trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-06-08:
Til den saken som også representanten Njåstad nevnte, ligger det samme prinsippet for Venstres stemmegivning når det gjelder Flora og Vågsøy, at den prosessen går videre framover, som også er nevnt i merknaden. Så det er helt tydelig. Ellers har det vært ganske mange fortellinger i dag, ikke minst fra mitt område, dog fortsatt liggende over fylkesgrensen til Nordland. Jeg har hatt gleden av å være på noen turer for bl.a. å løfte den saken i Bindal. Jeg må si at jeg synes det er spesielt at man, etter at det ble kjent, valgte å sammenligne det med annektering av Krim. I Bindal oppfattet jeg møtet som veldig konstruktivt og framoverlent, og man så på mulighetene, ikke minst for havbruk i området, i lag med resten av de tre kommunene i ytre Namdalen. Det var de faktisk veldig tydelige på, de som var der. Jeg legger merke til at i løpet av debatten er det ikke mye nytenkning. Jeg savner fortsatt å høre hva Senterpartiet har som alternativ. Er det å fortsette slik det faktisk er i dag, som vi ser at ikke har fungert? Senterpartiet har også sittet ganske mange perioder i regjering. Det kan også nevnes at representanten Slagsvold Vedum var oppe her tidligere i dag, og han unnlot selvfølgelig å nevne det som regjering og daværende helseminister Bjarne Håkon Hanssen iverksatte, som på mange måter var en forløper, som han også var ganske tydelig på – altså samhandlingsreformen. Det er noe som definitivt har pekt i én retning, fram mot større og sterkere kommuner, i enda større grad enn det Venstre var med på i lag med regjeringen. Man pekte på behovet, men man torde ikke gå helt ut. Det gjør vi i dag. Vi har en reform basert på frivillighet. Men debatten i dag dreier seg stort sett om det fåtall av kommuner der Stortinget velger å bruke sin styringsrett. Jeg synes man heller bør løfte fram alle de gode, frivillige prosessene, der man virkelig har stått på for å slå sammen kommuner. Jeg er blant de heldige som er i en sånn sammenslått kommune – mellom Verran og Steinkjer. Jeg synes at de gode eksemplene er like viktige å ta med i denne debatten. Her dyrker vi – og ønsker å dyrke – eksemplene spesielt fra Senterpartiet, men også fra Arbeiderpartiet, som prøver å leke mest mulig Senterpartiet «light».
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-06-08:
Det kan godt være at Lars Sponheim er verdt sin vekt i gull – det er mulig det. Representanten Myrli hadde i sitt innlegg en lang harang med utestemme fra denne talerstolen, og jeg har lyst å kommentere det representanten Myrli var innom. Det var ingen tvil om at vi brukte en del tid på kartet, som han var innom i godt monn, men Arbeiderpartiet meldte seg også ut før vi i det hele tatt kom inn i sluttfasen av dette. Partilederen var krystallklar på at det her ikke var aktuelt å være med på å se på noe. Som saksordfører var jeg mer enn villig til å ta en runde på denne tematikken med Arbeiderpartiet. Så har representanten Myrli helt rett i følgende: Ingen parti i Oslo ønsket en sammenslåing med Akershus. Akershus stilte det som et krav, men det var også noen andre muligheter. Jeg redegjorde litt tidligere i dag for prosessene i Østfold og at det etter hvert ble landet og ble til det som noen kaller en «banan». Jeg tror at Viken også kommer til å være en funksjonsmessig god region. Men man også ta med seg det som er nevnt, og som også står helt tydelig i merknadene til vedtakene som blir gjort i dag, at et ekspertutvalg vil bli nedsatt. Det betyr at det ikke bare er på det området at en vil se på grensejusteringer, men også på andre områder i landet. Det er litt forunderlig at representanten Navarsete, gira og med god utestemme, kaller det som ligger av oppgaver, «småpjask». Kanskje har hun ikke hatt tid de siste dagene til å lese hva vi faktisk vedtar. Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV kommer med langt færre ting enn det som vi faktisk vedtar i dag. Det er selvfølgelig mer enn det som var i meldingen fra regjeringen, men det er definitivt et kvantesprang i forhold til det som ligger av oppgaver hos dagens fylkeskommuner. Jeg vil tro at fylkesordfører Jenny Følling, som også representanten Njåstad nevnte, vil kunne kvittere ut veldig mange av – kanskje alle – kravspesifikasjonene som ble nevnt her. Og når det gjelder hvordan man rigger kraftverket mellom Sogn og Fjordane og Hordaland, har denne salen strengt tatt ikke noe med det å gjøre. Det får man finne ut gjennom de ordningene. Jeg mener at det som har kommet fram med tanke på oppgaver som har blitt etterlyst, definitivt ligger innenfor det som har blitt etterlyst tidligere.
