Bent Høie (Høyre), 2018-02-13:
Representantene gir uttrykk for utålmodighet når en fremmer forslag om tiltak for å styrke rekruttering til og finansiering av fastlegeordningen. Komiteens innstilling viser at flere forslag har bred støtte. En så sentral del av det offentlige tjenestetilbudet trenger justeringer i takt med utviklingen i samfunnet. Den type justeringer krever både grundig utredning av mulige konsekvenser, og ikke minst et godt samarbeid mellom partene. Stortinget sluttet seg til innholdet i primærhelsemeldingen i forrige periode. Meldingen ga et bilde av utfordringene i primærhelsetjenesten i forlengelsen av samhandlingsreformen og framtidens behov. Fastlegeordningen trenger forbedring og modernisering, som også er en del av regjeringens nye plattform. Vi må ta vare på det som fungerer, ta ting i riktig rekkefølge og kjenne konsekvensene av det vi setter i gang. Vi har startet en evaluering av fastlegeordningen, slik også Stortinget vedtok i høst – ja faktisk samme dag som jeg hadde invitert Legeforeningen for å bli enige om at vi skulle sette i gang evalueringen. KS og Legeforeningen, pasientombudet og andre har gitt nyttige innspill til hva evalueringen skal inneholde. Blant flere viktige temaer som må belyses, er hvilke konsekvenser ordningen vil ha for fastleger, for pasienter, for kommunen som er sørge-for-ansvarlig, for de samarbeidende tjenestene i kommunene og for spesialisthelsetjenesten. Det er viktig med en god evaluering. Resultatet vil derfor ikke foreligge før i 2019. Vi har etablert trepartsamarbeid mellom partene for å ha dialog om utfordringer og løsninger for fastlegeordningen. Det er også satt i gang et nytt prosjekt med utdanningsstillinger for spesialisering i allmennmedisin, ALIS-Vest. Erfaringer fra dette prosjektet vil ha betydning når vi skal vurdere en mulig nasjonal bredding. Men ikke alle er enig i at dette nødvendigvis er den rette modellen. Det er behov for å diskutere med partene om dette er fornuftige justeringer, og det er behov for å se på de faktiske resultatene før en konkluderer. I 2018 satte vi i gang utprøving av nye måter å organisere fastlegetjenesten på, bl.a. primærhelseteam, der legen får flere yrkesgrupper å samarbeide med, i første omgang sykepleiere, som skal prøves ut i flere kommuner. Erfaringene vil gi oss nyttig kunnskap om hvilke endringer i organisering og finansiering som vil bidra mer for fastlegene. I likhet med forslagsstillerne og komiteen er jeg opptatt av legenes kompetanse. Spesialistutdanning for leger er under omlegging. Selv om turnustjenesten nå utgjør første del av legenes spesialistutdanning, har vi valgt å opprettholde kravet om at nyutdannede leger som skal spesialisere seg, jobber et halvt år i kommunehelsetjenesten før videre spesialisering. Leger i primærhelsetjenesten trenger kompetanse som kan møte innbyggernes behov. Vi har derfor stilt krav om spesialisering i allmennmedisin for alle fastleger, og vi skal få på plass gode strukturer for å gjennomføre dette i kommunene. Forskrift om spesialistutdanning i allmennmedisin skal sendes på høring denne våren. Akuttmedisinforskriften ble fastsatt i 2015. Noen mindre justeringer av forskriften har nylig vært på høring. Helsedirektoratet har levert en evalueringsrapport knyttet til kompetansekravene i forskriften, som ble fastsatt i 2015, som etter planen skulle ha trådt i kraft 1. mai i år. Bekymringene som kom fram der, tar jeg på alvor. Derfor har jeg besluttet å forlenge overgangsordningen for kravet til grunnkompetanse for leger som skal ha vakt uten bakvakt til 1. januar 2020. Jeg er helt enig i at det er nødvendig å vurdere endringer i bakvaktordningen. Forlengelsen av overgangsordningen vil gi oss tid til å gjennomgå forskriften og også foreslå endringer. Regjeringen har videreført og økt tilskuddet til rekruttering av leger, men det må også tilrettelegges for fagutvikling og fagmiljøer, jf. også komiteens ønske om utdanningsstillinger. Regjeringen skal følge opp de stortingsvedtakene som kommer. Det vil vi gjøre i samarbeid med partene og på grunnlag av evalueringer og kunnskap. Det er viktig for meg at tilbudene også forankres med Legeforeningen og med kommunene gjennom KS. Flere av tiltakene som vedtas, har budsjettmessige konsekvenser, som vi også må komme tilbake til. Vi trenger mange nok leger i kommunene. Legenes kompetanse må samsvare med de oppgavene de har, de må ha tid til å gjøre jobben innenfor rimelig arbeidstid, og innbyggerne skal få den medisinske hjelpen de trenger. Så er jeg helt enig i at vi av og til skal være utålmodige, men utålmodighet kan også føre helt galt av sted, som representanten Wilkinsons råd var et godt eksempel på, da han foreslo at hvis han ble forkjølet, skulle han ta en halstablett, og så gå til fastlegen. Det er nok den type forhastede beslutninger som gjør at fastlegene får for mye å gjøre, for hvis en er forkjølet, bør en kanskje ta en halstablett, men i hvert fall ikke belaste fastlegen med noe fastlegen ikke kan gjøre noe med(munterhet i salen) (munterhet i salen)