trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-11-27:
Landbruket har et komplisert regelverk, og mange lover er til hinder for dynamikk og utvikling. Venstre har ved flere anledninger gitt uttrykk for at vi ønsker en gjennomgang av lov- og regelverket for å modernisere det. Dette er et synspunkt som ikke har hatt særlig grobunn i Regjeringen generelt, og hos statsråden spesielt. Men kanskje det er håp likevel. For i et replikkordskifte tidligere i dag, som også representanten Hans Frode Kielland Asmyhr var inne på, sa representanten Lundteigen at «det snart går over alle grenser i forhold til hvilke tilsyn og hvilke krav som stilles til dem som står for matproduksjonen i Norge». Er dette en beskrivelse som også statsråden er enig i, eller opererer Lundteigen uten dekning, det være seg i partiet eller i Regjeringen? Og kan vi forvente en offensiv holdning når det gjelder en systematisk gjennomgang av lov- og regelverk for å modernisere det og tilpasse det en ny tid, og dermed få optimisme og innsatsvilje tilbake i landbruket?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-27:
De bevilgede midlene til 350 forskerstillinger ved universiteter og høyskoler er noe av det aller viktigste for de høyere utdanningsinstitusjonene i forhold til å styrke sin forskning. Jeg er klar over at vi har et forskningsfond som skal brukes til mange ting, også til grunnforskning, og det er min ambisjon at vi fremdeles skal fortsette å øke Forskningsfondet, som vi har gjort i år, med ganske mange millioner kroner, som i sin tur vil være med på å styrke bidraget til grunnforskning. Den EU-kontingenten som vi også bruker av dette fondet, er i seg selv en styrking av forskningen og fører til at det blir mye forskningsinnsats igjen her i landet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-27:
Jeg har merket meg at Universitetet i Oslo har kuttet såpass mye. Det var overraskende mye, og det er en meget alvorlig situasjon. Jeg vil selvfølgelig følge opp i forhold til det som er nødvendige rammevilkår for universitetene. Men jeg vil presisere overfor representanten at de 350 forskerstillingene som er lagt inn til universiteter og høyskoler, er et meget godt bidrag til den basisen man trenger for forskning. Det Stortinget har gjort i forhold til å plusse på de 20 mill. kr, har jeg ikke forstått var på noen som helst måte en erstatning for et tidligere kutt, men en styrking av stipendiatstillingene, noe som forhåpentligvis vil styrke grunnlaget for universiteter og høyskoler.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-27:
Det har vært en viktig oppgave for denne regjeringen å styrke de offentlige skolene. I forbindelse med finansieringssystemene har det selvfølgelig også blitt merket på de private skolene. Det har representanten helt rett i. Det jeg håper på, er at vi gjennom å styrke de offentlige skolene skal kunne gi et reelt tilbud til flere, at alle skal få mulighet til å lære, uansett utgangspunkt. Det har vært Regjeringens viktigste begrunnelse for å styrke nettopp de offentlige skolene.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Trange universitetsbudsjetter har medført inndragning av mange faste stillinger. Ved noen institutter er staben nå nær halvert. Det er en så stor mangel på veiledningskapasitet og driftsmidler at det er vanskelig å ta imot PhD-stipendiater. Norges store problem i sektoren i dag er å få nok dyktige forskere, et problem som forsterkes når midlene blir en knapphetsfaktor. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at Forskningsfondet brukes til det det er vedtatt å brukes til, nemlig å styrke den langsiktige grunnleggende forskningen, og ikke, som nå, brukes til å tette huller i ordinære bevilgninger?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2007-11-27:
Regjeringa er på god vei til å oppfylle løftene fra Soria Moria, sa statsråden. Og i Soria Moria-erklæringa står det, så vidt jeg vet, at bevilgningene til universiteter og høyskoler skal økes. Da framstår det vel for mange som noe pussig at man må gå veien om et brutalt kutt i basisbevilgningen til institusjonene for å oppnå de målsettingene. Det er slik at i finansinnstillingen har regjeringspartiene plusset på 20 mill. kr på basisbevilgningen, og kuttet var altså på 275 mill. kr. Mitt spørsmål til statsråden er nokså enkelt: Det som nå legges inn igjen, er altså bare en tredjedel av det Universitetet i Oslo alene måtte tåle i kutt. Hva sier Regjeringa til de institusjonene som i 2007 trodde på at budsjettet for 2007 var et hvileskjær som ikke skulle videreføres? Og hva skal man si til studenter og ansatte ved Universitetet i Oslo, som for 2008 må kutte 205 mill. kr?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2007-11-27:
Det er rimelig tydelig både gjennom debatten her og det vi ellers vet, at denne regjeringa ikke mangler penger, men mangler vilje, vilje til å satse på det som er viktig for den langsiktige utviklinga av Norge. Det er sånn at bare på forskningsområdet presenteres det i Høyres alternative budsjett nesten 60 pst. mer i bevilgninger enn det Regjeringa legger opp til. Vi satser 709 mill. kr i påplussing på forskning. Vi satser en halv milliard, og drøyt det, mer til skole og høyere utdanning, og i tillegg legger vi inn 20 milliarder kr ekstra i forskningsfondet, som i 2009 vil gi en økt avkastning på 1 milliard kr. Vi har fått rapporter fra universiteter og høyskoler landet rundt. Ved NTNU må kjemistudentene nå på grunn av det store kuttet på 275 mill. kr i inneværende års budsjett ta til takke med halvparten så mange timer på laboratorium og halvparten så mange forelesninger. Ved jus- og medisinutdanningene ved Universitetet i Oslo kuttes det dramatisk. Språkfagene, de som er små og lette å rive ned, men vanskelig å bygge opp igjen, rammes hardt. Det samme ser vi med allmennlærerutdanningen og teknologiske fag. Tidligere i debatten sa forsknings- og høyere utdanningsministeren at Regjeringa prioriterte det institusjonene bad om. Det er ikke riktig. Det institusjonene bad om først og fremst, var å få rettet opp det store kuttet i basisbevilgningen, slik at de hadde mulighet til å drive langsiktig og strategisk forskning og høyere utdanning. I stedet får de noen stipendiater som de har vanskeligheter med å få brukt, rett og slett fordi basisbevilgningen har gjort at det ikke er nok veiledningskapasitet. Til slutt: Flere, bl.a. Tore Hagebakken, har gitt uttrykk for i