trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Eg trur vi må ha ei rekkje tiltak viss vi skal ha effektiv kontroll og tilsyn på norske vegar, også med tungbilaktørane. Det gjer at det f.eks. er vesentleg hyppigare kontrollar av vinterdekk og kjetting på grensa, og tollvesenet samarbeider no tettare med Statens vegvesen for at også dei skal kunne gjere den typen kontrollar. Det betyr at når først bilen stoppar for fortolling, får vi uansett kontrollert han. Problemet er at det har vist seg å vere større utfordringar enn det, så vi må kontrollere fleire plassar enn berre på grensa. Ta f.eks. køyre- og kviletidsføresegnene. For ein sjåfør som har vore i Noreg ei veke, er det avgjerande at vi også kan stoppe køyretøyet på kva punkt som helst i Noreg, sjekke at ein overheld køyre- og kviletidsføresegnene, og at ein ikkje er påverka av alkohol, noko som gjer at vi har ein effektiv kontroll i alle delar av landet. Det skal vi fortsetje å trappe opp, og vi skal gjere det i lag med transportnæringa(presidenten klubbar) og kjøparar av transporttenester. (presidenten klubbar)
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Det er ei rekkje tiltak. Eit av dei er at Noreg har jobba lenge for å få innført krav til vinterkompetanse – også i heile EU-området – som gjer at sjåførar som køyrer inn i Noreg med varer frå Europa, noko Noreg er heilt avhengig av, er meir kompetente til å køyre på vegane våre. Det kjem no. Det er bra. Det er eit viktig og rett steg. Skjerpa krav til dekkutrusting er eit anna. Den generelle politikken vi gjennomfører for reelt sett å halde ved like vegane våre betre – fleire midtdelarar og betre utbygd vegnett – reduserer også risikoen for møteulukker, som er hovudutfordringa for tungbiltransporten. Alle vi som jobbar med dette, har nok den felles lagnaden at vi reelt sett må finne fleire ulike tiltak i mange delar av transportsektoren for å lukkast, og regjeringa kjem til å bidra til det.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Transportkjøparane har ei sjå til-plikt som gjer at dei skal følgje opp transportørane dei leverer frå. Eg har den siste tida hatt fleire møte med mange av dei som kjøper transporttenester. Dei peikar på fleire ting dei kan gjere, og vil gjere, for også å styrkje sin eigen kontroll av det. Vi veit likevel at ein del av den transporttenesta som opererer i Noreg, ikkje har utspring i Noreg. Ho er basert på at Noreg er eit land som treng handel for å få landet til å gå rundt. Vi importerer mange av dei varene vi treng i det daglege. Det betyr at det kjem utanlandske transportørar inn. Difor er den regelverksutforminga vi får EU med på no, dei krava vi får EU med på, vesentlege bidrag for å heve kompetansen til sjåførane som skal til Noreg. Så må ein fortsetje med kontrollane, vi må føre effektive, risikobaserte tilsyn heile tida, slik at vi kan stoppe dei køyretøya som ikkje har noko på norske vintervegar å gjere.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
For å få bedre togtilbud må man ha flere togsett, og man må ha baner som går på strøm – særlig i Trøndelag. I Trøndelag har man faktisk jobbet i over 40 år for å få elektrifisert Trønderbanen. Og alt var egentlig klart til å starte, inntil statsråden valgte å bygge ned organisasjonen, fordi det kom til å bli ca. 250 mill.–300 mill. kr dyrere – altså omtrent det samme som det koster å pakke inn NSB med et nytt navn, etter det vi har hørt i går og i dag. For å få flere passasjerer må man kanskje bruke pengene på flere togsett. Forstår statsråden at trønderne rister oppgitt på hodet og etterspør litt sunnmørsk nøkternhet for at pasientene skal få et bedre togtilbud? Hva er det Vy skal bidra med i denne sammenhengen?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
«Gjennom karbonfangst og -lagring kan Norge sikre utslippsfri energi til Europa og samtidig tilby europeisk industri lagring av CO 2 – i tråd med det Parisavtalen ber om. Det vil kunne bli en stor og viktig industri for Norge. Da vi fant olje og gass, stimulerte vi til teknologiutvikling ved at staten tok nesten hele regningen, mot at selskapene betaler nesten 80 pst. i skatt av inntektene. USA skal nå gi skatterefusjon for hvert tonn CO 2 som renses og lagres. Vil regjeringen innføre en slik klimarefusjonsordning i Norge?»
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg spurte ikke om fullskalaprosjektet, men om en klimarefusjonsordning i Norge, og om regjeringen tenker på det. USA vedtok nå i februar en lov som gir selskapene skatterefusjon for hvert tonn CO2 de renser og lagrer. Jeg hører en statsråd som riktignok har gjort noen prioriteringer, men her er det lite planer og lite visjoner. Hvis ikke Norge melder seg på her, vil muligheten glippe. Vi bør ha en ambisjon om at vi skal levere CO2-fri energi til Europa, og vi burde i aller høyeste grad se på en klimarefusjonsordning som overgår USA sin, for raskere å realisere lønnsom fangst og lagring av CO2, og for å sikre overgangen til CO2-fri energitilførsel i Europa. Hvorfor vil ikke regjeringen se på løsninger som vil gi norske muligheter til å skape disse verdiene overfor et europeisk marked i første omgang?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Norge må se på løsninger som passer oss. Det er jeg helt enig med statsråden i. Hvis man f.eks. tar mål av seg til å omdanne norsk gass til hydrogen, kan vi fortsatt bruke det norske rørsystemet til Europa samt rørene som frakter gassen inn på kjøkkenet i England og ned til kontinentet. Å erstatte dette systemet med kraftledninger vil innebære enorme kostnader og sannsynligvis utsette overgangen til klimavennlig kraft. Det handler nettopp om å se Norges fortrinn og Norges muligheter. Vi kan med andre ord sikre utslippsfri energi til Europa ved å rense bort CO2 og lagre den på havbunnen, akkurat det Parisavtalen og klimapanelet ber oss om. Samtidig gir det oss muligheten til å rense eksisterende industri og dermed på sikt øke lønnsomheten og tiltrekke oss flere i Norge, sikre norske investeringer. Hvorfor vil ikke regjeringen se videre på en slik type løsning, men holder på bare ett spor?
