trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Jeg mener at det er veldig bra at alle partier i Stortinget nå er opptatt av å styrke skolen, at det er en diskusjon om det, og at alle partier mener at en viktig del av det er å styrke lærerrollen. Det er ikke noe nytt fra Arbeiderpartiets side. Men vi er altså et parti som ikke alltid har tenkt alle de tanker vi har tenkt å tenke, så vi har tenkt å tenke nye tanker i dialog med bl.a. skolens folk om hvordan vi bl.a. skal få til en bedre og styrket lærerrolle. Vi gjorde ting tidligere. Blant annet utvidet vi lærerutdanningen fra tre til fire år. Vi hadde et lønnsløft for lærere. Men det er åpenbart at de tingene vi har gjort, ikke er tilstrekkelige, så vi må gjøre noe mer og noe nytt. Da trenger vi en diskusjon om det. Det vi er i gang med, er for det første en runde på hvordan vi kan styrke lærerutdanningen. Her er det tre forslag som i hvert fall mange mener er gode. Det ene er mer praksis. Jeg traff selv en lærer som egentlig var overrasket over hvor lite han visste om skolen - etter fire år på lærerskolen. Det andre er mer spesialisering og fordypning. Vi vurderer nå et forslag om å innføre krav om 60 studiepoeng i fagene norsk og matematikk for allmennlærere for å styrke kvaliteten i de fagene. Det er også muligheter for mer pedagogisk læring - altså pedagogikk - fordi det simpelthen er viktig å være god til å lære bort. Det er blant de tingene vi ser på når det gjelder lærerutdanningen. Etter- og videreutdanningen skal styrkes. Vi har brukt opp mot 400 mill. kr ekstra i året som en oppfølging av Kunnskapsløftet. Det var Venstre og Arbeiderpartiet - og alle de andre partiene - enige om. Det er altså en styrking. Det som er spørsmålet, er om vi trenger mer kompetansegivende formell etter- og videreutdanning og færre korte kurs. Vel, da ser vi på det. Jeg mener det er mange gode forslag - mye skjer - og vi må følge opp og iverksette dem. Én ting vi må unngå, er å svartmale situasjonen i skolen, for det er ingen som har lyst til å begynne i en skole som framstilles som dårligere enn den er. Det er veldig mye bra i norsk skole. Mange barn lærer veldig mye. Den utjevner sosiale forskjeller. Mye er godt i norsk skole, men den har mangler.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Regjeringen er åpen for å diskutere og fremme forslag om hvordan vi kan styrke lærerutdanningen og rekrutteringen til lærerutdanningen, men jeg kan ikke gå inn for eller gå imot et forslag fra Venstre jeg ikke har sett. Denne regjeringen er opptatt av å styrke lærerutdanningen og rekrutteringen til læreryrket. Vi er i gang med viktige ting, bl.a. når det gjelder etter- og videreutdanning av lærere og en endring av innholdet i lærerutdanningen. Jeg nevnte tre konkrete forslag om hvordan det kan gjøres. Nøkkelen er at kommunene har nok penger. Heldigvis ser vi av de tallene for bruk av penger på skole som vi nå har fått på bordet, at kommunenes innsats i skolen har økt med omtrent 2,5 milliarder kr fra 2006 til 2007. Det er viktig for rekruttering av lærere, og det er et resultat av at vi fikk en regjering som valgte å bruke penger på fellesskapet, på skole, framfor skattelette. Også norske lærere er tjent med at vi har det ideologiske veivalget som styrende for politikken - og ikke fortsatt skattelettepolitikk.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Det som er viktig, er at vi gjennomfører disse tiltakene. Det som er nytt, er at det faktisk blir fulgt opp. Det har lenge vært snakket om flere timer i skolen - nå kommer det fem ekstra timer. Det er en konkret oppfølging av et gammelt løfte. Vi er opptatt av å styrke lærerrollen. Vi ser at noen av de reformene vi har hatt tidligere - ikke minst drevet fram av den forrige regjeringen - har bidratt til å svekke de faste rammene rundt undervisningen. Mange lærere og mange skoleforskere forteller oss at det at man ikke lenger har en identitet i og en tilhørighet til klassen, svekker lærerens rolle og svekker forutsigbarheten i undervisningen. Nå drøfter vi med skolens folk og med skoleforskere hvordan vi kan gjeninnføre stabile og noe fastere rammer rundt undervisningen. Det vil være nytt, og det vil være viktig for norske elever.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
