trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Steinar Ness (Senterpartiet), 2018-02-27:
Viss ei meldepliktordning skal vere effektiv og fungere, må det vere oversikt og openheit om kva slags verksemd meldeplikta omfattar. Eg viste i innlegget mitt til at det stod i proposisjonen at ei slik oversikt skulle vere offentleg tilgjengeleg på dei offisielle sidene til NSM. Det var ho, men er det ikkje lenger. Eg vil gjerne spørje statsråden – eg skal ikkje spørje om kva som måtte ha skjedd her – om han raskt kan sørgje for at denne oversikta vert tilgjengeleg både for Stortinget og for andre, for utan ei slik oversikt vil ikkje meldeplikta kunne handterast på ein effektiv måte. Sidan ingen frå regjeringspartia har kommentert dei merknadene som går på kritisk infrastruktur, IKT-tryggleik og dei forholda som ligg der: Har statsråden signal å gje når det gjeld korleis regjeringa vil stille seg til dei merknadene i oppfølginga?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Det er bra og viktig at regjeringen har gjennomgått og fremmet ny sikkerhetslov, og SV er overordnet positiv og støtter hovedinnretningen i dette lovforslaget. Det er positivt at digital infrastruktur nå skal omfattes av loven, men det er verdt å påpeke at det likevel er litt uklart hva som skal defineres som kritisk infrastruktur, og dermed hva som faller inn under lovens virkeområde. Derfor er det avgjørende, som flere allerede har vært inne på, at regjeringen tydeliggjør dette i det følgende forskriftsarbeidet. SV mener at lovens ambisjon må være at IKT-systemer i helse, Nav, politi, kraftforsyning og ekom defineres som kritisk infrastruktur når loven skal konkretiseres i bl.a. forskriftsarbeid og strategier. Dersom det ender med at institusjoner som forvalter kritisk infrastruktur, faller utenfor lovens virkeområde, er det viktig at det likevel utarbeides tydelige retningslinjer for forvaltningen av loven. Flere saker det siste året, bl.a. knyttet til Helse Sør-Øst, har vist viktigheten av å forbedre måten personsensitiv informasjon og digital infrastruktur forvaltes på. SV mener at informasjon knyttet til nasjonale sikkerhetsinteresser må pålegges å bli driftet og lagret i Norge, at outsourcing av utvikling og drift av kritiske nasjonale IKT-tjenester og system ikke må aksepteres, og at det må innføres klare nasjonale krav til vurdering av sikkerhet og sårbarhet. For øvrig viser jeg til meldingen om IKT-sikkerhet som ligger til behandling i justiskomiteen nå. I den behandlingen vil SV komme tilbake til utdypende synspunkter og også til forslag knyttet til dette feltet.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-02-27:
Nå vedtar vi loven i dag. Det er vår ambisjon at forskriftssettet skal være klart slik at loven kan tre i kraft 1. januar 2019. Det er veldig ambisiøst, men vi mener at situasjonen tilsier at her må vi legge oss i selen for å få lov og forskriftssett på plass. Så er det en diskusjon, registrerer jeg, knyttet til at det er en sektorlov, og at de forskjellige departementene skal ha ansvar for det. Når loven vedtas, er det fullt mulig for de forskjellige departementene å gå i gang med kartleggingsarbeidet. Jeg mener det er et godt grep i loven at man plasserer ansvaret nedover, for det første fordi departementene er de som best kjenner sin sektor, men for det andre er det en god måte å bygge sikkerhetskultur på. En lov og et forskriftssett som flytter ansvaret nedover i departementene og etatene, bygger god sikkerhetskultur, og det tror jeg vi trenger i tida som kommer.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-02-27:
Helt kort så mener jeg at det er to helt forskjellige ting. Men til spørsmålet, som jeg mener er godt: Tidligere lagret vi opplysninger på A4-ark, i ringpermer og i arkiv, og vi sendte dem med skjermet post når vi skulle flytte dem fra en institusjon til en annen institusjon. Nå lagrer vi mer og mer digitalt, og vi kommuniserer på en helt annen måte. Det gjør at vi får nye sårbarheter, og det er det som er bakgrunnen for den nye loven, at vi behandler sensitiv informasjon på en helt annen måte i dag. Teknologien gir oss muligheten til det, men også sårbarhetene. For meg er det viktig at vi bruker loven til det den er tenkt til. Vi flytter ansvaret nedover i de forskjellige etatene, vi skal skape en forståelse for hvor sårbarheten ligger, og så skal vi skape en sikkerhetskultur som gjør at vi ivaretar informasjon på en riktig måte. Da er teknologien slik at det er ikke veldig nøye hvor en server står, men det er viktig at den er skjermet. Det vil nok være et godt svar også fra fagmiljøene.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-02-27:
Tydeliggjøring av kravene som ligger i loven, kommer i forskriftssettet, det er ganske enkelt. Jeg har sagt at vi har en ambisjon om å levere det 1. januar 2019. Representanten må gjerne være grunnleggende uenig med meg, men jeg ser en klar forskjell på et fagmiljø og en fagorganisasjon. Jeg har også vært lokalpolitiker, jeg har vært ordfører, jeg har vært fylkestingsmedlem, jeg har vært stortingsrepresentant, og jeg er statsråd. Det er et klart skille, det bør også være et konstitusjonelt skille, mellom en fagorganisasjon og et fagmiljø – fagetater og fagmiljø. Man må gjerne hevde at det ikke finnes, fordi man har inngått noen avtaler om samarbeid som gjør at man ikke kan stille seg kritisk til fagorganisasjonene. Det skal ikke jeg legge meg borti, men jeg skiller klart mellom en fagorganisasjon og et fagmiljø hvis jeg skal ha faglige svar på spørsmål.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-02-27:
De kravene som stilles i innstillingen vi vedtar i dag, vil gjelde fra loven er klar, og det vil den være 1. januar. Til hvorvidt det ligger noen tidligere krav til åpenhet rundt det: Jeg er enig med representanten i at åpenhet rundt hva som kan være selskap som skal omfattes av det, kan være lurt. Når det gjelder kritisk infrastruktur, hvor den skal ligge og hvor den skal behandles: Jeg mener at en del absolutte krav til hvilke miljø som skal utvikle teknologi, hvilke miljø som skal forvalte teknologi, og hvor denne teknologien skal plasseres, også kan påføre oss sikkerhetsrisiko. Jeg mener det er sikkerhetskulturen og tenkning rundt sikkerhet som er bestemmende for hvordan vi ivaretar personvernhensyn, hvordan vi ivaretar tryggheten rundt sensitiv informasjon. Jeg mener at det er med dette for øye vi skal gå inn i forskriftsarbeidet og i sikkerhetskulturarbeidet vi skal gjøre – med bakgrunn i loven som vedtas i dag.
