Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-14:
La meg starte med å si at utenriks- og forsvarskomiteen skal ha sin sommerfest kl. 18 i dag. Så jeg anbefaler Stortinget å behandle de to siste sakene pent og pyntelig – uten forkleinelse for den foregående debatt. De to sakene jeg har gleden av å legge fram til behandling i dag, gjelder Meld. St. 14 for 2012–2013, kompetansemeldingen, og Prop. 57 L for 2012–2013 om endringer i forsvarspersonelloven. Kompetansemeldingen har åtte hovedområder. Den handler om nye kompetansebehov, forsvarssektoren som kompetanseorganisasjon, mangfold, fleksibilitet og tilgang på kompetanse, samarbeid og strategiske allianser, flere kvinner i Forsvaret, forsvarsektorens personellordninger og gjennomføring av kompetansereformen. Det temaet i meldingen som det kanskje vil bli fokusert mest på i debatten i dag, er innføring av kjønnsnøytral verneplikt. Jeg regner med at mange av dem som er til stede nå – og de som muligens kommer senere – vil fokusere på viktigheten av det. Derfor har jeg ikke tenkt å bruke hele mitt innlegg på det. Dette er en merkedag. Det har vært snakket om dette i forholdsvis lang tid. Da snøballen begynte å rulle i de politiske organisasjonene, gikk det rimelig fort. Det er en gledens dag fordi jeg på vegne av en samlet komité – stort sett – kan legge fram et forslag om at kjønnsnøytral verneplikt skal innføres. Det er en handling som jeg er stolt av å gjøre på vegne av komiteen, og det er en merkedag for nasjonen Norge. I tillegg er det selvfølgelig andre deler av kompetansemeldingen som jeg først og fremst skal nevne, og som det er viktig å se på. La meg også takke alle dem som har kommet med gode innspill underveis – det være seg BFO, NOF, KOL, NROF og andre – eller som har hatt klare innspill til komiteen i etterkant av den meldingen som regjeringen har lagt fram. Målet med kompetansemeldingen, slik jeg forstår det, er å sørge for at Forsvarets mannskapsmessige beredskap er god. Når Forsvaret skal møte nye utfordringer framover, skal personellressursene matche utfordringene våre. Jeg oppfatter det slik at det er noe av det genuine og det man ønsker å oppnå med denne meldingen. Vi skal med behandlingen av kompetansemeldingen forberede oss når det gjelder Forsvaret for framtiden. Utfordringen er: Er det mulig? Jeg tok meg den frihet å lese Innst. O. nr. 94 for 2003–2004, som hadde basis i Ot.prp. nr. 60 fra samme sesjon. Da innførte man bl.a. avdelingsbefalsordningen. La meg lese et lite utsnitt av noe som ble sagt der om bakgrunnen for lovforslaget om avdelingsbefal: «Det er en overordnet målsetning for Forsvaret å sikre en balansert personellstruktur med hensyn til antall, kompetanse og alderssammensetning tilpasset Forsvarets oppgaver, fastsatte styrkestruktur og organisasjon.» Det var målet. I tillegg skal jeg lese en merknad som var skrevet av SVs representant, Kjetil Bjørklund, i samme innstilling. Han sier der – da man diskuterte særaldersgrensen – følgende: «Dette medlem viser videre til at Regjeringen mener permanente ordninger for avgang av offiserer i alderssjiktet 35–45 år vil være nødvendig. Forsvaret har brukt enorme summer – mer enn 2,6 mrd. kroner – på sluttpakker, for å oppnå målsetningene om en mer hensiktsmessig aldersmessig sammensetning av befalspersonell.» Den store utfordringen er om vi har lyktes med det. Lyktes man med det man gjorde for ti år siden, eller er faktum at man ikke har lyktes, og at det er derfor man nå går tyngre inn i det? Jeg oppfatter iallfall at særaldersgrensene og noen av utfordringene ved befalsordningen er grunnlaget for at man tar tak i det vi nå gjør i innstillingen som foreligger. Jeg hadde i hvert fall ønsket at man var mer konkret i forslagene fra regjeringen, statsråden og departementet. Det er veldig mange elementer her man skal ta tak i, men man skal starte med det nå. Man skal altså inn og se på arbeidsgrupper, og man skal vurdere ting. Jeg tror at det vi hadde trengt nå, er mer handling og kanskje mindre vurderinger. Jeg vil tro at man har hatt ganske god tid på å erfare en del av de problemene som har oppstått, og da å videreføre de problemene heller enn å gripe tak i dem, tror ikke jeg nødvendigvis er det beste. I så måte er jeg redd for at man faktisk i en periode vil påføre Forsvaret enda større utfordringer fram til man får de nye elementene