trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-12-11:
Jeg tror representanten Elvik skal lese Venstres alternativ som et alternativ i forhold til det alternativet representanten Elvik kunne fått til. For det er helt klart at hadde vi hatt en høyere makspris, hadde vi fått barnehager til dem som trengte det, men den maksprisen, og den justeringen vi gjør på nettolønnsordningen for sjøfolk for å dreie den f.eks. mot å gi mer kompetanse, er selvfølgelig med på å finansiere at vi kan satse på framtiden for forskning. For politikk er jo å prioritere, så vi vedkjenner oss prioriteringene våre, og vi bare konstaterer at vi prioriterer helt annerledes enn regjeringspartiene og SV. Det mest alvorlige i forhold til SV er at det er jo få partier som har fløyet så høyt for å satse på tro på miljøsiden – som jeg ikke skal gjøre til tema her – og for å satse på forskning og kunnskap, og gjennom representanten Reikvams uttalelser proklamerer man så nærmest dommedag ved et mindre kutt på et budsjett. Jeg tok ikke det opp fra talerstolen, men SV har jo kommet i den situasjonen at man ikke har klart å fylle opp det man virkelig har trodd har vært viktig. Jeg håper at partiet SV kan søke inspirasjon i Venstres budsjett, slik at man i neste budsjettløsning fra regjeringspartiene kan finne fram til noe som forsvarer høyere utdanning og forskning. For det er framtiden, det er det vi må bygge på.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-12-11:
Gjennom den regjeringsperioden som jeg satt i, opplevde vi at vi hadde en reell dialog med Forsknings-Norge, der man hadde tillit til at regjeringen ville noe, basert for det første på Bondevik Is forskningsmelding, som ble oppfattet som et paradigmeskifte, positivt, og for det andre på Clemets forskningsmelding. Det ble ført en dialog, og gjennom den dialogen la man i budsjettet for 2006 fram en kraftig økning. Man følte seg forpliktet av sin egen forskningsmelding. I opposisjon fortsetter Venstre å føle seg forpliktet. Vi føler oss forpliktet f.eks. til å ha SVs meningers mot i denne salen når vi er i opposisjon, innenfor en ansvarlig budsjettramme. Vi opererer ikke med andre oljemilliarder enn det regjeringspartiene gjør, vi opererer med den samme rammen, vi driver ikke og leker med penger, vi opererer med pengene som finnes der. Da føler jeg meg vel med at vi har prøvd å kjempe for en konsekvent linje som et lite parti i regjering, og fortsetter å gjøre det som et større parti utenfor regjering. Det å holde en linje er et uttrykk for å ville noe i politikk, det er et uttrykk for å prioritere, og det som jeg har gjort på vegne av Venstre denne høsten, å si at vi prioriterer høyere utdanning og forskning, kommer jeg til å fortsette med. I det øyeblikket Regjeringen gjør noe positivt med det, skal jeg også si noe positivt om det. Men så langt har jeg ikke hatt grunn til det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-12-11:
Jeg har hatt så mange replikker til statsråden om forskning at jeg lar det ligge. Konfliktlinjen er velkjent. Jeg vil ta opp et annet område, og det er den delen i Kunnskapsløftet som går på å satse på etterutdanning for lærere, slik at de både faglig og pedagogisk står godt rustet. Jeg har gjennom den kunnskap jeg har fått ved å reise, lytte og lære – for det er ikke alltid den samme kunnskap en kan samle gjennom statistikker – oppdaget urovekkende forskjeller i dette landet. Jeg har oppdaget steder hvor folk faktisk får veldig mye påfyll systematisk. Jeg har opplevd det i denne byen, hvor jeg besøker riktig mange skoler. Men andre steder opplever jeg at dette er veldig tilfeldig. Det bekymrer meg, også fordi vi ved høringen i forbindelse med budsjettet fikk signaler om at slik kunne det være. Skal man lykkes i å sikre en god framtid, må man sørge for at kunnskapen er der. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hva vil statsråden nå gjøre for å forvisse seg om at disse etterutdanningsmidlene ender der de skal, at de gir lærerne faglig fordypning og pedagogisk dyrkning, og at de ikke ender i noe som kan beskrives som interessant for arbeidsgiver, men ikke så veldig nyttig for lærerne?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-12-11:
Jeg vil forholde meg til den «første» statsråden som Dagrun Eriksen nevnte i sitt spørsmål. Som medlem av grasrota i Den norske kirke, som menighetsrådsmedlem og som en som har møtt i Kirkemøtet i mange år, har jeg de siste ti–elleve årene registrert hvordan Kirken i møte med det norske samfunn og i møte med levende mennesker om eksistensielle problemer har flyttet seg, har økt sin egen takhøyde, f.eks. når det gjelder homofile. Jeg var for tolv år siden på et kirkemøte der det med 79 mot 1 stemmer helt selvsagt ble slått fast at kvinner hører med i alle sammenhenger. Jeg har sett hvordan kirkelige organer, bestående av folk som er valgt på en helt vanlig måte, klarer å slå fast at det skal være rom for homofile i vigslede stillinger. Kirkens møte med samfunnet har altså skapt og sikret en takhøyde. Føler statsråden at denne delen av stat–kirke-debatten er noe som han tar med seg, og som gjør inntrykk på ham? Jeg velger, som Dagrun Eriksen, i denne ordvekslingen å forholde meg til den første utgaven av statsråden.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-12-11:
I den næringsrettede forskningsinnsatsen har Regjeringen, etter Venstres mening, forsømt seg på den strategiske instituttsektoren, den naturvitenskapelige- og den samfunnsvitenskapelige, og ikke lagt inn det som forskningsmeldingen har forutsatt. Det er i hvert fall et strategisk feilgrep hvis man skal mobilisere næringslivet. Men jeg synes likevel at det verste er at jeg ikke kjenner meg igjen i statsrådens beskrivelse av SkatteFUNN. Jeg har ikke truffet én representant for næringslivets små og mellomstore bedrifter som beskriver virkeligheten slik statsråden gjør. Når man vet at man strammer inn både når det gjelder timesats og antall timer, er beskrivelsen at man er i ferd med å strupe en ordning som har vært ubyråkratisk og vanvittig bra, nettopp for å mobilisere ryggraden i norsk næringsliv. Jeg hadde faktisk håpet at Regjeringen ville se på det, for dette skjer midt i en periode hvor man skal evaluere ordningen. Så jeg kjenner meg ikke igjen i beskrivelsen. Mener statsråden virkelig at den SkatteFUNN-ordningen Regjeringen nå legger fram, er en stimulans til små og mellomstore bedrifter i Norge?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Det blir brukt mye retorikk når det gjelder forskning og høyskoler, men jeg tror vi alle sammen er enige om at kvalitet koster. Jeg lurer rett og slett på om det er på samme måte når det gjelder grunnskolen, videregående skole og overføringene til kommunene. Etter fire magre år er det blitt en vesentlig opptrapping under den rød-grønne regjeringen. Jeg synes det er spennende å se hvordan Kristelig Folkeparti agerer når de står på egne ben, og har med interesse lest en del av forslagene i Kristelig Folkepartis alternative budsjett. Det jeg rett og slett lurer på, er om Kristelig Folkeparti ønsker å fortsette skattelettedansen med høyrepartiene, eller om de vil være med på velferdsdansen sammen med oss.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Det som er vanlig når noen gjør noe bra, er selvfølgelig at ens politiske motstandere prøver å tåkelegge og få oppmerksomheten bort fra det. Jeg synes det er viktig å understreke at det vi har påbegynt i forhold til gratis læremidler i videregående skole, er utrolig positivt, og det ble utrolig positivt tatt imot. Det er veldig få som er i tvil om hvem det er som har kjempet fram de ordningene som vi nå etter hvert får. Det blir en opptrappingsplan. Vi klarer ikke alt i år eller neste år, men vi klarer en del. Vi skal trappe dette opp til å gjelde alle i løpet av en treårsperiode. Det står også i Soria Moria-erklæringen. Så sa representanten Anundsen at elevene har blitt lovet skolemateriell i flere år. Ja, de har det. Det er vi som har lovet dem det. Men hver gang vi har forsøkt å innføre dette, er det blitt torpedert. Fremskrittspartiet har vært med på å torpedere ordningen. Ja, Fremskrittspartiet har sågar vært en av de fremste motstanderne mot en slik type ordning. Da er det selvfølgelig bekvemt på landsmøtet før et stortingsvalg å vedta en slik ordning, når man ser at den er populær blant ungdom, og da kan en kanskje trekke til seg en del ungdomsvelgere. Etter min mening er dette en taktisk manøver fra Fremskrittspartiet og ikke uttrykk for en reell politikk. Så kommer vi til det som er kjernen. Det er ikke hva man sier, men faktisk hva man gjør i politikken, som det hele handler om. Det er det man blir målt på. Når Fremskrittspartiet strør om seg med milliarder også i neste års budsjett, blir jeg litt usikker på hva man skal ta alvorlig, og hva man ikke skal ta alvorlig. Det spørsmålet som alle skoleelevene, i hvert fall på videregående skole, bør stille seg når de kjenner historien, er: Kan vi stole på det Fremskrittspartiet sier? Kan vi stole på at hvis de kommer til makten, er dette et område de vil prioritere? Eller vil de velge det bort, som de har gjort i budsjettforlik tidligere? Jeg tror dessverre at svaret er det siste.
Johannes Rindal (Senterpartiet), 2006-12-11:
Som senterpartist vil jeg påstå at det viktigste Stortinget kan gjøre for grendeskolene, er å satse på kommuneøkonomien. Men jeg registrerer at Fremskrittspartiet med sitt budsjettopplegg vanskeliggjør en slik styrking av grendeskolene. I mitt innlegg viste jeg til den satsingen som mange skoler i Nord-Gudbrandsdal, som virkelig er distrikt, nå kan gjennomføre takket være den rød-grønne Regjeringas satsing på kommuneøkonomien, og det forteller meg at det er gjennom kommuneøkonomien at grendeskolene best kan bevares.
Johannes Rindal (Senterpartiet), 2006-12-11:
Senterpartiet stiller seg bak denne regjeringas satsing på fellesskolen og kommuneøkonomien. Når det gjelder Mopti i Mali, har vi, som jeg refererte til i mitt innlegg, en innstilling til vedtak om at forslaget blir vedlagt protokollen. Senterpartiet er med på den tilnærmingen Regjeringa har, at denne saken skal man ta i sammenheng med ny lov.
Johannes Rindal (Senterpartiet), 2006-12-11:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, representerer folkehøyskolene en veldig viktig del av utdanningssystemet. Der er Kristelig Folkeparti og Senterpartiet veldig enige. Regjeringspartiene har i forkant av budsjettframleggelsen vært tydelige på at selv om vi har flertall, skal vi selvsagt høre på alle gode innspill som kommer – og det gjorde vi når det gjaldt folkehøyskoler. Allerede i finansinnstillingen la vi inn igjen de 20 mill. kr som var foreslått kuttet, og det forteller at vi har vært lydhøre overfor de gode signalene som er kommet når det gjelder folkehøyskoler. Og det bør ikke være tvil om Senterpartiets engasjement for saken. Men jeg er glad for at Kristelig Folkeparti også har stått på så hardt i denne saken, og bidratt til å få et bedre resultat enn det som var foreslått.
