trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
For å svare direkte på spørsmålet: Investeringsbeslutningen måtte nok vært tatt allerede for en tid tilbake for å rekke både 2020 og 2021. Når det gjelder det fullskala CCS-prosjektet til regjeringen, vil vi komme tilbake med en oppdatert framdriftsplan i det helhetlige framlegget som vi skal legge fram utpå vinteren. Det som er viktig for oss med dette prosjektet, er at det følger et industrielt løp. Det sikrer at vi får industrien med oss, at de også gjør sine vurderinger av et prosjekt, og at vi unngår den krasjlandingen vi fikk med Mongstad-prosjektet, et mer politisk initiert prosjekt. Jeg opplever at det er god dialog mellom myndighetene og industriaktørene på både fangst-, transport- og lagringssiden. Det er viktig at vi har en forankring av dette i Stortinget, fordi prosjektet – når en går til investeringsbeslutning – vil binde opp i størrelsesorden 2–4 mrd. kr i året av det handlingsrommet man har i investeringsperioden.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Vi nærmer oss slutten av debatten, og la meg takke for en god debatt – om enn ganske forutsigbar. Det var et innlegg fra representanten Hege Haukeland Liadal som krever en liten oppfølging. Det kunne høres ut av representantens innlegg som om det nå var stort behov for å fokusere på andre næringer knyttet til at vi har hatt tre vanskelige år i olje- og gassindustrien. Vi er helt enige om at vi skal satse på flere næringer, ikke minst innenfor området vi har sterke naturressurser å ivareta, havnæringene. Men det er ingen grunn til av den grunn å bygge ned olje- og gassindustrien. Vi må ikke komme i en situasjon der vi bygger ned uten å ta hensyn til disse verdiene og de ansatte som jobber i den sektoren. La meg bruke en liten vri på et gammelt ordtak: Vi må ikke kaste ut olje- og gassnæringen med badevannet i vår iver etter å skape nye arbeidsplasser i andre næringer. Det vi trenger, er stabile rammevilkår, nye leteareal og fortsatt satsing på forskning og teknologiutvikling – også i olje- og gassbransjen. Representanten Haukeland Liadal var inne på Statoils høstkonferanse, og at hun der hadde hørt to innlegg, et fra meg og et fra Fatih Birol, direktøren i IEA, Det internasjonale energibyrået, og at hun opplevde at det var stor forskjell på de to innleggene. Det er jeg ikke enig i. Vi var godt samstemte i budskapet og ser det samme internasjonale bildet når det gjelder energibehovet som er der ute, og den utviklingen vi vil ha både på fornybarområdet og innen olje og gass. Det Fatih Birol understreket, var at verden trenger all den gass Norge kan produsere og hver dråpe vi kan ta opp av olje, fordi vi har lave CO 2 -utslipp fra vår produksjon, fordi verden trenger mer energi og fordi det har betydning for energisikkerheten til Europa. Fatih Birol, Det internasjonale energibyrået, presenterte i sin World Energy Outlook to scenarioer. Hovedscenarioet viser at vi vil ha en vekst i oljeetterspørsel, relativ lav riktignok, fram mot 2040, en utflating i bruken av kull fram mot 2040 og en betydelig vekst i etterspørselen etter gass. I Sustainable Development Scenarios, som peker på et scenario der man når 2-gradersmålet, er det en liten nedgang i behovet for olje etter 2020, 30 millioner fat per dag i reduksjon fram til 2040, men fortsatt behov for 70 millioner fat, som Norge kan være med på å produsere. I det 2-graderscenarioet er også gassetterspørselen sterkt stigende, mens etterspørselen etter kull går dramatisk ned. Det internasjonale bildet må vi ha med oss når vi diskuterer norsk energipolitikk, og vi må ha et korrekt faktagrunnlag. Det håper jeg også at den tidligere ørnen blant norske partier, Arbeiderpartiet, er innstilt på å ha i fortsettelsen.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Klimaendringene fører til mer nedbør, kraftigere nedbør og ekstremvær. Vi må derfor være forberedt på hyppigere flom og skred. NVE har en viktig oppgave med å kartlegge risiko og forebygge og begrense skader som følge av flom og skred som en konsekvens av bl.a. klimaendringer. Det er viktig at NVE Anlegg har medarbeidere med rett erfaring og kompetanse til å rådgi kommuner og entreprenører og til å bistå i planlegging. Mange kommuner har ikke utført faresonekartlegging og kan dra nytte av NVE i arealplanlegging som skal sikre mot risiko knyttet til skred og flom i vassdrag. NVE leverte i desember 2016 en rapport som slo fast at dagens bevilgningsnivå gjør at mange sikringsprosjekter ikke kan gjennomføres nå. Videre viser NVE til at økte bevilgninger ville kunne ført til reduserte kostnader for samfunnet ved flom- og skredhendelser, både direkte kostnader til reparasjon av bygninger og infrastruktur og følgekostnader av brudd i infrastruktur og reduserte kostnader for samfunnet som følge av færre tap av liv ved skredhendelser. I tillegg til dette vet vi at mange som lever og bor i flom- og rasutsatte områder, føler stor grad av usikkerhet og frykt. Det er derfor uforståelig at regjeringen og samarbeidspartiene velger å kutte i tilskudd til flom- og skredforebygging. All erfaring viser at det er klokere og billigere å forebygge framfor å reparere skader i ettertid. Dette blir bekreftet og godt dokumentert i den svenske offentlige utredningen SOU 2007:60, der kostnadene ved å forebygge skader på vei og broer på grunn av skred, ras, nedbrytning og oversvømmelse ble anslått til å være om lag fire ganger lavere enn det er å reparere. Behovet for økte bevilgninger og virkningene av disse er godt dokumentert. Derfor ønsket Arbeiderpartiet å øke bevilgningene til tiltak mot flom og skred i sitt alternative statsbudsjett med 158,9 mill. kr. NVE har en viktig rolle i å forvalte vannressursene og de innenlandske energiressursene på en helhetlig og framtidsrettet måte og i arbeidet med klimatilpasning og forebygging av flom og skred. Jeg skulle derfor ønsket at avstanden mellom budsjett og behov hadde vært mindre, noe det også ville vært med økningen på 158,9 mill. kr som lå i Arbeiderpartiets forslag til alternativt budsjett.