For det første er jeg veldig enig i at de oppslagene som har vært i Aftenposten, er veldig tankevekkende. Forutsatt at det er en riktig beskrivelse av de faktiske forhold, er det slik at en fireårig lærerutdanning i praksis er treårig, fordi mye av tiden går med til andre ting og lite er effektiv læring. Noe av bakgrunnen for den store kvalitetsreformen i høyere utdanning og universiteter vi innførte for noen år siden, var nettopp at studentene skulle ha tettere oppfølging, mer effektiv undervisning og en bedre progresjon. Jeg mener at dette er ting vi også må følge opp i forbindelse med lærerutdanningen. Vi kommer med en stortingsmelding om lærerutdanningen, nettopp fordi vi ønsker at det skal være et mer reelt innhold og en raskere og bedre læring i lærerutdanningen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Jeg er enig i at det er viktig å se på ungdomsskolen, men da vil jeg dele et dilemma med representanten Eriksen som jeg mener hele Stortinget og Regjeringen står overfor. Det ene er ønsket om å gjøre noe i skolen, endre ting når vi ser at det er noe som ikke fungerer akkurat slik det skal. Men det andre er at skolefolk og forskere forteller oss veldig entydig - og dette er veldig riktig - at de ikke vil ha flere store reformer, de vil ikke ha et nytt sett av nye læreplaner. De fikk læreplaner på 1990-tallet, og de fikk nye læreplaner nå i Kunnskapsløftet. Så det har vært store reformer som har skapt mangel på forutsigbarhet og stabilitet i skolen. Vi må altså greie å gjøre endringer uten å bryte opp for mye av det som er, for det i seg selv er et problem. Derfor har vi ingen planer om å lage nye læreplaner. Vi legger til grunn de læreplanene som ble vedtatt for få år siden, på godt og ondt. Det vi jobber med, er å se om vi kan lage faglige veiledere i tillegg til læreplanene, slik at vi kan gi noen tydelige signaler om hva som skal prioriteres, og hvordan det skal organiseres basert på de gitte læreplanene. Innholdet i ungdomsskolen er en del av de tingene vi skal se på, men vi kommer til å legge til grunn den læreplanen den forrige regjeringen la fram.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Generelt vil jeg bare si at enhver etat vil alltid kunne føre i marken gode argumenter for mer bevilgninger til det området etaten forvalter. Det er forholdsvis åpenbart. Når det gjelder det konkrete spørsmålet om hva slags type planer som foreligger eller skal ha foreligget i de ulike transportetatene, kjenner ikke jeg til det utover at det har kommet et skriftlig spørsmål til samferdselsministeren om det. Jeg tror hun får redegjøre for den prosessen internt i notatene. Så får hun svare på det der. I tillegg er det slik at hele transportplanen skal legges fram for Stortinget i desember. Da får Stortinget all mulig anledning til å stille spørsmål om det ene og det andre, om ytterligere behov osv. Nå tror jeg vi får gjennomføre planprosessen slik som forutsatt - legge den fram for Stortinget, svare på de spørsmål som kommer, og da får man svar på de spørsmål man ønsker svar på. Det jeg har lyst til å føye til, er at Regjeringen har fulgt opp det forliket som Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Fremskrittspartiet fikk til om transportplanen i forrige periode. Da lovet vi i overkant av 2 milliarder kr mer pr. år i fire år. Nå er det altså slik at vi følger opp det løftet. For å være helt nøyaktig ligger vi nå på 20,5 milliarder kr totalt, over 2 milliarder kr ekstra årlig til vei, bane, samferdselsformål her i landet. Da gjør vi det vi lovet, følger opp transportplanen. Da blir det flere veier, mer jernbane, 50 pst. økning i jernbaneinvesteringene. Det er en oppfølging av hva vi lovet sammen med Fremskrittspartiet. Så ser jeg også at selv om vi bruker vesentlig mer penger på dette området, som på helse, eldreomsorg og kommune - da vi la fram de 2 milliardene i forrige periode, sa representantene fra de daværende regjeringspartiene at det var luftslott og overbud - selv om vi har oppfylt og gjennomført, er det fremdeles mye uløst i norsk samferdselssektor.(Presidenten annonserer neste taler.) (Presidenten annonserer neste taler.)
