Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2012-06-08:
Frafall i videregående skole er en av de største utfordringene i utdanningssystemet. Frafall er en av konsekvensene av at skolen i dag ikke når fram til alle elever. Tverrpolitisk deler vi en målsetting om at så mange som mulig skal fullføre videregående skole i løpet av fem år. Gjennom flere år har det vært en nedslående statistikk over antall elever som gjennomfører videregående opplæring innen fem år. Forrige uke presenterte SSB nye tall som viser at antallet fortsatt holder seg ganske stabilt. Tallene viser at 69 pst. av dem som startet på videregående skole i 2006, har gjennomført i løpet av fem år. Det er det samme som 2004-kullet, men 1 prosentpoeng dårligere enn 2005-kullet. Målet regjeringa har satt, er å komme opp i 75 pst. gjennomføring. Det er mange årsaker til at elevene ikke gjennomfører innen fem år. Derfor må utfordringa angripes fra mange forskjellige hold, og vi må være bevisst på hva frafall egentlig er. For egen del gikk jeg fem år i videregående skole og jobbet deretter ett år, før jeg begynte på høgskoleutdanning. Jeg synes i grunnen ikke det har gått så verst med meg, sjøl om jeg ikke gikk rett igjennom videregående. Derfor kan vi ikke se på det som en katastrofe at ikke alle har gjennomført innen den tidsrammen vi har satt som normert. Det viktigste er at vi sørger for at alle elever oppnår sluttkompetanse i form av vitnemål, fagbrev eller praksisbrev. Våre elever er i hard konkurranse om jobber i framtida med elever i Europa og resten av verden. Vi konkurrerer fra et høgkostland. Det betyr at vi må ha kunnskap og kompetanse som gjør våre ungdommer bedre kvalifisert for jobber i vårt land. Da må vi også kunne dokumentere denne kompetansen, for å være konkurransedyktige om de framtidige arbeidsplassene. Jeg sa tidligere at frafall har mange årsaker. Det betyr at vi også derfor må angripe problemstillinga fra ulike innfallsvinkler. Statistikken viser en klar sammenheng mellom elevenes kunnskaper og forutsetninger når de begynner på videregående, og grad av fullføring fem år etter. Ni av ti elever som oppnådde høyest poengsum fra grunnskolen, og som startet på videregående opplæring i 2006, avsluttet med studie- eller yrkeskompetanse på normert tid. Nesten alle disse elevene og lærlingene gjennomførte utdanninga i løpet av fem år. Blant de elevene som gikk ut av grunnskolen med færre enn 40 grunnskolepoeng, oppnådde kun halvparten eller færre en formell kompetanse. For eksempel var det bare én av tre blant elevene og lærlingene med 30–34 grunnskolepoeng som fullførte. Over 40 pst. av disse sluttet underveis i utdanningsløpet. Gode basiskunnskaper er derfor en forutsetning for å fullføre, og det har denne regjeringa grepet fatt i. Men vi må heller ikke glemme at de elevene som har begynt på skolen som seksåringer, fått utvidet skoledagen, vært gjennom lese- og mattestrategier og innføringa av Kunnskapsløftet, ikke går ut av tiende klasse før i 2016. Effekten disse tiltakene vil ha for gjennomføring av videregående skole innen fem år, vil vi altså ikke se før i 2021. Vi er nødt til å ha dette perspektivet inne også. De elevene som nå vurderes fem år etter videregående, har ikke hatt grunnskoleopplæring med Kunnskapsløftet. Disse elevene begynte på videregående da Kunnskapsløftet ble innført. Alle elever som går i skolen i dag, har vært gjennom en rekke endringer i løpet av sin skolegang. Effekten av de totale tiltakene er vanskelig å måle siden vi aldri har tid til å se full effekt av en enkelt reform, før nye grep lanseres. Det betyr ikke at Senterpartiet er kritisk til justeringer, men vi mener at dette perspektivet er underkommunisert i dag. Justeringer underveis er helt nødvendig. En slik justering for å øke gjennomføringsgraden er prosjektet Ny GIV – eller «Ny VRI», som representanten Harberg kalte det tidligere i vinter. Prosjektet er treårig, og vi står nå foran det siste året i prosjektperioden. Det er derfor interessant å høre om erfaringene fra prosjektet så langt, og diskutere dette i Stortinget, underveis. Prosjektet består av tre deler: Gjennomføringsbarometeret, som er felles mål for bedre gjennomføring i videregående opplæring og felles data- og statistikkgrunnlag for å vurdere måloppnåelsen. Det er veldig viktig. Oppfølgingsprosjektet, som er bedre samarbeid mellom fylkeskommunen og Nav om ungdom som over tid har vært ute av utdanning og arbeidsliv. Her er det mange spennende prosjekter. Overgangsprosjektet, som er systematisk samarbeid mellom kommunene og fylkeskommunene om tett oppfølging av svakt presterende elever som risikerer ikke å mestre videregående opplæring. Jeg har besøkt en god del skoler forskjellige steder i landet som har