denne debatten at det er gjort betydelige løft i den kommunale velferden, ikke minst innenfor skolen, Anniken Huitfeldt har snakket om hvordan pilene nå peker oppover, og at det ikke finnes kutt i offentlige skoler, og en taler for litt siden nevnte også at det nå satses på skole. Da synes jeg det er veldig rart at kunnskapsminister Bård Vegar Solhjell senest i går gav ut en pressemelding på departementets nettsider der det står at kunnskapsministeren er «bekymret for kutt i skolen». Da må det jo være slik at situasjonen rundt omkring i kommunene for skolesektoren ikke er så rosenrød som representanter i denne salen har gitt inntrykk av. Det står i pressemeldinga: «Kunnskapsministeren sier at han har fått mange meldinger om nedleggelser av skoler og kutt i lærerstillinger.» I tillegg vet vi at gruppestørrelsen nå for første gang på flere år øker. Dette burde mane til ettertanke for regjeringspartienes representanter, som prøver å tegne et bilde av virkeligheten som ikke er riktig.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
I hele dag har vi hørt at landet nå styres i en helt annen retning enn da Bondevik II styrte sammen med Fremskrittspartiet i forrige periode. Der høyresiden hadde fokus på skattelette for dem som hadde mest fra før, er fokuset nå på hvordan vi kan skape mer fellesskap. Og vi lykkes. Også når det gjelder Forsvaret, følger Regjeringen opp ved å bevilge 31,5 milliarder kr i 2008. Man viderefører dermed et høyt budsjettnivå for Forsvaret. Alle dystre spådommer om at det kom til å bli lave forsvarsbudsjetter fra den rød-grønne regjeringen, der SV er med, er dermed nok en gang gjort til skamme. 98 pst. av langtidsbudsjettet vil dermed være oppfylt. Det er bra. Opposisjonen spriker også her i alle retninger. Mens Fremskrittspartiet vil øke rammeområde 8, som er Forsvaret, med 2 milliarder kr, har Høyre reelt plusset på 450 mill. kr. Kristelig Folkeparti og Venstre har på den andre siden kuttet henholdsvis 160 og 221,2 mill. kr i forhold til det Regjeringen har foreslått, og det som vil bli vedtatt her i kveld. Derfor kan vi si, i år som i fjor, at det er grunn til å slå fast at en borgerlig regjering nok ville landet omtrent der vi har landet – et budsjett vi mener er til å leve med. Regjeringen viderefører gjennom årets forsvarsbudsjett den planlagte omstillingen av Forsvaret, samtidig som vi fortsetter å følge opp Soria Moria-erklæringens ambisjoner for nordområdene og våre forpliktelser overfor FN og NATO. Forsvaret har igjen fått kontroll på økonomistyringen. Bedre økonomistyring, herunder innføring av nødvendige støttesystemer, har gitt styring. Samtidig erkjenner vi at det er utfordringer på driftssiden i 2008, og det vil kreve stramme prioriteringer. Dette bringer meg inn på langtidsutfordringen for Forsvaret, nemlig å få samsvar mellom Forsvarets struktur og finansielle rammer. Problemet er at det hele tiden har vært et gap mellom de opprinnelige forutsetningene i langtidsplanene og de faktiske, vedtatte budsjetter, uavhengig av hvem som har sittet i regjering. Jeg vil vise til både Forsvarspolitisk utvalg og forsvarssjefens anbefalinger, som peker på at denne budsjettutviklingen for Forsvaret vil bety en gradvis nedbygging og avvikling av Forsvaret som følge av synkende kjøpekraft. Av den grunn vil jeg understreke behovet for et langsiktig og forutsigbart økonomisk løft for Forsvaret dersom Norge fortsatt skal kunne ha handlefrihet til å møte et bredt spekter av utfordringer både nasjonalt og internasjonalt.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-11-27:
I Høyres alternative budsjett har vi prioritert investering i kunnskap, forskning, næringsliv og ikke minst infrastruktur. Regjeringspartiene velger bort disse prioriteringene. På samferdselssektoren har de rød-grønne det travelt, også her i dag, med å fortelle oss om en historisk satsing, og at de oppfyller NTP-rammene. Nei, dette er ingen satsing som får plass i historiebøkene. Snarere tvert imot. Bevilgningsnivået i forhold til BNP har gått ned de siste årene. Regjeringen følger heller ikke opp sitt eget NTP-vedtak. Her er det også store etterslep etter at tre av fire budsjetter er fremmet for Stortinget. Ja, faktisk er etterslepet på så mye som 800 mill. kr på vei og 1 milliard kr på bane. Dette er alvorlig nok, men det mest oppsiktsvekkende med samferdselspolitikken de siste tre årene er likevel ikke den manglende oppfølgingen av bevilgningslovnader, heller ikke at flere og flere veiprosjekter ikke er betalt av staten, men av brukerne. Nei, det mest alvorlige er den totale mangel på nytenkning innenfor sektoren. Jeg mer enn aner stor uenighet mellom regjeringspartiene også på dette området. Resultatet er i alle fall innovasjons- og nytenkningstørke. La oss ta et kjapt tilbakeblikk på da Høyre satt i regjering i forrige periode. På veisiden omorganiserte vi Statens vegvesen og skilte ut produksjonen i et eget selskap, Mesta. Vi frigjorde 800–900 mill. kr på årsbasis. Vi igangsatte OPS-prosjekter, som har gitt som resultat at vi realiserer store prosjekt på halve tiden i forhold til tradisjonell modell. Vi opprettet suksessbedriften Avinor. Vi omstrukturerte jernbanedriften, skilte ut godstransport og satte persontog ut på anbud – begge deler med stor suksess og til beste for brukerne. Jeg kunne gjort listen lengre. Vi var kommet godt i gang, men var på langt nær ferdig. Men etter regjeringsskiftet er det blitt dørgende stille på reform- og moderniseringsfronten innenfor samferdselssektoren. Dette inkluderer også Soria Moria-mantraet «prosjektfinansiering», som ingen i regjeringspartiene helt kunne forklare, og som de selv også ettertrykkelig har parkert, bokstavelig talt. I en verden med stadig teknologisk utvikling og nye krav til endringer og løsninger for også å utnytte ressursene bedre, tror vi i Høyre på nytenkning. Det er simpelthen ikke godt nok å stå på stedet hvil. Denne Regjeringen har selv definert seg på et hvileskjær når det gjelder forskning og høyere utdanning. Jeg vil hevde at den også står stille på et sidespor når det gjelder nytenkning og innovasjon innenfor samferdselssektoren.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