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Når det gjelder den interne behandlingen av dette i etatene, mener jeg at samferdselsministeren må svare på det - ikke fordi jeg ikke tar ansvar for det, men simpelthen fordi jeg ikke kjenner den saken. Den vet jeg at hun har fått skriftlig spørsmål om og kommer til å svare grundig og utfyllende på. Det andre er at det er jo ikke riktig at det er lagt fram planer for Stortinget. Stortinget skal få transportplaner i løpet av året - jeg tror det er i desember, i hvert fall utpå høsten en gang - og da kan Stortinget stille de spørsmål de ønsker, og få svar på alle de spørsmål som måtte handle om ytterligere behov, mer planer, osv. Det avgjørende er at vi har fulgt opp det vi lovet, at vi nå ligger på et nivå der det er over 2 milliarder kr mer til samferdselsformål enn det den forrige regjeringen foreslo, og at vi nå lager nye planer. Samferdsel er viktig for denne regjeringen. Derfor har vi også økt innsatsen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
For det første: Når jeg møter representanter fra Høyre, mener jeg man i hvert fall fra Høyres side bør vise ydmykhet når det gjelder veibygging. Dere lovet 17 milliarder kr i året til samferdselsformål. Dere greide ikke engang å oppfylle det. Vi lovet over 20 milliarder kr, og vi oppfyller det. Så vi bruker vesentlig mer på vei enn Høyre noen gang var i nærheten av da de satt i regjeringskontorene, og det gjør vi fordi vi bruker penger på vei, på jernbane og på fellesgoder istedenfor på skattelette. Så alle Høyre-velgere kan være glad for at det er Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet som styrer, slik at det blir penger til vei her i landet. Når det gjelder spørsmålet om prosjektfinansiering, er utfordringen: Hva er prosjektfinansiering? Hvis prosjektfinansiering er å finansiere et prosjekt, er jeg for det. Jeg er imot å ikke finansiere prosjekter. Men hvis prosjektfinansiering er å låne penger utenom budsjettet, er jeg imot det, for jeg er imot å låne - for en stat som ikke har store likviditetsproblemer. Jeg tror at prosjektfinansiering betyr forskjellige ting. For noen er prosjektfinansiering en måte å gå rundt budsjettet på; det har jeg ingen sans for. Hvis det er å få penger til prosjekter, er jeg for det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
For det første: Vi har styrket innsatsen på jernbane betydelig. Det er det ingen tvil om. Vi la ambisjonene på et høyere nivå, og vi har fulgt opp det ambisjonsnivået. Den forrige regjeringen hadde et lavere ambisjonsnivå, lavere plantall, og fulgte ikke engang opp de plantallene. Så det er blitt vesentlig mer til jernbane - 50 pst. økning i jernbaneinvesteringene. Det er en betydelig økning. Når det gjelder hvordan prosjektene skal finansieres, mener jeg at vi er i en situasjon der vi kan finansiere prosjekter gjennom staten. Vi behøver ikke å lånefinansiere dem gjennom ulike andre typer finansieringsordninger. Vi skal samarbeide med private. Jeg er åpen for å samarbeide med private, bare vi sikrer at vi ikke undergraver den offentlige styringen med prosjektene og undergraver de budsjettstyringsinstrumenter vi er nødt til å ha på plass.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Først litt om sosial ulikhet. Jeg tror det er viktig å skille mellom to ting. Det ene er at selvsagt er det sosial ulikhet i norsk skole. Selvsagt er det også slik at er du barn av foreldre med høy utdanning, høy inntekt og gode sosiale kår, er sannsynligheten for at du tar lengre utdanning, større enn hvis du har foreldre med lite utdanning og lav inntekt. Men - og det er det viktige i denne sammenheng - sammenliknet med andre land er den sammenhengen svakere i Norge enn i mange andre land. I forhold til mange andre land bidrar norsk skole til mer sosial utjamning - eller mindre reproduksjon av ulikhet, om man vil. Det er en egenskap vi må ta vare på, styrke og utvikle. Det andre som bidrar til sosial utjamning, er simpelthen at det er så mange som får utdanning. Det er knapt noe annet land som har en større andel av befolkningen med høyere utdanning enn Norge. Omtrent halvparten av årskullene tar nå høyere utdanning. Flertallet er kvinner. Vi ser også at mange med etnisk minoritetsbakgrunn nå tar høyere utdanning. At vi har en befolkning der mange har mye utdanning, og der det ikke minst bidrar til utjamning av forskjellen mellom kjønnene, er en sosial utjamning som er av stor betydning. Selv om det fortsatt selvsagt er slik at det er sosial ulikhet i Norge, er den mindre i skolen enn i mange andre land. Det skal vi ta vare på. Det er bra, og det skal vi styrke. Så til nasjonale prøver: Hele poenget med nasjonale prøver, og vi og Trond Giske startet innføringen av de nasjonale testene i 2000, var nettopp å kunne gi skoler, foreldre og kommuner et bedre verktøy til å kunne bedre kvaliteten. Derfor er de dataene og de resultatene tilgjengelige for disse. Det vi ønsker å unngå, er den konfrontasjonen og krigen vi hadde om nasjonale prøver under den forrige regjeringen. Det var omfattende boikottaksjoner, og de nasjonale prøvene fungerte faktisk ikke fullt ut fordi det var så mye strid om dem. Derfor har vi ikke lagt til rette for rangering, og det betyr at vi ikke legger opp til den type offentliggjøring. Men ønsker man det, får man de dataene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
Hele poenget med nasjonale prøver er at skoleeier og kommune skal ha tilgang til data. Jeg kjenner ikke stemningen i Trondheim kommune. Men hvis en kommunalråd ikke får tilgang, synes jeg det i hvert fall gir grunnlag for å stille spørsmål. Jeg er sikker på at de i Trondheim greier å finne ut av det selv, og jeg skjønner at kommunalråden har fått tilgang til disse dataene ved å gå til staten. Det er fint at staten kan hjelpe kommunalråden med den type tall. Det avgjørende her er tross alt at vi nå gjennomfører nasjonale prøver i dialog med lærere og elever på en måte som gjør at det blir et bedre grunnlag for å styrke skolen og kvaliteten i skolen enn det var under den forrige regjeringen da det var krig, konfrontasjon og konflikt rundt nasjonale prøver og store boikottaksjoner.