Ingjerd Schou (Høyre), 2018-02-27:
Det var representanten Kolberg som inspirerte meg til å ta ordet på nytt. Det handler om et tema som jeg også tenkte på da jeg arbeidet med årsrapporten, og det er at Nordisk råds arbeid er noe som veldig mange politikere møter, både som lokalpolitikere, som fylkespolitikere og ikke minst når man er i storting og regjering. Selv fikk jeg mitt møte med dette temaet i regjering, foruten å ha møtt det i kommune- og fylkespolitikken, i 2001, da fiskeriminister Svein Ludvigsen var samordningsminister, og jeg som statsråd for sosiale saker hadde ansvaret for en rekke av velferdsordningene. Hvis man med jevne mellomrom skulle ha skrevet historien til Nordisk råd og virkelig sett på de resultatene som det nordiske samarbeidet gir for enkeltinnbyggere, tror jeg det over tid kunne ha vært en nyttig øvelse for virkelig å få fram det som er et konkret resultat, som f.eks. at trygdeordninger og velferdsordninger er blitt forbedret og også forenklet, slik at det er mulig i større grad å bevege seg mellom de nordiske land. Det er et tema som man ofte ikke vier så stor oppmerksomhet, men veldig mange som arbeider i ett land og bor i et annet land – og som, for å si det sånn, får barn i et tredje land – har nytte av at disse velferdsordningene er blitt arbeidet med, og slik sett også forenklet. Hvis jeg skulle ha gitt dagens delegasjon en oppfordring, ville det kanskje nettopp ha vært – i det arbeidet hvor Norge nå har god innflytelse gjennom ledelsen av Nordisk råd – om man i større bolker skulle ha sett på resultatene over tid, og ikke bare de enkelte års årsrapport. Den historien tror jeg ville ha vært en nyttig øvelse, også fordi jeg tenker at veldig mange av de internasjonale delegasjonene som Stortinget har oppnevnt, ikke nødvendigvis får oppmerksomhet for det viktige arbeidet som skjer. Nordisk råd er en av dem. Europarådet, som jeg selv leder delegasjonen til, er en annen. Men vi har flere delegasjoner som har denne typen viktig arbeid, som har direkte konsekvenser for innbyggere i vårt land, hvor politikken er oppe til eksamen hver eneste dag.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Regjeringen har ansvaret for å finne en løsning når deponiet på Langøya er fullt. Det er det ingen tvil om. Det startet med tolv ulike aktører som var interessert i dette, man har kommet ned på to. Jeg kjenner veldig godt til den situasjonen, for jeg kommer fra Møre og Romsdal, og Rødsand er ett alternativ, og i Brevik har vi et annet alternativ – som også jobber med dette. I denne sammenhengen er vi opptatt av å vise til at vi vil ha en nasjonal strategi, en nasjonal plan for hvordan vi skal løse dette, hvordan vi skal unngå at farlig avfall faktisk kommer i et deponi, for vi må se på hvordan vi kan løse dette sirkulært. Det har ikke regjeringen svart på i det hele tatt i denne saken. Hva slags kriterier skal vi ha? Hvilke krav skal stilles til aktørene? Dette er det viktig for oss å se på. Det forslaget som kommer i dag, gjelder hvis man ikke klarer det, det er det vi har svart på.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Det synes jeg var et veldig godt spørsmål. For å si det sånn, mener jeg det er viktig at Fremskrittspartiet også engasjerer seg i denne saken. Jeg tror også jeg må få lov til å rose statsråden for det som har vært gjort i FN, for å ta tak, slik at 170 land nå samarbeider om å finne løsninger på dette. Det som var vår intensjon, var at vi har altfor mange offshorebåter i opplag. Hva kan vi gjøre nå? Har vi et momentum der Norge kan være med og bidra med noe kapasitet for å hente inn den plasten som muligens ligger tilgjengelig, eller se på hvilke muligheter som er når det gjelder store ansamlinger, som blir nevnt her? Jeg har nesten glemt spørsmålet – men det var bistandsmidler. Jeg har allerede snakket med lederen i utenriks- og forsvarskomiteen om nettopp det. Vi har ikke låst noen dør, men det er ikke sikkert at det er det som skal til.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Jeg synes det er viktig at vi nå kan se på nye løsninger når det gjelder å ta i bruk biogass som drivstoff. Det er klart at hvis vi klarer å produsere det hjemme istedenfor å importere, er det kjempefint. Representanten Kjenseth skal ikke bli forundret om det ganske snart kommer et forslag til Stortinget, som vil bygge opp under det han etterlyser – et mer aktivt fokus på å kunne lage biogassen selv og tilpasse bruk av den i landet.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Senterpartiet er jo et næringsparti og et distriktsparti, slik vi alle kjenner Senterpartiet. Det som er viktig her, er hvordan vi ser på den sirkulære økonomien, som faktisk vil være et sterkt og viktig bidrag til å skape arbeidsplasser rundt omkring i landet, som det er behov for. Næringslivet etterlyser tiltak nå. De sier ikke at de vil ha en strategi fra regjeringen senere, de vil fylle meldingen og dagens innhold med politikk. Mitt spørsmål er: Hvorfor vil ikke Senterpartiet bidra til å fylle sirkulærøkonomien med politisk innhold fra Stortinget i dag, framfor å la regjeringen ta ansvar for dette og vente og se på hva de kommer med? Er det slik at Senterpartiet, i tilfelle de går for det de har gått for tidligere, faktisk vil forplikte regjeringen til å komme tilbake til Stortinget med strategien?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Jeg lyttet til innlegget her nå, og jeg opplevde at representanten var veldig opptatt av sirkulær økonomi og massevis av ting som må skje for at vi skal få utviklet arbeidsplasser rundt omkring i landet. Ikke minst sa representanten at det og det må vi gjøre for å nå våre ambisjoner for sirkulær økonomi. Så mitt spørsmål er ganske enkelt: Hvilke ambisjoner har Venstre for sirkulær økonomi?