trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2004-12-14:
Vi er opptatt av at barneombudet skal ha en fri og uavhengig rolle og selvsagt skal ha mulighet til å snakke barnas sak. Det er på en måte barneombudets rolle. Men vi har vel opplevd, som representanten Faldet så riktig påpeker, at barneombudet har tatt en klar politisk stilling i et spørsmål om kontantstøtten, uten at det har vært mulig å dokumentere hans påstander. Det er på en måte det som har vært vårt utgangspunkt. Skal man komme med så kraftige utfall mot en politisk valgt omsorgsform som kontantstøtten er, må det være dokumentert. Såpass mye forventer jeg av et barneombud, at det ikke er personlige oppfatninger, men at de utfallene som måtte komme, faktisk er dokumentert.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2004-12-14:
Jeg står fast ved at barneombudet ikke har lagt fram noen forskning som dokumenterer hans påstander om at kontantstøtten kan bli en trussel for barn som er utsatt for omsorgssvikt, mishandling og misbruk. Det var det reaksjonen kom på. Jeg fastholder at han selvsagt skal få lov å si hva han vil, til hvem han vil. Men det er viktig for et barneombud å ha legitimitet i befolkningen. Og hvis det er slik at noen da etter hvert ikke tror på ham, fordi han ikke nok har dokumentert sine påstander, kan det bli et problem. Når det gjelder tilsynet med barnevernet og ressursene hos fylkesmannen, er det jo mange som i dag skal føre tilsyn med barnevernet, og ikke minst vil det i den nye ordningen med det regionale barnevernet være flere tilsynsfunksjoner, ikke bare fylkesmannen. Jeg har tillit til at fylkesmannen vil følge opp sin tilsynsrolle på en god måte.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2004-12-14:
Jeg må jo si jeg er glad for at barneombudets rolle engasjerer flere. Jeg må bare understreke igjen det jeg har sagt i mine to tidligere svar, at selvsagt skal barneombudet ha en fri og selvstendig rolle. Det er ikke skjerpet inn på noe område i det hele tatt. Men det var, som sagt, det utfallet som kom, vi reagerte på, at kontantstøtten får skylden for alt som er galt med barn. Det var nesten slik man kunne oppfatte det. Som sagt er det viktig at barneombudet har en sterk stilling. Han skal utøve en viktig rolle. Og hvis befolkningen oppfatter det som at det er en sammenblanding av roller, kan det svekke barneombudets legitimitet.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2004-12-14:
Den typiske kontantstøttemor jobber deltid og har for det meste kvelds- og nattarbeid eller helgearbeid. Kontantstøtten er viktig for en gruppe foreldre som jobber på ugunstige tider, og det kan være vanskelig å få barnehageplass. Det er gledelig å se at også representanten Giske har hatt glede av denne ordningen. Å fjerne kontantstøtten, slik Arbeiderpartiet vil, er klart usosialt. Mange av disse barna ville sannsynligvis ikke vært i barnehage selv om kontantstøtten ble fjernet, men familiene ville fått dårligere økonomi. Ser virkelig ikke representanten Faldet, som er et sosialt engasjert menneske, hvor usosialt det er å fjerne kontantstøtten så å si over natten, uten at barna har mulighet for å få barnehageplass? Hva skal de så gjøre? Arbeiderpartiet sier i finansinnstillingen at de vil fjerne kontantstøtten fra 1. mars, men i fagkomiteen sier de 1. juni. Spørsmålet er om det er mulig å bli enig med seg selv.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2004-12-14:
Først vil jeg rette opp at jeg feilaktig kom til å si at Arbeiderpartiet i finansinnstillingen ville fjerne kontantstøtten fra 1. mars og ikke fra 1. juni, slik det står i komiteinnstillingen. Representanten kunne fra benken nå opplyse meg om det var i Arbeiderpartiets alternative budsjett at det stod 1. mars. Men det faktum at Arbeiderpartiet vil fjerne kontantstøtten fra 1. juni, forbedrer ikke situasjonen for de barnefamiliene som har valgt kontantstøtte. De får fem måneder på seg til å legge om sin økonomi og skaffe et annet omsorgstilbud til barna sine. Enda verre er det med SVs forslag. Der har de bare 14 dager på seg. Den typiske kontantstøttemor er, som vi var inne på tidligere, en som jobber deltid, har kvelds- og nattarbeid eller helgearbeid. Svært mange jobber i lavtlønnsyrker i helsesektoren. Å fjerne kontantstøtten vil forverre familienes økonomi. Jeg står fast ved at dette er grunnleggende usosialt. 3 657 kr netto er mye penger for en småbarnsfamilie. I min replikkordveksling med representanten Faldet fikk jeg ikke svar på hva hun vil tilby disse familiene i stedet. Jeg må si at jeg rett og slett ikke forstår hva som er problemet med at foreldre velger andre omsorgsløsninger enn barnehage, eller at de trapper ned jobb og karriere en periode for å ta seg av barna og kanskje velger å greie seg med mindre en tid. Det må, etter Høyres syn, være foreldrenes valg. Arbeiderpartiet og SV mener tydeligvis at de vet hva som er best for den enkelte familie. Alle skal inn i den samme A4-formen. Og hver gang Høyre fremmer forslag om å styrke folks muligheter til å bestemme over egne liv, er det bare nei og atter nei fra SV. Representanten May Hansen og SV har en ekstrem tillit til egne evner når det gjelder å styre over folks liv. Forslaget om å regulere tiden mor og far skal være hjemme med barna, fører ikke til økt likestilling. Representanten Hansen sier hun ikke har foreslått en tredeling. Jeg har vært i debatt med representanten Hansen i P4 og med representanten Heikki Holmås i «Politisk kvarter» om dette, og da stod de fast på at det var dette som skulle gjennomføres. Så klart har det vært at det har skapt røre blant andre representanter i SVs gruppe. Men jeg merker meg nå at representanten Hansen og SV er på defensiven og bare vil ha en utredning. Avslutningsvis vil jeg takke komiteen for en god og engasjerende debatt. Vi skal også vedta et godt budsjett. Det er betryggende med et så stort engasjement for barne- og familiepolitikken. Det synes jeg lover godt. Det er også betryggende at det er et solid flertall for Regjeringens politikk, både når det gjelder barne- og familiepolitikken, og når det gjelder å modernisere og få en velfungerende offentlig sektor som både borgerne og næringslivet vil nyte godt av.