Bent Høie (Høyre), 2008-01-30:
Hvis landets ordførere og kommunestyrer kunne saldert sine budsjetter med statsministerens retorikk og arroganse, hadde de ikke vært i den situasjonen som de er i nå, nemlig at kommunene land og strand rundt kutter i sine budsjetter. Faktum er, som direktør Gudbjørgsrud i KS sa til Aftenposten nylig, at budsjettopplegget for 2008 er strammere enn de budsjettene som Erna Solberg la fram. Nasjonalbudsjettet viser helt klart at kommunenes frie inntekter er redusert både i 2007 og 2008. I en slik situasjon reiser statsministerens statsråder land og strand rundt og lover mer og mer på vegne av kommunene. Som representanten Siv Jensen gikk igjennom, er det lovt mer til idrett, det er lovt mer til rusavhengige, det er lovt mer til sosialhjelpssatser osv., osv. Når vil statsministeren vise lederegenskaper og sette en stopper for at statsrådene lover mer og mer på vegne av kommunene uten at de settes økonomisk i stand til å gjennomføre det?
Bent Høie (Høyre), 2008-01-30:
Det er ikke tvil om at situasjonen ved norske sykehus er alvorlig. Det er mange forslag nå som vil få store konsekvenser for helsetilbudet til befolkningen, og ventelistene øker. Det er et klart faktum. Nå har vi nettopp hatt et offentlig utvalg som har lagt fram en rapport som viser at nesten halvparten av landets befolkning bor i helseregioner som får en altfor liten del av kaka i forhold til det de har krav på. Nesten 800 mill. kr er skjevfordelt. Dette er midler som gir konkret utslag i et dårligere helsetilbud. For eksempel er det sånn i min helseregion, Helse Vest, at har en vært inne til en hjerteoperasjon, er det betydelig mindre sjanse for at en får et skikkelig rehabiliteringstilbud etterpå enn hvis en bor i en annen helseregion. Vil statsministeren sørge for at ved revidert nasjonalbudsjett kommer 800 mill. kr til den delen av landets befolkning som faktisk bor i disse regionene - at de pengene kommer nå, og at det ikke trengs å kuttes i helse(presidenten annonserer neste taler) (presidenten annonserer neste taler)
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-01-30:
Kristelig Folkeparti er glad for den opptrappingen som har vært i kommuneøkonomien og for de økte skatteinntektene, som også har ført til økt velferdsproduksjon i kommunene. Men vi må være enige om at denne opptrappingen har stoppet opp, og vi må ta det på alvor når ordførere fra alle partier i hele Norge sender signaler og beskjeder om at de nå må kutte i lærerstillinger og i hjelpepleierstillinger, i eldreomsorgen osv. Vi må ta dem på alvor og si at vi deler den virkelighetsoppfatningen som de har. Og så spør de oss: Ja, hva så? Hvis dere er enige med oss i at vi av ulike grunner må kutte stillinger - det er blitt dyrere, det er økte kostnader, det er flere elever i skolen osv. - ja, hva så? Mitt spørsmål til statsministeren blir: Vil han prioritere kommuneøkonomien når en kommer til revidert budsjett?
Lars Sponheim (Venstre), 2008-01-30:
Fylkeslederne for et av regjeringspartiene sier det sånn i Nationen i dag: «Det er nå i ferd med å bli et misforhold mellom det regjeringen skryter på seg, og det vi greier å levere.» Da kan vi altså snakke om, slik denne spørretimen nå viser, en forventningskrise kanskje like mye som en økonomisk krise i kommunene. Den forventningskrisen har på sett og vis gjort jobben vanskeligere for politikerne, fordi de står overfor forventninger som de ikke klarer å innfri, som gjør det vanskeligere å prioritere og forklare det til sine borgere. En annen side ved den forventningskrise som det her fortelles om fra regjeringspartiene selv, er etter mitt skjønn at det er blitt et mindre trykk på kostnadsbesparende samarbeidsløsninger, mulige strukturendringer i kommunesektoren og i alle fall effektivisering. Det har vi merket tydelig de siste årene, kanskje i forhold til de forrige fire årene. Vil statsministeren bidra til at det fokuseres mye mer på måten man kan drive kommunene billigere på, og nye samarbeidsløsninger, og kanskje også på frivillige strukturendringer, som jeg tror er nødvendig?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg vil først oppfordre statsministeren til å omgås tallene i forhold til Kommune-Norge på korrekt vis, for hele tiden har Regjeringen referert til tallet 21 milliarder kr, men det er altså faktisk feil. Hvis statsministeren skal fortsette å bruke tall som det, bør han også opplyse om at KS har gjort beregninger av dette som viser at det faktisk ikke er snakk om 21 milliarder kr, men om man tar hensyn til lønns- og prisvekst, er det snakk om kanskje knappe 11 milliarder kr. Det er klart at med en sviktende skatteinngang andre halvår i fjor, og flere kommuner som sannsynligvis kommer på ROBEK-listen i løpet av året, er det mye som er ille rundt omkring i Kommune-Norge. Derfor er det flere blant Regjeringens egne lokalpolitikere som reagerer. I dag i Nationen er senterpartifolk ute og sier at de trenger mer penger i revidert budsjett. Vil statsministeren følge opp det kravet fra egne lokalpolitikere og sørge for mer penger i revidert nasjonalbudsjett?
