Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-12-16:
Jeg vil først få lov til å si at Fremskrittspartiet deler Regjeringens forslag og konklusjoner i St.prp. nr. 84 for 1998-99. Men Fremskrittspartiet føler at dette foreløpig bare er et skritt – og et lite skritt – i riktig retning. Vedrørende forslaget om å utskille en del av eiendomsmassen i et eget aksjeselskap, er dette selvsagt veldig bra. Men Fremskrittspartiet ønsker at det skal foretas en del andre kraftige grep i Statsbyggs organisering. Jeg vil bemerke at det er flott at Regjeringen nå tar lærdom av de forskjellige uheldige håndteringer Statsbygg har hatt med store og kompliserte prosjekter. Det jeg her sikter til, er et ønske om nyorganisering, et ønske om å gå i retning av mer kundeinnretning, mer effektive prosjektstyringsmodeller, nye resultatindikatorer, som skal ivareta behovet for fortløpende oversikter over framdrift, kvalitet og status i forhold til fastsatt kostnadsramme. Men Fremskrittspartiet mener det er betimelig å stille spørsmål ved om det i det hele tatt er nødvendig at staten fortsatt skal stå som eier av en koloss som Statsbygg er. For det må vel være riktig betegnelse på et selskap som i 1998 leide 1,5 mill. m2 og stod som eier av hele 6 mill. m2. Av det eide arealet forvaltet Statsbygg ca. 2,6 mill. m2. Det blir derfor minimale utslag for Statsbyggs størrelse som eiendomsselskap ved Regjeringens forslag om å skille ut den konkurranseutsatte delen av Statsbygg i et eget selskap. Den eiendomsmasse vi her snakker om, dreier seg om totalt 640 000 m2 og tilsvarer ca. 24 pst. av den totale eiendomsporteføljen. Verdien på dette er bokført til ca. 3 milliarder kr. Det sier noe om de svære totale verdier som frigjøres ved Fremskrittspartiets forslag. Det er egentlig flere hensyn som taler imot at staten står som eier. Kort oppsummert kan dette sies slik: De erfaringene vi har gjort oss med Statsbygg i byggeprosjekter i de siste årene, taler sterkt for at staten engasjerer andre i slike prosjekter.Vi vet at Statsbygg rår over en betydelig bygningsmasse. En slik oppsamling av eiendom på statens hånd er ikke heldig.Ved å fristille staten fra Statsbygg vil staten med sitt enorme arealbehov og sin langsiktighet være en særdeles interessant kontraktspartner for private eiendomsbesittere. Staten vil da kunne oppnå en veldig god pris på utleiemarkedet, og det vil oppstå stor konkurranse mellom de store eiendomsaktørene i landet om å få staten som leietaker.Få forhold taler for at staten ikke skal kunne få sitt behov dekket på det private utleiemarkedet.Å legge statens utleiebehov ut på det åpne markedet vil også tilføre det private eiendomsmarkedet ressurser. Det er ut fra disse momentene Fremskrittspartiet fremmer forslag om at det opprettes et selskap, som for øvrig Regjeringen foreslår, Statens utleiebygg AS. I dette selskapet må all den eiendomsmasse som det ikke av spesielle hensyn taler for at staten skal stå som eier av, legges inn. Selskapet bør noteres på Oslo Børs, og staten bør deretter selge seg gradvis helt ut av selskapet. Vi foreslår også at det opprettes et annet selskap, Statens formålsbygg AS, som får i oppgave å forvalte den bygningsmasse som det er helt nødvendig at staten står som eier av, altså de bygninger som ikke legges inn under Statens utleiebygg AS. Dette selskapet får i oppgave å forvalte denne bygningsmassen. Hvilke bygninger dette er, må vurderes svært kritisk. Det må i tillegg stilles økte krav til kommersiell utnyttelse av denne bygningsmassen. I dette selskapet må det åpnes for at en eller flere eksterne partnere kan tas med, slik at statens eierandel blir lavest mulig, om mulig kun 51 pst. Vi foreslår videre at det opprettes et tredje selskap, Statsbygg prosjekt AS, hvor virksomhetsområder som forvaltning, drift, vedlikehold, rådgivning, plan og utredning legges inn. Staten bør også her etter hvert selge seg helt ut. De behov staten måtte ha for denne type kompetanse, kan en selvsagt få dekket ved å inngå avtaler på det frie markedet. Dette innebærer at Statsbygg slik vi kjenner det i dag, opphører å eksistere. Forslagene som Fremskrittspartiet her legger fram, vil frigjøre betydelige beløp for staten, som igjen kan plasseres andre steder, eller kanaliseres inn i andre deler av statens virksomhet. I tillegg må vi, som sagt, ha en svært kritisk gjennomgang av statens totale eiendomsportefølje for å finne ut hvilke eiendommer som kan overføres til Statens utleiebygg AS. Som prinsipp mener Fremskrittspartiet at staten ikke bør stå som eier av flere eiendommer enn dem man helt nødvendig står som eier av. Fremskrittspartiet er av den formening – og jeg er overbevist om – at den organisering vi har foreslått her, vil føre til at staten vil kunne få mest mulig ut av de verdiene som i dag ligger i Statsbygg. Jeg vil fremme Fremskrittspartiets forslag.