Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2008-12-15:
Fremskrittspartiet er enkeltindividets forkjemper og vil verne om privatlivets fred. Vi er derfor motstandere av offentliggjøring av skattelistene og har av den grunn fremmet forslag om å forby dette fordi det er en trussel mot og krenkelse av personvernet. Vi mener dette er en sak mellom skattemyndighetene og den enkelte skattyter. Offentliggjøring av skattelister er i dagens moderne samfunn et særnorsk fenomen, visstnok praktisert siden 1863. Sverige har også en slik offentliggjøring. Den historiske bakgrunnen for offentliggjøring av skattelistene var at kommunene sparte penger ved å slippe å sende melding med den årlige ligningen i posten til hver enkelt skattyter – altså offentlig gjerrighet. I tillegg fikk medborgere mulighet til å kontrollere andres formuesforhold og mulighet til å klage over at en hvilken som helst annen skattyter hadde blitt skattlagt for mildt – altså et tiltak for å få mer skatteinntekter til Kongen og kommunene, noe som høyst sannsynlig var viktigere på 1800-tallet med tanke på proveny og kontrollmuligheter, da myndighetene i større grad måtte basere seg på hva den enkelte innbygger selv opplyste. Vi kan ikke si at det er slik i dag. I dag har bruken av medborgeres skattelister blitt noe helt annet. Både i lokal- og rikspresse utarbeides oversikter som neppe kan sies å tilfredsstille andre behov enn kikkermentaliteten i deler av befolkningen, og som de rød-grønne med denne lovgivningen i stor grad legger til rette for. Det lages f.eks. store artikler over hvem som har høyest inntekt, størst formue, rangering over de yngste rikeste i byen, og hva lokal- og rikskjendiser har av formue og inntekt. Yrkesgrupper deles inn i skuespillere, gründere, idrettsfolk, politikere og andre samfunnsdebattanter – altså ren underholdning og av liten allmenn interesse. Det er ikke bare Fremskrittspartiet som er motstander av dette. Høyre og til dels Kristelig Folkeparti er også kritiske til dette. Også Datatilsynet og Skattebetalerforeningen er meget kritiske til offentliggjøring av skattelister. Opplysninger om inntekt og formue er svært private og etter min mening ren grafsing i privatlivet, på samme måte som man heller ikke offentliggjør personlig helseinformasjon. Når det gjelder den skatteinformasjon som er offentlig, gir den heller ikke alltid riktig bilde av den enkeltes økonomi, spesielt med tanke på det kompliserte skattesystemet vi har i Norge. Opplysningene om den enkeltes nettoformue, nettoinntekt – ikke brutto – og samlet innbetalt skatt er ikke tilstrekkelig for å fastslå om det er riktig i forhold til andre skattytere med tilsvarende tall. Med de mange skattefradrag vi har i Norge, blir det store individuelle forskjeller som ikke kan forklares av de offentlige tallene. Det sier f.eks. ingenting om hvor gjeldstynget personen er, hvor mye eller lite eiendom personen har, hvor mange barn personen forsørger, eller hvilke sykdommer personen sliter med, og dermed har utgifter til som man kan ha fradrag for. Det må også bemerkes at opplysningene i ligningsbøkene som legges ut, ikke er endelige. De er derfor svært ofte ikke korrekte eller fullstendige. Pressen lager altså artikler i media og framstiller det som en sannhet før klagefristen er gått ut, og tar ikke hensyn til at mange ligninger blir påklaget og endret på vesentlige punkter. Tilhengerne av offentliggjøring av skattelister sier at dette må man ha for å avdekke skattesnusk. Ja, men kan man på noen måte dokumentere hvor ofte det skjer at ligningsmyndighetene får tips fra en leser av skattelistene, og at det faktisk er noe hold i tipset? Jeg har i hvert fall ikke hørt om det. Hvis det er noen få tips om skattesnusk som det er hold i, kan det i så fall forsvare at resten av Norges befolkning får sitt privatliv krenket, med de uheldige konsekvenser det