Tomas Norvoll (Arbeiderpartiet), 2001-12-13:
Jeg må nesten takke siste taler for et interessant lynkurs i aksjeselskapenes fortreffelighet. Det er nesten så Handelshøyskolen burde leie han inn som gjesteforeleser neste gang studentene skal lære noe om dette. Det er den debatten som går på strukturform, som er interessant her i dag. For én ting er at vi kan slå hverandre i hodet med hvem som har noen få millioner mer enn de andre partiene til diverse prosjekter, men her er det liten forskjell, og det er kanskje ikke det som er det mest interessante. Man kan i den sammenheng si at det som synes å være helt klart, er at Regjeringen og regjeringspartiene er de som lover mest og holder minst. Da er man i alle fall konsekvent – og konsekvent skal man jo være, for det er en god ting. Men det er det som går på strukturen som er det viktige i denne debatten. Jeg hørte på samferdselsministeren i stad – og med all respekt: Det blir nesten litt komisk når statsråden beskylder Arbeiderpartiet for å være redd for endringer, og blir framstilt som om vi ikke vil fornye offentlig sektor. Jeg tror ikke at de som var ansatt i Televerket og som var gjennom den omleggingen, syns at Arbeiderpartiet var redd for endring. Jeg tror ikke at de som i dag er ansatt i sykehusene, som nå gjennomgår en svær reform, vil være enig i at Arbeiderpartiet er imot endring i offentlig sektor. Så det er heilt feil. Og det er heller ikke sånn at vi prinsipielt er imot aksjeselskap – sånn er det overhodet ikke. Jeg vet ikke om det er BA, statsforetak, forvaltningsbedrift eller aksjeselskap som er den mest høyverdige styringsformen her, men det vi reagerer på, er måten dette blir gjort på. Det er ikke et fnugg av seriøs saksbehandling når man setter seg ned på et rom i mørketida og finner ut at nå skal man gjøre alt dette om til AS bare ved et pennestrøk. Representanten Sahl, tror jeg det var, sa at dette var en del at et langsiktig arbeid for å forbedre norsk samferdselspolitikk. Det kan ikke være så veldig langsiktig når man bare plutselig fant på det og plutselig bestemte det, uten å ha dialog med de ansatte, uten å ha dialog med brukerne og uten å ha dialog med de kommuner og fylker som kan få forverret sitt tilbud på grunn av vedtaket som nå blir fattet. Jeg vil snakke litt om luftfart. Jeg tror det er viktig at man har klart for seg hvor viktig luftfarten egentlig er i Norge. Vi holder til i et land som er kjempesvært. Her er holmer, øyer, skjær, fjorder, fjell, myrer og skoger overalt, og så er det bare 4,5 millioner mennesker å strø utover. Det er klart at da blir avstandene lange og da blir det knotete. Da blir luftfarten og flyene mye av nerven i dette, og det er helt avgjørende for at det rike og spennende næringslivet og samfunnslivet som vi har ute i landet, skal kunne fungere. Derfor tror jeg det er viktig at vi tar innover oss hvor viktig dette egentlig er for landet vårt. Jeg registrerer at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet legger veldig stor vekt på at de har fått fjernet denne flypassasjeravgiften, og at det på en måte skal føre til at nå skal alt bli så mye bedre i luftfarten. Det er klart at det er bedre for flyselskapene ikke å betale en milliard i skatt enn å betale en milliard i skatt. Men å framstille det som om dette skal gi en dramatisk reduksjon av flyprisene, er med all respekt ikke noe annet enn fri fantasi og tankespinn, for sånn er det ikke. Hvis man vil gjøre noe med flyprisene, er det helt andre grep man bør ta. Dette blir ekstra ille når man ser at man samtidig gjør Luftfartsverket om til et AS. Eneste grunnen til å gjøre det må jo være at man skal flytte styring fra Stortinget, fordi det er for tungvint å ha det her, og over til Luftfartsverkets styre som skal ha mer makt enn det styret de har i dag. Det må jo være grunnen for å mene at det er mer effektivt, og kanskje er det det – hva vet jeg. Men jeg syns ikke man skal gjøre dette sånn i hurten og sturten. Jeg syns det blir litt betegnende når styrelederen i Luftfartsverket, Erlend Rian, god, gammel Høyre-mann, går ut og sier at dette vil føre til gru og ulykke for distriktene. Da må jeg spørre: Hva er det for slags linje Regjeringen har lagt seg på? Er det en slags la det skure og gå-holdning man har lagt seg på i samferdselspolitikken? I så fall tror jeg man er godt på full fart inn på fullstendig feil spor.