Svein Flåtten (Høyre), 2007-11-08:
I påvente av et fullverdig medlemskap i EU, og mens vi nøyer oss med å «svare på initiativ som kommer fra EU» – slik utenriksministeren formulerte det – er det EØS-avtalen som skal sikre oss mest mulig like rammebetingelser for handel og økonomisk samkvem i Europa. Norsk eksport og handel med andre land i det indre marked er viktig for den norske verdiskapingen, og dermed for velferden. I mangel av medlemskap gir avtalen oss betingelser som sikrer forutsigbarhet og vilkår som norsk næringsliv kan utvikle seg under. Avtalen er ikke bare rettigheter, men også forpliktelser – forpliktelser overfor norsk og internasjonalt næringsliv, som i tillegg til regelverket innretter seg på at Norge vil følge disse forpliktelser. Derfor er det viktig at vi mens vi svarer på initiativ, i hvert fall ikke uthuler forpliktelsene innenfor EØS-regelverket. Jeg har registrert utenriksministerens offentlige forbauselse i høst over et av finansministerens skatteendringsforslag i neste års budsjett. Min bekymring går på et par andre av hennes skatteendringsforslag, som synes å være, forsiktig sagt, tvilsomme i forhold til EØS-forpliktelsene. For det første foreslås en betydelig endring i utenlandske aksjonærers plikt til å betale skatt av utbytte fra norske aksjeselskaper. I dag er slike selskapsaksjonærer fritatt for skatt når de er tilhørende EØS-området. Etter Regjeringens forslag skal de bare fritas når det drives såkalt reell økonomisk virksomhet i hjemlandet, og det spørsmålet som da kommer opp, er hvordan norske, børsnoterte selskaper skal kunne avklare hvordan flere tusen utenlandske aksjonærer driver virksomheten sin i hjemlandet. Det er selvsagt uoverkommelig, og det er uoverkommelig byråkratisk. Dette må gjøres fordi det skal trekkes kildeskatt i utbyttet til selskapene på forhånd. Men ingen norske selskapsaksjonærer plikter å betale skatt av det samme utbyttet. Det følger av fritaksmodellen i skattereformen. Og slik oppstår det en betydelig forskjellsbehandling av norske og utenlandske selskaper, fordi det også finnes titusener av norske selskapsaksjonærer som heller ikke driver såkalt reell økonomisk virksomhet, slik det defineres i proposisjonen. I forbindelse med skattereformen vet man at det ble opprettet veldig mange personlige holdingselskaper som ikke har dette innholdet. Derfor diskrimineres EØS-selskapsaksjonærer i Norge, og dette strider mot de fundamentale frihetene i avtalen. I den samme proposisjonen foreslås også at utflytting av norske såkalte SE-selskaper, europeiske selskaper, skal medføre full gevinstbeskatning på alle selskapets eiendeler basert på markedsverdi på utflyttingstidspunktet. Da får man skatt på alle urealiserte gevinster, og denne gevinsten vil bli tatt til beskatning siste dag når den norske skatteplikten opphører. Det som ikke nevnes i proposisjonen, er at dette står i strid med hvordan EU-kommisjonen oppfattet disse selskapers posisjon i forhold til EØS-avtalen. I en rapport av 19. desember i fjor legger nemlig kommisjonen til grunn at et selskap som flytter til et annet medlemsland, ikke kan beskattes på et tidligere tidspunkt eller med høyere beløp enn om selskapet hadde flyttet til et annet sted i samme land eller latt være å flytte. Og kommisjonens vurdering var ikke bygget på politiske vurderinger, men på rettslige analyser av flere dommer fra EU-domstolen. Det er fullt mulig for Norge å få bistand til både opplysninger og innfordringer fra de stater som det flyttes til. Derfor vil en slik regel høyst trolig være i strid med kommisjonens oppfatning. Disse to viktige sakene for næringslivet har vært gjenstand for en lemfeldig behandling, kanskje på samme måte som den saken statsråden selv var opptatt av. Det er grunn til å mene at Stortinget har fått mangelfulle vurderinger, samtidig som aktuelle instanser ikke har vært invitert til noen høring om endringene, som da kunne avdekket de mangelfulle vurderingene. Forslagene er ganske sikkert tvilsomme i forhold til våre forpliktelser etter EØS-regelverket. Jeg tror det er uheldig for våre internasjonale forpliktelser om slike regelendringer kommer raskt, med mangelfulle vurderinger, høringer og synspunkter som mer er innrettet mot å strekke grensene for vår EØS-tilpasning, og kanskje også innrettet mot statskassens velbefinnende og mot å øke provenyet fra skatteytergrupper som Regjeringen intuitivt mener kan bidra til å bedre fordelingsprofilen i den økonomiske politikken. Det er bare én mulig garanti for å unngå slike situasjoner, og det er den løsningen Høyre ønsker med et fullverdig samarbeid i Europa, noe som udiskutabelt vil gi like rammevilkår for vår deltakelse – i handel og økonomisk samkvem.