At helse- og omsorgsområdet er styrket, og at helse er budsjettvinneren, viser vi med den store satsingen som er gjort i budsjettet. Sykehusene har vært nevnt før i dag, og jeg vil derfor trekke fram et annet felt innen helse som også får sin satsing, nemlig rusfeltet. Regjeringen har lagt fram sin opptrappingsplan, som sikkert kommer til å bli diskutert mer i helsedebatten. Den viser at vi tar rusproblematikken på alvor. Det å ta grep når det gjelder alle slags rusmidler, er nødvendig. Siden det i dag foreligger en rapport fra SSB som viser at vi i Norge stadig drikker mer, bør vi ha god grunn til bekymring. Bruken av andre rusmidler øker også, og vi må ta nye grep for å forebygge. Men, så var det alle dem som allerede har sine problemer, og som trenger fellesskapets hjelp. Jeg vil nevne noen konkrete tiltak i budsjettet som er målrettede og i tråd med vår tanke om en sterk, offentlig satsing for svake grupper, om bedre bruk av ressurser og bedre organisering. Det foreslås 51 mill. kr til styrking av rusfeltet. Satsingen innenfor rus må skje på mange felt. Det er viktig at vi får økt behandlingskapasitet når det gjelder avrusing, bedre akuttbehandling for dem som trenger det, og at vi utvikler gode ambulante tjenester. 10 mill. kr går til økt behandlingskapasitet innenfor LAR. Det vil gi et tilbud til omtrent 100 nye pasienter, noe som vil bli et godt bidrag innenfor rusbehandlingen. I dag står folk og venter på behandling. 484 personer ventet i 2006, og dette tallet øker. De er motivert, de vil gjøre noe med problemet sitt, og økt bevilgning gir dem muligheten til å få et bedre tilbud. Jeg vil også nevne de tiltakene som skal settes i gang for barn av rusmiddelavhengige og psykisk syke foreldre. Barn av rusmiddelavhengige er en forsømt gruppe. Det er de svakeste av de svake, og er absolutt vårt ansvar. Vi vet at over 200 000 barn lever i familier som har problemer med rus, eller har psykisk syke foreldre. Risikoen er stor for at disse barna selv utvikler rusproblemer eller psykiske lidelser, og det er derfor bra at den rød-grønne regjeringen har tatt fatt i denne gruppen og setter inn tiltak. Det nasjonale kompetansenettverket under ledelse av Sørlandet sykehus vil være et viktig bidrag for å få mer kompetanse når det gjelder denne gruppen. De 5 mill. kr som er bevilget til formål rettet mot unger, er etterlengtet og vil sikkert bli godt utnyttet. Når jeg har tatt fram to felt i mitt innlegg, er det for å vise at det rød-grønne flertallet ønsker å satse på dem som ikke prater høyest eller maser mest – som barn, som unge og som rusmiddelavhengige. Vi vil heller bruke pengene på dem enn å gi skattelette. Det er solidaritet i praksis, det er å forebygge fattigdom, og det er å forebygge forskjeller.
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-11-27:
Kommuneøkonomien er løftet til et generelt høyere nivå etter den store innsprøytingen i 2006. Venstre er tilfreds med at penger til en viss grad har fulgt etter alle nye pålagte og dels øremerkede oppgaver for kommunene. Men i denne sammenheng er det også viktig å nevne at skatteinntektene har bidratt til den kanskje største økonomiske veksten for kommunene de siste årene. Vi ser at kommunene nå nyter godt av den nærings- og skattepolitikk som har vært ført over de siste årene. Samtidig er kommunene, på samme måte som befolkningen, sårbare for renteøkninger. Det er derfor en utfordring for Regjeringen å balansere hensynet til kommuneøkonomien opp mot hensynet til en generell, ansvarlig økonomisk politikk. Norsk økonomi er nå på kokepunktet, og Norges Bank har varslet en hyppigere økning av rentenivået. Bare for kommunesektoren innebærer 1 pst. renteøkning økte kostnader på minst 800 mill. kr. På tross av økte overføringer til kommunene har lærerdekningen i grunnskole og videregående skole ikke økt de siste årene. I den videregående skolen, med en sterk elevvekst, er dette alvorlig. Venstre vil derfor styrke fylkeskommunenes økonomi med 500 mill. kr i 2008 for å sikre nok lærere i den videregående skolen i framtiden. I tillegg har Venstre funnet plass til å videreføre ordningen med rentekompensasjon for skolebygg også i 2008. Denne ordningen vil komme både kommuner og fylkeskommuner til gode. Vi har et stort behov i dette landet for å bygge nye og friske skolebygg eller for å restaurere gamle og syke bygg. Det kan umulig være riktig at den viktigste ressursen vi har, våre barn og unge, de 10–13 viktigste årene av sitt liv skal være nødt til å oppholde seg i slike fullstendig nedslitte og forsømte skoleanlegg, som i tillegg har et helt uakseptabelt inneklima og dermed også gir helt uakseptable arbeids- og læringsforhold for lærere og elever. For Venstre er kvalitet i skolen viktig, og med det menes også kvalitet i skolen i de samiske områdene av landet. Her er det like viktig med kvalitet. Dette har jeg fokusert på utallige ganger i denne salen i løpet av disse to årene – dessverre for døve ører. Vi har svært store utfordringer når det gjelder utvikling av læremidler og lærebøker tilpasset Kunnskapsløftet Samisk. Det finnes ennå ikke en eneste lærebok som er tilpasset den nye reformen i grunnskolen. Dette er uverdig. Regjeringen ved kunnskapsministeren må snarest sikre at elever i de samiske områdene av landet som har krav på undervisning i og på samisk som er tilpasset Kunnskapsløftet Samisk, faktisk får det. Vilkårene for samiske lærebokforfattere og læremiddelprodusenter må forbedres. Slik situasjonen er i dag, er det den enkelte lærer som selv må stå for å tilpasse gamle, ofte eldgamle, læremidler til den nye reformen. Venstre tar dette på største alvor og har derfor for neste år satt av 5 mill. kr mer til dette formålet.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Først og fremst vil jeg sitere hva finansminister Kristin Halvorsen sa i innledningen til finanstalen den 5. oktober 2007 i Stortinget: Vår tids største utfordring er å bekjempe de menneskeskapte klimautslippene.Vår viktigste kapital når vi skal løse utfordringene, er kunnskap og alles arbeidsinnsats. Folk er vår viktigste formue.Våre verdier er å forme framtida i fellesskap og solidaritet med hverandre.» – Det var kloke ord, og det er faktisk de utfordringene vi står overfor. Landet er inne i en særdeles positiv økonomisk situasjon med høykonjunktur, og da er det også viktig å holde orden i økonomien. Spesielt viktig er det for eksportindustrien. Det er flere i jobb – mange tusen flere. Sysselsettingssituasjonen er helt unik for tiden. Det er under 2 pst. arbeidsledighet. Man må vel 20–25 år tilbake for å finne maken til det som skjer i dag. Det er virkelig høykonjunktur, spesielt i de sentrale strøk. Da er det viktig