Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-01-17:
Det er lenge siden jeg har deltatt i en debatt med Ketil Solvik-Olsen om klima, men det føles egentlig som om det var i går, for det er en repetisjon av den samme gamle regla, nemlig at vi egentlig ikke bør ha noe særlig avgifter på forurensning i det hele tatt. Det er helt åpenbart at verken Solvik-Olsen eller partiet han representerer, nemlig Fremskrittspartiet, har noen bekymring over klimaendringene og heller ingen bekymring over lokal forurensning. Det var Solvik-Olsen sjøl som trakk fram dette med bomringer, som er en hyperaktuell diskusjon – ikke minst i denne byen, men enda mer på Vestlandet og i Bergen, hvor småbarnsforeldre faktisk får anbefaling om å flytte ut av byen hvis de har astmatiske barn. Noe så drøyt skal man lete lenge etter! Er det noe vi som stortingspolitikere bør ta ordentlig på alvor, er det den forurensningssituasjonen som vi bl.a. står overfor når det gjelder utslipp fra transport. Så kan man heller velge å angripe dette ved å si at vi har for høye avgifter, f.eks. på diesel, på NOx, eller på NO2, men det kan også være på CO2. Fra vår side, og fra regjeringas side, velger vi heller å se det motsatt, nemlig at vi er nødt til å løse et klimaproblem globalt sett, vi er nødt til å gjøre en jobb nasjonalt sett, og vi er nødt til også å ta fatt i den lokale forurensningsproblematikken. Nå har klimagassutslippene gått ned i 2008 og 2009, og det er bra. Noe av det skyldes politikk, andre deler skyldes finanskrisa. Uansett blir dette et blaff om vi ikke holder trøkket oppe på dette. Da er det sånn at vi nå skal utforme en klimapolitikk med høye mål, og alle partiene, unntatt Fremskrittspartiet, var enige om det i klimaforliket. Vi skal fornye dette i en ny klimamelding. Det vil kreve en god del av oss. Flere av oss som deltar i denne debatten, sitter i finanskomiteen og bør også være opptatt av dette ut fra et finanspolitisk perspektiv, fordi vi har fått veldig tydelige advarsler om at jo lenger vi venter med å gjøre noe, jo dyrere vil det bli å få gjort noe med problemene. Sjøl om mange tror at klimaproblemet er avblåst fordi vi har hatt en kald vinter, så er det slik at forskerne forteller oss at nettopp fordi vi har fått klimaendringer som slår ut på spesielle måter, gir det bl.a. kaldere vintre her – og vil antakelig gjøre det i flere år framover. Men uansett kan vi ikke koble dette til et spørsmål om vær. Vi vet i hvert fall at det er et spørsmål om klasse og et spørsmål om sosial fordeling, og at de fattigste i verden rammes aller hardest av klimaproblemene når de slår ut enten i tørke, i flom eller i andre typer katastrofer. Så bruker Solvik-Olsen flytrafikken som eksempel. Norge har jo tidligere hatt seteavgift og flypassasjeravgift. Vi har en situasjon nå med innenlands CO2-avgift, som riktignok er lavere enn for biltrafikk. Flytrafikk skal inn i EUs kvotesystem, og det mener vi er bra. Likevel vil det være uansvarlig hvis vi ikke skal vurdere virkemidlene samlet sett. Og én ting er sikkert: Vi er nødt til å få ned utslippene fra flytrafikken. Vi må faktisk også redusere flytrafikken. Det er jo noe av grunnen til at SV også er veldig opptatt av dette med lyntog. Nordmenn flyr mest i Europa – tre ganger så ofte som svenskene og ti ganger så ofte som en gjennomsnitts tysker. Og vi har tre av de femten mest trafikkerte flyrutene i Europa. Så vet vi at en flyreise har ti ganger så høyt energiforbruk som en togreise og skyhøye klimautslipp. Det er derfor vi er nødt til å få ned utslippene fra luftfarten. Innenfor offshore, hvor dette også er en aktuell problemstilling, vet vi at det er aktører, f.eks. Eidesvik Offshore, som etterlyser en satsing på dette området, fordi de ser det som et konkurransefortrinn hvis Norge er offensiv når det gjelder miljøavgifter. Jeg savner jo det perspektivet fra godeste Solvik-Olsen, nemlig å se at næringslivet faktisk kan ha nytte av et avgiftsregime som er offensivt, og som stiller krav. Det kan bety at vi får et mer innovativt næringsliv som kommer i front. Et eksempel er også microsilica, som ble produsert bl.a. som en følge av at vi fikk svovelavgift i Norge. Offshorenæringa i Norge, oljenæringa, er veldig opptatt av å vise hvordan CO2-avgiften, som man i og for seg var imot rundt 1990, har gitt Norge konkurransefortrinn. Hvorfor ikke fokusere mer på det, istedenfor stadig vekk å svartmale situasjonen og forsøke å få folk til å tro vi ikke har et klimaproblem, og hvis vi har det, bør vi i hvert fall ikke gjøre noe særlig med det?