Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-06-09:
Først vil jeg takke komiteen for en grundig og god behandling av oppgavemeldingen og spesielt takke Kristelig Folkeparti og Venstre, som sammen med regjeringspartiene har funnet gode løsninger. Jeg er glad for at regjeringens forslag i det alt vesentlige støttes av flertallet i Stortinget. Det gir kommunene et godt grunnlag for det videre arbeidet med kommunereformen og gode føringer i arbeidet med regionsreform. Regjeringen vil bygge samfunnet nedenfra. Vi vil flytte makt og myndighet nærmere innbyggerne, slik at de kan styre mer av sin egen hverdag og sin egen samfunnsutvikling. Vi vil ha bedre velferdstjenester og et levende lokaldemokrati. La meg minne om hvorfor vi satte i gang kommunereformen: Dagens kommunestruktur ble i all hovedsak til etter diskusjoner på 1940- og 1950-tallet, og ble iverksatt av Schei-kommisjonen på 1960-tallet. Det var den tiden da Kennedy var president og Beatles toppet hitlistene. Det var det tiåret husholdningene fikk kjøleskap og noen fikk bil. Siden den gang har det aller meste endret seg – bare ikke kommunestrukturen. Vi har blitt mange flere mennesker i landet, vi bor andre steder enn før, vi har en annen næringsstruktur, og vi lever på helt andre måter. Kommunene har fått 30–40 nye lovpålagte oppgaver. De får mer ansvar for stadig flere og mer faglig krevende tjenester, tjenester som er avgjørende for innbyggernes velferd. Samtidig har vi en kommunestruktur der halvparten av landets kommuner har færre enn 5 000 innbyggere. Vi har kommuner med små og sårbare fagmiljø, som ikke kan makte de store oppgavene de har fått. Vi har kommuner som er avhengig av så mye interkommunalt samarbeid for å løse sine oppgaver at de i realiteten er satt sjakkmatt i styringen av tjenestene. Mange kommuner er med andre ord for små for de oppgavene de har ansvaret for. Mange kommuner har utdaterte grenser som ikke passer med dagens hverdagsregioner. Dagens kommunegrenser står i veien for de gode løsningene i vekstområdene i og rundt de store byene. Skal byområdene kunne håndtere de store utfordringene og mulighetene veksten skaper, må kommunestrukturen endres. Skal vi unngå en for sterk sentralisering, trenger vi større kommuner og sterkere byer i hele landet. Vi iverksetter ikke kommunereformen fordi vi vil forandre Norge, men fordi Norge er forandret. Dagens og fremtidens kommuner må sørge for bedre og mer helhetlige tjenester til innbyggerne gode og trygge lokalsamfunn med vilkår for vekst og utvikling god og rettsriktig forvaltning en bærekraftig samfunnsutvikling som sikrer at vi har nok boliger, miljøvennlige transportløsninger, spennende arbeidsmuligheter og et sterkt næringsliv Jeg merker meg at også i innstillingen er det bred politisk erkjennelse av utfordringene ved dagens kommunestruktur. Spørsmålet er om vi evner å gå fra en erkjennelse av utfordringene til å gjennomføre løsningene. For å referere Arbeiderpartiets tidligere nestleder Helga Pedersen, som i sin tale til Arbeiderpartiets sentralstyre stilte følgende spørsmål om å gjennomføre en kommunereform: Hvordan kommer vi fra A til B? Det er et godt spørsmål, for det er ikke nok å ville det, man må gjøre det. Nå er vi godt i gang, fra A til B, fra erkjennelse til gjennomføring. Nær sagt alle kommuner er i gang med nabopraten. Stadig flere innbyggere og lokalpolitikere stiller seg positive til sammenslåing av kommuner. Noen er i forhandlinger, andre er ferdig forhandlet. Den første søknaden om sammenslåing er allerede levert og godkjent. Mange kommuner sier at de er i god prosess og har tro på at de skal få til endring. Med den innstillingen vi behandler i dag, tar vi enda ett skritt i retning av å gjøre kommunene sterkere og bedre. Jeg er glad for at regjeringens forslag til nye oppgaver til kommunene i hovedsak får støtte fra flertallet i