trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Jeg mener vi har gjort veldig mye bra for vannkvaliteten. Jeg mener vi har gjort mye bra for å sørge for at vi tar vare på naturen i forbindelse med de vannkildene vi har. Vi har også gjennomført en offentlig utredning som ser på hvordan klimaendringene vil påvirke nettopp behovet for å sørge for regulering av hvordan vann skal tas vare på, og hvordan nedbør vil fordele seg. Så, ja, jeg mener vi har gjort en ordentlig jobb med dette. Det er klart at vi nå står overfor kjempesvære revisjoner i de forskjellige vannkraftverkene vi har. Det er vel om lag 300 forskjellige vilkårsrevisjoner som skal gjøres. I den forbindelse er det klart at det er viktig å finne en god balanse mellom hensynet til natur og miljø, og hensynet til å sørge for å få produsert kraft.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
På Warszawa-møtet var Verdens meteorologiorganisasjons sjef veldig tydelig da han sa at klimaendringene bl.a. har ført til høyere vannstand i området rundt Filippinene, noe som gjorde at Filippinene ble mye hardere rammet av den stormen som var der. I tillegg sier FNs klimapanel at det er sannsynlig – «likely» – at det vil komme sterkere stormer som følge av klimaendringene. Det som er det spesielle med klimaendringene, er at det ikke spiller noen rolle hvor på jordkloden utslippene kommer, eller hva det er som har forårsaket dem. De vil uansett bidra til å skape den samme typen ødeleggelser og på samme måte ta liv. Norge, av alle rike land i verden, er det landet som ligger i toppen når det gjelder å ta ut mest fossile ressurser per innbygger. Norsk olje, på lik linje med all annen olje i verden som brennes, tar liv – selvsagt.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Det er ingen tvil om det, og det er en velkjent sak at oljepolitikken kanskje var ett av to politikkområder der avstanden mellom regjeringspartiene var størst, med oss på den ene siden og Arbeiderpartiet på den andre. Det var veldig tydelig i alle valgkampene, der vi gikk til valg bl.a. på å verne Lofoten, Vesterålen og Senja, og bl.a. på å redusere oljeutvinningstempoet i Norge. Dette sier vi veldig tydelig fra om i alle valgkamper, og jeg tror det har vært kjent for alle. Det som er litt spesielt, er at Kristelig Folkeparti likevel valgte å gå til valg på å felle den regjeringen som vi var en del av, og i stedet innsette en regjering av Høyre og Fremskrittspartiet, som til og med gikk til valg på å åpne de områdene som SV i regjering klarte å hindre at vi åpnet. Men det får være Kristelig Folkepartis valg, og så får vi begge stå sammen utenfor regjering om å stoppe oljeutvinning som er skadelig for klimaet på kloden, og for mennesker som rammes av klimaendringene.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Jeg kan ikke se hva Venstre har gjort i dette budsjettet for å redusere todelingen i norsk økonomi.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Jeg vil gjerne understreke at i løpet av den perioden vi satt i regjering, gikk CO2-utslippene ned fra norsk side. Samtidig er det helt riktig, som Nikolai Astrup sier, at mengden CO2 som slippes ut i atmosfæren som følge av at norsk olje og gass brennes, er vesentlig større, omtrent tigangen så stor, som de samlede utslippene fra norsk sektor. Det er altså sånn at vi, med en befolkning på 5 millioner mennesker, forårsaker større CO2-utslipp i verden enn hele Afrikas befolkning på over 1 milliard mennesker. Dette mener jeg det er nødvendig å gjøre noe med, men jeg vil gjerne understreke en ting: Jeg har aldri gått til noen moralsk fordømmelse av oljeindustrien, men jeg har påpekt det enkle faktum at når vi pumper opp norsk olje og gass, som brennes ute i verden, er det med på å bidra til klimaendringene. Det er ingen land i verden som har større fossile opphopinger per innbygger enn det vi har i Norge. Det er det nødvendig å gjøre noe med.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Jeg tenkte jeg skulle stille ett spørsmål. Det er en ting som undrer meg. Det er at Miljøpartiet De Grønne ikke vil være med på å finansiere fangst og lagring av CO2. Når det gjelder et av forslagene, som har bred tilslutning, går hele komiteen inn for at vi skal ha en ambisjon om å få på plass CO2-rensing innen 2020. Det er greit. I tillegg sier vi i de rød-grønne partiene at dette må være noe staten er med på å finansiere – noe som har vært forutsetningen fra vi startet med dette programmet – men det vil ikke Miljøpartiet De Grønne være med på. Kan Rasmus Hansson redegjøre for hvorfor?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Et veldig godt forslag, det gjør vi.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Jeg vil gjerne følge opp spørsmålet fra Kristelig Folkeparti, for en av de tingene som sies fra ministerens side, er at vi bare utvider forsøket til den rød-grønne regjeringen fra 40 til over 100 kommuner. Da er det så enkelt at den store forskjellen er at den rød-grønne regjeringen sa tydelig og klart fra om at dette er et forsøk vi har tenkt å gjennomføre for å sjekke ut hva konsekvensene vil være med den type lokal forvaltning av dette. Men det er jo ikke miljøministeren gjør. Miljøvernministeren sier: Ja, nå åpner vi vidt opp for forsøksordningen, men vi har ikke egentlig tenkt å ta oss tid å evaluere forsøksordningen, før vi gjennomfører innføringen av en endret lov om motorferdsel. Holder man ikke da befolkningen for narr? Holder man ikke miljøvernere, grunneiere og kommuner for narr når man later som man gjennomfører et stort og utvidet forsøk, men i virkeligheten ikke har tid og ressurser til å vente på at forsøket er over før man innfører loven?