Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-05-26:
Fremskrittspartiet legger til grunn at det primære siktemål med lovforslaget ifølge Ot.prp. nr. 15 for 1999-2000 er å sikre rettighetshaverne, dvs. utøvende kunstnere og fonogramtilvirkere, vederlagsinntekter på grunnlag av åndsverklovens rettighetssystem. Det har vært utgangspunktet når man har innført regler som gir utøvere og produsenter rett til vederlag for bruk av lydopptak i kringkasting og for videresending av norske og utenlandske kringkastingssendinger. Ved dette etableres rammevilkår som gir utøvere og produsenter mulighet til å oppnå inntekter basert på bruken av egne prestasjoner. Det er en klar forutsetning for videreføring av ordningen med avgift til Fond for utøvende kunstnere at avgiften ikke skal medføre noen reduksjon eller beskjæring av disse naturlige vederlagsinntektene. Fond for utøvende kunstnere er en kulturpolitisk begrunnet fondsordning. Fondet ble etablert ved egen lov i 1956 for å gi utøvende kunstnere en viss kompensasjon for sekundærframføringer av deres prestasjoner. Bakgrunnen var at levende framføringer av musikk mer og mer ble erstattet av lydopptak. Fondets virksomhet reguleres i fondsloven. Fondsordningen er kollektiv i den forstand at avgiftsmidlene ikke fordeles i forhold til den faktiske bruken av kunstnerens prestasjoner. Fordelingen skjer etter søknad. Fondets midler brukes til støtte for utøvende kunstnere som bor og virker her i landet, og for produksjon av opptak med deres prestasjoner, men etter gjeldende rett kan det også gis støtte til etterlatte etter utøvende kunstnere. Fondet får sine inntekter hovedsakelig fra avgift for offentlig framføring av lydopptak av utøvende kunstneres prestasjoner, f.eks. framføring av musikk på diskotek. I tillegg kommer en mindre del av fondets inntekter fra avgiftsplikten for overføring av lydopptak til ny lydfesting. Ifølge proposisjonen er hensikten med å gjeninnføre avgiften for bruk av ikke-vernede lydopptak i kringkasting «å utligne prisforskjeller mellom vernede og ikke-vernede lydopptak for derved å hindre vridning i repertoaret». I dag gjelder et tosporet system: Gramo innkrever vederlag etter åndsverkloven § 45b for bruk av lydopptak i kringkasting, som tilsvarte ca. 43 mill. kr. i 1997, og fordeler vederlagsmidler individuelt etter faktisk bruk. Fond for utøvende kunstnere får inntekter fra avgiftspliktig virksomhet etter fondsloven, som tilsvarte ca. 18 mill. kr i 1997, og fordeler midlene til formål som innspillingsstøtte, stipend, videreutdanning, reise- og kursvirksomhet og konserter. Mens fondsloven avgiftsbelegger bruk av alle lydopptak, kan Gramo kun kreve inn vederlag for lydopptak som er vederlagspliktige etter åndsverkloven, dvs. opptak som er vernet etter reglene om vern av nærstående rettigheter i åndsverkloven og Romakonvensjonen. Etter Fremskrittspartiets oppfatning bør avgiften ligge på et nivå som gir fondet om lag den samme totalinntekten som i dag. Fremskrittspartiet er opptatt av at kringkastingsselskapene som skal betale denne avgiften, ikke får en urimelig stor belastning ved innføring av en ny avgift. Av den grunn bør det ikke være noen direkte kobling mellom nivået på avgiften på ikke-vernet musikk og vederlaget på vernet musikk. Fremskrittspartiet viser til at andelen vernede lydopptak i NRK har holdt seg stabil siden 1990. Fremskrittspartiet har merket seg at Gramo i dag foretar innkreving av vederlaget for vernede lydopptak framført i kringkasting. Gramo har bygd opp en omfattende database og besitter nødvendig kompetanse for å skille mellom vernede og ikke-vernede lydopptak, noe som gir et godt utgangspunkt for å ivareta innkreving av både vederlag og avgift på kringkastingsområdet. Fremskrittspartiet ønsker at Gramo selv må være suveren når det gjelder hvem som skal kreve inn Gramos vederlag. Vederlaget er en faktisk betaling til utøverne og produsentene for framførelse av deres egne lydopptak. Avgiften til Fond for utøvende kunstnere er betaling for ikke-vernede lydopptak framført av utøvere utenfor utleiedirektivets virkeområde og er således en kulturpolitisk betinget avgift som er spesiell for Norge. Fremskrittspartiet finner det naturlig og ønskelig at selve innkrevingen av avgiften overlates til den organisasjon som skal innkreve vederlaget etter åndsverkloven § 45b. I lys av praksis på området kan det ikke være noe til hinder for at Fond for utøvende kunstnere overlater selve innkrevingsoppgaven til andre. Regler som innebærer at det vederlaget som utøvere og tilvirkere har krav på innkreves etter åndsverkloven § 45b, i så måte skal forvaltes via et statlig fond, vil være uheldig og i dårlig samsvar med den vederlagsretten som EF-direktivet krever gjennomført. Som allerede påpekt, forutsettes det imidlertid etablert et nært samarbeid mellom organisasjonen og fondet hva gjelder den praktiske håndtering av håndhevelsen av vederlagsretten og avgiftsplikten. For å underlette den foran omtalte samordningen mellom organisasjonen som innkrever vederlaget etter åndsverkloven § 45b, og Fond for utøvende kunstnere bør det i forskriften til fondsloven § 2 om oppnevning av fondets styre inntas regler om at den nevnte organisasjonen eller de organisasjonene som er mest representative for kategorier av rettighetshavere hvis prestasjoner benyttes på lydopptakene som omfattes av avgiftsplikten, skal innstille medlemmer til fondsstyret.