har? Det jeg derimot har hørt i et radiointervju for få år siden med en sjef fra skatteetaten eller kemneren, i en kommune i Buskerud, var at ni av ti tips man fikk om skatteunndragelse, var fra hevnlystne og forbannede nyskilte koner som tystet på sine eksmenn. Og så litt om andre uheldige konsekvenser når det gjelder offentliggjøring av skattelister. Det er nok av eksempler som viser at barn og ungdom opplever ubehagelige episoder i skole- og fritidssammenheng på grunn av omtale av deres foreldre knyttet til offentliggjøring av skattelistene. Som oftest går dette ut over de barna som har foreldre med lav inntekt, men det forekommer også mobbing, misunnelse og vold mot barn med rike foreldre, med høy inntekt eller høy formue. En undersøkelse gjort av Synovate for Skattebetalerforeningen, viser at hele 46 pst. av de spurte var motstandere av offentlige skattelister. Kun 32 pst. var for. Det politiske partier som Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Venstre bør ta inn over seg, er at det var de med lav inntekt som i større grad var motstandere enn andre. Skattebetalerforeningen kan også bekrefte at de får flere henvendelser fra personer som opplever at barna deres regelrett blir mobbet etter at klassekamerater har slått opp foreldrene deres i skattelistene på Internett. Det ser altså disse politiske partier bort fra, og det synes jeg er trist. En annen uheldig konsekvens som vi dessverre også ser mer og mer av, er innbrudd, ran og tyverier mot personer som i skattelistene framgår som rike. Skattelistene fungerer altså som nyttig informasjon for kriminelle, som på enkelt vis misbruker informasjonen for å finne fram til de boliger hvor de antar det vil være mest lønnsomt å begå innbrudd. På den måten velger de ut sine ofre. Det er ikke lenge siden at det kom fram at Skattedirektoratet ved en glipp hadde sendt ut CD-plater med medborgeres inntekts- og formuesopplysninger, med fødsels- og personnummer til alle landets presseredaksjoner – altså en liten skandale! Det er en meget alvorlig sak at Skattedirektoratet lekker så sensitiv og personlig informasjon om alle skattebetalere, og det er enda et eksempel på hvilken risiko en medborger blir utsatt for, på grunn av loven om offentlige skattelister. Tilhengerne av offentliggjøring av skattelister sier det er nødvendig med offentliggjøring av skattelister, for da kan medborgere kontrollere og sjekke om det kan være skattesnusk og skatteunndragelse – og dermed tipse ligningsmyndighetene – og, som finansministeren skriver i sitt brev til finanskomiteen: «Offentliggjøringen av skattelistene er viktig for å styrke den kritiske debatten om skattemessige forhold og kan bidra til den samfunnsmessige kontrollen med ligningsmyndighetene.» Ok, hvis jeg skal følge den retorikken og de argumentene, hvorfor foreslår ikke de samme partiene at alle mottakere av f.eks. sykepenger, uføretrygd, sosialhjelp osv. skal offentliggjøres på en liste – for alle? Det kan jo ikke her være hemmelighold som kan skape grunnlag for spekulasjoner omkring hvem som mottar skattepenger eller ikke, men medborgere må få mulighet til å kontrollere andres bruk – og kanskje misbruk – for å kunne varsle myndighetene dersom man f.eks. visste at vedkommende som fikk skattepenger, allikevel var i full jobb og kanskje mottok lønn svart, og på ingen måte var trengende. Jeg understreker at Fremskrittspartiet selvfølgelig på ingen måte foreslår noe slikt, og heller ikke mener det. Vi mener det går på privatlivets fred, og vi vil verne om det. På samme måte ønsker vi heller ikke offentliggjøring av skattelister. Men hvorfor foreslår tilhengerne av offentliggjøring av skattelister ikke offentliggjøring av mottakere av skattepenger? Hvorfor skal vi ikke være helt konsekvente? Jeg vil avslutningsvis ta opp forslaget vi fremmer sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti.