Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
Noe av det beste med Norge er små forskjeller og sterke felleskap. Vi har bygget dette landet for de mange, ikke bare for de få. Vanlige folk har organisert seg for å sikre seg en rettferdig del av den verdiskapingen vi gjør sammen, vi har kjempet fram helse, kunnskap og trygghet for alle gjennom velferdssamfunnet. De små forskjellene har gitt oss stor tillit mellom folk og gjort veien kort fra rørleggersønnens dør til advokatdatterens dør. Det er noe av det vakreste med Norge. Men dette sterke fellesskapet er truet. Forskjellene i makt og rikdom øker. Høyreregjeringen rigger den økonomiske politikken for de få, på de manges bekostning. Det kuttes i alt fra barnetillegget for uføre via pleiepengeordningen til økte egenandeler i helsevesenet – usosiale kutt som rammer dem med minst og de syke hardt. Samtidig arrangerer altså regjeringen skattefest for den økonomiske eliten med skattekutt til dem som tjener over 10 mill. kr, som er 100 ganger større enn dem til de lavtlønte. Resultatet av denne omvendte Robin Hood-fordelingspolitikken er at vi under regjeringen Solberg har fått 108 nye milliardærer, samtidig som vi har fått over 100 000 barn som vokser opp i fattige familier. Den økende barnefattigdommen er kanskje den verste konsekvensen av de voksende forskjellene mellom folk – 100 000 barn som får dårligere muligheter i sin oppvekst enn andre barn, barn som står igjen på rommet når vennene deres drar på fotball eller dans, fordi foreldrene ikke har råd. I Norge anno 2018 vokser ett av ti barn opp i fattigdom. Men Norge anno 2018 er ikke fattigere som samfunn enn det har vært før – tvert imot. Vi har rikdom nok i dette landet til å sørge for en trygg og god oppvekst for alle barn. Derfor er det så blodig urettferdig, derfor handler det om fordeling. De store pengene går til dem med allerede store lommebøker i stedet for å gå til de små. Høyreregjeringen ser ikke på barnefattigdom som et fordelingsproblem engang. Derfor føres det en så usosial økonomisk politikk, og derfor er regjeringens såkalte innsats mot barnefattigdom så mislykket. Barnefattigdommen har økt fra 8,6 pst. i 2013 til over 10 pst. nå. I regjeringens forslag til statsbudsjett er det foreslåtte skattekuttet fire ganger større enn den såkalte innsatsen mot barnefattigdom. I tillegg er regjeringens politikk mot barnefattigdom preget av behovsprøving og særordninger. Familier med dårlig råd må søke, de må komme og be – be om redusert pris i barnehagen, be om gratis ferietiltak og dokumentere hvor fattige de er. Mange vil overhodet ikke gjøre det, de bruker ikke sånne ordninger. Det kan fort virke både stigmatiserende og som fattigdomsfeller. Derfor kjemper SV heller for de universelle løsningene, ordningene for alle, der barn på tvers av bakgrunn kan møtes, og der ingen må be. Derfor har SV kjempet hardt – nær sagt alene – for å øke barnetrygden den siste tiden og fått satt barnetrygden på dagsordenen som en viktig løsning. Den har stått stille i 20 år. Derfor er vi veldig glade for at den lange kampen endelig har ført fram, og at Kristelig Folkeparti har forhandlet fram en økning i budsjettforliket. Men dessverre har Kjell Ingolf Ropstad glemt å gjøre dette i riktig rekkefølge, for nesten 50 000 barn – kanskje de som trenger det mest – blir holdt utenfor denne økningen og barnetrygden generelt. Det er de 50 000 barna som vokser opp i familier som mottar sosialhjelp i kommuner som regner barnetrygd som inntekt. Pengene kommer altså ikke fram til dem som kanskje trenger det aller mest. Bare i mitt hjemfylke, Østfold, tar kommunene 53 mill. kr fra de fattigste familiene på denne måten. Derfor fremmer SV et forslag i dag om å endre loven for å slå helt tydelig fast at barnetrygd ikke skal regnes som inntekt ved utmåling av sosialhjelp, på samme måte som det står i loven f.eks. at barnas sommerjobber ikke skal regnes som inntekt ved utmåling. Vi må få til en kraftig økning i barnetrygden, og vi må sørge for at den kommer fram til alle, også dem som trenger den mest. Det er bare sånn vi kan skape et samfunn for de mange og ikke bare for de få.