Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2001-06-11:
I forrige stortingsperiode var jeg medlem av kommunalkomiteen. Da var Senterpartiet i opposisjon, og da var det ifølge senterpartirepresentantene helsvart i Distrikts-Norge. Senterpartiet hadde sågar et forslag om at folketallet skulle opprettholdes i alle kommuner. Så skjedde det at Senterpartiet kom i posisjon, altså i regjering. Da forstod hele Distrikts-Norge at nå kom det penger og glede til landet. Men hva skjedde egentlig? Det vil være galt av meg å svare «ingenting», for ord kom det – mange flotte ord. Men kom det penger? Nei, lovnader om mer penger til distriktene kom først da Senterpartiet kom ut av regjering igjen, og nå er det valgår. Sentrumspartiene er altså bedre for Distrikts-Norge når de er i opposisjon enn i posisjon. Arbeiderpartiet vil at folk skal kunne bo i distriktene. Men Arbeiderpartiet mener det er viktig å sikre folk frihet til å velge bosted – for å ta hele landets ressurser i bruk. I Norge er det mulig å bo i distriktene, og mange velger heldigvis det, ofte fordi det gir nærhet til naturen, ren luft og bedre bomuligheter og levekår. Men mange velger altså å flytte. Det har folk gjort til alle tider, ja til og med da sentrumsregjeringen hadde makta. Det er viktig at det satses på småsamfunn og robuste regioner som kan motvirke utflytting til de sentrale kommunene. Å satse på regioner og sterke kommunesentre kan bety at unge mennesker ikke flytter til Oslo, men til bygdebyer og til byer i nærheten. Unge mennesker har andre ønsker enn tidligere generasjoner hadde. De ønsker lettere tilgang til tjenestetilbud, de vil drive idrett, de vil ha lettere tilgang til kulturtilbud og bo i større fellesskap, og ikke minst vil de ha lettere tilgang til kompetansemiljøer. Byene fungerer som viktige knutepunkt. I den forbindelse er det viktig å se sammenhengen mellom arbeidsmarked, bolig og serviceregioner. Kommuner som Stange, Hamar, Ringsaker, Elverum, Tynset og Kongsvinger er sterke sentre og byer, og har demmet opp for utflyttingen fra Hedmark. Når Magnhild Meltveit Kleppa i Politisk kvarter 8. juni la skylden på Arbeiderpartiet for sentralisering og bl.a. nevnte post og tele, må jeg minne henne om at nedleggelse av postkontorer først skjøt fart med daværende statsråd Johan J. Jakobsen, som la ned 117 postkontorer i én smell. Og i dag er tidligere samferdselspolitisk talsmann fra Senterpartiet, Magnus Stangeland, styreleder i Posten og styrer de store omstillingene som nå skjer der. Arbeiderpartiet har fulgt opp, og sikrer distriktene et fortsatt posttilbud med god tilgjengelighet og gode åpningstider. Jeg kan ikke delta i en distriktspolitisk debatt uten å nevne det som spesielt for næringslivet er helt nødvendig, nemlig gode vegforbindelser. Hedmark fylke har landets lengste vegnett. Fylket bindes sammen av et vegnett med en samlet lengde på 18 644 km. Nye næringer ønsker selvsagt gode vegforbindelser til markedet, og det er derfor viktig at distriktspolitikken ses i sammenheng med de transporttilbudene som eksisterer. Folk må ha arbeid for å kunne bo i distriktene også. Arbeiderpartiets nye lokaliseringspolitikk har begynt å virke. Viktige beslutninger er tatt om at statlige virksomheter skal flyttes ut fra Oslo-området. Jeg registrerte at Magnhild Meltveit Kleppa i det samme intervjuet sa at arbeiderpartiregjeringen følger opp Enoksens utflyttingsprogram. Der har vi igjen forskjellen mellom ord og handling. Det er nemlig ikke nok å tenke det, ønske det – det må faktisk handling til. Og det har altså vi i Arbeiderpartiet sørget for. Enoksen lot utflyttingsprogrammet ligge godt skjult i skuffen i regjeringskvartalet. Arbeiderpartiet har tatt fram planene og fått fart i utflyttingen av statlige arbeidsplasser. Det er tross alt det som teller.