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2019-03-13:
Jernbanereformen ble satt i gang i 2013, og formålet var oppsplitting av selskapet og konkurranseutsetting. Hva skjer? Togmateriell AS eier togene, Mantena driver vedlikehold på togene, Bane NOR bygger ut jernbanen, Baneservice drifter og vedlikeholder infrastrukturen, Jernbanedirektoratet koordinerer transport og har ansvar for konkurranseutsetting. Enkelt? Nei. Tydelige ansvarslinjer? Nei. Helhetlig strukturstyring? Nei. Da vi hadde ansvaret for planleggingen, var målet å øke frekvensen og kjøpe og kjøre dobbelt sett med tog, sier NSB-sjefen. Hva skjer? Vi våkner opp med den store navnesaken til 300 mill. kr, Flirt-tog står parkert rundt omkring i Oslo, Akershus og Drammen, man klarer altså ikke å ta unna rushtrafikken. Hvem er ansvarlig for å få orden på dette og på hvilken måte?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-03-13:
50 pst. av de økningene som statsråden skryter av på investeringer i jernbanen, var det Senterpartiet som forhandlet fram i budsjettet for 2014. Senterpartiet sa blankt nei til en jernbanereform, i motsetning til regjeringen. Det statsråden står her og gjør, er at han skylder på andre, og så gjemmer han seg bak skjørtene til styret i NSB og sier at det var konkurransekraften styret var opptatt av. Men det er ene og alene statsråden og regjeringen som har satt i gang denne galskapen, med oppsplitting av selskap innenfor jernbanen, med konkurranseutsetting, med nye direktører med millionlønn, med navnebytte og antagelig også framover med en mulig privatisering. Det er også ene og alene statsråden som kan stoppe denne galskapen, for det spørsmålet avgjøres ikke av styret. En kan ikke gjemme seg bak styret; det avgjøres av generalforsamlingen. Det er ikke styret som skal avgjøre om man skal sløse bort disse pengene på et nytt og helt uforståelig navn, det er Fremskrittspartiet og statsråden. Hvorfor skal han sløse bort de pengene på dette her?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-13:
Det er mange av mine tidligere kollegaer i NSB som var triste i går. NSB mistet først skinner og stasjoner, så vedlikehold, og med denne regjeringens jernbanereform har NSB mistet billettene, togene, og i går mistet NSB identiteten. Navnet er derfor bare symbolet. Det er en del av en fremmedgjørende, nyliberal, privatiserende og oppsplittende politikk pakket inn i orwellsk nytale. Og alt vi har fått, er flere direktører og noe som snart bare er et bemanningsselskap på skinner, som heter Vy. Vi kunne heller ha satset på jernbanen. For disse 280 mill. kr kunne vi økt kapasiteten for sovekupeer med nesten 50 pst. Kapasiteten hadde blitt utvidet med nesten 100 000 sengeplasser årlig. Og vi vet at kapasiteten er mer enn sprengt på både Bergensbanen og Dovrebanen. Hva ville vært best prioritering – nytt navn eller nye soveplasser?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-13:
Det er ikke rart at ansattes representanter i styret har forståelse når selskapet verken har ansvaret for tog, skinner, vedlikehold, billetter eller noe som helst annet enn bemanning. Det er nettopp derfor jeg sier at dette bare er et symbol på den oppsplitting og privatisering av jernbanen som denne regjeringen har stått for. Hva er så resultatet for det hele som nå krones med seier med et nytt navn? Jo, det er en prislapp på 1,4 mrd. kr og også et utall nye direktører med millionlønn. Det er det vi vet. Jeg lurer på om statsråden er fornøyd med denne jernbanereformen når man ser hvordan folkets eiendom nå skifter navn, blir splittet opp, anbudsutsatt, Go-Ahead – hvor er dette på vei?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-13:
Vi må ha nok ansatte for å se og hjelpe hvert enkelt barn i barnevernet. Statsråd Ropstad viser ofte til kompetanseløft for de ansatte i sine svar om den manglende bemanningen, og vi er alle enige om at det er fint med etterutdanning, men de ansatte selv sier at det hjelper fint lite når barnevernet ikke klarer å holde på kompetansen. Det er så tøffe arbeidsforhold, dårlig samvittighet fordi man ikke har tid til å hjelpe dem som trenger det, og så stor slitasje at undersøkelser viser at nesten en tredjedel slutter i jobben i løpet av et år. De har ikke tid til å bruke kompetansen sin når de har 30–40 barn å ha ansvar for, med hver sine familier, og de slutter. I barnevernstjenesten i Halden, f.eks., som jeg besøkte for litt siden, sa de ansatte at de i tillegg ikke har tid til å sende de ansatte på etterutdanningskurs i Oslo fordi det brenner på jobb hjemme. Hvorfor ser ikke statsråden dette?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-03-13:
Noen ganger virker det som om det er et mål for Fremskrittspartiet og regjeringen å gjøre livet litt vanskeligere for alle som jobber innenfor samferdselssektoren, eller som jobber med transport i Norge. Ta sjøfolk – regjeringen syntes det var altfor gærent at de hadde et hyretillegg som de ikke skulle betale skatt av. Med Fremskrittspartiet i regjering må man betale skatt av det, for sjøfolkene har det så bra. Ta anleggsarbeiderne som bygger vei i landet vårt, og som bor på brakkerigg – finansminister og Fremskrittsparti-leder Siv Jensen syntes det var for gærent at de skulle få det skattefritt og ha en fordel av å bo på brakkerigg, de skulle betale skatt av kosten og losjiet som de hadde. Eller ta dem som jobber i norsk jernbane nå – hvis man tar tog, snakker med folk, er det masse usikkerhet, masse utrygghet, og ikke minst har de som renholder togene, opplevd at deres arbeidsvilkår har blitt dårligere. En annen stor transportnæring er norsk taxinæring. Det er nesten 16 000 folk som jobber i norsk taxinæring, og som gjør en kjempeviktig jobb hver dag. De binder Norge sammen. Vi har en taxinæring som er overalt, alltid, til alle døgnets tider, rundt omkring i hele Norge. Hva har de opplevd med dagens regjering? Jo, de har opplevd et høringsutkast, at en skal deregulere hele næringen og slippe mange nye aktører til, som skaper stor uro. Det er det ene. Det andre de har opplevd, er et avgiftssjokk når de skal kjøpe nye drosjer. Fra desember til januar økte f.eks. avgiften på en Caravelle med rundt 200 000 kr – et direkte angrep på lønnsomheten i næringen. I tillegg har de opplevd at momssatsene først ble økt fra 8 til 10 pst., så fra 10 til 12 pst., noe som gjør at lønnsomheten går ned på hver tur. I Granavolden-plattformen står det at man skal prøve å harmonisere momssatsene ytterligere. Kan statsråd Jon Georg Dale nå si til alle dem som kjører drosje, at det er nok avgifter, at det er nok avgiftshopp for norsk drosjenæring? Eller kommer det en ny runde i neste statsbudsjett?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-03-13:
Nå har jeg vært og møtt drosjesjåfører rundt omkring i hele Norge. Forrige uke var jeg i drosjesentralen i Os utenfor Bergen – Terje Søviknes’ og Fremskrittspartiets tidligere utstillingsvindu. Alle sjåførene der var knalltydelige på hvor uklok den dereguleringen regjeringen nå legger opp til, er. Den kommer til å ødelegge næringen deres. De ble rammet kraftfullt av det som har skjedd når det gjelder avgifter på store, tunge drosjer, som f.eks. en Caravelle, som skal ta rullestolbrukere. Jeg dro derfra til Kvam og møtte den lokale kommunestyrerepresentanten fra Høyre, som kjørte handikapdrosje og sa: Dette kommer til å være de siste årene jeg kjører handikapdrosje, for jeg har ikke råd til å investere i en ny drosje om tre år. Samferdselsministeren er ansvarlig for drosjenæringen. Mener samferdselsministeren at det er en god utvikling når sentral etter sentral, sjåfør etter sjåfør, sier at de ikke tror det er en framtid i næringen med det som nå skjer? Og var det et uklokt vedtak å øke avgiftene så mye som man gjorde før jul?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-03-13:
Representanter fra regjeringspartiene skylder på ESA i denne saken. Når EU og ESA sier hopp, hopper regjeringa uten å tenke på om det er nødvendig, og uten å tenke på resultatet for folk flest. Drosjepolitikken i dag er en del av kollektivpolitikken, og regjeringa ønsker å ødelegge en beredskap som finnes over hele landet. Dagens drosjer er ikke i strid med retten til fri etablering, og det kan begrunnes i allmenne hensyn. Man kan undres: Er det egentlig større sosiale og geografiske forskjeller som er målet for den bebudete endringen i lovverket, og vil regjeringa igjen innføre løsarbeidersamfunnet og legge til rette for sosial dumping? For det er ikke ESA vi trenger å «please» i denne saken.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-03-13:
Jeg registrerer at ministeren og regjeringsrepresentanter snakker om helt ulike ting. Dette er en sak som opptar taxinæringen veldig, og statsrådens regjeringspartnere er veldig opptatt av at det kun er ESAs skyld at man ønsker å innføre dette. Spørsmålet vi egentlig skal ta stilling til, er: Skal vi ha taxi overalt alltid eller kun der det lønner seg, på gunstige tider av døgnet? Bestemor på bygda som skal til lege, kan ikke ta taxi dersom det ikke er et grunnlag for å drive i bygda, og bestemor i byen har ikke råd til å ta taxi til nyttårsselskapet fordi prisene går i været når det er spesielt gunstig. Med hensyn til den geografiske beredskapen: Ser ikke statsråden at dette frislippet ødelegger et mobilitetsnett som finnes over hele landet, og som alle kan bruke i dag?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-03-13:
Skrekken er at noen skal møte en trailer på tvers. Vi i Stortinget har en nullvisjon, en visjon om ingen drepte eller hardt skadde i trafikken. Når de utenlandske tungtransportørene har to til tre ganger større risiko for ulykker enn norske sjåfører, tenker vi at det er kjempeviktig å få på plass erfaring og kompetanse i det å kjøre på norske vinterveier. Vi må gjerne ta med hele Europa, men jeg tenker at det aller viktigste nå er å få stoppet sjåfører uten kompetanse på de norske – og de nordnorske – vinterveiene. Vi har ikke tid til å vente på hele Europa. Vi har de vanskelige kjøreforholdene og mye last, så det må vi få på plass i Norge med en gang. Og jeg tenker: Hva er gjort for å håndheve transportkjøpers ansvar?
Steinar Karlstrøm (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Taxinæringen har en viktig rolle i sentrale strøk og ikke minst i distriktene. I områdene uten kollektivtrafikk er drosje ofte den eneste muligheten. Drosjenæringen, med kvalifiserte sjåfører, gir en god beredskap. I noen områder har man til og med begynt å ha hjertestartere i bilene og være med på den gode beredskapen. Ansatte frykter å bli løsarbeidere i en næring der en går tilbake til en svart og ukontrollerbar økonomi. Det fikk jeg vite av taxinæringen i går. Mitt spørsmål går på uniformering. I høringen er kravet at det skal være et skilt på 40 mm – det er 4 cm – for å synliggjøre at det er en drosje. Drosjen bør uniformeres mest mulig. Det bør synliggjøres at det er en drosje, og man forventer at det er en kvalifisert sjåfør som sitter i drosjen – og ikke minst at sjåføren har noe å leve av. Vil statsråden vurdere å endre kriteriene for uniformering og sørge for god nok kompetanse hos sjåførene?
Steinar Karlstrøm (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Er statsråden bekymret for det som kommer framover, at vi vil få en anbudsutsetting av drosjenæringen, og at man dermed vil få dårligere materiell, dårligere biler, i denne næringen, som er så viktig?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-13:
Mitt spørsmål går til klima- og miljøministeren. For en måned siden ga regjeringen Nussir ASA tillatelse til gruvedrift ved Repparfjorden i Finnmark. 2 mill. tonn tungmetallholdig gruveslam vil årlig bli dumpet i fjorden. Dette tilsvarer 17 lastebillass i timen hver dag rett ut i en fjord som er gitt spesialbeskyttelse for å ta vare på et utvalg av de viktigste laksebestandene våre. Utvalget som har evaluert mineralloven, sier helt tydelig at det skal gjennomføres en helhetlig vurdering når tillatelser gis. Det skal inkludere miljø og bærekraft, selv når dette har vært vurdert før. Statsråden lanserer i dag en nullvisjon for plast, men han har altså ikke en nullvisjon for gruveslam i havet. Det synes jeg er underlig. Mitt spørsmål er: Hvilke miljøvurderinger mener statsråden at det skal gjøres i forbindelse med denne typen gruveprosjekter – som åpenbart skal gjøres i forbindelse med plast?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-13:
Selv om man har de formuleringene i regjeringsplattformen, gis det nå tillatelse til å dumpe gruveslam i en ny fjord. Selv om vi har forsøkt å stanse dette tidligere, er det nå driftstillatelsen gis. I tildelingen av driftskonsesjonen fra Nærings- og fiskeridepartementet til Nussir er det ikke blitt gjort en helhetlig vurdering. Det henvises til at dette er gjort tidligere. Man har ikke vurdert ny informasjon, og det gjøres ingen egne vurderinger. Mener statsråden at Nærings- og fiskeridepartementet foretok en helhetlig vurdering av miljøkonsekvensene da de ga driftskonsesjonen til Nussir ved Repparfjorden, som mineralloven faktisk krever at skal gjøres?