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Jeg må få rette opp en åpenbar misforståelse. Å si «over natten» var nå litt drøyt. Arbeiderpartiet har sagt: «å avvikle ordningen fra 1. juni». Det er ikke over natten, vil jeg tro. Etter dette innlegget til representanten Sjøli kunne jeg si, med Skjæraasen: tenk «om hele vide verden hadde det så godt». Men det er jo ikke slik det er. Derfor har Arbeiderpartiet sagt at vi må ha et barneombud som skal fungere som vaktbikkje overfor dem som ikke har det så greit. Jeg bare lurer på hva representanten Sonja Irene Sjøli føler når hun har vært med på en merknad som står i innstillingen, hvor det understrekes: «Barneombudet skal ha en fri og selvstendig rolle. Flertallet er imidlertid betenkt over at Barneombudet opptrer slik at det oppfattes som å agitere for et bestemt politisk syn. I befolkningen kan dette oppfattes som sammenblanding av roller, som igjen kan svekke ombudets legitimitet.» Kan det være lov å spørre om dette kan ha sammenheng med barneombudets uttalelser om kontantstøtten?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Typisk Høyre! De må følge med i svingene. Vi har nemlig sagt at vi vil avvikle den fra 1. juni. Det ble vedtatt i forbindelse med finansinnstillingen. Hvis en leser den, vil en kunne se det der. Men så til dette med kontantstøtten og hvorvidt en skal fjerne den over natten. Det er ikke spørsmål om det. Vi går inn for å gi muligheter for gode omsorgstilbud i barnehagen. Da mener vi at det å sikre kontantstøtten ikke er den beste løsningen. For det er ikke spørsmål om den bedrer familienes økonomi. Kanskje noen av disse kvinnene faktisk ville ha vært ute i jobb. Er det ikke bekymringsfullt for Høyre at kvinner hindres i å gjøre det de har mest lyst til? Så vil jeg jammen spørre Høyre tilbake – men det er kanskje ikke mulig?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Jeg har masse spørsmål!
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Konkurransetilsynet skal sørge for at konkurranse skjer rettferdig og riktig etter lover og regler. Men når vi nå endret konkurranseloven, må jeg ha lov til å smile litt. Riktignok ble det rettet opp noe i komiteen, men det forslaget Fremskrittspartiet hadde, ble det jo enda mer byråkrati av! Så jeg vet ikke riktig om jeg er så opptatt av Fremskrittspartiets holdning og ihuga tro på prestasjonene til Konkurransetilsynet. Dessuten: Hos fylkesmannen bruker vi de pengene på kontroll, sikkerhet og trygghet, slik at barnevernsbarn kan føle en sterkere trygghet for hverdagen sin. Det mener vi faktisk er en mye viktigere prioritering.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Jeg synes det er så rart at ikke Kristelig Folkeparti har større tro på barnevernet i Norge. Det er jo barnevernet som til enhver tid skal vurdere faglig hva som er best for barna, og det gjør de uavlatelig. Det er ikke noe forbud mot å bruke nær familie som fosterforeldre eller ved omsorgsovertakelse. Men det må altså være en faglig vurdering. Det tror jeg faktisk at barnevernet har best greie på. Når det gjelder dette med barnas beste, har jeg faktisk lyst til, selv om det ikke er til et direkte spørsmål, å komme med et lite eksempel i forbindelse med denne hellige kontantstøtten. Den kunne faktisk ha gitt fire–fem måneders ekstra fødselspermisjon eller to år med sekstimersdagen, som også hadde vært svært bra for barna, og som hadde gitt familien muligheter i mye større grad enn i dag.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
I budsjettproposisjonen fra Moderniseringsdepartementet står det at det må settes spørsmålstegn ved påstanden om at forskjellen mellom arbeidsmiljøloven og tjenestemannsloven fører til liten «mobilitet» mellom offentlig og privat sektor. Hva menes egentlig med det? Videre står det i proposisjonen at Regjeringen «ønsker større grad av harmonisering av arbeidsvilkårene i offentlig og privat sektor». Jeg står her med en følelse av at statsråden vil svekke rettigheter og eventuelt pensjonsrettigheter til de ansatte i offentlig sektor. Kan statsråden avkrefte at jeg tar feil? Jeg har liksom et bestemt inntrykk av at samarbeidet mellom statsråden og arbeidstakerorganisasjonene ikke er bra nok. Hva føler statsråden selv?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Jeg forstod det slik på statsrådens innlegg at vi som fryktet at kontantstøtten tvang kvinnene tilbake til hjemmet, på en måte var litt gammeldagse, og at det var Regjeringens kontantstøttepolitikk som så framover og var moderne. I vårt moderne samfunn har vi fått mange nye beboere, og en ny undersøkelse viser at det faktisk er flest innvandrere som benytter seg av kontantstøtten. Jeg lurer på om statsråden er fornøyd med det, med hensyn til den integreringspolitikken som vi snakker så varmt om, og ikke minst det norske språk. Arbeiderpartiet er bekymret over at kontantstøtten synes å virke inn bare på mødrenes atferd i forhold til arbeidslivet, og ikke på fedrenes. Hva har statsråden å si til det?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Representanten Sjøli er svært bekymret for disse barnefamiliene som ville miste kontantstøtten fra 1. juni dersom Arbeiderpartiet fikk sin vilje. Jeg synes faktisk at det ikke er så kort omstillingstid, egentlig, for mitt motspørsmål er: Hvor lang omstillingstid får alle de som mister jobbene sine og i tillegg får redusert dagpengene, arbeidsledighetstrygden? Høyre burde bekymre seg for kommuneøkonomien, for velferden skapes i kommunene. Det ser ikke ut til å engasjere så veldig, til tross for at barnefamiliene får økte utgifter til SFO, de får økte utgifter til kulturskole, som det passer så bra for Høyre å snakke varmt om, de får redusert arbeidsledighetstrygd, pendlere mister fradraget sitt, og vi snakker jo om et mobilt arbeidsmarked. Dette er også en del av barnefamilienes totale økonomi som burde bekymre Høyre.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