Erna Solberg (Høyre), 2008-01-30:
Vi har hatt en levende debatt om skolepolitikk den siste måneden. Vi har nylig gjennomført, og vi gjennomfører fortsatt, en av de største skolereformene når det gjelder innhold - ja faktisk den første på mange år som har fokus på å løfte kunnskapen i klasserommet i hverdagen i skolen. En av de viktige utfordringene når vi vedtar reformer som politikere, er å sørge for at de når ut der de gjennomføres, og etter min mening er kanskje noe av det viktigste vi gjør som politikere, å sørge for at ethvert barn i dette landet har best mulig kunnskapsbasis, best mulig evne til å mestre livet sitt og følge opp videre i et mer komplisert samfunn. Derfor er det vi gjør når det gjelder skole, noe av det viktigste vi gjør, og derfor er møtet mellom lærer og elev, det som skjer i klasserommet, det viktigste området å ha fokus på, for det er der undervisningen skjer, det er der vi faktisk oppnår resultater for det enkelte barn. Derfor har vi vært opptatt av å utfordre Regjeringen på skoleledelse, på gode og mer kvalifiserte lærere og ikke minst på hvordan vi sørger for at denne månedens debatt ikke bare blir én måneds debatt, men at det blir et kontinuerlig læringstrykk, en kontinuerlig fokusering på hvordan vi løfter norsk skole. I den sammenheng er det viktig at vi lærer av feil, og at vi har de gode eksemplene foran oss. Det krever åpenhet om resultater. Den debatten vi har fått nå, har kommet fordi vi har fått åpenhet om PISA- og PIRLS-resultatene, men i norske kommunestyrer og i norske kommuner vil Regjeringen ikke tillate åpenhet på samme måten om disse resultatene. Det er det samme som om PISA- og PIRLS-resultatene kom i lukket konvolutt til Stortinget, og så hadde vi en lukket debatt. Slik er Regjeringens politikk i kommunene. Hvorfor ikke mer åpenhet?
Erna Solberg (Høyre), 2008-01-30:
Det er altså slik at et kommunestyre som ønsker å finne resultatene fra resten av landet for å vurdere de gode resultatene på enkeltskoler andre steder, ikke har noe annet tilgjengelig enn et gjennomsnitt fra en kommune. Statsministeren kan åpenbart ikke være klar over hvilket hemmelighold han har. Det som faktisk er det interessante, er at når vår skoledebatt nå har startet, er det fordi vi har informasjon om at norsk skole ikke når de målene vi ønsker den skal nå. Så kan vi si at historie- og årsaksforklaringen til statsministeren er relativt selektiv og inneholder ganske mange feil, men det er en annen debatt. Det som er spørsmålet, er: Hva skal vi gjøre fremover? Jeg tror at vi er nødt til å få åpne, ærlige debatter som utfordrer hver enkelt skoleledelse, som utfordrer innenfor skolen, på hvordan vi løfter hver enkelt klasse, og vi må vite hvor vi finner de gode eksemplene slik at man kan lære mer av det. Den åpenheten stenger dagens regjering for, fordi det ikke er full åpenhet om skoleresultatene. Det synes jeg statsministeren må endre på.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Åpenhet om skoleresultater er viktig for å sikre at en har kvalitetskontroll ved skolene. Jeg synes i grunnen stasministeren svarte ganske godt på representanten Solbergs spørsmål, for det han gjør, er egentlig å ta avstand fra det statsråd Solhjell tidligere har sagt, nemlig at han ikke ønsker at en skal ha åpenhet rundt disse resultatene. Han har tvert imot sagt at de eneste som skal få tilgang til resultatene fra skolene, er skolene selv og de elevene og foreldrene som er knyttet til den enkelte skole. Derfor synes jeg det er en viktig avklaring hvis statsministeren i Stortinget i dag kan fremstå som garantisten for at det skal være åpenhet om alle resultater i forbindelse med nasjonale prøver for dem som ønsker innsyn, også lokale beslutningstakere, media og andre.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg tror de fleste av oss er begeistret over statsministerens nyvunne interesse for skolepolitikk. Problemet er at den type nyvunnet interesse ofte ender med veldig mye prat og veldig lite handling. For å garantere seg mot dette ser jeg at statsministeren i VG 28. januar har foreslått fem konkrete tiltak, hvorav to handler om lærere. Jeg vil fort sitere dem: «1. Styrk lærerrollen 2. Styrk lærerutdanningen 3. Gi spesialundervisning tidligere 4. Skap en videregående skole for alle 5. Utvid timetallet» Hvilke av disse forslagene er nye?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-01-30:
Jeg tror det er riktig som statsministeren sier, at offentliggjøringen skjer likevel - og det blir litt forvirrende. Men jeg er litt mer opptatt av resultatene som disse nasjonale prøvene viser. Og da er det riktig som statsministeren sier, at vi har en del dårlige resultater i lesing, skriving og regning. Et land vi ofte sammenligner oss med, er Finland, og nettopp på disse områdene - selv om jeg ikke tror de kommer så godt ut på alle andre områder - kommer de bra ut. Så er Regjeringens svar, som også statsministeren sa i dag, flere timer med lesing, skriving og regning. I Finland har elevene 680 timer. I Norge har de 741 timer. Likevel svarer Regjeringen at vi må ha enda flere timer. Da har jeg lyst til å spørre: Vil ikke statsministeren heller gjøre som Kristelig Folkeparti og lærerne ønsker, satse på å få flere lærere inn i timene, sånn at vi kan få mye bedre lese-, skrive- og regneundervisning i de timene vi har?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-01-30:
Jeg tror det er mange lærere som er glad for den interessen som vises også fra landets statsminister, men jeg tror nok at det er en del som skulle ønske at han kom på besøk og satte seg ned på lærerrommet uten pressen til stede. Og hvis statsministeren da hadde valgt en ungdomsskole, tror jeg han hadde fått ganske klar beskjed om at i punktene fra Utøya, i de punktene som er blitt presentert nå etter nyttår, har vi nok en gang glemt ungdomsskoletrinnet. Det er ganske alvorlig, for på ungdomstrinnet begynner vi å se de samme utslagene som vi finner igjen i videregående skole, nemlig det høye frafallet. Vi har en teoritung ungdomsskole. Alle de flotte, praktisk sterke elevene vi har, får ingen mestringspunkter i ungdomsskolen. Mitt spørsmål til statsministeren er: Når det gjelder alle disse punktene og alt det han har foreslått, vil han ta initiativ til å fokusere mer også på utfordringene i ungdomsskolen, og ikke nok en gang bare på de aller minste?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-01-30:
Da Venstre satt med skolebyråden i Oslo, innførte man lesetester systematisk. Man testet hvor gode elevene var til å lese, man offentliggjorde resultatene, man gikk inn i de skolene der man hadde dårlig nivå, og så hva man kunne gjøre, man gikk inn i de skolene der man hadde et godt nivå, og så hva man kunne lære av dem som jobbet der. Dette systematiske arbeidet har gjort at man dramatisk har økt leseferdighetene til de elevene som bor i Oslo. Sjøl på de skolene med en stor andel minoritetsspråklige er man kjempedyktige til å vise leseferdigheter. Dette vakte litt motstand i begynnelsen, men nå er alle fornøyd med det. Statsministeren var i dag veldig opptatt av å vise ydmykhet, så nå skal jeg gi ham en sjanse til å gjøre det. Kan statsministeren innrømme at man har mye å lære av den måten Oslo-skolen her systematisk jobber på, og kanskje litt av måten Venstre ledet skolepolitikken på?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-01-30:
Regjeringa har lagt seg til en veldig merkelig strategi når det gjelder skoleresultater. Det går ut politisk beskjed fra Kunnskapsdepartementet om at det skal være hemmelighold om det som er offentlig informasjon. Det er en veldig merkelig måte å operere på. Det gjør definitivt ikke den norske skolen bedre. I Dagens Næringsliv 22. desember i fjor kunne vi lese at statsministeren ville bruke vinteren til å finne ut hva som skal gjøres med den norske skolen. Avisen skriver videre: «Han behøver ikke se over grensene, Oslo-skolen har funnet svaret, mener Gudmund Hernes.» I VG 24. januar i år følger direktøren for Utdanningsetaten i Oslo, Astrid Søgnen, opp - også hun er medlem av Arbeiderpartiet og har vært statssekretær for Arbeiderpartiet. Der kan man lese: «Søgnen forklarer at en viktig del av oppskriften er systematisk testing, åpenhet om resultater og krav til skolene. Den før svært sentrale skolepolitikeren i Arbeiderpartiet mener statsministeren er nødt til å kopiere metodene.» Mitt spørsmål er: Vil statsministeren følge de klare rådene fra sine partifeller?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-01-30:
Statsministeren har ved flere anledninger i løpet av spørretimen sagt at den norske skolen er veldig god til å utjevne forskjeller. Tvert imot er det jo slik at den relativt knusende dommen over Arbeiderpartiets enhetsskole forteller at den ikke bare viderefører sosiale forskjeller, men også utdyper og forsterker dem. Det er jo en av grunnene til at den forrige regjeringa lagde Kunnskapsløftet, og det er vel også - vil jeg tro - en av grunnene til at Regjeringa, da Øystein Djupedal var statsråd, fremmet en stortingsmelding om sosiale ulikheter i skolen. Høyre er veldig opptatt av at kunnskap i skolen forutsetter at vi har kunnskap om skolen. Derfor er vi opptatt av å innhente så mye informasjon som mulig. Vi