Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2004-12-16:
Bakgrunnen for at Stortinget nok en gang behandler en sak om IT Fornebu, er at SV gjennom Dokument nr. 8:64 for 2002-2003 ønsket en statusrapport om IT- og kunnskapssenteret på Fornebu. I det dokumentet fremmet SV følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen innen ett år om å fremlegge en uavhengig statusrapport om IT- og kunnskapssenteret på Fornebu, med vekt på å få en vurdering av om utviklingen av senteret er i tråd med Stortingets intensjon, og analysere prosjektets konsept og dets egnethet som næringspolitisk virkemiddel.» Dette ble så fulgt opp av Regjeringen ved at de engasjerte det danske konsulentselskapet Oxford Research AS til å utarbeide en statusrapport. Dette har så blitt til St.meld. nr. 42 for 2003-2004, som er grunnlaget for vår behandling og debatt i dag. I stortingsmeldingen finner vi en kort gjennomgang av tidligere vedtak fattet i Stortinget om IT Fornebu. Da jeg søkte i Stortingets database på stikkordet «IT Fornebu», fikk jeg opp ti treff. Dette overrasker meg ikke. Få etableringer har vel fått så stor oppmerksomhet som denne her i huset, helt fra 1997, i regjeringen Jaglands langtidsprogram, St.meld. nr. 4 for 1996-1997, til og med dagens behandling. Det kunne vært positivt hvis det hadde vært slik at Stortinget hadde støttet opp om og bakket opp det de selv i sin tid vedtok. Men slik er det ikke når det gjelder IT Fornebu – tvert imot. Her har en stadig bidratt til at senteret ikke har fått ro, et senter som et stort flertall i sin tid var enige om å etablere. La oss gå tilbake til 1997, da planene første gang ble behandlet i Stortinget. Det var i forbindelse med statsbudsjettet for 1998, hvor flertallet i familie-, kultur- og administrasjonskomiteen i Budsjett-innst. S. nr. 2 for 1997-1998 sa følgende om planene for IT Fornebu: «Formålet er å skape et senter av internasjonal betydning som skal bidra til ny næringsvirksomhet og nye utdanningsfunksjoner i et samspill mellom forskning, utdanning og næring. Flertallet legger avgjørende vekt på at det bygges et nettverkssamarbeid som sikrer en tilstrekkelig informasjons- og kompetanseflyt mellom de internasjonale, nasjonale og lokale miljøene.» Den 7. mars 2000 fattet Stortinget vedtak om å samtykke i at Arbeids- og administrasjonsdepartementet ved Statsbygg inngår avtale med IT Fornebu Technoport om etablering av et IT- og kunnskapssenter, og i juni 2001 fant overdragelsen av eiendommen sted. Som en sier i rapporten fra Oxford Research: «Det er dette tidspunkt, hvor realiseringen af visjon og mål for Kundskapscenteret på Fornebu for alvor bliver påbegyndt.» Det er altså tre og et halvt år siden de overtok eiendommen og fikk komme i gang med etableringen. Det er ikke lang tid for en så stor jobb. Det er ikke lang tid for å etablere noe, for alle som starter en ny bedrift, vet at det tar tid å komme opp å gå skikkelig. I tillegg vet alle at IT-bransjen har vært i en spesiell situasjon: IT-boblen sprakk, mange ble arbeidsledige, og investeringene tørket inn. Nå er de bedriftene som overlevde, oppe og går igjen, folk har fått seg jobb og fått tilbake troen på IT-bransjen, og nye bedrifter blir etablert. Midt oppe i dette skulle en altså etablere IT Fornebu. Dette, og den korte tidsperioden som har gått siden etableringen av IT Fornebu, er noen av grunnene til at vi i Arbeiderpartiet ønsket å se IT Fornebu i en videre sammenheng da vi behandlet Dokument nr. 8:64 for ca. ett år siden. Vi foreslo derfor at Regjeringen skulle foreta en utredning som også skulle omfatte lignende etableringer i Europa, og se hvordan de hadde utviklet seg i forhold til IT Fornebu. Vårt forslag lød: «Stortinget ber Regjeringen foreta en utredning som omfatter følgende punkter: a) En vurdering av erfaringene fra kunnskapssentra som virkemiddel for å skape synergier ut fra samspillet mellom forskning, utdanning og