Representanten Sjøli sier fra denne talerstol at det barneombudet har sagt, ikke er godt nok dokumentert. Det kommer litt an på hvilke øyer som leser den NOVA-rapporten som barneombudet har uttalt seg om. Det står ikke i denne merknaden at barneombudet ikke har uttalt seg i tråd med det som er sannheten om kontantstøtten. Det står her at han agiterer for et bestemt politisk syn. Hva mener Høyre med det? Og så vil jeg stille et spørsmål til, og det gjelder ressursene hos fylkesmannen i forhold til tilsyn i barnevernsinstitusjoner. Her skriver Høyre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet i en merknad at «det er etablert kriterier for godkjenning av barnevernsinstitusjoner». Men dette har jo ingen ting med tilsynsbiten å gjøre. Hva mener man egentlig med den merknaden som står her, at dette skal bedre fylkesmennenes rolle? Det er jo ressurstilgangen hos fylkesmennene som er et problem.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
Fremskrittspartiet skriver i en merknad at de ønsker å avvikle Likestillingssenteret, men er klar over at en slik nedleggelse må skje over flere år, av hensyn til de ansatte. Hvordan har man tenkt seg denne nedtrappinga, hvor mange år skal man opprettholde Likestillingssenteret? Spørsmål 2 gjelder utbygging av barnehageplasser. 23 250 barn stod på venteliste i august i år. Fremskrittspartiet, sammen med regjeringspartiene, har lagt inn bevilgninger til 9 000 nye plasser. Vi trenger mange, mange flere. Jeg vet at det er en overslagsbevilgning. Men er ikke Fremskrittspartiet enig i at man gir et tydelig politisk signal om at man her ønsker å bygge ut 9 000 nye plasser? Kan Fremskrittspartiet garantere at man vil stå for det som står i denne merknaden – at hvis det blir bygd flere, f.eks. 20 000 nye plasser, vil disse bli finansiert av staten?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
Jeg får si det igjen, det jeg sa da vi behandlet fedrekvoten her tidligere i dag: Vi har ikke foreslått denne tredelinga. Vi har bedt om en utredning av Islands-modellen – det er det vi har foreslått. Og så er det ikke sånn som representanten Afshan Rafiq sier, at hvis mor er syk, vil dette gå ut over mor. Det er faktisk sånn i Norge i dag at hvis man er syk etter fødselen, kan far ta ut den permisjonen. Det gjøres i mange tilfeller, og det gjøres også når mødre er innlagt på sykehus og er syke i svangerskapet. Da kan far bli sykmeldt for å ta seg av barn de har fra før. Så prisjusterer vi barnetrygden. Det er ikke gjort siden 1995, og det er et stort tap for familiene. Vi fjerner heller ikke småbarnstillegget, som regjeringspartiene har gjort, noe som er veldig målrettet.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
SVs valgfrihet er vel også Fremskrittspartiets valgfrihet, for vi har vært sammen om å si at så lenge vi ikke har full barnehagedekning i dette landet, så har vi ikke valgfrihet. Vi har brukt 20 milliarder kr på kontantstøtte hittil, og vi bruker 4 milliarder kr neste år. Den er ikke treffsikker. Den har ført til at man er en og en halv time mer sammen med barna sine, men da er det ikke tatt med i vurderingen at menn med barn jobber mer overtid enn det menn uten barn gjør. Da er vi tilbake til 1950-årene, hvor mor var hjemme ved kjøkkenbenken, og faren min så jeg kun på søndager. Han jobbet overtid fordi det var økonomisk umulig å få dette til å gå i hop. Prisjustert barnetrygd, småbarnstillegg og makspris trinn 2 i barnehager med full behovsdekning mener vi faktisk gir en større valgfrihet for familiene enn kontantstøtte.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
Jeg skal presisere igjen: Vi har kommet med et forslag om en utredning i forhold til Islands-modellen. Det er også et forslag i vårt arbeidsprogram om at denne modellen skal innføres i Norge. Landsmøtet vil bestemme om man går for den modellen eller ikke. Vi mener at det er helt nødvendig å legge til rette for et likestilt foreldreskap i Norge. Det som regjeringspartiene sier at vi skal gjøre, er å utvide fedrekvoten med fire uker. Det betyr jo at man tvinger far til å være hjemme i fire uker til. Det vi sier, er at vi skal utvide svangerskapspermisjonens lengde, og så sier vi at en tredjedel av det skal far kunne få, en tredjedel skal mor kunne få, og en tredjedel er valgfri. Ammeprosessen er faktisk slik i dette landet at de fleste fullammer i seks måneder. Det er langt innenfor mors permisjonstid. Det er slik at vi ammet opptil ett år, vi som hadde ti og tolv ukers permisjon også.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
Mener representanten fra Kristelig Folkeparti at det å forlenge fedrekvoten forbeholdt far er valgfrihet? Det kan jeg ikke forstå. Det er akkurat det samme når vi foreslår en tredeling og dere utvider fedrekvoten som er forbeholdt far. Når det gjelder kontantstøtten, blir det hele tiden henvist til en NOVA-rapport. Det har representanten gjort veldig mange ganger. Der står det utrolig mye. Det er vel også den Barneombudet har kommentert. Det står f.eks.: «Gjennom denne undersøkelsen har vi fått innblikk i prosesser som viser hvordan kontantstøtten har bidratt til å heve terskelen for å søke barnehage for de minste barna, og også bidrar til at de foreldrene som er hjemme, forblir der lenger. Dette er konsekvenser som blir betraktet som uheldige for de familier som er i fokus for vår undersøkelse, fordi det forsinker bevegelsen ut i mer omfattende sosiale sammenhenger både for voksne og barn.» Den tar også opp dette med familier med lav inntekt og familier med minoritetsbakgrunn, og jeg er bekymret for det.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
Bare et lite spørsmål til representanten fra Senterpartiet, som sier at 11 000 færre kvinneårsverk er et positivt resultat av innføringen av kontantstøtte. SV er opptatt av at vi får likeverdige muligheter i arbeidslivet og likeverdige muligheter knyttet til det å være foreldre. Barnekonvensjonen sier helt klart at et barn har rett på to foreldre. Det er også slik at de to første årene i et barns liv er de viktigste når det gjelder tilknytning. Så vet vi ikke bare at 11 000 flere kvinner er hjemme – det er jo ikke blant menn det har blitt færre årsverk – men vi vet også at menn som har barn, jobber mer overtid enn menn som ikke har barn. Mener virkelig Senterpartiet at dette er en god og viktig utvikling? Dette er resultater av kontantstøtten.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
