trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-11-23:
Jeg takker for svaret fra ministeren. Jeg oppsummerer det slik at det bare er knyttet til annet fremmedspråk at denne regjeringa vil foreta endringer, og at man har den samme framdriftsplanen som Bondevik II-regjeringa hadde. Det betyr et «go» for dem som produserer læremidler, og må også bety et «go» for dem som holder på med implementering av læreplaner. Det jeg lurer på, er om statsråden vil ha en dialog ikke bare med organisasjonene i skolen, men også med dem som står for produksjon av læremidler, for å sørge for at de også har trygghet for hvilken framdrift de kan ha på lærebokproduksjonen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-11-23:
Det er betryggende så lenge statsråden forholder seg til den framdriftsplanen den forrige regjeringa hadde.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-11-23:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Ifølge underdirektør Sissel Kofoed i Justisdepartementet skal man ha hatt en praksis tidlig på 1990-tallet om bruk av benådning for å få redusert soningskøen. Mener statsråden at en slik praksis var akseptabel, og vil statsråden forsikre Stortinget om at en slik praksis ikke gjeninnføres?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-11-23:
Jeg takker statsråden for et fyldig og godt svar, som i utgangspunktet går opp en grense og viser at man har hatt en god dialog med Stortinget underveis. Det høres fornuftig ut. Samtidig tror jeg at det må være en utfordring i forhold til et benådningsregime at man har aksept fra samfunnet og at folk flest oppfatter dette som rettferdig – ikke minst er det vel et tankekors at det kan bli oppfattet som en overprøving av domstolen som faktisk har besluttet en fengselsstraff. En annen ting som statsråden i sin forrige karriere som stortingsrepresentant var opptatt av, er alternative løsninger som amnesti, hjemmesoning og soningsrabatt. Ikke minst i første halvår av 2005 var det slik at over 7 000 innsatte slapp ut før tiden. Er ikke da statsråden bekymret for denne utviklingen, og er ikke statsråden videre betenkt over hvordan det kan bli oppfattet av andre lovlydige borgere når folk som har begått kriminalitet av ulik grad av grovhet, allikevel honoreres med en rabatt i forhold til den soningen de faktisk er idømt?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-11-23:
Jeg takker igjen for svaret fra statsråden. Men ligger ikke da hovedutfordringen i antall soningsplasser? Vil ikke det være det primære? Hvis det er slik at vi ønsker et samsvar mellom de dommene som domstolene faktisk har besluttet, og kravene til gjennomføringen og det verktøyet som stilles til rådighet gjennom soningsplasser, og det er et misforhold mellom de to, må hovedutfordringen ligge i å øke antall soningsplasser, ikke i å finne på kreative løsninger for på en måte å omgå det som er hovedproblemet, nemlig å få gjennomført straffesanksjonen i henhold til domstolens beslutning. I så måte er det fristende å utfordre statsråden med hensyn til det han har sagt om prøveløslatelse. Vi hadde en rapport tidligere i år som viser at altfor mange, ifølge statsråden, har fått innvilget dette. Statsråden var skeptisk til omfanget, og ble utfordret på om han ønsket å gjøre noe med det. Han sa den gang at han ville avvente. Men det er jo et faktum at ordningen med framskutt prøveløslatelse ble innført av den forrige regjeringen med støtte fra Arbeiderpartiet. Hvis statsråden er skeptisk til dette, vil han da foreslå å avvikle det?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Det hersker ingen tvil om at både Regjeringa og undertegnede er svært bekymret for utviklingen av soningskøen. Det ble det, som spørreren riktig påpekte, også sterkt fokusert på da vi var i opposisjon. I posisjon ser vi det som en av hovedoppgavene for Regjeringa nettopp å avvikle soningskøen. Det er et ambisiøst mål, og det er nettopp fordi vi mener at reaksjon er det som skal bidra til å få redusert kriminaliteten og få folk på rett kjøl og på et annet spor enn det kriminelle. Det at lang tid i kø bidrar til at man får benådning – man må ha andre virkemidler for å redusere køen, som spørreren også er inne på – er etter min mening utilsiktede virkninger og også på sikt helt uønskede virkninger. Jeg er likevel glad for at bl.a. Fremskrittspartiet tidligere har tatt til orde for at det er en belastning for domfelte å stå lang tid i soningskø, og det bør få innvirkning. I så måte er ikke det noen overprøving av domstolene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Ja, det er jo slik at når man står i en situasjon med såpass mange domfelte i kø, da har man problemer i forhold til lang ventetid. Jeg må få lov til å gjenta at heldigvis har også Fremskrittspartiet, fornuftig nok, sett problemet med at særlig yngre mennesker som blir domfelt, som står mange år i soningskø, som skikker seg godt og er i arbeid, vil få ødelagt mye av sin rehabilitering hvis de på et så sent tidspunkt blir innkalt til soning. Her er det på mange måter om å gjøre å ha flere tanker i hodet på én gang. Jeg mener jo at Regjeringa i veldig stor grad tar tak i denne utfordringen, bl.a. ved den tilleggsproposisjonen som også spørreren skal få lov til å være med og behandle. Jeg håper at Fremskrittspartiet kan bidra med sin støtte når Regjeringa nå bl.a. foreslår å etablere 45 nye soningsplasser, og når man også foreslår byggestart for fengselet i Halden til neste år, noe som vil bidra til at vi nettopp tar grep i forhold til antall soningsplasser. Så er det også viktig for Regjeringa å peke på – der har vi også hatt bred politisk støtte – at vi må kunne tenke andre typer reaksjoner enn fengselsstraff, særlig overfor yngre lovbrytere.