Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-08:
La meg først få takke både forslagsstillerne, saksordføreren og komiteen for et svært godt samarbeid og for et veldig godt resultat. Jeg er veldig glad for at forslagsstillerne gjennom dette forslaget setter søkelyset på den vanskelige situasjonen personer som utsettes for truende og farlig atferd fra sine ekspartnere, f.eks., opplever. Vi hørte eksempler på det fra foregående taler på talerstolen. Mange av disse lever med vedvarende frykt. Selv om den fysiske volden eventuelt opphører, utsettes mange av disse voldsutsatte for en atferd som gjør livet gjennomgående uforutsigbart og utrygt. Gjennom lovendringer har vi i dag bedre muligheter til både å straffeforfølge gjerningsmennene og beskytte dem som utsettes for vold i nære relasjoner. Det er et mål at gjerningsmannen i større grad skal bære byrden i etterkant av slike hendelser, og at ofrene skal slippe. Besøksforbud etter straffeprosessloven er ett av flere beskyttelsestiltak som politiet kan benytte. Brudd på besøksforbudet skal håndteres raskt og kontant. Riksadvokaten har også i 2015 i sitt mål- og prioriteringsskriv for straffesaksbehandlingen sagt at dette skal følges opp. Med unntak av Politihøgskolens mer generelle evaluering av politiets arbeid med familievold er det ikke foretatt noen helhetlig evaluering av besøksforbud som beskyttelsestiltak. Lovens effekt på tryggheten for trusselutsatte, politiets bruk av dette tiltaket og oppfølging i bruddsituasjoner er derfor ikke tilstrekkelig kartlagt. Jeg deler forslagsstillernes synspunkt om at det er behov for en slik gjennomgang, og vil i løpet av kort tid avklare hvordan en slik gjennomgang best kan gjennomføres. Jeg vil også legge til rette for at en evaluering av ordningen med besøksforbud etter straffeprosessloven § 222 a omfatter en vurdering av hvordan og på hvilken måte det kan legges til rette for at antall ilagte besøksforbud også registreres. I dag er det bare brudd på vedtak om besøksforbud som registreres i straffesaksregisteret. Dette begrenser også vår mulighet til å foreta mer inngående analyser av utviklingen samt iverksette mer treffsikre forebyggende tiltak. Komiteen ber i sin innstilling om at ordningen med elektronisk kontroll ved kontaktforbud – såkalt omvendt voldsalarm – gjøres bedre kjent. I likhet med komiteen skulle jeg gjerne sett at dette viktige beskyttelsestiltaket ble tatt i bruk i større grad. Erfaringer fra andre områder viser imidlertid dessverre at det ofte tar noe tid før nye ordninger slår inn, men utviklingen siste halvår peker i riktig retning. I tillegg til de to sakene som er pådømt, som også representanten Andersen var inne på i sitt innlegg, er det, etter det jeg har fått opplyst fra Politidirektoratet, nå flere saker under oppseiling. Alle landets politidistrikter er informert om ordningen. I tillegg har Riksadvokaten i mål- og prioriteringsskrivet for straffesaksbehandlingen i politi- og statsadvokatembetene for både 2014 og 2015 minnet om muligheten til å påstå idømmelse av elektronisk kontroll med kontaktforbud. Jeg er veldig glad for at det er bred politisk oppslutning om behovet for å klargjøre straffeansvaret for personforfølgelse. En studie fra Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress, NKVTS, fra 2014 viser at stalking langt fra er et uvanlig fenomen. I en undersøkelse som omfatter et representativt utvalg av befolkningen mellom 18 og 75 år, svarte nærmere 42 pst. av de spurte kvinnene og 30 pst. av mennene at de hadde vært utsatt for en form for personforfølgelse i løpet av livet. Det underbygger at det er behov for effektive straffebestemmelser som på en klar og dekkende måte fanger opp den karakter og det alvor som kjennetegner slike handlinger. Regjeringen vil fremme en proposisjon til Stortinget med forslag til klargjøring av straffeansvaret for personforfølgelse i løpet av høsten.