Regjeringa er opptatt av lokaldemokratiet. Derfor vil jeg spørre statsråden om han mener det er riktig at fylkesmennene blir tilført midler og stillinger for å pådytte kommunene Regjeringas omstillingspolitikk. Dette går jo ut over lokaldemokratiet. En annen ting som jeg tok opp med statsråden i trontaledebatten, gjaldt forslag nr. 3, «om bruken av små stillinger i stat og kommuner og hva det betyr for likelønnsutviklingen i Norge, og hvilke konkrete tiltak Regjeringen vil iverksette». Han svarte meg da at dette var et kommunalt problem, og at kommunene hadde frihet til selv å ordne opp i dette. Men disse små stillingene er jo akkurat de som ivaretar de brukerne – de kvinnene som er ansatt i disse små stillingene – som statsråden er opptatt av. Det er faktisk slik at dette bremser opp likelønnsutviklingen i Norge.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
Statsråden svarte meg i en spørretime her i denne salen: «Verken jeg eller UDI har registrert at det er sendt bekymringsmeldinger om omsorgssvikt når det gjelder disse barna» – altså mindreårige asylsøkere. Og videre: «Jeg er meget bekymret og har tatt dette opp med kommunal- og regionalministeren. Vi må sammen prøve å finne ut hvor disse barna er. Jeg aksepterer ikke at barn lever under uverdige forhold i asylmottak. Det gjør jeg ikke, men jeg vet ikke hvem de er.» Jeg har et brev her, og jeg refererte i stad til en avisartikkel. I brevet svarer barnevernstjenesten at den har mottatt flere andre bekymringsmeldinger som reiser tvil om mottakets evne til å gi tilstrekkelig hjelp og/eller omsorg til de barn de faktisk får ansvaret for. Barnevernstjenesten finner det allikevel svært vanskelig å være den instans som skal undersøke og kompensere eventuell manglende faglighet, bemanning, ved statlige institusjoner med riksdekkende funksjon. Hva mener statsråden om dette?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
Det er ikke riktig som statsråd Dåvøy sier, at barnevernsloven gjelder for mindreårige asylsøkere på lik linje med norske barn. Det er jo slik at hvis norske barn er uten foreldre og omsorgspersoner, er det barnevernet som tar ansvar for dem, undersøker deres livssituasjon og finner et tilbud som er tilpasset deres behov. Når det gjelder mindreårige asylsøkere, er det UDI som har ansvaret. Barnevernet er verken inne og vurderer det mottaket de bor i, eller har noe som helst slags omsorgsansvar for dem. De får en melding når barna kommer til landet, men det er kun hvis barnevernet får en bekymringsmelding fra mottak eller verge, at de går inn og undersøker situasjonen til disse barna. UDI har vært på besøk på Vårli i Moss, som er et mottak for mindreårige asylsøkere. Statsråden svarte på mitt spørsmål her i salen at verken UDI eller hun hadde hørt om at det var kommet noen bekymringsmeldinger til barnevernet. UDI har, som nevnt, vært på besøk på Vårli, og det står i Moss avis – statsråden skal selvfølgelig få kopi av innlegget – at man har gjort noen tiltak for å bedre barnas situasjon. Så står det: «Trenger barna mer hjelp enn dette, er det verre. I Pp-tjenesten må de vente i et halvt år på hjelp, i barnevernet og barne- og ungdomspsykiatrien må de vente i tre måneder». Mottaket sier videre at man har «bedt barnevernet om hjelp til tre av barna på mottaket. Men barnevernet hadde ikke kapasitet til å hjelpe dem. Heldigvis klarte vi å løse problemene på egen hånd den gangen. Nå har vi et annet barn med alvorlige problemer, men han må også vente i tre måneder. Denne gangen er vi redd for at situasjonen vil bli mye verre før han kan få hjelp» Innlegget ligger her. Jeg refererte også til et svar fra barnevernet etter enda en melding, hvor de sier at de har fått mange henvendelser og meldinger fra mottaket og fra hjelpeverger, men man har ikke kapasitet til å gå inn, man har ikke økonomi til å gå inn. Det er helt klart at det ikke er klare retningslinjer her, og dette er statsrådens ansvar. UDI har hørt dette. Dette er referert i avisene. Både statsråden og UDI vet om dette. Dette er ikke i tråd med det statsråden svarte meg i spørretimespørsmålet. Disse barna har det kjempedårlig. Mange av dem er udetonerte bomber, som man sa på et åpent seminar i Moss for 14 dager siden. Hva gjør statsråden med dette?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-14:
Representanten Sjøli er opptatt av valgfrihet og av at SV får frysninger hver gang man snakker om Høyres valgfrihet. Ja, jeg får litt frysninger av Høyres valgfrihet, det er helt klart. Men så lenge vi ikke har full barnehagedekning, har vi ingen valgfrihet. Så lenge det er kvinner som er lavtlønte og går i deltidsstillinger, har vi ikke full valgfrihet, for familiene må faktisk velge at det er mor som er hjemme – på grunn av økonomi. Kontantstøtten gir ikke frihet til å velge for barnefamiliene. Sjøli er opptatt av at man vil fjerne kontantstøtten over natten, men regjeringspartiene gjorde jo akkurat det samme – de tok vekk småbarnstillegget over natten, fra den ene dagen til den andre, og gav det til dem som hadde kontantstøtte, for de som skulle ha barnehageplass, skulle ikke ha småbarnstillegg. Så har man heller ikke prisjustert barnetrygden.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-12-14:
Eg vil også innom barneombodet. Det er ikkje lenge sidan dette huset behandla tilsynsmeldinga som vart lagd fram av Høgre-statsråd Victor D. Norman, og då vart det streka under at tilsyna skulle ha ei fri og uavhengig rolle. Derfor synest eg det er svært spesielt at Høgre sluttar seg til den merknaden og stiller seg så kritisk som dei gjer, til barneombodet. Det var svært uventa. Mitt spørsmål til representanten Sjøli er då: Vurderer Høgre også å innskjerpe uttaleretten til Likestillingsombodet og Forbrukarombodet, slik at ein skal forlange dokumentasjon, eller at det skal leggjast ved forskingsrapportar før dei uttalar seg?
