Ola Elvestuen (Venstre), 2017-02-21:
Den første norske nasjonalparken ble opprettet i Rondane i 1962. I dag har vi 39 nasjonalparker, og som flere har påpekt, har de bred støtte i befolkningen. Det pågår fortsatt prosesser med opprettelse av nasjonalparker, både gjennom prosessen fra 1993 og ved enkelte hvor det kommer initiativ lokalt. Formålet med nasjonalparker er at man skal verne et representativt utvalg av norsk natur. Da er det litt forunderlig at det i disse prosessene har kommet et absolutt krav om lokal enighet om vern. Det er viktig å ha lokale prosesser, det er også viktig å jobbe fram en enighet med kommunene, men her legger altså flertallet opp til et absolutt krav som man ikke har når det gjelder landskapsvernområder, eller når det gjelder naturreservat. Naturreservat har jo strengere vernebestemmelser enn en nasjonalpark. Fra Venstres side er det viktig at Stortinget, selv om vi skal jobbe med de lokale, likevel tar et ansvar for at man ivaretar bredden av norsk natur, og det er ikke noen tvil om at noen naturtyper i dag ikke er omfattet av nasjonalparkene. Lavereliggende, produktiv skog er en av dem, som nettopp forslaget om nasjonalpark i Østmarka tar opp. Selvfølgelig mener vi det er riktig å gå inn på en ny, supplerende nasjonalparkplan der vi ser på hva vi i dag ivaretar, og har gode prosesser, men samtidig også er villig til å ta et nasjonalt ansvar for at vi har en bredde i norske nasjonalparker som gjør at vi omfatter det viktigste av naturtyper nasjonalt. Så til de enkelte forslagene. Preikestolen er ett av forslagene. Rogaland er et av fylkene som ennå ikke har en nasjonalpark. Preikestolen er i seg selv en unik attraksjon og et unikt turistmål som mange kjenner, også internasjonalt. Det er ikke noen tvil om at det også her finnes innslag av uberørt natur. Man har landskapstyper og natur i området omkring som har en verdi som gjør at også dette kunne vært en nasjonalpark, og kan bli en nasjonalpark, noe som også Fylkesmannen i Rogaland har slått fast i sine vurderinger. Når det gjelder Østmarka, er ikke lavereliggende, produktiv skog omfattet av nasjonalparkvern og vern som nasjonalpark i dag. Det burde det ha vært i Østmarka. Til manges overraskelse – også i Oslo, tror jeg – har man sammenhengende skogsområder i Østmarka som har en verdi som tilsvarer at det kunne vært en nasjonalpark. Dette har kommunen jobbet med lenge. Som byråd startet jeg selv jobben i 2012. Det kom et vedtak i bystyret i 2013, riktignok på et noe større område enn det som nå er foreslått, men det har vært en omfattende prosess der Oslo kommune er villig til å stille sine arealer til disposisjon for en nasjonalpark. Det er for å få ytterligere verdi ut av området, for Oslo kommune tar allerede i dag ansvaret. Denne skogen blir ivaretatt som om det var en nasjonalpark, men det er klart at med betegnelsen «nasjonalpark» får byen og regionen en tilleggsverdi som man kan bruke for å vise fram dette unike området og også for å markedsføre det som en unik ny kvalitet ved både byen og regionen. Som det blir pekt på her, kan man gå veien om et frivillig vern etter naturmangfoldloven – det håper jeg at Oslo kommune gjør – eller man kan gjøre det etter markaloven. Det håper jeg også at man gjør. Det vil være et steg i riktig retning, men det er klart at det er benevnelsen og merkevaren «nasjonalpark» som gir det en tilleggsbetydning som både byen og regionen i større grad kan bruke. Det er ikke noen tvil om at også andre byer har nasjonalparker i nærheten, og jeg ser ingen grunn til at ikke Oslo og Akershus skulle bruke muligheten ved å ha en nasjonalpark for å markedsføre de unike verdiene som man har i nærheten av byen.