å holde orden på pengebruken. Så en tur innom samferdsel. Regjeringen innfrir løftene og målene i Nasjonal transportplan. Dette ser ut til å falle opposisjonen tungt for brystet. Dette klarte de aldri selv. Hvorfor klarte de det ikke? Jo, svaret er ganske enkelt. De var mest opptatt av skattelette til de rikeste, og med Fremskrittspartiet som støtteparti klarte de det. Resultatet ble bl.a. lave bevilgninger innenfor samferdsel over flere år. Det har ført til mangelfullt vedlikehold av jernbane, veier og ikke minst innenfor Fiskeri- og kystdepartementets område. Nå er bevilgningene til havner, fiskerihavner og farleder kommet opp på NTP-nivå. Det er en viktig og riktig satsing. Sjøveien er riksvei nr. 1. Det er også et politisk mål å oppnå en overføring av gods fra vei til sjø, ikke bare fra vei til bane. Investeringer i infrastrukturen for sjøtransport er et helt sentralt virkemiddel for å nå dette målet, og det satser denne regjeringen på. Vi holder det vi har lovet, både i NTP og ikke minst i Soria Moria-erklæringen. Vi innfrir bit for bit. Det handler om troverdighet, og det er det vi blir målt på. Det er viktig å ta hele landet i bruk. Da er det viktig med gode samferdselsløsninger. Gode samferdselsløsninger er gode rammebetingelser for bosetting og næringsliv. Til slutt: Når det gjelder debatten i dag, synes jeg det har vært ren klagesang fra opposisjonens side. Jeg tror de fleste i dette landet har det bra – jeg sa de fleste.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Ordføraren i Askvoll kommune, som også er leiar av Sogn og Fjordane Arbeidarparti, sa på lokalradioen i Sogn og Fjordane at ho har så små ressursar at ho ikkje har midlar til å utvikle kommunen slik at ein kan stanse ei negativ utvikling i folketalet. Dette er etter mitt syn eit bevis for at det ikkje er samsvar mellom det raud-grøne regimet sine hallelujarop om mykje pengar til kommunane, og det som er den reelle situasjonen rundt om i kommunane. Verkelegheita gjenspeglar seg i det som ordføraren og leiaren i Sogn og Fjordane Arbeidarparti seier og opplever i kvardagen. Ho og andre lokalpolitikarar er ikkje tente med festtaler om frie midlar. Ho, som andre, opplever at dei frie midlane som er lova, vert dregne inn att før dei kjem i kommunekassa. Her høyrer ein at sjølv leiaren i Sogn og Fjordane Arbeidarparti opplever den bitre verkelegheita, og ut frå det totale mediebiletet i fylket mitt er ho i godt selskap med sine politiske kollegaer frå det raud-grøne regimet. Folk flest både ser og opplever kvar dag det offentlege forfallet. Ein ser det på offentlege bygg og kyrkjer, og ikkje minst føler ein det på kroppen når ein køyrer bil på nedslitne vegar. Kvar er vallovnadene?Kvar er statsministeren sine fantasihender i helse- og omsorgssektoren?Kvar er samferdselsministeren sine gode vegar?Kor er vatnet i symjebassenga?Kva med innhaldet i skulen? Folk forventar og folk ventar på resultat av dei gode vallovnadene, noko dei ser svært lite av. No har eg ei oppfatning av at folk flest ser fram til 2009, for å få eit nytt politisk regime og for å få fart på landet. Folk ser dei godt styrte framstegspartikommunane, og vert gjennom dette styrkte i trua på at Framstegspartiet ved makta vil skape ein betre kvardag for folk flest i heile landet.
Saera Khan (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Arbeiderpartiet har høye mål når det gjelder bekjempelse av fattigdom. Jeg vil påstå at kampen for dem med minst i samfunnet går som en rød tråd gjennom Arbeiderpartiets historie. Kampen mot fattigdom er en viktig sak for den rød-grønne regjeringen og de rød-grønne partiene i Stortinget. Fattigdomstiltakene er økt med 1,6 milliarder kr i denne regjeringsperioden, og handlingsplanen mot fattigdom inneholder målrettede tiltak som videreføres og styrkes i statsbudsjettet for 2008. Styrkingen for neste år er på 336 mill. kr. Regjeringens mål i boligpolitikken er at de økonomiske virkemidlene skal bidra til at alle skal kunne bo trygt og godt. Virkemidlene er flere: Bostøtte, startlån og boligtilskudd er målrettede og viktige virkemidler i det boligsosiale arbeidet. Kommunene skal kunne benytte seg av disse virkemidlene på en helhetlig måte og legge til rette for at vanskeligstilte på boligmarkedet enklere skal kunne skaffe seg en egnet bolig. Bostøtte er viktig i kampen mot fattigdom. Gjennom Stortingets behandling av statsbudsjettet har et godt budsjett blitt enda bedre. En forenkling av reglene vil gi flere grupper med lav inntekt mulighet til å skaffe seg en passende og nøktern bolig, og mulighet til å bli boende der. Totalt økes bevilgningene faktisk med 30 mill. kr. I tillegg kommer 25 mill. kr til ytterligere styrking av rusfeltet i kommunenes rustiltak og nye plasser ved Tyrili. Statsbudsjettet er en ytterligere styrking av tiltakene for bekjempelse av fattigdom, og i løpet av tre år er innsatsen doblet. Fortsatt gjenstår mye arbeid, men ingen skal være i tvil om at Arbeiderpartiet fortsatt er sterkt opptatt av dem som har minst.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Det har vore ein lang og innhaldsrik debatt her i dag, der opposisjonen har gjort sitt beste både for å svartmåla og for å prøva å påpeika usemje innetter i Regjeringa. Til det er det å seia at det sjølvsagt er diskusjonar i Regjeringa. Vi er tre sjølvstendige parti med tre forskjellige partiprogram, og som brorparten av partia på Stortinget – eg kunna vel kanskje sagt alle med éitt unntak – prøver vi å halda det vi har skrive i programma våre. Vi i regjeringspartia er einige om dei store linene. Det har òg debatten her i dag vist. Vi er einige om kursendringa, og det viser seg ofte at Kristeleg Folkeparti og Venstre er einige med oss. Det er eg glad for. Høgre vil i mange samanhengar ha meir av det vi har foreslått. Dei kallar satsinga vår f.eks. på fornybar energi for puslete. Der er det faktisk ei dobling av det Høgre si eiga regjering foreslo. Dette vert å vera storkar i opposisjon og dverg i posisjon, spør du meg. Eit godt eksempel er redningstenesta. Det einaste den førre regjeringa klarte å få på plass frå vedtaket vart gjort våren 2002 til ho gjekk av hausten 2005, var vakt tilstades på Sola. Fasiten til Regjeringa vår er at Banak og Bodø er på plass, og neste år kjem Ørlandet, Rygge og Florø – fem basar på tre år mot den førre regjeringas eine base på tre år. Barnehus er også ein gjengangar. Dette gode SV-framlegget, som vi alle har