelig lang tid. Jeg mener at vi sammen må arbeide mot mobbing, og i stedet for å snakke hverandre ned må vi heller jobbe sammen for nulltoleranse for mobbing i skolen.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2017-05-22:
Jeg vil først takke interpellanten for å ta opp en viktig sak. Som representanten Toppe sa, har alle barn rett til et godt arbeidsmiljø, men som vi ser, blir ikke dette tatt på nok alvor i dag – dessverre. Vi kan legge til rette for læring med gode lærere, gode lærebøker – det å være så god i pedagogikk som bare det. Men hvis elevene ikke har et godt fysisk og psykososialt arbeidsmiljø, hjelper det fint lite. Vi vet at en forutsetning for å lære er at ungene er mette, at de er friske, at de får nok søvn – for å få fullt utbytte av det man skal lære på skolen. Hvis voksne arbeidstakere ikke har et godt nok miljø og inneklima, kan arbeidsplassen bli stengt. Det er rett og slett forbudt å ta inn arbeidsfolk på slike arbeidsplasser. Som representanten Toppe sa, har skoler blitt stengt på grunn av arbeidsmiljøet for lærerne. Det er et tankekors når Arbeidstilsynet bruker lærerne som argument – det er for så vidt greit nok, men det burde kanskje vært barna. Men det sier sitt. Statsråden er opptatt av den samme saken, at ungene skal ha et godt miljø, og det er bra. Så sier statsråden at man har prioritert en sterk kommuneøkonomi. Det kan vel diskuteres, jeg er ikke helt sikker på om alle landets ordførere opplever det på den måten. Statsråden har rett i at det er fylkene og kommunene som har hovedansvaret for skolebyggene, men her må også staten bidra – som vi alle har vært inne på. Det er bra å høre at det blir gitt gode tilskudd, men for noen har i hvert fall rentekompensasjonsordningen fungert godt. Det hadde kanskje vært greit å ha de nye ordningene som statsråden snakker om, på plass før man fjerner rentekompensasjonsordningen. Jeg hører at Fremskrittspartiet også er opptatt av saken, og de skal bruke oljefondet til å pusse opp skolebygg. Det må de nok, for i det omfanget de vil gi skatteletter, er det nok oljefondet man må gå på. Jeg skal ikke dra hele den leksa, men vi vet veldig godt hva økonomer og vi andre mener om at det er oljefondet man spiser av, og ikke kan bruke skatter og avgifter som et virkemiddel for felleskapet. Ingen skal bli sjuke av å gå på skole. Skal man lykkes med en god skole i framtida, må dette tas på et mye, mye større alvor enn det man gjør i dag.
Kristin Vinje (Høyre), 2017-05-22:
Takk til interpellanten for å ta opp et viktig tema. Det er viktig at vi sørger for en god utdanning for barna våre, og skolebygg er helt klart en del av det som må være på plass som vilkår for god læring. Det er åpenbart, når man ser på statistikken, at vedlikehold ikke alltid prioriteres høyest når man skal legge budsjettene, og jeg har fått innspill om at vi kanskje skulle ha flere snorklippinger også for vedlikeholdsprosjekter, ikke bare for nye skolebygg, og det kan man tenke på. Men spørsmålet er også hvor ansvaret ligger, og som statsråden påpekte, er det hos kommunene. En god del senterpartiordførere bør tenke gjennom hvilket ansvar de faktisk tar på seg når de lar være å prioritere vedlikehold av skolebygg. Jeg har lyst til å dele med dere en egen erfaring fra min tid som finansbyråd i Oslo kommune. Der jobbet vi veldig systematisk med investeringer og hadde strategier for hvordan vi skulle sørge for å sette av midler også til forvaltning, drift og vedlikehold. Det er viktig at kommunene får gode prosesser for hvordan de planlegger når de bygger nye skolebygg og sørger for å ha satt av midler til løpende forvaltning, drift og vedlikehold, slik at man ikke plutselig kommer i det uføret at man ikke har holdt bygninger ved like. Regjeringen har åpenbart prioritert en sterk kommuneøkonomi. Kommunene har fått en gjennomsnittlig årlig realvekst i frie inntekter på 2,4 pst. fra 2013 til 2016 og har nå, åpenbart, mye bedre mulighet til å kunne bruke midler til nettopp skolebygg og vedlikehold. Et av virkemidlene vi brukte i Oslo for å gjøre noe med det, var å ta i bruk nye metoder som offentlig–privat samarbeid. Da får en til nye former for bygg og nye former for drift og vedlikehold. Men det er Senterpartiet og sosialistene sterke motstandere av. Det siste jeg har lyst til å si, er at det er viktig å ha større og sterkere kommuner med større og sterkere fagmiljøer, som også har bedre anledning til å kunne gjøre gode investeringer og sørge for god forvaltning, drift og vedlikehold av skolebygg i fremtiden. Også derfor er kommunereformen viktig: å sørge for bedre skolebygg til barna våre.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2017-05-22:
Jeg skal ikke dra ut denne debatten, som egentlig er veldig kort, og der alle er enige, men jeg synes det er fortvilende, det statsråden sier om at regelverket lå der. Ja, det lå der, og så var det noen som oppdaget at de kunne gjøre det på den måten at de kunne fjerne ordet «sammenhengende» og slik sørget for at flere kunne begynne på skolen igjen eller begynne læretida si i stedet for å gå på Nav. Jeg synes det er frustrerende at da vi la fram det forslaget, var det ikke vilje til det, for det var tydeligvis en taktikk i det at det skulle inn i en stortingsmelding. Jeg skjønner også at det må til et lovarbeid, men vi hadde allerede vært to år foran når det gjelder å utarbeide riktige lover, hvis Stortinget hadde valgt å gjennomføre det forslaget til vedtak som Senterpartiet la fram den gangen. Ellers takk for debatten.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2017-05-22:
Jeg tror kanskje det er veldig mange av dem som følger med på debatten, som er opptatt av akkurat dette reaksjonsmønsteret, ikke minst foreldre som har unger som er utsatt for mobbing. Det virker – i hvert fall på meg – som at det er litt lettere for oss å prate om reaksjoner, hvem som skal flytte, og hva slags ansvar de enkelte skal ha. Det som er mye vanskeligere, er hva vi skal gjøre for å unngå å lage dette regelverket. Som jeg sa i mitt innlegg, var jeg veldig skuffet over at regjeringa ikke la opp til å legge fram en handlingsplan for arbeidet mot mobbing. Statsråden sa sjøl nå at en hadde brukt 75 mill. kr til tiltak. Da tenkte jeg at statsråden skulle få anledning til å fortelle hvilke tiltak regjeringa vil at skolene skal gjøre for å forebygge mobbing og sørge for at det skal være et godt skolemiljø.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2017-05-22:
Det var fint, det som statsråden sa når det gjaldt kompetansepakken som skal ut, men jeg må nok si at det jeg hadde forventet fra regjeringa, var at vi hadde hatt en handlingsplan, at det skulle vært en oppfølging av den tjukke NOU-en som Djupedal-utvalget kom med. Nå sier statsråden at vi skal ha en kompetansepakke, men: Hva er innholdet i den? Hvem skal være med på å bestemme hva som skal ligge i den? Hva slags type arbeid skal det jobbes med ute på den enkelte skole? Kan statsråden si litt mer om det?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2017-05-22:
Ja!
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2017-05-22:
I vinter kunne vi lese følgende i VG: «Regjeringens mest synlige tiltak mot mobbing hittil, er en nettside. Nå reagerer vennene i KrF, Venstre og Unge Høyre på manglende mobbe-grep.» Først nå, helt på tampen av perioden, skal vi behandle lovendringene om elevenes skolemiljø – fire år etter at Djupedal-utvalget ble nedsatt. Etter en rask gjennomgang er jeg kommet fram til at statsråden har gjennomført kun én tidel av forslagene og tiltakene fra Djupedal-utvalget, ti av hundre. Det vitner vel om dårlig gjennomføringskraft. Er statsråden fornøyd med det?
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2017-05-22:
Vi bagatelliserer ikke. Vi ønsker oss mer fordi vi tar barna på alvor. Tilbake til lovendringene vi behandler i dag: Flere antimobbeorganisasjoner og andre har advart mot at lovforslaget er for svakt – «et stort tilbakeslag» og «svekker elevenes rettigheter». Dette sier foreldre, advokater og skolefolk. Heldigvis er det Stortinget som vedtar lover, og ikke statsråden, for statsråden går i dag på et nederlag når det gjelder straffeansvaret for voksne, og blir bedt om å få på plass en oppreisningsordning, selv etter at Høyre stemte imot dette for ett år siden. Er dette vingling? Har statsråden skiftet mening, eller er statsråden uenig?
