Peter Frølich (Høyre), 2015-06-10:
Vi endrer tomtefesteloven fordi vi er pålagt det av Den europeiske menneskerettsdomstolen. Proposisjonen som er kommet fra regjeringen, er grundig, balansert og gjennomarbeidet, og vi i Høyre gir vår tilslutning til denne på så å si alle punkt. Den gir en trygg og god avkastning over tid for bortfesterne, samtidig som man forhindrer veldig urimelige utslag av reglene. Vi som er flertallet i denne salen, har likevel ønsket å justere ned prosentsatsen noe fra det som opprinnelig lå i proposisjonen. Den nye satsen har vi satt til 2 pst., og det vil føre til at noen færre tomter når dette maksimumstaket. Det begrunner vi dels i boligsosiale hensyn, men det ligger også gode økonomiske beregninger i bunnen for dette, bl.a. fra et av høringsinnspillene, som kom fra fem økonomer tilknyttet NHH i Bergen. Videre ønsker vi å innføre en såkalt sikkerhetsventil på 30 år. I høringen var det et krav som i utgangspunktet kom fra bortfestersiden. Vi ønsker å gjøre det til en rettighet som gjelder begge parter. Det kommer til å sikre en rettferdig balanse i kontraktene også over tid. I debatten har det kommet opp et forslag om et såkalt degressivt tak, eller et avtakende tak, på de største tomtene. For det første: Når man skal beregne tomteverdien i dag, tas det jo hensyn til de store tomtene med mye ubeboelig areal. Det er blitt brukt som en slags skremselsargumentasjon underveis i debatten at man nærmest bare kan ta antallet mål og gange dem opp med makstaket – og så får man skyhøye økninger på tomteavgiften. Det er uheldig at den påstanden er blitt gjentatt gang på gang. Vi ser konsekvensene av det; mange skriver til oss i frykt fordi de tror de får en større økning enn det som gjerne er realiteten. For det andre: Dette forslaget med degressivt tak er ikke godt nok utredet, etter flertallets mening. Vi kan ikke se at dette er omtalt noe særlig verken i proposisjonen eller i andre forarbeider, f.eks. i NOU-en. Dette virker å være noe som er kommet litt i siste sving, og vi føler oss ikke bekvemme med å ta dette inn i loven sånn over bordet. Dette er spesielt viktig fordi problemet opp mot Den europeiske menneskerettskonvensjon er jo nettopp at bortfesterne av store tomter ikke er blitt hensyntatt nok. Dette ville være en regel som kunne skapt nye problemer, og det ville jo vært et gigantisk nederlag for Stortinget dersom vi nå – i dette reparasjonsarbeidet som vi egentlig holder på å utføre nå – skulle begå nye overtramp mot eiendomsretten. Dette er ikke en tid for nyvinninger eller eksperimenter med denne loven. Det vi vedtar i dag, må være grundig fundert, grundig begrunnet, det må kunne stå seg i norske domstoler, i Høyesterett, og til syvende og sist i Strasbourg, om det skulle havne der igjen. Så er det også viktig for meg å understreke en ting, og det er at dette er ikke tidspunktet for å endevende alle sider av tomtefesteloven. Vi har sikkert diskusjoner som kunne være interessante om landbruksunntak, om beregningsmåter, om ulike innløsningsregler og mye annet. Det er mye som kan diskuteres, men det er ikke tid og sted for det nå. Denne proposisjonen svarer på en helt spesifikk problemstilling som er reist etter dommen mot oss i EMD. Vår oppgave nå er altså å rydde opp i de feilene som vårt lovverk har, og forholde oss til det konkret. Når det er sagt, så har jeg også lyst til å si – jeg har lyst til å være en av de første som sier – at tomtefesteloven og lovregler rundt dette er jo noe av det mer merkelige vi har i Norge, det er et eksempel på hvor galt det kan gå når politikere – i beste hensikt – skal gå inn og prøve å detaljregulere avtaler for å skape en balanse de tror er riktig. Det bærer ofte galt av sted. Jeg tror historiebøkene vil vise at tomtefestelovgivning kanskje ikke var den beste ideen. Når det er sagt: Det får bli en diskusjon for fremtiden. Proposisjonen som er her nå, reparerer de feilene som vi er dømt for, og den bør vedtas.