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-06-08:
Jeg takker saksordføreren for framlegget. For øvrig synes jeg også at representanten Greni hadde et godt innlegg som på mange måter belyste litt av det som er «cluet» i denne saken. Dette gjelder en minoritet blant minoritetene. Jeg synes det er en viktig sak, og jeg ønsker også å takke forslagsstillerne fordi de fokuserte nettopp på det. Jeg kommer selv fra et fylke med betydelig sørsamisk bosetning, og jeg har kjempet for midler til den sørsamiske kulturen i samtlige budsjettforhandlinger. Jeg håper vi nå også kan få landet Saemien Sijte, som ligger på Snåsa. Det har vært en svært gledelig sak for oss, både for sørsamene og for Nord-Trøndelag. I en globalisert hverdag er det ekstra viktig at vi verner om urspråkene våre, derunder også det sørsamiske. Jeg er også fornøyd med komiteens innstilling om at regjeringens oppfølging av NOU 2016:18, Hjertespråket, må rette oppmerksomhet mot det sørsamiske språket og rollen det spiller for kultur og næring, som også representanten Greni var innom i sitt innlegg. Venstre kommer til å fortsette å stå på for sørsamisk kultur, og for meg, som representant for Nord-Trøndelag – der dette også er en del av vår identitet og vår kultur – er dette en sak som alltid vil stå mitt hjerte nær.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-06-08:
Der kom det noen forklaringer på hva som har foregått. Det er vi glade for. Jeg oppfatter at Venstre i denne perioden har vært opptatt av at de nye regionene skal være gode, funksjonelle bo- og arbeidsregioner. Det har jeg oppfattet har vært en del av helheten i dette, og at dette bl.a. skulle utvikle arbeidsmarkedet. Jeg har bare lyst til å spørre representanten Skjelstad, for jeg så bare litt kort på følgende: Reisetiden kollektivt fra Halden til Hemsedal i den nye region Viken vil én vei være på over seks timer. Hvis man velger å ta privatbilen, er reisetiden på godt over fem timer. Mener Venstre at dette er en funksjonell, akseptabel og god pendleravstand i en ny bo- og arbeidsmarkedsregion?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-06-08:
Kan representanten Frank J. Jenssen forklare logikken i at Rogaland får fortsette som eget fylke, mens det var sterkt påkrevet ved tvang å slå sammen Østfold, Akershus og Buskerud, som et eksempel, til én felles region? Hvordan har Høyre vurdert sine egne kriterier for regionreformen i denne sammenhengen? Er forklaringen ganske enkelt slik som vi hørte representanten Skjelstad si rett ut, at Høyre her i regionreformen ble tvunget i kne av Venstre?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-06-08:
Litt tilbake til innledningen: Representanten Jensen var inne på at kommunene nå har fått vigselsrett, og jeg forsto ham slik at det var del av en viktig demokratistyrking av kommunene. Kommunene har jo også fått notarialforretninger foreslått overført til seg. Så jeg lurte på om representanten Jenssen kan utdype – overfor kommunestyrene i f.eks. Marker, Aurskog-Høland eller Rindal – hvordan dette styrker og gir mer makt til kommunestyrene.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-06-08:
Denne regionreformen har lyktes, oppfattet jeg at representanten Toskedal sa. Med tanke på de vedtakene som faktisk er gjort ute i fylkene etter hvert, og hvor fylkene, med unntak av Agder-fylkene, har sagt nei takk, er spørsmålet: For hvem er denne reformen en lykke? Hvorfor er denne regionreformen en lykke for Finnmark, for Akershus, for Østfold når Kristelig Folkeparti må ha oppfattet at disse fylkene selv har sagt nei takk til tvangssammenslåing?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-06-08:
Fremskrittspartiet sier at de er for billigere brennevin. Fremskrittspartiet sier de er for billigere tobakk. Fremskrittspartiet sier de er for billigere diesel. Fremskrittspartiet sier de er for billigere bensin. Men Fremskrittspartiet gjør noe helt annet. Fremskrittspartiet sier at de er for folkeavstemninger, og at de vil la resultatet av folkeavstemningen bestemme. Men unntatt, har vi hørt, i kommunesammenslåingsspørsmålet – der bør man ikke i det hele tatt avholde folkeavstemninger, sier Fremskrittspartiet. For nå er det Stortings- og Regjerings-Fremskrittspartiet som vet best. Representanten Godskesen mener jeg er den representanten fra Fremskrittspartiet som har hatt dagens ærligste innlegg. Hun lekset opp hva Fremskrittspartiet egentlig mener. Men Fremskrittspartiet i regjering og Fremskrittspartiet i Stortinget vil gjøre noe helt annet. Nå løper de ifra sine lovnader, og de løper fortere ifra sine lovnader enn det kanskje noe annet parti representert på Stortinget noen gang har gjort. Vi i Arbeiderpartiet står ved det vi har lovet, vi sa «frivillighet» i kommunereformen, det står vi for, vi leverer på vårt løfte om frivillighet. Høyre og Fremskrittspartiet gjør ikke det. Også Høyre og Fremskrittspartiet lovet frivillighet, men nå leverer de varene – nå leverer de tvang og pisk istedenfor frivillighet. Vi i Arbeiderpartiet står ved det vi har lovet. Vi sa «frivillighet» også i regionreformen, det står vi for, vi leverer på vårt løfte om frivillighet. At dette irriterer Høyres og Fremskrittspartiets representanter, ser jeg egentlig på som et godt tegn. At Høyres og Fremskrittspartiets representanter fra Stortingets talerstol er irriterte og sure for at Arbeiderpartiet holder ord, mens de selv løper fra sine lovnader, er forståelig – såpass må vi gi disse representantene. Høyre og Fremskrittspartiet prøver gjennom hele denne debatten med retorikk å skjule det som er sakens grunnlag, og det er dårlig politisk håndverk fra Høyres og Fremskrittspartiets side i denne saken.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-06-08:
På flere områder er komiteen enig i at sørsamisk språk og kultur må ivaretas. En samlet komité sier også at det er særlige utfordringer for sjøsamisk språk og kultur, og vi er enige om at det er en nær sammenheng mellom språk, kultur og tradisjonell næringsutøvelse. På tross av dette vil altså ikke flertallet støtte forslaget om en egen stortingsmelding om sørsamisk språk, kultur og næring. I sitt svarbrev til komiteen sier statsråden: «Før departementet eventuelt tar en beslutning om å utarbeide en egen melding til Stortinget om sørsamisk språk, vil det være naturlig og riktig å kontakte Sametinget, for å få Sametingets vurdering av saken.» Statsråden kan nå spare seg arbeidet med å kontakte Sametinget. Sametinget har nå avklart hva de mener om dette spørsmålet, med stort flertall. Sametinget sier at de støtter forslaget om å utarbeide en egen stortingsmelding. De sier at situasjonen for sørsamene tilsier at det bør legges fram en egen stortingsmelding om situasjonen for sørsamisk kultur, språk og næringsliv med konkrete tiltak for oppfølgingen, og at meldingen må utarbeides i samarbeid med Sametinget. Det er det Sametinget nå har vedtatt. Dette burde vi på Stortinget ha fulgt opp ved å vedta mindretallets forslag. NOU-en, Hjertespråket, har vært på høring. Fristen gikk ut 15. mars, og vi får nå forutsette at de nødvendige ressursene i departementet brukes slik at oppfølgingen av NOU-en får en god framdrift. Jeg tar opp de forslagene Arbeiderpartiet står bak.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-06-08:
Jeg tror det er vanskelig å si når man er fire partier som samarbeider og kommer fram til en felles, omforent løsning om å lage et nytt fylkeskommunekart, som legger grunnlaget for mange flere sterke fylkeskommuner, som kan løse oppgavene bedre for innbyggere og næringsliv, at noen er tvunget i kne. Vi har forhandlet, det er riktig, og det har flere gitt uttrykk for. Vi har hatt et ønske om å få redusert antallet fylkeskommuner. Det får vi til, og vi tror det er fornuftig. Det kan godt være at andre fylkeskommuner skulle ha inngått i andre konstellasjoner. Hvis representanten Lauvås og Arbeiderpartiet hadde vært interessert i å bidra til det, så hadde man faktisk kunnet bidra til det. Arbeiderpartiet har ikke vist noen særlig interesse for å få til noe på regionreformsiden. Jeg bare minner om at forrige gang det var forsøk på en regionreform i Norge, var det Arbeiderpartiet som sto i spissen for den. Da hadde man et skikkelig mageplask, også når det gjaldt antall regioner, og det var mer som berget som fødte en mus. Denne gangen får vi faktisk til en fylkeskommune- og regionreform som reduserer antallet fylkeskommuner.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-06-08:
Jeg er selvfølgelig forsiktig med å gi råd, men jeg fikk nesten lyst til å si det som et råd til Arbeiderpartiet. Jeg kan i hvert fall si hvordan vi i Høyre tenker. Vi i Høyre tenker ikke bare på kommunestyrene når vi tenker kommunereform; vi tenker faktisk også på innbyggerne. Begge de sakene som representanten Lauvås tar opp, er i dag tilbud som en gjerne må gå til staten og statlige kontorer for å få utrettet, kanskje hos domstolene, på tinghuset eller tilsvarende. Å få bekreftet papirer og «rett kopi» høres kanskje ubetydelig ut, men for folk flest er det ganske viktig å få til i hverdagen. Tilsvarende er det å få giftet seg også viktig i hverdagen, i hvert fall er det ganske viktig den dagen man skal gjøre det. Vi har sagt at vi synes det er en kjempefordel at vi kan desentralisere det tilbudet og mangedoble antallet steder hvor innbyggerne kan få utført disse oppgavene. Jeg håper at norske kommunestyrer gleder seg over at innbyggerne i kommunen deres på denne måten kan få, nær sagt, brukt rådhuset også, om det skulle være, til ting de ikke bruker rådhuset til i dag.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-06-08:
Det er i hvert fall ikke noen tvangsreform som skal videreføres, for det er aldri vedtatt noen tvangsreform noe sted. Men det jeg tror norske kommuner vet, og veldig mange vet, er at man har behov for å planlegge for framtiden. Senterpartiet kan si at man er fornøyd med sånn som det var i går, eller i fjor, eller for 50 år siden. Norske kommuner er opptatt av å se framover for innbyggerne sine og tenke: Er vi godt nok rustet – for oss selv – til å ta velferdsutfordringene som møter oss om ti år, om femten år, eller kan vi ha behov for å gå sammen i sterkere enheter for å danne et bedre tilbud? Jeg tror man undervurderer når man sier at det skal være den viktigste arbeidsoppgaven. Jeg tror den viktigste arbeidsoppgaven for norske kommunestyrer er å finne ut hvordan man ruster seg for å skape et godt velferdstilbud til innbyggerne sine, og da ville det være feil å utelukke muligheten til å diskutere sammenslåing. Så ja, vi mener det kan være behov for å videreføre en form for kommunereform, men vi har ikke besluttet innholdet i den. Jeg er enig i at man trenger arbeidsro, men da vil jeg advare mot Senterpartiets varsel om omkamp om alle ting. Det vil i hvert fall ikke gi arbeidsro, verken for lokalpolitikere eller for de ansatte i kommunene.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-06-08:
Jeg kan slutte meg til at det er viktig ikke å ha for oppsplittede velferdstilbud til innbyggerne, f.eks. på tannhelse. Det er jo litt av hele begrunnelsen for at regjeringen fremmet en sak, som riktignok behandles senere i dag, om at man må se helsetilbudet til barn og helsetilbudet til eldre i kommunen mer i sammenheng. Det er jo i dag det er oppsplittet, slik at man ikke får et samlet helsetilbud fra kommunen. Vi har foreslått at kommunen skal få et større ansvar for helsetilbudet for å kunne lage bedre tilbud til innbyggerne. Tilsvarende vil det være for kollektivtrafikk. Jeg har selv vært kommunepolitiker i Trondheim, som i flere år – i et forsøk – hadde ansvaret for kollektivtransporten i Trondheim. Det gikk helt utmerket. Men om Trondheim kommune ønsker å søke om det en gang til, er opp til Trondheim kommune. Vi har ikke tenkt å tvinge Trondheim kommune til å ta over det, men vi forutsetter at hvis Trondheim, eller andre byer eller kommuner, søker om å ta over kollektivtilbudet, så gjør de det fordi de kan godtgjøre at de lager et veldig godt og kanskje bedre tilbud enn i dag og også klarer å se det i sammenheng med f.eks. byutvikling. Det er grunnen til at vi ønsker å gi muligheten. Men vi tvinger selvfølgelig ingen til å ta den oppgaven.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-06-08:
SV sier at man er for de frivillige sammenslåingene, men er bortimot glad for at de som finner sammen, finner sammen. Samtidig vet vi at det er veldig mange kommuner som ikke makter å løse oppgavene sine på egen hånd. Representanten var inne på det selv. Det er mange kommuner som mangler nøkkelpersonell i viktige velferdsstillinger. Veldig mange kommuner mangler fagutdannete barnevernsarbeidere, de mangler sykehjemsleger, fysioterapeuter i sykehjem, jordmødre, og de står uten psykologer. Så får representanten det til å høres ut som at det har SV tenkt å løse gjennom å bevilge mer penger. Men det er ikke fordi man mangler budsjettmidler til disse stillingene, at man ikke får det til. Det er fordi man ikke får tak i folk. Man klarer ikke å rekruttere folk inn i det som ikke er sterke kompetansemiljø. Istedenfor «outsourcer» mange kommunestyrer disse oppgavene til interkommunale løsninger. Mener SV at det er en bedre løsning at kommunestyrene «outsourcer» dette til interkommunale selskap enn at man løser det selv? Og er representanten enig i at hvis vi får færre kommuner, som kan gjøre jobben selv, vil det være bedre enn stadig flere interkommunale selskap?
Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-06-08:
NRK avdekket nylig at kloakk fra 1,5 millioner innbyggere går dårlig renset eller urenset rett ut i havet. I den sammenhengen ble Værøy kommune i Lofoten intervjuet, de har ikke hatt teknisk sjef på over 20 år. Rådmannen innrømmet glatt at de ikke er i nærheten av å leve opp til kravene, og det er de ikke alene om blant mange små kommuner ved kysten, og for øvrig ellers også. Er Miljøpartiet De Grønne enig i at sterke fagmiljøer i kommunene er viktig for å bidra til å redusere og forbygge miljøskader og klimagassutslipp? Og hvordan vil Miljøpartiet De Grønne bidra til at vi kan få sterkere kommuner som kan ivareta og bygge opp slike fagmiljøer når det ikke er pengene som er utfordringen, men rett og slett muligheten til å få til og sette sammen gode fagmiljøer?
Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-06-08:
Det ligger under i spørsmålet mitt, og representanten svarer for så vidt på det, men for å utfordre mer direkte: Når det nødvendigvis ikke står på budsjettpengene i den enkelte kommune for å få til og bygge opp gode fagmiljøer, hvordan vil Miljøpartiet De Grønne bidra til at vi får sterkere kommuner i Norge, som både på miljøsiden, på teknisk side og på andre områder kan bygge sterkere fagmiljøer? Har Miljøpartiet De Grønne en strategi for det? Vil man være med og støtte arbeidet videre med kommunereformen? Mener man det er nødvendig at vi får færre og sterkere kommuner i Norge?
Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-06-08:
Det er litt forunderlig å høre hvordan både Tingelstad Wøien og senterpartilederen, representanten Slagsvold Vedum, omtaler kommunereformen i forhold til den praksis man har tenkt å utvise ved voteringen i dag. Jeg hører man fra Senterpartiets side omtaler at ikke bare kommunereformen, men også kommunesammenslutninger, virker sentraliserende. Det er sentralisering å slå sammen kommuner. Samtidig støtter Senterpartiet veldig mange av sammenslåingene som vi skal votere over i dag. Logikken må åpenbart være at det er bare de sammenslåingene Senterpartiet er imot som virker sentraliserende, men den logikken henger selvfølgelig ikke på greip. Senterpartirepresentanten Nordås gikk ytterligere lenger og sa at det finnes ingen holdbare argument for å slå sammen kommuner. Ingen! Hun kalte argumentasjonen for å slå sammen kommuner for skinnargumentasjon. Jeg minner igjen om at 150 kommunestyrer har fattet positive sammenslåingsvedtak, at nesten 100 kommuner er med på frivillige sammenslåinger, og Senterpartiet stemmer for det. Det er ganske ufattelig. Senterpartiet har tenkt å stemme for en rekke kommunesammenslåinger som man mener virker sentraliserende, og det tror jeg egentlig ikke noe på. De må bestemme seg for hvilken fot de skal stå på. Senterpartiet sier de har tenkt å stemme for en rekke kommunesammenslåinger som det ikke finnes noen holdbare argumenter for. Har de snakket med de kommunestyrene og ordførerne som går inn for disse sammenslåingene, når de omtaler disse vedtakene på denne måten? Senterpartiet har tenkt å stemme for en rekke kommunesammenslåinger i møtet i dag, som de sier har kommet til som følge av skinnargumentasjon. Igjen, det er en ganske forunderlig tale fra Senterpartiet om måten man omtaler frivillige kommunesammenslåinger på, som de faktisk har tenkt å stemme for her i dag. Senterpartiet spriker selvfølgelig, man har retorikk på én side, og så stemmer man selvfølgelig for frivillig sammenslåing her, men har et desperat behov for å framstå som at man er imot kommunesammenslåinger. Senterpartiet mangler holdbare argumenter i sin argumentasjon. Når det gjelder regionreformen, har mange etterlyst at oppgavene må komme før man bestemmer strukturen. Jeg tror for så vidt det er fornuftig at man setter en struktur, og så får man fylle på med oppgaver – som man gjør i dag og har gjort – og gjøre den jobben videre. Men samtidig har flere av partiene, særlig kanskje Arbeiderpartiet, argumentert for at vi trenger en regionreform, men må få oppgaver først. Ja, i regjeringens opplegg har vi tilbudt og sagt at vi ønsker å flytte over flere kulturoppgaver, som er høyst relevant for de nye fylkeskommunene, fiskerihavner og flyruter, men Arbeiderpartiet sier nei. Det er mangel på liv og lære: Man er for en kommunereform, men ikke Høyres, og for en regionreform, men åpenbart ikke så lenge det er Høyres.
Ingjerd Schou (Høyre), 2017-06-08:
Jeg skal referere fra Arbeiderparti-ordfører Vinje Aurdal fra Ålesund, som sier: «For meg handler dette om å bygge landet, noe Arbeiderpartiet alltid har vært opptatt av. Utspillet om reversering av tvangstiltak vitner ikke om at Ap står på denne stolte tradisjonen.» I Arbeiderpartiets partiprogram fra 2005, fra 2009 og i kontrakten med velgerne som fortsatt gjelder, fra 2013, er Arbeiderpartiet opptatt av at strukturendringer i kommunene må være «frivillige for kommunene, men ikke på en slik måte at enkeltkommuner kan stanse enhver endring som er ønsket av nabokommuner og er hensiktsmessige ut fra nasjonale helhetshensyn». 2005, 2009 og 2013 – og 2013 er fortsatt kontrakten med velgerne, selv om Arbeiderpartiet underveis skulle komme på noe annet. Kontrakten gjelder. Da er det nærliggende å spørre Arbeiderpartiet, som sier at de skal lage sin egen kommunereform: Kan Arbeiderpartiet fortelle oss helt konkret hva slags kommunereform de ser for seg i samarbeid med Senterpartiet, annet enn et løpende seminar om ulike virkemidler?