Johannes Rindal (Senterpartiet), 2006-12-11:
Representanten Dørum har både fra talerstolen i dag og i avisinnlegg tidligere i høst benyttet store ord for å stemple denne regjeringas satsing på forskning og høyere utdanning. Men realiteten er jo at i det budsjettet som i dag skal vedtas, er det en realvekst i FoU på 2,5 pst. for 2007. Hvordan vil da representanten Dørum karakterisere budsjettforslaget for 2005 – fra den regjeringen han selv var en del av – som hadde en realnedgang på 2,3 pst.?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-12-11:
I en debatt der SV er de første til å påpeke langsiktighet, realisme og ærlighet, kan man kanskje forvente seg mye. Men friskoler er i ferd med å bli strupt av Senterpartiet i regjering. Det det skal gjøres unntak for, er distriktene. I et sånt perspektiv er det jo merkelig at man ikke kan være med og støtte opprettelsen av skole i Mopti, Mali, der man antageligvis er lenger unna alternativene enn noen distrikter i Norge i hvert fall. Høyre foreslår å gjenopprette kapitaltilskuddet til friskoler. Det er ganske viktig for å gjøre opprettelse av friskole til et reelt valg for dem som ønsker det, uten at man får altfor store foreldrebetalinger. Hvorfor kan ikke Senterpartiet være med på å gjenopprette et slikt tilskudd?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-12-11:
Jeg la også merke til, som Anders Anundsen gjorde, at det kanskje ikke var det helt store engasjementet i saken her. Jeg tror man skal akseptere at med de tiltakene Regjeringen har satt i gang, angriper man realavkastningen i Opplysningsvesenets fond, OVF, og, alt avhengig av hvordan man nå behandler dette med tomtefester, vil man kunne komme til å svekke fondet veldig sterkt. Jeg noterer meg at det er mange gode forsetter rundt kirke–stat, men jeg må samtidig undres litt over hvor det blir av den største folkelige høringen. For jeg har en veldig sterk følelse av at det er en del mennesker som har en forutinntatt holdning til hvor dette skal ende, og det mener jeg faktisk at kulturministeren har vært med på å skape. Jeg håper det ikke er sånn, men det kan han jo få kommentere her. I den sammenheng kan man også undres på om behandlingen av OVF er slik at man ønsker å svekke fondet, slik at det ikke blir veldig interessant å diskutere dette når debatten til sjuende og sist kommer i Stortinget.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-12-11:
Det er et par ting i innstillingen som jeg ikke hadde ventet ville stå veldig sentralt i debatten, men som jeg likevel håper departementet vil se litt på. Kravet om 20 pst. førstekompetansestilling innen sykepleierutdanning skaper store utfordringer for sektoren. For det første er ikke all kompetansen tilgjengelig, og kravet skaper derfor en uheldig konkurranse institusjonene imellom. For det andre – og det er en mer overordnet problemstilling, som jeg trodde departementet kanskje ville ha fulgt opp etter den interpellasjonsdebatten som var i Stortinget i vår – er spørsmålet om sykepleierutdanningen er tjent med et så tøft kompetansekrav ved alle høyskolene. Departementet burde ha tatt tak i dette med en vurdering av om kravet skal gjelde alle skolene, eller om hele systemet hadde vært tjent med å satse på at noen høyskoler utvikler en forskningsprofil, mens andre får lov til å utvikle sin praksisorientering og i stedet lene seg mot andres forskningskompetanse når det trengs. Jeg håper departementet tar med seg disse innspillene, og at man kommer tilbake med en diskusjon om mål og virkemidler på området. Hele opposisjonen har også sluttet seg til at Høgskolestiftelsen i Kongsvinger burde komme inn under samme post i budsjettet som Studiesenteret på Finnsnes. Høgskolestiftelsen og studiesenteret er to nesten like institusjoner, og utviklingstrekkene og kompetansesituasjonen i Glåmdalsdistriktet er slik at den burde vies spesiell interesse og oppmerksomhet. Det trengs fokus på kompetanse for å få fart på regionen. Dette dreier seg ikke om penger, fordi Høgskolestiftelsen får penger via Høgskolen i Hedmark, men det dreier seg om å gi satsingen samme status som en tilsvarende institusjon et annet sted. Så litt til den representanten som var inne på dette med fritt skolemateriell i forhold til behovsprøvd stipend. Ja, det opptar faktisk Høyre at man ikke skal ødelegge fagbokproduksjonen og den kvaliteten man skal ha på læremidlene, ved å gjennomføre en grovt underfinansiert reform for fritt skolemateriell. Vi har fått klare signaler i høringsrunden om at reformen er grovt underfinansiert og i praksis vil bli en utlånsordning. Dermed kan man risikere å hindre at elevene faktisk får bøker som et reelt arbeidsverktøy for seg. Jeg synes jo at sosialdemokratiet kanskje skulle ta på alvor at man driver mer og mer fordeling fra mellomklassen til mellomklassen. Det koster faktisk penger det også. Man kunne ha styrket stipendordningen, slik som Høyre foreslår. Da treffer man den gruppen som faktisk trenger det, og man ødelegger ikke markedet for lærebøker.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-11:
Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, står universitets- og høyskolesektoren nå med en betydelig reserve på konto i Norges Bank. Hvis man tar bort det som er avsetninger til arbeidsgiveravgift og den typen spørsmål, står man igjen med 2,3 milliarder kr. Disse er tatt opp i Riksrevisjonens innstilling som ligger her i Stortinget, og som Stortinget nå skal behandle. Grunnene til det er jo mange. Ikke minst er det fordi man nå har en budsjetteringsordning som gjør at man kan overføre midler. Men det gjør jo at budsjettbehandlingen nå av universitets- og høyskolene i stor grad går uten dramatikk. Utgangspunktet er at man har hatt penger på bok. I tillegg styrkes resultatfinansieringen – la meg bare si det – som betyr at nettobeløpet er ca. 180 mill. kr, og ikke 250 mill. kr, fordi man har en gevinst av resultatfinansieringen, som også gir pluss. Utgangspunktet vårt er at høyere utdanning har hatt gode år. Og det er bra. Vi skal fortsatt gi dem gode år. Det har de også fått, høyere utdanning og forskning sett under ett, i dette budsjettet. Det er langt bedre enn mange av de budsjettene vi har hatt til behandling i Stortinget gjennom mine mange år her i huset.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-11:
La meg først si at jeg er glad for at Høyre nå fokuserer på drop-out i den videregående skolen, for det vil bety at den stortingsmeldingen som kommer til behandling, sannsynligvis vil kunne få en veldig bred tilnærming i Stortinget. Det er viktig, for mange av de tiltakene som foreslås der, kan gjøre at flere ungdommer mestrer, flere ungdommer lærer. Det er lagt et godt grunnlag gjennom mange forlik her i Stortinget. Det er også veldig positivt. På de områdene i utdanningspolitikken der man kan ha bredde og politisk enighet, får man også større tyngde i gjennomføringen av dem. Kunnskapsløftet er en reform som sikkert mange ulike partier kunne ha hatt som primærstandspunkt, men som nå har blitt vårt felles tankegods. Det startet under Trond Giske, fortsatte under Kristin Clemet og gjennomføres nå under vår regjering. Jeg synes det er en veldig stor tyngde for denne reformen at det er så stor tverrpolitisk enighet om den. Det betyr igjen at vi kan gjennomføre den med all den kraft og tyngde som en så stor og viktig reform skal ha. Når det gjelder avsetningen til universitets- og høyskolesektoren, imøteser jeg Stortingets behandling. Her er det Riksrevisjonen som har sagt at det er 2,3 milliarder kr. Jeg har sett oppsettet over hva avsetningen vil avstedkomme, men det vil være Stortingets behandling av dette som i realiteten vil fastslå hvor stor denne avsetningen er.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-11:
Det budsjettet som jeg har lagt fram for Stortinget, er et veldig bra, helhetlig budsjett fra Kunnskapsdepartementet. Barnehagene er selvfølgelig det feltet som trekker mest penger, hele 3,2 milliarder kr mer i årets budsjett enn i fjorårets budsjett. En stor del av dette er et resultat av at vi heldigvis har bygd flere barnehager, og det utløser større midler. Så har vi også høye ambisjoner framover. Vi skal prøve å få full barnehagedekning i løpet av neste år, og det er det realistisk at vi klarer. Men det krever fullt trykk, og det krever ikke minst et betydelig økonomisk bidrag fra staten, som ligger i dette. La meg med respekt å melde si at når representanten Eriksen skryter av den forrige regjeringens satsing på barnehager, var det en satsing som foregikk i Stortinget. Det var her midlene kom, gjennom kontinuerlige forlik, som Kristelig Folkeparti den gang dessverre ikke var med på, for de satt i regjering sammen med andre partier som ikke syntes at barnehager var så viktig. Det kommer også tydelig fram i noen av de innleggene vi hører her i dag. Utgangspunket er at dette nå er et blitt et felles gods, og det er jeg glad for. Satsing på barnehager er det mange partier her i Stortinget som nå skal stå sammen om, og det er positivt. Når det gjelder satsingen på høyere utdanning, er det ikke annet å si om det enn det vi har gjentatt mange ganger.(Presidenten klubber.) Det er klart at det innenfor høyere … Klubbes det, president? (Presidenten klubber.)