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Jeg blir veldig fornøyd når jeg hører statsråden si at han ønsker at Norge skal bli et foregangsland når det gjelder sirkulær økonomi. Det støttes. Problemet vårt er at vi er bakerst i køen per i dag – kanskje ikke bakerst i køen, men vi ligger ganske dårlig an i forhold til ambisiøse land som bl.a. Nederland, som virkelig har dratt opp ambisjonene og tiltakene i EU. I konkurranse med de nordiske landene ligger vi heller ikke så godt an. Men vi har kjempestort potensial til å kunne bli et foregangsland. Da setter jeg i hvert fall stor pris på at statsråden vil jobbe raskt med å komme til Stortinget med en strategi, med gode tiltak som er tilpasset den næringsutviklingen vi trenger, for næringslivet er veldig utålmodig. Så jeg vil bare høre hva statsråden har å si om når regjeringen ser for seg at man skal kunne komme tilbake til Stortinget med en slik strategi.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
EU har satt seg en del mål, og statsråden var inne på det med farlig avfall. Statsråden sa at vi må ha økt materialgjenvinning også der, og det er jeg helt enig i. De teknologiske driverne som håndterer farlig avfall i dag, sier at vi allerede i dag kan nå 25–30 pst. gjenvinning av farlig avfall. EU har de målene. Da er det interessant å høre om statsråden og regjeringspartiene kan være med på det forslaget som vi har lagt fram i Stortinget i dag, om å stille krav om 25–30 pst. gjenvinning, slik EU har gjort. Hvorfor skal vi eventuelt vente?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Jeg var interessert i å høre svar på et konkret spørsmål. Jeg stilte spørsmål om hvorvidt statsråden ville være med på å være helt konkret når det gjelder målsetting om gjenvinning av farlig avfall. Næringsaktørene selv sier at 25–30 pst. er teknologisk løsbart både når det gjelder flyveaske og syre, som er de to viktigste komponentene man har i dag med tanke på hva som defineres som farlig avfall. Så jeg stiller egentlig spørsmålet igjen: Er statsråden interessert i å være med og sette seg litt mer ambisiøse mål? De kan umulig være for ambisiøse når man allerede i dag kan klare å levere innenfor dette?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Det var litt kaldt da vi kom inn i salen i dag, men vi har begynt å få opp temperaturen, både politisk og – skulle jeg til å si – fysisk. Det som er interessant, er jo at det er sirkulærøkonomi og farlig avfall som tydeligvis skaper mest aktivitet i denne debatten. Nå har vi holdt på lenge, og vi går mot slutten, men jeg synes det er viktig å si at vi har jobbet godt i lag hele komiteen med dette, og jeg mener at vi har løftet meldingen i lag, etter at den kom i juni, men vi har en jobb å gjøre for å få regjeringen til faktisk å levere på de forslagene vi nå får vedtatt når vi er ferdige i dag. Det som er viktig å si om farlig avfall, er at vi i Arbeiderpartiet ønsker å få en helhetlig strategi for dette, der vi kan legge inn strengere krav, der vi kan vise til at vi vil ha mer sirkulærøkonomi i det systemet, der vi kan vise til at vi har bedre løsninger framover som gjør at naboer, folk og natur ikke trenger å lide under de systemene som slik det er i dag, kanskje er noe gammeldagse. Statsråden har en utfordring med at Langøya er full i 2022, slik vi har fått svar på i brev fra statsråden. Og det er jo det som bekymringen vår, at ting kanskje ikke er på plass til 2022. Hvordan kan vi da eventuelt hindre at vi kommer i en vanskelig situasjon? Det er statsrådens ansvar, men Stortinget vil være med og pushe på og hjelpe til, slik at man finner en god løsning. Jeg tror det er det som må være signalet herfra, og da er det føre-var-prinsippet som gjelder, for når det er fullt der, og hvis industrien fortsatt skal ha en plass å gjøre av dette avfallet, må vi ha en løsning, og den er utfordrende. Det er stor aktivitet rundt omkring på de områdene, de to plassene, som fortsatt er aktuelle. Det er stor bekymring og mye redsel. Samtidig mener jeg det er veldig ambisiøse industriaktører som ønsker å finne løsninger, som ønsker å lage et deponi som skal være trygt, og som samtidig ønsker å bygge opp kompetanse, forske på nye løsninger, og som har troen på at de skal klare det. Så her er det egentlig å være tydelig på krav og finne løsninger, sånn at folk kan bli beroliget over at det ikke er så farlig å ha det avfallet, og kanskje er det heller ikke farlig avfall lenger når det ligger i deponiet i 2022. Vi må få fart på den utviklingen som er mulig å få til her. Og så vil jeg bare si til Terje Halleland – kamerat Halleland, er vel det han går under nå – at avfallshåndtering på land absolutt er det viktigste, å hindre tilsig i sjøen av plast og avfall er viktig, men vi må også rydde etter oss når vi har rotet det skikkelig til.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
President! Vi hadde varslet at vi skulle gi subsidiær støtte til innstillingens XXVII.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2018-02-27:
Som representant fra Vestfold, som bor midt mellom avfallsdeponiet på Langøya og det mulige deponiet i Brevik, vet jeg at god håndtering av avfall er en høyaktuell sak hos oss. Dagens deponi på Langøya i Holmestrand er fullt i 2022, og uten en ny løsning står vi uten behandlingskapasitet for farlig avfall. Dessverre vingler Arbeiderpartiet voldsomt i den saken. I valgkampen eksploderte det nede hos oss da Gahr Støre barket sammen med industrien og fagforeningene knyttet til nettopp denne saken. I dag gjør altså Arbeiderpartiet det igjen, og vil overfylle deponiet i Holmestrand ved et løst forslag her i salen. Spørsmålet mitt er da: Når det nesten renner over på Langøya, hvordan ser Arbeiderpartiet for seg at vi skal forholde oss til det, og har Arbeiderpartiet noe forslag til lokalisering av nytt deponi?
