Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-10-24:
Innstillinga om det nordiske samarbeidet legges i år fram uten særmerknader. Det er gledelig at Fremskrittspartiet, som tidligere har reist tvil om nytten av Nordisk Råd og periodevis har foreslått nedleggelse av rådet, i år har lagt seg på flertallets linje. Og det skulle da bare mangle. Gjennom de 50 år samarbeidet i Nordisk Råd har bestått, har organisasjonen absolutt vist sin eksistensberettigelse, og den har vist vilje og evne til å omstille seg til de betydelige endringer som har skjedd også i Norden i de seinere år. Folk i Norden forventer at det skal være enkelt å reise, bo, studere, få sykebehandling osv. i et annet nordisk land. Gjennom ambassadør Ole Norrbacks rapport er det imidlertid vist at det gjenstår en god del arbeid før man kan si seg tilfreds med den nordiske hverdagsintegrasjonen. Komiteen mener derfor at man også fra norsk side må arbeide videre med å fjerne grensehindringer mellom innbyggerne i Norden. Komiteen nevner spesielt behovet for å fornye avtaleverket på utdanningsområdet, og man ber Regjeringa vurdere å videreutvikle det felles arbeidsmarkedet, slik at det omfatter alle som bor i Norden, ikke bare landenes egne statsborgere. Nordisk Ministerråd har vedtatt «Ny nordisk dagsorden – nye strategiske satsinger» med fem prioriterte områder, nemlig teknologisk utvikling, velferd, det indre nordiske markedet, samarbeid med naboland og regioner samt miljø og bærekraftig utvikling. Dette er gjort bl.a. for å oppnå større politisk forankring for nordiske saker i de nasjonale parlamentene. Komiteen mener de nevnte fem prioriteringer gir et godt utgangspunkt for det videre samarbeidet i Norden og i nærområdene. Over tid har det nordiske samarbeidet gjennomgått store endringer. Etter den kalde krigen og oppløsningen av Sovjetunionen er samarbeidet forsterket og styrket gjennom nærområdesamarbeidet med de baltiske stater og Nordvest-Russland. Den europeiske dimensjonen i samarbeidet er også gradvis blitt styrket. Effekten av økt globalisering og fordypningen av integrasjonen i Europa vil øke behovet for en nordisk samordning, for å forsterke Nordens innflytelse og for å fremme nordiske verdier og interesser. Utvidelsen av EU og de baltiske lands forventede inntreden i unionen vil endre innholdet i nærområdepolitikken. Det nordiske samarbeidet er en viktig kanal for å gjøre nordiske synspunkter kjent og for å fremme nordiske interesser med henblikk på viktige prosesser i EU. Komiteen mener det er viktig å styrke de kontakter, den informasjonsutveksling og de påvirkningsmuligheter i forhold til EU som skjer gjennom det nordiske samarbeidet. Det er viktig at det økende internasjonale elementet i det nordiske samarbeidet ikke fører til at det tradisjonelle samarbeidet nedprioriteres. Det nordiske kultursamarbeidet i vid forstand må fortsatt være bærebjelken i det nordiske samarbeidet. I en periode med økonomiske innstramminger er det viktig å arbeide for at kulturens sentrale plass i det samlede nordiske samarbeidet ikke svekkes, og at man opprettholder den brede nasjonale og faglige forankringen av kultursamarbeidet. I meldinga har Regjeringa gitt en redegjørelse for samarbeidet i Arktisk Råd, Barentsrådet, Østersjørådet og Vestnorden-samarbeidet. Dette er nyttig, og det er avgjørende viktig at arbeidet i de ulike regionale foraene samordnes. Det er kontinuerlig behov for koordinering av nærområdeaktiviteter. Det vil også være viktig at EUs arbeid med den nordlige dimensjon bygger på og utnytter den aktivitet som finner sted i de regionale samarbeidsorganisasjonene i nord. Komiteen deler Regjeringas oppfatning, at det er i norsk interesse å utdype og videreutvikle samarbeidet i Arktisk Råd for at det skal bli et substansielt og politisk relevant organ for sirkumpolart samarbeid. Komiteen finner det positivt at det arktiske samarbeidsprogrammet er skilt ut fra nærområdeprogrammet i et separat program for 2003. Når det gjelder Barentsregionen, er det utvilsomt riktig at folk til folk-samarbeidet har hatt størst suksess, mens det økonomiske samarbeidet ikke har vært like framgangsrikt. Årsakene til dette er Russlands vanskelige økonomiske situasjon, handelshindre av byråkratisk art og det faktum at infrastrukturen er bygd for nord-sør-kontakter. Russlands økonomi er imidlertid i bedring, og det er en begynnende optimisme blant norske bedrifter som har etablert seg i Barentsregionen. Dette bør gi grunnlag for økt økonomisk samarbeid. Barentssamarbeidet bør allment styrkes gjennom økt prosjektsamarbeid både sentralt og på regionalt plan. Det er på sin plass å gi honnør til Barentssekretariatet, som har bygd opp et betydelig kontaktnett, og som også har usedvanlig viktig kompetanse på Nordvest-Russland. Dette arbeidet bør videreutvikles. Integrasjonsbestrebelsene i Europa og den endrede sikkerhetspolitiske strukturen innebærer at Norden i større utstrekning har felles utenriks- og sikkerhetspolitiske interesser. Det utenrikspolitiske samarbeidet er i de siste årene utvidet til å omfatte nordisk-baltisk samarbeid i det såkalte 8-samarbeidet. For Norge har den nordiske dimensjon av forsvars- og sikkerhetspolitikken fått økende betydning. Komiteen er tilfreds med at flere aspekter av dette samarbeidet vil bli styrket, bl.a. samarbeidet innen Nordic Coordinated Arrangement for Military Peace Support(NORDCAPS) (NORDCAPS) La meg til slutt vise til at ministrene som er ansvarlige for samiske saker, og sametingspresidentene i Norge, Sverige og Finland i 2001 besluttet å utarbeide et utkast til en nordisk samekonvensjon. Komiteen ser fram til at arbeidet skal begynne i 2003 og avsluttes i 2004. Jeg vil anbefale tilrådingen fra komiteen til vedtak i denne saken.