Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2010-06-16:
Kommunene har en særstilling i Norge når det gjelder å sikre at de grunnleggende rettighetene i samfunnet faktisk blir oppfylt. Hvis vi ikke har en stabil, forutsigbar og tilstrekkelig ramme som sikrer at vi kan utføre de oppgavene vi skal gjøre i fellesskap, og som er lagt til kommunal sektor, vil ikke innbyggerne få rettighetene sine oppfylt. Sett fra en kommunepolitikers synsvinkel vil det nok aldri bli så store overføringer at alle de politiske visjonene man har når man går inn i et kommunestyre i Norge, blir oppfylt. Det er bra, og det er riktig. Man skal ha ambisjoner for å utvikle samfunnet videre. Men fra den rød-grønne regjeringens side er kommuneøkonomien prioritert, den er styrket kraftig både i den forrige perioden, og den videreføres i denne perioden – så kontrasten til den forrige regjeringen er veldig skarp. Det er et helt bevisst valg. Man gir tillit til lokale folkevalgte, man erkjenner at samfunnets kritiske oppgaver og funksjoner ligger på grunnplanet i landets kommuner. En robust kommuneøkonomi er viktig for å kunne nå de ambisjonene vi har om trygghet og sikkerhet for alle. Barn skal kunne vokse opp i gode og trygge omgivelser, hvor de skal få utvikle evnene sine fullt ut. Eldre skal oppleve en trygg alderdom. Vi har økt kommuneøkonomien for å gjøre det mulig for våre lokalpolitikere å prioritere barns levekår. Det handler om barnehager og en god skole hvor elevene får brukt sin kunnskap, det handler om et barnevern som har ressurser, og ikke minst kompetanse nok, til å hjelpe barn og familier som har behov for hjelp – tidlig, før problemene blir store og uhåndterlige. Tilliten til at våre lokale folkevalgte foretar gode prioriteringer lokalt til beste for innbyggerne i sine kommuner, med kunnskap om sin kommune, er grunnlaget for å beholde størstedelen av overføringene innen den frie rammen. Det er vesentlig at de er frie, så vi har de lokale mulighetene. Skal vi lykkes med oppgavene våre som folkevalgte, er en god skole, av høy kvalitet, grunnlaget for samfunnsbyggingen framover. Prioritering av leseferdigheter er en av de viktigste oppgavene. Kommunenes evne til å levere grunnleggende tjenester er det som forebygger sosiale forskjeller i landet. Vi vet at manglende leseferdigheter gir mennesker problemer som de har med seg hele livet. Vi har hatt endring i inntektssystemet, og nå endring i kostnadsnøklene for kommunene, for å sikre at ressursene vi har, fordeles i forhold til de oppgavene vi nå har lagt til det kommunale nivået. Landet vårt er heldigvis i kontinuerlig endring. Det må vi følge opp med justeringer, både på inntektssiden og når det gjelder kostnadsdekningen. Her i huset har vi en tendens til å jobbe med våre områder, men vi jobber heldigvis med hele det politiske bildet, hele tiden. Som medlemmer i arbeids- og sosialkomiteen jobber vi daglig med de utfordringene som arbeidsledighet, uførhet, lav inntekt og sosiale forskjeller i samfunnet bringer med seg. Hvis vi skal kunne lykkes med oppgavene i vår komité, er vi avhengige av at det kommunale nivået har tilstrekkelige rammer. Det er tross alt i kommunene barna har lært seg å lese og skrive, og det er i kommunene det forebyggende helsearbeidet gjennomføres. Det er der den tidlige innsatsen gjennomføres. Forebyggende arbeid er samfunnsøkonomisk, men ikke minst menneskelig, viktig og riktig. Dette arbeidet må vi utføre der folk bor, og det er i våre egne kommuner. Sterk og forutsigbar kommuneøkonomi er en vinn-vinn-situasjon. Det handler om at det er godt for enkeltmennesket, godt for næringslivet og godt for samfunnet. Skal vi kunne gjøre noe med de andre store budsjettene vi behandler i denne salen, er vi nødt til å sikre at kommuneøkonomien er stabil og robust.