Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-01:
Miljøpartiet De Grønne har lagt fram to forslag, både om å få på plass en demopark for flytende havvind, som forskningsmiljøer og næringsliv har etterlyst lenge, og å få på plass en stor satsing på utbygging av flytende havvind i Norge. Vi er selvfølgelig veldig fornøyd med at Stortinget nå enstemmig vil vedta å få på plass en demonstrasjonspark, eller at det i alle fall skal utredes og legges fram en sak om dette i energimeldingen. Det er én ting som kjennetegner absolutt all stor norsk næringsutvikling, enten det historisk gjelder fiske, skogsdrift, skipsfart, hvalfangst, kunstgjødsel, metallurgisk industri eller olje og gass: Næringene er basert på store norske naturressurser og norsk kompetanse, organisasjonsevne og teknologi. Det er dette som har gjort at vi har greid å utvikle store sektorer med lønnsomme arbeidsplasser for mange mennesker. I alle tilfeller har det forutsatt politisk vilje til tilrettelegging i stor skala. Akkurat nå kjenner vi først og fremst til én stor gjenværende, uutnyttet norsk ressurs, og det er vindenergi til havs – det finnes nok flere, men den kjenner vi til. Alle er enige om at norsk maritim kompetanse og teknologi, norsk energikompetanse osv., setter Norge i en usedvanlig god posisjon til å bli ledende på utvikling av flytende havvind, og vi har utviklet to veldig gode demonstrasjonsmøller. Men videreutvikling av slikt krever altså stor og tidlig satsing. Foreløpig er det ulønnsomt å produsere vindkraft fra flytende installasjoner, akkurat som det var veldig ulønnsomt og ineffektivt å produsere vindkraft på land, solstrøm og elbiler osv. for noen år siden. Men disse teknologiene er blitt rimelige og effektive. Det er takket være politisk vilje til satsing, også her i Norge. Flytende havvind er heller ikke lønnsomt og konkurransedyktig i Storbritannia, men der skjer utviklingen på grunn av politisk vilje. Flytende havvind kommer til å bli lønnsomt. Det er bare et spørsmål om tid og volum. Det at Statoil har gjenopptatt sin havvindsatsing og nå satser stort i Skottland, med sikte på deretter å vokse i Japan og andre markeder, forteller oss egentlig alt vi trenger å vite. Utviklingen av offshore havvind skjer nå. Det spørsmålet vi her i Stortinget tar stilling til, er i hvilken grad Norge vil være med på den satsingen. Ja, det er riktig at Norge har et eloverskudd og at det foreløpig ikke er entydig etterspørsel etter norsk havvindkraft i andre land. Men vi vet jo at vi er på vei inn i en framtid da Norge og ikke minst landene sør for oss vil ha et langt større behov for fornybar teknologi. Vi vet at planleggingen av et nytt europeisk elnett er i gang. Spørsmålet Norge må ta stilling til – og jeg gleder meg til nye, gode tanker om dette i energimeldingen – er hvordan Norge posisjonerer seg i forhold til en slik framtid, og hvordan vi ønsker å påvirke den med våre egne tilbud. Det at vi nå – i hvert fall her i Stortinget – signaliserer at vi er villig til å satse mer offensivt på flytende havvind, er viktig, fordi det er et av de områdene hvor vi har store muligheter. Dette er også et veldig godt eksempel på forholdet mellom vilje til forskning og vilje til støtte til innovasjon – som det er en god del av i denne regjeringens budsjett – og den reelle satsingen. For når det gjelder flytende havvind, er jo teknologien utviklet, og da er spørsmålet: Er vi – Norge – villige til å ta det neste skrittet, som er stort, tungt og kapitalkrevende, men helt avgjørende – nemlig å få i gang kommersialiseringen? Det skjer nå i Skottland. Det skjer foreløpig ikke i Norge. Det bør bekymre alle som har ansvar for å utvikle de arbeidsplassene som 300 000 i oljesektoren skal over i. For det er den type store satsinger, og vilje til å flytte teknologi fra teststadiet til det kommersielle stadiet, som er avgjørende. Norge er med på det i Skottland. Vi trenger å gjøre det selv her i Norge, for at de grønne jobbene skal komme her til lands.