Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-02-14:
Først vil jeg takke interpellanten for å ta opp et grundig viktig spørsmål. Konfliktene mellom rovdyr og beitenæringen har vært økende over årtier i store deler av Norge. Rovviltforliket som vi fikk i juni 2011, var etter min mening et klart steg i riktig retning, i hvert fall hvis vi hadde fått øyeblikkelig iverksetting av de tiltakene som der er skissert. Ja, det var en forutsetning for å bevare det som er igjen av beitenæringen, og for å kunne opprettholde tamreindriften. Vi kan ikke stelle oss slik at en feilslått rovdyrpolitikk skal bety den visse død for den sørsamiske tamreindriften. Som vi så på tv i går kveld, er det stadig større utfordringer som truer tamreindriften i Norge. Det nye rovdyrforliket tydeliggjorde at det skal være lokal og regional forvaltning. Det var en presisering av at der bestandsmålene var nådd, skulle det være lokal forvaltning, og det var rovviltnemndene som skulle sette kvotene. Likevel opplever vi nok en gang at disse lokale rovviltnemndene blir overprøvd. For to år siden møtte jeg som vara i Stortinget. Da var det akkurat samme situasjon. De ble overprøvd. Jeg mente det også var i strid med det gamle rovdyrforliket. Nå var jeg glad for at vi ikke skulle få den situasjonen en gang til. Men til tross for at det er presisert at det skal være lokal forvaltning, opplever vi nå dette igjen. Rovviltnemnda i region 6, som består av Møre og Romsdal, Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag, ble overprøvd av Miljøverndepartementet. Startkvoten på 50 gauper ble redusert til 44. Reservekvoten på ti dyr ble fjernet, på tross av at man hadde forvaltet denne stammen veldig godt, kanskje altfor godt, for den ligger bortimot 50 pst. over bestandsmålet. På landsbasis ble nemndas kvote på 157 dyr kuttet til 118. Som det heter i rovdyrforliket: «Det er et mål at den regionale myndigheten i rovviltforvaltningen skal styrkes. Rovdyrforvaltningen må baseres på en politikk der hensynet til å sikre overlevelse til alle de store rovviltartene i norsk natur må kombineres med en forvaltning som totalt sett bidrar til å dempe konfliktene og motvirke utrygghet innenfor den todelte målsettingen.» Rovviltforliket ble framforhandlet med bakgrunn i et stadig økende problem med rovdyrangrep på bufe. Vi ble enige om at det skulle legges vekt på regional forvaltning og den todelte målsettingen om beitebruk og rovdyr og om enkeltmenneskets og lokalsamfunnets livskvalitet. For oss som har levd årtier i rovdyrpressede områder, er ikke dette et eventyr om Rødhette og ulven, det er faktisk ramme alvor. Det er på tide at beitenæringen, reindriften og alle de som lever med rovdyr utenfor stueveggen, blir tatt på alvor. Problemet vårt er at mange stort sett har et forhold til Rødhette og ulven og ikke kjenner dette på kroppen. I helgen var jeg på fylkesårsmøtet til Sør-Trøndelag Senterparti. Tilbakemeldingen derfra var soleklar: Overprøving av vedtak om gaupekvoten, som rovviltnemnda har fattet på faglig grunnlag, er uakseptabelt. Det oppfattes som en omkamp om rovdyrforliket. For oss i Senterpartiet er det viktig at rovviltforliket umiddelbart følges opp før det er for sent. Beitenekt i prioriterte beiteområder skal ikke lenger forekomme. Tapstallene må ned i beitenæringen. Vi er utålmodige.