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Vi snakker om grønt skifte, grønn vekst og økt produksjon av grønn energi. Skal vi bevare det fortrinnet norsk industri har, må vi ha en omstilling. Skal vi få til omstillingen, må vi også ha tilgang på denne typen energi. Vi prater mye om havvind, om å utvikle ny teknologi, ta nye områder i bruk, ta gammel teknologi i bruk på nye måter – kjempeviktig. Samtidig er det én ting vi er gode på, hvor vi har ferdigutviklet teknologi, og det er grønn kraftproduksjon på land – vindmøller. Skal vi få det til, må vi ta hele landet i bruk. Vi vet at ca. 80 pst. av det uutnyttede vindkraftpotensialet er i Finnmark, men der mangler vi nødvendig infrastruktur. Vi er nødt til å ha kraftoverføringslinjer med god nok kapasitet, vi er nødt til å ha 420 kV-linje. Det er ikke nok å videreføre den fra Balsfjord i Troms til Skaidi/Hammerfest i Vest-Finnmark, vi er nødt til å videreføre den til Nesseby kommune, Varangerbotn i Øst-Finnmark. Det er for å ha nødvendig forsyningssikkerhet, det er for å utvikle eksisterende næringer, og det er også for å utvikle nye næringer. Vi vet at olje- og gassnæringen, som har vært debattert i dag, er på vei inn i Barentshavet. Skal den næringen også kunne snu seg, bli mer miljøvennlig, må man ha tilgang på miljøvennlig kraft. Når man ser på svaret som ministeren ga på spørsmål fra Jonas Gahr Støre, synes jeg det var defensivt. Man viste til at dette var problematisk fordi man per i dag ikke har behov for den store kapasitetsøkningen, man viste til hensyn til reindriften, hensyn til natur, til øvrige rettighetshavere og brukere. Det er vi også opptatt av, men vi vet at skal man nettopp kunne ivareta de interessene og de interessentene, de næringene, er det langvarige, inkluderende prosesser. Da burde man kanskje vurdere å være litt mer offensiv, se på konsesjonssøknadene nå, kjøre nødvendige prosesser, få ryddet det av veien. Det er i hvert fall ikke holdbart, sånn som vi har det i dag, at hele Vest-Finnmark i ekstreme værsituasjoner blir koblet av kraftnettet. Det er ikke holdbart, sånn som det er i dag, at man løser dagens energibehov i Øst-Finnmark med import av kraft fra Finland og Russland, delvis basert på atomkraft. Vi er på den måten også med på å holde liv i gamle atomreaktorer på Kolahalvøya, som Det internasjonale atomenergibyrået for mange år siden har bedt om at må stenges. Så en litt mer offensiv holdning skulle jeg ha ønsket meg.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2017-12-13:
Vi fikk lokal forvaltning av verneområdene i 2010. De lokale styrene Norge rundt har vært med på å endre holdningen fra et osteklokkevern og adgang forbudt til velkommen inn, og det gjør det mulig å øke den lokale verdiskapingen i tilknytning til nasjonalparker. Miljødirektoratet har brukt mye penger på en ny merkevare og besøksstrategi, men det er ikke i Miljødirektoratet verdiskapingen skjer. Verdiskapingen og de gode opplevelsene er ute i nasjonalparkkommunene, i næringslivet, i framoverlente besøkssentre, som Nordland nasjonalparksenter og Norsk fjellsenter i Lom. Senterpartiet ser at satsingen må vris til det lokale nivået gjennom både større satsing på kommuner, regionale utviklingsmidler og økt tilskudd til lokale informasjonssentre. Da vil vi få en bedre balanse og vern gjennom bruk. Jeg er personlig veldig glad i det enkle friluftslivet og har overnattet ute i telt i verneområdene i Nordland i alle årets måneder. Den beste ferien er telttur i fjellet. Men nasjonalparkene er ikke villmark. I mitt fylke, Nordland, er de også beiteområde, og det er grunn til å ha stor bekymring for beitenæringen, spesielt reindriften, i Nordland og Troms. I disse fylkene er tilgangen på kalv etter tap helt nede i 40 pst. Det er lavest i Norge. Samtidig er reinen i veldig god kondisjon. Slaktevekten på okser på mellom ett og to år er høyest i samisk tamreindrift, og både fylkestinget i Nordland og rovviltnemnda i Nordland mener at presset på beitenæringen må ned. Da trenger vi også å kunne sette i gang ekstraordinære tiltak. Jeg er veldig fornøyd med at Senterpartiet ønsker å øke tilskuddet til rovvilttiltak med 20 mill. kr og øke erstatningen for beitedyr med 8 mill. kr, for reindriften er spesielt presset, og i Nordland har vi både sørsamisk, nordsamisk og lulesamisk reindrift. Sørsamisk reindrift og lulesamisk reindrift er minoriteter i minoriteten, og det er veldig viktig at vi nå får grep som gjør at de har sjansen til å klare seg. Helikopteruttak er veldig vanskelig, så det trengs flere folk som kan drive med helikopteruttak.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-13:
Dette er en kjærlighetserklæring, en kjærlighetserklæring til skreien, den næringsrike, gode og umistelige skreien. Skreien er den norsk-arktiske torsken som hver vinter foretar en gytevandring fra Barentshavet til kysten av Nordland. Omkring 40 pst. av skreien gyter i Lofoten-området. Lofotfisket er det viktigste sesongfisket etter skrei i Norge, og siden vikingtiden har lofotfisket hatt en stor betydning for landsdelen og for matforsyning og økonomi i landet som helhet. For eksempel ble Bergen bygd på tørrfisk fra Lofoten, og denne fisken sto i en periode for 90 pst. av norsk eksport. Skreien er en fornybar ressurs som gjennom årtusener har vært grunnmuren for bosetting og næringsutvikling i landsdelen min, og som har skapt tusenvis av arbeidsplasser og skaffet næringsrik mat på bordet til millioner av mennesker verden over. Fisken er i dag Norges nest største eksportnæring. Havet utenfor Lofoten og Vesterålen er unikt – det er udiskutabelt – og det er Norge som har ansvaret for å forvalte disse naturressursene i disse havområdene. Oljeindustrien representerer en alvorlig trussel mot disse fornybare naturverdiene. Seismikkskytingen skremmer fisken, skader egg og larver og forstyrrer livsmiljøet i havet. På den smale kontinentalsokkelen utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja er det ikke plass til både oljeindustri og fiskeri. Oljeaktiviteten må gå på bekostning av fiskeriene. Forurensning av fiskefeltene og faren for større utslipp er betydelig og bekymrer både Petroleumstilsynet, Fiskeridirektoratet og Havforskningsinstituttet. Det burde bekymre mange flere, ikke minst Høyre, Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet. Norges klimagassutslipp øker på tross av Parisavtalen. Norsk olje- og gassproduksjon er hovedgrunnen til at norske utslipp ikke har gått ned. Det første og enkleste Norge kan gjøre, er å ikke åpne nye felt, og det er åpenbart at vi må begynne med nettopp Lofoten, Vesterålen og Senja.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2017-12-13:
Jeg har en visjon, en visjon om en verden der vi lever som selvstendige og bevisste mennesker, som høster og sår, forbruker og sanker, forvalter og forbedrer ressursene vi har. Dette får vi til gjennom tydelig, bevisst og gjennomført styring. Det som skiller oss fra de øvrige skapningene på kloden, er nettopp våre verdier. Selv startet jeg i politikken med ønske om å være med og redde verden. Jeg er optimist. Men som forsker Jan Ivar Botnan ved Forsvarets forskningsinstitutt sa på Senterpartiets beredskapsseminar i går: Verden kan ikke reddes om ikke alle redder verden. Vi har flere nøkler for å låse opp låste dører foran oss. En av dem er at vi må spre kunnskap og bygge kompetanse. Innstillingen fra utdannings- og forskningskomiteen bidrar – sammen med gode merknader fra energi- og miljøkomiteen – til dette. En annen nøkkel er å anerkjenne suksesshistorier som andre land bør kunne kopiere og implementere, som panteordningen og søppelhåndteringen. Vi må legge til grunn at avfall er en ressurs og en innsatsfaktor inn igjen i kretsløpet. En tredje nøkkel er hvordan industrien har svart med teknologi, robotisering, energieffektivisering og sparing, som gjør bedriftene konkurranseledende i verdensmarkedet. En fjerde nøkkel er hvordan miljø og helse skal ligge til grunn for forsvarlig og etisk matproduksjon og energiutvinning på lokale premisser. Disse tiltakene er flere ansvarlige for, likevel er tiltaksfond et vellykket virkemiddel Senterpartiet vil ha flere av, uten at regjeringen er like offensiv. Lokalt kan vi feire at komiteen har dannet flertall med Senterpartiet for å løfte kommunalt miljøarbeid med incentivordninger for avløp og vannmiljø. Jeg gleder meg til at miljøbevisste og framoverlente kommuner kan ta tak i dette. Det som mangler, er gjenvinning. Her svarer statsråden meg at det kommer flere forskrifter og avtaler med mål. Men jeg vil jobbe for enda flere initiativ og enda tøffere målsetting. Samtidig mangler det fra Høyres side både forståelse for og tiltak for rovdyrutfordringene – hvordan det bokstavelig talt er å få revet fra hverandre levebrødet man selv har bygd opp. Jeg vil minne om at flere revolusjoner og kriger historisk sett startet med nettopp matmangel. Og når rødlistede arter blir trukket fram, er nettopp nedgangen i beitedyr en av de største utfordringene vi har. Senterpartiet vil satse på «ureist» mat fra dyktige agronomer og sjømatprodusenter, resirkulerte råvarer og fornybar energi.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Hovedspørsmålet vi bør stille oss i denne debatten, er om Norge er i rute til å klare å kutte 40 pst. innen 2030. Svaret er opplagt gjennom det statsbudsjettet som er framlagt, og det som det nå er enighet om for 2018. Svaret er nei. Så blir det andre spørsmålet: Kan vi referere det til de fire siste årene? Da er svaret ja, det kan vi. Det er fire tapte klimaår som ligger bak oss. Uavhengig av hvor stolt Høyre og Fremskrittspartiet prøver å framsette og framstille sitt klimaarbeid, er det fire tapte klimaår som er bak oss. Det er all grunn til å sette spørsmålstegn ved hvilke initiativ regjeringen tok i forrige periode. Jeg husker ikke et eneste klimainitiativ som regjeringen tok på egen hånd. Jeg kan heller ikke huske at regjeringen på noe som helst tidspunkt i løpet av fire år har fått skryt og anerkjennelse for sin klimapolitikk – tvert om. Det har vært ganske vill oppstandelse hver gang regjeringen har gjort noe, og spesielt når de har lagt fram sine statsbudsjetter. Den sterkeste irettesetteren på klimaets vegne av de budsjettene som er lagt fram, har vært Venstre. De har gått rundt i vandrehallen med tårer i øynene, ikke av glede, men av sinne. Det er virkeligheten i utgangspunktet for de fire siste årene. Så er det sånn at de slutter ikke å overraske med sine uforutsigbarheter når de legger fram statsbudsjettene. Det begynner å bli ganske forutsigbart at det er noe uforutsigbart i det. Det er flere ting i dette statsbudsjettet som er uforutsigbart. En av de tingene en må sette et virkelig stort spørsmålstegn ved, er karbonfangst og -lagring, at de ikke engang der klarer å lage en forutsigbarhet om at dette skal vi gjennomføre. Men det er kanskje ikke så rart, så lenge det er olje- og energiministeren