Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-06-14:
Vi behandler i dag en oppfølging av tariffoppgjøret fra 2009, der partene ble enige om at dagens AFP for offentlig sektor skal fortsette som før, både når det gjelder hvordan AFP beregnes fra 62 år, og vilkårene for uttak. Videre ble det bestemt at de offentlige tjenestepensjonene skulle videreføres, men tilpasses Pensjonsreformen. Fremskrittspartiet synes det er trist at ikke regjeringen har lagt frem denne saken mye tidligere, og vi synes det er trist at ikke Stortingets flertall har lagt opp til en grundigere og lengre saksbehandling enn det vi ser i dag. Min påstand, og det kommer jeg tilbake til, er at Stortinget i dag fatter beslutninger som igjen åpner for en rekke nye spørsmål, samt at man fatter beslutninger på sviktende grunnlag. Formålet med Pensjonsreformen var at man skulle spare penger. Man skulle få et enklere og mer fleksibelt pensjonssystem, det skulle bli enklere for den enkelte å finne ut hva som var den fremtidige pensjonen. Sannheten er at vi har fått et innfløkt, komplisert og uoversiktlig pensjonssystem, der det nærmest er umulig for den enkelte å finne ut hva man vil få i fremtidige pensjoner. Den saken vi behandler nå, vil ikke gi oss noe mindre komplisert pensjonssystem. Det er egentlig bare toppen på kransekaken, eller prikken over i-en, som kompliserer alle disse faktorene. Et av de sentrale spørsmålene som har vært i Pensjonsreformen, er innføring av levealdersjustering. Fremskrittspartiet gikk som kjent imot levealdersjustering da vi behandlet lovgivingen knyttet til ny alderspensjon i folketrygden. Men vi har likevel lagt merke til at flertallet i dag og i denne saken legger opp til at levealdersjustering skal foretas omtrent på samme måte som bestemt for ny folketrygd fra 2011. Videre har vi merket oss at regjeringen har valgt den strengest tenkelige beregning når offentlig ansatte jobber lenger enn nødvendig. Folketrygden vil som kjent øke som følge av lavere forholdstall, mens tjenestepensjonen ikke skal beregnes etter lavere forholdstall, men på 1,00, mens samordningsfradraget skal levealdersjusteres med lavere forholdstall. For å illustrere det kompliserte regelverket kan vi ta utgangspunkt i en person som er født i 1953, har full opptjening i tjenestepensjonsordningen og en sluttlønn på 375 000 kr. Han jobber til han er 70 år, og unnlater også å ta ut folketrygden før han er 70 år. Han vil da få en større folketrygd, men nesten alt sammen blir spist opp av samordningen. Hans samlede pensjon blir fra 70 år i dette tilfellet 267 452 kr. To års ekstra arbeid gir kun 1 752 kr mer pr. år i pensjon enn det han ville hatt krav på om han hadde gått av ved 68 år. Er det det som betyr at det skal lønne seg å stå lenger i arbeid? Vil det stimulere til at flere står lenger – når man egentlig får bare smuler igjen for å stå lenger i arbeidslivet? Fremskrittspartiet er glad for at vi ikke er med på pensjonsforliket, nettopp fordi det så til de grader dokumenteres gjennom den ene saken etter den andre, de store sprikene i tenkningen, det at dette ikke henger sammen. Først fikk vi et alderspensjonssystem der det skulle lønne seg å stå i arbeid, med opptjeningsregler som gjorde at veldig mange taper på opptjeningen og får dårligere opptjening og dårligere pensjoner. Så gjennomfører man et nytt AFP i privat sektor som bygger på prinsippet om at det skal lønne seg å stå i arbeid, men som ikke har noen ting å gjøre med det som var opprinnelsen til AFP. Så kommer vi da til denne saken, der vi behandler offentlige tjenestepensjoner og AFP i offentlig sektor, som bryter fullstendig med de tidligere prinsippene om at det skal lønne seg å stå lenger i arbeid. Jeg synes det er ganske illustrerende og egentlig også viser hvor sprikende hele den nye pensjonspolitikken er blitt. Saksordføreren var mye inne på det med samordning, og jeg legger merke til at man her legger opp til et samordningsregelverk som gjelder til og med årskullet 1953. Og så sier man at man skal komme tilbake med samordningsregelverket for de årskullene som er født etter 1954. Det betyr i realiteten at en person som er født i 1955 eller 1956, pr. dags dato ikke vil ha noe slags kunnskap om hvilken årlig pensjon han vil få i fremtiden. Jeg synes det er beklagelig at man ikke har gått grundigere inn i samordningslovgivningen og lagt frem en helhetlig sak, så vi kunne ha sett hele overgangen og fått sett det i en større, bredere og mer helhetlig sammenheng. Jeg ser også at de nye samordningsreglene vil bety at de som er unge i dag – 47 år eller yngre – vil få en langt lavere pensjonsgrad enn de som går av før 1953-kullet. De vil være garantert rundt 66 pst. av pensjonen sin. Men tar man en som er født etter 1962, vil han mest sannsynlig få en pensjonsgrad som er et sted mellom 53 og 55 pst. av sluttinntekten sin. Det betyr at man også reduserer den pensjonen han har tjent opp i dagens folketrygd frem til 2011. Jeg ser at det er flere av høringsinstansene som peker på det samme, og i likhet med dem beklager jeg at det skjer – at man legger opp til et pensjonssystem som så til de grader bryter bl.a. med de prinsippene man har i