Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-03-09:
Først vil jeg ta opp de forslagene som Fremskrittspartiet har fremmet enten alene eller sammen med andre partier. Når det gjelder saksordførerens innlegg, vil jeg bare si at jeg synes det er imponerende at saksordføreren har fått med seg at kua melker sju dager i uken. Det har vi fått høre noen ganger fra saksordføreren i denne saken. Utover det finner jeg ingen grunn til å kommentere påstandene i saksordførerens innlegg, mange på sviktende grunnlag, om forslagsstillernes forslag. Selv om det fortsatt er tidlig i debatten, tror jeg at jeg skal begynne med å konkludere. Etter debatten i dag står vi igjen med følgende resultat: Flertallet er ikke villig til å bidra til økt konkurranse i meierisektoren. Flertallet er ikke villig til å bidra med løsninger som kan gi Q-meieriene og Synnøve Finden langsiktighet i driften. Flertallet er ikke villig til å igangsette en rask og effektiv taksering av Tine, og flertallet ser ikke det kritiske i at Tine som kommersiell aktør også er markedsregulator. Dette er en trist dag både for norske forbrukere og for alle som vet at konkurranse bringer verden fremover og gir oss som forbrukere bedre og rimeligere tilbud i butikkhyllene. Det må også være et tankekors for flertallet at enkelte av utfordrerne har sagt at hvis det ikke blir endringer i rammevilkårene, må de innstille driften. Det er grunn til å spørre om flertallet i denne saken virkelig vil tilbake til den tiden da det kun var én stor aktør i meierimarkedet. Det er grunn til å stille spørsmål ved om flertallet virkelig mener at den konkurransen som vi har hatt på dette området, ikke har ført til at Tine har måttet skjerpe seg og forbedre seg selv og sine produkter. Svarene på disse spørsmålene burde være enkle, men det er grunn til å stille dem når man leser flertallets innstilling. Det å stille seg positiv til konkurranse innen denne sektoren, noe som flertallet gjør, er ikke det samme som å bidra til konkurranse. Da må man handle aktivt, og man må justere virkemidlene etter som situasjonen utvikler seg. Det har lenge vært betydelig støy rundt rammevilkårene til meierisektoren, og selskapene varsler at dette vil fortsette dersom Stortinget ikke endrer en del av rammevilkårene. Da fortsetter vi å stå på stedet hvil, og Stortinget synliggjør sin manglende vilje til å bidra til økt konkurranse innen denne sektoren. Kanskje får stortingsflertallet det slik som de vil, at noen av utfordrerne går dukken, slik at Tines markedsandeler igjen kommer tilbake til gamle høyder. Det er grunn til å minne om at det under høringen tydelig kom frem at det snart lyser et rødt lys for enkelte av selskapene. Synnøve Finden har lenge krevd at det blir gjennomført en taksering av Tine. Dette har blitt trenert på politisk hold fra landbruksmyndighetene, og det er usikkert når en slik taksering kan gjennomføres. Til tross for at Synnøve Finden har fått støtte for sitt syn, både fra ekspertutredninger og i rettsapparatet, har ikke dette gjort noe særlig inntrykk på landbruksmyndighetene. Det har tatt usedvanlig lang tid for Landbruks- og matdepartementet å få satt i gang denne takseringen. Det er åpenbart at det er instanser i samfunnet som er kompetente til å foreta en slik taksering. Etter at den nye markedsordningen ble innført i 2004, har det vært betydelig støy rundt ordningen. Det er nå på tide å gjøre endringer som bedrer ordningen. Derfor har Fremskrittspartiet foreslått at det nedsettes et nytt utvalg som skal se nærmere på de erfaringene man har gjort, og komme med forslag til justeringer. Det må ses nærmere på følgende forhold: kapitalgrunnlag og avkastningskrav for Tine, likeverdige geografiske ordninger, feil som er gjort i prisutredningsordningen, forutsigbare avgifter og tilskudd i sektoren, og hvem som skal ha ansvaret for markedsreguleringsordningen. Jeg mener at denne saken også er tragisk for norske bønder. I dag er norske bønder helt fratatt mulighet for konkurranse om produktene deres. Dette er helt i strid med vanlig forretningsmessig tenkning. Alle produsenter ønsker seg at det er flere som konkurrerer om å få tak i produktene deres. På den måten blir produsentene sterke og kan ta mer ut av markedet. I stedet opererer norske bønder i et monopolistisk marked, der det kun er én avtaker for deres melk og til og med en statlig fastsatt pris. Dette er et fullstendig sosialistisk, gjennomregulert system, som ikke hører hjemme i et moderne samfunn.