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-13:
Vi har jo en nullvisjon. Det er helt sentralt i både Jeløya-plattformen og Granavolden-plattformen at i denne perioden skal det ikke gis nye tillatelser til sjødeponier. Når det gjelder den tillatelsen som nå ble gitt, var det en driftstillatelse som ble gitt av næringsministeren. Denne saken har vært oppe tidligere. Vi i Venstre har selv vært med på å ta det opp i Stortinget i et Dokument 8-forslag – i 2015, var det vel – hvor man hadde forslag om at man ikke skulle gi noen tillatelse i Repparfjorden. Det ble nedstemt av et bredt flertall – Fremskrittspartiet, Høyre, Senterpartiet og Arbeiderpartiet. Så det har vært oppe i Stortinget. Det var også oppe i 2016, da utslippstillatelsen ble gitt og man fikk det siste avslaget på klager i saken. Så når jeg står her som nestleder i Venstre, er det ikke noen tvil om at Venstre hele tiden har vist at dette er et prosjekt som vi er imot. Det har vært oppe i Stortinget, et bredt flertall har gått inn for at man skal tillate dette. Vi har en enighet i regjeringen om at vi ikke skal ha noen nye gruvedeponier i denne stortingsperioden. Min oppgave nå er å sørge for at det i forbindelse med den tillatelsen som er gitt, er god overvåkning, at det ikke er avfall som går ut av de 8 km2 som er definert å være innenfor dette deponiet, og at det ikke gir noen negative effekter utover akkurat det området som tillatelsen er gitt for.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-13:
Den tillatelsen som er gitt under det ansvaret jeg har etter forurensingsloven, ble gitt i 2016. Det som er gitt nå, er en driftskonsesjon. Som sagt: Dette har vært oppe i Stortinget, og det er et bredt flertall som har gått inn for dette – Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet. Det som har vært forhandlet om, og enighet om, i regjeringen, både på Jeløya og – videreført – på Granavolden, og som er mitt ansvar, er at det ikke skal gis noen tillatelser i denne stortingsperioden.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-13:
Nå har vi virkelig fått en bevegelse; det er mange som rydder plast. Fra 2013, da man fikk et borgerlig flertall i Stortinget igjen, var innsatsen på plass, den var på 10 mill. kr. Nå bruker vi 70 mill. kr, som ble tildelt i går, til tiltak både for å rydde og for å forebygge. I tillegg har man støtten internasjonalt, hvor vi nå har bistandsprogram på over 400 mill. kr. Så det er en betydelig innsats for å redusere plastavfall i havet. Jeg reiser til Nairobi i dag for å ta neste steg, også for å drive fram en internasjonal avtale om plast. Det trenger vi. Er det noe område vi virkelig driver framover, er det det å begrense den forurensningen som vi ser. Når det gjelder Repparfjorden, er det som jeg har sagt tidligere: Venstre har vært imot dette. Regjeringen har sagt at vi ikke skal ha noen nye sjødeponier, og dette prosjektet har dessverre hatt bred støtte i Stortinget fra Senterpartiet, Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-13:
Min oppgave er å sørge for at den tillatelsen som er gitt i Repparfjorden, ikke gir noen negative miljøkonsekvenser utover de 8 km 2 som tillatelsen er gitt for. Det må vi ha et omfattende system for å overvåke og sørge for at dette ikke berører noe utover akkurat det området som det har vært strid om. Jeg refererte tidligere hvorfor det er blitt vedtatt. Når det gjelder å ta tak i de 8 mill. tonn med plastavfall som går i havet hvert år – det er nå ingen havområder hvor det ikke er plast, det er ingen dybder hvor det ikke er noe plast – krever det et mye større og mer omfattende arbeid. Det krever det vi gjør her. Opprydningstiltakene har vi økt fra null til nå å dele ut over 70 mill. kr, som vi gjorde i går. Vi skal stadig vekk profesjonalisere dette arbeidet. Vi må begrense den unødige bruken av plast. Vi må også komme dit at vi forbyr engangsplast. Vi skal følge opp så raskt som mulig de EU-prosessene som handler om plast, og vi skal jobbe fram en internasjonal avtale. Det er krevende, men det arbeidet skal vi gå videre med.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-13:
Vi skal fortsette med den politikken som vi har. Det som er viktig, er at en på stadig flere områder nå ser at klimatiltakene også driver næringsutviklingen. Innenfor skognæringen ser en spesielt at vi med innblandingskravet for biodrivstoff har gitt forutsigbarhet, som gjør at en nå har mange flere aktører som er på vei til å investere i produksjon av avansert biodrivstoff i Norge, som også gjør at skognæringen får bedre konkurransevilkår, gjennom at de skal kunne selge ikke bare stokken, men også kvist og annet, som er et tillegg for å få utnyttet også dette. Dette er ett område hvor vi er med på å drive fram en mer lønnsom skognæring. Samtidig er det dette å ta treet mer i bruk – også som byggemateriale. Dette ligger både i Jeløya-plattformen og vel også i Granavolden-plattformen som et tiltak. Så det å utvikle bedre prosjekter for også å ta treet mer i bruk kommer til å være viktig i årene framover.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-13:
Det er overhodet ikke noen motsetning. Vi må oppnå flere ting samtidig. Vi skal også ivareta det biologiske mangfoldet i Norge. En av de store utfordringene er tapet av natur internasjonalt – ikke bare global oppvarming. Vi har de fleste rødlistede artene i skogen. Derfor trenger vi også å ta mer vare på skogen i Norge. Så vernemålet om 10 pst. ligger der, og vi driver det framover med større kraft enn noensinne tidligere. Samtidig må vi klare å utnytte skogen, som jeg sa i mitt forrige innlegg. Vi håper å få på plass en enighet med EU om felles mål om utslippsreduksjoner i 2030 – at vi får det på plass, også med en sak til Stortinget i løpet av våren. I vår referansebane, som vi melder inn, legger vi også opp til at vi kan ha en betydelig økning av skogsdriften i Norge uten at det vil føre til at vi må bokføre utslipp. I dag hogges det omtrent 11 millioner kubikkmeter. Muligheten vil være opp mot 15 millioner, 16 millioner kubikkmeter.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-13:
Om det er moderne eller gammeldags – jeg tror nok kvaliteten på de planene som er, er gode. Det sier Miljødirektoratet, og det sier alle. Det som er spørsmålet – som jeg også uttalte før 2017 – er at det er ingen grunn til å overstyre en kommune dersom man har et alternativ. Det er der spørsmålet er. Det er ikke tatt noen beslutning om statlig plan eller ikke. Det vi trenger å gjøre, er å se mye bredere på hvordan vi skal behandle farlig avfall i årene framover. Da handler dette om, som vi skriver i både Jeløya-plattformen og Granavolden-plattformen, at vi skal ha en utredning om hvordan vi kan redusere mengden farlig avfall. Mye av det som går til Langøya i dag, er knyttet til Kronos Titan og svovelsyre som deponeres, og som så nøytraliseres sammen med flyveaske produsert i Norge og internasjonalt. Så her må man se på hvordan det er nødvendig å deponere, eller om det kan gjøres på andre måter. I tillegg har 200–250 bedrifter farlig avfall som også deponeres på Langøya. Hvorvidt dette deponeres fordi det er mest kostnadseffektivt, eller om det ikke finnes alternativer i dag, er det vanskelig å si. Mitt utgangspunkt er at vi må se på helheten: Hvordan skal vi behandle farlig avfall i Norge? Det er hovedoppgaven vi har nå. Og så må det gjøres konkrete beslutninger om hvor vi til slutt skal ha et deponi. At det vil være et behov for deponi selv om vi klarer å redusere mengden, tror jeg det er vanskelig å unngå. I dag er det gjort tiltak på Langøya sånn at deponiet kan være fram til 2024–2025, så det er ingen tvil om at vi har kort tid på oss for å gjøre et ganske omfattende arbeid.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-13:
Jeg kan ikke redegjøre for hva som er gjort før jeg selv kom i denne posisjonen, men det som er gjort mens jeg har vært her, er at man har gått videre med planprogrammet for Brevik. Det har også vært en konsekvensutredning, og en har fått høringsuttalelser i tilknytning til den. Ellers har jeg selv vært på befaring både hos Kronos Titan, på Langøya og i Brevik. Vi har også hatt møter med både NOAH og aktører fra Nesset kommune i forbindelse med det som skjer i Møre og Romsdal.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-13:
Jeg skal følge opp de tre punktene som ligger i Granavolden-plattformen. Det ene er å se på om vi kan redusere mengden farlig avfall. Det andre er at vi skal ligge helt i front for utvikling av sirkulær økonomi i Norge. Det tredje er at vi skal sikre at vi har tilstrekkelig deponikapasitet for farlig avfall. Hvordan det skal gjøres, må jeg komme tilbake til.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-13:
Ellinor Madland har i dei siste åra rydda området rundt Lima i Gjesdal kommune. Eigenhendig plukka ho eit halvt tonn søppel i 2018. Ho er blant over 100 000 menneske i dette landet som frivillig går rundt omkring og plukkar søppel, bl.a. på den store strandryddedagen, som vi arrangerte i fjor, i forfjor osv., og som sikkert mange i denne salen har vore med på. Mange i heile befolkninga har deltatt i det prosjektet. I fjor sa miljøministeren til NRK at det store engasjementet «viser at det norske folk har våknet opp, erkjent problemet og er villig til å ta tak i det». Kva er beskjeden frå miljøministeren til alle dei 100 000 menneska som har rydda og plukka søppel frå havet kvar dag, når den same regjeringa har gitt tillating til å dumpe 2 mill. tonn gruveslam i nettopp havet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-13:
Dette held ikkje. Vi har ein miljøminister som sit i ei regjering som nettopp har gitt tillating til å dumpe 2 mill. tonn tungmetallhaldig slam i havet, samtidig som ein heiar på alle dei menneska, over 100 000, som kvart år plukkar søppel frå nettopp havet. Ser miljøministeren verkelig ikkje det hyklerske i det at ein på den eine sida ber folk ta ansvar og plukke søppel, erkjenne alvoret, og på den andre sida gir tillating til å dumpe enorme mengder avfall i nettopp havet? Kvart år blir det sleppt ut rundt 8 mill. tonn plast i verdshava. 2 mill. tonn gruveslam har ein gitt tillating til å sleppe ut i Repparfjorden. Det er openbart for alle oss andre at dette er ei stor sjølvmotseiing. Ser statsråden det?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Dette er en alvorlig sak. Tusen utenlandske vogntog kolliderte med bilister på norske veier i fjor. I 80 pst. av tilfellene var det sjåføren som hadde skylden. Vi i Arbeiderpartiet har foreslått en rekke tiltak – som har blitt nedstemt – for en mer seriøs transportbransje. Vi mener det må være så strengt at de som kommer hit, har alt i orden for norske forhold. I tillegg har andelen gods på vei økt og vil øke. Vi har innbyggere som ikke tør å kjøre på veiene våre, og overføring av gods til bane er avlyst. Transportbransjen ønsker et nordisk samarbeid, og det haster. Hva slags tiltak som kan gi varig virkning, planlegger regjeringen nå – ikke minst i samarbeid med landene rundt oss?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2019-03-13:
La meg først takke for et veldig viktig spørsmål fra representanten Henriksen. Jeg har et stort engasjement for sårbare barn, og barnevernet er ekstremt viktig for å møte dem på en god måte og ikke minst forebygge, slik at familiene kan sikre en trygg oppvekst. Jeg har registrert at Arbeiderpartiet har hatt et stort engasjement for barnevernet og også har fremmet et eget representantforslag. Det er jeg veldig glad for, og jeg kan love representanten her og nå at mange av forslagene som Arbeiderpartiet fremmer, vil regjeringa følge opp. Jeg er også glad for at det har kommet mange flere ansatte i barnevernet de siste årene. Fra 2013 til 2017 ble det 1 150 flere ansatte i barnevernet. Jeg mener det er viktig med flere ansatte, og det var en høyere vekst under denne regjeringa enn det var under den forrige regjeringa. Det vi har gjort, har vært å gi kommunene rom til å kunne ansette. Jeg mener oppriktig at kommunene selv vet best om det er en ekstra helsesykepleier eller en ekstra ansatt i barnevernet som er viktigst å prioritere akkurat der og da. Det ansvaret mener vi vel begge at kommunene fremdeles skal ha. Representanten viser til kompetansereformen og reformarbeidet vi har i barnevernet. Vi kommer til å sende en ny barnevernslov ut på høring i løpet av ganske kort tid. Der kommer jeg nettopp til å legge vekt på at en skal styrke kompetansen, og at en også skal gjøre noen organisatoriske endringer som jeg tror vil bidra til at en kommer tidligere inn og får bedre forebyggende innsats. Det at kommunestyrene f.eks. får bedre oversikt over hvordan situasjonen i deres lokale barnevernstjeneste er, tror jeg er ekstremt viktig for prioriteringene de gjør. Og så skal vi være inne med Fylkesmannen i samtale med kommuneledelsen og være tett på og følge opp dersom det er en alvorlig situasjon i den aktuelle kommunen.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2019-03-13:
La meg først understreke at jeg nettopp sier at antallet ansatte har en betydning, og at jeg er glad for at det er en kraftigere økning av antallet ansatte i barnevernet under denne regjeringa enn det var da Arbeiderpartiet styrte. Men jeg må også si – om det er lov å si det – at det er direkte utidig av Arbeiderpartiet å gå så høyt på banen når det gjelder bemanningsnorm. Hvis en leser representantforslaget til Arbeiderpartiet, og jeg har vært opposisjonspolitiker i åtte–ni år og fremmet ulike forslag, står det altså: «Veiledende kriterier for bemanningsnorm i barneverntjenesten bør utredes.» Det kan ikke bli mer vagt. Men det er jo nettopp fordi en bemanningsnorm i barnevernet ikke vil være like treffsikker. Skal en gå etter antallet innbyggere i kommunen? Det blir krevende, for vi vet at det er ulike levekår i ulike kommuner. Skal en gå etter antallet saker? Det er krevende, for vi vil jo nettopp at det skal komme flere bekymringsmeldinger og flere saker på bordet, og hvis en gjør det, vil det være et incentiv for kommunene til å få ned antallet bekymringsmeldinger. Vi er opptatt av bemanning, men vi vil løse det på en annen måte enn Arbeiderpartiet ønsker.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2019-03-13:
La meg igjen understreke at det har blitt en høyere vekst i antall ansatte i barnevernet under denne regjeringa på grunn av at kommunene har prioritert det. Det er fordi kommunene sitter nærmest og vet hvordan situasjonen i den enkelte kommune er. Det er ikke sånn at jeg som barneminister kan sitte i Oslo og vite akkurat hvordan situasjonen er i hver enkelt kommune. Derfor er jeg, tro meg, og i alle fall de fleste av partiene her enige om at kommunene sitter nærmest og vet best hva de skal prioritere. Vi kommer også til å jobbe for å sikre flere ansatte framover, men jeg har lyst til å returnere spørsmålet til Arbeiderpartiet. Når de i sitt representantforslag ikke går inn for en bemanningsnorm og utfordrer meg på hvorfor vi ikke ville gå inn for det, vil jeg utfordre tilbake. Hva skal en legge til grunn for den bemanningsnormen? Er det antall innbyggere, er det saker? Det vil ikke være treffsikkert nok. Derfor er jeg opptatt av å gi kommunene gode rom, styrke kommunene og stole på at de gjør de riktige prioriteringene for å forebygge bedre og for å få et bedre barnevern.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2019-03-13:
Men jeg synes dette er et veldig viktig spørsmål, så jeg vil gjerne besvare det. For dette er barn som er i en ekstremt sårbar situasjon, så det å gi de ungene som skal på institusjon – som heldigvis bare er en liten andel av de som er i barnevernet – et godt oppfølgingstilbud, synes jeg er veldig viktig. Derfor er jeg glad for representantens engasjement, både skriftlig og muntlig. Men la meg først korrigere: Det var 60 av de institusjonene som var plukket ut etter en risikovurdering. Av alle – flere hundre – institusjoner som er i landet, ble det plukket ut et begrenset utvalg, nettopp fordi en fryktet at det kunne være risiko for at det var avvik der, og det er riktig at det ble oppdaget avvik i 60 pst. av dem. Jeg mener det er uakseptabelt. Derfor er vi veldig tydelige på – og det vil jeg gjøre helt klart – at i institusjoner der det oppdages avvik, skal avvikene tettes snarest mulig, og vi kommer til å følge opp dette. Mye av det er langsiktig, men vi har allerede satt i verk mange tiltak på bakgrunn av de avvikene og sviktene som en har sett tidligere, og vi kommer også til å følge opp den rapporten som er kommet nå.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2019-03-13:
La meg først understreke at når jeg peker på at økt bemanning er viktig, og at jeg er glad for at det har vært en økt bemanning under denne regjeringa, er det jo nettopp fordi jeg viser til at det også er kommunenes ansvar, og jeg er glad for at de tar det ansvaret. Vi har gitt kommunene god økonomi – selv om kommunepolitikere sikkert aldri vil nikke bekreftende til det – bare for i år er det en økning på 2,4 mrd. kr i frie inntekter. Og de har brukt midlene til å prioritere barnevernet, og det er jeg glad for. Men så sier jeg at fra statens side er vi opptatt av å stille kompetansekrav, det vet jeg at representanten også er opptatt av, og fremmer forslag om at det skal innføres. Det ønsker vi skal komme. Vi er opptatt av å gjøre de organisatoriske endringene som vi tror vil gjøre barnevernet bedre. Noe som bekymrer meg, er f.eks. at det er en turnover på opp mot 30 pst. i barnevernet. Sånn kan vi ikke ha det. Det er krevende når så mange slutter så fort, og jeg tror det bl.a. handler om å få en enda bedre utdannelse, men også bemanning, som representanten er opptatt av.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2019-03-13:
Før helgen fikk jeg avslag på grått papir fra statsråden etter at jeg hadde ønsket at han skulle komme til Stortinget og fortelle hvordan han har tenkt å ta tak i de store utfordringene i barnevernsinstitusjonene våre, særlig etter den helt ferske, alarmerende rapporten fra Helsetilsynet hvor fylkesmenn har avdekket at det er over 60 pst. lovbrudd i barnevernsinstitusjonene våre – 60 prosent! Det er fint at statsråden kan komme hit nå og fortelle litt om hvordan han har tenkt å ta tak i det. Men det som også uroer meg i det svaret jeg fikk fra statsråden skriftlig, var at han ikke syntes det var problematisk at det er så stort avvik mellom det som den nye rapporten viser, 60 pst. lovbrudd, og Bufdirs nylige rapport, med ingen lovbrudd. Ingen! Hvordan går det an? Så jeg har to spørsmål: Hvordan i all verden skal vi få bukt med de store problemene som den nyeste rapporten fant, med 60 pst. avvik? Men også: Hvordan kan statsråden sørge for at Bufdir har ordentlig oversikt over situasjonen?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-03-13:
Mitt spørsmål går til klima- og miljøministeren. Vi har to typer klimagassutslipp, de naturlige, som skapes gjennom biologiske prosesser, og de fossile, som skapes gjennom menneskeskapte prosesser for å skape energi. FNs klimapanel slår klart fast at vi ikke når klimamålene uten fangst og lagring av CO 2 . Da trenger vi de industrielle prosessene og metodene for fangst og lagring, men vi må også ta i bruk de naturlige fangst- og lagringsmetodene. Vi når rett og slett ikke klimamålene uten. Sentrale forskningsmiljøer påpeker også at skjøtsel, skogplanting og aktiv forvaltning av skogen er selve nøkkelen for å lykkes. Samtidig brukte Venstre store deler av sitt landsmøte til å snakke om Senterpartiet og Senterpartiets klimapolitikk. Det er jo interessant at det kommer fra et parti som ikke klarer å få på plass løsninger for å omstille næringstransporten, som ikke klarer å komme videre med industriell fangst og lagring av CO 2 , som i inneværende års budsjett ikke har noen satsing på norsk skogplanting og -skjøtsel, som – mens vi snakker om det – har bidratt til at trebearbeidingsbedriften Arbor, i Nordland, sliter med råstofftilgang på grunn av ukritisk vern av skog, og som per i dag heller ikke har fått på plass nødvendig CO 2 -kompensasjon for Saugbrugs i Halden. Spørsmålet til statsråden blir da om han mener at økt stående biomasse bidrar til økt CO 2 -binding og -fangst, og hvis ja: Hvordan vil statsråden bidra til dette?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-03-13:
Jeg er glad for at statsråden vil bidra til økt lønnsomhet i treindustrien. På Venstres hjemmeside står det: «Norge har naturgitte fortrinn gjennom store havområder, mye skog og lange landbrukstradisjoner over hele landet. For å realisere det grønne skiftet må vi få til en økt og bærekraftig bruk av de biologiske ressursene.» NIBIO har antydet at mellom 15 og 20 pst. økt hogst er innenfor bærekraftige rammer. FN legger til grunn at det ikke er mulig å løse klimautfordringene uten bruk av biomasse fra skog. Alt tyder på at vi må øke bruken av skogressursene for å greie den omstillingen som utslippsmålene våre krever. Samtidig har regjeringen lagt seg på en restriktiv vernelinje i norsk skogbruk, og de driver et aktivt arbeid for å nå et mål om 10 pst. vern. Er statsråden enig i at det kan være en motsetning i målet om 10 pst. vern av skog og målet om økt karbonbinding i skogen?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Mitt spørsmål går også til klima- og miljøministeren. Norsk avfallshåndtering, NOAH, har siden 1993 hatt et deponi for behandling og lagring av særlig farlig uorganisk avfall i det tidligere kalksteinsbruddet på Langøya utenfor Holmestrand. Det har lenge vært kjent at dette deponiet snart er fullt. NOAH søkte om å opprette et nytt deponi for farlig avfall i Dalen gruver i Porsgrunn kommune, men planene ble avvist kontant av Porsgrunn bystyre allerede i mars 2015. I tillegg til dette jobbes det fra Bergmesteren Raudsand AS med et alternativ. Spørsmålet er likevel nå helt uavklart. Tidsepoken for hvor lenge man kan holde på med Langøya, nærmer seg enda mer slutten, og det er ingen tvil om at konflikten omkring dette temaet nå forsterkes i takt med at Langøya fylles. Til Varden 17. februar sier stortingsrepresentant Carl-Erik Grimstad følgende: «Han» – altså klima- og miljøminister Ola Elvestuen, den gang stortingsrepresentant – «har stått i Brevik og sagt at vi ikke skal ha dette deponiet. Hvis han ikke får gjennomslag, så taper Venstre all sin troverdighet i klima- og miljøpolitikken.» Og han følger opp i Aftenposten 10. mars, hvor han egentlig sier at Venstre bør gå ut av regjeringen dersom en må åpne opp for gammeldagse deponimetoder. Jeg tror Grimstad på en god måte beskriver den allmenne frustrasjonen, forbannelsen og til dels fortvilelsen som ligger i den saken. Da Venstre sist helg hadde sitt landsmøte, ble deponi omtalt i Trine Skei Grandes tale, hvor vi fikk inntrykk av at hun sa nei til gammeldags gruvedrift og gammeldagse deponier. Mitt spørsmål til klima- og miljøministeren er derfor: Gir et statlig pålegg overfor lokaldemokratiet, altså mot deres vilje, om å etablere et gigantisk deponi for farlig avfall i de gamle kalksteinsgruvene i Norcem med NOAHs prosess, som ble etablert på 1990-tallet, et moderne eller et gammeldags deponi?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg deler oppfatningen om at det er kort tid igjen, og at noe må gjøres. Jeg er også enig i det som klima- og miljøministeren sier om hvilke tiltak som må iverksettes eller vurderes i tilknytning til dette. Men det er da interessant å følge opp med å spørre: Hva er gjort? Det er nå fire år siden Porsgrunn bystyre sa veldig klart nei til NOAHs planer for Dalen gruver i Brevik. Hva har regjeringen gjort etterpå? Hvilken kontakt har klima- og miljøministeren eller andre i regjeringen hatt med de 250 bedriftene som i dag deponerer farlig avfall på Langøya? Hva er gjort når det gjelder hovedproblemstillingene knyttet til flyveaske, uttak av tungmetaller, Kronos Titans svovelsyre, osv.? Hva har regjeringen gjort for å minimere behovet for å deponere farlig avfall? Det er ingen tvil om at et stort nasjonalt deponi og å fortsette slik en holdt på på 1990-tallet, må betraktes som en gammeldags metode. Det vil være veldig interessant hvis klima- og miljøministeren kan redegjøre for Stortinget om hva regjeringen har gjort i disse fire årene, når en veldig tydelig og klart har visst at NOAHs planer i Brevik ikke ble akseptert av Porsgrunn kommune.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
«Flere peker på at det effektive innkrevingssystemet ved misligholdt gjeld i Norge er en medvirkende årsak til den eksplosive veksten i forbrukslån. Hvordan stiller statsråden seg til å nekte aktører som ikke følger forskrift om krav til finansforetakenes utlånpraksis for forbrukslån, å bruke namsmannen til inndriving av gjeld?»
