Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Forslagsstillerne ønsker med dette representantforslaget å rette oppmerksomheten på hvordan fylkesmennene håndterer innsigelsesretten. Forslagsstillerne mener at lov og rundskriv fra Miljøverndepartementet gir Fylkesmannen klare retningslinjer for utøvelsen av innsigelsesretten. I rundskriv 5/95 står det bl.a.: «Organer med innsigelsesrett forutsettes å vise stor varsomhet med å overprøve kommunestyrets politiske skjønn i lokale forhold.» Påstanden fra forslagsstillerne er at nettopp overprøving av kommunestyrets politiske skjønn i lokale forhold er der Fylkesmannens innsigelser mest blir brukt. Ingen – er min påstand – vet bedre enn lokalpolitikerne hvordan en sak bør behandles. Det er lite troverdig når Fylkesmannens avslag i den enkelte sak er dekket i generelle regler. For de som får avslag med henvisning til en plan eller byggesak, er det viktig at sakens realiteter blir vurdert, ikke bare avslått med henvisning til generelle regler. Forslagsstillerne er opptatt av at det kommunale selvstyret skal utvikles og styrkes. Blir de fleste kommunale vedtak tilsidesatt med henvisning til innsigelsesretten, blir til slutt oppgavene til kommunepolitikerne i stor grad å administrere budsjetter. Forslagsstillerne er opptatt av nærhetsprinsippet, og mener at kommunepolitikerne er best egnet til å forvalte kommunens arealer. Det inkluderer politikk når det gjelder bl.a. strandsonen, verneområder, nasjonalparker, sjøarealforvaltning, vannkraft og vindmølleparker. Det er bare i helt spesielle tilfeller, hvor åpenbare og viktige nasjonale prosjekter må sikres gjennomført, at kommunene ikke selv skal disponere sine arealer. Nasjonale tiltak som det tenkes på, er større kraftproduserende anlegg og petroleumsanlegg samt riks- og europaveiutbygging. Statlige reguleringsplaner for disse større tiltakene vil være naturlig for å få en rimelig fremdrift i planarbeidet. Den rød-grønne regjering har medvirket til at råderetten over store kommunale arealer og verdier er flyttet fra lokale myndigheter til statlige myndigheter. Fylkesmannens omfattende bruk av innsigelsesretten har vært en sterk medvirkende årsak til dette. For et par måneder siden kunne vi ved selvsyn på TV 2 se et innslag fra Bergen. Der var påstanden fra kommunen klar: Bergen kommune var på grunn av innsigelser fra Fylkesmannen blitt hindret i å tilrettelegge flere boligområder. Ifølge denne reportasjen hadde kommunen registrert hele 26 overordnede myndigheter med innsigelsesrett. Sett i lys av dette bør nok innsigelsesinstituttet og dets innehavere diskuteres oftere i Stortinget enn det til nå har blitt gjort. Uten at dette snarest blir endret, vil faren for at all kommunal råderett forsvinner, være overhengende. Forslagsstillerne vil ha en reform av areal- og miljøforvaltningen der skjønnsutøvelsen i arealforvaltningen flyttes fra Fylkesmannen til lokale, folkevalgte myndigheter. Rammene for arealforvaltningen må legges av statlige myndigheter. Forslagsstillerne ønsker at det blir opprettet et eget forvaltningstilsyn for å behandle klager etter kommunale planvedtak. Så vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen. Til en faktaopplysning: Det gjelder Fremskrittspartiets merknad på side 3 i innstillingen, som skulle vært strøket. I tolvte time endret Fremskrittspartiet innstillingen fra at vi ville fjerne fylkesmannens innsigelsesrett til å begrense den. Det står i forslag nr. 1.