Stortinget. Det betyr at vi går fra sentralisering og detaljstyring til desentralisering og maktspredning. Vi gir kommunene større oppgaver og mer myndighet. Det vil også gjøre det mer interessant å være lokalpolitiker. Vi gir kommunene flere oppgaver, slik at de kan gi et mer helhetlig tilbud til sine innbyggere. Vi sørger for at tilbudene kan utformes nærmere brukerne, slik at deres ulike behov ses i sammenheng og ivaretas på en bedre måte. Når kommunene får et større ansvar for tannhelse, hjelpemidler og varig tilrettelagt arbeid, vil brukerne oppleve at tjenester de trenger i hverdagen, blir en del av tilbudet til kommunen der de bor. Både regjeringen og stortingsflertallet understreker at brukernes rettigheter skal ligge fast. De borgerlige partiene har lang tradisjon for å kjempe frem pasientrettigheter og for å flytte makt fra systemet og til brukerne. Det arbeidet vil fortsette. Vi understreker også at ressurser skal følge oppgavene, slik at kommunene har en reell mulighet til å videreføre og videreutvikle tilbudene. Vi har tillit til at folkevalgte fra alle partier i hele landet vil sine innbyggere vel. Vi vet at de jobber med stort engasjement for at barn, unge, eldre, venner, naboer og bekjente i deres eget nærmiljø skal ha et så godt tilbud som mulig. Vi vet at det ikke bare er statlige byråkrater og stortingspolitikere som kan sørge for god velferd. Når vi nå ruster kommunene til å ta mer ansvar, har regjeringen også satt i gang et arbeid med en generell gjennomgang av den statlige styringen. Målet er å redusere den statlige detaljstyringen og gi mer rom for ansatte, innbyggere og folkevalgte til å finne løsninger som passer for dem i deres lokalmiljø. Vi har lagt til grunn at generalistkommunesystemet fortsatt skal være hovedmodellen for kommunesektoren. Nye oppgaver skal som hovedregel overføres til alle kommuner. Hovedbegrunnelsen er at dagens system bidrar til en oversiktlig offentlig forvaltning for innbyggerne og mindre sektorisering og gråsoner. Det er imidlertid gjort et unntak fra dette, ved at større kommuner på visse vilkår kan overta ansvaret for kollektivtransport. I meldingen foreslår regjeringen å invitere fylkeskommunene inn i kommunereformen, slik at det regionale nivået utvikles parallelt med kommunereformen. Det har vært et sterkt ønske og krav fra Venstre og Kristelig Folkeparti, og derfor har vi funnet gode løsninger med de to partiene. Vi ser for oss et regionalt folkevalgt nivå som kan ta en større rolle i samfunnsutviklingen og møte de ulike utfordringene regionene i landet vårt står overfor. Endrede kommunegrenser gjør at fylkene også bør se på sine grenser. Fylkeskommunene vil sommeren 2015 inviteres til å innlede nabosamtaler med sikte på å avklare om det er aktuelt å slå seg sammen med nabofylker. Fylkene får frist til høsten 2016 med å melde tilbake hva de ønsker. Deretter vil regional inndeling kunne vurderes av Stortinget sammen med kommunegrensene våren 2017. Det har fra flere representanter vært trukket opp en debatt om varig tilrettelagt arbeid. I meldingen viser vi bl.a. til en rapport fra Arbeidsforskningsinstituttet, som viser at brukere av VTA ofte blir ofre for en dragkamp mellom kommuner og Nav fordi ansvaret i dag er uklart. Vårt ønske er å ha et klarere ansvar og en mulighet for kommunene til å se mer helhetlig på tjenester. Mange sier de ønsker sterke lokalsamfunn og mindre statlig sentralstyring. Mange sier at det er utfordringer med dagens kommunestruktur, og at kommunene ikke gir innbyggerne sine gode nok tjenester. Mange sier at vi må drive mer helhetlig når det gjelder samfunnsutvikling, bl.a. for å nå klimamålene. Mange sier at vettet er jevnt fordelt, og at vi må gi lokale folkevalgte mer handlingsrom. I dag sier vi ikke bare alt dette, vi gjør noe med det. Vi går fra å peke på utfordringene til å gjennomføre løsningene.