Iselin Nybø (Venstre), 2017-05-22:
Djupedal-utvalget pekte på at skoleledere på skoler med høy grad av mobbing ikke anerkjenner på samme måte at mobbing er et problem som kan oppstå ved deres skole, og at det er en utfordring i norsk skole at ledelse og lærere i for liten grad kjenner til negative hendelser som oppstår i elevmiljøet. Komiteen har samlet vært opptatt av at skolelederne må ha kompetanse til å forebygge, møte og håndtere mobbing på skolen. Kunnskapsministeren har også selv vist til at skoleledere nå skal få tilbud om opplæring. Både nytilsatte rektorer og de mer erfarne rektorene skal få kompetanse på akkurat dette feltet. Jeg lurer på om ministeren kan si noe om hvordan han ser for seg at dette skal utformes. Hva skal de få kompetanse i, og hvordan skal vi klare å gjennomføre et slikt kompetanseløft?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-22:
Ja!
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2017-05-22:
I desember i fjor kom de siste PISA-resultatene – mye omdiskutert og med mye publisitet som vanlig, men det viktigste funnet fikk lite oppmerksomhet. Nesten en av fem elever svarte at de føler seg annerledes og ikke passer inn i skolen. I løpet av ti år er det nå dobbelt så mange som svarer at de føler seg ensomme på skolen, eller at de blir holdt utenfor. Som om det ikke var alvorlig nok, kom det i januar nye tall fra elevundersøkelsen som viser at flere elever enn noen gang opplever å bli mobbet. Det er nok riktig det som er sagt her i debatten, at heller ikke de vedtakene vi gjør i dag, vil få slutt på mobbingen. Men forhåpentligvis tar vi noen skritt i riktig retning. Å forbedre elevers og foreldres juridiske stilling gjør at den enkelte skoles plikt til å følge opp, til å reagere og til å handle blir større. Fra Arbeiderpartiets side skulle vi gjerne gått lenger enn det vi får til i dag. Vi skulle gjerne beholdt enkeltvedtaket i mobbesaker. Det er lettere for foreldre å anke og klage på en behandling hvis man har denne juridiske plikten til enkeltvedtak. Vi vil også at skoleledere skal stilles til ansvar når de har forsømt sine plikter i mobbesaker, og vi er imot regjeringens forslag om å gjøre dette vanskeligere. Vi ville hatt en ny og bedre nasjonal klageordning i mobbesaker som er mer tilgjengelig for elever og foreldre, og som har større barnefaglig kompetanse. Likevel er det bra at Stortinget er mer offensivt enn regjeringen er, og jeg er også glad for at statsråden sier han ikke har prestisje i det. Nå er det vel sånn at en statsråd som lar det gå prestisje i saker som Stortinget stemmer ned, ikke lenger er statsråd, så det er sikkert kjempelurt å ha en slik innfallsvinkel. Dette er et område hvor vi er politisk enige om målet, men det er uforståelig at disse vedtakene kommer først nå, helt på slutten av fjerde sesjon i denne stortingsperioden. Djupedal-utvalget kom for over to år siden. Det var forståelig at statsråden ønsket å vente på den utredningen, men at vi er kommet helt til slutten av en fireårsperiode med så få tiltak og så lite handling, det er trist. Mest alvorlig er det selvsagt for alle de ungene ute i skolen som har måttet vente fire år på tiltakene. Nå forsterker vi lovverket, men i sannhet er det egentlig ikke lovverket det har vært noe galt med. Kravene om et trygt psykososialt arbeidsmiljø for elevene har vært der hele tiden. Det er handling knyttet til etterutdanning, det er krav til rektorer, lærere og voksne i skolen, det er innsatsen vi skulle gjøre sammen, som har sviktet. Det er et paradoks at iveren som statsråden har vist etter å gi lærere etterutdanning i matte og realfag, har vært totalt fraværende når det gjelder mobbing, og dette er kanskje det viktigste av alt. Elever som trives, lærer mer. Derfor er dette også et viktig kunnskapstiltak.
