Gunnar Kvassheim (Venstre), 1999-10-12:
Det er naturlig å benytte det nært forestående sekelskiftet til å løfte perspektivet litt ut over de dagsaktuelle sakene. Vi går ut av et århundre med sterke ideologiske brytninger, med krig og med ufred, men også med en enorm framgang for mange mennesker. En av forklaringene på den lave valgdeltakelsen i september var at partiene angivelig er blitt for like. Ideologiene erklæres igjen for døde. Jeg vil si det slik: Noen av ideologiene er døde. Andre er svekket og utvannet. I dag kan det f.eks. ikke sies å eksistere noe genuint sosialistisk parti i denne sal. Den idéretningen i europeisk politikk som sterkest har stått seg gjennom det århundre vi nå legger bak oss, er den liberale. Stadig flere leter nå etter svarene i det liberale rommet, i brytningen mellom individets frihet og de gode fellesskapsløsningene. Norges eldste parti ble stiftet i den radikale, politiske liberalismens ånd. Det Venstre har tapt i politisk styrke som parti, har vi vunnet ved at våre ideer har fått gjennomslag i andre partier og i samfunnet. Men ingen andre partier kan som Venstre representere det liberale grunnsynet. Et parti som er uavhengig av særinteressene, har spesielle forutsetninger for å bidra til helhetstenkning i et samfunn der sektorinteressene er svært sterke. Reaksjonene på Ytringsfrihetskommisjonens innstilling viser disse motsetningene. Kommisjonen har gjort et grundig og godt arbeid, tuftet på et prinsipielt begrunnet helhetssyn. Dette kan lett drukne i avgrensede interessers angrep, slik vi allerede har sett. Venstre ønsker å ha en helhetlig og prinsipiell overbygning i disse viktige spørsmålene. Kommisjonen snakker om det frie, myndige menneske. Begrepet er nærmest identisk med det Venstre omtaler som borgeren. Et fritt, åpent og demokratisk samfunn forutsetter frie og bevisste borgere, som tar ansvar for seg selv, for hverandre og for fellesskapet. I dette spennet skapes det gode liv og de gode løsningene. Verdier må brytes i åpen debatt. Det var derfor naturlig at Thorbjørn Jagland i sitt hovedinnlegg i dag henvendte seg til Venstres leder Lars Sponheim da han understreket betydningen av å ha en kritisk opposisjon og en kritisk debatt. Venstre tror på den opplyste og kritiske offentlighet. Vi tror på kulturens foredlende betydning, og vi vektlegger skolens oppgave i å utdanne selvstendige, bevisste borgere som ikke godtar hva som helst, men som gjør sine egne valg. Universitetene skal ikke bare utdanne nyttige arbeidstakere. De skal også være en intellektuell motmakt. Derfor vil Venstre ha sterke, selvstendige akademiske miljøer. Jeg tror at vi nå går inn i en tid der vi i enda større grad skal forme det liberale Norge. I dette samfunnet vil intoleranse, rasisme og fordommer bli mer og mer akterutseilt, plassert på historiens skraphaug på samme måte som de totalitære ideologiene som de på mange måter er et produkt av. Men det er fortsatt en lang vei å gå før vi har noe å skryte av. Mange innvandrere og barn av innvandrere plasseres i en slags tjenerklasse, i jobber som nordmenn ikke vil ha. Vi misbruker verdifulle krefter. Jeg håper årets valgkamp innebærer et varig stemningsskifte i den til tider uverdige debatten om innvandrings- og flyktningspørsmål i Norge. Venstre har formulert noen av sine visjoner for det liberale Norge under overskriftene: et nyskapende Norge, et bærekraftig Norge og et enklere Norge. Et enklere Norge er nødvendig for å gi fornyet legitimitet og styrke til offentlig sektor, gjennom en effektiv og serviceorientert virksomhet. Velferdssamfunnet står overfor store utfordringer, og vi kan ikke tillate at det sløses med ressursene, slik at oppgavene ikke blir godt nok løst, og tilliten til fellesskapsløsningene undergraves. Vi skal ha et nyskapende Norge, fordi vi må bort fra den tradisjonelle norske råvareklemmen og over i en mer kunnskapsbasert næringsutvikling. Derfor vil Venstre satse på utdanning, forskning og entreprenørskap. Vi er glad for at Regjeringen har startet en nødvendig og viktig opptrapping av forskningsinnsatsen. Sterke næringsinteresser er mer opptatt av å ta vare på etablerte strukturer. Det er slett ikke slik at det bare er det offentlige som bremser. Venstre vil være advokat også for det ufødte næringsliv. Vi vil ha gode vilkår for det personlige eierskap. Dette