Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-10-10:
Man kan gå inn i nærmest hvilket som helst klasserom i Norge og spørre læreren: Kan du se hvem av elevene dine som vil slite med å komme seg gjennom skolegangen? Svaret vil som oftest være ja, det kan jeg. Hvis man spør hva læreren trenger for å hjelpe akkurat de elevene med å lykkes, vil svaret nesten alltid være tid og tillit – tid til å gjøre jobben, tillit til at læreren er fagpersonen som kan gjøre jobben best. Lærerne trenger ikke flere formanende pekefingre eller flere skjemaer og tester. Lærerne trenger flere gode kollegaer, kunnskapspåfyllet de ønsker seg, og en tilgjengelig skolehelsetjeneste. Elevene trenger lærere som har tid til å se dem, et lag rundt eleven som ser hele mennesket, og en mer praktisk skole der man kan lære med både hode og hender. Jeg begynner innlegget sånn fordi starten av en ny periode er en anledning både til å se tilbake på de forrige fire årene og til å løfte blikket. Til tross for store ord om egen innsats, mener jeg historien om dagens regjering er at de ikke brukte mulighetene de hadde til å ruste Kunnskaps-Norge for framtida og skape en skole der alle kan lykkes. Regjeringas satsing på skattekutt var flere ganger så stor som økningen til skole og kompetanse. De skolesatsingene som kom, ble stort sett betalt av skolen selv eller studentene selv, som da kulturskoletimen ble kuttet, eller rentepåslaget på studielånet ble økt for å betale økningen i studielånet. Resultatene har uteblitt. Frafallet i videregående skole er nesten uendret. Rekrutteringen til yrkesfag er svekket. Det går nå 3 000 færre elever på yrkesfag i Norge enn da Erna Solberg ble statsminister. Søkningen til lærerutdanningen for barnetrinnet går i negativ retning, samtidig som vi står overfor en lærermangel. Arbeidet for å gjøre digitalisering til en mulighet, ikke en trussel, for arbeidstakerne går med museskritt. Trontalen ga ikke nye visjoner for utdanning i Norge, og det trengs større ambisjoner for å løse utfordringen som vi står overfor. Det er derfor Arbeiderpartiet fortsatt vil være pådriver for at vi skal heve kvaliteten i barnehagen gjennom flere kvalifiserte voksne, flere barnehagelærere og fagarbeidere. Vi vil jobbe for at skattepengene som brukes på barnehage, går til bedre barnehager, ikke til profitt. Arbeiderpartiet vil gjøre noe med at altfor mange elever faller fra i skolen, gjennom flere lærere, tidlig innsats, en kursendring mot en mer praktisk skole, et løft for yrkesfagene, og for å sikre alle en læreplass. Kvalitet i høyere utdanning må gå fra fine ord i stortingsmeldinger til reell endring for de nesten 300 000 studentene våre. Det store frafallet er sløsing med samfunnets ressurser og den enkeltes tid. Kanskje vil så mange som en tredjedel av dagens jobber være borte om 20 år. Teknologiske endringer, digitalisering og automatisering vil kreve at vi utvikler ferdigheter og kunnskap gjennom hele livet. Det er ikke en jobb eller en oppgave vi vil overlate til hver enkelt. Vi må ta ansvar i fellesskap for at arbeidstakerne får det påfyllet av kompetanse som trengs. Det er derfor vi vil ha en kompetansereform for arbeidslivet. Vi vil ikke ha et arbeidsliv der ulik tilgang på kunnskap gir nye klasseskiller. I vårt arbeidsliv skal ingen bli skjøvet ut så lenge de kan og vil bidra. Valgresultatet ga ikke en ny regjering, men regjeringa står svakere enn før, og det har oppstått nye flertall i Stortinget. Vi i Arbeiderpartiet vil bruke vår posisjon som det største partiet til å få gjennomslag for vår poltikk. Venstre og Kristelig Folkeparti har, dersom de ønsker det, muligheten til å få gjennom saker som ble stoppet av Høyre og Fremskrittspartiet i forrige periode, som flere lærere og en lærernorm, et reelt løft for tidlig innsats, offensive grep mot mobbing og ambisiøse tiltak for likestilling i skole og i barnehage. Arbeiderpartiet står klar til å jobbe sammen med de partiene som vil sikre flertall for disse sakene, med en kunnskapspolitikk med høyere ambisjoner.