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg har forelagt spørsmålet for politidirektøren, som igjen har innhentet informasjon fra politimesteren i Vestfold. Politimesteren i Vestfold opplyser at polititjenesten ved lufthavnen er organisert i en grensekontroll og utlendingsseksjon, som i dag har ti stillinger. Fra 1. januar 2006 utvides bemanningen med én stilling, til elleve stillinger. For å sikre en tilfredsstillende trafikkavvikling er grensekontrollen organisert med to turnusskift på ukedager og ett skift på helgedager. Det er videre innført minimumsbemanning på fire tjenestemenn på alle skift, utenom ordinær dagtid. På dagtid bistår sivilt ansatte ved utlendingsforvaltningsgruppen med grensekontroll. Sandefjord Lufthavn Torp har ved flere anledninger uttrykt bekymring for politiets kapasitet til å gjennomføre grensekontroll ved lufthavnen. Som det er redegjort for, har politimesteren i Vestfold iverksatt tiltak som skal sikre en tilfredsstillende grensekontroll. Politimesteren vil vurdere å overføre flere stillinger fra annen polititjeneste i distriktet til lufthavnen dersom det måtte vise seg nødvendig. Det har siden 2001 vært en sterk økning i antall reisende fra land som ikke er medlem av Schengen-avtalen, såkalt non-Schengen, ved Sandefjord Lufthavn Torp, som også spørreren påpeker. Økningen har vært fra ca. 147 000 reisende i 2001 til ca. 400 000 reisende i 2005. For 2006 er det forventet ca. 485 000 non-Schengen-reisende, noe som stiller økt krav til politiets tilstedeværelse på lufthavnen. Når det gjelder de nye flyrutene fra non-Schengen som trådte i kraft 27. september 2005, opplyser politimesteren i Vestfold at kun ved få anledninger har politiets bemanning i grensekontrollen vært årsak til forsinkelser for flyselskaper og reisende.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg vil gjerne forsikre representanten Flåtten om at politisk ledelse i Justisdepartementet selvfølgelig vil forfølge dette. Hele grensekontrollproblematikken er en utfordring for oss, i det ganske land faktisk, helt fra Russland-grensen og til Torp, men også langs den ganske kyst. Men den enorme veksten vi har hatt på Torp, bidrar til, som spørreren påpeker, at vi bør ha en økt oppmerksomhet på dette. Da er det to elementer som vi må ha med oss, og som mitt første svar peker på. Det er Politidirektoratet og politimesterne som for så vidt forvalter ressursene som man får tildelt, og politimesteren ser på muligheten for omfordeling, som det ble påpekt. Men det er ikke til å legge skjul på at dette føyer seg inn i rekken av områder hvor vi mener at det faktisk er et behov for å styrke norsk politi, og da trenger vi flere midler inn i politiets driftsbudsjetter.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg kan ikke se at det har nevneverdig betydning. Det å opprettholde en aktiv grensekontroll er viktig helt uavhengig av hvem som er operatører, enten det er på en flyplass eller andre steder. La det være helt klart. Mye av den samfunnsskadelige virksomheten som kan skje ved en dårlig grensekontroll, skal stoppes, helt uavhengig av hvem som er driftsoperatører på en flyplass, eller hva det måtte være. Så har jeg lyst til igjen å presisere at Regjeringen tar grep for å styrke politiet, i motsetning til den forrige regjeringen. Vi håper faktisk at nettopp slike sårbare områder kan bli tilgodesett med noe mer ressurser. I så måte håper jeg også på representanten Flåttens partis støtte.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Stortinget gav i Innst. S. nr. 156 for 2001–2002 om redningshelikoptertjenesten i framtida føring på at det skulle etableres en ny redningshelikopterbase i Florø. Driften av denne basen skulle settes ut på anbud. Bondevik II-regjeringa lyste ut en prekvalifisering i hele EØS-området, som første trinn i en anbudsprosess for utvelgelse av sivil operatør til driften av redningshelikopterbasen i Florø nå i oktober. Regjeringa Stoltenberg II vil om kort tid foreta en avklaring i forhold til videre framdrift vedrørende opprettelse av sivil redningshelikopterbase i Florø.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg tror jeg bare må gjenta siste del av mitt svar, om at dette er en sak som regjeringa Stoltenberg II om kort tid vil foreta en avklaring i forhold til. Det er altså ikke avklart hva slags prosess vi nå skal velge videre. Samtidig har jeg lyst til å si at Regjeringa har sittet i vel fem–seks uker – ukene går fort – og den forrige regjeringa hadde fire år på seg fra dette vedtaket ble fattet i Stortinget. Jeg ser at Gunvald Ludvigsen bærer Venstre-merke på sitt jakkeslag, slik at han hadde gode kontakter inn i Justisdepartementet, vil jeg tro. Noe tid ber jeg om at også vår regjering får, i hvert fall noen uker, når den forrige regjeringa brukte såpass lang tid på å iverksette dette. Det viktigste er at prekvalifiseringen ble satt i gang den 14. oktober i år. I så måte er prosessen i gang. Hvis det er politisk vilje når det gjelder både penger og driftsform, skulle det være mulig å få dette på plass slik som skissert av spørrer.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Nå skal ikke jeg nok en gang gjenta svaret om at regjeringa Stoltenberg II skal ta stilling til dette i løpet av meget kort tid. Jeg vil gjerne, med glede, informere Stortinget om utfallet av det. Samtidig har jeg lyst til å påpeke at det er betydelige utfordringer i redningstjenesten over det ganske land, både i spørsmålet om tilstedevakt, i spørsmålet om innkjøp av nye helikoptre og i spørsmålet om denne basen i Florø. Dette er store politiske utfordringer som krever både økonomi og vedtak. Etter kort tid i departementet registrerer jeg at mye av dette arbeidet ligger der. Skal det iverksettes, må det fattes vedtak av den nye regjeringa. Vi er parat til å gå inn i en så viktig oppgave.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Regjeringa legger stor vekt på bekjempelsen av organisert kriminalitet – og jeg takker for et godt spørsmål. Kriminaliteten blir stadig mer grenseoverskridende og organisert, og er som oftest profittmotivert. De organiserte kriminelle miljøene har i den senere tid vist en økende hensynsløshet og råhet, og de kriminelle nettverkene er blitt mer mobile og spesialiserte. For å sette politiet bedre i stand til å møte de utfordringene som den organiserte kriminaliteten reiser, er det gjort flere strukturelle grep – initiert av den forrige regjering og med bred støtte i Stortinget – bl.a. gjennom politireformen og opprettelsen av Nye Kripos. Politiet og påtalemyndighetene har i de senere år i tillegg fått en rekke nye metoder for å bekjempe denne alvorlige kriminaliteten. Stortinget vedtok i vår den alminnelige delen til ny straffelov. Justisdepartementet vil i arbeidet med den spesielle delen til ny straffelov vurdere hvert enkelt straffebud. Det gir en mulighet til å videreutvikle de strafferettslige virkemidlene i kampen mot organisert kriminalitet. For at politiet skal kunne etterforske organisert kriminalitet mest mulig effektivt, må de ha tilgang til et vidt spekter av etterforskningsmetoder. Politiets kilder og vitner i rettssaker må gis tilstrekkelig vern. Jeg ønsker å bygge videre på de viktige lovendringene som har funnet sted på dette området de