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Takk for innlegget fra statsråden. Jeg var i debatt med miljøvernministeren i morges, som ikke kunne garantere at man vil legge til rette for elektrifisering på Utsirahøyden. Derfor stiller jeg det samme spørsmålet til statsråd Tord Lien som jeg gjorde til miljøvernministeren i morges. Det er jo slik at miljøvernministeren har ansvaret for klimaforliket og for å legge til rette for områdeutvikling av elektrifisering av sokkelen, men det ligger til olje- og energiministeren å avgjøre disse spørsmålene i forbindelse med den enkelte utbygging. Der har vi fra den rød-grønne siden lagt alt til rette for at regjeringen skal kunne sørge for elektrifisering av Utsirahøyden, gjennom at vi i forbindelse med behandlingen av dette sier veldig klart at de forskjellige innretningene klargjort for kraftbalanse skal «koble seg til en eventuell felles kraftløsning på Utsirahøyden på det tidspunktet denne er på plass, med mindre departementet av særskilte grunner bestemmer noe annet». Kan statsråd Tord Lien garantere at vi får på plass elektrifisering av Utsirahøyden?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Det er flere spørsmål som står ubesvart etter den debattrunden vi har hatt, og etter svarene og innleggene som er kommet fra de to statsrådene i regjeringen. Jeg vil ta opp flere av de ubesvarte spørsmålene. La meg begynne med elektrifisering av Utsirahøyden. Det sentrale spørsmålet for Tord Lien er ikke behandlingen av den enkelte beslutningen som kommer i det øyeblikket man sitter på lisensen og leverer inn et forslag til hvordan dette skal løses. Det sentrale poenget er at Tord Lien opprettholder kravene til alle dem som allerede har fått tillatelser, om at de skal sørge for å ta i bruk fornybar energi fra land. Problemstillingen er nemlig som følger: Alle de som har fått tillatelser, vil selvfølgelig helst slippe å ta nye kostnader. Det gjelder Lundin, og det gjelder Det norske. Men er Tord Lien villig til å trykke på og si til de oljeselskapene som sitter på Utsirahøyden og har fått tillatelse, at dere må komme fram til en kostnadsfordeling, for ellers kommer jeg til å bestemme hvordan den kostnadsfordelingen kommer til å bli, for å sikre at man får på plass elektrifisering av Utsirahøyden? Derfor er de sentrale signalene som må komme fra Tord Lien her i dag, at han har tenkt at hele Utsirahøyden skal elektrifiseres, og at de kravene vil bli stilt – sånn som den rød-grønne regjeringen la til rette for i vår behandling av dette tidligere. Det andre spørsmålet er om en ting som ikke har vært oppe i debatten, det som går på kuttet i Miljødirektoratets arbeid for miljøvennlige innkjøp i offentlig sektor. Der lå det inne et forslag til kutt fra miljøvernministerens side. Jeg oppfattet det dit hen at det var flagget veldig tydelig fra regjeringspartiene at man ønsket å satse på mer miljøvennlige innkjøp fra det offentliges side, men de valgte altså – så vidt jeg forsto – å kutte hele avdelingen som faktisk jobber med dette. Er det realiteten? Vil den avdelingen bli nedlagt? Hvordan går det i så tilfelle med mer miljøvennlige offentlige innkjøp? Det siste jeg vil ta opp, er spørsmålet om scooterkjøring. Heller ikke der kom det en tydelig avklaring fra miljøvernministerens side. Dette var fra den rød-grønne regjeringen ment som et forsøk, avgrenset til 40 kommuner. Forsøket er utvidet til 100 kommuner, men forsøket er ment å gå fra 2014 til 2018. Men før forsøket er avsluttet og man kan innhente erfaringer fra forsøket, har man fra regjeringens side tenkt å gjennomføre en lovendring som åpner for mer scooterkjøring. Hvordan kan man sette i gang et forsøk der man ikke har tenkt å vente på resultatene av forsøket før man bestemmer seg for å gjennomføre lovendring?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Jeg er fortsatt ikke beroliget av de svarene som er gitt av ministrene på de spørsmålene vi fremmer. La meg begynne med det første, som er Utsirahøgden. Der svarer statsråd Tord Lien at man skal vente på de debattene som foregår, og komme tilbake og se på lønnsomhet, og alt, i dette prosjektet. Men hele poenget er jo følgende: Da den rød-grønne regjeringen ga tillatelse til utbyggingen bl.a. av Gina Krog, sa vi veldig klart og tydelig at da får de lov til å bygge ut med gassturbiner, men de må være klargjort for elektrifisering. Det er helt åpenbart at da har man allerede tatt så store kostnader at det er fullt mulig for Gina Krog å drive videre uten elektrifisering. Så ser man bare på lønnsomhet, vil det aldri bli et prosjekt som blir gjennomført, fordi man har alternativet installert allerede. Men der ligger jo poenget, i pressmiddelet, som var veldig tydelig overfor disse aktørene: De måtte på plass. Til slutt vil jeg bare si at når statsråd Tord Lien sier at det er sendt et felles brev til EU om hva som er politikken, uten at man er sikker på at man hadde flertallet i Stortinget bak seg,(presidenten klubber) synes vi det er spesielt. (presidenten klubber)
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Jeg vil bare følge opp det spørsmålet fra Bård Vegar Solhjell. Jeg vil stille følgende enkle spørsmål til klima- og miljøvernministeren: Vil klima- og miljøvernministeren oppfatte det som en fordel om man har Stortinget bak seg når man fremmer saker overfor EU?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Jeg ville også tegne meg for bare å følge opp litt av den innholdsdebatten som Nikolai Astrup dro opp, som er en viktig debatt, og som jeg synes det er viktig å få bredt og spesifikt diskutert, fordi innholdet i dette er helt avgjørende for denne politikken og for muligheten til å legge en ordentlig linje framover. Jeg må innrømme at hvis en ser på energipolitikken i EU og på hvilke ting som har drevet fram endringer, hva som har drevet fram det grønne skiftet innenfor deler av EU, men som også har påvirket verden på en skikkelig måte, så er det ikke noen tvil om at tyskernes målrettede satsing på fornybar energi, tyskernes målrettede satsing på solceller og solcellepaneler, har vært med på å drive fram den omleggingen som nå gjør at solceller er konkurransedyktige med fossile energikilder i en veldig stor andel av verdens markeder. Dette har ikke vært drevet fram av CO2-priser. To ganger i løpet av den tiden EUs kvotemarked har fungert, har CO2-markedet kollapset. Først var det på grunn av at man har hatt nedgangstider i EU, som har ledet fram til at etterspørselen har vært mye, mye lavere enn det den ellers hadde vært – ikke på grunn av