Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2012-12-10:
Siden det i dag er utdeling av fredsprisen til EU, vil jeg benytte anledningen til å gratulere hele Europa, inkludert Norge, med prisen. Den ene saken vi behandler i dag, er et godt eksempel på hvordan vår tilslutning til EU skjer gjennom EØS-avtalen. Så vidt jeg kjenner til, er det implementert over 2 500 direktiver fra vi undertegnet EØS-avtalen og fram til i dag. Den teknologiske utviklingen har bare i min levetid vært enorm – fra en tid da radio var vårt eneste vindu mot verden, til i dag, når vi kan sitte hvor som helst i verden og starte opptak av fjernsynsprogrammer som vi senere vil se når det måtte behage oss. Det er kombinasjonen av å se tv-programmer her og nå samt bruken av ny teknologi for å kunne se de samme tv-programmene i ettertid som ligger til grunn for denne proposisjonen, Prop. 9 L. Som vi vet, er de fire frihetene sentrale også innenfor EØS-området. De er også sentrale i vår behandling av direktivet om audiovisuelle medietjenester – eller AMT-direktivet, som er benyttet som et begrep i denne saken. Virkeområdet for AMT-direktivet beskrives også i Prop. 10 S. AMT-direktivet legger til rette for fri flyt av tv-signaler mellom land innenfor EØS-området. Den teknologiske utviklingen på tv-siden har ført til at både tradisjonell tv og bestillingstjenester konkurrerer om det samme publikum. Direktivet skal bidra til å unngå konkurransevridning. Hvorfor er det nødvendig med en liberalisering av fjernsynssektoren? En viktig begrunnelse er at den teknologiske utviklingen gjør at forbrukerne har fått flere valgmuligheter. Et av valgene ved å ta opp programmer er at man kan spole forbi reklame, som igjen kan få konsekvenser på bunnlinjen – for å bruke det begrepet – til tv-selskaper ved produksjon av reklame- og sponsorfinansierte tv-programmer. Som en konsekvens av dette og i en kombinasjon av flere temaer blir det foreslått endringer i kringkastingsloven, i åndsverksloven og i film- og videogramloven ved innføringen av AMT-direktivet i norsk rett. Jeg har erfart at det har vært så som så med engasjementet rundt EU-direktivene, men en innføring av AMT-direktivet har skapt engasjement, og ett tema som mange har fryktet, er om en liberalisering av vår tv-hverdag ville utfordre vårt totalforbud mot alkoholreklame. Det kan i den forbindelse være greit å kjenne til at AMT-direktivet viderefører det såkalte senderlandsprinsippet fra fjernsynsdirektivet. Det betyr igjen at enkelte EØS-land, f.eks. Norge, i utgangspunktet ikke kan hindre videresending av fjernsyn eller audiovisuelle bestillingstjenester fra tilbydere etablert i et annet EØS-land, f.eks. Storbritannia. Det kan høres veldig bastant ut, men direktivet åpner for unntak etter nærmere vilkår. Siden AMT-direktivet også er et minimumsdirektiv, kan den enkelte medlemsstat utforme strengere eller mer detaljerte regler enn direktivets bestemmelser. Forbudet mot alkoholreklame er her et typisk eksempel. Regjeringen er av den grunn tydelig på at det norske totalforbudet selv etter innføringen av AMT-direktivet ligger fast, noe flertallet i komiteen – med unntak av Høyre og Fremskrittspartiet – stiller seg bak. Begrunnelsen for en slik holdning kjenner vi alle til. EFTA-domstolen har da også uttalt at den ikke har noen grunn til å tvile på at det ligger tungtveiende sosiale og helsemessig årsaker til grunn for den norske alkoholpolitikken generelt og forbudet mot alkoholreklame spesielt, et utsagn som flertallet i komiteen stiller seg bak. Det er mange temaer jeg kunne ha berørt i mitt innlegg i denne saken, både når det gjelder sponsing, og når det gjelder reklame med tanke på beskyttelse av barn, men det får jeg ikke tid til, for jeg har lyst til å berøre en sak som har opptatt meg litt i forbindelse med saksinnlegget. Det dreier seg om at man i denne proposisjonen også foreslår en lovendring som vil være en viktig milepæl når det gjelder universell utforming av tilbudet til de mange hundre tusen mennesker som i sin hverdag er avhengig av teksting av tv-programmer. Tidligere hadde kun NRK teksteforpliktelser i sine vedtekter. Nå skal rettighetene til døve og hørselshemmede lovfestes gjennom en lovbestemmelse om teksting som omfatter både NRK og kommersielle tv-kanaler som har en større publikumsandel enn 5 pst., og det skal gjelde programmer som sendes i det vi kaller «prime time», mellom kl. 18 og kl. 23 – dersom det er «teknisk og praktisk mulig», som det i tillegg sies. For min egen del vil jeg oppfordre alle tv-selskaper til å bruke tid og ressurser for å bidra til en teknologiutvikling som gjør teksting av tv-programmer mindre kostnadskrevende. Det vil gi et utvidet tv-tilbud og en bedre tv-hverdag for en stor gruppe mennesker. Min julehilsen til selskapene er: Se mulighetene og ikke begrensningene, slik at denne store gruppen etter hvert kan ta del i tv-programmer av stor nasjonal interesse, f.eks. idrettsarrangementer, og kanskje til og med kan følge med i debatter i denne salen som angår deres hverdag.