privat sektor, der man ikke kan gjøre den typen samordning. Men i offentlig sektor kan man gjøre det. Jeg synes det er interessant at det, når man tenker ut fra grunnlovsvernet, men også ut fra de nye endringene foreslått av flertallet når det gjelder samordning mellom offentlig tjenestepensjon og privat AFP, tydeligvis er urimelig å bli fratatt så mye penger og så mye pensjon hvis man er født før 1953, men helt ok og legitimt hvis man er født senere. Kan noen i denne salen med hånden på hjertet forklare meg hvorfor det er tilfellet? Hvorfor er det legitimt å ta opptjent pensjon fra dem som er født etter 1962? For meg tyder dette på at man her har lagt opp til noen forslag og en samordning som man ikke har sett konsekvensen av. Man har fratatt folk deres pensjon i så stor grad at jeg kaller det tyveri. Så har man blitt skamfull og flau over det store tyveriet – og kommer tilbake med 85 pst. av tjuvegodset. Men man har jo ikke tenkt å slutte å stjele av den grunn, man har faktisk tenkt å fortsette. For hvert kull etter 1953-kullet skal man gi tilbake bare litt mindre av det man har stjålet. Det er helt legitimt, men samtidig helt uhørt for dem som er født tidligere. Jeg har vanskelig for å forstå logikken her. Så ser jeg også at det for en person som ikke har kombinasjonen privat tjenestepensjon og offentlig tjenestepensjon, men bare har offentlig tjenestepensjon, offentlig AFP, selvfølgelig vil bety at vedkommende, hvis man tar ut alderspensjonen tidligere enn ved 67 år, altså fra 62 år, vil få en lavere pensjonsgrad enn 66 pst., noe som etter mitt skjønn igjen vil bety at man kan få et økt press på uføretrygden. Det tror jeg det er liten tvil om. Samtidig blir pensjonen redusert med 13 000–15 000 kr, hvis man tar utgangspunkt i en lønn på 375 000 kr. Det er liten tvil om at innstillingen vi legger frem i dag, vil få en rekke uheldige og negative konsekvenser. Den største gruppen vil være de som ikke har full opptjeningstid. Den individuelle garantien som er foreslått skal inntreffe, vil ikke være til hjelp for dem som ikke har 30 år i full stilling, fordi samordningsreglene virker slik at denne gruppen alltid kommer ut med høyere samlet pensjon etter samordning enn før. Dermed har denne gruppen ikke krav på garanti i henhold til tariffavtalen, og pensjonisten må dekke hele levealdersjusteringstapet selv. I tillegg synes jeg det er interessant å legge merke til at man heller ikke kan svare på spørsmålet om hvorvidt det skal legges inn en fiktiv poengberegningsregel, som man har i dagens system. For de personene som har offentlig tjenestepensjon og jobber utenom i det private, vil det alltid være slik at det man får opptjent i offentlig tjenestepensjon, står i forhold til det man har meldt inn til Pensjonskassen. Og når det er slik at man nå kan få både offentlig tjenestepensjon og privat AFP, kan det jo hende at man har gått over til en annen jobb, der man har en annen og høyere inntekt. Det betyr at man her samordner, slik reglene er lagt frem i proposisjonen, uten fiktivpoengfordelen. Jeg synes det er en meget merkelig måte å legge det opp på. I tillegg vil det bety at de som er født etter 1962, og spesielt de som er født etter 1970, vil være de store taperne i dette systemet. Jeg synes også det er interessant å legge merke til at vi nå får et pensjonssystem og en offentlig tjenestepensjon som kan øke presset på uføretrygden. Men det andre store paradokset er kanskje at vi også vil få et pensjonssystem som fører til større innlåsning, mindre fleksibilitet og flyt av arbeidskraft mellom offentlig og privat sektor. Jeg trodde det gikk ganske tydelig frem av de innstillingene vi har behandlet tidligere, at et av målene våre var å få økt fleksibilitet i arbeidsmarkedet, gjøre det enklere for folk å kunne være ansatt i offentlig sektor i én periode og så eventuelt begynne i privat sektor, eller omvendt. Mobilitet i arbeidsmarkedet, fleksibilitet, vil med de nye reglene nærmest bli umulig å få gjennomført. Jeg synes det er prisverdig at statsråden i brev til Fremskrittspartiet 7. juni, som svar på de spørsmålene vi stilte, erkjenner disse utfordringene og disse problemene. Det betyr også at man ikke har kunnet tenke seg de store konsekvensene av dette. Til slutt: Jeg synes det er en viktig sak posisjonen tar opp i dag, og som også saksordføreren var inne på, nemlig: Hva med alle de kvinnene i offentlig sektor som har små stillingsbrøker, og som blir de store pensjonstaperne? Er det noe som er et ran – jeg tror det var noe slikt saksordføreren sa – må det iallfall være innenfor denne gruppen. Jeg kan minne om at jeg allerede i spørretimen 15. mars 2006 tok opp disse forholdene med den daværende fornyings- og administrasjonsministeren. Da ble det lovet at man skulle komme tilbake til dette. Man viste til Pensjonsreformen og sa at man skulle komme tilbake til dette og ta det på alvor i forbindelse med behandlingen av denne saken. Ingenting er gjort. Jeg registrerer at holdningen fortsatt er å overlate det til partene i arbeidslivet. Men det er vel fortsatt slik at Stortinget er det eneste som kan endre loven. Med dette tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.