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2018-02-27:
Jeg deler oppfatningen av det engasjementet, og jeg er veldig glad for å se det engasjementet rundt sirkulærøkonomi som er i dag, for det er litt nytt; det er noe som har kommet de siste årene. Jeg er også veldig glad for at vi kommer til å stå sammen i komiteen i dag, og kommer til å be regjeringen om en nasjonal strategi for sirkulærøkonomi, som jeg forventer kommer til å adressere og svare på mange av disse spørsmålene.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2018-02-27:
Takk for et veldig godt spørsmål. Det er jeg veldig glad for, for jeg kommer fra et fylke som faktisk gjør dette. I Vestfold har vi Greve Biogass, og der er husdyrgjødsel en del av anlegget og brukes i veldig stor grad, og det har vært etter et veldig godt samarbeid med bl.a. Bondelaget, som har vært pådrivere. Jeg er også veldig glad for at vi i saken i dag løfter nettopp det og i større grad kommer til å stille krav til at man har husdyrgjødsel inn i biogassanlegg i framtiden, og at man pålegger et krav om at dette skal utredes. – Så det er fint.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2018-02-27:
Jeg er veldig enig med representanten fra SV i den utfordringen som ligger i miljøgifter, og jeg er også veldig glad for det arbeidet som der er gjort i EU. Det er jo et av de viktigste verktøyene våre for faktisk å løse dette. Når det gjelder REACH-forordningen i EU, har Norge nominert flere miljøgifter til å stå på denne listen, så vi er en av pådriverne i den sammenheng. Jeg tror at skal vi løse dette, er vi nødt til å gjøre det sammen med EU. Å ha særnasjonale forbud er veldig fristende, men dessverre ikke gjennomførbart. Jeg tror nok dessverre at løsningen er den at vi er nødt til å gjøre dette i hele EU – både innholdsdeklarasjon og det å løfte flere miljøgifter på denne REACH-forordningslisten. Vi har litt den tilnærmingen i Norge at vi skal klare å løse andre problemer, og jeg tror nok løsningen her ligger i at Norge gjør det, men sammen med EU, sånn at vi blir flere.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2018-02-27:
Jeg er veldig glad for at vi i komiteen er enige om mye i denne saken, og det synes jeg for så vidt debatten bærer litt preg av. Det er flott. Men når Arbeiderpartiets representant fra Telemark går på talerstolen og først snakker om reduksjon av farlig avfall, som alle i denne salen er for, for så å foreslå å ville oversvømme Vestfold med farlig avfall, kan jeg ikke dy meg helt. Jeg forsøkte i replikkvekslingen å få et svar fra Arbeiderpartiet, men fikk ikke det. Farlig avfall og deponi er en svært vanskelig sak, spesielt for oss som bor i Vestfold og Telemark, som også snart blir én region. Regjeringen har vært i tett dialog med flere aktører i saken. Det kjenner vi som er fra dette området, godt til, og det har vært på en grundig høring, så jeg synes det blir litt spesielt da å si at regjeringen ikke forholder seg til det, for det gjør den i aller høyeste grad. Men Arbeiderpartiet vingler altså videre i saken. Fagforeningene er for Brevik, Jonas Gahr Støre har vært i en konflikt knyttet til nettopp denne saken, og vi får fortsatt ikke noe svar på spørsmålet. Det er skapt ganske stor usikkerhet om hva Arbeiderpartiet egentlig mener, så jeg prøver meg på nytt. Arbeiderpartiet foreslår i et løst forslag i dag å overfylle deponiet i Holmestrand, som allerede er fullt. Spørsmålet er da: Hvordan ser Arbeiderpartiet for seg at vi som er fra Vestfold, skal forholde oss til at de ønsker å overfylle deponiet i Holmestrand, og hvor ønsker de å lokalisere nytt deponi? Foreløpig har jeg ikke fått noe svar på det.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Den 5. februar i år kunne vi lese i Dagens Næringsliv om Arbeiderpartiets forslag om å bruke offshorebåter i opplag for å plukke opp plast i havet – ikke bare dyrt, men også et svært dårlig tiltak, ifølge både Havforskningsinstituttet og WWF. Samtidig vet vi, basert på en studie fra Helmholtz Centre for Environmental Research, at 90 pst. av plasten i havet kommer fra ti elver. Ingen av disse elvene ligger i Norge. Det viktigste tiltaket vi kan gjøre i kampen mot marin forsøpling, er å stanse tilførselen av den. Det er et arbeid vi må gjøre utenfor egne landegrenser. Mitt spørsmål til representanten er om Arbeiderpartiet er villig til virkelig å gjøre noe i den internasjonale kampen mot marin forsøpling og være med på et initiativ til å målrette en større del av dagens bistandsmidler til avfallshåndtering rundt de ti elvene som tilfører mest plast.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Norge er veldig god på mye, og innenfor avfallshåndtering og sirkulær økonomi har vi kommet langt. Jeg tror vi er blant de land i verden som har kommet lengst. Når vi ser på alt det nye vi må tilegne oss av både kunnskap og kompetanse innenfor sirkulær økonomi, tror jeg at Norge som nasjon skal bruke litt tid til å se på hvordan vi kan klare å utnytte de ressursene vi har i dag, på en god måte. Derfor gleder det meg at vi nå skal sette oss ned og lage en nasjonal strategi, som jeg tror kan bringe oss videre på dette temaet.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Denne meldingen inneholder masse, og den inneholder også masse som går på sirkulær økonomi. Men det er klart at vi har masse å lære om sirkulær økonomi. Vi har masse å lære om produktenes livsfase og livsløp. Derfor sier vi at nå skal vi la det gå videre. Jeg tror det er en holdningsendring ute blant folk flest og ute i næringslivet, og vi skal være med og dra. Derfor gjør vi dette – innhenter kunnskap og bruker forskningsmiljøene for å få en god strategi og legge til rette for å møte dette på en offensiv og god måte i framtiden.