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-12-14:
Ja, dette er ein konsekvens av kontantstøtta. Då Senterpartiet i si tid slutta seg til dagens kontantstøtteordning, var det med den argumentasjonen at vi ønskjer at foreldre skal kunne velje tid saman med ungane sine. Men eg vil understreke at den valfridommen ikkje er reell før vi har full dekning innanfor barnehagesektoren. Senterpartiet sin kontantstøttemodell er relatert til at det ikkje er bruk eller ikkje bruk av barnehageplass som skal utløyse kontantstøtte, men derimot at foreldre verkeleg brukar tid saman med ungane sine. Eg trur at det er ei grunnleggjande usemje mellom SV og Senterpartiet på dette området, og så langt i programprosessen før nytt stortingsval er det ingenting som tyder på at Senterpartiet vil forandre standpunkt.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-12-14:
Stortinget la ned eit betydeleg stykke arbeid då vi fatta vedtaket som blir kalla barnehageforliket. Iallfall tilsynelatande er det brei semje om at vi skal ha full barnehagedekning, og vi skal innføre makspris trinn 2 1. august 2005. Men skal vi komme i mål, er det slik, som det har vorte sagt frå denne talarstolen tidlegare, at vi har behov for 14 000 nye plassar. Regjeringa starta budsjettarbeidet sitt tidleg på sommaren, budsjettet vart lagt fram for oss tidleg i oktober, og allereie i proposisjonen vart det varsla at vi ikkje ville komme i mål. Poenget mitt er at nesten eit år før vi har trinn 2, kapitulerer vi. Vurderer statsråden andre tiltak for å auke utbyggingstakta?
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-12-14:
Eg kan trøyste stortingspresidenten med at eg skal vere veldig kort – ikkje halde noko langt innlegg. Debatten er jo teken i Odelstinget, og SV sitt opphavlege framlegg vart der trekt. Det kom fram at ei rekkje parti ønskte å behandle dette på sine respektive landsmøte. Senterpartiet er vorte oppfordra til å gjere dette framlegget om til eit oversendingsframlegg, og det er hermed gjort.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-14:
Arbeiderpartiet har i dette innlegget og i en rekke andre sammenhenger uttrykt skepsis til markedskreftenes frie spill og frykt for at sterke kapitalister dominerer markedet og gjør disposisjoner som svekker demokratiet og forbrukernes posisjon. Konkurransetilsynet er vårt våpen mot dem som misbruker sin markedsmakt. Tilsynet har i år fått en nesten helt ny lov å forholde seg til, med en stor grad av revisjon. I tillegg har man fått utfordringer ved å gjennomføre en flytting som er pålagt dem av stortingsflertallet. Med disse utfordringene og med Arbeiderpartiets stadige klagesang om markedskreftene foreslår Arbeiderpartiet et kutt på 9 mill. kr til tilsynet. Dette fortoner seg oppsiktsvekkende og direkte ulogisk for meg. Hvis man er bekymret for et område, hvorfor kutter man da?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-14:
Det ligger, så vidt jeg forstår, i budsjettreglementet at en overslagsbevilgning faktisk er en overslagsbevilgning. Når vi og regjeringspartiene sier klart og tydelig at om vi ender opp på 20 000 nye plasser, vil det være den faktiske fasit, og så kan man forholde seg til det. Jeg vet ikke hvordan det er med SV, men når Fremskrittspartiet skriver noe i en merknad, er det faktisk slik at vi mener det vi skriver. Når det gjelder Likestillingssenteret, har Fremskrittspartiet gått inn for betydelige kutt på det området. Vi ser ikke noen grunn til å opprettholde det utover en horisont på ett år.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-14:
Jeg skulle gjerne lagt igjen side 65 i innstillingen til representanten Trond Giske, for han kan neppe ha lest det som står der. Der står det: «Det betyr at hvis det blir bygd f.eks. 20 000 nye plasser, vil alle disse bli finansiert av staten.» Det er en klar og tydelig melding fra flertallet i denne saken. Når det gjelder likebehandling mellom private og offentlige barnehager, har Fremskrittspartiet vært de største forkjempere for det. Jeg kan ikke se hvor Trond Giske har det fra. Det er også faktisk lenger nede på side 65 referert til det vedtaket som ble gjort under behandlingen av finansinnstillingen, og som jeg også refererte til i mitt hovedinnlegg, om enhetskostnadsprinsippet som vil kunne gi en enda bedre likebehandling mellom private og offentlige barnehager.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-14:
Trond Giske må gjerne fortsette å gi sine tolkninger av budsjettreglementet, men faktum er at det er inni denne boken, som er innstillingen vi i dag behandler, det står hva stortingsflertallet ønsker under posten om barnehager. Det står bl.a. på sidene 64 og 65, og jeg har nå sitert de viktigste og mest sentrale punktene for Trond Giske. Jeg kan ikke se at det fører frem med ytterligere gjentakelser, i og med at det ikke ser ut til at Trond Giske vil forstå. For vår del står vi altså helt klart fast ved våre løfter og de synspunkter vi tidligere har kommet til, og som det står her: «Det betyr at hvis det blir bygd f.eks. 20 000 nye plasser, vil alle disse bli finansiert av staten.»