på plass. Men siden det er fredag og snart sommer, skal jeg være positiv og si at dette kommer sikkert til å gå bra. La meg også si noen ord om Prop. 57 L, som gjelder endringer i forsvarspersonelloven. Hovedfokuset i proposisjonen er endringer når det gjelder adgangen til å ta lønnet eller ulønnet arbeid utenfor forsvarssektoren, som skal gjelde både sivilt og militært personell. Det fokuseres på disponeringsplikten – en klargjøring – som går på å disponere noen fra en stilling på grunn av helsemessige, sikkerhetsmessige eller andre årsaker, og begrunnelsen fra regjeringen var den gang at det var behov for fleksibilitet. Det inneholder også en lovfesting av gjeldende myndighet for departementet til å utføre nødvendige tilpasninger av regelverket. I tillegg er det en åpning for at man skal kunne utføre refs etter utdanningstest når det gjelder folk som nyter alkohol på feil måte, for å oppsummere litt generelt. Diskusjonen i komiteen har i all hovedsak gått på behovet for endringene. Innspillene fra de berørte fagforeningene – primært BFO og NOF – har gått på at man mener dagens regelverk er dekkende. Jeg registrerer at flertallet mener at så ikke er tilfellet, og at man derfor foretar innskjerpinger i dette. Det er fullstendig lovlig, men man har altså Statens personalhåndbok som regulerer ting godt i dag – iallfall ifølge organisasjonene som har kommet med innspill. Man mener også at man har et erfaringsgrunnlag som gjør at man skal kunne løse eventuelle konflikter, og man har avtaleverk mellom partene. Flertallet i komiteen – som består av Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti – støtter ikke den nye definisjonen av forsvarspersonell, fordi det er kommet såpass klare innsigelser mot det. Det samme flertallet mener også at det man her gjør, er å gi Forsvarsdepartementet en utvidet adgang på bekostning av Stortinget. Jeg regner med at de som tilhører posisjonen, muligens har noen nyanser i forhold til mitt og flertallets syn, men at de selv vil komme tilbake til det. Flertallet i komiteen vil ikke støtte den innstrammingen som gjelder adgangen til å ha bierverv, da vi mener det reguleres godt i dag. Det er også en bekymring fra vår side at det endringsforslaget som foreligger, i all hovedsak baserer seg på en enkeltsak – kanskje noen få enkeltsaker, men primært én enkeltsak. Vi mener det kanskje er i overkant at man da skal ty til denne type innstramminger, siden det av andre iallfall hevdes at dette fungerer godt. Jeg vil iallfall hevde herifra at norske soldater i utgangspunktet er lojale. Vi har gjennomgående flinke soldater som respekterer regelsettet og det de må operere innenfor, og da å vise at man ikke har den tilliten tilbake til dem med å innstramme som man gjør her, synes vi er lite smart og lite taktisk, for å bruke et sånt begrep. I tillegg har det vært et forholdsvis stort fokus på § 7, som endres her. Fra regjeringens side la man fram forslag til en endring der man la inn et begrep som omtales som «andre grunner». Det var komiteen tydelig på at man synes var for vagt. Komiteen har fremmet forslag til en alternativ lovtekst til § 7, hvor man tar inn formuleringen «særskilte grunner». Det komiteen gjør videre, er å tydeliggjøre hva slags definisjon man har av «særskilte grunner». Årsaken er i all hovedsak tilbakemeldinger fra berørte organisasjoner – BFO, NOF – som har vært tydelige på at det man åpner for å gjøre fra regjeringens side i utgangspunktet, hadde muligens de beste intensjoner, men man gikk for langt – begrepet «andre grunner» er et ganske vagt begrep. Noen vil kanskje si at begrepet «særskilte grunner» ikke er noe bedre, men komiteen har gjennom sin skriftlige behandling av saken strammet det inn og påpekt hvordan det skal oppfattes. Vi ønsker med andre ord ikke et frislepp der departementet selv skal gå inn og definere hvordan dette skal forstås, og siden lovteksten – etter mitt og komiteens skjønn, iallfall – nå er omforent fra alle partier, har man altså gjort et grep vi fant nødvendig. Det er ikke ofte – i denne perioden, i hvert fall – at en komité står samlet om et endringsforslag til noe som er fremmet fra regjeringen, så jeg vil gi honnør til hele komiteen for å ha hatt fokus på å gjøre et godt utkast enda litt bedre. Med det tilrår jeg innstillingene om både kjønnsnøytral verneplikt og alt det andre.