trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2002-06-06:
Kristelig Folkeparti deler fullt ut Fremskrittspartiets utgreiing om ANSAs arbeid som svært nyttig og nødvendig, ikke minst når vi har som målsetting å øke internasjonaliseringen for studentene. Men jeg må spørre om hva som er forskjellen fra nyttår til nå, når Fremskrittspartiet nå kommer med det samme forslaget som de hadde mulighet til å stemme for tidligere. Jo, forskjellen er at Regjeringen i revidert budsjett har tatt tak i ANSAs situasjon, og derfor foreslår en bevilgning på 1,5 mill. kr til å oppgradere IT-systemene. Man ønsker altså ikke omkamp om en sak som ble nedstemt tidligere. Dessuten ønsker Kristelig Folkeparti å fortsette med å se dette i en økonomisk sammenheng, slik at ANSA får en håndsrekning, også fra regjeringspartiene. Det er det fullt mulig å følge opp senere. For Kristelig Folkeparti er det viktig å se dette i en sammenheng, slik vi sier i innstillingen, hvor vi viser til de årlige budsjetter.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-06-06:
Økt internasjonalisering på grunn av ny gradsstruktur – det er vel å ta litt hardt i. Standarder som er internasjonalt gjenkjennelige derimot, det er noe som ville ha bedret internasjonaliseringen ganske øyeblikkelig. Men det ønsker – merkverdig nok – ikke flertallet. Man vil heller ha et annet system. Det har vært bred enighet om hovedprinsippene i meldingen. Komiteen har sågar vært enstemmig under hele behandlingen. Vi har ingen grunn til å komme med synspunkter utover det som ligger i dokumentet, bortsett fra når det gjelder én ting. Det er enda et studium det bør settes spørsmålstegn ved, og det er juridikum. Juridikum har vært utsatt for flere omlegginger – også i den senere tid. Alle disse omleggingene har i det vesentlige vært knyttet til studiets lengde, og dermed har også studiets kvalitetsmessige innhold blitt berørt. Nå skal det ytterligere reduseres, med ett år, for å bli tilpasset normalmodellen på 3+2 år. Dette setter Fremskrittspartiet et stort spørsmålstegn ved, særlig når vi vet at advokatkontorene – som er dyktige, og som mange ønsker å benytte – har ekstremt lange ventelister, at rettsapparatet som sådant ikke klarer å ta unna sakene, og at rekrutteringen er dårlig. Svaret kan umulig være å bruke kortere tid på å utdanne kandidatene og få kandidater med et gjennomgående dårligere kunnskapsnivå – for så å fylle dem opp der. Det vil skade enkeltindividets rettssikkerhet ganske dramatisk. På bakgrunn av alle de tankene som har vært luftet angående de juridiske fakultetenes ekstremt teoretiske vinklinger, har Fremskrittspartiet kommet til at vi bør, dersom man reduserer til normalmodellen, få en mer praktisk tilnærming til faget. Vi foreslår derfor at man innfører et praktisk-juridisk seminar som en integrert del av masterstudiet. Vi tenker oss at dette får en innretning som er tilnærmet sammenfallende med de innretninger som gjelder for det teologiske studium. Vi tror at dette vil bedre kvaliteten og øke rettssikkerheten. Jeg vil på vegne av Fremskrittspartiet ta opp det forslaget som vi står alene om i Innst. S. nr. 188.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-06-06:
Jeg føler at det er nødvendig å svare på en del påstander som synes å henge i luften her. Kristelig Folkeparti var veldig glad for at de hadde fremmet forslag om og lagt inn penger til nye IT-systemer. Dette skal ANSA være veldig glad for, og det er jeg også sikker på at ANSA er. Dette var det helt nødvendig å få gjort, fordi de gamle IT-systemene faktisk hadde kollapset. Hadde man ikke fått disse pengene, så hadde ANSA vært ute av drift. Da hadde et flertall i denne sal måttet ta ansvaret for at dette kontoret var ute av drift. Det vi legger inn nå, er en rådgivningsstilling. Hvis folk går litt i seg selv, vil de erindre at vi før jul i fjor hadde ganske mange runder med regjeringspartiene hvor dette var et tema. De som har vært på Stortinget lenger enn fra i fjor høst til nå, vet at Fremskrittspartiet om igjen og om igjen, både fraksjonen, partiformannen og flere, har tatt opp ANSAs problemer og tvunget igjennom løsninger, både da Lilletun var statsråd og under andre statsråder. Dette vet man hvis man går litt i seg selv. Når det nå blir hevdet at vi ikke har sagt noe om dette i revidert budsjett, er det kanskje en grunn til at vi la dette fram som et Dokument nr. 8-forslag: Revidert budsjett er en revisjon, og bør ikke få puttet inn i seg en lang rekke nye tiltak fordi man har fått dårlig samvittighet.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-06-06:
Jeg vil kort ta opp to ting som er viktige i denne sammenhengen. Det ene er ordet «avkorting», og det andre er ordet «behovsprøving». Lærlinger som er inne i sin – skal vi si – inntjeningsperiode av utdanningen, har et normalt løp på to år i skole og to år i bedrift. Når de er i bedrift, tjener de penger både for bedriften og seg selv. I denne perioden oppstår det en lang rekke problemer, for læreplasser i bedrift har man ikke for alle typer utdanninger alle steder i dette landet hvor det bor folk. Det betyr at hvis man bor på et sted hvor man ikke får læreplass i bedrift, eller kan tegne en lærlingkontrakt med en bedrift, i nærheten av der man bor, så må man bo for seg selv, med egen husholdning, egen husleie, eget matbudsjett osv. Vi vet at bøker og andre ting knyttet til videregående opplæring må betales av den enkelte student. Vi vet også at man ønsker å få innført stipendordninger for dette. Vi vet at Arbeiderpartiet har slått rundt seg med til sammen ca. 200 mill. kr for å bøte på dette problemet, men det blir egentlig bare småpenger. Det som er tungt for lærlingene som ikke bor hjemme, er husleien. I Oslo trenger vi over 2 000 fagarbeidere. Det vet vi, for det har media presentert for oss titt og ofte. For en med lærlingkontrakt med et firma i Oslo – som kanskje kommer fra Hedmark, som kanskje kommer fra Møre og Romsdal – så sier det seg selv at det ikke er mulig å leie en bolig her i byen og betale den med den avkortede tilleggsbevilgningen man får av Lånekassen i form av stipend og lån. Da står disse lærlingene overfor to valg: ekstrajobb, betydelig overtid i den jobben de har, eller å gå på sosialkontoret. Veldig mange gjør det siste og er sosialklienter gjennom hele den delen av sin utdannelse. Dette er de faktiske forhold. Det som er viktig her, er vel ikke hvordan vi vrir på ord i våre egne lovparagrafer, men å titte litt rundt oss, erkjenne at det vi tenkte da vi lagde paragrafene, var bra den gangen, men at tiden har gått ifra oss. En lærling med en husleie i Oslo på 6 000–7 000 kr i måneden kan umulig klare å få dette til å henge sammen. Vi må fjerne avkortingsreglene, og vi må fjerne behovsprøvingen. Og det er det vårt forslag veldig enkelt går ut på, men som flertallet ikke synes er så viktig akkurat nå, fordi vi skal ta det i en annen bolk. Det hjelper ikke de lærlingene som ikke har mat, det hjelper ikke de lærlingene som ikke får dekket sine basisbehov i et velferdssamfunn, og jeg snakker ikke om luksus, jeg snakker om rene basisbehov. Vi beklager at man ønsker å bruke ytterligere tid på dette. Det er kunnskap som burde være velkjent for de fleste av oss som har barn i den alderen, eller som har hatt det ganske nylig. Med dette vil jeg ta opp forslaget fra Fremskrittspartiet og representanten Jan Simonsen.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2002-06-06:
De aller fleste andre partiene har nå hatt ordet. Og for at det ikke skal mistolkes, og at taushet fra vår side skulle tilsi at vi støtter innstillingen med påholden penn, vil jeg bare her fra talerstolen bekrefte at vi fullt ut deler alle konklusjonene i den enstemmige innstillingen. Jeg finner det unødvendig å gjenta begrunnelsen som fremgår av den tilnærmet enstemmige innstillingen. Jeg er sikker på at et av de andre partiene som ikke har hatt ordet – Senterpartiet – deler den oppfatningen.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2002-06-06:
Jeg skal ikke kommentere teoriene til Simonsen. Vi er uenige i at en skal behandle enkeltbevilgninger i saker av denne størrelse og karakter utenom de vanlige budsjettrundene. Men jeg har lyst til fra talerstolen å gi uttrykk for vårt syn på det positive arbeidet vi mener ANSA gjør i forhold til rådgivning overfor studenter i utlandet, og også med hensyn til informasjon overfor potensielle utenlandske studenter her i Norge. I den sammenheng synes jeg det er et viktig perspektiv å registrere et stadig økende antall profesjonelle aktører som har økonomiske interesser i forhold til å rekruttere studenter til utenlandsstudier, og jeg synes at ANSA i samarbeid med det offentlige er en viktig pilar å bygge videre på. Jeg vil også benytte anledningen til å nevne en sak jeg har berørt tidligere, og som gjelder studenter i utlandet. Vi ønsker en utvikling der antallet studenter i utlandet skal øke, ikke bare når det gjelder de som tar utdanning der på full tid, men også når det gjelder de som skal ta deler av en utdanning der mesteparten skal skje i Norge. Blant annet på bakgrunn av informasjon fra ANSA har vi registrert et stadig økende problem med at studenter i utlandet ikke får tilstrekkelig – eller ikke i det hele tatt – juridisk hjelp når saker dukker opp, og det har jo noe å gjøre med rettssikkerheten til en stadig større gruppe av nordmenn i utlandet. Jeg vil bare gjenta dette og oppfordre statsråden og departementet om å ha med seg dette kanskje lille, men i hvert fall viktige perspektiv knyttet opp til utenlandsstudenter, og sikre at dette fanges opp når antallet ute nå vil øke i enda større grad enn tilfellet er i dag.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2002-06-06:
Jeg er glad for at en samlet komite har lagt frem en innstilling som jeg tror kan føre til kvalitetsheving på en rekke av våre studier. Det er veldig positivt. Personlig er jeg veldig glad for at også siviløkonomutdanningen kom inn i det nye studiemønsteret. Grunnen til det er ganske kort den at siviløkonomer etter hvert har inntatt veldig mange lederstillinger i vårt samfunn. Mange av dem kommer i situasjoner hvor det går store penger gjennom bedriftene som de skal håndtere, og det er lett å bli fristet. Det er ikke noe vanskelig å være etisk hvis man aldri blir fristet. Jeg tror det er veldig viktig at nettopp den gruppen får anledning til å fordype seg noe mer i generell samfunnsforståelse og i etiske problemstillinger. Dette å trene på etiske problemstillinger, tror jeg er veldig viktig. Jeg håper da at den ekstra tid som siviløkonomstudiet nå får, blir benyttet ganske ekstensivt på nettopp de to områdene – samfunnsforståelse og etiske problemstillinger.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2002-06-06:
Jeg må bare bekrefte det Vidar Bjørnstad sa, at Senterpartiet støtter denne innstillingen helt og fullt. Vi var enige om at ikke så mange skulle ta ordet, men når alle tar ordet, og noen tar ordet flere ganger, synes jeg det er viktig å si noe om dette. Jeg har lyst til å understreke at jeg er veldig glad for at en samlet komite ikke ønsker at utdanningen skal være så strømlinjeformet som Regjeringen opprinnelig la opp til. Det er viktig at noen studier og noen institusjoner kan kjøre noen andre løp enn 3+2-modellen. Dette vil vi også se i forbindelse med andre saker, bl.a. høyere kunstutdanning, som skal behandles i denne salen senere. Jeg har lyst til å understreke at jeg er veldig glad for at man når det gjelder teologistudiet, får beholde cand.theol.-graden, at det som en faktisk har jobbet med helt siden midten av 1970-tallet – å integrere deler av praktisk-teologisk seminar i det teoretiske studiet – kan fortsette, og at institusjonene blir gitt frihet til å integrere dette på en måte som tjener studentene, slik at de kan bli dyktige prester i Den norske kirke.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2002-06-06:
Først en liten korrigering av innlegget til representanten Simonsen. Han snakket om et budsjettforlik og utelot Senterpartiet, men heldigvis er det andre representanter som har nevnt det. Senterpartiet var altså med i det budsjettforliket. Det er korrekt at et forslag om en ny stilling til ANSA ikke var med i det budsjettet. Det er derfor gledelig, synes jeg, at regjeringspartiene legger inn 1,5 mill. kr til oppgradering av IT-utstyret. ANSAs arbeid er faktisk svært viktig. Særlig i forhold til aggressive agenter fra mange universiteter rundt omkring i verden som driver sin markedsføring, synes jeg ANSA er et viktig redskap for å kunne gi en god informasjon om studiesteder osv. i utlandet. Så vil jeg til slutt si at Senterpartiet i sitt forslag til revidert budsjett faktisk legger inn igjen denne stillingen, med en halv million kroner.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-06:
Et fokus på internasjonalisering i høyere utdanning er viktig. Det Dokument nr. 8-forslaget fra Fremskrittspartiet tar opp om ANSAs situasjon, er et viktig politisk spørsmål. Det arbeidet som ANSA gjør innenfor internasjonalisering og for norske studenter som oppholder seg i utlandet, er viktig. Stortinget har vedtatt et mål som betyr at vi er nødt til å øke antall studenter som tar hele eller deler av utdanningen i utlandet. Verden blir mindre og mindre. Det er viktig at studenter drar ut, opplever og tar del i kultur, i språk og i tradisjoner og tar dette med tilbake. Det er mange måter å gjøre dette på. Det er viktig å styrke universitetene og universitetenes kompetanse når det gjelder utdanningen i utlandet, og også styrke formidlings- og informasjonstjenesten overfor studentene. Det er viktig å fokusere både på stipend og rettshjelp, som det tidligere har vært snakket om, og ANSA er en viktig del av dette. SV slutter seg til den fellesmerknaden hvor man henviser til at dette tar man opp i de årlige statsbudsjetter og i revidert nasjonalbudsjett. Dette handler om edruelighet, og om at vi står på de politiske prioriteringene vi foretar. Når Fremskrittspartiet tar opp dette i et Dokument nr. 8-forslag, men ikke foreslo en styrking av dette i budsjettet, og heller ikke kom med det i det forliket de gjorde med Regjeringen med hensyn til revidert budsjett, så handler det ikke om redelighet. Politikk handler om å fremme forslag, men også om å følge disse opp i det virkelige liv. Fremskrittspartiet tar opp en viktig sak, men det det handler om, er at for å få gjennomført noe, gjennomfører man det i forbindelse med de årlige statsbudsjetter og gjennom de økonomiske prioriteringene de enkelte partier har.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-06:
President! Jeg stemte også feil.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2002-06-06:
Det er ingen i komiteen som ikke anerkjenner det viktige arbeidet ANSA gjør. Derfor fremmet også Regjeringa forslag om å bevilge 1,5 mill. kr til oppgradering av IT-utstyr i revidert budsjett. Når flertallet ikke sier ja til denne bevilgningen, er det ikke fordi vi ikke verdsetter den jobben ANSA gjør, men rett og slett fordi det er et budsjettspørsmål. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre har, som saksordføreren sa, fremmet forslag om en bevilgning til en ekstra rådgiverstilling. Da ble vi nedstemt av flertallet, bestående av Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Fremskrittspartiet. Jeg har ikke vært stortingsrepresentant så forferdelig lenge, men jeg har vært stortingsrepresentant lenge nok til å forstå én ting, nemlig at om man skal ha muligheter til å få gjennomslag for noe, må man ta det opp i forbindelse med budsjettbehandlingene. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre foreslo en slik ekstra bevilgning i budsjettbehandlingen, men ble nedstemt. Helt til slutt ønsker jeg kort å kommentere et par forhold. I Fremskrittspartiets særmerknad i innstillingen står det: «Det er ingen tvil om at rådgivningstjenesten var sprengt i fjor høst da ANSA så seg nødt til å ansette en ny rådgiver. Denne avgjørelsen har skapt økonomiske problemer for organisasjonen.» Ja, nettopp derfor ønsket vi å bevilge ekstra penger i budsjettet i fjor til en slik rådgiverstilling. Når representanten Evje fra talerstolen sier at hun «beklager at dette punktet ikke var mulig å få med i vårt budsjettforlik», kan jeg si at Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre også beklager at det ikke var mulig – men det stod altså ikke på oss. Parallelt med behandlingen av dette Dokument nr. 8-forslaget har det foregått en forhandling om revidert budsjett. Da foresvever det meg noe merkelig at pengene til en ekstra rådgiverstilling overhodet ikke var en prioritert post fra Fremskrittspartiet i disse forhandlingene.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2002-06-06:
: Det er prisverdig at forslagsstillerne setter søkelyset på den økonomiske situasjonen til lærlinger i den videregående opplæringen. Komiteens flertall viser imidlertid i denne innstillingen til at lærlinger også i dag har rett til stipend og lån, på linje med alle andre elever i den videregående skolen. Det vil si at lærlinger under 19 år som bor hjemme, kan få støtte behovsprøvd mot forsørgerens og egen økonomi, og at lærlinger under 19 år som bor på hybel, kan få utdanningsstipend på 3 385 kr pr. måned uavhengig av egen eller foreldrenes økonomi. Men siden lærlinger, til forskjell fra elever, har en lærlinglønn, går altså 60 pst. av hver krone de tjener, til fratrekk i utdanningsstipend og lån. Lærlinglønn regnes som såkalt arbeidsfri inntekt, og det trekkes derfor fra første krone. Men hvis lærlingene på samme måte som elever har en ekstrajobb, kan de tjene opp til fribeløpet som nå er økt til 5 200 kr uten trekk i stipend eller lån. I tillegg kan lærlingene får støtte i elleve måneder pr. undervisningsår, mens andre elever i videregående skole normalt får støtte i ti måneder. Det samme flertallet mener at en realitetsbehandling av dette forslaget bør vente til den bebudede gjennomgangen av støtteordningen fra Lånekassen til unge i videregående opplæring, slik at man kan få se dette i en helhet. I den forbindelse ber flertallet spesielt departementet vurdere behovet for endringer i støtteordninger som gjelder lærlinger. Fra Arbeiderpartiets side vil jeg legge til at vi klart ser behovet for å bedre stipendordningen i den videregående opplæringen, og vil komme tilbake til dette når vi skal behandle revideringen av Lånekassens ordninger. Med disse ord anbefaler jeg komiteens innstilling.