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-14:
Fra Fremskrittspartiets og også – etter hva jeg forstår – fra Regjeringens side ser man kontantstøtten som en fleksibel og god reform som gir økt valgfrihet og mer tid til barna. Når jeg leser SVs og Arbeiderpartiets merknader, står det imidlertid der at dette ikke er økt valgfrihet. Hm, det forstod jeg ikke helt! Hvis man velger å være hjemme og velger bort det å jobbe heltid, er ikke det nettopp en praktisering av valgfrihet? Jeg kunne godt tenke meg å få høre SVs definisjon av valgfrihet. Er SVs definisjon av valgfrihet at man skal velge det SV bestemmer? Er det den eneste muligheten?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-12-14:
Arbeiderpartiets kamp mot familien får flere uttrykk enn bare gjennom holdningen til kontantstøtten og det at man ønsker å velge på vegne av familiene. I behandlingen av barnevernsmeldingen slo komiteen fast at når familien ikke fungerer og man må gå til et skritt som omsorgsovertakelse, skulle man vurdere andre ressurser i annen biologisk familie først, mens i innstillingen i dag er Arbeiderpartiet ikke med i en merknad som også sier at man først skal se på ressurser i annen biologisk familie. Da lurer jeg på: Er det slik at man tror at det ikke finnes noen bestemødre og bestefedre, noen tanter og onkler som kan steppe inn, og at det av og til kan være en bedre situasjon for barna å komme i enn å måtte komme i en helt fremmed og ny setting?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-12-14:
Det er ting som blir litt uklare her, men nå skal SV få en mulighet til å komme med litt klarere svar. En tredeling av fødselspermisjonen er foreslått i SVs program, og SVs representanter, bl.a. Heikki Holmås, har vært ute og frontet saken om en obligatorisk tredeling ganske kraftig. Det er ikke rart at noen av oss tror at dette er det SV står for. Kristelig Folkeparti mener at dette er en dårlig idé, det er bl.a. distriktsfiendtlig. Det vil være utrolig vanskelig for mødre som ammer, og som bor i en liten bygd i indre Agder, å kunne opprettholde amming, hvis man bare har én buss, som går ut av bygda om morgenen og inn igjen om ettermiddagen. Det vil være vanskelig å få til muligheter for amming med en obligatorisk tredeling. Det vil også være slik at hvis mor ikke er syk nok til å bli sykmeldt, men kjenner at kroppen ikke fungerer helt etter en fødsel, vil ikke mor få mulighet til å ta den delen som blir obligatorisk for far. Det mener vi også vil svekke dem som har det tøffest etter en fødsel, og det vil være en politikk for superfamilier.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-12-14:
Vi er glad for omsorgen fra Arbeiderpartiet, som mener at vi vil så mye, men ikke får så mye til. Da vil jeg bare minne representanten Torny Pedersen om at det var denne regjeringen, med statsråd Laila Dåvøy i spissen, som la fram en familiemelding som var historisk i Norge. For første gang våget man å sette familien på dagsordenen, med en helhetlig familiepolitikk som gikk ut på et forpliktende samliv, et godt foreldreskap og en helhetlig politikk rundt dette, også for de familiene som sliter. Når det gjelder gatebarn og hvorfor vi ikke er med på den merknaden: Det er fordi vi mener at det ikke bør være Barneombudets rolle å kartlegge en slik problematikk. Det bør være det offentliges ansvar. Det bør være barnevernets ansvar og de offentlige myndigheters ansvar. Hvis det finnes gatebarn i Norge, er det andre enn Barneombudet som skal kartlegge dette. Det mener vi barnevernet bør ta tak i, og det har ikke vi motsatt oss at man skal finne ut av.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-12-14:
Først når det gjelder fedrekvoten: Vi mener at balansepunktet med å ha ni uker til mor og totalt ti uker – som er det vi ønsker – til far når vi er ferdig, kan være en passe pådriver for å få flere til å delta på hjemmebane. Men det finnes et balansepunkt, og en tredeling direkte vil kunne gi 100 000 kr i minus. Når det gjelder det som står om kontantstøtten i NOVA-rapporten, viser den oss helt klart at bruk av barnehage som barnevernstiltak ikke har gått ned etter at kontantstøtten ble innført. Det er det vist til to ganger. Jeg har lyst til å lese en liten melding som stod i Aftenposten. Det var en som hadde argumentert mot kontantstøtten: «Men så ble jeg mamma til en gutt som ikke trivdes i barnehagen. Jeg satte med én gang spørsmålstegn ved min og min manns oppdragelse, hva hadde vi gjort galt, alle barn ville vel helst velge barnehage framfor mamma? Etter en lengre tids vurdering sluttet jeg i jobben og tok sønnen min ut av barnehagen, og takket være kontantstøtten klarte vi det økonomisk. Jeg opplevde en ny hverdag full av nærhet til min sønn, tankevirksomhet og energi kunne vies til familien på en annen måte enn før». Dette vil hun miste med SVs politikk.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-12-14:
Vi har hele tiden lagt til rette for at det skal være reell valgfrihet. Derfor har vi hatt den offensive satsingen som vi har hatt i forhold til barnehageutbyggingen. Jeg vil bare at representanten Giske skal lytte ekstra nå: Vi har lagt til rette for 9 000 plasser. Det vil gi mange flere enn 9 000 barn opphold i barnehage. I inneværende år ble det lagt til rette for ca. 7 500 plasser, men det var 5 000 flere barn enn det som fikk plass, fordi vi har hatt en del strukturendringer. Så vi har sammen med Fremskrittspartiet lagt opp til en offensiv utbygging til 9 000 plasser, og det vil gi rom for mange flere barn i barnehage. Når det gjelder kontantstøtten, er det to tredjedeler av kontantstøttebarna som blir passet av foreldrene. Jeg tror at representanten Giske og andre foreldre velger omsorgsløsninger som er gode for sine barn. Blant dem er kontantstøtten, som en viktig del av valgfriheten. Valgfriheten kan aldri bli barnehage eller barnehage, kontantstøtte eller kontantstøtte, men det kan være kontantstøtte og barnehage.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-12-14:
Jeg har bare behov for å presisere en ting. Vi peker på at om 9 000 nye barn skal få barnehageplass, må det bygges ut langt flere enn 9 000 plasser. Det vil være en følge av at det fortsatt kommer til å være overganger fra deltids- til heltidsplasser. De offensive virkemidlene som Stortinget var enig om skulle til for å få en økt barnehageutbygging, står fast. Investeringstilskuddet ligger fast. Statens finansiering av alle nye plasser står fast. Skjønnspotten ligger der, alle virkemidlene står som sagt fast. Det kan være andre ting, f.eks. i byggebransjen, eller kommuneplaner, som gjør at barnehageutbyggingen må ta noe lengre tid. Men alle de positive stimuleringsvirkemidlene som Stortinget la på plass, står fast. Jeg tror dette vil legge til rette for en offensiv utbygging av plasser. Men vi kan ikke trylle.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Jeg vil bare si til det siste som ble sagt, at dersom Fremskrittspartiet og Regjeringen mener at det skal bygges mer enn 9 000 nye barne-hageplasser, må de budsjettere med det. Det er i strid med budsjettreglementet, også for overslagsbevilgninger, hvis man budsjetterer under det man planlegger for. Når man sier 9 000 nye barnehageplasser, er det det statsråden kommer til å styre etter, og det er det politikken i departementet kommer til å bli innrettet etter – sånn er det. Det er veldig spesielt at man reduserer ambisjonene når vi ligger langt etter skjema de to første årene. Det er svært vanskelig å forklare. En annen ting som er vanskelig å forklare med Fremskrittspartiets opptreden i forbindelse med barnehagebehandlingen i komiteen, er at der Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet nå går sammen og er bekymret for at likeverdig behandling mellom private og offentlige barnehager ikke blir resultatet, der hopper Fremskrittspartiet av. Fremskrittspartiets store sak under barnehageforliket var at private barnehager nå skulle få de samme rammevilkårene som de offentlige. Når vi nå ser at det kanskje ikke blir resultatet, bl.a. fordi vi har en annen kostnadsutvikling, vi har pensjonskostnader og en kvalitetsheving som skal sørge for at barn i private barnehager får det samme som dem i de offentlige, da er ikke Fremskrittspartiet lenger med. Jeg lurer på hva grunnen er til det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Jeg tror neppe det er sånn at en merknad på side 65 i en budsjettinnstilling fra familie-, kultur- og administrasjonskomiteen kan endre på budsjettreglementet til Stortinget. Med Fremskrittspartiets metode kunne vi ha spart veldig mange kroner. Vi kunne ha satt som mål at det skulle være 20 000 arbeidsløse neste år, ikke 100 000. Så kunne vi ha lagt opp budsjettet etter det, for det er også en overslagsbevilgning, og så kunne vi ha brukt pengene på skattelette eller andre dårlige formål. Men sånn er ikke budsjetteringen. Man må si at dette er det vi ønsker, dette er det som er realistisk. Vi ønsker 14 000 barnehageplasser, da må vi finne plass for det i vårt alternative budsjett. Man kan ikke si at en budsjetterer med 9 000, og selv om det skulle bli 20 000, så får man pengene. 100 000 arbeidsløse får også penger, selv om man budsjetterer med null, for det er en overslagsbevilgning. Spørsmålet er: Hva er Fremskrittspartiets mål, hvilket signal ønsker man å gi barne- og familieministeren? Vi, flertallet i denne salen – Fremskrittspartiet, SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet – kunne ha pålagt henne å bygge 14 000 plasser. Det blir antakelig 9 000, kanskje færre, takket være at Fremskrittspartiet har gått i lag med Regjeringen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Representanten Eriksen bruker som bevis for at kontantstøtten er en ønsket ordning, at det er så mange som bruker den. Da skulle vel undertegnede være et bevis på det motsatte. Man kan ikke automatisk trekke den slutning at det at de som ikke har barn i barnehage, får kontantstøtte, nødvendigvis gjør den til den mest ønskede ordningen. Kristelig Folkeparti sier at de er veldig opptatt av valgfrihet. Men valgfrihet må bety at man har flere reelle alternativer å velge mellom. Skal begge velge en yrkeskarriere, må det være barnehageplasser nok. Det er jo nummer én for en reell valgfrihet, og der bremser Kristelig Folkeparti ambisjonene for barnehageutbyggingen, fra 12 000 pr. år til 9 000 pr. år. Det andre må være at man har en reell mulighet til å være hjemme. Jeg vet ikke hvor mange representanten Eriksen tror har råd til å slutte i jobb for 4 000 kr i måneden. Der man har råd til eller tar seg råd til å slutte i jobb for 4 000 kr i måneden, er det svært ofte den som tjener minst, dvs. kvinnen, som gjør det. Det må være en mye bedre ordning å bruke disse pengene på å utvide foreldrepermisjonen. Da får man en reell valgmulighet og kan velge å være hjemme sammen med barna, og både mor og far får den muligheten.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Statsråd Meyer er ikke bare moderniseringsminister, men også en viktig aktør på kulturfeltet. Han har nemlig ansvaret for å praktisere konkurranselovens reglement hva gjelder bransjeavtalen for bokbransjen. Vi har gjennom media blitt kjent med at statsråden og Regjeringen har gitt dispensasjon fra konkurranseloven for en bokbransjeavtale. Det synes vi er positivt. Man har også gitt en overgangsordning, hvor den gjeldende avtalen på en del områder får gjelde fram til 1. januar 2006 og til 1. juli 2006. På ett område skal avtalen utfases allerede fra 1. januar, og det gjelder at bokhandlerne skal kunne gi samme rabatt som bokklubber. Der er det en uklarhet jeg gjerne skulle fått oppklart. Når man opphever dette fra 1. januar, er det da den gamle bokbransjeavtalen som gjelder, med 25 pst. rabatt både i bokklubber og hos bokhandlere, eller er det den nye avtalen, hvor man får en annen rabatt, nemlig 12,5 pst.? Hvilken rabatt er det bokhandlere og bokklubber skal forholde seg til etter 1. januar 2005?