Turid Kristensen (Høyre), 2022-05-12:
Jeg vil også veldig gjerne få begynne med å takke statsråden for redegjørelsen hun holdt for oss på tirsdag. Jeg synes dette er blitt en god tradisjon, og håper også at dette er noe vi kan fortsette med i årene framover. Og med statsrådens engasjement for likestilling og mangfold føler jeg meg ganske trygg på at vi kommer til å gjøre det. Redegjørelsen var ganske omfattende. Jeg ble sittende litt med tanken på at dette var helt motsatt av «ingen nevnt, ingen glemt». Her var det mye som ble omtalt, og det er bra, selv om jeg kanskje mener at det kunne vært pekt litt mer i hvilken retning man ønsker å gå. Dette var en redegjørelse som naturlig nok peker i den retningen som regjeringen ønsker å gå på alle disse feltene – man har ikke sittet så lenge i regjering – men redegjørelser normalt sett handler også om å gjøre opp status. Og så forstår jeg at statsråden ikke har spesielt lyst til å bruke tid på å trekke fram de gode tingene den forrige regjeringen faktisk gjorde. I redegjørelsen sa vel statsråden bl.a. at hun ikke vil være en statsråd som soler seg i glansen av andres arbeid. Men jeg synes faktisk at man, også i en slik redegjørelse, bør kunne vie litt tid til det man faktisk har oppnådd. Derfor er jeg også helt uenig med representanten som sto på talerstolen før meg, som sa at nå er skuten endelig snudd. Det er det overhodet ingen grunn til. Det er klart at Norge er et av verdens mest likestilte land. Så er jeg enig med foregående taler i at vi på ingen måte er i mål, men når man påstår at dette er en snuoperasjon, mener jeg det er en omskriving av historien som ikke regjeringen eller representanter fra Arbeiderpartiet er tjent med å ta til orde for i denne salen. Det er mye mer igjen å gjøre, både for menn og kvinner, for mangfold og for LHBTIQ-mennesker. Men jeg har litt lyst til likevel derfor å trekke fram noe av det Solberg-regjeringen satte i gang, og noe av det videreføres heldigvis også. For hvis det skal komme flere innlegg i dag som sier at det har vært tilbakeslag for likestillingen, eller at skuten endelig er snudd, vil jeg iallfall bidra til at vi setter på kartet også det som faktisk er gjort. Det har vært en satsing på kvinnehelse. Det er satt i gang et arbeid med en utredning om kvinners helse, og man hadde også en strategi med seks punkter for bedre kvinnehelse. Vi fikk en handlingsplan om frihet fra negativ sosial kontroll og æresrelatert vold. Det ble også åpnet for lokale forhandlinger, for at det skulle bli enklere å inngå lokale avtaler for å få bukt med ufrivillig deltid. Og da har jeg også lyst til å nevne at fra 2013 er det blitt 90 000 færre kvinner som jobber deltid. Vi er ikke i mål, det er fremdeles ufrivillig deltid, men det er en god framgang. Det ble innført billigere barnehage for lavinntektsfamilier. Det ble vedtatt en tydeligere og sterkere felles likestillings- og diskrimineringslov. Det ble satset både på menn i helse og jenter i teknologi. Jeg deler statsrådens bekymring for at vi har et for kjønnsdelt arbeidsmarked, og det gir seg også utslag i lønnsforskjeller mellom menn og kvinner. Vi har målsatt kjønnsbalanse i statlige selskaper, direktorater og etater, og kjønnsnøytrale stillingstitler. Jeg må innrømme at jeg er en av dem som synes det er litt vanskelig når man skal gå bort fra kjente, kjære titler som fylkesmann og helsesykesøster, men statsforvalter begynner nå å klinge godt i de fleste ører. Vi har gjennomført et inkluderingsløft som også kommer minoritetskvinner til gode, noe som betyr at de kan få større sjanser til å komme ut på arbeidsmarkedet. Videre handler det om handlingsplan for vold i nære relasjoner, opptrappingsplan mot vold og overgrep, handlingsplan for kvinnelige gründere – listen er veldig lang. Så jeg håper at vi ikke nå skal stå her og slåss og si at nå trenger vi å snu skuten, eller at dette har vært tapte år, for vi er ikke der. Men det er ikke sånn at selv når man bytter regjering, er alt forventet gjort i løpet av perioden. Vi var ikke i mål i 2013 da regjeringen Solberg overtok, etter at Stoltenberg-regjeringen hadde sittet. Det var fortsatt et arbeid som skulle gjøres. Vi er ikke i mål i 2022, selv etter våre åtte år i regjering. Det er fremdeles arbeid som skal gjøres, men jeg ser fram til at vi kan fortsette dette arbeidet, for – som representanten Almeland også tok til orde for – vi er enige om mye. Her kreves det innsats, og det er jeg veldig villig til å være med og jobbe for. Og så håper jeg at vi neste år har kommet enda litt lenger, og at status kan gjøres opp i 2023.