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-11:
Da får vi ta det i neste replikk.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-11:
Jeg er glad for å kunne utdype dette, for det er et felles anliggende for representanten Dørum og Regjeringen. Det ble reist kritikk mot at vi brukte 375 mill. kr i fjor. Noe av den kritikken er sikkert berettiget, og det gjør at vi nå har gått inn i en veldig tett dialog med skoleeiere og Utdanningsforbundet for å sørge for en mer lokal forankring av hvilke kurs som skal tilbys. I tillegg har vi styrket tilsynet med dette. Fafos rapport om bruk av midlene viser tross alt at forholdene er litt bedre enn det representanten Dørum nå gir uttrykk for, men når det reises en så bred kritikk, tar vi dette på alvor. Vi håper at det i år skal bidra til en enda tettere oppfølging, og at det skal bli enda mer synlig på det enkelte lærerværelset at vi faktisk satser. Nå skal det også sies at det i det første året ble brukt mer midler på skoleledelse – og dermed var ikke dette en del av det lærerne opplevde som sin virkelighet – for skoleledelse var en veldig viktig, men forsømt oppgave. Det betyr at skolelederne har vært prioritert nå, det første året. Så vil nye områder prioriteres i tiden framover. Realfag og språk er noe av det vi vil satse på neste år.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-11:
Regjeringen har et ønske om å bygge opp en trafikkflygerutdanning i Nord-Norge knyttet til det miljøet som har vært ved NAC i Bardufoss. Denne saken er klaget inn for ESA og er nå til behandling der. Det betyr at det er stillstand i den norske behandlingen av dette, men vi er i dialog med ESA om hvordan vi skal komme videre. Per dags dato har vi ingen sivil utdanning av trafikkflygere i Norge, og det ønsker vi å få på plass. Det er fagmiljøene vi har i Tromsø og Bardufoss vi ønsker å bygge videre på. Vi tror dette er en viktig satsing, og vi skal bygge den opp over år. Vi ser for oss, når vi har fått en avklaring med ESA, at vi skal bygge opp en universitetsutdanning med bachelorgrad ved Universitetet i Tromsø. Den prosessen er som sagt stoppet opp på grunn av saken med ESA, men vi er nå i dialog med ESA for å finne en god løsning på dette. Der står saken pr. dags dato, men Regjeringens beslutning om at dette skal legges til Nord-Norge, står fast.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2006-12-11:
Det skjer veldig mye spennende i nord – og det er kjempeinteressant – men det skjer også mye rart. Jeg kunne tenke meg å få vite hva statsråden tenker om den favoriseringen og monopoliseringen man har av én aktør innen pilotutdanningen. Vi ser at den faglige rapporten som er laget om dette, peker på andre og bedre aktører, og ikke minst til en lavere kostnad. Så hvis det ikke bare er distriktspolitiske hensyn som ligger til grunn fra statsrådens side, hva er det da?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2006-12-11:
Det kan egentlig virke som om statsråden er redd for å miste litt makt. Det foregår en debatt der ute. Det er mer fokusering på Kirken som sådan, og det skjer en bevisstgjøring blant folk om Kirkens betydning. Bølgene etter Muhammed-tegningene har begynt å flate ut, men det viser seg at det har blitt en ny bevegelse i Danmark. Den har muligens oppstått som en motvekt til islam etter det som har skjedd. Folk strømmer til kirkene – som fylles opp – til gamle tradisjoner og til den kristne kulturarv. Dette har igjen fått en større verdi. Tror statsråden at noe liknende vil skje her i Norge? Hvis så, hva tenker statsråden om det?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2006-12-11:
Norge er et land med høy teknologi når det gjelder maritime næringer, og vi har mye kunnskap om akvakultur, havbruk og fiskeri. Dette var også statsråden inne på i sitt innlegg. Det er store forventninger om å lykkes, og det er stor forventning om at Norge skal klare å holde seg helt i spissen internasjonalt. Havforskningsinstituttene har i større grad behov for nye ressurser og ny teknologi. Hvordan vil statsråden sikre denne tilgangen nå, når statsråd Djupedal har lagt inn et hvileskjær når det gjelder forskning og utvikling?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Så vidt jeg kunne registrere, var det rett og slett tre feil i spørsmålsstillingens premisser. For det første svekkes ikke kapitalen i Opplysningsvesenets fond. Det vi sier, er at man når man har investert i aksjer, ikke bare kan ta ut utbytte, men også kan ta ut verdistigningen av aksjene. Det er ikke noen tvil om at en av grunnene til at man investerer i aksjer, ikke bare er at man vil få utbytte, men også at man vil kunne ta ut den verdistigningen som aksjer gir. Og når man da selger disse aksjene igjen, skal både utbytte og verdistigning kunne tas ut av fondet. Det reduserer jo ikke den samlede kapitalen, men det er en måte å ta ut investeringene på over tid. Det andre gjelder det lokale kirkedemokratiet. Vi har styrket kommuneøkonomien med 12,5 milliarder kr fra 2005 til 2007. At vi da trapper litt ned på en øremerket ordning, blir fullt ut, og mer enn det, kompensert ved at kommunene har bedre budsjetter. Den samme kritikken kom i 2006. Da var altså bare påplussingen som Oslo kommune gjorde på kirkebudsjettet etter at vi hadde styrket kommuneøkonomien, større enn det samlede nasjonale kuttet i den øremerkede ordningen til kirkelig fellesråd i kommunen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Det er klart at det er en del som har en forutinntatt holdning til hvor stat–kirke-debatten skal ende, og blant dem er partiet Høyre, som har vedtatt på sitt landsmøte at statskirkeordningen skal oppheves. Det er jo umulig å kreve at alle ikke skal ha tatt stilling til statskirkespørsmålet i