siste årene. Jeg vil legge særlig vekt på å legge til rette for at politiet tar i bruk de hjemlene de har fått. I tillegg bør vi vurdere om metodene har hatt den effekten som lovgiverne la til grunn da de ble vedtatt, og om rettssikkerheten og personvernhensyn er tilstrekkelig ivaretatt. Jeg ønsker derfor å oppnevne et lovutvalg for å etterkontrollere lovreglene om inngripende etterforskningsmetoder, anonym vitneførsel og begrensninger i adgangen til dokumentinnsyn og vitneførsel for å beskytte utsatte personer. Utvalget vil også få i oppgave å utforme forslag til lovregulering av etterforskningsmetoder som provokasjon og infiltrasjon. I dag reguleres slik metodebruk av retningslinjer fra Riksadvokaten og av rettspraksis, med andre ord er den ganske ulovfestet. Jeg vil også fremme forslag om å gjøre det mulig å bruke DNA-profiler i atskillig større grad enn i dag. Dette vil bl.a. kunne heve oppklaringsprosenten i vinningssaker og andre lovbrudd som ofte begås av organiserte kriminelle miljøer. Den overordnede målsettingen for det internasjonale samarbeidet er å forebygge og forfølge kriminalitet over landegrensene. Norge har gjennom konvensjoner og avtaler inngått forpliktende samarbeid med flere organisasjoner og land. Jeg vil videreføre dette samarbeidet innenfor de ulike fora, bl.a. samarbeidet mellom de nordiske landene, Østersjø-samarbeidet, Schengen-samarbeidet, OSSE, Europarådet og FN. Rammeverket er på plass, og jeg vil bygge videre på det arbeidet som er gjort og sørge for at det eksisterende regelverk fullt ut tas i bruk. Jeg vil dessuten løpende vurdere om det er ytterligere tiltak som kan og bør iverksettes i den viktige kampen mot organisert kriminalitet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg kan forsikre spørreren og Stortinget om at Regjeringa vil følge opp det viktige arbeidet mot organisert kriminalitet. Noen ganger undres jeg litt over språkvalget og hva vi kaller kriminalitet, bl.a. at begrepet hverdagskriminalitet settes opp mot begrepet organisert kriminalitet. Etter min mening er det ikke slik at Soria Moria-erklæringen ikke inneholder tiltak mot organisert kriminalitet, snarere tvert imot. Poenget er at Regjeringa ønsker å se hele kriminalitetsbildet mye mer i sammenheng. Istedenfor å smykke seg med fine handlingsplaner og mange ord, syns vi faktisk det er viktig at vi gjør politiet mer operativt til å gripe inn i det mange mennesker oppfatter som veldig plagsom kriminalitet, og som også er en del av den organiserte kriminaliteten. Den vinningskriminaliteten som f.eks. skjer i Oslo, er på mange måter en del av den organiserte kriminalitets grobunn, om jeg må få lov til å bruke et slikt uttrykk. Så det som står i Soria Moria-erklæringen om mer bevilgninger til politiet, til utstyr, og spørsmålet om å gjøre noe med soningskøen og endelig det å utvide DNA-ordningen, er nettopp viktige tiltak mot organisert kriminalitet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Svaret er ja. Jeg mener det er avgjørende viktig at norsk politi er til stede på de internasjonale arenaene. Det gjelder ikke bare norsk politi, men at vi får mye mer internasjonalt forpliktende samarbeid når det gjelder spørsmålet om domstoler, og også i spørsmålet om soning. Så her er det store utfordringer. Jeg har også lyst til å replisere at når det gjelder spørsmålet om å bekjempe organisert kriminalitet, kommer vi ikke utenom at norsk politi bl.a. må settes i stand til å drive problemorientert politiarbeid for å gripe inn i alvorlige nettverk. Jeg ber spørreren om ikke å forlese seg og lete etter begreper og ord, men heller se på funksjonen i forhold til de tiltak som foreslås. Det at denne regjeringa nå foreslår å styrke norsk politi, i motsetning til den regjering som nylig har gått av, Bondevik II-regjeringa, må være et av de aller, aller viktigste tiltakene vi kan gjøre mot organisert kriminalitet. Det å sette hvitvaskingsteamet i Økokrim i stand til å etterforske f.eks. mistenkelige meldinger, som virkelig handler om pengestrømmen i organisert kriminalitet, er etter denne statsråds oppfatning noe av det aller viktigste vi kan gjøre.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg tror spørreren har viktige poenger i forhold til spørsmålet om åpenhet. Jeg prøvde å påpeke i mitt innledende svar at her har vi mye av lovverket på plass som straffebelegger. Problemet er at vi ikke får opp sakene, og at det er stor belastning knyttet til det å si fra. Da peker representanten Dahl på to viktige elementer og to store utfordringer som Stortinget også vil få, og hvor jeg vil bidra med hardt press i forhold til at vi nettopp får igjennom muligheter for å bidra til økt offentlig innsyn særlig i de instansene som i dag ikke reguleres av offentlighetsloven. Det blir særdeles viktig at det følges opp. Så må jeg også si at det er avgjørende viktig at vi bedrer forholdene for de arbeidstakere som opptrer som whistle blowere. Der vil jeg særlig peke på at det var Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Fremskrittspartiet som bidrog til flertall for den bestemmelsen i arbeidslivsloven. Så hvis spørrerens engasjement nå innebærer at også Høyre vil bidra til at vi sikrer disse whistle blowerne støtte og vern når dette kommer opp på ny i Stortinget, hilser jeg det hjertelig velkommen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg er veldig ivrig på dette feltet, for jeg mener at dette er en veldig alvorlig form for kriminalitet. Den kan svekke veldig mye av tilliten til offentlig sektor, men også til privat sektor, hvor man rammes av korrupsjon eller korrupsjonsliknende tilstander. Jeg tror dog ikke jeg vil gå så langt som det Mao gjorde i sin kulturrevolusjon. Jeg har heller ikke lest den siste boken om ham, men det aner meg hva det handler om. Når jeg likevel bruker ordet kulturrevolusjon og forlenger den begrepsbruken som representanten Dahl trekker inn, er det fordi vi er nødt til å få en forståelse ute for at det blir akseptabelt å si fra. Jeg tror en slik kulturendring initieres veldig godt av at arbeidslivsloven får klare bestemmelser i forhold til det vernet. Jeg vil også gi uttrykk for at det vil være aktuelt å sette i verk tiltak fra Regjeringens side for bl.a. å øke kompetansen i forhold til de nye bestemmelsene som da blir vedtatt i arbeidslivsloven, slik at folk får en forståelse for hvor viktig det er å si fra, hvor riktig det er å si fra, og at det ikke skal sanksjoneres mot den som tør stå oppreist i en så alvorlig problemstilling.