som har ansvaret for dette. Han er kanskje mindre opptatt av klima enn noen andre i regjeringen. Det er det samme for havvind: Hvis en drømmer om at havvind skal bli et satsingsområde i Norge, er det kanskje feil departement som på en måte skal bestemme utviklingen av havvind. Formålet i Olje- og energidepartementet er jo å holde energiprisene forholdsvis lave eller favorisere det som allerede er på markedet. Det er mange spørsmål knyttet til det budsjettet som er lagt fram nå. En siste kommentar som jeg har lyst til å rette til Venstre, er at Venstre og Arbeiderpartiet egentlig har stått veldig last og brast i et spørsmål knyttet til deponi av farlig avfall. Der har Ola Elvestuen og Venstre vært veldig tydelige på at det er kommunene som bestemmer, det er kommunene som har ansvar for arealet. Han sa det senest i april, da han besøkte Grenland og var veldig tydelig. Han sa klart og tydelig at han og Venstre ikke kan være med på å overstyre lokaldemokratiet. Jeg er veldig enig med Ola Elvestuen, og jeg håper at han også på vei inn i regjeringsforhandlingene og eventuelt inn i regjering vil mene at det er det lokale selvstyret som må rå når det gjelder deponi.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2017-12-13:
Det er mange små og store saker i denne saka. Eg skal ta opp ei lita sak, men som er stor for dei ho gjeld, og stor for naturmangfaldet. Representanten Saudland meinte det var få konfliktsaker i årets budsjett. Det kan vera viss ein er inne på komitérommet her på huset, men for dei som er ute og driv og slit i Hardanger for å berga villaksen, er det dramatisk nok. Situasjonen i Hardangerfjorden har lenge vore krevjande. Dei lokale forholda i fjorden gjer at oppdrettsnæringa har gjeve store utfordringar for anadrom laksefisk som villaks og sjøaure. Det er diskusjonar om grunnen til at villaks og sjøaure har hatt så dramatisk utvikling. Det kan vera fleire årsakar, men det som det er einigheit om, er at veksten i oppdrettsnæringa er ein viktig del av utfordringa. Skal oppdrettsnæringa kunna utvikla seg vidare, må me sikra at villaksen ikkje vert skadelidande. Det ein er einig om i Hardanger, er at det er avgjerande å ta vare på villaksen og sjøauren. Det er mange lokale eldsjeler i Hardanger som har stått på for å berga villaksen og få etablert ein genbank i Hardanger. Dei har hatt utfordringar med å få samla inn nok stamfisk. Diverre sette budsjettet for 2017 i praksis stopp for arbeidet med ein genbank. Det vil vera tragisk for villaksen dersom ein ikkje får fullført innsamlinga. Utfordringa med å finna fisk utan innblanding av oppdrettsfisk gjer at det hastar å få samla inn nok, slik at ein kan sikra ein berekraftig stamme. Me er nøydde til å få til dette. Utset me det til 2019, kan me risikera at alt arbeidet som er samla inn, går tapt. Eg forventar faktisk at det ikkje er det salen her ynskjer. Det undrar meg at Venstre, med Terje Breivik, som kjenner denne saka godt, og som har jobba og sagt han skal sikra ein genbank i Hardanger, ikkje passar på at dette vert gjort. Det er òg eit paradoks for meg at det i anna arbeid med vassmiljøtiltak ser ut til å vera viktig å samla arbeidet meir og meir sentralisert. Me må la kommunane ta tak i dette, som veit korleis dei lokale forholda er, og som veit kva som trengst og verkar mest. Til slutt: Eg ser at ein del parti, bl.a. SV, har vore så opptekne av å verna meir for at me skal klara å ta vare på naturen vår. Eg hadde ynskt dei hadde vore like opptekne av berekraftig bruk, der ein faktisk tek vare på mange fleire artar. Ved å kunna ha ei aktiv beitenæring, ha aktiv bruk, tek ein vare på mange fleire artar enn berre ulven.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2017-12-13:
Skal vi løse klimautfordringene, som er helt nødvendig for verden at Norge gir sitt bidrag til, må Norge bidra til å utnytte de rike naturressursene vi har i hele landet. Det holder ikke for å løse klimaproblemene at folk sykler til sitt kontor i Oslo, en må sørge for at folk har mulighet til å leve og jobbe i hele landet. Da må en få slutt på den sentraliseringen som den regjeringen som sitter i dag, har lagt opp til skritt for skritt. En må tvert imot sørge for å ha tjenester nær folk, sørge for at folk kan bo og leve gode liv over hele Norge, og styrke næringer som er basert på å forvalte nye fornybare naturressurser. Vi må sørge for at folk har mulighet til å ha sitt arbeid innenfor landbruk, beitenæring og fiskeri og innenfor forvaltning av energiressurser, for å nevne noe. Vi må ha bedre økonomi i disse næringene, og vi må også sørge for økt verdiskaping knyttet til nye, fornybare løsninger. Da er det bl.a. viktig, som Senterpartiet har foreslått, å få et grønt investeringsselskap, som bringer oss over fra fossile løsninger til fornybare løsninger. Vi må få økt verdiskaping i Norge og grønne verdikjeder. Vi trenger å legge til rette. Det finnes mange gode løsninger i Norge. Det finnes også mange gode forskningsprosjekter, det er mye godt arbeid som blir gjort. Men en av utfordringene er kommersialisering, å få det ut i fullskala. Da vil nettopp et slikt grønt investeringsselskap være et viktig virkemiddel. Så til CO 2 -fond for næringstransport, som Senterpartiet etterlyser framdrift i. Jeg registrerer at komitélederen i en replikkveksling tidligere i dag ikke kunne gi noen status for hvordan det arbeidet ligger an, ett år etter at vedtaket er fattet. Det er ikke tillitvekkende. Her er en nødt til å få fortgang. Da er det å legge midler på bordet fra statens side en viktig del av arbeidet. Senterpartiet foreslår 1 mrd. kr til et CO 2 -fond for næringstransport, som nettopp vil bidra til å få inn nye løsninger innenfor tungtransport, få teknologiutvikling og få ladestasjoner, eksempelvis. Det er sånne praktiske løsninger som er med på å bringe oss framover, i stedet for å tro at verden blir bragt framover med noen øre ekstra på drivstoffprisen. Jeg er også særdeles skuffet over at en ikke har trykk på CO 2 -fangst og -lagring. Da Venstre la fram sitt alternative budsjett, var det helt avgjørende å få lagt på bordet 310 mill. kr. Det er Senterpartiet hjertens enig i. I budsjettavtalen er det dessverre ikke spor av det. Det burde en ha fått gjort noe med.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2017-12-13:
Først til representanten Heggelund, som går på talerstolen her og harselerer over at Senterpartiet har et engasjement for den hverdagen som folk opplever innenfor ulvesonen, med nærgående ulv, med ulv som skaper utrygghet i deres hverdag. Jeg regner med at folk også utenfor denne salen merker seg det som blir sagt av representanter fra Høyre, som tydeligvis fullstendig er blitt overtatt av en ulvelobby. Etter at Gunnar Gundersen forsvant fra denne salen, er det tydeligvis ingen representanter igjen i Høyre som er villig til å stå opp for den hverdagen og den bekymringen som folk i de områdene der ulven er høyt representert, føler på kroppen hver eneste dag. Representanten Heggelund sier også at det er det eneste spørsmålet som Senterpartiet har løftet i denne debatten. Nei, det er det på ingen måte. Senterpartiet har hatt mange innlegg om konkrete tiltak som regjeringen ikke følger tilstrekkelig opp, knyttet til klimautfordringene. Vi er opptatt av bl.a. å få et grønt investeringsselskap, sånn at en skal få fortgang i fornybare, nye løsninger. Vi etterlyser hva som skjer knyttet til et CO 2 -fond for tungtransporten, som flertallet i denne salen har vedtatt, men som det ikke er noen nevneverdig framgang for, og der det trengs mer penger på bordet for å få gjennomslag for konkrete tiltak. Og vi etterlyser hva som skjer med karbonfangst og -lagring, når en får så store og omfattende kutt, som har blitt møtt med kraftig kritikk både fra industri, fra miljøorganisasjoner, fra fagbevegelse – fra en bred front. Jeg må si til representanten Elvestuen, som går på talerstolen her og sier at det ikke er noe problem knyttet til karbonfangst og -lagring, at dette skal de komme tilbake til: Det er utrolig hvor kort tid det har gått siden Elvestuen den 5. november i år sa følgende til VG: «Budsjettforslaget har skapt enorm usikkerhet i industrien, og også internasjonalt, for at Norge ikke lenger vil ha lederrollen i karbonfangst og lagring.» Han sa videre at for å gjenopprette denne tilliten må det penger til. Så kommer det en budsjettavtale. Hva ligger der? Det ligger ikke én krone ekstra til karbonfangst og -lagring. I helgen bestemte Venstre seg for å gå i regjeringsforhandlinger med Høyre og Fremskrittspartiet. På mandag kunne en ha dannet flertall for å stoppe fangetransport til Nederland. En la fram forslag om det på morgenen. På ettermiddagen var det forslaget forduftet. I dag kunne en ha dannet flertall for mer penger til karbonfangst og -lagring, men det er tydeligvis viktigere å stå på god fot med de nye partnerne, Høyre og Fremskrittspartiet.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-13:
I februar 2016 gikk jeg opp på Engebøfjellet i Naustdal ved Førdefjorden og lenket meg fast i en borerigg. Det gjorde også omkring 100 andre i de ukene. Vi lenket oss fast fordi Nordic Mining har fått tillatelse til å dumpe 250 millioner tonn gruveslam rett i den nasjonale laksefjorden Førdefjorden. Det tilsvarer å dumpe 11 tonn gruveslam i fjorden hvert minutt, 24 timer i døgnet, i 50 år framover. Havforskningsinstituttet var tydelig på at dette vil kunne ødelegge livet i fjorden, Miljødirektoratet det samme, før de ble politisk instruert til å ta andre hensyn, lokalbefolkningen ønsker det ikke, og Storbritannias ledende professor innen marin naturforvaltning oppsummerte det hele i følgende: «Denne planen er galskap. Det er som å returnere til 1700-tallet.» Jeg ble båret ned og bøtelagt av politiet, sammen med de andre aktivistene. Men kampen for rene norske fjorder fortsetter, både for Førdefjorden og for Repparfjord i Finnmark, som vil bli neste slag. Men det politiske spørsmålet vi må stille oss, er: Hvorfor blir denne gammeldagse deponimåten brukt i Norge? Det er bare vi, Tyrkia, Papua Ny-Guinea, Indonesia og Filippinene som praktiserer det. Noe av grunnen er at sjødeponi ofte er den billigste – men også den mest miljøskadelige – deponiformen av de forskjellige måtene å gjøre det på. Men det finnes heldigvis alternativer, som gjenvinning av gruveavfall til bruk i sement eller i takstein eller tilbakeføring av restmassene til gruvene. Men det lønner seg sjelden, sammenlignet med det å dumpe i fjordene. Det vil SV gjøre noe med. Derfor foreslår vi i vårt alternative statsbudsjett en avgift på å dumpe gruveavfall på 50 kr per tonn. Det vil gjøre det mindre lønnsomt å velge miljøskadelig deponering og mer lønnsomt å velge f.eks. det å gjenvinne gruveavfallet. Det blir en vinn-vinn-situasjon for en mer ressursutnyttende næring og for miljøet. Gruvenæringen kan bli en enda viktigere næring for verdiskaping i Norge framover. Det ønsker SV velkommen. Men vi må sørge for å bygge en næring som lønner seg også for lokalbefolkningen og for miljøet, en næring som ikke bare lønner seg for eierne og sjefene i Nordic Mining på Aker brygge – en langsiktig næring som forvalter naturressursene på en fornuftig måte. Fram til det skjer, står jeg og hundrevis av andre aktivister klare med lenkene for å kjempe for lokalbefolkningen og rene norske fjorder.