alle de år som vi har hatt statskirke – slik er det med debatten. Regjeringen har ikke konkludert, jeg har ikke konkludert, og mitt parti har ikke konkludert. Det skal vi gjøre utover våren og året, før vi da høsten 2007 legger fram en melding om statskirkespørsmålet. I den forbindelse blir det viktig å lytte til høringene. Det er interessant at det som kalles Kirken, selv har sprikende standpunkter. Kirkemøtet, som vi fullt ut respekterer som øverste kirkelige organ i mange sammenhenger, har vedtatt at de støtter et skille mellom stat og kirke i den forstand at grunnlovsforankringen fjernes. Samtidig er det nå helt klart at et flertall av menighetsrådene ikke ønsker det skillet. Så her må vi prøve å se om det finnes noen samlende løsninger som kan samle både grasrot og topp i Den norske kirke, men også alle de minoritetshensynene som skal ivaretas i en slik løsning.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
La meg for det første si at jeg ikke i min villeste fantasi ville ha angrepet noen av partiene i denne salen. Det setter jeg pris på at representanten Eriksen har notert seg. For det andre vil jeg gi representanten det råd å lytte til den ufiltrerte statsråden, som man vil finne i sitatene fra Kirkemøtet, eller «Live on Show» hvor det nå skulle være. Ordet «oppgjør» og liknende ord er skapt av media. Jeg tillot meg å påpeke det paradoks – uten å ville undergrave Kirkemøtets autoritet – at Regjeringen som kirkelig statsråd av og til blir kritisert for ikke å følge rådene fra det kirkelige votum helt matematisk, f.eks. når det gjelder bispeutnevnelser. Slik sett har vel heller ikke Kirkemøtet med hensyn til sine konklusjoner fulgt det kirkelige votum fra grasrota. Det respekterer jeg fullt ut. Det er det representative demokratis vesen at man kan trekke andre slutninger enn det et matematisk gallupdemokrati gjør, men da må også de som kritiserer kirkelig statsråd, av og til ta disse hensynene, og respektere at vi ikke bestandig følger den rent matematiske konklusjonen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Ja, absolutt. Kirken er i forandring hele tiden. Det finnes jo trossamfunn – kanskje særlig mindre sekter – som er veldig bokstavtro i sin tolkning av religiøse tekster, og som får uoverstigelige problemer i forhold til samfunnet rundt seg. Det er derfor veldig bra at Den norske kirke alltid har hatt en evne til å tolke tekster ut fra sin samtid og ut fra sitt samfunn. Det tilligger det den å gjøre. Alle vi andre som er medlemmer av Kirken, og som ikke sitter i de ulike kirkelige organene, har full rett til å delta i disse debattene. Jeg tror de debattene som har vært ført om bl.a. homofili – også i det politiske miljøet – har påvirket Kirken i riktig retning. Et spørsmål i kirkedebatten som jeg har tillatt meg å ta opp, og som jeg mener Gjønnes-utvalget kanskje berører for lite, er: Hvordan skal demokratiet utøves og maktforholdene være i den framtidige kirke? At det er en dragkamp i Kirken, er helt utvilsomt: Både Kirkerådets leder og Kirkerådets direktør er blitt valgt med et knapt flertall. Også forslagene på Kirkemøtet er blitt vedtatt med et knapt flertall. Det er interessant å diskutere hvordan maktforholdet skal være, og hvordan det enkelte kirkemedlem skal ivaretas i en framtidig – eventuelt mer fristilt – kirke.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Vi ser at folk i en globalisert tidsalder har et veldig behov for å finne en identitet og en trygghet med hensyn til tradisjoner og ståsted. Jeg tror det er én av forklaringene på hvorfor veldig mange vanlige kirkemedlemmer f.eks. er kritiske til et skille mellom stat og kirke. Man er utrygg på hva som vil skje med de faste rammene man har i livet, selv om man er veldig åpen for de prinsipielle innvendingene mot en statskirke. Jeg tror at et fungerende flerkulturelt mangfold i samfunnet ikke handler om at vi skal gjøre alle like, men at folk skal få lov til å være forskjellige. Det handler om å respektere og forstå hverandre på tvers av skillelinjer – møtes, ha dialog og jobbe for å finne felles ståsted. Et samfunn må også ha noen felles verdier. Jeg mener at stat–kirke-debatten bør resultere i brede, samlende løsninger, ikke i – som Fremskrittspartiet har ønsket – en folkeavstemning. Jeg hørte en gang Fremskrittspartiets kirkepolitiske talsmann si at man trodde man skulle kunne vinne over dem som fortsatt ønsker statskirke. Jeg tror ikke det er måten å tilnærme seg kirkedebatten på. Vi trenger samlende, brede løsninger.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Som jeg akkurat har sagt i mitt innlegg, er den næringsrettede forskningen betydelig styrket gjennom statsbudsjettet, selv om en kunne få inntrykk av noe annet etter å ha hørt representanten Schmidts innlegg fra talerstolen her. Når det gjelder Havforskningsinstituttet og andre relevante miljøer som henter kompetanse, er – som jeg sa i mitt innlegg – maritim sektor og marin sektor blant de miljøene vi satser sterkt på i denne regjeringen. De vil også bli styrket ytterligere, som det går fram av eierskapsmeldingen til staten. Det vil bli foreslått et eget marint fond for å utvikle den næringen videre. Denne regjeringen synes det er viktig å se alle virkemidlene sammen. Forskningsmidlene diskuterer vi her, og der har vi styrket innsatsen. Det samme vil vi gjøre på de andre næringspolitiske områdene, slik at Norge også i framtiden kan være et land det blir sett til, når det gjelder kunnskap om den marine sektoren, sammen med andre land rundt Nordsjøen og ellers i verden.