Lill Harriet Sandaune (Fremskrittspartiet), 2017-05-22:
Det har vært en glede å få være saksordfører i en sak som dette. Jeg vil gjerne starte med å takke komiteen for et godt samarbeid og Kristelig Folkeparti som forslagsstiller til forslaget der det tas til orde for å innføre lokale mobbeombud i hvert fylke eller hver region. Det er ingen tvil om at mobbing er et stort samfunnsproblem og en alvorlig krenkelse av menneskeverdet. Elevundersøkelsen for 2016 viste at 6,3 pst. av alle barn og unge i grunnskole og videregående opplæring føler seg mobbet. Det tilsvarer 58 000 barn og unge. Til tross for talløse antimobbeprogrammer og kampanjer de siste 20 årene er altså tallet på elever som sier de blir mobbet, fremdeles for høyt. Vi politikere bør her ta selvkritikk og innrømme at antimobbearbeid altfor lenge har bestått av ulne programmer og store ord og for lite handling. Det er nå tverrpolitisk enighet om å forsterke innsatsen mot mobbing. Komiteen er samstemt i at flere konkrete tiltak i kampen mot mobbing må vurderes, og støtter derfor forslaget i dokumentet om å innføre lokale mobbeombud i hvert fylke eller hver region. Komiteen viser også til brev fra Kunnskapsdepartementet ved statsråd Torbjørn Røe Isaksen til kirke-, utdannings- og forskningskomiteen, datert 22. mars 2017, der statsråden er positiv til å opprette fylkesvise eller regionale mobbeombud. Jeg vil særlig understreke to viktige poeng i svaret fra statsråden. Ombudenes ansvar må omfatte hele utdanningsløpet fra barnehage til videregående opplæring, og ombudene må sikres uavhengighet fra skoleeier. I dokumentet viser en samlet komité til at ordningen med mobbeombud er blitt evaluert av Telemarksforskning, og at evalueringen viser at lokale ombud kan spille en viktig rolle når det gjelder å tilføre skoler og skoleeiere kompetanse, og ved å bistå elever i enkeltsaker. Evalueringen fra Telemarksforskning har to klare konklusjoner. For det første må de lokale mobbeombudene ha ansvar for hele opplæringsløpet fra barnehage til videregående opplæring. For det andre må ombudene være selvstendige og uavhengige. En samlet komité vil understreke at ombudsstrukturen for utdanningssektoren må henge sammen og være oversiktlig, ikke minst for å sikre at ombudene er lett tilgjengelige for elevene og lærlingene, og at tilbudet er lett å bruke og lett å forstå. Komiteen viser også til at Barneombudet besitter stor kompetanse på området, og at Barneombudet derfor blir pekt på som en mulig samarbeidsinstans. Jeg anbefaler komiteens tilråding.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2017-05-22:
Som statsråden har merka seg, er det ueinigheit i komiteen om årsaka til at situasjonen på fregattane har vorte slik. Eg refererer det eg sa i innlegget mitt, at me i Arbeidarpartiet har ein merknad saman med SV der me syner til at «Riksrevisjonen mener det er kritikkverdig at Forsvarsdepartementet ikke i tilstrekkelig grad har sikret balanse mellom oppdrag og tilgjengelige ressurser i Forsvaret som forutsatt av utenriks- og forsvarskomiteen. Disse medlemmer vil understreke at Stortinget er bevilgende myndighet, og regjeringen, herunder Forsvarsdepartementet,(…) må forholde seg til de bevilgninger Stortingets flertall vedtar». (…) Kva meiner forsvarsministeren? Kven har ansvaret for at situasjonen har oppstått, slik han har gjort?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2017-05-22:
Takk for svaret. Eg har berre eitt spørsmål til. Det gjeld å få oppklart ei misforståing – eg veit ikkje om det var ei misforståing. I innlegget mitt refererte eg Haakon Bruun-Hanssen som sa at det var – og eg siterer: «Sjøforsvarets klare oppfatning at vi burde terminere den kontrakten og gå inn for et alternativ,(…) (…) Så sa me vidare at departementet ikkje hadde starta. Meiner du då at forsvarssjefen sa feil i høyringa?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2017-05-22:
Her er ei sak som komiteen er samla om, og me har felles merknader på alt. Så eg syner eigentleg til saksordførar sitt innlegg, men har berre lyst til å ha eit par kommentarar i tillegg. Ombodsmannsnemnda for Forsvaret har levert årsrapport for 2016. Her er det mykje positivt, og det er jo hyggjeleg. Det blir omtala godt leiarskap, det blir omtala godt arbeidsmiljø og stor arbeidsvilje. Kvaliteten på dei vernepliktige mannskapane er god. Det er hyggjelege tilbakemeldingar å få. Men det er – og det har me vel òg snakka om før her i komiteen vår – eit stort vedlikehaldsetterslep på eigedom, bygg og anlegg. Det er ei utfordring, og det er store variasjonar, står det i rapporten. Der har me ei utfordring. Eg synest det er veldig positivt at dei i rapporten no kjem tilbake til saker frå året før som på ein måte ikkje var fullstendig løyste i fjor, og dei nemner det i rapporten. Då skriv dei om allmenn verneplikt. Det som er bra med det dei skriv der, er at jentene trivst godt i førstegongstenesta, men det er store manglar på kaserne og på PBU – det betyr klede og sånne ting – det er ikkje tilpassa. Då tenkjer eg at når me først har innført allmenn verneplikt og det går så bra, kvifor ikkje berre løysa desse enkle problema med kaserne og med klede, sånn at det er tilpassa jentene som kjem inn, sånn at jentene fortset å trivast, og sånn at dei vil vera i militæret vidare? Eg har òg lyst til å seia: Det står om læreplassar, som saksordførar nemnde. Eg synest det er positivt, og det har eg – i tillegg til rapporten her – mange gode tilbakemeldingar på. Lærlingplassane og det ansvaret Forsvaret tek for å utdanna ungdomen vår, ser eg på som eit veldig positivt og viktig arbeid som må fortsetja.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2017-05-22:
Eg stemte feil! Eg skal stemma for.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-05-22:
Jeg var inne på det i høringen, og det er også gjenspeilet i innstillinga, at det i mange år var en underfinansiering av drift av fregattene, og da inkluderer det vedlikeholdet og for så vidt også anskaffelse av reservedeler. Det ble også tydelig belyst i høringen hvilket konsept som ble valgt, og hvorfor situasjonen var som den var. Jeg kan bare svare for den perioden jeg har sittet som statsråd. Vi valgte med en gang vi fikk beskjed fra Forsvaret om at dette, både vedlikeholds- og driftskonseptet, ble dyrere enn forutsatt, å bevilge ekstra penger til Sjøforsvaret for å kunne håndtere det. Det har vi nå gjort gjennomgående i hele perioden, med til dels store summer. Det er også det som nå har begynt å gi resultater, sammen med at Sjøforsvaret har gjort sine, etter min oppfatning, veldig kloke vurderinger og prioriteringer ved å flytte personell fra landorganisasjonene og over til fartøyet, slik at vi har flere operative besetninger.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-05-22:
Det er mulig jeg oppfattet noe av spørsmålsstillingen til Eldegard feil da hun snakket, for det jeg noterte meg, var at representanten sa at Forsvaret foreslo å oppheve kontrakten i 2012. Jeg sitter ikke på informasjon som tilsier at Forsvaret, da ved den gang forsvarssjef Harald Sunde, foreslo for departementet å oppheve kontrakten. Tvert imot mente de jo at det alternativet som da var aktuelt, nemlig Seahawk, ikke var akseptabelt til bruk for Forsvaret. Derfor var også vurderingen til departementet at det ikke var noe alternativ på det tidspunktet. Og det er forskjell på hva Sjøforsvaret og forsvarssjefen eventuelt måtte mene, for det er forsvarssjefen og forsvarsstaben som gir en anbefaling til departementet. Det som er viktig å understreke i den sammenheng, og som også representanten var inne på, er at det å gjøre vurderingene i dag, noen år etterpå, kan medføre andre resultater enn det gjorde den gangen, og det er nettopp fordi vi må vurdere hva vi nå får av operativitet kontra det vi har bestilt og betalt for.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-05-22:
Ja!
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-11-29:
På vegne av representantene Willfred Nordlund, Ole André Myhrvold og meg selv vil jeg fremme et forslag om bruk av elmotor på vann under 2 km 2 .