Svein Flåtten (Høyre), 2005-11-23:
Jeg har følgende spørsmål til justisministeren: «Grensekontrollen med reisende til/fra non-Schengen ved Sandefjord Lufthavn Torp har en svært svak politibemanning sammenlignet med f.eks. Oslo Lufthavn Gardermoen. Frekvensen av denne typen passasjerer har økt sterkt ved Torp, som i 2006 vil ha en halv million slike reisende. Den for lave bemanningen medfører forsinkelser og ekstrakostnader for flyselskapene og for passasjerene, og gjør lufthavnen mindre konkurransedyktig. Hvilke tiltak ser statsråden for seg for å avhjelpe denne situasjonen, som nå raskt forverres?»
Svein Flåtten (Høyre), 2005-11-23:
Jeg takker justisministeren for svaret. Det er for så vidt beroligende å høre at han har satt seg godt inn i saken og hatt gode lokale kontakter. De kontaktene har da fortalt ham at Vestfold er en veldig viktig yttergrense mot Schengen. Jeg vil gjerne utvikle dette videre ved å spørre justisministeren om han vil fortsette å vurdere dette, fordi økningen her er større enn den er ved Oslo Lufthavn, og det er helt tydelig at det når det gjelder fordeling av bemanning er større ressurser ved Oslo Lufthavn enn det er i Vestfold. Jeg vet at i tillegg til problemer for de reisende er folk også engstelige for det sikkerhetsmessige aspektet.
Svein Flåtten (Høyre), 2005-11-23:
Sandefjord Lufthavn Torp har organisert sitt eierskap på en annen måte enn f.eks. Oslo Lufthavn Gardermoen, ved at den er det som vi kan kalle delvis privat eid. Har det noen betydning for justisministerens vurdering av fordelingen av midler?
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2005-11-23:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til justisministeren: «Eg viser til arbeidet som er i gang med å etablere ein sivil redningshelikopterbase i Florø, Sogn og Fjordane. Kva er status for arbeidet, og når i haust vil anbodet bli lyst ut?»
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2005-11-23:
Først vil eg takke for eit greitt svar. Det er slik at etablering av den sivile redningshelikopterbasen i Florø krev god planlegging, ikkje minst ifrå dei lokale reguleringsstyresmaktene si side, i praksis Florø kommune. Det er derfor svært viktig at Justisdepartementet syter for at denne prosessen no blir sett fort i gang, at ein set ballen i spel, slik at nødvendig lokal planlegging kan utførast tidleg nok. Eg vil tillate meg å stille følgjande tilleggsspørsmål: Vil justisministeren stadfeste at departementet vil leggje eit løp som sikrar at den sivile redningshelikopterbasen i Florø er i drift i løpet av 2007, slik Bondevik II-regjeringa la opp til?
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2005-11-23:
Eg vil igjen takke justisministeren for eit utfyllande svar på tilleggsspørsmålet. Eg tolkar eigentleg statsråden slik at den nye regjeringa har same syn på både etablering og oppstartstidspunkt når det gjeld redningshelikopterbasen i Florø.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2005-11-23:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Hva vil Regjeringen konkret gjøre for å videreføre og videreutvikle det viktige arbeidet som er gjort de siste fire årene for å bekjempe de mest alvorlige former for organisert kriminalitet, både nasjonalt og internasjonalt?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2005-11-23:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Men det er jo med en viss undring vi leser Soria Moria-erklæringen, som ikke har et eneste ord om temaet organisert kriminalitet. Vi ser jo at utviklingen både i Norge og internasjonalt i de senere årene har gått i retning av mer rå kriminalitet. Den er mer organisert, den er mer brutal, og det er et økt samarbeid mellom kriminelle nettverk på tvers av landegrenser. Bondevik-regjeringen har vist at man prioriterte dette saksområdet tungt, og man har i den spesielle NOKAS-saken kommet tilbake til Stortinget og sikret ekstraordinære bevilgninger for å kunne følge den opp. Ettersom Regjeringen gjennom Soria Moria-erklæringen selv har sådd tvil om man faktisk vil ha organisert kriminalitet som et prioritert satsingsområde, vil jeg spørre justisministeren: Kan justisministeren forsikre Stortinget om at også denne regjeringen om nødvendig vil komme tilbake til Stortinget med forslag om ekstraordinære bevilgninger for å følge opp NOKAS-saken?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2005-11-23:
Jeg vil igjen takke for svaret. Men jeg konstaterer at statsråden har et problem når han må gå via andre typer kriminalitet for å belegge at det faktisk skal stå noe mellom linjene i Soria Moria-erklæringen om organisert kriminalitet. Men jeg vil tilbake til at den organiserte kriminaliteten er veldig internasjonal i sin art, og betydningen av at politiet også kan samarbeide tett over landegrensene. Vil justisministeren legge til rette for at norsk politi kan være til stede på de internasjonale arenaene for å sikre en effektiv kriminalitetsbekjempelse også her hjemme?
André Oktay Dahl (Høyre), 2005-11-23:
Jeg vil stille følgende spørsmål til justisministeren: «Media har den senere tiden satt fokus på flere saker innenfor statlig og kommunal virksomhet som kan tyde på at omfanget av korrupsjon i Norge er større enn tidligere antatt. Hvilke endringer i lovverk og organiseringen av offentlig virksomhet vil statsråden ta initiativ til for å forebygge og avdekke korrupsjon?»