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Bakgrunnen for spørsmålet er at tilsyn gjort av Finanstilsynet i fjor vår, i juni, viste at 36 pst. av alle forbrukslån gis uten at banken gjør en forsvarlig vurdering av om de har en låntaker som kan betale tilbake. Utlåner følger ikke det som nå er blitt til forskrift 12. februar, men har tilgang til et godt offentlig finansiert innkrevingssystem, som tar utlegg både i eiendeler og lønn til den som er skyldner. Så jeg vil gjerne at statsråden reflekterer over hvor hensiktsmessig det er at politiet bruker ressurser på å innkreve lån som aldri burde vært gitt.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Det viktigste for forbrukeren er ikke nødvendigvis hvilket lovverk som regulerer det. Men det er bra å høre at finansavtaleloven vil skjerpe kravet til långiverne, fordi vi vet at det blir gitt lån til mennesker som ikke har noen mulighet til å betale det tilbake, og som ofte har både fysiske og psykiske sykdomsplager, dessverre. Det er jo en situasjon der politiet har bruk for alle sine ressurser til mye, så bruken av namsmannens ressurser i disse sakene er jo utfordrende, tenker jeg.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Forskriften representanten viser til, ble vedtatt 12. februar 2019, og hensikten med den er å dempe risikoen som den økende forbruksgjelden til norske husholdninger utgjør for norsk økonomi. Forskriften pålegger bankene offentligrettslige plikter av hensyn til økonomien i det norske samfunn. Forskriften regulerer ikke rettigheter og plikter mellom banker og kunder. Brudd på forskriften vil derfor ikke medføre at låneavtaler er ugyldige, eller at krav bortfaller. Når det gjelder namsmyndighetens rolle, er det at kreditor kan få tvangsfullbyrdet krav gjennom namsmyndighetene, avgjørende for et velfungerende kredittmarked. De som yter varer eller tjenester på kreditt, eller låner ut penger, må kunne ha tillit til at de får betaling, om nødvendig gjennom tvangsfullbyrdelse av kravet. Tvangsfullbyrdelse kan bare skje gjennom namsmyndighetene. De som har krav, må derfor kunne bruke namsmyndighetene, forutsatt at lovens vilkår er oppfylt. Det gjelder også forbrukslånsbanker. Avtaleforholdet mellom forbrukslånsbanker og kundene er regulert i finansavtaleloven. Det følger av finansavtaleloven § 46 b at kredittgiver skal vurdere forbrukerens kredittverdighet før avtale inngås. Dersom kredittgiveren må anta at økonomisk evne eller andre forhold på forbrukerens side tilsier at denne alvorlig bør overveie å avstå fra å ta opp kreditten, eller fra å gjennomføre kredittavtalen, skal forbrukeren underrettes om dette. Dersom forbrukeren på tross av frarådingen ønsker å inngå avtale, skal han eller hun bekrefte ved signatur at han eller hun er kjent med at kredittgiveren skriftlig og muntlig har frarådet kredittopptaket. Ved brudd på frarådingsplikten kan forbrukerens forpliktelser lempes dersom det finnes rimelig. I høringsnotatet om ny finansavtalelov er det foreslått at kredittyter skal ha plikt til å avstå fra å yte kreditt dersom kredittvurderingene tilsier at kunden trolig ikke kan oppfylle de økonomiske forpliktelsene etter avtalen. Ny finansavtalelov er for tiden til behandling i departementet, og dette er spørsmål som jeg derfor vil komme tilbake til da.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Jeg tenker det kan være greit å skille mellom to viktige ting her. Namsmannen og namsmyndighetene er en sivilisert måte å inndrive penger på. Det vil si at hvis kravet er legitimt, vil vi gjerne at det går gjennom namsmannen, for hvem skulle ellers egentlig ha inndrevet disse pengene? Det representanten kanskje tenker på, er at kravet i seg selv burde være ugyldig dersom man har brutt regler. Det er et spørsmål som hører inn under finansavtaleloven, som vi kommer tilbake til, og som ligger til behandling nå. Den forskriften det refereres til, har en mer samfunnsøkonomisk begrunnelse, mens finansavtaleloven regulerer forholdet mellom den som gir kreditt, og den som mottar kreditt. Der er det på gang et arbeid om å – hva skal jeg si – skjerpe kravene til kredittgiver. Og som jeg nevnte, i tilknytning til høringsnotatet, er det et forslag der som vi vurderer.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
I det ligger det to spørsmål. Det ene er om det er politiet som skal ha namsmannsrollen eller ikke. Jeg tror det er veldig fornuftig at vi har en offentlig namsmannsordning. Hvis kravet er legitimt og det må igangsettes tvangsfullbyrdelse, er det å ha en offentlig ordning en sivilisert måte å gå fram på for å inndrive kravet. Alternativet kunne vært mye verre. Så det å ha en namsmyndighet tror jeg er fornuftig. Men det er viktig å skille det spørsmålet fra om kravet er legitimt. Det synes jeg for så vidt er et interessant spørsmål, men jeg synes det er nyttig å skille det fra spørsmålet om namsmyndigheten. Kravets legitimitet kan vi regulere gjennom finansavtaleloven, og det har jo fra regjeringen vært foreslått flere andre ting for å dempe veksten i forbrukslån, og flere forslag vil komme.