slutta oss til 100 pst., vert framstilt som om Regjeringa ikkje leverer. Eg vil minna om at ingen barnehus vart etablerte under den førre regjeringa. No har vi starta i Bergen. Hamar kjem i desember. I tillegg er det gitt løyvingar til tre nye barnehus i 2008. Etter debatten i dag utkrystalliserer det seg at det er eitt parti som står att åleine med sine monopolpengar, Framstegspartiet. For det vert monopolpengar dersom det vert eit borgarleg samarbeid. Det er lagt merke til at Framstegspartiet ikkje har svart på statsministeren sitt spørsmål om kvar dei vil kutta dersom dei skal inn og regjera f.eks. med Høgre. Eg trur at Høgre er ansvarlege, at dei ikkje vil vika ein tomme og bruka meir enn handlingsregelen tilseier, og at dette står fast sjølv om regjeringsalternativet då fell til jorda. Eg synest at denne avklaringa frå Høgre er svært prisverdig. Eg håpar verkeleg at alle skuleelevar og foreldre har merka seg at Høgre faktisk vil ha kutt i ordninga med gratis læremiddel. Som eit godt innlegg i helsedebatten tek dei 100 mill. kr frå helseregionane. Dette skal vera med oss vidare. Når ein synleggjer slike innsparingar, må ein berre seia at ein kan forstå at Framstegspartiet ikkje har lyst til å synleggjera kutta sine. Men eg meiner at folk flest har eit rettmessig krav på å få greie på nettopp kva prioriteringar Framstegspartiet ønskjer.
André N. Skjelstad (Venstre), 2007-11-27:
Venstre vil understreke at deltakelse i arbeidslivet er et av de viktigste tiltakene for at den enkelte borger på egen hånd kan sikre seg og sin familie mot fattigdom og sosial ekskludering. Venstre er overrasket over at Regjeringen ikke legger mer vekt på yrkeshemmedes muligheter til å komme i arbeid. Vi har en uutnyttet ressurs i de mange menneskene med funksjonsnedsettelser som ikke kommer ut i arbeidslivet. Skal vi lykkes med velferdspolitikken, må vi få flere med. Derfor trenger vi ulike tiltak for å få flere tilbake i arbeid og tilrettelegge arbeidslivet på en slik måte at så mange som mulig kan delta. Framtidens velferdssystem vil avhenge av at vi som samfunn greier denne store oppgaven. Men det går en grense for hva man kan oppnå med arbeidslinjen. Særlig havner altfor mange kvinner i omsorgsyrker på uføretrygd etter mange år med tunge løft. Da er det som oftest for sent. Bedre tilrettelegging av arbeidsplasser for disse yrkesgruppene vil være avgjørende for å få ned sykefraværet. Det må skje på et mye tidligere tidspunkt enn det gjør i dag. Arbeidslinjen for alle vil etter Venstres mening ikke kunne fungere. Regjeringens forslag til kvalifiseringsprogram har mange gode intensjoner, slik vi har sett det skissert hittil, men det tar ikke tilstrekkelig hensyn til dem som ikke er i stand til å hjelpe seg selv. Her mener Venstre at en ordning med borgerlønn er bedre – en garantert minsteinntekt for alle, kombinert med en personlig plan som gir den enkelte mulighet til å ta kontroll over sitt eget liv og få en best mulig tilværelse. Det finnes en gruppe mennesker som faller utenfor sosiale ordninger. Det gjelder spesielt dem som betegnes som bostedsløse. Det finnes i dag rundt 5 000 mennesker som ikke har bosted. Mange av dem blir definert som uten boevne. De som i dag faller utenfor, har ofte komplekse og sammensatte problemer, og Venstre har tillit til at noe av denne problematikken kan møtes av en tredje sektor. Venstre vil derfor spesielt styrke overføringene til frivillige organisasjoner som har mulighet til å drive lavterskeltilbud, og som vet hvilken hjelp man må gi. Venstre ønsker å bidra til å få bostedsløse vekk fra gaten og gi dem et verdig tilbud. Dette er en gruppe mennesker som i liten grad forholder seg til det offentlige hjelpeapparatet. Det er derfor viktig at man hjelper dem på en best mulig måte og på en så ubyråkratisk måte som mulig. Venstre foreslår i sitt alternative budsjett å øke bevilgningene til frivillige organisasjoner for å styrke tiltakene for bostedsløse.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Avgifter, grensehandel og distriktspolitikk er tre ting som henger sammen. I dette tilfellet tenker jeg på de skyhøye avgiftene Norge har bl.a. på alkoholholdige drikkevarer. Ifølge tall fra Vin- og brennevinleverandørenes forening ble det fraktet mer enn 1 100 000 liter vin, brennevin, øl og sider over svenskegrensen til Norge. I tillegg kommer selvfølgelig kjøp fra andre land som f.eks. Danmark, Tyskland etc. samt taxfree-handel. For Hedmark fylkes del selges det mer vin og brennevin til nordmenn på svenske vinmonopol enn på de norske polutsalgene, og denne negative trenden for norsk næringsliv fortsetter å øke. Grunnen til dette er selvfølgelig at disse varene er billigere på svensk side. Tallene viser at mens det ble solgt 168 000 liter på de seks polutsalgene i Hedmark, ble det solgt ca 194 000 liter – altså 26 000 liter mer – på Systembolagets utsalg langs Hedmarks grense til hedmarkinger. På samme måte er det med de andre fylkene som grenser til Sverige. Grensehandelen øker og øker. Når man først er der, handler man selvfølgelig også andre varer som er billigere, men også varer til tilsvarende norsk prisleie. Det er jo så lettvint når man først er der. For ytterligere å øke handelen har NSB busser som går til det nye kjøpesenteret i Charlottenberg f.eks. Taperen er de norske butikkene, og dermed distriktene. Den ene butikken etter den andre forsvinner, og befolkningsgrunnlaget blir svekket. Selvfølgelig er ikke avgiftene alene med på å styre dette, men et viktig medvirkende moment er det. Derfor bør avgiftene på en del varer reduseres ganske kraftig, som alkohol og nikotin. En annen ting jeg ønsker å ta opp i dette innlegget, er satsingen på samferdsel. Når Norge går med et slikt gigantisk overskudd, burde det ikke være noe problem å løse i hvert fall noen av alle flaskehalsene vi har. I en artikkel i Østlendingen for noen år tilbake kunne vi lese at det ville ta 340 år med datidens tempo før rv. 3 i Hedmark ville ha en fullgod standard. Denne veien er sikkert ikke alene om et slikt tidsperspektiv – dessverre. I valgkampen 2005 reiste bl.a. Senterpartiet rundt og lovet penger til vei. I Hedmark ble det bl.a. lovet 100 mill. kr hvert år til rv. 3. Senterpartiet er nå i regjering. Senterpartiet har samferdselsministeren. Første budsjettår kom det ingenting. I år kommer det noen få kroner til rv. 3. Kanskje 340 år trengs med denne regjeringen for å løse bl.a. rv. 3s problemer.
