Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-29:
En må være konsentrert, egentlig ganske godt konsentrert, for å holde orden på hva som menes av hvem, og hva som er forskjellene eller ulikhetene mellom de ulike partiene på borgerlig side, per dato, når en leser de to innstillingene. Det er tydelig at her foregår det en intens konkurranse om å være best, eller ivrigst, med hensyn til etter- og videreutdanning for lærere, og at det må markeres gjennom egne merknader. Slik sett er det litt pussig å lese disse to innstillingene, for meg i hvert fall. En må nok være særlig opptatt av og ha interesse for det politiske spillet for å forstå denne markeringskonkurransen mellom enkeltpartier. For oss rød-grønne er det særlig vanskelig å forstå dette behovet for egenmarkeringer på et felt der det skjer mye, der det skjer mye forskjellig. Mye av det er riktig så bra, det er mye dynamikk, og det er mye åpen utprøving, det er alle enige om. Og alle er enige om at en med et åpent sinn skal være på jakt etter bedre organisering og bedre innhold i denne aktiviteten, jf. det som saksordførerne presenterte, og som jeg er sikker på at statsråden senere vil presentere. Men klokt nok – for det er jo en klok komité vi har med å gjøre – er sprikene nesten helt forsvunnet når vi kommer til forslag og tilrådinger. For eksempel: I en situasjon der alle er enige om at EVU er noe vi trenger mer av, og at noen vil samle dette arbeidet i en nasjonal opptrappingsplan, mens andre ser det som uhensiktsmessig, er for meg ingen dramatisk uenighet. Det som ellers her er foreslått av innspill, kommer på lik linje med mange andre gode innspill som i disse dager kommer fra ulike parter og aktører på dette feltet. Slik sett er det veldig bra at dette er skrevet ned, og vi har fått mange ulike ideer. På ett punkt vil jeg særlig rose Høyre og Fremskrittspartiet. Det er at de to partiene ikke synes å ville stille seg bak forslaget fra Venstre og Kristelig Folkeparti om å ta timer, frukt og grønt ut av skolene våre. Jeg er enig i – for å ta en bibelinspirert formulering – at skolemennesket ikke kan leve av frukt alene. Men jeg hadde trodd at Venstre snart skulle innstille sin kamp mot bananer i skolen, for jeg har lagt merke til at det særlig er bananer som Venstre misliker i den norske skolen. Komiteen var i Canada. Der var det flere timer – halv-ni-til-tre-skole, så vidt jeg oppdaget, det jeg vil kalle en heldagsskole – og de var stolte av det. De var så stolte av at de satset offensivt på å innføre matservering både om morgenen og midt på dagen. Det var noe langt mer enn bananer de både viste oss og serverte oss. Legg merke til: Det er ikke så mange dagene siden vi hadde budsjetthøring der både Nasjonalforeningen for folkehelsen og Kreftforeningen kom med klare innspill der de ber om mer frukt og grønt. Dagens ordning er så bra at den må utvides, sa Kreftforeningen til oss. Tilbake til etter- og videreutdanningen og noen poenger fra min side. For det første: I begge innstillingene er lærerbegrepet brukt i overskriftene. Vi må huske på å ta med også instruktører og andre profesjoner som arbeider i skolen, som også trenger mulighet for etter- og videreutdanning. Det regner jeg med at vi alle er enige om. Så litt mer om den generelle etter- og videreutdanningstrenden i samfunnet vårt, som er så viktig, og som vi må vie mer oppmerksomhet. Diskusjonen om voksnes kvalifisering gjelder ikke bare innenfor opplæringsfeltet. Tidligere i denne salen har jeg vist til en bok som jeg tror er veldig viktig, som nærmest kan stå for oss som en bibel, nemlig «Kunnskapssamfunnet», som understreker et veldig viktig poeng, at omdreiningspunktet for voksnes kvalifisering bør være deres eget arbeid, som er et av hovedpoengene i boken. «Det må utvikles en kultur for kvalifisering og læring blant voksne i tilknytning til de livsarenaene der de lever og virker daglig», skriver de videre. Vi må i den forbindelse kanskje særlig utfordre høgskoler og universiteter til å utvikle både etter- og videreutdanningstilbud som i større grad tar dette inn over seg. Senest i går var flere av oss komitémedlemmer på et Unio/NHO-seminar der rektor ved Høgskolen i Oslo nettopp understreket dette poenget, at det trengs en videreutvikling av voksenpedagogikkfaget. Da kan det vise seg at vi kanskje kan få mer ut av pengene, tror jeg, ved å satse mer på stipend enn det vi gjør i dag. Vi kan kanskje nå flere, det kan kanskje bli noe mindre eksklusivt. Stipendet muliggjør, og det smører. Samtidig er vi sikkert alle enige om at det å gå inn med utdanning mens folk er i arbeid, ikke må oppfattes som noe slitsomt og ressurstappende, men tvert imot at utdanning i arbeid skal gjøre læringen rikere, mer relevant og dermed mer effektiv.