er opptatt av systematikk i det arbeidet. Det er også våre lokalpolitikere. Da en av Høyres kommunalråder i arbeiderpartistyrte Trondheim bad om å få utlevert informasjon om resultatene fra de nasjonale prøvene på hver enkelt skole, sa rådmannen i arbeiderpartistyrte Trondheim nei. Vår kommunalråd, som altså har ansvaret for deler av skolepolitikken i arbeiderpartistyrte Trondheim, måtte gå veien om Utdanningsdirektoratet for å få vite resultatene fra de nasjonale prøvene i trondheimsskolen. Det betyr at den linjen Regjeringa har lagt seg på, nemlig at det skal være minst mulig offentlighet om det som er offentlig informasjon, trenger også ned til lokalpolitikere som ønsker å vite mer om skolen, nettopp for å gjøre den bedre. Det er også stikk i strid med den moderniseringsstrategien som Regjeringa sjøl har lagt på bordet, der de mener at det ikke er nok sammenheng mellom innsatsfaktorene og det man får ut. De mener at det er for lite kunnskap, for lite åpenhet, for lite offentlighet. Da må jeg spørre statsministeren: Hvilken av de to versjonene er det som skal gjelde? Er det Regjeringas moderniseringsstrategi, som vil ha mer åpenhet, mer offentlighet, eller er det strategien Regjeringa har valgt for nasjonale prøver på skolenivå, nemlig hemmelighold så langt det er mulig, om det som er offentlig informasjon?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-01-30:
Statsministeren tar åpenbart feil når han hevder at det er bedre stilt med utjevning av sosial ulikhet i den norske grunnskolen enn det er i andre land. Hvis man sammenlikner f.eks. PISA-resultatene i Norge og andre land, vil man se én påfallende forskjell. Det er at i andre land er det store forskjeller mellom skoler. I Norge er forskjellene store internt i klasserommet, mellom elevene. Det har gjort at vi f.eks. har hatt en situasjon i den norske sosialdemokratiske skolen i veldig mange år hvor én av fem elever har gått ut av skolen uten å kunne lese og skrive ordentlig. Er det noe som bidrar til å forsterke de sosiale forskjellene ytterligere i livene til de menneskene, er det nettopp at de ikke får de grunnleggende ferdighetene de er ment å skulle få mens de går på skolen. Jeg legger merke til at statsministeren ikke ønsker å svare på det som skjedde med Høyres kommunalråd i Trondheim, rett og slett fordi det er en konsekvens av den politikken Regjeringa fører når det gjelder åpenhet og hemmelighold om det som er offentlig informasjon. At Trond Giske ble pålagt av Stortinget både å gjennomføre nasjonale prøver og å melde Norge på PISA, er ikke det samme som å være åpen og offentlig.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-01-30:
Den sterke økonomiske fokuseringen i sykehussektoren er blitt en belastning for pasientene. En mann på over 80 år ble utskrevet fra sykehuset få dager etter en omfattende operasjon. Han bad pent om drosje, men måtte ta buss med flere overganger. Begrunnelsen som han fikk, var følgende: Dersom vi skal koste drosje på deg, betyr det at en annen som også har livstruende sykdom, ikke kan bli operert. Slik er regelverket. Sykehuset må betale om en pasient sendes hjem i drosje, ble det sagt. En annen pasient fikk vite at den sprøyten hun nå skulle få, kostet 12 000 kr. Vi har mange liknende eksempler. Disse eksemplene viser at den økonomiske tenkningen på mange måter gjennomsyrer hele sykehussystemet i dag. Det viser også at de ansatte er i en meget presset situasjon som nærmest koker over. Hva synes statsministeren om dette? Viser ikke dette at en total gjennomgang av finansieringssystemet er helt nødvendig?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-01-30:
Forventningene ble store da helsestatsråden annonserte at årets budsjett var så godt at mange flere pasienter ville få behandling innenfor ulike områder. Gleden ble kortvarig. Bare en uke etter at Stortinget vedtok helsebudsjettet, begynte innsparings- og nedleggingsforslagene å strømme inn. Det er faktisk de minst lønnsomme og svakeste pasientgruppene som skyves ut: kronikere, eldre, rehabiliteringspasienter, kreftpasienter og ikke minst ruspasienter. Behovet for bedre politisk styring og prioritering er påtakelig, ikke bare for pasientene, men også for et stadig mer presset personell. Dagens finansieringssystem har fått en slagside. Lønnsomhet og inntjening er i fokus helt ned på avdelingsnivå. Hva vil statsministeren gjøre for å oppfylle forventningene som Regjeringen har skapt, eller for å gi befolkningen et riktigere bilde av hva de kan forvente? Og når det gjelder finansieringssystemet, mener statsministeren virkelig at man ikke skal gå igjennom det?