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
«Den nordiske velferdsmodellen» har blitt et begrep innen statsvitenskapen. Noen av kjennetegnene er rettferdig fordelingspolitikk, sterke fagforeninger og en godt utbygd offentlig sektor der velferdstjenester er tilgjengelige for alle. Vi har utfordringer i Norge, som i alle andre land. Som politikere har vi et spesielt ansvar for å gripe fatt i de oppgaver som ligger framfor oss. Samtidig er Norge et av verdens aller beste land å bo i. Vi er heldige som er født akkurat her. Om jeg hadde kunnet velge et land å bli født i, ville Norge vært et usedvanlig bra valg. Vi ligger høyt på en rekke indikatorer, bl.a. innenfor helse. Det er det også viktig å snakke om, for å minne oss selv på det som er gjort riktig, og ta vare på det. Dessuten: Hvis ikke norske politikere kan formidle et optimistisk budskap, hvilke politikere skal da gjøre det? Statsbudsjettet for 2008 innebærer en ansvarlig økonomisk pengebruk. I tråd med handlingsregelen, som legger opp til å bruke litt mer penger i perioder med lavkonjunktur og økende arbeidsledighet og litt mindre penger når vi har høykonjunktur og arbeidsledigheten er synkende, legger Regjeringen opp til å bruke rundt 7 milliarder kr mindre enn om man skulle fulgt handlingsregelen helt bokstavelig. Dette er en ansvarlig økonomisk politikk som står i skarp kontrast til skremmebildene om «den røde fare», som vi ble møtt med i forkant av stortingsvalget i 2005. Jeg er glad for at styrket sykehusøkonomi er en av de viktigste satsingene i 2008-budsjettet. Sykehusbudsjettet styrkes reelt med nærmere 3,5 milliarder kr, fordelt mellom pasientbehandling og investeringer i utstyr og sykehusbygg. I tillegg styrkes spesialisthelsetjenesten med midler fra Opptrappingsplanen for psykisk helse og Opptrappingsplanen for rusfeltet. I filmen «Sicko» illustrerer Michael Moore hvor sterkt tanken om et offentlig helsevesen – der alle skal få den hjelpen de trenger, uavhengig av personlig økonomi og forsikringsordninger – står i alle vestlige land med unntak av USA. Jeg er glad for at Regjeringen satser på det offentlige helsevesenet – eller «sosialisert helse», som høyrekrefter skremmer med i USA. I tillegg til økte bevilgninger til sykehus har Regjeringen også satset på flere andre viktige politiske områder, bl.a. klima, velferd i kommunene og samferdsel. Spesielt glad er jeg for at bistanden til verdens fattige trappes ytterligere opp. Å være født i Norge forplikter. Hvis vi virkelig er opptatt av rettferdig fordeling, må vi også tenke globalt og prøve å bidra til å kunne gjøre noe også for dem som ble født i et annet land enn vårt eget.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Fra finansminister Kristin Halvorsen og andre representanter for den rød-grønne regjeringen, inklusiv statsminister Jens Stoltenberg, har vi i finansdebatten i dag hørt på selvskryt fra ende til annen. Hva denne regjeringen har fått til, sett med egne øyne, kan en knapt forestille seg. På område etter område er lovnadene fra Soria Moria oppfylt – i det minste delvis oppfylt – og en er på god vei til å komme i mål. At representantene for den rød-grønne regjeringen har skylapper på, vil nok de fleste grupper i landet påstå. Daglig kan vi lese i aviser fra hele landet at kommunene må kutte i tjenestetilbudet sitt neste år. Nyvalgte kommunestyrerepresentanter lurer nok på hva som virkelig foregår rundt om i de enkelte kommunene. Virkeligheten står i sterk kontrast til det som vi alle ble tutet ørene fulle med før valget, om den rød-grønne regjeringens formidable økte inntekter for kommunene. Folk flest har store problemer med å skjønne hvorfor den kommunale hverdag er så fullstendig annerledes enn det som ble forespeilet dem før valget. Eldreomsorgen i mange kommuner mangler mye. Tv viser stadig bilder der eldre blir stuet bort på rom som slettes ikke egner seg til formålet. Fremskrittspartiets forslag om lovpålagt standard på eldreomsorgen blir enkelt feid bort som helt uaktuelt. Uten øremerking av midler til eldreomsorgen vil vi nok få inn lignende bilder fra eldreomsorgen i lang tid ennå. Den rød-grønne regjeringen har mye større oppmerksomhet mot barnehageplasser enn mot de svakeste i samfunnet, som er de gamle som ikke lenger kan ta vare på seg selv. Einar Gerhardsens omtanke for dem som bygget landet, ser ikke ut til å bekymre dagens regjering i særlig grad. Kommunenes budsjetter er heller ikke store nok til å vedlikeholde kommunale veier, skoler og kirker. Forfallet er stort, og det blir verre og verre år for år. Sykehusene våre sliter med store underskudd, og mange sykehus har gammelt og umoderne utstyr. Mange mennesker står i sykehuskø. Det er ventelister for å få utført til dels enkle operasjoner, noe som igjen hindrer mange i å komme ut i arbeidslivet igjen i rimelig tid. I en tid hvor alle etterspør mer arbeidskraft, burde slike ventelister for lengst vært avskaffet. Størstedelen av den eksportrettede industrien ligger i distriktene. Mye av denne eksporten går på vei fra bedriftene mot deres markeder, i særdeleshet vår store fiske- og sjømateksport. Dårlige veier øker bedriftenes kostnader og fører med seg at konkurranseevnen minker. Med et overskudd på statsbudsjettet på over 350 milliarder kr i 2008 er det uforståelig at ikke Regjeringen nå bruker en større del av dette overskuddet på vedlikehold og utbygging av ny infrastruktur – en utbygging av infrastruktur som vil gjøre oss bedre rustet til å møte framtiden når oljealderen går mot slutten.
