Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Norge er nok en gang kåret til verdens beste land å bo i av FN. Hvorfor? Jo, vi har bl.a. et velferdssamfunn som gir et godt sikkerhetsnett og velferdstjenester til innbyggerne våre. Vi har en spredt bosetting i hele landet med store byer, regionale sentre og noen veldig små kommuner. Disse kommunene har ulikt utgangspunkt når det gjelder å tilby velferdstjenester til innbyggerne sine. Det gir oss noen utfordringer i framtiden når vi skal få nok faglærte til å jobbe i barnevernet, på sykehjemmet og på teknisk avdeling i kommunene over hele landet. Kommunene får med dette budsjettet disponere over rekordstore summer, hele 333 milliarder kr. Av dette er 226 milliarder frie midler, og de frie midlene utgjør da i underkant av 70 pst. Noen kommuner får likevel ikke budsjettene til å gå opp. Mye går til lønnsvekst og pensjoner, noe som er naturlig siden kommunesektoren i forrige stortingsperiode hadde en vekst i antall årsverk på mellom 30 000 og 35 000. Spørsmålet er: Kan de disponible midler brukes på en slik måte at vi får mer velferd ut av hver krone? Svaret er ja. Og kanskje det for kommunene, som har krav på seg til å lage ulike planer, også burde vært krav til planer for forebyggende arbeid? Regjeringen legger i dette budsjettet inn 230 mill. kr til forebyggende helsearbeid, noe som er i oppstarten for Samhandlingsreformen. Det er veldig bra. Kommunestyrene kan også lage planer for å forebygge vold i nære relasjoner og kriminalitetsforebyggende planer. Forebyggende arbeid kan være mye. Jeg tenker at i en kommune med rundt 6 000 innbyggere er det kanskje 15 personer som jobber med forebyggende arbeid – det kan være helsesøster, barnevernsansatte, rådgiveren på skolen, utekontakten, politiet, barnehageansatte og lærere. Men utfordringen er at disse må jobbe sammen for å få mest mulig effekt ut av ressursene vi legger i det, og få til et godt samarbeid mellom de ulike etatene i en kommune. Regjeringen har lagt til rette for at kommuner skal etablere politiråd. Det skal være et koordineringsråd for kommunen, hvor rådmann, ordfører og lensmann skal tenke kriminalitetsforebyggende og med det bedre oppvekst- og levekår for alle kommunens innbyggere. Kommuner som er gode på dette tverretatlige samarbeidet, kan spare mye penger. Det er alltid bedre å forebygge enn å reparere, både økonomisk og menneskelig. I Sverige har de tall som viser at forebygging nytter. I arbeidsmarkedstiltaket for rusavhengige – KrAmi – sier de at én krone inn i tiltaket er fire kroner spart. Svenskene har også regnet på at en dropout i skolen vil belaste statsbudsjettet med 12 mill. kr i etterkant. Dette er kunnskap vi må bli bedre til å bruke for å bedre vårt forebyggende arbeid på flere områder i samfunnet. Jeg skal gi dere et eksempel fra Hedmark, Ringsaker kommune. De har et velfungerende politiråd som gjennom målrettet samarbeid har redusert ungdomskriminaliteten med 50 pst. Det er jo fantastisk! Det er mye spart i personlig lidelse hos eventuelle ofre og lovbrytere, og også økonomisk i forhold til oppfølging av ungdom som kommer på skråplanet. En motsetning til Ringsaker er det borgerlig styrte Oslo, som da det behandlet alkoholpolitisk handlingsplan, ikke tok inn over seg innvendinger fra Oslo-politiet i forhold til antall skjenkesteder og skjenketider. Det er her Fremskrittspartiet viser at de er selektive når det gjelder hvilken forskning de velger å følge. Det er vist en klar sammenheng mellom rus og vold. Så mye som 80 pst. av vold som skjer på byen, er relatert til rus. Forskning må være med på å prege vår politikk i kommunene for å få trygge og gode oppvekstvilkår for barn som ikke skal være avhengig av foreldrenes ressurser, verken økonomisk eller ellers: barnehageplass til alle som trenger det, en skole med gode lokaler og dyktige og motiverte lærere og et barnevern som kan hjelpe til når ting ikke er bra nok. Regjeringens budsjett legger til rette for nettopp dette, men det blir opp til kommunene å følge det opp.