at det har vært en voldsom omstilling og rivende utvikling, men rett og slett på grunn av at det har vært nedgangstider. Det har med andre ord ikke vært med på å drive fram det grønne skiftet som vi vet det er helt nødvendig at vi får til. Hvorfor? Jo, hvis du er investor og lurer på om du skal investere i en teknologi som gjør at du sparer masse CO2-utslipp i framtiden, er det avgjørende for deg å se på hvordan kostnadsbanen blir i framtiden – hvor mange penger du egentlig sparer. Hvis prisen svinger så mye som den har gjort innenfor EUs kvotemarked i dag, og den er nede på rundt 3,50 euro, med andre ord ikke særlig mye penger, så er ikke det tilstrekkelig. Det er et disincentiv for investorer. En kvotepris, et pålegg om en satsing på fornybar energi, en klar pris som ligger fast – alt det er forskjellige incentiver som har fungert på en bedre måte enn det ene generelle incentivet – eller det ene generelle systemet, kvotepris. Derfor er jeg helt enig med Ola Elvestuen i at det innspillet vi burde gitt til EU, var å gå for flere mål – ikke ett mål, men flere mål. Derfor mener jeg at det er viktig at vi får en forankringsprosess i Stortinget for dette som er det avgjørende spørsmålet for hvordan vi forbereder oss i den saken som klima- og miljøvernministeren skal legge fram til våren, der våre målsettinger og våre innspill til klimatoppmøtet i september skal være. Derfor er det viktig å få en ordentlig diskusjon om og forankring av det.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Som Bård Vegar Solhjell sa, var det absolutt innspill som var gitt, der man ikke nødvendigvis sa at det var tilstrekkelig å konsultere Stortinget og deretter bare konkludere på en annen måte, fordi det absolutt var en debatt. Og muligens i motsetning til Nikolai Astrup føler jeg meg veldig godt representert av Bård Vegar Solhjell, men jeg forstår at Nikolai Astrup ikke føler seg godt representert av Bård Vegar Solhjell.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Nei, det synes vi ikke, og vi har i våre kommentarer til innstillingen sagt at vi støtter en slik energimelding, for vi mener det er helt avgjørende viktig at en får avklart hvordan regjeringspartiene seg imellom stiller seg, og ikke minst hvordan deres støttepartier forholder seg når det gjelder framtidig energipolitikk. Så langt er historien til den blå-blå regjeringen med støttepartiene bare en understreking av uforutsigbarheten for norsk industri. Så vi imøteser en energimelding, sånn at en kan få avklart forholdet mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
La meg aller først si at jeg er glad for at regjeringen ikke har gjort større endringer enn de har fått til, fordi det kunne fått enda mer dramatiske konsekvenser. Jeg synes det er nok dramatikk i det de har foreslått, med betydelige kutt i klimasatsingen, betydelige kutt i bistand, og ikke minst at de har sørget for å skape tidenes uforutsigbarhet og usikkerhet for norsk industri. Jeg er veldig glad for at de ikke har fått gjort mer ugagn gjennom de ukene de har vært i posisjon enn det de faktisk har fått vist fram til nå. Så er vi for forutsigbarhet. Vi er også selvfølgelig for å bli målt og testet på de innretningene vi gjør. Vi er opptatt av at pengene som vi bruker på klima, går til gode klimatiltak – selvfølgelig. Det som er viktig for oss, er at vi samtidig som vi har det målet, er tydelige på at vi skal være forutsigbare ved å opprettholde de bevilgningene vi har forpliktet oss til å gi i internasjonal sammenheng når det gjelder klimainnsats.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Det skal jeg prøve å svare veldig enkelt på. Det er fordi vi tapte valget og fikk en uavklart parlamentarisk situasjon omkring framtidens energipolitikk. Den uforutsigbarheten vil vi gjerne være med på å fjerne. Derfor mener vi det er riktig og viktig å få fram en energimelding, sånn at en kan få avklart hvordan det parlamentariske flertallet faktisk plasserer seg i et så viktig spørsmål for Norge som energi faktisk er.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Aller først er jeg veldig glad for at komitélederen synes det var mye bra innhold i mitt innlegg, og jeg mener det er viktig punkt én å ta med seg historien og punkt to forholde seg til hva vi kan forvente av regjeringen i tiden framover. Det burde også bekymre representanten og kanskje spesielt Venstre i forhold til det vi har sett av hva regjeringen har valgt, og hvilken verdiorientering de tok i politikken sin da de kom i regjeringskontorene, både når det gjelder reduksjonene i klimainnsatsen, bistand, og ikke minst når det gjelder å skape uforutsigbarhet for industrien. Så vi må velge å forholde oss til regjeringen når vi skal vurdere de neste fire årene, og ikke til hva en eventuelt kan oppnå gjennom forhandlinger i Stortinget. Men jeg er glad for at Venstre og Kristelig Folkeparti dro regjeringen i riktig retning og nær sagt har landet på vårt opprinnelige utgangspunkt. Så er det noe som er litt bedre, men i det store og hele synes jeg utgangspunktet fra regjeringen Stoltenberg II var det beste å forholde seg til.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Jeg tror det er svært viktig at Arbeiderpartiet i utgangspunktet viderefører det vi har gjort. Vi er inne i en nåtid hvor klimagassutslippene går ned i Norge. Vi er inne i en situasjon hvor nitid og langsiktig arbeid også fra våre representanter har ført til at de får betydelig oppmerksomhet internasjonalt for klimainnsatsen. Det er den veien vi skal fortsette. Vi skal bygge på det som er i klimaforliket, og vi er med på eventuelle forsterkninger som måtte være fornuftige i tilknytning til klimaforliket. Det står først og fremst på regjeringen og at de må komme til Stortinget med en ny stortingsmelding om klima, sånn at vi eventuelt kan få forsterke det. Men så langt er det ingen ting som vitner om at regjeringen kommer til å klare å levere, men vi får vente og se. Arbeiderpartiet skal være konstruktive i et sånt arbeid.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Diskusjonen om klimaforliket og hvem som dro lasset osv. tror jeg vi skal ta ved en senere anledning, men vi får se om det ikke blir en parallell når – eller hvis – den blå-blå regjeringen kommer med en klimamelding til Stortinget, hvor man ønsker å forsterke klimaforliket. Jeg vil litt innom forutsigbarhet, for jeg har forstått at det er et nøkkelord som Høyre spesielt liker å bruke overfor næringslivet – altså forutsigbarhet i rammebetingelsene, utvikling av gode rammebetingelser, osv. Det er noe vi i hvert fall hører som et politisk mantra fra Høyre. Derfor er mitt spørsmål: Forstår representanten Astrup at man gjennom regjeringens budsjettforslag når det gjelder CO2-kompensasjonsordningen, skapte betydelige bekymringer for norsk industri, og at de bekymringene fremdeles er der, siden det ikke er avklart at man vil ha en fullverdig ordning i avtaleperioden, fram til 2020?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
La meg starte med å ønske klima- og miljøministeren velkommen til Stortinget. Det er hyggelig å kunne ta en klima- og miljødiskusjon her. Jeg kan også gratulere med at en – ut fra det jeg forstår – har konkludert med en viktig sak for klima- og miljøministeren; at forvaltningen av villaksen fortsatt skal være under klima- og miljøministeren. Jeg registrerer at en var tilfreds med den ordningen som nå foreligger for CO2-kompensasjon for industrien. Jeg er opptatt av at det ikke bare er den tilfredsheten klima- og miljøministeren nå utviser, som er viktig, det er også viktig å forsikre seg om at industrien er tilfreds med ordningen i avtaleperioden. Ut fra det vi også hørte representanten Nikolai Astrup sa her tidligere i dag, kan klima- og miljøministeren garantere for at vi får en fullverdig kompensasjonsordning i avtaleperioden fram til 2020?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Tusen takk for svaret. Jeg forstår at klima- og miljøministeren kanskje gjerne vil gi en garanti, men ikke tør å gi det til industrien når det gjelder en fullverdig CO2-kompensasjonsordning, så jeg våger meg på å stille spørsmålet på ny: Kan klima- og miljøministeren garantere for at vi i avtaleperioden fram til 2020 kan ha en fullverdig CO2-kompensasjonsordning for industrien, sånn at vi en gang for alle klarer å slå vekk enhver tvil som måtte være der ute om framtidige investeringer?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Aller først: Jeg ble litt urolig av klima- og miljøministerens siste svar i forhold til forsøksloven. I svaret til meg på spørsmålet om lovligheten i forsøksloven og bruken, slik den ligger nå, blir det lagt til grunn at erfaringene med den utvidete forsøksordningen skal danne grunnlaget for utarbeidelsen av en ny lov. Hvordan en skal klare det hvis en ny lov skal komme til Stortinget i løpet av 2014 eller tidlig i 2015, stiller jeg i hvert fall spørsmål ved. Så er det greit å ta noen avklaringer. Det ble sagt at vi hadde hatt en gedigen snuoperasjon siden vi var for en energimelding. Jeg vil bare understreke hva jeg sa i replikkordskiftet: Det er fordi det er helt nødvendig at regjeringspartiene og det parlamentariske grunnlaget for regjeringen får avklart hvilket syn de har på energipolitikken. Det er derfor vi er for en energimelding. Det er ikke en snuoperasjon, men det er en nødvendighet å få avklart regjeringspartienes og det parlamentariske grunnlagets syn på energipolitikken. Så til klimaambisjonene. Det kunne vært interessant å få vite når en eventuelt får seg forelagt en ny klimamelding, som det var diskusjoner om i Stortinget tidligere i høst. Vi har ikke hørt et ord om det, og det vil være en stor styrke hvis klima- og miljøministeren kan si noe om det til Stortinget. Så har vi vært innom naturmangfoldloven. Vi har en olje- og energiminister som ser for seg at den loven har en tolkningsskala fra null til ti, alt etter hvordan det passer olje- og energiministeren. Jeg lurer på om klima- og miljøministeren er tilfreds med den vurderingen av naturmangfoldloven som olje- og energiministeren legger opp til? For hvis en er det, stiller jeg meg undrende til den måten å tolke naturmangfoldloven på. Det må da være riktig, hvis en mener at loven er for streng, at en kommer til Stortinget med oppmykinger av naturmangfoldloven i stedet for å spille på noen strenger som ikke er der. Så har Tord Lien som olje- og energiminister snakket om at han har store ambisjoner. Jeg har ikke hørt om én eneste ambisjon fra olje- og energiministeren i denne debatten på vegne av olje- og energipolitiske saker. Den eneste ambisjonen jeg har hørt ham snakke om, er faktisk naturmangfoldloven, og det kom lenge før denne debatten startet her i salen. Nettutvikling, målingssystemer, sertifikater, olje- og gassforholdene, som har vært mye diskutert, ligger helt fast. Han har ikke hatt ett nytt komma å komme med i løpet av denne kvelden. Så må jeg avslutte med CO2-kompensasjonsordningen. Det at komitélederen prøver å skyve ansvaret over på oss, aksepterer jeg overhodet ikke. Det er både frekt og freidig. Jeg vil ha meg frabedt at det er vi som må bære belastningen for en usikkerhet den blå-blå regjeringen til de grader har påført norsk industri. Det er deres oppgave å avklare hvordan de ser på dette, og hvilken langsiktighet de legger for norsk industri.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Jeg er veldig glad for komitélederens avklaring om at Venstres utgangspunkt er at man skal opprettholde en fullverdig CO2-kompensasjonsordning helt fram til 2020. Jeg har heller ikke betvilt Venstres vilje til å jobbe for det. Årsaken til at vi framsetter forslagene, er jo at regjeringen har skapt usikkerheten. Det er de som nå burde sørge for at forutsigbarheten knyttet til det, ble avklart for industrien. Jeg skal ikke dra det lenger. Jeg skjønner at regjeringen ikke kan forplikte seg og vil forplikte seg på industriarbeidsplasser. Det er andre ting de heller vil forplikte seg på i tiden framover. Jeg tror egentlig det er grunn til å tenke mer på det klima- og miljøministeren nå sa om at de nå har utarbeidet et felles innspill om klima og energi til EUs rammeverk. Jeg tror vi må komme tilbake til det i neste sak, som på en god måte tar det temaet opp i seg.