Tom Strømstad Olsen (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Vi hører fra mange kommuner at det er trangt økonomisk. Dette er en situasjon vi må ta og tar på fullt alvor. Noe av det mest nyttige vi kan gjøre i denne situasjonen, er å ikke bruke for mye penger slik at rentene blir påvirket i negativ retning og nye byrder derfor blir påført kommunene i økte rentekostnader. Det er klart det er fristende å bruke så mye penger som mulig av det vi har, men det straffer seg jo betydelig ved en senere anledning. Med unntak av Fremskrittspartiet er det bred enighet i Stortinget om å føre en ansvarlig økonomisk politikk. Det er også, som det tidligere er blitt påpekt i debatten, slik at i dårligere tider er det nødvendig å holde orden i økonomien. Dette blir ikke mindre viktig nå som det går godt med norsk økonomi. Regjeringen har siden regjeringsskiftet for to år siden tilført Kommune-Norge over 21 milliarder kr. Dette er en enorm inntektsvekst siden Erna Solberg styrte Kommune-Norge. Det er viktig for oss å sikre kommunene gode vilkår også i framtiden. Alternativet til en rød-grønn politikk for kommuneøkonomien fikk kommunene servert fra høyresiden fra 2001 til 2005. Dette er et alternativ som Kommune-Norge ikke vil prøve igjen. Mange politikere fra borgerlig side tar stadig vekk til orde for mer øremerking av penger til Kommune-Norge. Dette er en vei vi mener ikke er riktig å gå. Undersøkelser viser at kommunene er flinke til å bruke penger på det som er riktig for deres kommune. Det bygges barnehager, det satses på skole, og det satses på eldreomsorgen. Dette er helt i tråd med den politikken Regjeringen legger opp til. Det at vi har tillit til at kommunene sjøl kan styre pengene i sin kommune, er etter vår mening med på å styrke vårt demokratiske system. Vi i kommunalfraksjonen er selvsagt opptatt av kommunenes økonomi og ønsker at alle skal ha det godt økonomisk. Det er jo i kommunene velferden skapes og forvaltes. Er det skjevheter i inntektsgrunnlaget, skal og må dette rettes opp. Derfor er Sørheim-utvalgets innstilling svært viktig når det gjelder problemstillingene ute i kommunene. Når denne kommer til behandling i Stortinget, er det viktig at den får en bred og god behandling. Dette er et arbeid jeg ser fram til å jobbe med. Arbeiderpartiet er opptatt av at kommunene skal være gode velferdsprodusenter. Da er både størrelsen på pengesekken og fordelingen av innholdet viktig.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2007-11-27:
Finansministeren og flere rød-grønne politikere virker ganske frustrert over at deres gamle retorikk ikke passer på Høyres politikk. Flere har åpenbart nå oppdaget at Høyre ikke foreslår svære skattekutt for dem som har mest fra før, og heller ikke kutter i velferden. Tvert imot styrker Høyre velferden for dem som trenger det mest, og skatten senkes for helt vanlige lønnstakere. Det er ikke rart at angrepene på Høyres skatte- og velferdspolitikk virker ganske forvirrede. Kristin Halvorsen gjør et poeng av at Høyre ikke fjerner tre år med rød-grønne skatteskjerpelser i løpet av ett budsjettår, nemlig 2008. Samtidig hopper hun glatt over at SV nå har gått ut og garantert for det norske folk at de aksepterer om lag 15 av de 24 milliardene som Høyre fikk senket skattene med i løpet av forrige periode, mens Reidar Sandal med bred penn gjør et poeng ut av at Høyre skulle gi skattelettelse på 30 000 kr til dem som har mest fra før, i neste års statsbudsjett. Da har det åpenbart gått representanten Reidar Sandal hus forbi at det Høyre gjør, er å fjerne skatteskjerpelse som Regjeringen har fremmet for dem som investerer i små og mellomstore bedrifter, i norske arbeidsplasser. Det er en forskjell på å fjerne en skatteskjerpelse og det å foreslå store skattelettelser – selv om jeg er stolt av at Høyre ønsker en videre nedtrapping av formuesskatten – slik at vi legger til rette for små og mellomstore bedrifter. Men det jeg egentlig tok ordet for, var at rød-grønne politikere med statsministeren i spissen og flere statsråder i tur og orden har gått opp på talerstolen og gjort et kjempepoeng ut av at den rød-grønne regjeringen bevilger mer penger enn den borgerlige regjeringen gjorde til politi, til forskning, til miljø og til helt andre formål. Men har man ikke fått med seg at det i løpet av de tre siste årene har vært en økonomisk vekst som har bidratt til at man har fått 130 milliarder kr mer i skatteinntekter? Har man ikke fått med seg at det over de offentlige budsjettene er brukt 116 milliarder kr mer til ulike offentlige formål? Og legger man folketrygden til, er det over 130 milliarder kr mer som er brukt, nettopp fordi man har hatt høyere skatteinntekter. Det skulle da bare mangle at det ikke ble bevilget mer penger til ulike formål, når vi har hatt en så eventyrlig økonomisk vekst i dette landet. Det som derimot er det store paradokset, er at man ikke har fått mer ut av de pengene man har til disposisjon. Det er der man skal testes, og ikke på at man bevilger mer penger enn det som ble gjort for tre år siden. Det skulle bare mangle.
