Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-05-27:
Jeg har fått en rekke spørsmål. Fase 2 er i gang på den måten at man skal se på den lokale driftsstrukturen. Det handler kort og godt om hvilke administrasjonsfunksjoner en skal ha lokalt, ikke om hvorvidt det skal være tjenestesteder. La meg ta et eksempel som jeg ved en tilfeldighet ble klar over: Karlsøy kommune vedtar at lensmannskontoret administrativt skal slås sammen med politistasjonen i Tromsø. Det ser de som en praktisk fordel. Lokalpolitikere har altså vurdert det. Slik kunne situasjonen være i hele Norge. Den prosessen er i gang. Når det gjelder politireformen generelt, ville det vært slik at hadde vi ikke politireformen, ville velferdsreformer i Norge sørget for at det faktisk hadde vært avgang på stillinger. Det er klart at når vi vedtar velferdsreformer i Norge som går inn på alle offentlige budsjetter, vet vi gjennom en årrekke at vi betaler lønn, sørger for at folk skal ha det bra i jobben sin – og så skal vi samtidig dekke tjenestetilbudet. Jeg har ikke gjort noe annet enn å peke på at Stortinget samtidig har bedt om en reform. Den fører til noen gode effekter ved stillinger som frigjøres, og så har Stortinget og alle andre vært med på å akseptere at det er blitt en ekstra ferieuke. Det slår selvfølgelig inn i det offentlige tjenestetilbudet. Med reformen kommer man ut positivt på det, men så er det grunn til å understreke at reformen er mer enn årsverk. Reformen er også en kvalitetsmessig innsats i politiet, slik at de tenker og opererer på en annen måte. Det som heter Problemorientert politiarbeid, er at du hever kompetansen, så du ikke springer etter hendelsene, men ser dem i en sammenheng, som eksemplet jeg gav fra Sentrum politistasjon. Noe av det samme gjør politiet i sitt forebyggende arbeid, som jeg kjenner på tvers av landet, og som jeg vet nettopp bygger på et godt forvaltningssamarbeid. Der opererer jeg etter den tesen at det er mange frosne kroner i frosne revirer i Norge! Jeg har vært i kommuner med god økonomi, og i kommuner med dårlig økonomi. Poenget er at det som ofte er helt avgjørende for om en får ut noe i forebyggende arbeid, er at folk tenker slik. Og de som tenker slik, får resultater både der det lokalt er god økonomi, og der det er dårlig økonomi. Det er min erfaring etter å ha sett det. Å komme tilbake til målbare kriterier på det og si noe om det skal vi gjøre i forbindelse med budsjettproposisjonen. Når det gjelder driftssituasjonen i år, som jeg har gjort rede for i revidert nasjonalbudsjett, er det i gang en dialog mellom Politidirektoratet og politidistriktene. Noen midler er allerede delt ut, og jeg er sikker på at Politidirektoratet vil følge situasjonen lokalt, slik at vi kan få til det som står i revidert nasjonalbudsjett, nemlig å ha et forsvarlig aktivitetsnivå også i 2003. Det er Regjeringens siktemål, og slik styrer vi. Selv prøver jeg å gjøre det jeg kan for å supplere kunnskapen man får gjennom rapporter og på annen måte, ved reisevirksomhet. Det gjør mange politikere, det må statsråder også gjøre. Jeg er imponert over den arbeidsinnsats som gjøres i politiet. Jeg synes at mange av de gode resultatene ikke alltid vises fram, og ikke sies nok om. Fra denne talerstol vil jeg i alle fall hedre det jeg har sett både innenfor forebyggende arbeid, innenfor bekjemping av vinningskriminalitet og vold og ikke minst innenfor organisert kriminalitet, hvor vi jo bl.a. satser betydelig – og har gjort det i de senere årene – gjennom spesialenheten CATCH og gjennom Rådet for samordnet bekjempelse av organisert kriminalitet. Vi ser hvordan organisering gir effektive resultater. Alt dette gjør at jeg har tro på reformen, men vi skal ha den refleksjon at det tar tid å få en reform på plass.