Atle Simonsen (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Verden skriker etter energi. Det er en enorm kommende vekst i etterspørsel etter energi og elektrisitet på grunn av befolkningsvekst og en svært ønsket økt levestandard i fattige deler av verden. Indias økende elektrisitetsbehov vil være tilsvarende et helt USA. Det internasjonale energibyrået skriver i en rapport at Norge bør fortsette sin politikk med å utvikle olje- og gassressursene, både fordi olje- og gassektoren betyr mye økonomisk, fordi det produseres med relativt lave utslipp, og fordi den er viktig for Europas forsyningssikkerhet. Det er etterspørselen som styrer hvor mye energi som blir produsert i verden. Fornybar energi blir billigere og vil ha en stor vekst framover, men selv i 2-gradersscenarioet er det behov for 70 millioner fat olje hver dag, og spørsmålet er om det skal være Norge eller land i Afrika med høyere utslipp som tar del i denne verdiskapingen. Johan Castberg-utbyggingen vil gi 130 mrd. kr i statskassen, 30 år med produksjon og jobb til 47 000 mennesker. Verdiskapingen i denne næringen er så stor at uansett hvordan man illustrerer det, virker det ufattelig å forstå. Jeg skal nøye meg med å si at alle partier her trenger vår politikk for å ha råd til sin egen. Johan Sverdrup-feltet blir Norges neste gullgruve. Det kan produsere lønnsomt med en oljepris på under 20 dollar fatet og med kun 5 pst. av utslippene sammenlignet med gjennomsnittet i verden. Da må SV svare for hvorfor de ønsker å si nei til denne utbyggingen, selv om utslippene ville gått opp. Fremskrittspartiet ønsker også at Norge skal bidra til at verdens klimagassutslipp går ned. Men vi er opptatt av resultatene, ikke av symbolsaker og hyggelig statistikk eller av å sikre norske politikere bedre samvittighet ute i verden. Vi vil bidra til at klimagassutslippene går ned, ikke bare flyttes. Storbritannia er det landet i Europa som har kuttet utslippene mest, fordi de har erstattet forurensende kullkraft med norsk gass. I fjor ble halvparten av kullkraftproduksjonen i Storbritannia erstattet med gasskraft. Resultatet var at CO 2 -utslippene fra kraftproduksjonen ble redusert med 25 millioner tonn CO 2 , om lag halvparten av det totale CO 2 -utslipp i hele Norge. Samtidig diskuterer vi faktisk om det er personbiler i Norge og måten folk kommer seg til jobb på, som er problemet og det avgjørende for om kloden overlever eller ikke. Og fremdeles ønsker mange at klimapolitikken først og fremst skal handle om å plage folk og gi dem dårlig samvittighet for å dra på ferie eller på jobb eller å kjøpe seg en bil de har hatt lyst på lenge. Det er partier og representanter i denne salen som ønsker at oljenæringen skal være ferdig så snart som mulig – ikke av økonomiske grunner, men av politiske. Ja, selvsagt skal vi satse på andre næringer og støtte opp om alle som vil starte nye arbeidsplasser. Jeg skal også innrømme at hvis vi får en billigere og bedre energiform, skal jeg også juble for det. Men det har vi ikke i dag. Av hensyn til klimaet er det av alle partier i denne sal Miljøpartiet De Grønne som burde kjempe hardest for at mest mulig av verdens olje og gass hadde et Nyt Norge-stempel på seg.
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Forskere er bekymret etter at det er funnet plast i fire av fem blåskjell langs Norskekysten. Blant de verste fylkene var Østfold. Nesten daglig får vi nyheter om nye problemer med plast som invaderer og fyller havrommet på stadig nye måter og før eller senere ender opp i maten vi spiser – og i oss. Vi har også fått vite at vannet i springen til 100 000 nordmenn kan være forurenset av små plastbiter. Jeg håper det er flere enn forskerne som er bekymret over disse nyhetene, og at vi alle kan gjøre noe mer enn å være bekymret. Som landets øverste myndighet på dette området, påhviler det miljøministeren og regjeringen det største ansvaret for å ta initiativ og sette i gang konkrete tiltak mot marin forsøpling. Det som har kommet til nå, har vært for spedt, for smalt og for lite konkret, spesielt når det gjelder å forhindre plast fra å komme ut i naturen, for det må være det aller viktigste. Nå gjenstår det å se hva som blir resultatet av Stortingets behandling av meldingen som ligger til behandling, men meldingen i seg selv legger ikke opp til så mange nye virkemidler. Det gjenstår også å se om statsråden er villig til å følge opp Stortingets vedtak, eller om han velger å skyve EU foran seg, slik han har gjort når det gjelder Stortingets enstemmige vedtak om å be om et forbud mot mikroplast i kosmetikk. Selv om marin forsøpling og mikroplast er et internasjonalt problem, er det viktig å innføre nasjonale forbud og nasjonale vedtak. Dette setter en standard som andre kan følge. Det bidrar også til å redusere mengden plast i havet, og det må jo være målet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-12-13:
Jeg var bare nødt til å ta ordet, for representanten Heggelund svingte seg til de store høyder. Det var nesten litt «orwellsk» nytale over det Heggelund sa i dag – det å prøve å lage noen merkelapper og så fylle dem med et helt annet innhold enn det som faktisk er. For det er ikke slik at noen er klimaskeptikere fordi de ikke er enig i det representanten Stefan Heggelund mener. Det var nesten det det virket som da Heggelund sto på talerstolen her, at hvis en ikke nedlot seg i debatten til faktisk å snakke om akkurat det Høyre syntes var viktig, eller det regjeringen syntes var viktig, skulle en bli påsatt en merkelapp om å være klimaskeptiker. Sjølsagt skal en bruke muligheten i debatten om Miljøverndepartementets budsjett til også å snakke om en annen viktig del av Miljøverndepartementets portefølje, nemlig rovviltpolitikken. Jeg er sikker på at det er mange av Heggelunds partikollegaer, bl.a. representanten Rodum Agdestein og representanten Tonning Riise, som er glade for at Senterpartiet tok opp dette i dag, for de er som kjent ganske enige med oss når det gjelder en del av de sidene. Så bruker representanten Heggelund også sin taletid til å raljere over opposisjonen i stedet for å snakke om egen politikk. Det skjønner jeg godt, for det var opposisjonen som i forrige periode drev klimapolitikken framover. I hele forrige periode vegret regjeringen seg for å legge fram noen klimapolitiske saker overhodet. Resultatet ble en rekke Dokument 8-forslag fra ulike opposisjonspartier, som også etter hvert fikk flertall. Det var bra. Det drev klimapolitikken framover i forrige periode. Det er nokså betegnende når statsråden står her på talerstolen og må gå tilbake til oljefyring og forbudet mot det, som var noe som lå i regjeringserklæringen for fire år siden – og også må gå tilbake til klimaavtalen med EU – for å finne saker som regjeringen og Høyre var opptatt av når det gjaldt klimapolitikken. Faktum er at klimagassutslippene ble redusert med 1,6 millioner tonn under den rød-grønne regjeringen og har blitt redusert med 0,1 millioner tonn under denne regjeringen. Uviljen som denne regjeringen har mot gode forslag, særlig når det gjelder karbonfangst og -lagring, og ikke minst når det gjelder en veldig lavthengende frukt fra mitt område, nemlig elektrifisering av Trønderbanen, er betegnende for motviljen mot faktisk å sette inn gode, effektive klimatiltak som får CO 2 -utslippene ned. I stedet velger en å holde panegyriske innlegg fra talerstolen. De overbeviser ingen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-12-13:
Jeg kan forsikre representanten Heggelund om at Senterpartiet ikke forventer noen unnskyldning fra ham. Det har vi aldri forventet. Det vi påpekte, var at det var noe «orwellsk» over det han sa. Altså: Det han i realiteten sier, er at hvis en er så frekk at en kan mene noe annet enn det Høyre mener er bra, da skal en bli kalt klimaskeptiker eller bli påsatt andre merkelapper. Det var det jeg påpekte, og som jeg syntes var uriktig – og også unødvendig – å ta opp fra Stortingets talerstol. Senterpartiet har tatt opp klima i en rekke innlegg her i dag. Vi har påpekt at vi synes klimasatsingen til regjeringen er for dårlig. Vi har påpekt at vi synes at CCS-satsingen burde ha vært finansiert på en annen måte i høst og kommet i gang. Dette er gode prosjekter, som har betydning. Vi har også tatt opp rovvilt. Det er også en del av Miljøverndepartementets budsjett, sjøl om representanten Heggelund og representanten Westgaard-Halle kanskje ikke har fått det med seg. Det er faktisk det, og det fortjener også å bli tatt opp. Og jeg er sikker på at det er mange i Fremskrittspartiet og Høyre som er glade for at Senterpartiet tar opp den problemstillingen, særlig når de hører sine egne partiers representanter her i dag.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Jeg tror jeg stemte feil!