André Oktay Dahl (Høyre), 2005-11-23:
Jeg takker for svaret. Eva Joly sa nylig at mange måtte ha visst noe i forbindelse med vannverkssaken på Romerike. Det ser ut til å ha vært situasjonen når det gjelder et visst kraftverk om dagen også. Men på grunn av den lukkethetskultur eller aller helst frykt har mange holdt mye for seg selv og først tort å si noe når media har begynt å grave. Slik jeg ser det, er det et økt behov for offentlig innsyn i selskaper, sladrehanker i ordets positive forstand må sikres anonymitet, og ikke minst må det økt kompetanse til i kommunene, for der ser mange styrer ut til å ha bedrevet de glade amatørers aften. Statsråden har allerede varslet at det vil kunne skje visse skjerpelser av offentlighetsloven. Hvilke er disse utover de som allerede ble fremlagt av Bondevik II? Jeg er glad for at man vil skjerpe whistle blower-vernet. Vil statsråden innta en mer offensiv holdning i forhold til behovet for kompetanse i kommunene enn å vise til en slags misforstått form for lokalt selvstyre, som faktisk nåværende statsråd Åslaug Haga har gjort tidligere i Stortinget, hvor man overlater til kommunene selv å øke kompetansen på et område som helt klart fortjener en klar nasjonal strategi?
André Oktay Dahl (Høyre), 2005-11-23:
Takk for svaret. Jeg er glad for at Høyre også bidrog med grunnlovsendring i forhold til ytringsfrihet på det punktet – så vi har også bidratt. Eva Joly påpeker også at det er langt mer korrupsjon i offentlig sektor enn i privat sektor. Det er naturlige grunner til det, nemlig at det er flere å spre kostnadene ut over, og man har ikke på samme måte mindretallsaksjonærer som faktisk følger med på samme måten som i privat sektor. I lys av den nye boken om Mao har jeg et spørsmål til statsråden om behovet for kulturrevolusjon i kommunal sektor når det gjelder etiske standarder og normer i forhold til kunnskap. Jeg oppfatter ennå ikke at man helt klart har svart på spørsmålet om hva man har tenkt å gjøre for å øke kompetansen i kommunal sektor, hvor problemet med misligheter og korrupsjon antakeligvis er mye større enn det vi bare har sett begynnelsen på nå.
Olemic Thommessen (Høyre), 2005-11-23:
Jeg har tillatt meg å stille følgende spørsmål til likestillings- og forbrukerministeren: «Ifølge Justisdepartementets voldsmåling i juni ble 2 000 barn i Norge utsatt for vold i familien på en uke. Dette viser at vold mot barn i familien er et stort problem. Barnevernet har blitt kritisert for at de ikke i flere saker har gått til anmeldelse av forhold de oppdager, og at samarbeidet mellom barnevern, politi og familiekontor ikke er tilfredsstillende. Hva vil statsråden gjøre for å styrke barns vern mot vold i nære relasjoner?»
Olemic Thommessen (Høyre), 2005-11-23:
Jeg vil takke statsråden for en bredt anlagt og god besvarelse i forhold til en rekke gode tiltak som skal føres videre. Jeg vil særlig peke på de to veilederne som er beskrevet, som jeg tror kan være hensiktsmessige og nødvendige. Nå har likestillings- og forbrukerministeren tidligere – jeg viser til et oppslag i Aftenposten for noen tid siden – pekt på nødvendigheten av å styrke kompetansen i barnevernet, og det kan det vel også være på andre områder nettopp når det gjelder dette. Hun var selv inne på at dette er ganske krevende å forholde seg til. Mitt spørsmål er om statsråden kanskje litt mer konkret kan peke på hva hun da eventuelt tenkte på, eller si noe om hvilke tanker hun har for kompetanseheving framover.
Olemic Thommessen (Høyre), 2005-11-23:
Jeg merket meg at statsråden i sitt svar i betydelig grad refererer til instanser som ligger under eget departement. Dette er jo et område som også impliserer andre, og jeg er glad for det initiativ som er tatt overfor justisministeren. Jeg har lyst til kanskje særlig å peke på at det i skoleverket er betydelige utfordringer som en lærer kan stå overfor når det gjelder akkurat disse spørsmålene. Det kan også være i barnehager eller i andre arenaer der utenverdenen treffer barn, der det er betydelig behov for kompetanse. Vil statsråden ta initiativ på tvers av departementene for å få disse spørsmålene i fokus, også når det gjelder andre som måtte være involvert på dette området?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg vil si til spørreren at jeg er veldig glad for å bli utfordret på dette feltet. Som jeg sa innledningsvis, legger jeg ikke skjul på at dette er et meget krevende tema å ta tak i, der vi skal være klar over at barnevernet i dag gjør en fantastisk innsats. Men det er også vanskelig. Derfor er det viktig at de som jobber i barnevernet, har nødvendig kompetanse i forhold til de viktige beslutningene de tar. Om noe skulle gå galt, er jo det noe av det mest intime og følsomme som kan skje i en families liv. Derfor er det også så viktig at vi gjør alt for å sikre at kvaliteten på de beslutningene som barnevernet tar, er best mulig. Det hjelper ikke om vi har et fantastisk godt lovverk som er vedtatt i Stortinget, hvis ikke tryggheten for de ansatte er sånn at de klarer å gå inn og gjøre det de skal. Derfor satser vi på kompetanseoppbygging. Og jeg har lyst til å rose forgjengeren min på det området – her ble det satt i gang et viktig arbeid, som vi vil følge opp.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg kan bekrefte at det spørreren nå tar opp, er usedvanlig viktig. Barn er jo på mange ulike arenaer, og skolen er en av de arenaer der de i dag bruker mest tid. I tillegg er det viktig at vi fokuserer på barne- og ungdomsorganisasjonenes arbeid når vi snakker om disse problemstillingene. Det jeg kan love, er at jeg vil gjøre mitt ytterste for at vi skal gå inn på alle aktuelle områder for å se hva vi kan gjøre i denne viktige saken. Men vi trenger litt tid. Jeg har i hvert fall fått gode signaler fra mine kollegaer om at dette er en sak som hele Regjeringen vil ta tak i i tiden som kommer.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2005-11-23:
Jeg tillater meg å stille helse- og omsorgsministeren følgende spørsmål: «Statsrådene Giske og Djupedal garanterte i valgkampen at penger til å sikre bygging av psykiatribygget ved St. Olavs Hospital ville komme med en ny regjering. Lovnadene ble gitt uten noen forbehold, verken om tidsknapphet i forbindelse med tilleggsproposisjonen eller annet. Løftet ble gjentatt fra Giske i Adresseavisen 14. september: «De tidskritiske vedtakene som ble gjort i revidert nasjonalbudsjett må reverseres allerede nå i høst.» Skyldes mangel på penger i dette budsjettet at statsråden er av en annen oppfatning?»