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Hvis det er lov å kommentere det, håper jeg òg at jeg er velkommen som fiskeriminister. En del av innlegget mitt handlet faktisk om det. Men det er en realitet at den næringsrettede forskningen øker betydelig i dette statsbudsjettet. For eksempel har man i løpet av debatten, mens jeg har vært her, etterlyst Norges posisjon når det gjelder teknologiutvikling. Når vi nå investerer tungt i romforskning, er det nettopp for å gi muligheter til å utvikle avansert navigasjonsteknologi, f.eks. knyttet opp mot den maritime sektoren. Jeg har nevnt en rekke andre områder der den direkte næringsrettede forskningsinnsatsen øker. Jeg tillater meg en kort kommentar knyttet til SkatteFUNN-ordningen, i og med at det er blitt nevnt. I valgkampen forut for det nå sammensatte stortinget ble det påstått at en ny regjering ville være en trussel mot SkatteFUNN-ordningen. Det forrige statsbudsjettet og dette statsbudsjettet beviser at Regjeringen viderefører SkatteFUNN-ordningen. Det har vært en liten justering av kriteriene for utgiftsføring i forhold til en øvre grense på 1 850 timer og 500 kr pr. time, men hovedsaken er at SkatteFUNN-ordningen videreføres som det virkemiddelet den er, også for å stimulere til privat forskning ved siden av den økte offentlige innsatsen på forskning.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Som det går fram av Regjeringens forslag til statsbudsjett, er det enkelte ting knyttet til effekten av forskningsinnsatsen og føringen av forskningsutgifter som er blitt kommentert i statsbudsjettet. Det er bakgrunnen for at det nå gjøres små justeringer – en grense på 1 850 timer, som vanligvis er et drøyt årsverk, og 500 kr i timen knyttet til føring av forskningsutgifter. Det vil jeg karakterisere som små justeringer i en ordning som videreføres til tross for at enkelte har hevdet at den ville blitt redusert under denne regjering. Det er ikke minst på grunn av mulig forskningsinnsats i de små og mellomstore bedriftene at SkatteFUNN-ordningen kan virke positivt. Men jeg vil òg vise til at Regjeringen på flere områder, f.eks. når det gjelder bearbeiding av tre, har sørget for å lage ordninger på statens hånd som gjør at en stimulerer små private bedrifter som nødvendigvis ikke har forskningsevne alene, til å finne systemer som gjør at de kan investere i forskning sammen. Den type virkemidler vil vi jobbe videre med.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Ja, det mener jeg selvfølgelig. SkatteFUNN-ordningen er en stimulans for både små og mellomstore og store bedrifter i Norge. Det er riktig at det er en innstramming, som jeg har sagt i to tidligere innlegg, med en øvre grense på 1 850 timer og 500 kr i timen. Selvfølgelig vil noen si at de gjerne skulle hatt enten kronebeløpet høyere eller tidsbruksrammen større for det enkelte forskerårsverk, men jeg mener allikevel at den ordningen som nå gjenstår etter Stortingets behandling av budsjettet, er en god stimulans for privat forskning. Men det kreves altså mye mer enn det. Det er riktig, som representanten Dørum sier, at hele SkatteFUNN-ordningen nå er til evaluering. Da vil selvfølgelig alle elementer i ordningen bli evaluert, som representanten helt riktig understreket.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-11:
Som det går fram av budsjettforslaget fra Regjeringen, er det på grunn av påviste mulig uheldige virkninger av systemet uten de begrensningene som er lagt inn. Det går fram av proposisjonen fra Regjeringen. Jeg hører til dem som mener at SkatteFUNN-ordningen har stimulert positivt til forskning i det private næringsliv og i små og mellomstore bedrifter. Når representanten Elvik har uttalt seg om det, er jeg overrasket hvis ikke det betyr at en leter etter andre virkemidler i tillegg. Jeg nevnte ett virkemiddel – treforedlingsprogrammet – som er et typisk eksempel på hvordan en kan samle inn noen kroner for at en i fellesskap skal gjøre en forskningsinnsats. Jeg tror en i tillegg må lete etter den type virkemidler. Men så hører det jo med til virkeligheten at den private delen av forskningen faktisk gikk ned i perioden 2003–2005, som er en periode der SkatteFUNN har fungert. Det er åpenbart at vi trenger å gjøre flere ting i tillegg til SkatteFUNN hvis vi skal få økt den private innsatsen knyttet til forskning.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-12-11:
Dette er en spennende debatt og store satsinger, og det er bra. Jeg har lyst til å legge til at det ikke bare er på dette budsjettet, men også på kommunebudsjettet det satses bra på utdanning i Norge, for penger til kommunene er penger til skole og utdanning. Det har skjedd veldig mye bra, ikke minst da man reverserte kuttet til folkehøgskolene. Men så er det én sak, en liten sak, men veldig viktig for dem det gjelder: skolen i Mali. Kunnskapsministeren sa nei til en håndfull norske barn som skal gå på skole i Afrika, og som har ett alternativ til grunnskole – ett alternativ der foreldrene bor. Kunnskapsministeren sa nei, regjeringspartiene i Stortinget har sagt nei, og jeg etterlyser hvorfor. Svaret kan ikke være at loven hindrer dem, for loven kan vi gjøre noe med, vi kan gjøre et unntak fra loven for akkurat disse ungene. Jeg vil utfordre kunnskapsministeren til å ta ordet i denne sal og si hvorfor disse få ungene ikke kan få norsk grunnskole i Mali. Det kan ikke være pengene, for vi snakker om mindre enn én million i et stort satsingsbudsjett. Det ville være vanvittig om det var noen norske barn vi ikke hadde råd til å ha grunnskole for, så det kan ikke være pengene det står på. Denne skolen er ikke i konkurranse med offentlig skole, og det er ingen som tjener penger på dette. Nei, det handler egentlig om hvorvidt de kan få denne grunnskolen der de bor sammen med foreldrene sine, eller om de må på internat. Noen av familiene kan selvfølgelig reise hjem, men det kan vel ikke være meningen at regjeringspartiene vil ha kun barnløse misjonærer eller hjelpearbeidere i utlandet? Jeg vil gjerne høre en god begrunnelse for det svaret som gis, eller noe som er enda bedre, at det under voteringen i salen i dag blir snudd – det er ingen skam å snu – slik at Den norske skolen i Mali ikke må stoppes på grunn av et prinsipprytteri. Jeg håper på det siste, at man snur, men uansett må jeg iallfall få en begrunnelse.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-12-11:
Jeg lyttet med stor interesse til kunnskapsministerens innlegg, og jeg må bare konstatere at han misbrukte sin første sjanse her i Stortinget til å vise at Regjeringen mener alvor med sin nordområdestrategi. Saken som omtales som Regjeringens strategiske hovedinteresse, der kunnskap skal spille en nøkkelrolle, ble ganske oppsiktsvekkende ikke nevnt med ett eneste ord. Etter at jeg har hørt min medrepresentant Ole-Anton Teigen fra Troms, lurer jeg faktisk på om vi bor i samme fylke. Vi hører i alle fall ikke det samme. Det er full enighet mellom Bondevik II-regjeringen og dagens regjering om betydningen av kunnskap som katalysator for å utløse det store potensialet i nord. Derimot er det en skremmende uenighet om hvilke bevilgninger som må til for å utløse gode krefter i kunnskapsmiljøene for å omsette muligheter til nye og attraktive jobber i det nordlige Norge. I en kronikk i Nordlys sist lørdag skrev statsråd Djupedal: «Våre beste miljøer over hele landet må mobiliseres for å møte kunnskapsutfordringene vi står overfor i nord. Dette må gjøres i samspill med internasjonale partnere og med næringslivet. Kunnskapsinstitusjonene i nord har imidlertid et særlig ansvar for utviklingen av sine nærområder.» Kunnskapsministeren understreker videre behovet for mer nærings- og teknologirettet utdanning i nord, og at han vil stimulere til dette. Verre «missing link» skal man lete lenge etter. Som en skjebnens ironi ble det rød-grønne budsjettforslaget banket igjennom samme uke som Regjeringen framla sin nordområdestrategi. Regjeringen sier den vil satse i nord, men sørger for betydelige kutt også til kunnskapsinstitusjonene i nord. Universitetet i Tromsø må klare seg med 30 mill. kr mindre i 2007, og høyskolene i nord, ofte med små og sårbare fagmiljøer, opplever klart forverrede utviklingsmuligheter. Forske mer, sier Regjeringen, men tildeler null nye stipendiatstillinger og senker sine forskningsambisjoner i 2007. Konsekvensen er åpenbar: Mindre penger betyr færre muligheter til å videreutvikle reiselivsnæringen, fiskeri- og havbruksnæringen, arktisk landbruk og olje/gassnæringen. Sentrale forskningsmiljøer i nord har gjort hjemmeleksen. De har snekret prosjekter og inngått avtaler med næringslivet og russiske samarbeidspartnere, og de kan ikke fatte at Regjeringen nå svikter dem. Regjeringen har et troverdighetsproblem. Vi er vitne til et rød-grønt 2007-budsjett på klar kollisjonskurs med avgjørende forutsetninger i nordområdestrategien. Det er umulig å skjønne hvordan kunnskapsministeren mener man skal kunne bygge opp nye nærings- og teknologirettede utdanninger i nord – faktisk for mindre penger. Det er heller ikke mulig å skjønne hvordan forskningsmiljøene kan få fram nye prosjekter, når institusjonene mangler økonomiske muskler til å drive fram slike søknader. Jeg har i grunnen lyst til å utfordre Djupedal til å svare Nord-Norge på to spørsmål i dag: Hvorfor skjermet ikke Regjeringen landsdelens kunnskapsinstitusjoner for kutt i 2007 om kunnskap skal være navet i nordområdestrategien? Kan statsråden forklare hvordan kunnskapsinstitusjoner kan være drivkraft når budsjettene kuttes?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-11:
Det var representanten Gundersens innlegg som fikk meg til å be om ordet i denne saken. Det dreier seg om en bevilgning til Høgskolestiftelsen i Kongsvinger. Jeg var en av initiativtakerne til den på slutten av 1980-tallet. Jeg vet ikke riktig hvor mange turer jeg har vært i departementet med den saken, men jeg vet i hvert fall at av de statsrådene som har vært velvillig innstilt til denne saken, utmerket Gudmund Hernes og Jon Lilletun seg med å være positive. Nå må jeg nok innrømme at jeg ikke husker hvordan statsråd Giske var i forhold til denne saken, men jeg tror at vi nådde fram også der. Det som har vært fantastisk med denne saken etter at den nye regjeringen kom, er at det for første gang noensinne har ligget bevilgninger til Høgskolestiftelsen i budsjettet før det er framlagt. Det har aldri skjedd før. Men det som var bemerkelsesverdig i forrige periode, da Høyre satt med statsråden, var at da var det ingen interesse for denne saken og heller ingen penger å hente, heller ikke etter at budsjettet var lagt fram. Derfor får jeg være glad for at Høyre og Gunnar Gundersen nå begynner å se viktigheten av en desentralisert høyskoleutdanning, og kanskje spesielt den som er i Sør-Hedmark, for der er utdanningsnivået, på tross av den store satsingen, fremdeles svakt. Jeg synes det blir litt drøyt å gjøre seg til talsperson for en sak som ens egen minister i forrige periode satte seg tvert imot, og den statsråden som sitter i dag, er den eneste som på forhånd har lagt inn penger på budsjettet til dette. Han er oppmerksom på at dette er et meget viktig prosjekt. Så skal vi jobbe videre med det. Jeg håper at Høyre – for å si det slik – vil holde fast ved sin omvendelse i denne saken og være med på laget når vi skal slåss for å få bedre finansieringsordninger til en desentralisert høyskoleutdanning generelt, for det er en utrolig viktig sak. Men litt ærlighet etterlyser jeg i disse sakene, for man har en historie som jeg synes burde tilsi at man ikke til de grader var «høy og mørk» i en sak der man aldri før har lagt to pinner i kors for å få dette til.
