Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-22:
I 2009 gikk 40 lærere av med AFP i Skien. Det var dobbelt så mange som året før. Det samsvarer også litt med noen undersøkelser som sier at halvparten av lærerne over 55 år planlegger å benytte seg av førtidspensjonering. Jeg møter utrolig mange av dem. Det er dyktige folk. Det er egentlig folk som har mye kompetanse å kunne bidra med, både inn i skolen og i samfunnet for øvrig. Derfor spør jeg meg: Hva er det som gjør at dyktige fagfolk da ikke står i skolen tiden ut? Hva er det som gjør at de velger førtidspensjonering? Hva er det som gjør at de ikke lenger bidrar med alt det de har lært gjennom et langt og godt yrkesliv, inn i skolen lenger? Kristelig Folkeparti har som mål at vi skal lage et samfunn der vi sier at vi har bruk for denne kompetansen. Hvis vi skal lage en slik type samfunn, kan vi ikke ha det slik at noen føler at de har gått ut på dato, at de ikke har følelsen av at det er behov for dem på arbeidsplassen, at det ligger en forventning om at man skal gå av med tidlig pensjon. Mange, som har valgt å stå helt ut, forteller meg at de har fått mange spørsmål om hvorfor de ikke har tatt ut AFP, hvorfor de ikke etter lang og tro tjeneste nyter å få det litt annerledes. Så svarer de: Nei, vet du hva, jeg har lyst til å jobbe. Men det å få disse spørsmålene er utrolig sårende. Så her tror jeg det handler noe om holdninger som sier: Vi har bruk for dere. I Kristelig Folkepartis skolepolitikk jobber vi med å lage en obligatorisk mentorordning, og jeg vet at statsråden føler det som et gnagsår at Kristelig Folkeparti hele tiden trekker den fram. Men i denne sammenhengen mener jeg at vi har en stor gruppe med kompetente lærere, fagfolk, som på slutten av sin karriere kan bruke den erfaringen de har bygd opp, inn mot nye lærere. De kan bidra til å skape en god start for de nye lærerne som skal komme inn. De kan si noe om alle de tabbene man gjorde i starten, og de kan gi en ny lærer en bedre start og en bedre kompetanse som man kan fullføre. Kristelig Folkeparti har som mål å få dette til, at lærere skal kjenne at det er behov for dem, og vi må være klare på at vi trenger deres kunnskap. Så langt om saken. Så til Stortinget: Det forundrer meg at vi nok en gang skal diskutere en sak hvor alle egentlig er enige om at her er det viktig at vi gjør noe – men det blir ingen tilslutning til konkrete forslag om å gjøre noe. Noen ganger er det et problem at opposisjonen er for detaljert, at vi kommer med så mange konkrete punkter som er vanskelige å ta stilling til over bordet uten at man har fått hørt hva byråkratiet har sagt, hva dette egentlig betyr, og konsekvensene av det. Noen ganger er det fordi man ikke aner hva de økonomiske konsekvensene er. Men i dag har vi gitt en meny fra opposisjonens side i to forslag. I forslag nr. 1 ber vi regjeringen fremme en sak for Stortinget om seniortiltak i skolesektoren. Forslag nr. 2 handler om økonomi. Da skjønner jeg at en kunnskapsminister som har vært finansminister, bremser litt og sier at dette må hun forhandle gjennom i regjeringen. Men det første forslaget handler egentlig om å gjøre representanten Tingelstad Wøiens innlegg om til politikk og levere det for Stortinget. Jeg kunne ønske meg en flertallsregjering som begynte å bruke politikken på alvor, som begynte å se at her er det noen felles ting som vi kan bli enige om og gjøre noe med, og som ikke først og fremst bare er opptatt av å skulle beholde en utspillsrett. Seniorlærerne hadde fortjent at vi hadde gjort Senterpartiets innlegg i dag om til konkret politikk og kommet tilbake med konkrete tiltak. De hadde fortjent at Tor Bremers innspill om saken hadde blitt gjort om til politikk og kommet som innspill, og de hadde fortjent at representanten Aksel Hagens politikk hadde blitt gjort om og kommet som konkrete innspill i en tiltaksmelding til Stortinget.