deltatt i prosjektet. På bakgrunn av det og annen tilgjengelig informasjon har jeg dannet meg mitt bilde av hvordan prosjektet er blitt mottatt og arbeidet med i ungdomsskolen og i videregående skole. Jeg har også besøkt og lært om prosjektet der Nav og fylkeskommunen samarbeider om elevene, men det er kanskje det prosjektet jeg kjenner minst. Det som har slått meg som mest betydningsfullt, særlig blant ungdomsskolelærerne, er den glede og nytte de har hatt av det de har lært på kurs. Kursing av lærere har gått ut på å gi dem kunnskap i hvordan de kan undervise og legge bedre til rette for mer praktisk. Det sier meg at vi har en god del å gå på med hensyn til praktisk-didaktisk kunnskap innenfor det enkelte fag. Det er bra at den enkelte lærer i prosjektet Ny GIV får ny kunnskap, men det skolene har meldt tilbake, er den positive effekten denne kursingen har gitt av overføringsverdi for resten av skolen: Andre lærere blir kurset i praktisk opplæring. Senterpartiets utgangspunkt er at vi skal ha en skole som er så variert i metoder og innhold at det er unødvendig med prosjekter som Ny GIV. Det er vår motivasjon for å ønske forandringer i ungdomsskolen som setter praktisk kunnskap og mer variasjon høyere. Det handler om at vi skal ta alle sanser i bruk for læring, og da må vi også ha kunnskap om metoder som kan nå alle sanser. Et prosjekt som Ny GIV sier meg at det er helt nødvendig at vi følger opp utviklingen av tiltakene i ungdomsskolen gjennom kontinuerlig fokus. Motivasjon og lærelyst er helt avgjørende for den enkelte elevs læringsutbytte. Med de siste store skolereformene har elevenes mulighet til selv å velge mer ut fra egne interesser blitt gradvis svekket. For mange elever oppleves timeplanen teoretisk tung og lite motiverende. For andre oppleves den som for lite utfordrende og med liten mulighet til å fordype seg faglig. For ikke mange måneder siden debatterte vi stortingsmeldinga om ungdomstrinnet. I meldinga refereres det til undersøkelser som viser at manglende motivasjon og mestringsfølelse er en tendens som forsterker seg gjennom ungdomstrinnet. Resultatet er at mange elever opplever skolen som lite relevant for eget liv og har vansker med å se nytteverdien av den undervisninga som blir gitt. Parallelt med bedre tilpasset og variert opplæring i basisfagene er det behov for grep som gir elevene større motivasjon. Senterpartiet mener at innføring av valgfag og arbeidslivsfag vil være viktige tiltak for å øke motivasjon og mestringsfølelse og gi mulighet for valg som kan treffe flere elever. Slik vil valgfagene og arbeidslivsfaget være element som kan bidra til å bedre elevenes forutsetninger for å fullføre videregående opplæring. Statistikken viser at det fortsatt er en markant forskjell i fullføringsgrad mellom de ulike utdanningsprogrammene på videregående skole. En stor andel av elevene som begynner på studieforberedende utdanningsprogram, fullfører videregående opplæring. 32 000 elever startet på studieforberedende utdanningsprogram i 2006, og 83 pst. av disse fullførte i løpet av fem år. 50 pst. av elevene som startet på grunnkurs i videregående opplæring i 2006, begynte på en yrkesfaglig studieretning. Om lag 30 pst. av disse elevene fullførte utdanninga med en yrkeskompetanse eller et fagbrev. 25 pst. fullførte med studiekompetanse, mens 45 pst. av elevene på de yrkesfaglige studieretningene oppnådde ingen formell kompetanse i løpet av fem år. Hele 28 pst. av disse elevene hadde sluttet i løpet av opplæringsløpet, mens 9 pst. fortsatt befant seg i videregående opplæring. Bare drøyt halvparten av norske elever som starter på Vg1 bygg- og anleggsteknikk, fullfører i dag med fag- og svennebrev i løpet av fem år. Slik kan vi ikke ha det. Det er derfor helt nødvendig å ta grep underveis for å justere kursen, slik vi har gjort nå med ulike endringer i ungdomsskolen, og som vi må gjøre med endringer i videregående opplæring, spesielt innenfor yrkesfagene, gjennom den stortingsmeldinga som kommer til våren. Senterpartiet har tatt til orde for en rekke endringer innenfor yrkesfagene og vil følge disse opp i arbeidet framover. Det gjelder mer fleksible løp fra Vg1, bedre lærlingløp og raskere ut i praksis, rett til påbygging etter fagbrev, flere «hybrid-linjer» som TAF, HAF eller LAF, mer entreprenørskap, mer yrkesretting av fellesfag, etter- og videreutdanning for faglærere, bedre rådgivningstjeneste, bedre helse- og sosialtjeneste og gjennomgang av stipendordninger osv., osv. Jeg håper at prosjekt som Ny GIV skal bli overflødige. Vi må ha en skole som legger til rette for at alle skal kunne lykkes. Da betyr det at skolen må sørge for å treffe elevene på en måte som utdanner, danner og motiverer for videre skolegang og yrkesliv.