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Jeg synes debatten har vært grei, og det er et storting i litt lykkerus som kan konstatere at det er enstemmighet om Kyoto 2, og at vi får diskusjoner om klima tilbake igjen i Stortinget. Så er jeg også glad for at Fremskrittspartiets Fredriksen sier at de nå er mer opptatt av å realitetsorientere seg enn å drive med symboler. Det er veldig bra. Det var vel ikke tilfelle for ett års tid siden, da klimapolitisk talsperson den gang, Per-Willy Amundsen, sa at CO2 har erstattet Karl Marx. Det kan vel være et godt tegn på at symbolpolitikken da var til stede. At de nå er realitetsorientert, er bra. Så til diskusjonen – det kan godt hende at vi har sovet litt i timen, slik Nikolai Astrup framstiller det, eller at vi ikke brukte muligheten. Det får vi gå litt etter i ettertid. For det første er det ingen tvil om at den saken som det nå refereres til, om innspillene som ble gitt om energi og klima til Europakommisjonen for Norge, er en særdeles viktig sak. I Europautvalgets møte den 4. november 2013 sa Helgesen følgende: «Også vi fra norsk side må gå inn i de spørsmålene grønnboken og nye dokumenter vil trekke opp. Vi må ta debatten, bredt, med berørte parter og miljøer i Norge – også i det politiske miljøet. Og vi må gjøre våre avveininger i spenningen mellom energipolitiske og miljøpolitiske interesser, hensyn og mål. Slike spenninger eksisterer i Norge, og slike spenninger eksisterer i EU. Regjeringen tror at vi står bedre rustet til å foreta disse avveiningene og til å spille inn i EUs pågående prosess om vi har en bred og åpen debatt, både i dag og fremover, etter hvert som problemstillingene blir klarere formulert, og konturene av en fremtidig europeisk klima- og energipolitikk blir tydeligere. Derfor kommer ikke vi hit nå med regjeringsposisjoner, men med noen utgangspunkter til dialog med Europautvalget.» Videre sa olje- og energiminister Tord Lien den gang at han var svært bevisst på de norske interessene i denne sammenhengen, og naturligvis ville holde Stortinget informert og inkludert. Det var resultatet fra Europautvalgets redegjørelse, fra regjeringens medlemmer, 4. november. At Europautvalget i dag får seg forelagt nærmest en oppsummering om regjeringens konklusjoner på det feltet, uten at fagkomiteen i Stortinget er til stede, synes jeg er litt merkverdig. Det kan være invitasjonen til energi- og miljøkomiteen som ikke har kommet. Men jeg tror det er klokt at også hele Stortinget blir involvert og inkludert i denne diskusjonen i tiden framover, og ikke minst før en sender av gårde sitt endelige innspill. Det kan godt tenkes at Arbeiderpartiet er enig i det regjeringen vil sende av gårde, men jeg tror det vil være en betryggelse for regjeringen å vite at Arbeiderpartiet eventuelt er enig med regjeringen.
Odd Henriksen (Høyre), 2013-12-12:
Vi har hørt en ganske god historiefortelling om hvordan energipolitikken har vært ført i Norge de siste årene. Jeg hører hvor viktig forutsigbarhet for næringslivet er for Arbeiderpartiet. Denne regjeringen vil legge fram en helhetlig stortingsmelding om en helhetlig energipolitikk, hvor både energiforsyning, klimautfordring og næringspolitikk skal ses i sammenheng. Dette er nettopp for å skape den forutsigbarheten som næringslivet etterspør. Forrige regjering la aldri fram en slik melding, og det var vel faktisk slik at de som forsøkte, endatil ble stoppet. Synes Arbeiderpartiet fremdeles at det er unødvendig med en helhetlig energimelding?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-12-12:
Når ein høyrer innlegget til representanten Terje Aasland der han snakkar om verdiorientering, kutt i regnskogsatsinga osv., skulle ein ikkje tru at dette budsjettet er basert på eit stort arbeid som er gjort av den raud-grøne regjeringa – og det er minimale endringar. Klima- og skoginitiativet blei lansert av den førre regjeringa under FNs klimaforhandlingar i 2007 og er nedfelt i Stortingets klimaforlik. Klima- og skogprosjektet blir også overført i 2014 frå Utanriksdepartementet til Miljøverndepartementet. I forvaltingsrevisjonen av klima- og skogsatsinga for 2012 har Riksrevisjonen omfattande og til dels svært kritiske merknader til satsingane der, der ein viser til fråvær av mål- og resultatindikatorar, manglande rapporteringskrav og mangelfull informasjon overfor Stortinget. Har representanten Aasland og Arbeidarpartiet vore naive i si haldning til dei omfattande problema i satsinga, og meiner representanten at det er viktigare å betale ut etter ambisjonsnivå, eller er det viktigast at midlane faktisk blir brukte slik intensjonen frå eit breitt klimaforlik er?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-12-12:
Eg må seie at spørsmålet minner meg om eventyret om keisarens nye klede. I Framstegspartiet har vi breidd nok i partiet til at vi får lov til å stille kritiske spørsmål til vedtatte sanningar. Vi ser også det at når det gjeld FNs klimapanel, var ikkje alle påstandane som kom fram der, riktige. Ein fann hol sjølv i argumentasjonen til dette panelet som var sett saman av professorar og forskarar. Alle sanningar har godt av å bli utfordra, for det løftar kunnskapsnivået. Kor vidt eg er ein klimaskeptikar eller ikkje, det er i grunnen irrelevant. Eg tillèt meg å spørje når det er ting eg ikkje heilt forstår, og spesielt tillèt eg meg å spørje når det er mange kritiske stemmer til ei løysing – det var som han gjorde guten, som sa at keisaren har ikkje nye klede.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-12-12:
Som representanten Rigmor Andersen Eide seier, har regjeringa ei plattform der ein som eitt av tiltaka vil fremje ei sak om eit ambisiøst og kvantifiserbart nasjonalt mål for energieffektivisering. Vi vil også sørgje for at tida til konsesjonsbehandling går ned, slik at vi får meir ny fornybar straum gjennom at kommunane får konsesjonsbehandle småkraft-, mikrokaft- og minikraftverk. Sist, men ikkje minst: Dette med styrking av energifondet er også eit tiltak som vil auke fornybardelen. Vi ser heilt klart at vi har store og gode føresetnader for å kunne få til å auke den delen i Noreg. Det er absolutt viktig å fokusere på denne problemstillinga.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-12-12:
Framstegspartiet hadde på sitt siste landsmøte ein god og brei diskusjon om klimaendringane, og vi knesette føre-var-prinsippet. Vi seier også det at det er mest sannsynleg at menneska påverkar klimaet. Eg som fraksjonsleiar held meg til det partiet står for, men eg held meg også til den avtalen vi har, og den plattforma som er forhandla fram mellom Høgre, Framstegspartiet og dei to andre partia. Eg vil kanskje ikkje stemple meg sjølv som ein klimaskeptikar, men eg tør likevel å utfordre vedtatte sanningar, for det er ikkje alltid at desse sanningane er sanne.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-12-12:
Ja, det er viktig å ha mål, men så er det også viktig å etablere, som representanten Elvestuen her spør etter, dei verktøya ein treng for å nå desse måla. Det vi har opplevd så langt, og den kritikken som bl.a. den raud-grøne regjeringa fekk, var at ein hadde ei målsetting, men ein klarte ikkje å få fram det verktøyet som skulle til for å nå desse måla. Framstegspartiet vil vere konstruktivt og vere med på å vidareutvikle i tråd med den avtalen alle desse fire partia har, slik at vi kan få den reduksjonen som står i klimaforliket. Vi har også sagt at vi skal forsterke det. Det stiller eg meg fullt og heilt bak.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-12-12:
Dette er på mange måtar ein litt underleg debatt. Skal det vere slik at det landet som hentar opp oljen på den mest ressurseffektive og miljøvennlege måten, skal vere det som kuttar sin produksjon og overlèt denne produksjonen til land som har eit betydeleg større fotavtrykk i miljø- og klimasamanheng. IEA si anbefaling var at Noreg produserer det av olje og gass som ein berre kan. Det er eit mål for denne regjeringa å oppretthalde eit høgt nivå, slik vi såg at SV også bidrog til, og også bidrog bl.a. til at ein i 2012 hadde dei største investeringane som ein nokon gong har hatt innanfor denne sektoren. Vi er ikkje direkte lei oss for det.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-12-12:
Gjennom forhandlingane mellom dei borgarlege partia og Kristeleg Folkeparti og Venstre valde man å gi gjennomslag for Kristeleg Folkeparti og Venstre sitt ønske om å frede Lofoten og Vesterålen. Vi veit at dette området har eit relativt einsidig arbeidsliv, og håpet om arbeidsplassar knytt til petroleumssektoren svann med den avtala. Det betyr at denne regionen mistar arbeidsplassar ein trudde ville kome ved at ein etablerte petroleum der. Kva ser Kristeleg Folkeparti føre seg av alternative arbeidsplassar når desse fell vekk?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-12-12:
Budsjettet som vi diskuterer i dag, er jo på basis av ei raud-grøn regjering der Senterpartiet hadde olje- og energiministeren, Ola Borten Moe, og dei hadde naturlegvis i den samanheng ei hand på rattet. I desse dagar er det ein sterk strid, bl.a. på oljebasen i Florø, der ein rasar over nedgang og redusert aktivitet, og når ein går inn i det raud-grøne budsjettet, ser vi at her valde ein altså å kutte både i Oljedirektoratet og i Petoro. Spørsmålet det da er naturleg å stille, er: Ønskjer Senterpartiet og Pollestad å redusere aktiviteten på sokkelen, med dei konsekvensane det får for å bruke – som han seier i innlegget sitt – heile landet?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-12-12:
Eg hadde for så vidt ikkje tenkt å ta ordet, men her kjem det så mange påstandar i slutten av debatten at ein ikkje kan unngå å kommentere noko av det som kjem fram, bl.a. når det gjeld skuterforsøket. Dette var eit skuterforsøk som gjekk langt utover den tida som lova seier, og den raud-grøne regjeringa klarte faktisk ikkje å avslutte det innanfor den tida som lova set, men ein valde å endre det og la fleire få ta del i det. No vel vi å opne for dei 108 som vel har meldt seg på. Det blir gjort innanfor plan- og bygningslova, noko som har vist seg å vere ein suksessfaktor. Det skulle berre mangle at ein ikkje skulle dra erfaring frå det forsøket som har vart heilt fram til dags dato, og ein fortset også. Det er tydeleg at her er det ein frustrasjon når det gjeld påstandar om kutt i regnskogsatsinga. Eg sa noko om det i eit tidlegare innlegg og knytte det til Riksrevisjonens kritikk. Det kan ikkje vere slik at ein heilt ukritisk løyver pengar når til og med Riksrevisjonen, på fleire punkt, påpeikar at pengane blir utbetalte utan at det er konkrete prosjekt å bruke dei på. Eg skal ikkje gå inn på det meir i detalj, men det verkar meiningslaust når det berre er om å gjere – ei form for avlat – å pøse ut pengar utan at det er konkrete prosjekt ein kan bruke dei på. Så til dette med «time out» og Mongstad. Der er påstandene no at ein har stansa løyvingane til testsenteret. Det er så langt frå sanninga som ein kan kome. Løyvinga på 100 mill. kr var tenkt til eit bygg på ei tomt som stod der ledig, og som ikkje hadde noko med testsenteret å gjere i det heile tatt. Å påstå at den reduksjonen influerer på testsenterets drift, er rett og slett kunnskapslaust. Heilt til slutt til dette med Framstegspartiets haldning i klimaspørsmål. Vi har inngått ei avtale. Vi har ein regjeringspartnar som heiter Høgre, og vi har to samarbeidsparti. Vi har inngått ei avtale. Framstegspartiet er tydeleg på ein ting, og det er at vi held alle avtaler som vi har inngått. Denne regjeringa er klar når det gjeld å forsterke klimaforliket, og den avtala vil vi halde.