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2005-11-23:
Jeg takker ministeren for svaret, men jeg oppfattet det ikke som veldig oppklarende. Det ministeren sier, er jo noe helt annet enn det ministerens tre statsrådskollegaer, Bjarne Håkon Hanssen, Øystein Djupedal og Trond Giske, sa i valgkampen. De tre kom i valgkampen med et uforbeholdent løfte om at det skulle settes av friske midler, at det ikke skulle gå på bekostning av videre drift av St. Olavs Hospital, og at det heller ikke skulle innbefatte forsinkelser. Er det nå slik at statsråden kan bekrefte at velgerne i Sør-Trøndelag ikke er ført bak lyset? Og kan hun garantere at løftet fra statsrådskollegaene fortsatt står ved lag?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2005-11-23:
Nå er det slett ikke slik at valgløftet fra de tre statsrådene var å be departementet om å gå i dialog. Jeg minnes også at man hevdet at man hadde ryggdekning i partiledelsen. Partilederen er i dag statsminister for denne regjeringen. Derfor skulle man tro at alt lå klart når nesten halve regjeringskollegiet, med statsministeren i spissen, har gitt grønt lys for utbygging av et psykiatrisenter – i hvert fall med de helt entydige valgløftene. Derfor gjør de meg veldig usikker, de signalene som helse- og omsorgsministeren nå kommer med. Det er noe helt annet enn det som er sagt tidligere. Det sier i hvert fall at det løftet som er kommet fra de tre nå sittende statsrådene, ikke blir overholdt.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Det er godt kjent at Helse Midt-Norge nå er i ferd med å bygge ny universitetsklinikk i Trondheim, Nye St. Olavs Hospital. Som spørreren er veldig godt kjent med, er fase 1 av prosjektet nå mer eller mindre ferdigstilt, og fase 2 er nå på trappene. Det må legges til at dette byggeprosjektet er norgeshistoriens største innenlandsprosjekt, til en samlet verdi på 11–12 milliarder kr. Helse Midt-Norge vil stå overfor store økonomiske utfordringer når hele dette prosjektet er ferdigstilt. Jeg kan forsikre spørreren om at det foregår en god dialog mellom departementet og Helse Midt-Norge om hvordan dette kan håndteres. Den mest tidskritiske faktoren knyttet til St. Olavs-utbygginga er nå at fase 2 igangsettes og gjennomføres innenfor rammer som jeg har trygghet for at Helse Midt-Norge vil kunne håndtere i framtida. De regionale helseforetakene har i utgangspunktet et helhetlig ansvar for investeringer innenfor regionens samlede rammer. Helse Midt-Norge ønsker å prioritere et psykiatrisenter i tilknytning til St. Olavs Hospital. Som kjent foreligger det omfattende planer og behov i den samlede spesialisthelsetjenesten for oppgradering og utbedring av dagens sjukehusbygg. Departementet vil derfor i den kommende perioden gjennomgå omfanget og innretninga av helseforetakenes investeringer. En slik gjennomgang vil også naturlig omfatte et nytt psykiatrisenter ved St. Olavs Hospital. Jeg vil deretter komme tilbake med tiltak for å sikre gode nasjonale løsninger.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Som det ble lovet i valgkampen fra Arbeiderpartiets side, og også fra de andre partiene som nå sitter i Regjeringa, har jeg tatt tak i denne saken. Men jeg vil minne spørreren om at jeg nå har sittet i drøyt én måned. Som jeg sa, snakker vi om 11–12 milliarder kr totalt sett til dette prosjektet. Jeg tror alle parter er tjent med at vi går gjennom det på en skikkelig måte, slik at det håndteres forsvarlig. Jeg kan forsikre om at dialogen med Helse Midt-Norge er god. Jeg har utsatt det foretaksmøtet der vi skulle snakke videre om dette. Det er fordi jeg ønsker å gå dypere inn i det, med sikte på å finne en løsning. Derom må det ikke herske noen tvil. Men som sagt: Det er viktig for meg som ansvarlig statsråd å gå grundig inn i prosjektet, fordi det er av en størrelsesorden som gjør at jeg må forsikre meg om at alle sider og alle konsekvenser er godt nok utredet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg ser at Høyre har interesse av å prøve å lage masse usikkerhet og spell rundt dette. Men jeg er også helt sikker på at hadde Høyre fortsatt hatt helseministerstolen, så hadde også Høyre og forhenværende helseminister Gabrielsen vært svært opptatt av at man hadde full oversikt før han på en måte gav blankofullmakt til hvordan dette skal gjøres. Og det er det vi er i gang med. Jeg ber om forståelse for at vi faktisk trenger litt tid til dette, men det er ikke slik at vi løper fra noen løfter. Mitt mål på vegne av Regjeringa er å prøve å finne en løsning. Jeg vil jo også minne om at fase 1 heller ikke er ferdig finansiert, selv om det omtrent er ferdig bygd, og den forrige regjeringa hadde full mulighet til å utkvittere de nesten 3 milliarder kr som også mangler der, men jeg så ikke mye til de pengene heller. Så jeg synes vi skal dempe oss lite grann i forhold til den debatten, for det er mye penger det her er snakk om. Og la det være helt klart: Vi gjør det vi kan for å finne en løsning, men vi må gjøre det på en skikkelig måte.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
I Soria Moria-plattformen har regjeringspartiene, som spørreren helt sikkert er kjent med, gått inn for at sjukehusene må få tilstrekkelige økonomiske rammer for å sikre nødvendig fornyelse av bygninger og utstyr og motvirke en utvikling med økende etterslep på vedlikehold. Soria Moria-plattformen slår også fast at avskrivninger skal baseres på den reelle verdien av bygningsmassen og være i tråd med regnskapslovens alminnelige bestemmelser. Regjeringa har ingen problemer med å erkjenne at det er et gap mellom dagens inntektsnivå og den årlige inntekten som er nødvendig for å kunne gjenanskaffe og vedlikeholde dagens bygningsmasse. Samtidig ser også Regjeringa at det er rom for å kunne utnytte den bygningsmassen som er bygd opp av 19 fylkeskommuner og staten, på en bedre måte etter sjukehusreformen. Dette framgår også av sosialkomiteens innstilling til Ot.prp. nr. 56 for 2004–2005, som også representantene fra nåværende regjeringspartier sluttet seg til. Investeringer i helseforetakene er et stort og komplekst saksområde, og jeg ber om forståelse for at det på den korte tiden Regjeringa så langt har hatt til