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Jeg synes det er viktig at regjeringen leverer på alt det Stortinget har vedtatt. Man skal levere på naturmangfoldloven og på Bern-konvensjonen, og man skal levere på ulvemeldingen. Man skal ta utgangspunkt i de problemene som den bestanden vi har, faktisk gir. Det er en realitet at det nesten ikke er tap med de ulvene som vi nå snakker om, de fire flokkene. Man skal ta en bekymring på alvor, men det er selvfølgelig heller ikke sånn at ulv i seg selv er noen grunn til å være bekymret for når det gjelder folk. Jeg tror det hadde vært en fordel om vi fortsatt hadde et forlik i Stortinget – og ikke bare et flertall – som utgangspunkt for den jobben vi nå trenger å gjøre. Vi trenger å ha en forvaltning som tar utgangspunkt i at det nå er en større bestand. Men det er ikke en større problemstilling eller en forverret situasjon når det gjelder tap av beitedyr, eller at dette utgjør noen fare i seg selv.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Når det gjelder tap utenfor ulvesonen, vil nettopp det at man har en større bestand, gjøre at terskelen er lavere for uttak av dyr. Det er en kjensgjerning at norske streifdyr har en tendens til å dra østover, mens de svenske streifdyrene har en tendens til å dra vestover. Den situasjonen ville man ikke endret selv om flertallet hadde fått sine ønsker oppfylt. For det andre: I en situasjon hvor det er flere byttedyr – særlig elg – i Norge enn det har vært på mange tiår, kan det ikke være et problem i seg selv at ulv spiser elg. For det tredje er det den bekymringen som folk har. Den skal man ta på alvor, og den må man møte også med kunnskap. Vi må møte den med at man skal ha en beredskap dersom det oppstår situasjoner med enkeltdyr som er for nærgående. Den situasjonen har vi også i dag. Men man skal møte den med kunnskap – og ikke bare nøre opp under bekymringen og omgjøre den til en frykt.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Da går representanten Gundersen vekk fra det som er selve grunnlaget for rovviltpolitikken i Norge, at man skal ha en todelt forvaltning. Man skal ha rovviltprioriterte områder, der er det selvfølgelig også begrensninger på landbruket. Derfor mener Venstre også at det er viktig at vi også kan se på støtteordninger inn mot kommuner som har bestander av ulv. Det mener vi er rimelig at man skal kunne gjøre. Men vi må ikke legge opp til at det er denne økningen i bestanden som lager et slags grunnlag for at det er nedgangstid i Hedmark, at det ikke er godt å bo i Hedmark, at det ikke er gode oppvekstvilkår i Hedmark, for det er det selvfølgelig. Det er til og med et fylke som kanskje har bedre tider enn det de har hatt på mange, mange år. Så jeg synes man maler et veldig dystert bilde av det som tross alt er en begrenset økning i en ulvepopulasjon. Og ut fra de tradisjonelle vurderingene av hva som er skade, nemlig skade på husdyr, så er det nesten ikke det.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Uansett hva representanten fra Senterpartiet sier, er jo ikke den situasjonen vi har havnet opp i, overraskende. Dette er tydelig formidlet, også da vi behandlet ulvemeldingen. Vi har nå et uttak på 18 dyr. Vi har litt under 70 dyr i Norge og har altså et uttak på 18 dyr, som allerede er der. Den paragrafen som flertallet nå på nytt ønsker å se på, dreier seg kun om enkeltdyr, som har en uvanlig oppførsel, og som kan utgjøre en sikkerhetstrussel. Den kan kun brukes når det gjelder enkeltdyr, og kan ikke gi noe bredt grunnlag for uttak av dyr uten å endre naturmangfoldloven. Da blir mitt spørsmål: Er det fortsatt sånn for Høyre at naturmangfoldloven står fast?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Jeg skal ikke ta opp det siste svaret, men jeg skal si meg fornøyd med at også representanten er opptatt av at naturmangfoldloven ligger fast. Men jeg har lyst til å stille et spørsmål om forslaget til Fremskrittspartiet, som har vært en pådriver for å utvide lisensjaktperioden også innenfor rovviltsonen til 31. mars. Det er jo en grunn til at det er forskjell utenfor og innenfor. Utenfor er det 31. mars fordi der skal det ikke være familiegrupper, mens innenfor ulvesonen er det 15. februar, for der er det familiegrupper. Når en utvider denne sonen, vil en få en situasjon med at en utfordrer å bryte med ynglingsfredningsperioden som ligger i viltloven. Jeg oppfatter at Fremskrittspartiet er et parti som har vært opptatt av dyrevelferd. Her vil vi få en situasjon hvor en kan skyte drektige tisper, at en kan skyte hanner, og en får ulvevalper som sulter i hjel. Da spør jeg: Ser ikke representanten noe etisk problematisk ved det å gå inn for en sånn endring?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Jeg tror i alle fall at Venstre og Kristelig Folkeparti er enige om at det skal være ulv i norsk natur. Men Kristelig Folkeparti er opptatt av livskvalitet, og det er viktig og bra. Én side ved ulvepolitikken er at den virker, nemlig ved at tapstallene for beitedyr har gått ned. Med de flokkene som man her har snakket om å ha uttak av, er det nesten ikke tap når det gjelder beitedyr. For å få ned konfliktnivået er Kristelig Folkeparti også villig til å se på andre tiltak enn bare økt uttak, som f.eks. informasjon for å møte den bekymringen, som man skal ta på alvor, eller mulighetene for økt støtte til kommuner hvor det er ulvebestand, for å motvirke den helt legitime dempingen av mulighetene innenfor landbruket som er der, eller andre tiltak?