næringsvirksomhet.b) En analyse av erfaringer fra kunnskapssentra som er designet fra grunnen gjennom samarbeid mellom staten og private(Oulo, Spohia Antipolis, Montpellier) (Oulo, Spohia Antipolis, Montpellier) Vi kunne konstantere at vi ikke fikk flertall for disse forslagene, som ville kunne bidratt til at vi så framover og ikke minst hentet erfaring fra andre etablerte sentre, som vi virkelig kunne lært noe av, og ikke dvelt ved fortiden, slik vi nå gjør. Staten skal være en aktiv eier, sier de fleste partiene i Stortinget – i andre sammenhenger. Men her skal en altså ikke være aktiv. Vi kan alle være enige om at ikke alt har gått som vi håpet med IT Fornebu i starten, men de er på rett vei, og mye har skjedd den siste tiden. Det har løsnet på flere områder, og det er altså de siste kneikene de skal opp, før vi kan slå fast at alle brikker er på plass. Det er nå over 40 bedrifter inne i det gamle terminalbygget, og over 800 mennesker har sitt daglige virke der. Spennende saker skjer i disse bedriftene og ikke minst i Simula-senteret, noe saksordføreren også var inne på, og hvor i hvert fall jeg ble veldig fascinert av de forelesningene vi fikk under vårt besøk. Her ligger det etter våre begreper mange spennende muligheter i tiden framover. Etter vår mening må det være viktig at staten fremdeles er med, og at staten er en pådriver for å få dette miljøet til å leve videre og utvikle seg, slik intensjonene var. Etter konsulentselskapets konklusjoner vil et sterkere statlig engasjement kunne gi staten både bedriftsøkonomiske og samfunnsøkonomiske avkastninger på sin investering. I mange sammenhenger snakker vi om hvor viktig det er at staten og det private næringslivet samarbeider. Et eksempel er såkornfondene våre, som er helt avhengig av privat kapital for å bli satt ut i livet. Men her er det etter vår mening staten som svikter. Staten er den minst offensive til å gi senteret den støtten og den hjelpen de trenger for å komme i havn, slik Oxford Research anbefaler i sin rapport. I sin rapport sier Oxford Research at det nå er tre framtidsperspektiver for senteret, status quo, eiendomsutviklingsscenarioet og revitaliseringsscenarioet. De to første scenarioene bruker de ikke mye tid på å beskrive. Derimot anbefaler konsulentene flere tiltak i forbindelse med revitaliseringsscenarioet. IT Fornebu har nå nesten fylt opp terminalbygget med aktiviteter og bedrifter. Vi skylder de nye gründerne som har satset på dette miljøet, at vi bidrar med det vi kan bidra med, og ikke lar politisk uenighet ødelegge for spennende arbeidsplasser og utvikling innen IT-bransjen, en bransje som nå er optimistisk igjen. Da vi var på befaring der ute, var det nettopp det faglige miljøet de vi snakket med, trakk fram som viktig. De hentet både inspirasjon og faglig støtte blant kolleger i de forskjellige bedriftene som var der ute. Hva kan vi så gjøre? Jo, som konsulentselskapet sier, har vi nå en mulighet til å revitalisere prosessen ved at vi bidrar til at det nå legges et grunnlag for å få vedtatt en regulerings- og utbyggingsplan for resten av anlegget. Vi kan bidra til at forsknings- og utdanningsvirksomheten utvikles videre. Vi kan bruke Fornebu-miljøet til å styrke kompetansemiljøene i Oslofjord-regionen gjennom Innovasjon 2010. Kort og godt: Det er flere muligheter for at IT Fornebu kan nå de mål og visjoner som ble satt den gang senteret ble etablert. Ledelsen av senteret er full av optimisme og mener de er på god vei. Da er det opp til oss her i huset og Regjeringen om vi skal sitte passive på gjerdet og ikke være med på å skape flere spennende muligheter. Det blir det ingen utvikling av. Jeg minner Regjeringens representant om innovasjonsplanen – Fra idé til verdi. Her er det nettopp snakk om det. Ved å støtte vårt forslag i innstillingen ville vi ha ført denne planen videre. Jeg tar med dette opp Arbeiderpartiets og Fremskrittspartiets mindretallsforslag i innstilingen.