disposisjon for å fremme tilleggsnummer til statsbudsjettet for 2006, ikke har vært mulig å komme i mål på dette området. Regjeringa vil imidlertid at hele investeringsregimet for helseforetakene skal gjennomgås, med sikte på å finne gode løsninger for utbygging/modernisering uten at pasienttilbudet rammes. Dette arbeidet skal sikre at det innenfor det samlede investeringsnivået etableres framtidsrettede og gode løsninger til pasientenes beste, samtidig som det ikke bygges opp parallelle tilbud mellom regionene. Departementet vil også ta opp til vurdering måten investeringer blir finansiert på, med sikte på å finne bedre og mer fleksible løsninger. Regjeringa er sterkt opptatt av å sikre helseforetakene rammebetingelser som sikrer en god og velfungerende spesialisthelsetjeneste når det gjelder både drift og investeringer. Det er avgjørende for at vi også om 20 år har bygninger og utstyr i sjukehusene som legger til rette for gode og tidsmessige tilbud på et høyt teknologisk og faglig nivå.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Det er ingen uenighet oss imellom om at dette er det som gjenstår for å få hele sjukehusreformen på plass. Og da må det ordnes opp i dette. Men la meg presisere at det er ingen uenighet i forhold til det representanten Kristoffersen eller daværende representant Bjarne Håkon Hanssen har sagt – dette ønsker vi å ordne opp i. Men jeg ber om forståelse for – og jeg vet jo at representanten Lønning vet at her er det snakk om store beløp – at vi ikke greier å ordne opp i det i løpet av 1 måned. Og den forrige regjeringa hadde tross alt litt lengre tid på seg. Målet er at vi skal ordne opp i dette, og det skal vi gjøre, men jeg har ikke greid det i løpet av én måned.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Tankene mine tror jeg at jeg skal ha for meg selv. Men det er ingen tvil om at dette har jeg jobbet med siden dag én i departementet, og vi jobber kontinuerlig med dette. Jeg vet at representanten Lønning er så dreven og erfaren at han vet at jeg som statsråd ikke kan si akkurat når vi kommer til Stortinget med en løsning, men jeg kan forsikre om at dette er høyt prioritert i det arbeidet vi har, og jeg skal selvfølgelig prøve å komme tilbake til Stortinget så fort som overhodet mulig. Da vet representanten Lønning at det er flere muligheter der, men vi jobber meget hurtig.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg vil innlede med å si at blåreseptordninga kan oppfattes på ulike måter. En pasient får med seg blåresept både for legemidler forskrevet av lege etter § 9 i blåreseptforskriften og for legemidler etter individuell søknad etter § 10a. Ordninga med egenandeler og egenandelstak er den samme i begge tilfeller. I det første tilfellet er refusjon forhåndsgodkjent, og i det andre tilfellet søker legen på vegne av pasienten om individuell refusjon. Jeg går ut fra at de diabeteslegemidlene det vises til, er Lantus og Levemir, som fikk avslag på forhåndsgodkjent refusjon i mai i år. Det er Statens legemiddelverk som behandler søknader om forhåndsgodkjent refusjon. Legemiddelverket konkluderte etter en faglig vurdering, i tråd med gjeldende regelverk, med at disse legemidlene ikke skal gis forhåndsgodkjent refusjon. Det er to sentrale krav i denne vurderinga: at det er godt dokumentert klinisk effekt, og at kostnadene skal stå i et rimelig forhold til effekten. Dokumentasjonsgrunnlaget for Lantus og Levemir har vært forelagt blåreseptnemnda, og nemndas vurdering av dette er med i grunnlaget for Legemiddelverkets vedtak. Departementet ønsker ikke å overprøve Legemiddelverkets faglige vurdering i denne type saker. Men det er viktig for meg å understreke at pasienter kan få refusjon for disse legemidlene etter en individuell søknad, dersom særlige grunner foreligger. Lantus eller Levemir ser ut til å kunne gi en klinisk fordel for en mindre pasientgruppe. Det gjelder f.eks. pasienter som har problemer med hyppige eller alvorlige nattlige følinger som skyldes insulinbruken, eller pasienter som har store blodsukkersvingninger som ikke gjør det mulig å oppnå akseptabel blodsukkerkontroll. Den individuelle søknadsordninga skal på linje med den forhåndsgodkjente ordninga sikre pasientene tilgang til nødvendige legemidler. Med andre ord: De som trenger det, skal få det. Forskjellen er først og fremst knyttet til at kontrollen med forskriving på blå resept er lagt til trygdeetaten og ikke bare til den enkelte lege. Innvilgelsesvedtaket er normalt ikke tidsbegrenset, med mindre annet er spesifisert i vedtaket. Trygdeetatens gjennomsnittlige saksbehandlingstid er nå to og en halv uke, og målet er at behandlingstida skal gå ytterligere ned. Avslag fra trygdekontoret kan klages inn for fylkestrygdekontoret og eventuelt Trygderetten. Det gir god rettssikkerhet. Det er viktig for meg å presisere at selv om Legemiddelverket ikke har innvilget forhåndsgodkjent refusjon av de legemidlene vi her snakker om, kan de refunderes på blå resept til pasienter med slike behov etter en individuell søknad.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
De anbefalinger jeg følger, er faglige råd, og jeg mener også det ville ha vært vanskelig både for meg som statsråd og for Stortinget å skulle ta stilling til alle de legemidler som etter hvert kommer på markedet. I hvert fall føler jeg som statsråd at jeg ikke har godt nok faglig grunnlag for å kunne ta stilling til alle disse. Derfor er det Legemiddelverket som må gå igjennom det. Det de har sagt, sammen med f.eks. eksperter både fra Norge og fra Sverige, er at det ikke er slik at det for alle pasienter er riktig å ta i bruk dette, og at det er viktig å gå til spesialist for å få det. Det er ikke alle dette fungerer for. Det er også slik at de det fungerer for, får søke individuelt, og da vil de, dersom det er riktig for den enkelte person, få det innvilget. Det mener jeg er en bra ordning.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Ja, jeg kan bekrefte at for dem som trenger det, og når det søkes spesielt om det, er det en individuell vurdering i forhold til hvor sterkt en er rammet av det, og om dette legemidlet er det som trengs, eller om det er vanlig insulinbehandling, f.eks., som trengs.