Bent Høie (Høyre), 2007-11-27:
Det var innlegget til representanten Hagebakken, lederen av kommunalkomiteen, som fikk meg til å ta ordet. Jeg er bekymret for at representanten Hagebakken de siste årene har brukt altfor mye tid på å springe mellom propagandaavdelingen på Youngstorget og Stortinget, og har hatt altfor liten tid til å reise rundt i Kommune-Norge og oppleve hvordan den virkelige verden er. For hans framstilling var at de nyvalgte lokalpolitikerne nå sitter rundt i landet og skal velge hvilke områder de skal prioritere og satse de ekstra pengene på. Sannheten er at en kan slå opp hvilken som helst lokalavis i dette landet hvilken som helst dag og få en beskrivelse av kommunestyrer som i disse dager sitter og prøver å finne kutt som rammer minst mulig. Men det er vanskelig. Skoler legges ned, eldreomsorgen kuttes det i, og som KS sier: Kommuneopplegget for 2008 innebærer egentlig en lavere vekst enn i budsjettene fra Erna Solberg. Og det er helt riktig. Kommuneopplegget for 2008 er det andre opplegget på to år fra denne regjeringen som innebærer en reell reduksjon i kommunenes frie inntekter, og det begynner nå å svi. Finansministeren kan slå opp på side 75 i nasjonalbudsjettet og lese dette selv. Situasjonen nå er at Regjeringens medlemmer drar land og strand rundt og lover mer og mer på vegne av Kommune-Norge og skaper en forventningskrise. Det bør være på tide at både finansministeren og kommunalministeren faktisk står opp sammen med ordførerne og sier at ja, det kommuneopplegget som vi har hatt nå i 2007, og det kommuneopplegget som vi legger for 2008, er nøkterne, stramme opplegg som krever omstilling og effektivisering. Hadde kommunalministeren og finansministeren gjort det, hadde de faktisk gjort den tøffe jobben som de har satt landets lokalpolitikere til å gjøre, mye lettere. Men det som Regjeringen gjør, er at den legger en ekstra bør til denne lasten ved at de bare i løpet av de siste to–tre månedene har lovet på vegne av Kommune-Norge mer til kultur, mer til bibliotek, mer til rehabilitering, mer til idretten, mer til de rusavhengige, mer til høyere sosialhjelpsatser, mer til boligløse, mer til eldreomsorg, mer til kirkebygg og ikke minst mer til «verdens beste» skole. Dette skaper en situasjon der landets nyvalgte lokalpolitikere blir sittende igjen med svarteper, og på lang sikt er det lokaldemokratiet som taper.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-11-27:
Det går vel mot slutten, men noen innlegg fra de rød-grønnes side er det verdt å kommentere. Jeg ser at Rolf Terje Klungland har tegnet seg igjen, så da kan jeg jo benytte anledningen til å gi ham en liten visitt med tanke på hans egenattest for sittende regjering – det var vel ikke en eneste feil å se hos den. Den har gjort alt perfekt, i motsetning til forrige regjering, hvor alt var galt. Det var, som Klungland sa da de ikke-sosialistiske budsjettalternativene skulle beskrives, småkårsfolkene som skulle betale de rikes skattelette. Da må jeg nesten spørre representanten Klungland: Hvorfor kutter den rød-grønne regjeringen og flertallet her tiden man kan motta attføringspenger, med tre måneder? Er det for å bygge oppunder de rike, eller er det for å bygge oppunder de fattige man gjør det? Og hvorfor er det slik at barnehagesatsene for dem som har dårligst råd, ifølge SSB har gått opp 20 pst. det siste året? Er det for å bygge oppunder de fattige, eller er det for å bygge oppunder de rike at Regjeringen har ført en politikk som gjør dette mulig? Og hvorfor er det slik at det flertallet Rolf Terje Klungland representerer her i salen, har funnet det nødvendig å bygge oppunder bostøtten for å kunne heve hodet lite grann, etter det Klungland selv fikk høre i høringene knyttet til dette budsjettet? Jeg synes at denne milliarddebatten, som også Klungland gjerne tar del i, som går på at denne regjeringen satser så og så mange flere milliarder enn den forrige regjeringen, er utrolig haltende. Se på tallene som Regjeringen selv presenterer i budsjettet. Da vil man se at i regnskapet for 2005 hadde Bondevik II-regjeringen 650 milliarder kr til disposisjon – det var det man brukte. Denne regjeringen har for neste år nesten 780 milliarder kr, altså en økning på 130 milliarder kr. Så da vil jeg spørre representanten Klungland: Med 130 milliarder kr mer, synes han at de fattige har fått den delen av den økningen som de fortjener?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Når vi nå har skrevet våre merknader og holdt våre jammertaler og det endelig er tid for juleferie – unnskyld, jeg har visst fått tak i et manuskript fra Fremskrittspartiet. Grunnen til at jeg har behov for å ta ordet nå på slutten, er representanten Gitmarks innlegg tidligere i dag. Jeg må innrømme at jeg er skuffet over Høyres representant fra Vest-Agder. Det er kanskje ikke så overraskende, i og med at han er Høyre-mann, men det er ikke det som skuffer meg. Det som skuffer meg, er at representanten sammen med Fremskrittspartiets Åse Schmidt en gang i året er ute i media i Agder og klager på at Arbeiderpartiets representanter ikke har gjennomslag i Stortinget for lokale saker. Vel, kan en forlange av en kollega at slike uttalelser også forplikter? Hvor er Gitmarks og Schmidts innsats for å endre tildelingen av forskningsstipender til universitetene? Arbeiderpartiets representanter fra Agder har allerede tatt initiativet til å gjøre noe med det. Hvor er veien som Gitmark fra Høyre lovet Hamresanden Vel i går? Hvor er bevilgningene til ny Vågsbygd-vei, som Gitmark har lovet Kristiansands innbyggere, og hvorfor har ikke engang representanten fra Vest-Agder Høyre fått lov til å støtte at vi igjen skal få sovevogn fra Kristiansand? Gitmark må snart bevise at han gjør noe. I alle fall må han slutte å opptre som opposisjonens spradebasse. Hvorfor kutter vi så i attføring? Jo, fordi vi skal ha folk i arbeid. Det største skillet i Norge – det er til representanten Syversen, forresten – er mellom dem som har arbeid, og dem som ikke har det. Derfor kommer vi med tiltak som skal gjøre at folk kommer i arbeid. Barnehageprisen har vi holdt på det nivået den var på i fjor, og vi ønsker å sette ned barnehageprisene. Vi tar det i rekke og rad. Bostøtte er det mest målrettete virkemidlet vi har for å hjelpe dem som står svakest. Jeg tror Syversen heller bør gå gjennom sine momsøkninger, sine økninger på søtsaker, f.eks. drikke til barn på lørdagskvelden og sånne ting, før han kritiserer Arbeiderpartiet.