Ingjerd Schou (Høyre), 2017-06-08:
Jeg skal bare få bemerke at det ligger et forslag i denne saken der Stortinget ber «regjeringen utrede å gi fjelloven samme anvendelse i Nordland og Troms som sør for Nordland grense», og så står det litt til i teksten. Jeg forutsetter selvfølgelig at konsultasjonsordningen som gjelder mellom regjeringen og Sametinget, ivaretas i det oppdrag som Stortinget gir til departementet. – Jeg ser statsråden nikker, og da er det ivaretatt. Jeg har hørt på debatten. Det er tydelig at dette er valgkamp. Jeg har også hørt at det er veldig mange rød-grønne som har et meget nært forhold til fylkeskommunen, et personlig forhold, og at oppmøte på fylkeshuset rundt omkring og møte med fylkeskommunene er noe innbyggerne har støtt og stadig. Etter åtte år i fylkestinget og mange flere år som ansatt i fylkeskommunen for en tid tilbake må jeg si at noe stort rush til fylkeskommunen kan jeg ikke si jeg har opplevd, verken i denne regionen vi er en del av, eller i Østfold hvor jeg har vært. Men jeg kan trøste Stortinget med at fylkesveiene kommer til å være der de er. De videregående skolene, tilbudet på de videregående skolene, vil fortsatt være der de er, og samarbeidet og tilbudet kan bli bedre. Jeg er meget overrasket over at enkelte Arbeiderparti-politikere bare vil kaste oppgaver ut i landet uten utredning, uten å ta hensyn til at ansatte involveres, og uten at reisverket er ferdig for å huse de oppgavene som man kaster ut. Vi har nøye planlagt en rekke oppgaver som allerede ligger der, og som selvfølgelig videreføres i et nytt folkevalgt nivå, i fylkeskommunene, hvor antallet nå halveres. Det kan jeg attpåtil heie på. Det er ytterligere en rekke oppgaver som finner sin plass i regionene. I min region er det 18 kommuner. Rømskog vil bytte fylke til Akershus, da er vi nede i 17. Moss og Rygge blir én kommune. Det er frivillig, det er ønsket, og vi er da nede i 16. Så blir det en ny kommune etter at Trøgstad 16. mai med 1 stemmes overvekt og med god støtte fra Arbeiderpartiet vedtok at de også vil være med i en større kommune i Indre Østfold, sammen med Eidsberg, som har ønsket det, sammen med Hobøl og Askim, som også har ønsket det. Så er det min hjemkommune, Spydeberg, som jeg har en nær tilknytning til, og for så vidt også til ordføreren, som nå har funnet grunn til å bli med i dette selskapet til tross for at de ikke har villet før. Det er det klassiske tilfellet, at de da ville ha sørget for at kommunen ikke hadde fått en felles grense, men det er det eksemplet vi bruker nettopp til å overstyre. Det eiendommelige her er at Arbeiderpartiet sier at det kan de alltids tenke på hvis de skulle komme til en annen oppfatning ved en folkeavstemning, at de besluttet å gjøre det, men det er bare det at vedtaket, med Arbeiderpartiets stemme i Spydeberg kommune, sier at de gjerne vil være med hvis Stortinget fant grunn til å innlemme dem i dette selskapet våren 2017. Da henger det ikke på greip at Arbeiderpartiet demonstrerer for all verden og ikke er med sin egen representant på den ferden.
Ingjerd Schou (Høyre), 2017-06-08:
Jeg hører henvisning til en rekke meningsmålinger som man tar til inntekt for sitt syn og trykker til sitt bryst og sier at det støtter mitt standpunkt. Det er bare én meningsmåling som er utgangspunkt for dette, og det er den vi hadde i 2013, det er kontrakten vi hadde med velgerne våre. Det heter valgting, det er overordnet storting, og det legger føringer for det arbeidet som skal gjøres i Stortinget. Da er det eiendommelig at Arbeiderpartiet i 2005, i 2009 og i 2013 i sitt partiprogram i kontrakt med velgerne sier at man vil ha frivillighetslinje for kommunene, «men ikke på en slik måte at enkeltkommuner kan stanse enhver endring som er ønsket av nabokommuner og er hensiktsmessig ut fra nasjonale helhetshensyn». Det er kontrakten med velgerne. Så mye var den kontrakten med valgting og velgere verdt at man valgte å «skippe» det underveis. Det står ikke til troende, så jeg ber om tillit av velgerne når vi kommer til høstens valg.
Ingjerd Schou (Høyre), 2017-06-08:
Jeg registrerer at debatten er en forlengelse av den debatten vi hadde om både forliket om innstramminger og forliket om integrering, men denne saken handler om oppfølgingen av de vedtakene vi gjorde da. Jeg registrerer også at for flyktninger, asylsøkere og kvoteflyktninger fremmer arbeid integrering. Det er ikke slik at arbeid hindrer integrering. Det er noe av utgangspunktet for den bestillingen som regjeringen kommer tilbake med. Jeg registrerer også med noe overraskelse at Arbeiderpartiet inntar den posisjonen at man var med på innstrammingene, og så får man utredningen, men så mener man ikke noe med det allikevel. Stortinget ba i flyktningforliket av 19. november 2015 i punkt 16 regjeringen om å «igangsette et arbeid med sikte på innføring av botidskrav for mottak av kontantstøtte og ytelser som ikke støtter opp om arbeid og aktivitet». Det er det proposisjonen svarer på. Det er ikke en ny diskusjon om vi skal ha det eller ikke. Bestillingen var slik fordi vi mente det var nødvendig å få til innstramminger. Det mener ikke Arbeiderpartiet lenger, og jeg vil tro at folk over det ganske land vil være overrasket over at man ikke, som statsråden var inne på, vil se at man skal ha det samme utgangspunkt, både folk som av ulike grunner kommer til vårt land, og folk i vårt land, med de utfordringene de har. Videre, i punkt 17 i flyktningforliket, bes regjeringen om å «gjennomgå særordninger for flyktninger og asylsøkere i folketrygden og sørge for at det stilles aktivitetskrav og opptjeningskrav til disse der det er naturlig». Arbeidstilknytning som fremmer integrering, er noe av svaret på dette. Målet med disse endringene var bl.a. at vi skulle ha arbeidsincentiver, at de ikke skal svekkes, men at de snarere skal styrkes. Det var bestillingen fra et bredt forlik. Jeg tror det bare var en håndfull representanter som ikke var med, fra SV og Miljøpartiet De Grønne. Arbeidsincentivene i forslaget er selvfølgelig ikke rettet mot personer som allerede er eldre eller uføre, men mot personer som kommer arbeidsføre til vårt land, i voksen alder, og som i dag lett kan passiviseres nettopp fordi de på grunn av de særskilte bestemmelsene i folketrygden som vi har, har utsikt til en garantert minstepensjon uten noen som helst egeninnsats. Det er nettopp det som er utgangspunktet for bestillingen i forliket om innstramminger. Jeg ser til min overraskelse at Arbeiderpartiet bare ville utrede og så ikke vil stå ved det, og er på den måten ikke i stand til å videreføre et forlik. Det bør være sånn at det skal lønne seg å være i arbeid for alle. Slik dagens regler for flyktninger utformes, gis det få eller ingen incentiver til arbeid. Det er en god ting –, arbeid fører til integrering.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-06-08:
Vi har hørt i løpet av dagen at regjeringspartiene ikke støtter den nye regioninndelingen. Venstre hoverer over at de har fått på plass den nye regioninndelingen. Så kom det fram i Kristelig Folkepartis innlegg at heller ikke Kristelig Folkeparti støtter den nye regioninndelingen. Det er egentlig bare Venstre som støtter den. Man skal dele inn Norge på et helt nytt vis for at syv–åtte representanter skal få igjennom sin vilje gjennom en politisk deal. Etter denne prosessen får vi en ny inndeling av fylkesmennene, vi får en annen inndeling av strukturen i politidistriktene, vi får en tredje inndeling av de såkalte regionene, og vi får en fjerde inndeling av stortingsvalgkretser. Det blir et større kaos enn det har vært noen gang. Da er mitt spørsmål: Hvorfor mener Kristelig Folkeparti at det er klokt? Ikke som en del av en taktisk forhandling, men hvorfor mener de det er klokt at Troms og Finnmark blir én region? Hvorfor mener de det er klokt at Østfold, Akershus og Buskerud blir én region – fra Hardangervidda til Hvalerøyene? Hva er framskrittet i det?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-06-08:
Sentralisering fører til sentralisering. I denne perioden har regjeringen klart å sørge for at vi har fått en ny inndeling av fylkesmannsembetene. De har klart å sørge for at vi har fått en ny inndeling av politidistriktene. De klarer i dag – kanskje – å sørge for at vi får en ny inndeling av de såkalte regionene. Men det utrolige er at det er forskjellige inndelinger. Det er ikke samsvarende grenser, det går på kryss og tvers. Så er det usikkerhet om hvilke stortingsvalgkretser vi skal ha. Det regjeringen har fått til i sitt såkalte forenklingsarbeid, er å skape flere inndelinger og mer rot. Representanten Toskedal sa det meget godt i dag: Vi har fått fram et resultat som ingen partier egentlig er enig i. Da spør jeg statsråden: Er statsråden enig i resultatet når det gjelder ny regioninndeling?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-06-08:
Statsråd Høie hadde mange beskrivelser, og mot slutten av innlegget sitt sier han: Dette er første steg i kommunereformen. Da er mitt spørsmål til Høie: Hva er andre steg?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-06-08:
Det har vært interessant å følge debatten i dag, og det har vært noen gjengangere i alle Høyres innlegg. Det ene er at de er utrolig fornøyd med seg selv. Det er historisk, det er gjort noen enorme framskritt i denne reformen. Det andre er at de snakker om Senterpartiet. Det er de to gjennomgangstonene. De er strålende, og Senterpartiet er forferdelig. Da har jeg lyst til å gå litt gjennom denne reformens historie. Man begynte denne reformen med å si at det skal være en lokaldemokratireform, og man begynte å skulle ha lokale folkeavstemninger rundt omkring i landet. Så sendte Høyre ut et brev fra sin generalsekretær og sa: For all del, ikke ha folkeavstemninger, for folket kan mene feil ting. Men heldigvis valgte lokale politikere rundt omkring i Norge å avholde folkeavstemninger. Og hva var resultatene der? Jo, nettopp at folket sa nei, ikke ja. Det var ingen begeistring, for folk så at det var ingen god begrunnelse for reformen. I 145 lokale folkeavstemninger var svaret og rådet krystallklart: ikke gå for sentralisering. Hva har vært begrunnelsene for regjeringen? I starten sa Erna Solberg i 2013 at det var eldreomsorg, vi må gjøre det for eldreomsorgen. Det hører vi knapt ett ord om i dag, for det så man ikke holdt vann. Da man kom ut og spurte hvor folk var mest fornøyd, så er folk fornøyd i mange av de små. Så var det interkommunalt samarbeid. Da statsråd Sanner la fram sin melding i 2015, het det at det er så altfor mange interkommunale samarbeid i Norge – ergo må vi ha kommunesammenslåing. Senest argumenterte Bent Høie i sitt innlegg i stad for hvorfor det heller kom til å bli flere interkommunale samarbeid etter denne reformen, enn færre, for det er jo konsekvensen av den oppgaveforskyvningen som har blitt; det blir flere IKS-er, ikke færre IKS-er, selv om det ble brukt som begrunnelse for å gjennomføre denne reformen. Så sa man at med større kommuner kan man overføre flere oppgaver. Den eneste oppgaven jeg har hørt entusiasme om i dag, det er vigselsrett. Det er den store oppgaven som Høyres talsmann snakket om med stor bravur, at nå skal det bli vigselsrett for norske ordførere. Det trengs det ikke en stor kommunereform for å gjøre. Og så det siste året var det barnevern. Man skal gjøre dette på grunn av de svakeste barna. Det er det mest urimelige av alt, at man har begynt å skyve det foran seg, gått bort fra de grunnleggende begrunnelsene man hadde i starten – og så fant man den, selv om man vet at det er ikke sånn at det er noen entydige sammenhenger mellom at barnevern er dårlig i store eller små kommuner, det er variasjoner. Det er det det viser. Hvis det hadde vært en barnevernsreform, burde man ha satt inn ressursene der og nettopp gjort en forbedring i barnevernet istedenfor å skyve det foran seg. Så til slutt regionreformen. Den ble oppsummert veldig godt av Geir Toskedal fra Kristelig Folkeparti. Han sa: «… vi har greid å få fram en løsning som ingen partier er enige i». Da bør partiene stemme imot, ikke stemme for.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-06-08:
Det kan bli flertall for en reform uten støtte – vi vet ikke. Det står på én stemme. Folkeavstemning etter folkeavstemning har sagt nei til sentraliseringen. Sist denne uken har det vært en meningsmåling der kun 29 pst. av befolkningen sier at de vil støtte tvang. Det er stort flertall imot bruk av tvang. Blant Fremskrittspartiets egne velgere er det klart flertall mot bruk av tvang. Vi har hørt representanten fra støttepartiet Kristelig Folkeparti Geir Sigbjørn Toskedal si at vi har fått fram et resultat «som ingen partier er enige i». En har fått fram et resultat «som ingen partier er enige i» når det gjelder regionreformen, og allikevel skal det stemmes igjennom. Så har vi hørt to statsråder si: Dette er bare trinn 1, nå kommer trinn 2, vi skal tvinge mer, vi skal kjøre mer på. Så stemmer du på Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre – jeg vet ikke helt med Kristelig Folkeparti – til høsten, vet du at du får mer tvang, mer sentralisering. Det er noe folk ikke ønsker, og jeg håper at den representanten som nå står på vippen, ser at det er tid for å stoppe opp, slutte med tvangen og lytte til folket.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2017-06-08:
Senterpartiet har snakka ned kommunereforma på innpust og utpust i tre år. Dei har til og med lagt press på sine eigne lokalpolitikarar for at dei ikkje skal vere med på den viktige reforma. I dag er fasiten i arbeidet med kommunereforma at 156 kommunar har vedteke at dei ønskjer samanslåing, og av dei blir 121 kommunar slått saman til 47 nye kommunar. Berre 10 kommunar blir slått saman ved tvang med bakgrunn i dei føresetnadene som Stortinget har vedteke. Det betyr at det vil vere 354 kommunar 1. januar 2020, og at 32 pst. av befolkninga i landet vårt vil få ein ny kommune. Nesten 100 kommunar slår seg saman gjennom denne reforma – frivillig. Det vil vere eit alvorleg slag i ansiktet for Senterpartiet på sentralt nivå, som har jobba hardt for å snakke ned denne reforma. Spørsmålet til Greni er: Er det ei skuffa Heidi Greni som står her i dag? Må ho innsjå at den frivillige kommunereforma som regjeringa gjennomfører, har lukkast? Og er nesten 100 kommunar som frivillig slår seg saman, fleire eller færre enn det ho hadde sett føre seg då reforma blei starta?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2017-06-08:
Eg vil først takke forslagsstillarane for å løfte ein viktig debatt. Det sørsamiske språket er viktig i den samiske kulturen, og vi er i dag i ein situasjon der det sørsamiske språket er i ein kritisk situasjon. Arbeidet med å styrkje dei samiske språka har vore ei prioritert oppgåve over lengre tid. Dette gjeld samiske språk generelt, men det har ekstra stor betydning for dei små språkgruppene, som sørsamisk og lulesamisk. Dei samiske språka er kulturberarar og viktige i vidareføringa av samiske verdiar og kunnskap. Retten til å kunne bruke samisk i møte med det offentlege og rett til opplæring i og på samisk er blant dei viktigaste rettigheitene for samane som folk. Dette er derfor eit tema som både Høgre og regjeringa har vore opptekne av, og på denne bakgrunn blei det i samråd med Sametinget sett ned eit eige offentleg samisk språkutval i 2014. Utvalet hadde som oppgåve å gå gjennom gjeldande ordningar, tiltak og regelverk som er knytte til dei samiske språka, og vurdere korleis desse kan tilpassast dagens organisering av offentleg sektor og sikre funksjonelle og likeverdige offentlege tenester på samisk. Utvalet skulle også kome med forslag til korleis offentleg sektor kan sikrast personale med kompetanse i samiske språk og sjå på ordningar og tiltak som bidreg til at fleire lærer seg og bruker dei samiske språka. Rapporten til dette utvalet, NOU 2016:18, Hjertespråket, var nyleg ute på høyring, og regjeringa arbeider no med korleis dei anbefalingane som ligg i rapporten, skal følgjast opp. Eg viser i den samanhengen til statsråden sitt brev til komiteen der han skriv at det er for tidleg å ta stilling til korleis NOU-en om samiske språk skal følgjast opp, og korleis saka eventuelt bør leggjast fram for Stortinget. Høgre er samd i dette. Forslagsstillarane viser til eit viktig poeng, nemleg at sektorprinsippet fører til at heilskapen i staten sine føringar for samepolitikken blir svekte. Derfor har regjeringspartia og samarbeidspartia blitt einige om at regjeringa skal vurdere ein eventuell ny budsjettmodell for Sametinget. Vi ser fram til dei vidare samtalane mellom departementet og Sametinget, og håper at dei kjem til semje om ein modell som sikrar samordna og heilskaplege politiske prioriteringar. Eg er glad for at komiteen i denne saka har ei samla innstilling der ein ber regjeringa i oppfølginga av NOU 2016:18, Hjertespråket, om å ha ei særleg merksemd mot sørsamisk språk og samanhengane mellom språk, kultur og næring.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-06-08:
Siden representanten Karin Andersen er fra Hedmark og hadde en visitt innom det nye Innlandet, og jeg er fra Oppland, må jeg spørre Karin Andersen hvilken solidaritet det ligger i at Hedmark skal ha fire sykehus, at Oppland skal ha ett sykehus, og at vi skal fortsette med de to fylkene? Det er jo en drenering og en ulikhet vi ikke kan fortsette med. Men det var ikke det jeg hadde tenkt å spørre om, for Venstre og SV står ofte sammen i kampen for de svake gruppene. Der vi skiller lag, er når det kommer til skatteinnkreving, der SV er de mest skattekåte og vil kreve inn 40 mrd. kr mer fra innbyggerne for å skape kvalitet i tjenestene, som representanten Andersen var innom. Men når en skal kjempe for de svake, er det bare 10 pst. av kommunene som har en kommuneadvokat som skal kjempe for barnevernsbarna. Vi har 191 legevakter, og vi har 428 kommuner. Vi har 46 krisesentre, og vi har 428 kommuner. Halvparten av kommunene har ikke kommunepsykolog. Hvordan skal vi få dette terrenget til å stemme overens, og hvorfor skal vi bruke 40 mrd. kr mer på så mye administrasjon?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-06-08:
Jeg er et barn av forrige kommunereform fra 1960-tallet – den gangen vi gikk fra noe over 730 til litt over 450 kommuner i Norge. Jeg tror nok ikke det var i pur glede over at Biri ble tvunget sammen med Snertingdal og Vardal inn i Gjøvik storkommune, at jeg i 1968 kom til, men jeg synes det har gått greit med oss begge. At jeg står her, er så sin sak, men Gjøvik er uomtvistelig blitt den største og den ledende kommunen i Oppland på disse tiårene. Fra 2016 har vi sågar blitt universitetsby. Det er ikke helt tilfeldig. Det er en rød tråd fra Schei-komiteen og kommunereformen på 1960-tallet til dagens status som universitetsby. Gjøvik ingeniørhøgskole ble etablert i 1966 under navnet Gjøvik tekniske skole, eller «teknikeren», på folkemunne. Fra 1994 ble det Høgskolen i Gjøvik, og fra 2016 NTNU i Gjøvik. Utbygging av teknisk infrastruktur, som vei, vann og avløp, og storstilt boligutbygging – særlig i de sammenslåtte kommunene – var et av de viktigste formålene med kommunereformen fra 1964. Schei-komiteen var samfunnsbyggere – ikke sammenslåere. I tillegg kom ungdomsskolene som et resultat av reformen og ambisjonen om å avvikle de minste grendeskolene og etableringen av noe større sentralskoler. I nye Gjøvik kommune har vi for så vidt lyktes ganske godt med begge deler, med både den tekniske infrastrukturen og skoledelen. Vi fikk den nasjonale Skoleeierprisen i 2003, og de minste grendeskolene er i all hovedsak avviklet. Men det har tatt nesten 50 år, og det skal vi legge oss på minnet når vi i dag starter på kommunene som skal utformes for de neste 50 årene – ja, for de neste to generasjonene. I dag er det velferd – ikke teknisk infrastruktur og skole – som ligger til grunn for at et flertall stemmer for en velferdsreform. Vi skal legge til rette for tidlig innsats og god folkehelse. En god barndom varer livet ut. Det gjør dessverre også en dårlig barndom. Vi har et ansvar for å styrke tjenestene i tråd med dagens og framtidas utfordringer. Kroniske lidelser som kommer som følge av livsstil og psykiske helseutfordringer, preger dagens helse mer enn tidligere. Dette må vi ta på alvor. I Oppland og Hedmark, hvor det er til sammen 48 kommuner, og hvor det ikke finner sted noen sammenslåinger, pleier jeg å si at vi har 48 folkehelseministre i ordførerne og én sykehusdirektør på åtte sykehus ved Sykehuset Innlandet HF. På 48 kommuner har vi 13 legevakter. Hvilket tall er feil? Vi har 48 kommuner, men bare 20 frisklivssentraler. Hvilket tall er feil? Vi har 48 kommuner, men nesten ingen har kommunepsykolog. Hvilket tall er feil? I Oppland og Hedmark har vi den høyeste selvmordsraten i Norge, dessverre. I begge fylkene er frafallet høyt: om lag 30 pst. Vi har store folkehelseutfordringer, og dette må vi ta på alvor. Vi må organisere ressursene og sette inn innsatsen så tidlig som mulig. Det fortjener barn og unge som skal komme etter oss.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-06-08:
Grunnen til at jeg tegner meg til et andre innlegg, er innlegget fra representanten Karin Andersen fra SV knyttet til at forsøksordningene og overføringen til kommunene må stoppes. Jeg vil heller si det sånn at de forsøkene som vi nå går inn for, bør gjennomføres. For det er behov for å gjøre forsøk. Vi har tolv lokalmedisinske sentre i Norge. Det er ikke mange. Vi har 428 kommuner og 48 sykehus, og hvorfor vi ikke har flere lokalmedisinske sentre, skjønner jeg ikke. Det er behov for å samordne tjenester i den type lokalmedisinske sentre og bygge dem opp, og det er gjerne en oppgave de nye regionene kan få. Det bør gjøres forsøk blant de femten med den type lokalmedisinske sentre, bl.a. ved å få de spesialiserte tannlegene som i hovedsak driver poliklinisk dagbehandling, ut av sykehusene. Det å trekke en tann, en visdomstann, som man kanskje må gjøre på et sykehus, kan man gjøre på et lokalmedisinsk senter. Men det kan også være at tannlegevakta kan samles i et lokalmedisinsk senter. Her er det mange muligheter. Det er mye som ikke er prøvd ut i norsk helsetjeneste av ren konservatisme og latskap og manglende takster. Det er komfortabelt bare å la det skure og gå. Men det er absolutt behov for det. Vi snakker om at vi skal utvikle helsevakter. Det er helt riktig. Statsråd Bent Høie har snakket høyt om det, og jeg har støttet ham i det. Men i de helsevaktene bør det kanskje også av og til være en tannlege. Det bør i hvert fall være en psykolog der, og ikke bare fastleger. Vi må gjøre en del sånne forsøk, og jeg håper at noen av de sammenslåtte kommunene kan ta på seg den oppgaven, og ikke bare de store bykommunene. De kan fint drive tannhelsetjenester. Men jeg tror ikke at de kommer til å tappe distriktene for tannleger av den grunn og kaste seg over disse forsøkene. Jeg håper at vi får et mangfold av forsøk. Så er det veldig bra at vi også får tannpleierne inn i kommunene og setter søkelyset på tannhelsen for de eldre, men ikke bare for dem som bor i institusjon. Stadig flere eldre skal jo bo hjemme lengst mulig, og jo flere helsefagarbeidere som kommer inn i det hjemmet, jo bedre er det for dem som bor hjemme så lenge som mulig. De lider av at de ikke får så mye regelmessig besøk og har behov for alle som stikker innom. Så sa statsråden i replikkordskiftet at det er voksesmerter i kommunene i dag, og at det bl.a. skyldes samhandlingsreformen. Det er riktig. Det er også en grunn til at vi ikke skal påføre dem ytterligere voksesmerter de neste årene ved å overføre tannhelsetjenesten til kommunene nå.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-06-08:
Takk for påminnelsen. Tilbake til representanten Karin Andersen. Siden du er fra Hedmark og jeg fra Oppland, og du ikke unner oss noen sykehus, må jo vi samarbeide. Vi er på jakt etter å finne løsninger og de aktørene som er villig til det. Vi skal ha sju lokalmedisinske sentre i Oppland, og vi må fylle dem med noe, bl.a. tannhelsetjenester. Vi må søke etter muligheter til å gå på tvers framover, og derfor trenger vi disse forsøkene for å prøve dette ut. Det handler om både kompetanse, finansiering og ny teknologi som raser inn i helsesektoren. Der det er stort behov, som Tove Karoline Knutsen sa, tar aktivitørene, tannpleierne, tannlegene og flere av disse i bruk teknologi mye raskere enn en del av de profesjonene vi lovfester i dag. Lovfestingen er et minimumskrav til kompetanse, mens det er mange andre aktører som skal bidra framover. Da trenger vi å gjøre disse forsøkene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-06-08:
Jeg skal ikke bruke mye taletid, for vi støtter selvfølgelig proposisjonen. Men vi har jo det forslaget sammen med Kristelig Folkeparti og Senterpartiet om en evaluering og oppfølging underveis, som er veldig viktig for barn under tolv år som ikke ønsker å formidle informasjon om overgrep og vold, og at de ikke blir tatt i vare. Det er ofte nære pårørende det gjelder. Det må vi bli flinkere på, og det er det budskapet vi får fra de barna som fra tidlig, tidlig alder er utsatt for alvorlige overgrep. De sier til oss at vi må få en anledning til å snakke med helsepersonell, men den informasjonen må ikke bringes videre. Dette må vi lære av, og vi må ta de barna på alvor.