Bjørn Lødemel (Høyre), 2017-05-29:
I Sundvolden-erklæringa varsla regjeringa ein ny regionalpolitikk. Ein legg m.a. vekt på rammevilkåra for norske verksemder og arbeidsplassar og ein meir aktiv storbypolitikk. Målsetjinga med regjeringa sin regional- og distriktspolitikk er regional balanse mellom vekstkraft, likeverdige levekår og berekraftige regionar i heile landet. Eit godt fungerande næringsliv er ein viktig føresetnad for velferd, levekår og livskvalitet i alle typar samfunn, både byregionar og spreiddbygde område. Ein treng eit aktivt og lønsamt næringsliv som innoverer og skaper arbeidsplassar. Det finst ressursar over heile landet, og berekraftige byar og sterke distrikt kan dra nytte av kvarandre. Byane gjev ofte større tilgang på kompetanse, kapital, infrastruktur og tenester. I distrikta finn ein viktige ressursar som gjev grunnlag for industri og vekst. Det er viktig å nytte moglegheitene urbaniseringa gjev, for å få til ei positiv utvikling i byar og omland i alle delar av landet. Vi skal ha levande lokalsamfunn med trygge arbeidsplassar, gode barnehagar og skular, helse- og omsorgstilbod i heile Noreg. Ulike stader har forskjellige utgangspunkt og moglegheiter. Difor er det naudsynt med ein politikk som kan tilpassast, som styrkjer samarbeid og gjev vekstkraft og likeverdige levekår i alle delar av landet. Skal vi få til god utvikling i heile landet, er vi avhengige av godt samspel mellom næringslivet og befolkninga i byar og distrikt. Gode kommunikasjonar mellom byane og område med spreidd busetnad bidreg til å skape sterkare felles bu- og arbeidsområde, og det legg til rette for effektive og raske leveransar av varer og tenester i heile landet. Regjeringa si kraftige satsing innanfor samferdselssektoren og annan infrastruktur har ført til eit viktig løft for utviklinga av bysamfunn og bygder i heile landet. Rekordstore løyvingar til fylkesvegar er eit godt døme på dette, og denne satsinga skal halde fram. God og effektiv infrastruktur er også heilt grunnleggjande for utviklinga av sterke regionar og avgjerande for at ein skal kunne oppretthalde den gode regionale balansen vi har i Noreg. Regjeringa si prioritering av infrastruktur er eit godt døme på betydinga av ein brei sektorpolitikk. Sterke regionar føreset både god sektorpolitikk og tydeleg, målretta ekstrainnsats. Denne regjeringa har også ei klar målsetjing om å redusere statleg byråkrati og å forenkle og fornye offentleg sektor. Det er difor svært gledeleg å sjå at veksten i sentralforvaltinga har bremsa opp under Høgre–Framstegsparti-regjeringa, og at talet på tilsette i departementa i Oslo er redusert. Folketalet i Noreg utviklar seg ulikt. I dei største byområda kjem mykje av veksten av at ein har ei ung befolkning. Det gjer at det er mange fødslar og få dødsfall. I småsenterregionar og spreiddbygde område kan befolkninga vere eldre, og dermed er det ofte fleire dødsfall enn fødslar. Det bidreg til at folketalet går ned. Det er store lokale variasjonar. Mange distriktskommunar har nedgang i befolkninga totalt sett, og talet ville vore betydeleg større utan netto innvandring frå utlandet. Det er fleire som flyttar til storbyregionane frå resten av landet enn det er som flyttar motsett veg, men nettoen er svært liten, og slik har det vore i mange år. Ein viktig del av denne stortingsmeldinga er planen for utflytting av statlege arbeidsplassar. Denne planen er forankra i forliket mellom regjeringspartia og Venstre om nytt inntektssystem for kommunane, som kom våren 2016. Der det står det m.a. at «kommunereformen legger til rette for større kompetansemiljøer i hele landet. Arbeidet med å lokalisere nye og eksisterende arbeidsplasser utenfor Oslo skal forsterkes, og en plan for dette utarbeides sammen med Venstre. Lokalisering skal særlig vurderes i nye regionsentre, også utenom de store byene». Og i tillegg: «Nye og omlokaliserte statlige arbeidsplasser skal som hovedregel plasseres utenfor Oslo.» Sidan regjeringsskiftet i 2013 er om lag 630 statlege arbeidsplassar vedtekne eller føreslegne lokaliserte utanfor Oslo. Dette omfattar både etablering av nye og omlokaliseringar. I perioden 2013–2016 er det vedteke å flytte ut eller etablere meir enn dobbelt så mange statlege arbeidsplassar utanfor Oslo som i dei raud-grøne si regjeringstid i åra 2009–2013. Planen som er lagd ved stortingsmeldinga, betyr eit regimeskifte for statlege arbeidsplassar i distrikta. Regjeringa og Venstre har ei svært offensiv og framtidsretta haldning til å leggje til rette for utflytting og nyetablering av statlege arbeidsplassar i alle delar av landet. Dessverre ser vi at Arbeidarpartiet i ein merknad går imot omfattande utflytting av etablerte statlege verksemder. Det er viktig å merke seg for innbyggjarane i distrikta og i regionsentra, som har store ambisjonar om viktige kompetansearbeidsplassar.