Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Det er gjennom arbeid vi skaper verdier, både for den enkelte og for fellesskapet. Det er derfor alvorlig at arbeidsledigheten er i ferd med å bite seg fast på et langt høyere nivå enn da Regjeringen tiltrådte. Vi trenger en mer offensiv politikk for å skape ny næringsvirksomhet – gjennom målrettet, næringsrettet forskning og bedre tilrettelegging gjennom Innovasjon Norge. Da holder det ikke at næringsministerens forgjenger fortalte at verktøykassa var tom. Vi trenger en mer offensiv arbeidsmarkedspolitikk som sikrer arbeid, tiltak eller utdanning for ungdom og for langtidsledige, slik Arbeiderpartiet har foreslått. I vårt alternative budsjett for i år foreslo Arbeiderpartiet 12 000 flere tiltaksplasser enn Regjeringen, plasser som kan gi ledige en bro tilbake til arbeidslivet. Vi trenger et inkluderende arbeidsmarked. Over 300 000 personer er uførepensjonert. Vi må legge til rette så flere kan stå lenger i arbeidslivet og bruke den arbeidsevnen de har. Men Regjeringen og Fremskrittspartiet vil jo øke overtidspresset og usikkerheten i arbeidslivet. Det virker ekskluderende, ikke inkluderende. Behandlingen av den nye arbeidslivsloven vil avgjøre hvordan norsk arbeidsliv skal utvikles. Økt bruk av midlertidige ansettelser vil bety økt usikkerhet om arbeidssituasjonen: om du har inntekt neste måned, om du kan få boliglån når du ikke har fast inntekt, om du får rett til fødselspenger, osv. Dette gir et hardere arbeidsmarked. Det er Arbeiderpartiet imot. Vi trenger en politikk for næringsutvikling i alle deler av landet. Vi må utnytte de fortrinn som finnes i de ulike regionene. Da må vi også ville bruke distriktspolitiske virkemidler, ikke svekke dem slik Regjeringen har gjort, bl.a. gjennom kutt i Innovasjon Norge. Som politikere står vi overfor et valg: om vi vil bygge ut skoletilbudet, eldretjenesten og helsevesenet, slik Arbeiderpartiet vil, eller om vi vil dele ut pengene i skattelette, slik Regjeringen har valgt. Det er et aktivt valg. Regjeringen kunne ha valgt annerledes. Regjeringen kunne ha valgt å styrke kommuneøkonomien og med det styrke tilbudet til barn og foreldre. Jeg registrerte at kommunalministeren sa at man ikke hadde sett maken til den økning i kommuneøkonomien som kom i 2004. Statsråden har åpenbart glemt at det i 2001 var en økning i rammen på 5 milliarder kr og i de frie inntektene på 2 milliarder kr. Det er riktig at man fikk til en økning under budsjettforliket i Stortinget som følge av Arbeiderpartiets deltakelse i forliket, på 2–2,5 milliarder kr mer enn det som Regjeringen hadde lagt opp til i sitt budsjettforslag. Så det er riktig at overføringene til kommunesektoren ble økt. Men veksten i 2004 kan heller ikke ses isolert. Ved utgangen av forrige år var det et opparbeidet underskudd i kommunesektoren på 13,1 milliarder kr. 121 kommuner er under statlig tilsyn. Da kan man ikke bare se på utviklingen i et enkelt år. Da må man se på hva som er tilstanden i kommunesektoren. Det er årsaken til at Arbeiderpartiet ved behandlingen av kommuneproposisjonen i vår sa at det var behov for 3–4 milliarder kr mer til kommunesektoren i 2005 enn det Regjeringen varslet, og at det var behov for en plan for oppretting av kommunesektorens økonomi. Det er også på sin plass å vise til at det ikke var Arbeiderpartiets politikere jeg siterte i replikken til statsråd Solberg. Det er vel ikke slik at ordføreren i Sandefjord er en fordekt arbeiderpartimann. Men det er altså slik at ordføreren i Sandefjord uttaler at han forventer at det blir lagt flere penger på bordet. Og så sier han at «noe annet vil være en hån mot lokaldemokratiet». Og det er vel heller ikke slik at ordføreren i Aremark er blitt en fordekt arbeiderpartimann når han sier at situasjonen i kommunesektoren aldri har vært så dårlig som de siste tre årene. I løpet av de siste ukene har vi hørt utallige uttalelser fra nettopp regjeringspartienes ordførere om situasjonen i kommunesektoren. Likevel fortsetter Regjeringen sine innstramminger, også etter at en hel kommunestyregruppe i Kristelig Folkeparti faktisk har valgt å melde seg ut. Det varslede kommuneopplegget for neste år innebærer ikke engang nok til å dekke merkostnadene som følge av endringer i befolkningen. Arbeiderpartiet gjør et annet valg enn Regjeringen. Vi vil utvikle en bedre skole. Vi vil styrke eldreomsorgen. Vi vil bygge ut helsevesenet. Derfor velger vi å styrke kommunesektorens økonomi framfor å gi nye skattelettelser. Det er et verdivalg. Det overrasker meg at Kristelig Folkeparti og Venstre velger annerledes.