Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-11:
Først noen ord om rammeområde 2, Barne- og familiedepartementet. Vi skal vel ikke helt glemme at vi har to rammeområder til behandling nå. Det kan vel være at vi også skulle fokusere litt på rammeområde 2. Det gjelder de statlige bevilgningene til likestillingsarbeidet og til de homofiles organisasjoner. Fremskrittspartiet mener det er feil å drive med selektive tiltak for friske og arbeidsføre voksne mennesker kun på basis av kjønn eller seksuell legning. Vi har tiltro til at kvinner og menn, enten de er heterofile eller homofile, kjenner sine egne behov og rettigheter, og at de selv kan ivareta disse i forhold til eventuell diskriminering som måtte foregå. Vi foreslår derfor kraftige kutt på disse områdene. Vi synes faktisk at å lage spesielle tiltak er å nedvurdere det enkelte individ i forhold til dets kjønn eller seksuelle legning. Når det gjelder Fremskrittspartiets øvrige synspunkter innenfor rammeområde 2, vil representanten Woldseth utdype disse i sitt innlegg. Jeg vil i det følgende konsentrere meg om rammeområde 1. Det er kanskje på dette området Fremskrittspartiet er mest skuffet over den sittende regjeringen generelt og Høyre spesielt. Vi har ikke lagt skjul på at vi har hatt store forventninger til Arbeids- og administrasjonsdepartementet i forbindelse med at statsråd Norman inntok ledelsen i departementet. For oss er det blitt en endeløs serie av skuffelser: ingen reduksjoner i offentlig byråkrati, ingen effektivisering, ingen rasjonalisering, en flyttemelding som var både dyr og dårlig, avsløringer av manglende respekt for regelverket og metervis med restaurantregninger – og nå til slutt en relativt klønete håndtering av Statskonsult-saken. Om vi sammenligner med andre land, er det hevet over tvil at Norge har en vekst i offentlig sektor som er helt ute av kontroll. Både i Sverige og Danmark har man klart å stagge denne utviklingen, uten at disse landene blir beskyldt for å rasere sine velferdssystemer. I Norge peker imidlertid pilen kun én vei, og det er oppover. Selv med dagens budsjett er det altså økninger i byråkratiet. Det er et skrikende behov for konkrete prosjekter på effektivisering og konkurranseutsetting i Norge, men det skjer lite, og det lille man tar tak i, klarer man å rote til. For øvrig er det noe man bør tenke litt på, at hvis vi hadde hatt en regjering som hadde tatt noen skikkelige tak på dette området og vist vei, ville vi kanskje ikke hatt en så stor krise i Kommune-Norge, og det ville kanskje kunne vært gjort innsparinger som hadde ført til at kommuneøkonomien nå hadde vært til å leve med. Primært har Fremskrittspartiet et budsjettforslag innen AAD som kutter og effektiviserer betraktelig. Vi må imidlertid ta til etterretning at Samarbeidsregjeringen ser ut til å være impotent på dette området. Vi har på denne bakgrunn, og på bakgrunn av at Regjeringen nå har gått inn i et svært nært samarbeid med Arbeiderpartiet, bestemt oss for at vi vil nøye oss med de tall som er lagt frem i finansinnstillingen når det gjelder AAD. Vi fremmer derfor ikke et eget alternativ innenfor rammeområde 1, kun en del enkeltforslag for å sette fingeren på noen konkrete saker. En av disse sakene er behovet for mer offensive tiltak innenfor IKT-siden på administrasjon, bl.a. når det gjelder elektroniske signaturer. Med dette vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag innenfor rammeområdene 1 og 2.