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Bransjen bør tolke de signalene som Fremskrittspartiet gir, på den måten at vi har veldig tillit til bransjen og den bransjeavtalen som de nå har innført. Vi har i mange år støttet de tiltakene som er blitt gjort, og som har vist positive resultat, bl.a. har vi fått redusert matavfallet med 12 pst. fra 2010 til 2015. Vi ser masse positive tiltak som blir gjort, og vi har veldig tro på at det å fortsette det arbeidet – ikke minst med den oppmerksomheten som forbrukerne nå i mye større grad gir temaet – skal bringe oss i mål. Uten at vi skal trenge verken en matkastelov eller andre forbud og påbud, kan vi gjøre dette på en god måte og høste av den erfaringen. Vi skal se hva vi får ut av det før vi går videre med eventuelt andre grep.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Jeg registrerer i en merknad fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne i innstillingen at de tar til orde for å gi kommunene et større ansvar for det som i dag er definert som næringsavfall. I realiteten tar de i merknaden til orde for å utvide det kommunale monopolet på avfallshåndtering. Det får meg til å tenke på utsagnet fra den tidligere svenske næringsministeren, Björn Rosengren, om at Norge er den siste sovjetstat. Sett i den konteksten at det offentlige i Norge håndterer alt fra vinflasker til flymaskiner, tog, skogshogst og kunstproduksjon, er det utsagnet kanskje ikke så rart. Mitt spørsmål til kamerat Haltbrekken er: Hvor går grensen for hva det offentlige skal drive med når også søppel i privat sektor ønskes underlagt monopol?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Av og til er det godt at vi har skriftlige innlegg, slik at vi ser hva munnen sier. Om representanten har et stort ønske om å misforstå, skal hun selvfølgelig få lov til det, men jeg vil gjerne oppklare lite grann. Bare for å gjenta det som ble sagt herfra: Jeg tror jeg var veldig tydelig på at plastforurensning er en av de største utfordringene vi står overfor. Min bekymring, i mitt innlegg, gikk på at skal vi klare å komme forurensningen til livs, må vi konsentrere oss om kilden, sette inn støtet og bruke ressursene på å hindre at vi får den plastforurensningen som vi får i dag. Så opplever vi at vi får et Arbeiderparti som ønsker å bruke offshoreflåten, ledige offshoreskip, og et ukjent antall millioner på å lete etter og plukke opp plast i verdens hav. Det er da Fremskrittspartiet tar til orde for å bruke minst like mange millioner, men vi ønsker å bruke de ressursene på land, der vi ser og vet at utslippskildene er. Fremskrittspartiet både støtter og berømmer dem som går langs strendene og rydder. Det har ikke vært ytret én gang herfra at vi ikke støtter det arbeidet. Jeg håper virkelig at Arbeiderpartiet nå vil være med på å ta utslippskildene, og ikke være så opptatt av å rydde at de glemmer helt hvor rotet kommer fra.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Jeg er veldig glad for at vi i dag får et solid flertall for å avvise dette forslaget som vi har til behandling – selvfølgelig på bakgrunn av de økonomiske konsekvensene et sånt forslag ville medført, men også av klimahensyn. Vi vet at det som norsk petroleumsnæring bidrar med, gjør en forskjell for klimaet i våre nærområder, i våre naboland, i Europa. Bare for å ta et eksempel – det er greit å vite hva alternativet hadde vært for Tyskland om de skulle ha erstattet den norske gassen med f.eks. kullkraft, som ville vært en nærliggende energibærer å erstatte denne gassen med. 300 000 millioner tonn ville de tyske utslippene økt med, altså seks ganger det totale norske utslippet. Vi kan like eller ikke like fossile energikilder, men det er store forskjeller mellom dem: Enkelte fossile kilder slipper ut mer enn andre. Denne næringen har vært igjennom en tøff tid. Det har vært nødvendig med en omstilling, det har vi jo sett. Og næringen har klart den utfordringen. De skal ha mye skryt for mange endringer som de har klart å gjennomføre, mens for andre, kostnader, skal de ha mindre skryt, men de har i alle fall klart å redusere det. Men så er det med denne næringen som med andre næringer som er tilknyttet risiko, at man ønsker forutsigbarhet. Når representanten Haukeland Liadal står her oppe på talerstolen og etterlyser mer kunnskap og vil ha den kunnskapen gjennom en ny petroleumsmelding, lurer jeg lite granne på hva hun vil. Nå var representanten Bru inne på mye av det samme, men, som sagt, den kunnskapen som hun savner i dag, hadde hun tydeligvis ikke behov for i fjor. Jeg har lyst til å utfordre Arbeiderpartiet på dette: Hva er det som har skjedd nå som er nytt? Dette er altså et Dokument 8-forslag som mer eller mindre innebærer at vi skal legge ned petroleumsnæringen. Da finner representanten Haukeland Liadal det formålstjenlig å be om en ny petroleumsmelding – på bakgrunn av klimautfordringene og markedssituasjonen. Heldigvis er det et solid flertall for en stabil og forutsigbar politikk i petroleumsnæringen. Jeg håper virkelig at Arbeiderpartiet vil fortsette den politikken og slutte med å skape den usikkerheten i bransjen som de nå gjør.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-02-27:
Representanten Botten nevnte kommunenes store ansvar for å nå de målsettingene vi har innenfor avfallssektoren. Det er en oppfatning som mange deler, at husholdningene gjør en kjempestor jobb med å sortere – litt ulikt i mange kommuner riktignok, men de gjør en viktig jobb. Rundt Mjøsa har vi delt dette også mellom kommunene. På Lillehammer har vi matavfallsanlegg som produserer biogass. På Hamar har de også avløpsrenseanlegg som produserer biogass. Totalt i Oppland og Hedmark har vi tre anlegg som produserer biogass. Men alle bussene kjører på importert biodiesel. Vi utnytter ikke de mulighetene vi har. Arbeiderpartiet styrer jo både i Hedmark og Oppland fylkeskommuner. Å legge ut disse bussrutene på anbud er ikke med på å skape noe marked. Hva er viktigst for Arbeiderpartiet, er det at kommunene skal ha oppgavene og fylkene ikke skal gjøre det vi ber dem om, eller er det miljøet – lokalt og sentralt?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-02-27:
Representanten Borch brukte mye av sitt innlegg – kanskje fire av fem minutter – på å snakke om biogass, og det er veldig bra at Senterpartiet engasjerer seg i det. Det å ta i bruk husdyrgjødsel som en ressurs i biogassanleggene er selvfølgelig mulig, men jeg spør, akkurat som jeg stilte representanten Botten fra Arbeiderpartiet spørsmål om hva man skal bruke denne biogassen til, når en ikke greier å putte den på busser i Oppland og Hedmark, der Senterpartiet sitter med makten: Hva har en sett for seg at en skal skape av markeder? Når en skal betale bonden for å samle inn husdyrgjødselen og putte den i de anleggene, må det være en økonomi i helheten her. Men når man ikke greier å være med på å skape markedene, hvordan er det Senterpartiet tenker seg at en skal finansiere de store utgiftene som må til for å få til de investeringene, annet enn at vi skal bruke skatter og avgifter generelt fra forbrukerne, når vi kunne ha puttet det på bussen, som vi likevel betaler for? Hva er svaret?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-02-27:
Jeg vil tilbake til OL, jeg, for Lene Westgaard-Halle fra Høyre minnet oss på at vi har vært gjennom et OL med mange norske gull. Så har det også vært vinterferie, og det er vel det i noen fylker nå også. Det har gått en debatt om skismurning. Venstre deler SVs fokus på miljøgifter, men det er også mulig å snu denne saken litt på hodet. Skal man heie på forbud mot skismurning, eller skal man heie på innovatørene som gir oss felleski? Det er spørsmålet til SV også, som tradisjonelt er glad i å legge på forbud og bruke lovverket, og så sitter kommuner f.eks. og ser på det og ler litt av oss av og til – av at Stortinget går for langt. Er det lover eller er det gulrøttene som gir størst effekt, ifølge SV?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-02-27:
Vi har ikke skiftet mening, men det er jo et tidspunkt for når en bruker de virkemidlene. Hvis vi kommer videre uten å måtte innføre forbud, prøver vi det først. Det meste virker jo best ved å ha frivillighet og bruke incentiver. Vi er i en utfordrende situasjon, all den tid mange av de engangsartiklene ikke produseres i Norge, så det å ha et forbud mot produksjon og eventuelt bruk i Norge er ikke alltid det mest virkningsfulle virkemidlet og tiltaket. Her må vi samarbeide internasjonalt for at produsentene skal finne andre typer produkter enn engangsartikler, men også for at vi skal komme videre og benytte annet innhold i disse produktene, slik at dette blir biologisk nedbrytbart heller enn basert på fossil plast. Så her er det et sett av virkemidler som vi må ta i bruk.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-02-27:
Penger diskuterer vi som regel i statsbudsjett. Om dette ikke nødvendigvis påvirker økonomien, så snakker vi om utgifter, og det må vi ta i budsjettforslag. Og avgifter forhandler vi om i statsbudsjett, så det får vi se om vi vil komme tilbake og se på for neste år. Men det er også andre avgifter og panteordninger som er viktige å få innført, like mye som å heve avgiftene og panten på de artiklene som vi allerede har det på.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-02-27:
Venstre deler mange av de ambisjonene som EU har for det sirkulære samfunnet, at vi skal ta i bruk ressursene og bruke dem så godt som mulig. I dag har vi for mye avfall som ikke blir materialgjenvunnet eller brukt på nytt, så det er store muligheter. Men for å bruke kommunene som et eksempel, som jeg var mye innom i mitt innlegg: Det er mange kommuner som legger til rette næringsareal og vil selge tomter til næringslivet. Veldig få av dem modellerer dem i dag ut fra at det er aktører som skal passe sammen i næringsparkene. I framtida tror jeg at vi kan modellere disse næringsparkene og utnytte ressursene ved siden av hverandre i større grad. Da må også kommunene tenke på hvordan de får aktører til å passe sammen, og ikke bare selge næringstomter litt etter innfallsmetoden eller etter dem som ønsker å kjøpe der og da.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-02-27:
I Kristelig Folkeparti er det vel fremdeles vanlig å be for maten. Nå vil en også at vi skal be for å kaste maten. I hvert fall skal noen produsenter måtte gjøre det, mens vi som forbrukere ikke får en lov som pålegger oss ikke å gjøre det. Nå er pizza den vanligste middagen. Det skaper emballasjeavfall, men det er sikkert også noen som ikke spiser opp all maten sin, og forbrukerne blir jo ikke omfattet av denne matkasteloven. Hvorfor er det viktig for Kristelig Folkeparti å innføre en lov som ikke alle er en del av, og der problemet kanskje er aller størst? Hva mener en å oppnå med den typen lov?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-02-27:
Representanten Stoknes fra Miljøpartiet De Grønne omtaler regjeringa Solberg II konsekvent som en blå-grå regjering. Det skal Venstre gjøre til skamme. Vi har tida på oss til det. Men Jeløya-erklæringen viser at Venstre allerede har fått mange grønne gjennomslag. Så handler dette litt om praksis også, for nå har det vært en gjennomgang av nordmenns matvaner. MDGs parole gjennom noen valgkamper har jo vært å innføre kjøttfri mandag på kommunale institusjoner og også i de norske hjem. Nå viser gjennomgangen at det norske folk faktisk er ganske sirkulære, for mandagen er restedagen. Så tommelen opp for det norske folk – de handler mer bærekraftig enn som så! Jeg er ikke redd for at vi ikke skal greie å få satt et grønt preg på regjeringa. Det er også hyggelig at det er tirsdagen som er fiskedagen. Så det er to gode dager i grønn miljøpolitikk også på veien til det sirkulære. Jeg tok egentlig ordet fordi representanten Espen Barth Eide dro noen nye dimensjoner i debatten, særlig om CO2-fangst og strategi. Da er vi også over på å diskutere: Hvem er det som skal gjøre jobben? Når husholdningsavfallet er så kommunalt som det er i dag, kommer vi ikke utenom at vi er nødt