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Jeg slutter meg til at representanten Aasland hadde et interessant innlegg, men jeg konstaterer også at han brukte lite tid på å snakke om energi-, klima- og miljøspørsmål. Det er kanskje relativt betegnende for den holdningen som Arbeiderpartiet har hatt til de spørsmålene i de siste åtte årene. Arbeiderpartiet har sittet ved roret i norsk klimapolitikk de siste åtte årene, i stor grad de siste årene med basis i et klimaforlik. Det klimaforliket er karakterisert ved at det har en lovnad om 30 pst. kutt fra 1990-nivå innen 2020, men så består det av en referansebane og en type kvotekjøp som gjør at realiteten er at det klimaforliket kan oppfylles ved å kutte omtrent 5 pst. av norske klimagassutslipp i forhold til 1990, og resultatet er at vi da vil ligge 7 pst. over 1990-nivået og ikke 1 pst., slik vi forpliktet oss til i Kyotoprotokollen. Da blir spørsmålet til Arbeiderpartiet, som nå har fyrt av mye: Hva har Arbeiderpartiet tenkt å gjøre annerledes i opposisjon i forhold til det dere gjorde i posisjon på klimaområdet?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Representanten Andersen Eide understreker, meget betimelig, behovet for en økt klimainnsats, og det er jo ikke tvil om at Kristelig Folkeparti har hjertet på rett plass i klimaspørsmål. Samtidig er Kristelig Folkeparti del av et klimaforlik som faktisk ikke har hatt effekt – vi kjøper kvoter som ikke virker, og det er en del av årsaken til at Norges klimagassutslipp praktisk talt ikke har gått ned. Og Kristelig Folkeparti er del av en regjering som har gjort det glassklart at de vil satse alt de kan på videre høy oljevirksomhet. Det står altså i skarp motsetning til behovet for å avvikle oljevirksomheten lenge før den tar slutt av seg selv. Og spørsmålet er: Vil Kristelig Folkeparti i Stortinget samarbeide med Miljøpartiet De Grønne om en systematisk avvikling av norsk oljevirksomhet innen de neste 20 årene?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Jeg og Miljøpartiet De Grønne er helt enig med Senterpartiet i at bruk av natur er en svært vesentlig del av forvaltningen, og at de som bruker og forvalter norsk natur, er ekstremt viktige aktører i dette spillet. Samtidig er det et ubestridelig faktum at en massiv mengde forskning, i Norge og internasjonalt, slår fast at vern også er et svært viktig element i å bevare natur for framtida. Derfor har også Norge, ved den regjeringen som Pollestads parti var en del av, forpliktet seg til økt vern i Norge. Likevel gjentar Pollestad Senterpartiets spesialmantra: Bruk er det beste vern. Hva er det vitenskapelige grunnlaget for den påstanden?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Takk for det gode spørsmålet. Årsaken til at vi er skeptiske til dette er først og fremst at klimaløsningen ligger i å utvikle fornybar, bærekraftig energi. Det er det vi må satse midler på, det er det vi må prioritere politisk. Innsats for å utvikle en teknologi som i beste fall vil komme om veldig lenge, som sannsynligvis vil bli meget dyr, og som slett ikke har særlig høy sannsynlighet for å bli vellykket, f.eks. mye lavere sannsynlighet for å bli vellykket enn de klimaløsningene vi allerede har, som sol, vind osv. – en sånn satsing er en avsporing. Og en sånn avsporing har vi ikke råd til i klimakampen.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Mange takk for et godt spørsmål. Det første jeg må gjøre, er selvfølgelig å returnere spørsmålet, nemlig: Forestiller noen i denne salen seg at Norge ikke om få tiår er nødt til å basere velferd, arbeidsplasser og økonomi på et bærekraftig næringsliv? Spørsmålet er utelukkende når skal det skje, ikke om det skal skje. Det fascinerende med disse spørsmålene, som hele tiden rettes til Miljøpartiet De Grønne, er at de bare rettes til oss og ikke til regjeringer som sitter med makt og ansvar for den framtida vi alle står overfor – at vi skal leve uten olje. Spørsmålet må besvares av flere enn Miljøpartiet De Grønne. Svaret er selvfølgelig: Ja visst kan vi ha og opprettholde et velferdssamfunn i Norge også uten olje! Det er bare å ta en titt over grensa til Sverige, så ser man at det er fullt mulig. Og det bare å ta en titt inn i framtida, så ser vi at det ikke er noen alternativer.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Takk for et godt spørsmål. Til bønder i fattige u-land som vil eksportere produkter, vil vi si: Det må de i svært stor grad få lov til. Det må være en del av en internasjonal orden – i både u-lands og andre lands interesse – for å kunne opprettholde matproduksjon og arbeidsplasser innenfor landbruket i ethvert land. Det er en selvfølgelig forutsetning for all politikk. Det er ingen motsetning mellom dette og det å drive internasjonal handel. Tvert om, det er et spørsmål om ikke bare å la reven løpe løs i hønsegården – reven er ensidig store, globale matvarekonserner – men heller prioritere interessene til land hvor vanlige småbønder har bruk for et anstendig inntektsnivå.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Miljøpartiet De Grønne er i hvert fall helt åpne for å diskutere med både Kristelig Folkeparti og alle andre partier nøyaktig hva som er de beste virkemidlene. La det være helt klart. Neste svar er at Miljøpartiet De Grønne går inn for å begrense eller stanse antall nye letetillatelser. Men det er etter vår mening meget fornuftig å kombinere det med å redusere investeringsnivået, som i dag er eksepsjonelt høyt, og heller bruke disse midlene på andre og viktigere måter å bygge opp et bærekraftig samfunn på. Det er dessuten både en måte å ta vare på oljeverdier på – oljeverdier som kanskje blir lavere i en framtid hvor oljesektoren kommer under et hardere press i markedene – og en måte å begrense oljeselskapenes evne til å sette press på viktige områder på, f.eks. slike områder som Kristelig Folkeparti nå er nødt til å forsvare politisk opp mot regjeringen, og mot presset fra en oljenæring som har altfor stor investeringskapasitet.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Jeg skal forsøke – takk for spørsmålet. Svaret er ganske enkelt at vi nå er i en situasjon hvor Norge har brukt betydelig politisk prestisje og betydelige midler på å forsøke å få i gang en CO2-satsing, som vi for det første ikke har fått til, og som for det andre til dels har bekreftet noen av motforestillingene mot satsing på CO2-fangst og -lagring, nemlig at det fungerer som pudder på den pasienten som heter oljevirksomheten, og at det tar oppmerksomheten bort fra de mye viktigere tiltakene for å avvikle den oljevirksomheten som representanten Heikki Eidsvoll Holmås og jeg er helt enige om at vi må begynne å avvikle. Derfor ønsker vi en tenkepause. Vi ønsker ikke å forplikte oss til at vi skal ha på plass den nye satsingen innen 2020, før vi har vært med på en bedre faglig belagt diskusjon om hvor veien går for CO2-fangst og -lagringsspørsmålet.