Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-05-31:
Det er bred politisk enighet om at Norge må delta i fredsoperasjonene på Balkan. I inneværende år er vårt største bidrag knyttet til den NATO-ledede internasjonale fredsstyrken i Kosovo, KFOR. Norge stiller her med en forsterket mekanisert infanteribataljon på i overkant av 1 200 personell. I forhold til Norges folketall er dette et meget solid bidrag sammenlignet med de fleste, for ikke å si alle andre land. Den 13. april i år debatterte Stortinget Forsvarets deltakelse i internasjonale operasjoner. Der framkom de viktigste argumentene for Norges deltakelse i slike operasjoner. Jeg skal ikke gjenta argumentene her og nå, men nøye meg med å henvise til mitt innlegg i nevnte stortingsdebatt. Kostnadene ved vår deltakelse i internasjonale operasjoner er meget betydelige. Stortinget har lagt til grunn at bevilgningene til slike operasjoner skal skje utenom forsvarsrammen. De årlige utgiftene løper normalt opp i om lag 1,5-2 milliarder kr. Budsjettmessig er dette en stor utfordring. Etter forslag fra regjeringen Bondevik vedtok Stortinget i fjor høst en bevilgning til internasjonale operasjoner i 2000-budsjettet på 860 mill. kr som var forutsatt å dekke utgiftene for om lag første halvår. Forslaget var basert på anslag utarbeidet av Forsvaret. Usikkerheten om omfanget av vårt engasjement i annet halvår var hovedgrunnen til at det opprinnelig ikke ble foreslått bevilgninger for mer enn første halvår. Et beløp tilsvarende forventet bevilgningsbehov for annet halvår var imidlertid avsatt på Ymse-posten. Nå viser det seg at for å kunne videreføre vårt nåværende engasjement på Balkan ut året, vil det være behov for en tilleggsbevilgning på nærmere 1,3 milliarder kr. Det er betydelig mer enn det som var mulig å forutse da budsjettet for 2000 ble utarbeidet høsten 1999. Dermed løper de totale kostnadene for vår deltakelse i internasjonale operasjoner i 2000 opp i hele 2 149 mill. kr, hvorav 1 786 mill. kr gjelder KFOR. Av beløpet til KFOR brukes 440 mill. kr til opplæring i Norge, 290 mill. kr til anskaffelser og resten, 1 056 mill. kr, til drift i operasjonsområdet. Det gis i proposisjonen en kort, nærmest stikkordmessig forklaring på de økte utgiftene. Det er vanskelig å vurdere holdbarheten i den gitte forklaringen. Det må imidlertid være lov å uttrykke en viss forundring over at det har vært mulig å undervurdere kostnadene ved KFOR-engasjementet så vidt sterkt. Vel har KFOR-operasjonen et skarpere preg enn tidligere operasjoner, f.eks. SFOR, men noe mer treffsikre anslag burde det vært mulig å framskaffe på et tidligere tidspunkt. Det er viktig at Stortinget får seg forelagt så sikre kostnadsanslag som mulig når det inviteres til å fatte viktige beslutninger, hva enten det gjelder store investeringer eller, som i dette tilfellet, deltakelse i fredsoperasjoner. Senterpartiet mener at vi må stå ved de forpliktelsene Norge har påtatt seg når det gjelder deltakelse i KFOR-operasjonene. Vi støtter derfor forslaget om en tilleggsbevilgning på 1 289 mill. kr. Regjeringen har i revidert nasjonalbudsjett foreslått hvordan de økte utgiftene, bl.a. til KFOR, skal dekkes inn. Blant annet foreslås forsvarsrammen redusert med 500 mill. kr. Jeg ønsker ikke å forskuttere Senterpartiets standpunkt hva gjelder inndekning. Det får vi komme tilbake til når revidert nasjonalbudsjett skal behandles senere i vår. I de siste dagene er spørsmålet om et nytt norsk engasjement i Libanon brakt på bane. Utenriksminister Thorbjørn Jagland skal ha tatt initiativ til et slikt engasjement under NATOs utenriksministermøte i Firenze i forrige uke. Han skal ha gått langt i å love norsk deltakelse i en forsterkning av UNIFIL. Hvis dette skulle bli fremmet som et konkret forslag overfor Stortinget, får vi komme tilbake til saken da. Men som min umiddelbare og foreløpige reaksjon vil jeg si at det ikke er realistisk å legge til grunn en økning av bevilgningene til internasjonale operasjoner utover de vel 2,1 milliarder kr vi bruker i år. Det vil også være svært problematisk å skaffe nødvendig kvalifisert personell. Norge bør dessuten kunne sies å ha tatt sin del av oppgavene i Libanon, hvor vi hadde et over 20-årig sammenhengende nærvær fram til november 1998. Om lag 25 000 nordmenn har i årenes løp deltatt i UNIFIL-styrkene. Nå bør andre land kunne ta sin tørn i Libanon. Jeg er enig i at det kan være behov for en forsterket FN-innsats i Libanon etter at israelerne nylig trakk seg tilbake etter 22 års okkupasjon. Norge bør nå konsentrere sin deltakelse i internasjonale operasjoner først og fremst til Balkan og sørge for at vi gjør en best mulig innsats der.