Martin Engeset (Høyre), 2006-04-25:
På vegne av representanten Erna Solberg og meg selv vil jeg fremme forslag om innføring av «Green Card-ordning» for arbeidssøkere med behov for særskilt tilrettelegging av arbeidsplassen.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2006-04-25:
På vegne av representantene Øyvind Korsberg, Per Ove Width og meg selv har jeg gleden av å fremme forslag om utarbeidelse av en ny næringspolitisk strategi for norsk deltakelse i internasjonale forsknings- og utviklingsprosjekter innenfor forsvarsmateriellsektoren.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2006-04-25:
Dette er en viktig sak. Den berører mange og handler om bruk av offentlige midler. Mange, og spesielt næringslivets organisasjoner, har signalisert behovet for åpenhet og rettferdig konkurranse også når det gjelder mindre innkjøp. Det er et grunnleggende prinsipp at konkurranse, likebehandling og åpenhet bør gjelde for alle typer anskaffelser og innenfor de ulike størrelsene. Åpenhet og konkurranse er med på å forebygge eventuelle mistanker om korrupsjon og kameraderi, og det er i alle fall for oss i Fremskrittspartiet et svært viktig prinsipp. Nå har denne saken vært behandlet ganske grundig i komiteen, med en rekke spørsmål. Det har også vært høringer som har belyst dette problemet. Dette er gjengitt ganske godt i innstillingen, og også i de vedleggene som følger saken, så jeg skal ikke berøre det. De svarene som er kommet tilbake på de spørsmålene som er sendt til departementet, viser imidlertid at man kanskje har gått for fort fram, for på spørsmålet om omfanget av frivillig annonsering av offentlige innkjøp under 500 000 kr via Doffin svarer statsråden at det i dag ikke føres noen statistikk på det området, og på en rekke av de spørsmålene som komiteen har stilt, har vi fått ganske uklare svar. Vi har også fått svar som bekrefter at man her er i en gråsone. Vi får fra mindretallets side bare akseptere at flertallet også denne gangen går fram og forsvarer det Regjeringen har gjort, men noe særlig klokt i denne saken synes jeg ikke det er. Til slutt vil jeg ta opp mindretallets forslag.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-04-25:
Takk for god veiledning! Jeg registrerer at statsrådens partifelle, Hallgeir Langeland, fortsatt lever litt i opposisjonstilværelsen, både i forhold til den forrige regjeringen og i forhold til den nye regjeringen. Jeg vil gjerne gjøre representanten Langeland oppmerksom på at den nye regjeringen overhodet ikke har forandret anbudsgrensen i forhold til det som var den forrige regjeringens politikk. Den står helt fast. Det som er et litt underlig faktum, er at i regjeringserklæringen, som ble laget etter at anbudsterskelen ble hevet til 0,5 mill. kr, sier Regjeringen at man skal øke den opp mot 1,8 mill. kr, som er en dramatisk forandring av hele innkjøpsregelverket. Kan statsråden forklare meg og representanten Langeland hva som er bakgrunnen for at Regjeringen ikke tar dette skrittet som de omtaler i Soria Moria-erklæringen, men tvert imot setter i gang en lang vurderingsprosess, som skal gå over to år, i forhold til om man i det hele tatt skal øke anbudsterskelen?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-04-25:
Jeg synes statsråden, og saksordføreren for så vidt, har hatt en ganske misvisende beskrivelse av den høringsprosessen som har vært, fordi man har talt opp antall kommuner som har vært imot denne kunngjøringsplikten. Det ville jo være det samme som å telle opp antall enkeltbedrifter i NHO-systemet som ønsker en slik kunngjøringsplikt. Faktum er at store deler av næringslivet, LO – altså fagbevegelsen – og organisasjoner som jobber mot korrupsjon, klart går inn for en slik forenklet kunngjøringsplikt. Det er et faktum at 6 pst. av kommunene i dette landet rapporterer at de har opplevd korrupsjon eller forsøk på korrupsjon, og det er et faktum at vi har hatt mange større enkeltsaker knyttet til dette i Norge som gjør at vi kanskje alle ser på korrupsjonsproblematikken med litt andre øyne. Er statsråden overhodet ikke bekymret for at det at så mange innkjøp av denne typen blir unntatt fra offentlighetens lys, faktisk kan føre til større korrupsjonsrisiko i norske kommuner, slik som bl.a. LO er?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-04-25:
I denne saka har me i Kristeleg Folkeparti føreteke ein gjennomgang og ei gjennomtenking av fordelar og ulemper med eit kontroll-/byråkratisystem opp mot lettare å gje moglegheiter for kameraderi og andre uheldige, kva skal me seia, korrupsjonsliknande tilstandar. Eg er litt forbausa over regjeringspartia – ja, for det første er eg jo glad, det er jo positivt at dei trur på det gode i mennesket, som dei gjev uttrykk for i ein merknad på sidene 2 og 3, eg skulle ønskje at det hadde kome til uttrykk oftare. Men samtidig er eg litt overraska over at dei set likskapsteikn mellom det å førebyggja korrupsjon og kameraderi og det å gje inntrykk av at korrupsjon i det offentlege er utbreidd, og at dette skal vera ein «anklage» mot norsk næringsliv. Nei, men samtidig kan det vera lurt ikkje å stikka hovudet i sanda, men orientera seg ut frå den verda me lever i, slik som ho fortonar seg for dei fleste av oss. Det er ikkje til å koma frå at me har hatt ein del stygge tilfelle, som me gjerne skulle ha unnvore, når det gjeld offentlege innkjøp, og det ligg så kort tilbake i tid at det å konkludera annleis enn det som mindretalsforslaget går ut på, vil vera å gje feil signal, etter vår oppfatning. Me har òg lagt vekt på at i næringslivet, og spesielt i små og mellomstore bedrifter, er det mange som er positive til ei forenkla kunngjeringsplikt. Dei meiner at det vil sikra marknadstilgang, og det vil gjera det enklare. Me har òg notert oss at både LO og fleire andre nasjonale organisasjonar har slutta seg til at det bør vera ei forenkla kunngjeringsplikt. Ut frå dette har me altså konkludert med at me synest det er både rett og rimeleg å støtta mindretalsforslaget om å innføra ei plikt til forenkla kunngjering ved innkjøp under terskelverdiane. Noko anna vil etter vår oppfatning vera å gje signal som me ikkje ønskjer å gje.