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Jeg tar opp forslaget.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Takk til statsråden for et sterkt og klart innlegg, hvor han selvfølgelig også gjorde det helt klart at hans og regjeringens ambisjon er en fortsatt sterk satsing på videre og langvarig norsk oljevirksomhet. Jeg skal ikke forsøke å overbevise statsråden om at det er en dårlig idé – det tror jeg er et litt mer langsiktig prosjekt – men det som er litt mer mystisk for meg, er den norske offisielle klokkertroen på at Norge er det landet som skal utnytte sine ressurser til siste slutt, i en verden der det ikke er plass til at alle fossile ressurser på noen som helst måte blir brukt – troen på at det er et syn som vil møte gjenklang hos andre aktører som også har lyst til å utnytte sine ressurser. Kan statsråden forsøke å forklare hvordan Norge argumenterer overfor Kina, Sør-Afrika og tilsvarende land for vår spesielle posisjon i dette globale klimaregnskapet?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-12:
Jeg savner, for det første, et mer utfyllende svar fra statsråd Sundtoft på spørsmålet om hvordan regjeringen ser for seg at man skal ivareta det hensynet til norsk naturmangfold som har vært ivaretatt gjennom den ordningen for forvaltning av naturmangfoldet, og ikke minst gjennom håndteringen av plan- og bygningsloven, som hittil har vært praktisert. Å henvise til at det er uvesentlig hvor i forvaltningen et viktig organ er plassert, virker så apolitisk at det er litt vanskelig å tro at en statsråd i en regjering mener at dette faktisk gjelder. Så vil jeg over til noe mer spennende: I forbindelse med at Europakommisjonen legger fram et nytt rammeverk for energi- og klimapolitikk i januar, melder UD at man fra norsk side ønsker å gå inn for at det nye målet til EU skal samsvare med 2-gradersmålet, slik at EU altså setter et nytt utslippstak som faktisk sørger for at hele EU-området – inklusiv Norge – leverer på 2-gradersmålet. Regjeringen påpeker – helt riktig – at et slikt mål vil gi en rekke utslippsreduserende tiltak, og det vil jeg gratulere regjeringen for å understreke! Så er det altså to viktige ting ved dette. For det første bekrefter regjeringen med dette at det kvotekjøpsverktøyet som i dag er et hovedvirkemiddel i norsk klimapolitikk, jo ikke virker. For det andre bekrefter man at det er behov for et helt konkret, forpliktende, fysisk 2-gradersmål som gjør at alle land i EU leverer en politikk som fører til at verden, og EU, og Norge, klarer det 2-gradersmålet. Og det betyr selvfølgelig at også norske utslipp må ned i et langt større omfang og i et langt høyere tempo enn det dagens politikk og regjeringens varslede politikk legger opp til. Da blir det to spørsmål til statsråd Sundtoft, og det ene er: Dersom EU ikke senker taket tilstrekkelig til at det faktisk samsvarer og leverer på 2-gradersmålet – hvilket er meget sannsynlig at EU ikke kommer til å gjøre: Vil da regjeringen i sitt arbeid med klimameldingen og nytt klimaforlik revurdere bruken av kvotemekanismer som et hovedvirkemiddel i Norge? Det andre spørsmålet er: Kan regjeringen med det samme bekrefte at man i en ny energimelding og i et nytt utspill til klimaforlik vil forplikte seg til en fysisk sikring av at vi leverer på 2-gradersmålet?
Nikolai Astrup (Høyre), 2013-12-12:
Jeg merker meg at representanten Aasland er opptatt av forutsigbarhet – det er også regjeringspartiene. Jeg regner med at representanten Aasland er enig i at selv om man er opptatt av forutsigbarhet, går det an å gjøre endringer i skatte- og avgiftsopplegget, noe regjeringen Stoltenberg gjorde i forbindelse med revidert når det kom til petroleumsskatten – uten at jeg hørte det samme fra representanten Aasland da. Når det er sagt, er regjeringspartiene opptatt av å ha en forutsigbar CO2-kompensasjonsordning. Jeg registrerer at det i noen dager var usikkerhet med tanke på hvilket nivå den skulle ligge på, men jeg tror ikke det er noen usikkerhet om dette nå. CO2-kompensasjonsordningen blir vedtatt i den formen som opprinnelig var foreslått. Det er denne representanten godt fornøyd med.
Nikolai Astrup (Høyre), 2013-12-12:
Jeg er glad for at spørsmålet blir stilt. Dette er et område som ble kraftig nedprioritert under de rød-grønne gjennom hele perioden, med store reduksjoner i bevilgningene til opprydding i innsjø, havner og fjorder. Dette er et område hvor det er et stort behov for å gjøre mer. Jeg er glad for at regjeringen allerede nå – etter så kort tid – bevilger 4 mill. kr mer til å starte prosjekter, og at man utvider fullmakten for de prosjektene som måtte være klare for realisering, til 182 mill. kr i 2014. Dette er et område hvor også jeg har forventning til at regjeringen kommer til å følge opp, og allerede nå har man hevet ambisjonsnivået sammenlignet med det den rød-grønne regjeringen leverte de siste åtte årene.
Nikolai Astrup (Høyre), 2013-12-12:
Jeg regner med at representanten Pollestad ikke legger til grunn at jeg skal binde opp seks statsbudsjett i en replikkveksling i Stortinget, men det jeg kan garantere, er at Høyre og regjeringspartiene er svært opptatt av rammevilkårene for norsk industri. Vi er opptatt av å styrke konkurransekraften i Norge, vi er opptatt av å sørge for at det lønner seg å produsere miljøvennlig i Norge, og vi skal legge til rette for det, det kan jeg garantere. Det er gode forutsetninger for kraftkrevende industri nå. Vi styrer mot et betydelig kraftoverskudd, vi har en betydelig økning i miljøteknologifondet i Enova i vente, vi investerer mer i infrastruktur enn noen gang før, og vi reduserer skattene og bedrer rammebetingelsene for næringslivet. Så jeg føler meg trygg på at vi skal ha gode rammevilkår for industrien, og at den kommer til å blomstre i årene som kommer under den blå regjeringen.