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2017-11-29:
Mitt spørsmål går til statsråd Solveig Horne. For Arbeiderpartiet er det sånn at likestilling ikke er noe som kommer av seg selv. Det er tvert imot noe man er nødt til å jobbe for politisk hver eneste dag for å få til, gjennom f.eks. økt pappakvote, barnehageutbygging, likestillingssentre, gjennom antidiskrimineringslovverk og gjennom det å forebygge seksuell trakassering. Fremskrittspartiet mener at forholdet mellom kjønn bør «tilpasse seg naturlig i arbeidsliv, fritid og privatliv, uten innblanding av offentlige organer». Det står å lese i prinsipprogrammet. Det synet ser vi helt tydelig preger regjeringens politikk, når vi ser at regjeringen systematisk har kuttet i den likestillingspolitikken som har gjort at Norge er et av verdens mest likestilte land, og når vi ser at det også i statsbudsjettet i år, for fjerde år på rad, kuttes til dem som driver med likestillingsarbeid der ute. De siste ukene har #metoo-kampanjen fått fram omfanget av seksuell trakassering, og det er åpenbart for de fleste at det fungerer dårlig at forholdet mellom kjønn bør tilpasse seg naturlig, slik man i Fremskrittspartiets prinsipprogram mener. Mener statsråden at likestillingspolitikk ikke har noen betydning for omfanget av seksuell trakassering?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2017-11-29:
Dette svaret fra statsråden kjenner vi igjen fra tidligere debatter de siste årene. Det blir lagt vekt på at man har lagt fram en likestillingsmelding der man har fokusert på noen problemområder. Problemet med bare å fokusere på noen problemområder og ikke gjøre noe, er at det skjer ingenting. Det er veldig fint – og det skulle egentlig bare mangle – at både statsråden og statsministeren går ut og fordømmer de forferdelige historiene vi har hørt under #metoo-kampanjen. Det skulle også bare mangle at man ikke sier at seksuell trakassering er uakseptabelt. Men vi som politikere har et ansvar for å gjøre noe, og regjeringen kan gjøre noe hvis de mener at dette er viktig. Stortinget har ansvaret for å lage lover, regjeringen kan bevilge penger hvis man virkelig mener at man vil gjøre noe mot seksuell trakassering. Tvert imot ser vi at denne regjeringen kutter i rettshjelpstiltak, krisesentrene, likestillingssentrene og LDO, Likestillings- og diskrimineringsombudet. Synes statsråden det er lurt systematisk å kutte i budsjettene til alle dem som hver eneste dag jobber med å forebygge seksuell trakassering?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-11-29:
Jeg er helt enig med representanten i at likestilling ikke kommer av seg selv. Derfor er jeg veldig glad for at denne regjeringen har hatt en aktiv likestillingspolitikk i disse fire årene, og det er veldig tydelig i plattformen til regjeringen at vi skal jobbe for å øke likestillingen. Det som blir tatt opp her, er heller ikke noe som jeg kjenner meg igjen i. Norge er nå på andreplass, bare slått av Island, når det gjelder rangeringen av likestillingsland. Det har aldri vært færre som jobber deltid, det er kommet på plass 22 000 flere kvinnelige ledere under denne regjeringen – for å nevne noe – og det er en markant økning i både kvinnelige styreledere og administrerende direktører i offentlig sektor. Så likestillingspolitikken virker. Det som jeg er veldig glad for, er at denne regjeringen har anerkjent hva som er de store likestillingsutfordringene våre i dag. Det er derfor vi la fram en stortingsmelding om likestilling, der vi fokuserte på vold mot kvinner, som er en av de største likestillingsutfordringene vi har. Vi har et kjønnsdelt arbeidsmarked, som vi ser er på grunn av at jenter og gutter velger tradisjonelt. Når fedrekvoten igjen blir dratt fram: Likestillingen i Norge står ikke og faller på fire uker pappaperm, men på det daglige arbeidet vi gjør. Jeg er veldig glad for at vi i denne perioden også har fått på plass en styrket diskrimineringsnemnd. Vi har fått på plass en ny likestillings- og diskrimineringslov, som faktisk skal styrke kvinners stilling. For første gang skal det nå, med den nye nemnda, bli mulighet til å få oppreisning hvis man blir diskriminert. Jeg er veldig glad for at #metoo-kampanjen nå virkelig har satt seksuell trakassering på dagsordenen. Seksuell trakassering er uakseptabelt. Alle arbeidsgivere har en plikt til å arbeide aktivt for å motvirke seksuell trakassering, og det er noe jeg også skal ta opp med arbeidslivets parter på møte neste uke.