er ikke å støtte de rike, men nødvendig og riktig næringspolitikk, også for fellesskapet. Venstre vil ha et bærekraftig Norge. Vi er skuffet over den konservatisme som preger de store opposisjonspartiene i miljøspørsmål. Kampen for å bygge ut de siste vassdragene, for å bygge gasskraftverk med foreldet teknologi mens fornyelsen skjer i stor fart, er ikke bare konservativ, den er reaksjonær. Flertallet har nærmest parkert innstillingen fra Grønn skattekommisjon og unnlater dermed å bruke de mest effektive virkemidlene for et bedre miljø, både på kort og på lang sikt. Vi ser mer håp i det lokale arbeidet med Agenda 21, der allerede 150 kommuner og alle fylkeskommunene er i gang med å lage planer for en bærekraftig utvikling. Det er også viktig at Regjeringen i høst legger fram en stortingsmelding om rikets miljøtilstand. Rune Slagstad har i boka «De nasjonale strateger» definert venstrekapitalismen som et styringskompromiss mellom markedseffektivitet og etiske og demokratiske hensyn. Dette er fortsatt grunnleggende for Venstre, og det er en stor utfordring i en tid med globalisering og liberalisering i verdensøkonomien. Gamle styringsinstrumenter virker ikke lenger. Svaret på dette er ikke å være imot globaliseringen eller å gi markedskreftene skylda for alt som er vondt og vanskelig. Det er mange nok eksempler på hvor galt det kan gå hvis nasjoner prøver å lukke seg inne bak proteksjonisme og å lage egne spilleregler. Poenget må være å styrke de internasjonale regler for å ivareta demokratiske, sosiale, menneskerettslige og miljømessige standarder i handel og samkvem. Poenget må være å bruke markedsøkonomisk effektivitet og fleksibilitet til beste for enkeltmennesker, samfunn og miljø. Venstre vil styre i stort og slippe løs i smått. Målet er det som tjener summen av enkeltmennesker best, ikke ideologiske besvergelser om markedsøkonomiens totale velsignelser eller totale ubrukelighet. De fornuftige avveininger finnes her, som i mange andre sammenhenger, i det liberale sentrum. Vi ser også store utfordringer i debatten om strukturer og eierskap i finansnæringen, oljenæringen og annen storindustri. Venstre er opptatt av å finne balansen mellom viktige nasjonale interesser i form av norsk eierskap og norske kompetansemiljøer og en tilpasning til en ny virkelighet som krever mer internasjonalt rettede og sterkere enheter i disse næringene. Svaret er ikke å skape tilnærmede monopoler i det norske markedet. Venstre vil nå som før være i første rekke i å bekjempe maktkonsentrasjoner. De tjener ikke forbrukernes interesser. De er heller ikke i samfunnets interesse. I etterkant av høstens lokalvalg inviterte stortingspresidenten til debatt om den synkende valgdeltagelsen. Venstre tok fatt i dette allerede i valgkampen, og presenterte en handlingsplan i 20 punkter for å styrke lokaldemokratiet, herunder spredning av lokalvalgene og mindre statlig overstyring. Ingen andre partier tok opp hansken før valget. Etterpå har det kommet noen på banen, blant andre Thorbjørn Jagland, som i en artikkel i Dagbladet tar opp en del av disse spørsmålene. Det Jagland skriver, er ikke nytt og oppsiktsvekkende. Det nye er at det er han som skriver det. Han tar et massivt oppgjør med troen på sentralisering og snakker for åpenhet og fleksibilitet – gode liberale verdier som har brynt seg mot sosialdemokratisk tenkning i flere årtier. Det nye århundret bærer i seg store muligheter. Venstre ser med optimisme og framtidstro på de utfordringene vi står overfor, nasjonalt som internasjonalt. Fattigdomsproblemene er fortsatt påtrengende, men det har også skjedd store forbedringer de senere årene. Demokratiet vinner fram i stigende grad. En åpnere verden gjør det vanskeligere å undertrykke eget folk uten konsekvenser. Venstre er Norges eldste parti og har en stolt historie. I dag kan vi spille en viktig rolle som det genuine, liberale sentrumspartiet. Regjeringsdeltagelsen gir oss anledning til å endre politikken i vår retning på mange viktige områder. Det gjelder næringspolitikken, utdanningspolitikken, miljøpolitikken, arbeidet med å forenkle det offentlige apparatet og arbeidet med å sikre velferd og sosial rettferdighet. Venstre skal også være med på å sette stempel på det Norge som skal utformes i et nytt århundre: Står det til oss, skal det bli det liberale Norge.