Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2001-02-01:
Regjeringens handlingsplan for en bedre eldreomsorg gir gode resultater. Det finnes fortsatt eksempler på mangler i omsorgssektoren. Derfor er det svært gledelig at Regjeringen går inn for en ytterligere styrking i forhold til den omfattende satsing som Stortinget vedtok i 1997. Det er grunn til å glede seg over at de fleste i Norge opplever en lang og god alderdom. Dagens eldre tilhører en generasjon som har opplevd hardere tider på kroppen, og mange jeg møter, uttrykker takknemlighet for den eldreomsorg de får i sin kommune. Ikke minst står det respekt av de mange helsearbeiderne som gjør en formidabel innsats i yrker som kan være tunge både fysisk og psykisk. Stortinget er svært opptatt av rekruttering til disse yrkene. Den menneskelige kontakt og den gode pleie er kjernepunkter i den gode eldreomsorgen. Det er også viktig å ha en passende bolig og moderne institusjoner. Godt tilrettelagte boliger og trygghet for å få hjelp når det er nødvendig, gjør at de eldre klarer seg med mindre hjelp enn når de er alene i egen, gammel bolig. Kommunene har tilpasset sin utbygging, og jeg har tiltro til at de finner en god balanse mellom sykehjem- og eldreboligsatsing. Det mest gledelige er at kapasiteten nå øker raskere enn tallet på eldre. Dette er viktig, også fordi kommunene stadig får flere yngre hjelptrengende med forholdsvis store behov. Omsorgsboligreformen er en reform som også bidrar til sirkulasjon i boligmarkedet. Det gir nye muligheter for yngre i etableringsfasen. Bildet ser nå lovende ut med ytterligere to års gjennomføring i kommunene. Noen kommuner vil også satse på omsorgsboligbygging i sydligere land. Det kan bli et fint tilbud for grupper som er særlig avhengig av et varmere klima for å holde helseplager i sjakk. Det er mitt håp at slike tilbud i stor grad kan bli basert på interkommunalt samarbeid om korttidstilbud, slik at flere, også brukere fra mindre kommuner, kan nyte godt av en slik positiv mulighet for variasjon. Det er viktig at kvaliteten på tjenestetilbudene bedres. Fylkeslegene har imidlertid funnet en del å bemerke ved sin oppfølging av kvalitetsforskriften. Det er altså forbedringspotensial. Vi vil ikke ha korridorpasienter i sykehjem. Med stadig flere oppgaver overført fra sykehus til sykehjem må det faglige nivået holdes godt i hevd. Kommunene skal f.eks. takle nye utfordringer når det gjelder pleie ved livets slutt, og når det gjelder rehabilitering, og etter hvert skal de også tilrettelegge for ivaretaking av omsorg for personer med ulik religion og av ulik nasjonalitet. Fleksibel tilrettelegging tilpasset den enkelte krever en smidig organisering. Det er mange kommuner som har noe endringsarbeid igjen før en kan få best mulig tjenester for pengene. Vi vet at god samarbeidsånd mellom personell og hver enkelt bruker er avgjørende for trivsel og kvalitetsvurdering. Det er naturlig og viktig at kommunene legger til rette for samarbeid med organisasjoner og frivillighetssentraler slik at institusjonsliv eller omsorgsboligtilværelse ikke blir for ensformig og isolert. Kommuneansatte kan ikke erstatte behovet for samvær med andre, eller en god venn, men kommunen kan stimulere til frivillig innsats på samværsarenaen og dermed bidra til at flere føler seg mindre ensomme i alderdommen. Det å høre til i en omsorgsbolig hvor frivillige kan invitere til aktiviteter i trivelige felleslokaler, kan faktisk bedre livskvaliteten mye for beboerne. Arbeiderpartiet tror kommunene kan legge til rette for en fleksibel tjenesteproduksjon. Vi ser ikke på konkurranseutsetting som et tryllemiddel. Vi vil at ryggraden i vår felles velferd skal være tjenester som utføres av offentlig ansatte. Kommunene bør være forsiktig med å stille seg i en slik situasjon at de ikke selv kan ta over privatproduserte tjenester hvis prisene skrus opp eller kvaliteten ikke holder mål. Dersom en ønsker å forbedre kvaliteten gjennom sammenligning eller konkurranse, er det mange måter å gjøre det på. De aller fleste kommuner kan sørge for å bruke sammenligning mellom egne produksjonsenheter, men en kan også sammenligne på tvers av kommunegrensene. Slik kan en finne ut hva som fører til best tilrettelagte tjenester. En videreutvikling av tenkningen i handlingsplanen «Rett person på rett plass» er kanskje det viktigste hjelpemiddelet til en bedre bruk av pengene. Jeg har tiltro til at kommunene både kan takle rettferdig tildeling av tjenester og utvikling av en kostnadseffektiv og fleksibel tjenesteproduksjon tilpasset den enkelte. Fra Arbeiderpartiets side ønsker vi ikke en utvikling av en todelt omsorgstjeneste, der de med penger sikrer seg mangelpersonell og god hjelp, mens det offentlige, dvs. kommunene i dette tilfellet, fordeler smuler til folk med langvarig pleiebehov og dårlig økonomi. Handlingsplanens 34 milliarder kr skal sikre utvikling av likeverdige tjenester som tildeles ut fra behov, uavhengig av hvor en bor og egen økonomi. Handlingsplanen er et godt eksempel på tillitsskapende fellesskapsløsninger. Det er derfor betryggende at et bredt flertall på Stortinget støtter Regjeringens arbeid for en omfattende offentlig eldreomsorg som inkluderer alle med behov for hjelp, pleie og omsorg.