Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-03:
Det er en stor diskusjon langs kysten om kongekrabben er en ressurs eller et problem. Etter høringer vi har hatt om denne saken, er det tydelig at det er veldig delte oppfatninger om det. Noen ser på kongekrabben som en pest og en plage som burde vært ryddet ut, mens andre ser den som en mulighet til å skape ny virksomhet og ny næringsutvikling langs kysten. Komiteen har, som det vil framgå av innstillingen, mange merknader i denne saken. I og med at det er et såpass nytt område, en ny art, er det også tydelig, hvis man ser på innstillingen, at komiteen på en måte er litt på leting etter hva man egentlig vil med kongekrabben framover. Jeg skal referere kort til hva flertallet i komiteen går inn for - i det vesentlige. For det første har vi valgt å skille ut en egen sone der vi ønsker å forvalte kongekrabben. Det er øst for Nordkapp, for å ta det litt grovt, og fram til russergrensen. I dette området ønsker vi å ha forvaltning av kongekrabben, fordi man ser på det som en mulighet til å skape næringsutvikling langs kysten i dette området, som er et næringsfattig område fra før. Dessuten vet vi at det også er et sterkt ønske fra foredlingsindustrien og blant dem som produserer mat, og den som serverer mat, at man tar vare på denne ressursen. En utfordring som vi har møtt, er: Hvem er det som skal få lov å delta i denne fangsten? Det er et stridsspørsmål som vi har merket godt i høringene. Flertallet i komiteen mener at de som i dag deltar i kongekrabbefangst, skal få fortsette med det. I tillegg åpner vi for at båter på under 11 meter som hører til sonen, skal få lov å delta i fangsten. Begrunnelsen for det er for det første at det er mye fjordfiske her, og båter på under 11 meter er godt egnet for den type fangst, og er også de som opplever utfordringene med kongekrabben. En annen diskusjon har vært om vi skal ha bestandsmål for kongekrabbe. Her har komiteen kommet fram til at vi ikke ønsker det, rett og slett fordi vi ennå har for lite kunnskap om det, og at det er noe vi må vurdere om kanskje tre til fem år - om vi da har nok kunnskap til at vi kan sette eksakte bestandsmål for denne arten. Når det gjelder forvaltningen av den, tror vi at det er en type beslutning som kan ligge til det regionale nivået. Vi vet at i dag ligger forvaltning av denne type ressurser på et nasjonalt nivå. Men dette er såpass klart avgrenset til Øst-Finnmark, at vi mener at framtidig forvaltning av kongekrabben gjerne kan forvaltes på regionalt nivå. Når det gjelder verdiskapingen, vet vi at den i dag er på mellom 60 mill. kr og 80 mill. kr. Det høres ikke så mye ut, men for Øst-Finnmark er det et vesentlig beløp. Det har ført til at det er flere bedrifter på land som har kommet i gang med produksjon og foredling av kongekrabbe. Derfor er det viktig at man har en leveringsplikt som gjør at disse landanleggene får tilgang til ressursen. Derfor er flertallet i komiteen opptatt av at denne leveringsplikten skal være streng, men vi ser at det kan gis unntak i helt spesielle tilfeller. Helt til slutt har vi den sonen der man ikke skal forvalte kongekrabbe. Hva gjør vi med den? Det finnes jo også kongekrabbe vest for Nordkapp og også nord for området. Her ønsker de fleste i komiteen at vi skal komme i gang med det som kalles desimeringsfangst, så raskt som mulig. Det betyr at man setter i gang med et fiske som gjør at man faktisk prøver å utrydde kongekrabben utenfor forvaltningssonen. Det er en veldig krevende jobb å få til det. Men det er helt nødvendig for at den ikke skal spre seg videre nedover kysten, og skape problemer for fiskerne som driver der. Derfor ønsker komiteen at Regjeringen så raskt som mulig finner ressurser til at man kan sette i gang desimeringsfangst av kongekrabben.