Henrik Rød (Fremskrittspartiet), 2002-06-06:
President! Jeg stemte feil.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-12-06:
For ordens skyld: Senterpartiet har ingen representant i justiskomiteen. Jeg har stor tiltro til Senterpartiets forsvarspolitikk. Det har vel vist seg at Senterpartiet er ganske kapabelt og kompetent i forsvarspolitikken. La meg understreke at når det gjelder både forsvarspolitikk, sikkerhetspolitikk og utenrikspolitikk, har det historisk sett vært – og er fremdeles – en veldig bred enighet i dette stortinget. Det borger for sikkerhet for den enkelte borger i dette landet, men også for vår anseelse ute i de organisasjoner vi samarbeider i og er medlem av, og i de organisasjoner som vi er avhengige av å forhandle med, les: NATO, som vi er medlem av, og selvfølgelig EU, som vi er nødt til å forholde oss til for å ivareta våre interesser. Jeg er helt sikker på at vi vil ha en forsvarspolitisk bredde på linje med den som vi har inngått som forlik i år, også i årene framover. Jeg var veldig bevisst på i mitt innlegg å understreke at det forsvarspolitiske forliket vil bestå også gjennom ulike alternative regjeringskonstellasjoner. Det er det som er hensikten med et slikt forsvarspolitisk forlik. Det har vært utvist veldig stor grad av vilje både fra Arbeiderpartiet og fra regjeringspartiene under prosessen med budsjettinnstillingen i komiteen for å få til enighet ikke bare om tallstørrelser og om den strukturen som lå til grunn i vår, men også om merknadsskriving. Denne brede sikkerhetspolitikken, som ikke minst Arbeiderpartiet og Høyre garanterer for også i utenrikspolitisk sammenheng, håper og mener jeg vil bestå også framover.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-12-06:
Jeg var i grunnen litt i tvil om denne replikken var rettet til meg eller til Bjørn Hernæs. Jeg antar at representanten Width får god anledning senere i dag til å komme med replikker både til Bjørn Hernæs og til statsråden. La meg først understreke at Arbeiderpartiet slutter seg fullt ut til det som står i proposisjonen om de målsettinger som man har for å få flere kvinner inn i Forsvaret, også de formuleringene som antyder at dette er en form for det jeg vil kalle moderat kvotering. Det betyr rett og slett at når kvinner søker om opptak, skal de tas opp når de fyller minstekravene. Nå er ikke jeg i tvil om at det finnes en rekke dyktige og spreke unge kvinner i dette landet som ikke bare fyller minstekravene, men som fullt ut er i stand til å konkurrere med menn på flere områder i Forsvaret. Jeg tror for øvrig at Forsvaret nettopp er en institusjon som har godt av å få flere kvinner. Det ligger en målsetting fra dette stortinget tidligere om at vi skal ha flere kvinner inn i Forsvaret. Forsvaret er vel nå snart den eneste institusjonen som har en såvidt lav andel kvinner. Jeg vil også vise til at det utvalget som har gått gjennom statushevende tiltak for vernepliktige, også har kommet med forslag om at kvinner skal tas inn til sesjon. Det vil si at vi framover kan komme til å få en situasjon hvor man også tar unge jenter inn til sesjon, og på den måten får muligheten til å ta ut de beste kvinnene på frivillig grunnlag.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-12-06:
Først vil jeg si at jeg er uenig i beskrivelsen av NATO og av de transatlantiske relasjonene. Jeg mener at det man ser etter toppmøtet i Praha, er en økende selvbevissthet hos de europeiske medlemslandene i NATO. Det har vært jobbet veldig intenst av Lord Robertsen ikke bare for å få til den prestisjefylte utvidelsen, som betyr at NATO er i ferd med å bli en integrerende politisk kraft i Europa, men også for å gi NATO større autoritet i forhold til f.eks. USA, at man da skal få en arbeidsfordeling mellom de europeiske landene om Prague Capabilities Commitment, altså nisjekapasiteter fra de enkelte land. Jeg tror dette vil gi en større grad av likestilling mellom de europeiske NATO-landene og USA. Ikke det at Europa på noen som helst måte kan måle seg med USA, men det vil i hvert fall gi en økende selvbevissthet, som også er interessant i forholdet mellom de europeiske landene i NATO og de delvis samme landene i EUs sikkerhets- og forsvarspolitikk. Når det gjelder det rakettskjoldet som representanten Bjørklund tok opp, er det bare vedtatt en utredning om dette. Det betyr at det ikke er fattet noe vedtak om et slikt rakettskjold. Og siden NATO er en konsensusorganisasjon – dette vil bli behandlet også politisk i Norge før man kommer så langt som til overhodet å være i nærheten av å fatte et vedtak om at dette skal innføres – så vil vi måtte behandle dette på en skikkelig og grundig måte. Det er ingen hemmelighet at Arbeiderpartiet har vært skeptisk til dette tidligere. Dette vil bli gjort til gjenstand for en grundig politisk debatt.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-12-06:
Senterpartiet går inn for en lavere budsjettramme enn det forlikspartnerne gjør. Det tar jeg til etterretning. Så reduserer Senterpartiet bevilgningene til Nasjonal sikkerhetsmyndighet med 5 mill. kr i sitt alternative budsjett. Og de står sammen med SV om en merknad som er noe kuriøs, fordi den er basert på én personalsak som avdekker «svak egenkontroll i NSM». NSM opprettes 1. januar som direktorat, så jeg antar at dette dreier seg om den gamle Sikkerhetsstaben. Men jeg er også noe forundret over Senterpartiets holdning til Nasjonal sikkerhetsmyndighet, tatt i betraktning at hvis det er noe vi trenger i en antiterrorberedskap framover, er det økt satsing på etterretning. Jeg vil også minne om de flertallskonstellasjonene som vi hadde ved behandlingen av St.meld. nr. 17 for 2001-2002 for nettopp å styrke både nasjonal og internasjonal etterretning. Så står det i Senterpartiets valgprogram for inneværende periode at Senterpartiet går inn for en integrert ledelse av Forsvarsdepartementet og Forsvarets overkommando. Verken i forsvarsreformen fra i vår eller i dagens innstilling er Senterpartiet med på integrert ledelse. De står tvert imot sammen med Fremskrittspartiet og er imot. Senterpartiet har gått veldig høyt på banen bl.a. i klasebombesaken, og har sågar lagt inn et eget Dokument nr. 8-forslag om nasjonalt forbud. Innser ikke Enoksen og Senterpartiet at nettopp slippet av to klasebomber på Hjerkinn til tross for de instrukser og det stortingsvedtak som fantes, understreker behovet for en integrert ledelse og både horisontale og vertikale rutiner som sikrer at slikt ikke skjer?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-12-06:
Nå er det slik at Venstre ikke sitter i forsvarskomiteen. Jeg er derfor litt usikker på om Venstres parlamentariske leder egentlig følger med i forsvarsdebatten, eller om hun i det hele tatt har lest innstillingen i dag eller for den saks skyld innstillingen som ble vedtatt her i huset 19. juni i år, om gjennomføringen av forsvarsreformen. Det har vært presisert fra forlikspartnerne, som altså er Arbeiderpartiet og regjeringspartiene – vi står sammen om hver eneste merknad i begge de nevnte innstillinger – at Heimevernet er og skal være en av de viktigste delene av Forsvaret i en antiterrorberedskap. Og det er også på den bakgrunn komiteens flertall, som da består av de samme partiene, har bedt om en utredning om Heimevernets framtidige organisering for å modernisere Heimevernet til å bli tilpasset en antiterrorberedskap, med bl.a. vekt på økt differensiering. Det er også slik at de samme partiene selvfølgelig slår ring om og står fast ved den allmenne verneplikten, som for øvrig nå er besluttet å være det som Forsvaret til enhver tid definerer som behov, og som tidligere har blitt definert som rundt 50 pst. av den mannlige befolkningen. Men ser ikke Venstres parlamentariske leder at det faktisk er behov for å drøfte ulike tiltak for å styrke verneplikten når det er såvidt få i ungdomskullene som tar verneplikten? Ser ikke Venstres parlamentariske leder at det er behov for å drøfte f.eks. dette med å ta kvinner inn til sesjon, som også ligger i forslaget fra Vernepliktsutvalget, som nå befinner seg i Forsvarsdepartementet? Og ser ikke Venstres parlamentariske leder at vi må se på incentiver for at de beste tar verneplikt?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-12-06:
La meg først få understreke det statsråden har gitt uttrykk for. Det er enighet mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene om en fireårsstrategi med samsvar mellom struktur, volum og finansiering av Forsvaret. La meg også få legge til at i motsetning til representanten fra Fremskrittspartiet er jeg veldig stolt av at NATOs generalsekretær Lord Robertson og også militære og politiske ledere som forsvarskomiteen møtte i USA, gir Norge ros for at vi er et av de første landene som nettopp går til en slik «streamlining» og restrukturering av Forsvaret tilpasset nye trusler. Når enigheten er så stor, blir spørsmålet kanskje litt mindre viktig – men likevel: I en tidligere replikk til representanten Hernæs tok Gunnar Halvorsen opp det som skjedde en sen kveld eller natt mellom Fremskrittspartiet og Høyre, hvor det da ble slik at Forsvarsbygg ble pålagt å selge eiendom for ytterligere 100 mill. kr utover budsjettet på 100 mill. kr. For i år har det bare vært mulig å selge for 60 mill. kr. Det er grunn til å anta at de 100 millionene som da er lagt inn som en del av inntektene i forliket mellom Fremskrittspartiet og Høyre, er fiktive penger. Det vil altså si at Forsvarsbygg ikke greier å få inn de midlene. Dessuten skal de jo ikke pløyes tilbake til Forsvaret, men så vidt jeg skjønner, til avgiftskutt på campingvogner, motorsykler og hva det nå enn er. Da er mitt spørsmål: Når vi kommer til høsten 2003 og skal behandle en ny omgrupperingsproposisjon for budsjettåret 2003, og Forsvarsbygg bare har solgt for 90 mill. kr, er det da slik at 110 millioner skal trekkes ut av forsvarsbudsjettet fordi Finansdepartementet skal bruke det til avgiftskutt på campingvogner?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-12-06:
La også meg, aller først, få lov til å komme med en kort kommentar til representanten Ballo, som kom stormende inn i salen, og stormet ut igjen. Jeg skal selvfølgelig ikke kommentere det han sa om Mehamn-ulykken. Den er det en kommisjon som holder på med. Men jeg må – i likhet med representanten Hernæs – bare få understreke at når det gjelder «Operation Enduring Freedom» og ISAF-operasjonen, har disse operasjonene vært behandlet i åpent storting en rekke ganger, senest 25. oktober i år, da vi behandlet siste tilleggsbevilgning for inneværende år, altså den som dreide seg om deployeringen av F-16-styrkene. Det har vært debatt når utenriksministeren har hatt sine redegjørelser. Han hadde en i høst som var spesifikt rettet mot Afghanistan, Midt-Østen og Irak, hvor det var en grundig Afghanistan-debatt og en gjennomgang av situasjonen i Afghanistan, både når det gjelder «Operation Enduring Freedom», FN-styrkene og den humanitære innsatsen, som det er et veldig sterkt behov for. Jeg vil også vise til at vi om noen dager skal ha et møte i Norge i Afghan Support Group, hvor Afghanistans president kommer. Så har jeg etter Bjørklunds svar til Gunnar Halvorsen tidligere i dag konstatert at SVs holdning til NATO best kan sammenlignes med Dagbladets holdning til statskirken: Man er mot statskirken, men for kvinnelige prester og homofile i Kirken. Man er altså fortsatt mot NATO, like innbitt som tidligere, uansett hvordan NATO utvikler seg, men man ønsker å bidra til at NATO utvikler seg i positiv retning. Jeg er faktisk litt overrasket over at ikke SV endrer standpunkt til NATO, for NATO er ikke lenger en rikmannsklubb, eller en vestlig allianse. Det er en allianse som nå er en integrerende politisk kraft i Europa, og den er i ferd med å utvikle seg til en alleuropeisk sikkerhetspolitisk allianse som gir ikke bare trygghet, men kanskje først og fremst tilhørighet for en del nye land i Øst-Europa. Det er også interessant hvordan de europeiske landene i NATO nå på en måte er et slags alternativ også til EUs sikkerhets- og utenrikspolitikk. Og når Bjørklund ikke ser på EU som noe alternativ, må jeg spørre hva som er den sikkerhetspolitiske alliansen, eller den sikkerhetspolitiske tryggheten, som Norge skal ha. Jeg må nok også legge til – i likhet med representanten Hernæs – at jeg skvatt ganske høyt i stolen da Bjørklund nærmest antydet at det beste ville vært om Taliban-regimet forble i Afghanistan.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-12-06:
Jeg kunne kanskje blitt stående her! Jeg skal ikke bruke lang tid, men vil understreke tre ting. For det første støtter komiteen omgrupperingsproposisjonen for inneværende år og også den basisen som ligger for denne omgrupperingsproposisjonen, som både er budsjettet for inneværende år og de tilleggsbevilgninger som har funnet sted etterpå, både den fra juni og ekstrabevilgningene til utenlandsoperasjonene. Så finner jeg grunn til, selv om vi slutter oss til omgrupperingsproposisjonen, å påpeke at det flyr store penger her. Disse omgrupperingene omfatter flere og flere kapitler for hvert år. Jeg vil gi to eksempler fra denne talerstolen: Større utstyrsanskaffelser reduseres med 226 mill. kr i forhold til budsjettet for inneværende år, og Fellesfinansierte bygg- og anleggsarbeid reduseres med 125 mill. kr i forhold til vedtatt budsjett. Jeg skulle gjerne likt å se hvilke andre departementer eller andre områder i statsforvaltningen som skalter og valter med penger på denne måten, som har så store summer som flyr ut og inn av statsbudsjettet, og som med et pennestrøk bare kan fjerne 200 mill. kr fra et budsjettkapittel i forhold til vedtatt budsjett, uten at vi blunker. Jeg tar opp dette også fordi det ligger et forslag i Stortinget om ny kapittelstruktur som vil skape enda større enheter på Forsvarsdepartementets budsjett. Vi slutter oss selvfølgelig til denne omgrupperingsproposisjonen. Det skulle bare mangle! Dette er budsjettsituasjonen i Stortinget for inneværende år. Dessuten er det også slik at vi har en fireårsperiode som vi nå budsjetterer ut fra. Likevel vil jeg nok be om at Forsvarsdepartementet og Forsvaret tar budsjettering litt mer alvorlig og er litt mer presise i forhold til det som ligger i de årlige omgrupperingsproposisjonene som vi får til Stortinget til behandling.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2002-12-06:
Jeg vil gjerne takke komitelederen for at hun anla et bredt perspektiv på denne debatten og på innstillingen. Noe av tanken bak det brede forliket var jo nettopp at vi skulle få et så robust forsvarsbudsjett at hvis – hvilket selvfølgelig alle gode krefter måtte forby – vi skulle få et maktskifte, ville allikevel forsvarsforliket stå ved makt, slik at vi kunne sikre forutsigbarhet for Forsvaret. Nå arbeides det jo på et høyere plan enn i den enkelte komite med å få til et slikt maktskifte på et eller annet tidspunkt. Arbeiderpartiet har – så vidt jeg forstår – som høyt profilert politikk å få til et regjeringssamarbeide med SV og Senterpartiet. I går debatterte justiskomiteen sin innstilling, og der var det nettopp konstellasjonen Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet som hadde samlet seg om et mindretallsforslag, mot de øvrige partiene. Nå blir vel disse prosessene neppe avgjort i forsvarskomiteen, men vi får stelle med våre ting og ta forsvars- og sikkerhetspolitisk ansvar. Jeg har lyst til å spørre komitelederen om hun er enig i at et scenario à la det vi i går så i justiskomiteen, altså et forlik om forsvarsspørsmål mellom Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet, må fortone seg som et skrekkscenario, ut fra et forsvars- og sikkerhetspolitisk perspektiv.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2002-12-06:
Jeg setter alltid pris på at folk ber om hjelp, så jeg skal gjøre så godt jeg kan. Det er ikke mer vanskelig enn at det ligger en ambisiøs målsetting i budsjettforslaget. Jeg kunne kanskje til og med antyde at det der ligger en slags underliggende formening om at Forsvarsbygg kunne ha vært mer aktiv i arbeidet med å selge eiendommer, og at dette er et sterkt incitament – kall det gjerne en marsjordre til Forsvarsbygg – om å intensivere arbeidet med å få avviklet den store mengde anlegg som Forsvarsbygg har fått ansvaret for å avvikle, fordi Forsvaret ikke lenger har bruk for dem. Uten å blande det for mye inn i bildet tror jeg representanten Halvorsen har en viss sans for kjøpmannskapets muligheter, begrensninger og utfordringer. Det ligger ikke noe annet i dette budsjettforslaget enn en klar beskjed til Forsvarsbygg om å utvise godt kjøpmannskap og gå aktivt inn for å få avviklet de bygninger og de arealer som Forsvaret ikke lenger har behov for. Jeg har ingen forutsetninger for å bestride at det er en målsetting som departementet oppfatter som mulig å oppnå, og da går jeg ut fra at vi iallfall vil ønske Forsvarsbygg lykke til med det arbeidet. Og så får vi eventuelt komme tilbake til det. Jeg tror kritikken vil bli mindre hvis de klarer å selge for mer enn det vi har sagt, enn om det skulle bli vesentlig mindre enn det som er i budsjettet.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2002-12-06:
Jeg er glad for at representanten Bredvold understreket at ett drap er ett drap for mye. Det blir nokså meningsløst å stille forskjellige drap opp mot hverandre, hvis man holder fast ved den måten å tilnærme seg problemet på. Det som er saken, er at vi har kommet til – og Regjeringen har stått klart på det – at den oppmerksomhet av negativ art som det blir rundt ulykker med HV-våpen, ikke tjener Forsvarets og Heimevernets interesser. Hvis vi kanskje aksepterer at vi som sitter på Stortinget, ikke er all verdens spesialister på dette, og så aksepterer at Forsvarssjefens og ikke minst GIHVs anbefaling må tillegges stor vekt, burde vi ha kommet et skritt nærmere en forklaring på hvorfor vi går inn for inndragning av tennstempel som et strakstiltak, og en innfasing av kammerlåser i et to-treårsperspektiv. Det er rett og slett Forsvaret selv som sier at det ikke tjener Forsvarets interesser at disse våpnene er usikret rundt i de tusen hjem, og de sier også at den ubetydelige forlengelsen av reaksjonstiden i aller høyeste grad er til å leve med for Forsvaret. Jeg tror at vi burde kunne bli enige om, tatt i betraktning den voldsomme negative mediefokusering som enhver tenkelig ulykke med HV-våpen får, at vi burde være tilfreds med at Regjeringen foretar de strakstiltakene som nesten hele mediebildet og store deler av vårt politiske miljø stod sammen om etter den tragiske ulykken på Kongsvinger, uavhengig av at det, som komitelederen sa i sitt hovedinnlegg, neppe var et spontandrap, men et nøye overlagt og planlagt drap. Til tross for det mener vi at Forsvarets interesser – og Forsvaret mener det selv – er best ivaretatt ved at vi sikrer våpnene på den måten som Regjeringen har foreslått.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2002-12-06:
Jeg må vel kanskje få lov til å si at kreativiteten fra såkalt ytre høyre og ytre venstre ikke er spesielt stor. Det er kanskje slikt som skjer hvis man stiller til replikkordskifte med forhåndsskrevne replikker. Men det kan jo så sett være. En ganske plutselig reaksjon fra min side var at i forsvarssammenheng må det vel være bortimot et sjokk for SV å komme i en flertallsposisjon. Det at de nå står sammen med regjeringspartiene og Arbeiderpartiet om et forsvarspolitisk virkemiddel, er så vidt uvanlig at jeg i og for seg forstår at det påkaller replikkunst fra representanten Bjørklund. Når det gjelder selve innholdet i spørsmålet, kan jeg bruke det siste minuttet til å gjenta det jeg sa i sted. Oppstusset og medieoppmerksomheten rundt ethvert uhell med HV-våpen er av en slik karakter at vi er kommet frem til at det ikke tjener Forsvarets interesser. Dette er like sterkt understreket av Forsvarssjefen som av Generalinspektøren for Heimevernet. Og jeg – for å si det rett ut – besitter ikke den våpentekniske kompetansen som gjør at jeg vil bestride at dette er fornuftige tiltak, som har helt ubetydelige konsekvenser for beredskapen. Det er altså tiltak som HV selv ber om, og da synes jeg at det er hyggelig at vi for en gangs skyld kan inkludere SV i et tiltak som er med på å få til et bedre og tryggere, og dermed et mer effektivt, forsvar for landet vårt.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2002-12-06:
Først kort innom justissektoren: Jeg har også registrert at velgerne var så vise at de sørget for at Senterpartiet ikke ble representert i alle stortingskomiteer, deriblant justiskomiteen. Før jeg kler meg helt i sekk og aske, vil jeg avvente stemmegivningen i Stortinget når det gjelder alliansebyggingen på justissektoren. Men jeg kommer eventuelt tilbake til saken, og da med stor glede hvis det skulle vise seg at jeg har tatt feil i realiteten og ikke i formalitetene. Så til Forsvaret. Det er grunn til å spørre hva som har skjedd med det tidligere forsvarspartiet Senterpartiet. De stod sammen om rammen på 118 milliarder kr for så lite som et halvt år siden, og klarer altså i løpet av de siste månedene å redusere rammen med hele 2 milliarder kr. At de har andre prioriteringer innenfor rammen, så vi også i juni, men nå har altså 2 milliarder kr forsvunnet i løpet av disse månedene. Og så er det da den evinnelige omkampen som Senterpartiet bedriver når det gjelder regionfeltet, denne gang i hvert fall i intimt samarbeid med SV. Jeg har lyst til å spørre: Dette forslaget, hvor de ber om at et forskningsmiljø med miljøkompetanse skal gjennomføre en uavhengig analyse, kunne representanten Enoksen være så vennlig å fortelle oss hvem denne uavhengige kompetansen er? Jeg går ut fra at det er mer enn Natur og Ungdom man har i tankene. Og så til merknaden om miljøforurensning i skytefelt generelt, hvor Regionfelt Østlandet nevnes sammen med Halkavarre og andre skytefelt. Når det gjelder Regionfelt Østlandet, vil Senterpartiet ikke bygge det, men når de bruker Halkavarre og andre skytefelt i samme setning, må jeg spørre om Senterpartiet er motstander av de skytefeltene som Forsvaret har i Norge på generell basis, og ikke bare Regionfelt Østlandet. Ellers har de et forklaringsproblem med sin ordbruk sammen med SV.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2002-12-06:
Hvis jeg får lov, president – jeg tror heller ikke det vil bli bruk for det!
Bjørn Hernæs (Høyre), 2002-12-06:
Representanten Olav Gunnar Ballo hadde en gjestevisitt i stortingssalen, han forsvant like fort som han kom. Jeg må bare få lov til å konstatere at det å gjenta uriktige påstander om igjen og om igjen, gjør ikke at de uriktige påstandene blir mer riktige. Det har vært en rekke debatter om Afghanistan i Stortinget, i åpen stortingssal. Vi hadde en helt åpen debatt i Stortinget i oktober 2001 før vi sa ja til deltakelse. Det er vel den deltakelsen representanten Kjetil Bjørklund beklager så meget førte til at Taliban-regimet ble skiftet ut. Vi hadde Afghanistan-debatt i åpent storting ved begge de anledningene vi har fornyet og forlenget vår deltakelse, i mai – hvis jeg husker riktig – og i oktober. I tillegg til det har vi hatt NATO-debatt, og vi hadde utenriksministerens redegjørelse i oktober. Jeg kan ikke huske at representanten Olav Gunnar Ballo verken har vist interesse for eller har deltatt i noen av disse debattene. Men det som jeg må anta er problemet, er at disse vedtakene er gjort av et samlet storting, med unntak av SV. Det er vel det som er problemet, at SV ikke får gjennomslag for sin unnvikende og unnfallende politikk overfor det regimet som det var så tvingende nødvendig å avskaffe i Afghanistan. Men jeg registrerer igjen at Kjetil Bjørklund mente det var en bedre idé at Taliban-regimet skulle utlevere bin Laden til et annet muslimsk land. Det må jo da innebære at Taliban-regimet skulle fortsette sin menneskeforaktende oppførsel overfor befolkningen i Afghanistan. Noen annen logisk konsekvens av at man istedenfor å gå inn og avskaffe regimet, skulle la dem få lov til å utlevere bin Laden, synes jeg er talende for SV, men det gir altså ikke partiet noen som helst rett eller anledning til å påstå at vi ikke har debattert denne saken på en åpen måte i Stortinget.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-12-06:
Innledningsvis vil jeg si at det er nesten rørende å høre Hernæs her, hvor enige Høyre og Arbeiderpartiet er. Alt dette må jo ha skjedd på Arbeiderpartiets premisser. Jeg synes at i forsvarssaker har Høyre nå mistet all troverdighet og sin profil fra tidligere år. Men nok om det – det kan vi ta en annen gang. Dette er en replikk til Marit Nybakk. Jeg har bare lyst til å spørre om noe som hun ikke kom inn på, og som står i innstillingen. Det gjelder kvinner og kvotering. Jeg vet at Arbeiderpartiet er veldig opptatt av kvotering og synes det er veldig bra. Det synes for øvrig ikke Fremskrittspartiet. Derfor vil jeg bare ha Marit Nybakk til å bekrefte Arbeiderpartiets syn på kvotering. Det står nemlig i innstillingen: «Det arbeides» – hva nå det er for noe – «for å øke andelen av kvinner og personer med innvandrerbakgrunn til Forsvaret. Fra og med skoleåret 2002/2003 vil kvinner som fyller minstekravene til grunnleggende befalsutdanning og krigsskoleutdanning, bli kalt inn til opptak ved skolene. De kvinnelige aspirantene som blir kalt inn, skal gis nødvendig prioritet, dersom de er kvalifisert til å gjennomføre utdannelsen. I tillegg skal det gjennomføres tiltak for å øke opptaket av kvinner ved Forsvarets stabsskoleutdanninger.» Jeg lurer på om Arbeiderpartiet kan si meg hva de tiltakene eventuelt er. Nå er det ikke de som har laget innstillingen, men jeg vet at de støtter det som står der. Jeg lurer også på hva som menes med at «det arbeides». Det uttrykket blir brukt i tide og utide når man egentlig ikke har lyst til å si hva det dreier seg om. Mener virkelig Arbeiderpartiet at kvinner skal prioriteres selv om de kun fyller minstekravene? Er det ikke diskriminerende for kvinner å bli opptatt på de vilkårene?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-12-06:
Representanten Leif Lund kan stole på både Fremskrittspartiet og Width når det gjelder forsvarsspørsmål. Vi har i vårt alternative budsjett lagt inn mer penger, og det vet representanten Leif Lund godt. Han vet også at vårt alternative budsjett naturligvis blir nedstemt. Derfor synes vi det er viktig å sikre et budsjett som i hvert fall gir noe til Forsvaret. Men vi har omprioritert innenfor rammene, som også representanten Leif Lund har registrert, og det synes vi er viktig. Vi vil altså flytte penger til den spisse enden i Forsvaret, og det synes vi må være et bra bidrag når vi dessverre blir nedstemt i vårt alternative budsjett, som ville gitt atskillig mer til Forsvaret.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-12-06:
Ja, jeg må være så uhøytidelig at jeg må si at jeg er ikke enig med Lord Robertson, jeg synes ikke hans utsagn om Norges forsvar er så bra. Det er hyggelig for forsvarsstatsråden vår at hun får slike meldinger, og det har hun jo brukt i ulike sammenhenger. Men jeg tror ikke det er helt riktig, og det pekte jeg på også i mitt innlegg når det gjaldt budsjettene. Der har riktignok NATOs generalsekretær sagt at vi begynner å gjøre en god jobb, og at vi gjør en god jobb i forhold til å modernisere Forsvaret. Det gjør vi, vi arbeider aktivt for å modernisere Forsvaret. Men samtidig bygger vi Forsvaret ned, og det forundrer meg derfor at det kan komme slike uttalelser som at Norge gjør det bra. Jeg synes ikke vi gjør det så bra. Og når jeg i mitt innlegg peker på at bidraget til Forsvaret i forhold til vårt BNP er altfor dårlig, så står jeg for det. Jeg kan ikke på noen måte se at disse uttalelsene som kommer fra NATO, er helt korrekte.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-12-06:
Det er riktig, som representanten Bjørklund sier, at vårt budsjett ligger på 123,6 milliarder kr, mens Regjeringens budsjett er på 118 milliarder kr. Men det er tross alt gjort et flertallsvedtak om dette, og da må vi bare registrere at slik er gjort og forholde oss lojalt til et slikt vedtak. Men det er klart at vi i enhver situasjon vil stresse denne summen og fremheve at det er for lite til Forsvaret, som jeg har sagt tidligere, og vi vil også stresse den summen som vi ligger inne med i vårt alternative budsjett. Når det gjelder Irak, er det et spørsmål som er veldig betent, naturligvis. Jeg mener at Norge her, som jeg også sa i mitt innlegg, må bidra til at vi slukker branner – dette er jo ikke bare en brann, dette kan bli langt mer – på et tidlig tidspunkt og på et tidspunkt hvor ikke en slik prosess som eventuelt vil foregå i Irak, kan få lov til å utvikle seg. Derfor synes jeg det er viktig at det blir truffet tiltak på et veldig tidlig tidspunkt, tiltak som går på at man kanskje må gå inn og ta ut Saddam Hussein, og dermed prøve å få landet på fote igjen før Saddam Hussein får lov til å bruke og utvikle de våpenarsenaler han med stor sannsynlighet innehar. At Norge må delta i en slik sammenheng, er jeg ubetinget helt klar på at vi må, for det er vårt bidrag til å slukke branner utenfor våre egne landegrenser. Jeg tror at dette er en så stor sak at det kan være av største viktighet for hele verden. Som sagt: I nesten uansett hvilken form man må gå inn, vil jeg støtte det.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-12-06:
Det var hyggelig å høre statsråden komme med en del positive opplysninger, bl.a. om at vår tilstedeværelse i Nord-Norge økes, som hun sa. Hun sa også at den ytre kystvakt økes. Det høres jo litt selvmotsigende ut i forhold til det jeg forstår, når to private kystvaktfartøyer ikke blir innleid, og vi kanskje må redusere ytterligere. Men det finnes sikkert en forklaring på det. Ellers må jeg si at jeg er litt forundret over at man til de grader lar seg blende av skryt. Fagmilitære råd er da ikke alltid riktige. Det sitter noen her borte som sikkert kan bekrefte det. Jeg synes jo det i noen grad noen ganger, og jeg tror også i dette tilfellet, sier mest om dem som kommer med disse skrytesalvene. Det jeg egentlig ville komme litt inn på igjen, er det som har stresset mange her i dag, og det er HV og de tingene som nå gjøres i forhold til kammerlås, som vi er helt uenig i, som vi har sagt tidligere, og som vil forandre på Heimevernets egenart og struktur, før man har fått den gjennomgangen man etterlyser. Man gjør altså tingene i omvendt rekkefølge. Man må jo gi mange dispensasjoner, og hvordan har statsråden tenkt konkret at dette skal gjennomføres? Det tar f.eks. to år – det er ikke noe strakstiltak – å få inndratt kammerlåsene, og de må gi dispensasjoner, kanskje til reserveoffiserer som skal trene, til medlemmer av skytterlag som skal trene, og andre som er entusiastiske i Heimevernet, som vi vet vi har mange av. Hvordan har statsråden konkret tenkt å gjennomføre dette tiltaket?