Inge Lønning (Høyre), 2005-11-23:
Jeg har følgende spørsmål til den ærede helse- og omsorgsminister: «Regjeringen Bondevik II la i vår frem forslag til regler for regnskapsføring av anleggsmidler i de regionale helseforetakene. Forslaget ble avvist, bl.a. med de nåværende regjeringspartienes stemmer. Dette ble begrunnet med at man mente forslaget til regnskapsføringsregler ville innebære at det ble avskrevet om lag 2 milliarder kr for lite pr. år i forhold til reell beregnet kapitalkostnad. Når vil statsråden komme med forslag til hvordan dette beløpet skal dekkes inn?»
Inge Lønning (Høyre), 2005-11-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Bakgrunnen for mitt spørsmål er at regjeringspartiene, og særlig det av regjeringspartiene som statsråden selv representerer, gikk svært høyt på banen da det forrige stortinget behandlet dette spørsmålet. Da uttalte Asmund Kristoffersen, som var helsepolitisk talsmann for Arbeiderpartiet, følgende: «Den manglende verdifastsetting og avskrivningsnivå har skapt både problem og usikkerhet for helseforetakene. Det er egentlig kritikkverdig og uheldig at ikke Regjeringen på et tidligere tidspunkt har tatt initiativ til å avklare dette.» Bjarne Håkon Hanssen, statsrådens kollega i Regjeringen, uttalte seg også meget sterkt i sommer i Dagens Næringsliv om det samme. Derfor gjentar jeg spørsmålet, siden statsråden ikke gav meg noe klart svar: Når vil statsråden komme med forslag som kan avklare dette? For vi er jo enige om at det skaper problemer for helseforetakenes styrer at det ikke er avklart.
Inge Lønning (Høyre), 2005-11-23:
Jeg takker nok en gang for svaret, men fester meg ved at statsråden primært sier hva hun ikke har vært i stand til å gjøre – og det forstår jeg veldig godt – på den korte tiden. Men jeg forstår litt mindre at hun fortsetter med å forsikre hva hun ikke er i stand til å svare på når det gjelder en tidsfastsettelse. Jeg går ut fra at dette har med budsjettarbeidet å gjøre, og det betyr at statsråden må ha gjort seg noen tanker om når hun regner med at Regjeringen vil kunne løse dette problem, som må løses gjennom statsbudsjettet. Så jeg ber nok en gang om en antydning om hvordan statsråden ser for seg at Regjeringen vil definere sin egen tidsramme. I og med at man i opposisjon kritiserte at dette ikke var løst for lenge siden, så må vel en eller annen tidsplan foreligge for når man selv mener at man skal være i stand til å løse det?
André N. Skjelstad (Venstre), 2005-11-23:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Diabetes er en kronisk tilstand som kan gi betydelig reduksjon av livskvalitet for den som rammes. Statens legemiddelverk har avvist å la en rekke nye typer diabetesmedisiner komme inn under blåreseptordningen, selv om de kan gi pasienten en økt livskvalitet og holde sykdommen bedre i sjakk. Fordi medisinene ofte er kostbare, betyr dette at de gjøres vanskelig tilgjengelig for mange. Vil statsråden ta initiativ til at flere typer diabetesmedisiner fås på blå resept?»
André N. Skjelstad (Venstre), 2005-11-23:
Jeg takker for svaret som statsråden gav, og ønsker å følge opp med at diabetes er en sykdom på veldig sterk frammarsj i Norge, i alle aldersgrupper. Det er nå 200 000 personer som har diabetes. Årlig får ca. 6 000–7 000 nordmenn diabetes, og da spesielt type 2. Det er en stor økning, spesielt blant barn og unge, i Norge. Samtidig med den sterke veksten tilbys det flere medisiner på markedet, som statsråden var inne på. Jeg ønsker å følge opp med følgende spørsmål: Kan statsråden garantere at det er medisinskfaglige grunner som inkluderes i blåreseptordningen, og ikke økonomiske?
André N. Skjelstad (Venstre), 2005-11-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg oppfatter statsråden slik at det er fullt ut mulig å få tilpasset individuelle ordninger i forhold til dem som trenger det, i de spesielle gruppene som statsråden tidligere har nevnt.
Vera Lysklætt (Venstre), 2005-11-23:
Som representant fra Finnmark er jeg veldig godt fornøyd med at mitt første spørsmål i denne sal skal besvares av en statsråd fra Finnmark. Jeg vil stille følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren – jeg er svært opptatt av og bekymret for framtiden til villaksen her i landet: «Store mengder oppdrettslaks rømmer årlig fra oppdrettsanlegg langs hele kysten. Vi har også i år hatt tilfeller hvor store mengder laks har rømt fra ulike anlegg. Dette utgjør en alvorlig trussel mot villaksbestandene i våre lakseførende vassdrag. Dersom vi skal kunne bevare vill-laksen for framtidige generasjoner, er det behov for handling. Hva vil statsråden konkret gjøre for å sikre at vi også i framtiden har villaks i norske elver?»
Vera Lysklætt (Venstre), 2005-11-23:
Jeg vil takke statsråden for et veldig godt svar. Det har vært jobbet veldig mye med denne problematikken i årenes løp, altså villaks og oppdrett. Men vi kan ikke lene oss tilbake og være fornøyd med tingenes tilstand når det ifølge Direktoratet for naturforvaltning hittil i år har rømt mer enn 700 000 laks og regnbueørret fra norske oppdrettsanlegg – 700 000! Vi må ha et helhjertet og kontinuerlig fokus i denne saken. Hvis ikke er det grunn til å frykte at det går mot en katastrofe for villaksen. Det må finnes løsninger som sikrer villaksen, samtidig som vi ivaretar interessene til oppdrettsnæringen og næringsfattige lokalsamfunn langs hele kysten. Ettersom rømming av oppdrettslaks er et så stort miljøproblem, kan det da være aktuelt å kreve at oppdrettsnæringen flytter sine anlegg på land?