Jan Olav Olsen (Høyre), 2003-05-27:
Dette er en sak av stor prinsipiell betydning. Det er en sak som viser klare ideologiske skillelinjer i norsk politikk, og slike saker kan være bra å ha enkelte ganger. For Høyre er utgangspunktet et mål om at vi skal ha en best mulig skole. Det å bli best mulig krever utfordringer, det krever at det stilles krav. De offentlige skoler trenger utfordringer for å bli enda bedre, en utfordring både i forhold til annen pedagogikk, annet livssyn og andre arbeidsmåter. Lovforslaget gir denne utfordringen, men først og fremst dreier dette seg om foreldrenes rett til å velge for sine barn. I komiteens høring la Foreldreutvalget for grunnskolen sterk vekt på dette. Foreldreretten er grunnleggende, og det er viktig å styrke den. I sin høringsuttalelse sier FUG: «Etter FUGs mening bygger departementets lovforslag på trygg grunn i forhold til sentrale internasjonale rettighetsbestemmelser. Lovforslaget må ses på som en naturlig konsekvens av foreldreretten. » Lovforslaget er en naturlig konsekvens av foreldreretten. Det er en interessant konstatering, og den kommer altså fra Foreldreutvalget for grunnskolen. Høyre er enig i at foreldreretten ikke bare er viktig, den er grunnleggende, og lovforslaget styrker foreldreretten. Det er en av grunnene til at dette lovforslaget er så viktig og så prinsipielt. I innstillingen knyttes lovforslaget opp mot den norske menneskerettsloven og formuleringen «frihet til å velge andre skoler for sine barn enn dem som er opprettet av offentlige myndigheter». Dette er mer enn ord. Det er snakk om realiteter, om fundamentale rettigheter som er nedfelt i det vi på høytidsdager alle priser, nemlig menneskerettighetene. Når det kommer til praktisk politikk, vil likevel mindretallet sterkt begrense denne rettigheten. Foreldre skal helst ikke, og i hvert fall i sterkt begrenset omfang, gis mulighet til å velge skoler for sine barn. Det overrasker meg ikke, men det opprører meg. Partier som tidligere var i mot gjeldende privatskolelov, sier nå at de støtter denne loven. Så noe godt har det nye lovforslaget ført meg seg allerede. Partier som tidligere var i mot privatskoler, støtter nå den gamle loven, om ikke med hjertet, så med hjernen. Men foreldrenes rettigheter skal begrenses så sterkt som det bare er mulig. Jeg blir opprørt, på foreldrenes vegne, over at så mange ikke er villige til å gi dem rett til å velge det beste for sine barn. Jeg føler meg overbevist om at de fleste foreldre, selv der hvor det er reell valgmulighet, vil velge den offentlige skolen – av mange grunner, bl.a. fordi den offentlige skolen er god, og fordi norsk tradisjon og kultur er sterk på dette området. Den offentlige skolen vil fortsatt være skolen for de fleste norske barn. Høyre vil satse på den offentlige skolen. Vi vil arbeide for at den offentlige skolen skal bli best mulig. Det må ikke forhindre at foreldre sikres den selvfølgelige rett det er å kunne foreta valg for sine barn også når det gjelder skole. Det er interessant at den loven vi nå innbys til å vedta, er, med enkelte unntak, svært lik gjeldende lov i Sverige – foreslått og innført av svenske sosialdemokrater og støttet av det store flertall av svenske partier, og uten at det er noe stort ønske om å gå tilbake til tilstanden før loven ble innført. Det skal og må stilles krav til kvalitet og innhold. Kvalitet sikres gjennom kravet om godkjenning av læreplanen som skal brukes. Det er et krav at læreplanen skal sikre elevene «jamgod opplæring». Det sikrer kvaliteten, og det sikrer at elevene får en fullgod opplæring. Det vil også bli sikret gjennom tilsyn. Er ikke kvaliteten god nok, kan tilskuddet bli holdt tilbake, eller godkjenningen kan bli trukket tilbake. Skolene vil selvsagt gjøre sitt ytterste for å oppfylle kriteriene som er nedfelt i loven. Jeg føler meg derfor overbevist om at friskolene vil gjøre sitt ytterste for å ha høyest mulig kvalitet. Jeg vil påstå at det vil føre til at også den offentlige skole vil bli bedre. De to skoletypene vil gjøre hverandre gode, gjøre hverandre bedre. Jeg vil nevne et punkt som jeg er spesielt glad for er kommet på plass i prosessen i komiteen. Det er gledelig at regel 1- og regel 2-skolene er sikret. Disse skolene, som for en stor del har voksne elever som av en eller annen grunn droppet ut av skolen da de var i 16–19-årsalderen, er nå sikret på en god måte. Den formulering som er i innstillingen fra flertallets side, innebærer at gjeldende tilskuddsregler for disse skolene blir videreført. Det er svært bra. For meg er ikke lovforslaget et angrep på den offentlige skolen. Det er ikke et forsøk på rasering av enhetsskolen. Det er en sikring av foreldrenes grunnleggende rettigheter, en sikring av foreldrenes rett til å foreta de gode valg for sine egne barn. For meg er dette intet mindre enn å sikre enkeltmenneskets klare rettigheter og en sikring av klare demokratiske prinsipper.