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Et slikt perspektiv hører i høyeste grad hjemme i en budsjettdebatt. Det gjelder en viktig del av statsrådens ansvar – det ligger under hans departement – nemlig konkurransemyndigheten. Vi er forhåpentligvis enige om målet, nemlig at flest mulig skal kunne lese bøker, kjøpe bøker til en rimelig pris, samtidig som forlag – bokbransjen – skal ha rammebetingelser som gjør at det blir gitt ut en stor bredde av bøker. Vi har hatt en meget vellykket litteratur- og bokpolitikk i Norge. Vi gir i forhold til folketallet ut flere bøker enn noe annet land vi kan sammenlikne oss med, og vi leser flere bøker enn de gjør i mange andre sammenliknbare land. Fra 1. januar gjelder et nytt regime. Da skal bokklubbene og bokhandlerne gi samme rabatt. Og mitt spørsmål var altså helt konkret: Hvilken rabatt? Skal man ha 12,5 pst., som den nye bokbransjeavtalen sier, eller skal man ha 25 pst., som er den gamle rabatten til bokklubbene? Dette er helt vesentlig for bokhandlene, for man kan forestille seg hvordan det vil være for en liten bokhandel ute i distriktet å skulle gi 25 pst. i konkurranse med bokklubber og med de store kjedene på bokhandlersiden. Jeg tror det vil bli veldig problematisk for de små bokhandlene, og det burde bekymre også Regjeringen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Jeg registrerer i media at det har gledet statsråden at også de som er imot kontantstøtte, bruker de ordningene som finnes for barnefamilier. Men det er muligens ikke like gledelig at kontantstøtten for de aller fleste av oss har null innvirkning på den tiden man har sammen med barn. Det er rett og slett ett kriterium for å få kontantstøtte, og det er at man holder barnet unna barnehage etter at barnet er ett år. De første undersøkelsene viser jo at kontantstøtten i svært mange av tilfellene ikke hadde noe utslag i den forstand at barn og foreldre var mer sammen. Vi brukte altså 3 milliarder kr uten å oppnå et eneste minutt mer i samvær mellom foreldre og barn. Nå viser de siste undersøkelsene at vi kanskje har oppnådd noe, ved at kvinner slutter i arbeidslivet for å være sammen med barna. Mitt spørsmål er: Vi har ingenting imot å gi barnefamiliene penger, og barnefamiliene har ingenting imot å få penger, men ville det ikke vært bedre å bruke de pengene på å utvide fødselspermisjonen, slik at man fikk et reelt valg om å være hjemme, og at både mor og far kunne brukt den muligheten?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Kristelig Folkeparti har snakket om utvidet fødselspermisjon i hele denne stortingsperioden. Vi har ikke fått en eneste dag med utvidet fødselspermisjon av det. Det er penger som skal til for å utvide fødselspermisjonen, det hørte vi i en debatt tidligere her i dag. Det koster rundt 200–250 mill. kr pr. uke med utvidet fødselspermisjon. Det betyr altså at kontantstøtten kunne gitt mange, mange uker, ja flere måneder med fødselspermisjon, litt avhengig av hvilket inntektsnivå man beregner det etter. Så det er jo et prioriteringsspørsmål om man bruker pengene på kontantstøtte eller på fødselspermisjon. Og fødselspermisjon kunne da gitt et reelt valg for alle. Det er jo ikke slik at familieforsørgere rundt omkring i Norge kan slutte å jobbe for 4 000 kr i måneden. Det er fint å få 4 000 kr i måneden, hvis man uansett er hjemme, men man kan ikke slutte å jobbe. Og hvis man slutter, er det den med lavest inntekt som ofte gjør det, og det er dessverre ofte kvinner. Det er dermed et bidrag til mindre likestilling i arbeidslivet, mindre likestilling i hjemmet og mindre valgfrihet. For man har ikke mulighet til virkelig å være hjemme. Det ville man hatt med fødselspermisjon. Og dette kan ikke statsråden snakke seg unna. Jeg ønsker en mer logisk forklaring på hvordan dette henger sammen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Det er på tide at det stunder mot valg, slik at vi kan få et regjeringsskifte. Hvis vi har en likestillingsminister i Norge som i fullt alvor mener at det at kvinner velger å være mange år ute av arbeidslivet, mens menn fortsetter å være der, ikke har betydning for likestillingen og karrieremulighetene i næringslivet, da trenger vi faktisk en ny likestillingsminister. Det er helt opplagt at den skjevfordelingen som statsråden sier hun er opptatt av – av makten i næringslivet, makten i Norge, der 90 pst. av professorene ved universitetene i Norge er menn, og at vi ikke får gjort noe med det – blir forverret når kvinner i årevis er ute av arbeidslivet, mens menn fortsetter å være der. Man trenger ikke å score høyt på disse TIMSS- og PISA-undersøkelsene for å skjønne det. Det er åpenbart for alle. Det dere legger opp til, er en forverring av det. En utvidet fødselspermisjon hvor far kan få en stor del av den, ville bedret likestilling i hjemmet, bedret likestilling i arbeidslivet og gitt økt valgfrihet. Man trenger ikke være verken mulla eller prest for å skjønne det.
Afshan Rafiq (Høyre), 2004-12-14:
En obligatorisk tredeling av fødselspermisjonen, slik SV foreslår, kan føre til at familier kan miste over 100 000 kr dersom en av foreldrene ikke kan ta ut sin del av permisjonen. Noen mødre er syke eller svært slitne etter et tungt svangerskap og har behov for å være hjemme lenger enn sin del. Når fødselspengene blir borte – fordi familien ikke passer inn i SVs mønster – blir familiene med dårligst råd rammet aller hardest. Det er nok bare en mor eller far med god råd som kan ta seg råd til å være hjemme utover den kvoten SV vil dele ut. Så mitt spørsmål er: Ser ikke SV at den obligatoriske tredelingen av fødselspermisjonsordningen som de anbefaler så sterkt, vil ramme familiene usosialt, og at det vil være en kraftig overstyring av foreldrenes valg når det gjelder omsorg for egne barn?
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Kristelig Folkeparti vil så veldig gjerne mene at de selv setter barn i fokus med sin politikk. Men dessverre går det trått med barnehageutbygging, og antallet fattige barn har økt de siste årene. For meg er det ikke mulig å se en annen barne- og familiepolitikk hos Kristelig Folkeparti enn at det er viktig å beholde kontantstøtten, slik at kvinner holder seg hjemme. Det er derfor skuffende, synes jeg, at de nærmest fornekter at Norge kanskje har gatebarn, ved ikke å være med på merknaden om at Barneombudet skal se på dette i 2005. Hva mener egentlig Kristelig Folkeparti må skje for at vi skal finne ut av dette, og hvilke virkemidler vil de bruke på denne problemstillingen?
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Det er ikke ukjent at Arbeiderpartiet er uenig i Regjeringens sterke tro på utskillelse og privatisering av offentlige virksomheter. Vi mener at fristilling ofte fører til dyrere tjenester for brukerne og til mer administrasjon og byråkrati – jeg nevner bare internfaktureringssystemet. Høyre gir inntrykk av at de vil konkurranseutsette og privatisere for privatiseringens egen del. Ser ikke statsråden den usikkerheten som råder ute blant ansatte i statlige bedrifter med stadige omstruktureringer, oppsigelser og omdanning til underselskaper, endring i arbeidsledighetstrygd, endring i ventelønnen, osv.? Mener statsråden dette er riktig strategi for å motivere de ansatte?