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Representanten Arnstad er veldig bekymret for oppfølgingen av flertallsvedtaket fra behandlingen av ulvemeldingen i fjor vår, til tross for at vi nå har et uttak på 20 pst. av bestanden. Mitt spørsmål blir: Hva er egentlig Senterpartiets målsetting? For i forbindelse med ulvemeldingen var det første forslaget fra Senterpartiet nettopp å be om et unntak fra Bern-konvensjonen, for at vi ikke skulle ha ulv i Norge. Da blir mitt spørsmål: Er det presset Senterpartiet kjører, egentlig bare å ha en utryddelsespolitikk med hensyn til ulv i Norge?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Neste spørsmål blir jo da oppfølgingen. Vi skal følge flere lover, vi skal følge naturmangfoldloven, vi skal følge forpliktelsene i Bern-konvensjonen, og man har redusert grensen for å få uttak for å få flere punktuttak ut fra den situasjonen vi er oppe i – men innenfor lovverket. Da blir spørsmålet: Står fortsatt Senterpartiet fast på at naturmangfoldloven skal legges til grunn, og at den ikke skal endres, men være som den er i dag, altså slik som også Senterpartiet i sin tid var for?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Det er mye snakk om en høyesterettsdom i Sverige og det å se på den. Men mitt spørsmål er: Er den egentlig relevant for Norge? Den er gitt i Sverige ut fra at de har en langt høyere bestand i bunnen. Gitt at det norske uttaket på lisensfelling allerede nå ligger dobbelt så høyt prosentvis som det svenske, blir det ikke da slik at den formuleringen egentlig kun er aktuell for å kunne forvalte en høyere bestand, og ikke kan brukes for å redusere bestanden dramatisk, som et flertall jo ønsker?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Når jeg hører på debatten, synes jeg det er forunderlig at det er mange som bruker så harde ord mot en statsråd som bare følger loven, og som følger opp det som er Stortingets vedtak. Vi skal tross alt styres ved lov, både ved naturmangfoldloven og ved at vi skal følge opp Bern-konvensjonen, og vi skal få dette sammen inn mot det som er ulvemeldingen fra i fjor vår. Det jeg er glad for når jeg hører på debatten, er at alle partier – iallfall så langt – står bak at naturmangfoldloven skal gjelde, og at man ikke går inn på endringer i selve loven. Den gir rom, og fordi vi har en høyere bestand, gir den rom for at man kan ha et raskere uttak av flere dyr enn det man har gjort tidligere. Vi må minne flere på at 20 pst. av bestanden er det gitt fellingstillatelse på, innenfor lisensfellingsordningen – 20 pst., langt over det som er de svenske fellingstillatelsene, som er basert på en mye større bestand og har et helt annet utgangspunkt og annen virkelighet enn det vi har i Norge. Så det er ikke så enkelt som at man bare kan se på dommen fra høyesteretten i Sverige og overføre den til Norge. Da må man også overføre helheten med at grunnlaget og bestandsgrunnlaget må være høyere. Så til noen av forslagene: Når det gjelder § 18 b og c, er de rettet inn mot enkeltindivider og enkeltdyr som har en uvanlig og truende atferd. Dem kan man også ta ut i dag. Venstre mener at dette er godt ivaretatt innenfor det lovverket som vi har, og at selv om man skal se på det på nytt, kan vi vanskelig se at det skal gi noe grunnlag for noen utvidelse utover det som er enkeltindivider, utover det som vi har i dag. Når det gjelder å få tilbake forskriften om forvaltning av rovvilt, opplever jeg at statsråden sier at denne endringen man gjorde, var nettopp for å tilpasse seg vedtaket fra i fjor vår. Han ser ikke at det skal være noen store endringer man kan oppnå ved å gå tilbake på den. Jeg tror vi skal ta inn over oss at politikken har vært vellykket. Det er færre tap. Det er også flere dyr, og da må vi ha en litt annen forvaltning for å forholde oss til den. Det må være raske uttak der det er grunnlag, og så må vi se på hvor man kan ha økonomiske fordeler for kommuner. Det må være gode skadeerstatninger for de få skadene som er, og man må ha forebyggende tiltak – de virker, det viser også denne saken – og omstillingsordninger der det finnes. Så må jeg si at vi må ta alvor bekymringen …(Presidenten klubber) (Presidenten klubber)
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-01-31:
Jeg skal være kort. Stortinget kan ikke som en lovgivende forsamling kreve at en statsråd skal bryte loven! En statsråd må selvfølgelig følge loven, og så må vi se på hvilke virkemidler vi har ut fra det. Jeg kan garantere representanten Slagsvold Vedum at Venstre fører og bygger sin politikk i nært samarbeid med Hedmark Venstre, og vi bygger den på en nødvendig kunnskap for å utforme politikken ut fra den situasjonen som vi nå er i. Det er fire flokker det handler om, og situasjonen omkring dem. Vi er for at man skal kunne ha raskere uttak enn det man har hatt tidligere, og det må da være utenfor ulvesonen. Vi er for at en må se på oppførselen til dyr innenfor sonen. Og vi er for den politikken som man har lagt opp til så langt. Så skal vi også jobbe med hvordan en gir gode støtteordninger. Og jeg sa ikke at det var gode erstatningsordninger; jeg sa at vi må ha gode erstatningsordninger. Vi må ha omstillingsordninger, og vi må ha støtte inn i kommuner som i dag har en ulvebestand.