Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Dette er ikke noen god dag for meg. Det gjør meg virkelig opprørt at et flertall i Stortinget går bort fra sine tidligere vedtak og merknader og velger å stemme ned et nytt punkt 4 i § 9 i foreldelsesloven. Hva er det egentlig vi gjør? Hva er det egentlig vi holder på med? Hvilke konsekvenser får dette, og hvordan kan man se barnehjemsbarna i øynene etter dette? Vi skapte noen forventninger i forhold til foreldelsesfristen da denne saken ble behandlet i 2005. Saksordføreren snakket om forsiktighetsprinsippet, og det gjorde for så vidt også statsråden i sitt brev. Forsiktighetsprinsippet skulle fra statens side vært innført i 1945 og ikke nå i 2008. Jeg forutsetter at alle som i dag stemmer dette forslaget ned, faktisk har lest NOU 2004:23 Barnehjem og spesialskoler under lupen. Her kan vi lese om den ene forferdelige menneskeskjebnen etter den andre, om mennesker som har fått ødelagt hele barndommen og hele resten av livet, mennesker som ikke har orket å leve lenger, og som har tatt livet av seg for å slippe å forholde seg til det staten påførte dem i deres barndom. Da Stortinget behandlet denne saken i 2005, var det viktig for hele komiteen av hensyn til dem det gjaldt, ikke å gjøre dette til noen partipolitisk markering, heller ikke å fremme ulike forslag som kunne bidra til å rippe opp i ulike livshistorier. Nå viser det seg at det er akkurat det vi må gjøre allikevel - tre år etter. I de tre årene har man altså ventet. Jeg ser at en del av det overgrepet som nok en gang foregår i forhold til barnehjemsbarna, kan skyldes saksbehandlingen i Stortinget. I 2005 var det familie-, kultur- og administrasjonskomiteen som behandlet saken. Nå har den altså kommet til justiskomiteen. Det blir ikke noe helhetlig i det, det blir ikke kontinuitet i det vi gjør. Jeg har lyst til å vise til en merknad som er helt sentral i dette spørsmålet, fra en enstemmig komite i Innst. S. nr. 217 for 2004-2005: «Komiteen støtter vurderinga frå departementet, men føreset at forelding ikkje vert gjort gjeldande i saker som omhandlar denne gruppa. » Vi snakker ikke om alle andre. Vi snakker ikke om barn av samer eller tatere eller om krigsbarn. Vi snakker om barnehjemsbarna. Det er denne gruppen vi henviser til. Dessverre vil man ikke stå ved sine vedtak og sine merknader. Hadde Fremskrittspartiet visst dette i 2005, og jeg er helt sikker på at hadde SV visst dette i 2005, hadde vi hatt et flertallsvedtak fra 2005 med konkret forslag som ville endret foreldelsesloven allerede da. Men fordi vi skulle ta hensyn til dem som satt på galleriet, fordi vi skulle gjøre det smidig og enkelt og ikke sko oss partipolitisk på det, valgte vi å gjøre det på en annen måte - som statsråd etter statsråd i Barne- og likestillingsdepartementet har valgt å se bort fra. Det er derfor ikke bare nedstemmende å se at vi ikke får støtte for forslaget vårt, det er rett og slett et nytt løftebrudd og nok et hjerteskjærende overgrep mot dem vi fortalte at forutsetningen var at foreldelse ikke skulle bli gjort gjeldende i saker som omfattet denne gruppen. Jeg vil spørre hvordan SV kan gjøre dette etter å ha vært så klare på hvor de stod, senest i interpellasjonsdebatten tidligere i år. Snakker de med to tunger? Mente de ikke noe av det de sa i den interpellasjonsdebatten? Har de ikke noen som helst forståelse for hvilke konsekvenser det vedtaket som blir fattet i dag, får for noen av barnehjemsbarna? Jeg forstår ikke hvordan Stortinget kan begå nok et overgrep mot disse menneskene uten det minste snev av dårlig samvittighet. Dette er skammelig - virkelig skammelig! Jeg tar dermed opp Fremskrittspartiets forslag.