til å diskutere struktur og organisering av den delen av avfallssektoren. Så er det lite omtalt at komiteen gjør et ganske viktig grep ved å gå inn for å pålegge en fosforgjenvinning i et av forslagene som det blir flertall for i dag. I Norge har vi 2 650 avløpsrenseanlegg, og de fleste av dem er i kommunal regi, mens vi har bare 50 biogassanlegg, og ikke alle av dem er heller basert på avløpsvannet. Her ligger det en stor mulighet til å ta i bruk det som allerede er organisert og samlet inn, og bygge større anlegg. Oslo burde tatt en debatt om en skulle bygge ut på Bekkelaget heller enn å bygge ut VEAS, men nok om det. Kanskje hadde det vært mer effektivt å bygge noen rørledninger heller enn å bygge et helt nytt anlegg. Det er også rørledningene vi er nødt til å diskutere: Hvor skal de? Da må vi også stille spørsmålet om husdyrgjødsla passer inn i alle disse anleggene, eller om Nærgass og andre nå er i ferd med å utvikle teknologi som gjør at vi kan bygge små gårdsanlegg i containere som gjør den samme jobben uten at vi er nødt til å transportere husdyrgjødsla i så stor grad. Fosforet er viktig å gjenvinne, og noen norske virksomheter er i ferd med å ta det teknologiskiftet. De har også tidligere utviklet, med kommunal kapital, verdensledende anlegg for biogass. Men kommunene er utfordringen her – de har ikke så mye kapital.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-02-27:
Først en respons til representanten Lars Haltbrekken fra SV knyttet til de miljøfaglige rådene som det skal tas hensyn til i den 24. konsesjonsrunden. Det blir spennende å se hva de miljøfaglige rådene kan bidra til, særlig knyttet til de mest sårbare områdene. Så til Miljøpartiet De Grønne, som har fremmet dette forslaget vi diskuterer, men også forslaget om en petroleumsmelding. For en ukes tid siden var vi i en debatt i Dagsnytt atten, jeg og representanten Stoknes fra De Grønne. Representanten Stoknes sa da at det var mulig å stoppe den 24. konsesjonsrunden dersom bl.a. Venstre hadde stemt imot. Det må ha vært en realitetsorientering uten like for De Grønne i dag, for det viser seg at det ikke er noen mulighet til å få til det som De Grønne tok til orde for. Da blir det noe overraskende at de får med seg Arbeiderpartiet på slep for en petroleumsmelding. Ifølge Arbeiderpartiet skal de utvinne mer. Hvordan dette skal henge sammen på den rød-grønne sida, er det litt vanskelig å forstå. Derfor er Venstres posisjon her – når det gjelder å ta med seg inntektene, mulighetene og teknologien og å bygge gradvis om i det grønne skiftet – at den meldingen vi virkelig trenger, er en teknomelding, som skal få til det skiftet som vi er inne i. Da er anledningen ganske god senere i vår til å diskutere de mulighetene – når handlingsplanen på Johan Castberg kommer. Det er investeringer på anslagsvis 150 mrd. kr. Det er de midlene vi skal diskutere hvordan skal brukes, men også nordområdene, for det er Barentshavet og Norskehavet vi diskuterer her – hvilke områder som peker seg ut som kan bidra med de inntektene. Dette innbefatter ganske mange andre spørsmål som er knyttet til internasjonal politikk og samarbeid og samhandling med andre. Det er også mulig å tenke seg klimateknologi og samarbeid med andre aktører. Iskanten er i bevegelse, og i områdene i nord åpner mer og mer is seg – hvilke muligheter gir det? En viktig del av å holde igjen er også å snakke om hvilke områder vi skal beskytte mot økonomisk utvinning.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Jeg slutter meg til vurderingen av godt samarbeid i komiteen. Dette er jo en melding om avfall og sirkulærøkonomi, men som det har blitt sagt tidligere, har fokuset i meldingen vært mer på avfallshåndtering enn på sirkulærøkonomi. Jeg tenkte derfor å bruke anledningen til å utfordre Høyre og representanten på hva man nå tenker og ser for seg som den videre utviklingen på feltet sirkulærøkonomi for Norge, for dette er jo ikke bare en detalj, det er en helt sentral omlegging av hvordan man tenker om økonomi, økonomisk politikk og næringsliv. Det er et sterkt engasjement der ute, også i næringslivet og hos andre aktører, for at vi skal gjøre det, men det er åpenbart et langt lerret å bleke også for Norge, så hva er Høyres svar på den utfordringen?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-02-27:
Jeg vet at representanten Westgaard-Halle deler mitt engasjement om satsing på biogass. I dag er det om lag 40 biogassanlegg i Norge. Bare sju av dem bruker husdyrgjødsel som råstoff, ifølge Miljødirektoratet. Derfor er det nå bare om lag 1 pst. av husdyrgjødselen som går til biogassproduksjon. Stortinget vedtok i 2009 at det skulle tilrettelegges for å bruke 30 pst. av gjødselen til biogassproduksjon innen 2020. Status er at vi ligger ganske langt unna dette målet. Spørsmålet er hvilke konkrete tiltak regjeringspartiene har gjort for å nå dette målet, som nå framstår som helt urealistisk.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-02-27:
Jeg takker for spørsmålet. Forslaget som representanten Botten refererer til, er problematisk for Senterpartiet å støtte fordi vi mener det er for inngripende. Det er viktig at myndighetene setter gjennomførbare mål og fornuftige rapporteringskrav som ikke er unødvendig byråkratiske eller tidkrevende for den enkelte bedrift eller sektor å etterkomme. Forslaget som Botten refererer til, frykter vi vil bli for byråkratiserende og oppta unødvendig mye ressurser. Det er viktig å presisere at Senterpartiet er med på å utrede en nasjonal strategi. Vi ønsker likevel ikke å komme med en uttømmende liste, men at den strategien skal komme tilbake til Stortinget.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-02-27:
Jeg trodde denne debatten handlet om avfallsmelding og sirkulær økonomi. Det er klart at for Senterpartiets del er det viktig med et internasjonalt samarbeid for å nå våre klimaforpliktelser. Det er vi tydelige på, og i rekken av forslag vi legger fram her, har Senterpartiet konkrete tiltak. Så tror jeg vi skal spare EU-debatten til et senere tidspunkt, for jeg tror kanskje det vil komme opp saker i Stortinget som vil skape debatt, og som Senterpartiet er klare motstandere av.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-02-27:
Jeg takker for spørsmålet. Det er et interessant spørsmål, men jeg brukte også mye av min tid i innlegget på å fortelle at biogass kan brukes på tungtransport. Når man leser media i dag, leser man også at næringen er positiv til å gå over til den typen bruk om man får opp produksjonen. Vi har satt oss et mål på 30 pst., men vi oppfyller nå bare 1 pst. av det målet. Vi må legge til rette for at vi har politiske virkemidler som gjør det lettere å gå over på biogass av husdyrgjødsel.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-02-27:
Venstre gikk til valg på å innføre forbud mot engangsartikler av plast. Venstre er også tydelig i sitt partiprogram om at man ønsker å øke flaskepanten. I dag ligger det to konkrete forslag angående dette, som Venstre nå plutselig ikke støtter. Mitt spørsmål er om Venstre har skiftet mening i disse sakene.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-02-27:
Jeg registrerte at jeg bare fikk svar på det ene spørsmålet. Det er også et konkret forslag som går på å øke flaskepanten, som Venstre tidligere har vært en aktiv forkjemper for. Hva er grunnlaget for at man ikke kan gå for det forslaget i dag?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-02-27:
I Dagsavisen kan vi med glede lese at regjeringen i 2018 vil stille krav om at alle som får støtte til å bygge nye, eller bygge om eksisterende, biogassanlegg basert på matavfall, skal legge til rette for å kunne ta imot husdyrgjødsel. Dette forslaget synes Senterpartiet høres veldig kjent ut. Er det riktig, som statsråden sier, at dette er regjeringens forslag? Så vidt jeg kjenner til, er ikke dette et forslag som opprinnelig lå i avfallsmeldingen, men som kom inn under komitébehandlingen av avfallsmeldingen. Og så vidt jeg husker, var det Senterpartiets forslag. Er det sånn at statsråden og regjeringen er helt enig med Senterpartiet i at vi trenger en mer offensiv politikk på biogass, som også kan bidra til å få den konkurransedyktig?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Jeg vil starte med å takke representanten Westgaard-Halle for godt samarbeid, særlig for å få gjort noe med spredningen av gummigranulat fra norske kunstgressbaner; der tar vi et viktig skritt i dag. Så til spørsmålet. Den 3. februar 2015 sa daværende miljøpolitisk talsperson i Høyre, Nikolai Astrup: «Miljøgifter brukes i stadig flere produkter vi bruker og omgir oss med hver eneste dag. Det er krevende for forbrukerne å forholde seg til, ikke minst fordi vi sjelden vet hva produktene vi kjøper, inneholder.» Mitt spørsmål er da: Hvorfor vil ikke Høyre i dag støtte SV, Arbeiderpartiet, Senterpartiet og MDGs forslag om å gi forbrukere i Norge informasjon om innhold av miljøgifter i produkter som de kjøper?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Takk for det, kamerat Halleland. Som del av arbeidet med denne stortingsmeldingen har jeg selv en halv formiddag bak meg som søppelkjører i Oslo sentrum og har sett hvordan vi der behandler næringsavfallet. Det var et privat selskap jeg var med, og da så jeg at den søppelbilen jeg satt på, kjørte først til ett sted for å plukke opp restavfall, dernest til et ganske annet sted i en annen gate for å plukke opp restavfall, og dernest til et tredje sted osv. Ved å få en bedre samordning av dette, slik som kommunene har når en henter det private avfallet, vil en redusere antall kjørte kilometer og bidra til å få ned forurensningen. Det er en av grunnene til det forslaget som kamerat Halleland refererte til.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
På dette området vil jeg si at når det kommer til miljøgifter, vil vi innføre et forbud mot de farligste miljøgiftene, slik et samlet storting også ønsker. Dessverre forhindrer EU oss fra å gjøre dette. Bruken av fluor i skismurning er et problem for naturen, og det er et problem for skismørere. Vi har hatt folk fra landslaget som også har tatt opp dette problemet og behovet for å gjøre noe med det. Vi har foreslått at man i produkter som inneholder PFAS eller andre fluorforbindelser, får en avgift inntil man får et forbud, nettopp for å få faset ut disse produktene fortere. Men vi heier også på dem som utvikler felleski – la det være sagt.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Kristelig Folkeparti ønsker streng merking av tobakk og alkohol, av helt forståelige grunner. Slik merking ønsker Kristelig Folkeparti, helt uavhengig av hvordan merkingen måtte være i andre land. Det er bra. Men hvorfor vil ikke Kristelig Folkeparti sørge for at norske barnefamilier får informasjon om innholdet av miljøgifter og om hvor farlig det er, i f.eks. barneklær, før hele EUs befolkning får den samme informasjonen?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
I forbindelse med en del veibygging har vi sett stor forsøpling av plast brukt i sprenging. I forbindelse med byggingen av Ryfast i Rogaland var problemet så stort at daværende stortingsrepresentant fra Venstre, Iselin Nybø, tok opp saken med klima- og miljøminister Vidar Helgesen i spørretimen 15. februar 2017. Nybø påpekte at det i forbindelse med utbyggingen hadde blitt dumpet massevis av plast i sjøen. Folk som bodde langs kysten, plukket opp bærepose etter bærepose med plastikk, fuglene bygget reir av plast i stedet for av tang og tare, og Nybø viste til at Fylkesmannen i Rogaland var tydelig på at man ikke ville akseptere noen form for plastutslipp i forbindelse med dumping av fyllmasse framover. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hvorfor vil ikke Venstre i dag støtte SVs forslag om å be regjeringen utrede et forbud mot bruk av plastarmering i forbindelse med veibygging?