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2008-01-30:
Sjukehusa er pressa økonomisk, ikkje minst gjeld det lokalsjukehusa. Men vi har jo Soria Moria-erklæringa, og der står det at Regjeringa vil «opprettholde et desentralisert sykehustilbud(…) (…)
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2008-01-30:
Følgjande spørsmål går til kommunal- og regionalministeren: «Valgloven hjemler at forhåndsstemmegivning innenriks kan skje fra 10. august i valgåret. For fiskere som har lange turer til havs i mer enn fire uker, vil dette medføre at de blir fratatt muligheten til å stemme. Det må være et mål at det legges til rette for at alle som ønsker det, får benytte stemmeretten sin. Vil statsråden utrede ordninger som muliggjør at fiskere og andre som på grunn av sitt yrke er borte i tiden for forhåndsstemmegivning, får anledning til å stemme?»
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2008-01-30:
Eg takkar statsråden for svaret. Det er jo slik at Venstre - eg veit også Senterpartiet - er veldig oppteken av at valdeltakinga skal vere så høg som mogleg. Det å få anledning til å stemme er ein borgarrett og ei borgarplikt, og det er grunnleggjande i eit demokrati. Eg er glad for dei signala som blir gjevne her. Dei er kanskje ikkje så veldig presise enno, men dei blir vel det. Eg har eit tilleggsspørsmål, som kanskje kan vere eit råd i alle fall: Vil statsråden leggje til rette for elektronisk stemmegjeving for dei aktuelle gruppene som i dag ikkje får gjeve førehandsstemmer på grunn av dagens regelverk?
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2008-01-30:
Takk for svaret. Denne saka har engasjert m.a. Møre og Romsdal Fiskarlag, som viser til at mange av medlemmene deira ikkje minst er samfunnsengasjerte, og sjølvsagt ønskjer dei å nytte seg av stemmeretten på lik linje med andre. Så betre tilrettelegging for førehandsstemmegjeving for m.a. fiskarar i den havgåande fiskeflåten er viktig. Eitt praktisk forslag kunne vere at ein godkjenner fleire vallokale. I utanrikstenesta er norske sjømannskyrkjer godkjende som vallokale. Kan statsråden tenkje seg å vurdere om kystvaktskip kan godkjennast som vallokale?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-01-30:
På Utøya sist sommer sa statsministeren at i Norge skulle vi ha og få verdens beste skole, og virkemidlene var flere timer i skolen og frukt og grønt. Rett etter årsskiftet har statsministeren også sagt at vi må ha lærere, gode lærere. Da begynner statsministeren å nærme seg det man sier når man oppsummerer i Finland. Da sier man: lærere, lærere, lærere! Poenget med å si «lærere» er ikke bare å si det, men å ville ha det. Ikke minst i disse tider, hvor mange av lærerne i Norge bøyer hodet fordi de føler seg pisket, vet de av oss som vandrer rundt i norske skoler, at her gjøres det en kjempejobb. Folk står på. De vil at det skal være bra. De vil ha krav stilt til seg, men de fortjener å få krav hvor også samfunnet stiller opp - at samfunnet viser respekt ved at det er mange nok av disse lærerne, og at de får den systematiske kompetansegivende videreutdanningen som de ønsker å ha, for å stå med den stoltheten de vil ha i yrket sitt. Og så kommer virkeligheten. Hver gang Venstre - først alene og så sammen med hele opposisjonen - vil ha rekrutteringsplaner for lærere i den norske skolen, blir det nedstemt av regjeringspartiene, som har full kontroll over dette. Og hver gang Venstre forsøker å reise debatten om en systematisk kompetansegivende videreutdanning, blir det nedstemt i Stortinget. Men der vi begynner å få gjennomslag, er i et budsjettforlik mellom Venstre og det borgerlige byrådet i Oslo, fordi man skjønner at dette er det avgjørende og det viktige. Og på et område hvor Regjeringen faktisk vil noe og ikke bare har de riktige ordene, barnehageområdet, vises det bygging - og pengene suser, prioritert. Når skal vi oppleve at statsministeren prioriterer det viktigste i skolen, gode og mange nok lærere, gjennom de tiltakene som gang på gang er vist fram her i Stortinget, og hvor det er handling som mangler?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-01-30:
Jeg svartmaler ikke i det hele tatt - jeg bygger på stoltheten. Det er én ting vi i hvert fall må unngå, og det er en statsminister som har så mange ord at det blir en forventningskrise når det gjelder det viktigste i skolen, slik at det ikke leveres hvor handling er det avgjørende. I det lange svaret som statsministeren gav meg nå, klarte han ikke å komme inn på det som er en realitet - og som alle som kjenner skolen, vet - at det må til en systematisk rekruttering av mange nok lærere. Mange tiltak er foreslått - det blir alltid avvist her i Stortinget. Statsministeren gikk også bort fra det som vårt naboland Sverige nå gjennomfører, nemlig en systematisk kompetansegivende videreutdanning for lærere, fordi man er opptatt av stoltheten i yrket og å bygge det. Her i Stortinget foreligger det nå - nok en gang fra Venstre - forslag om et lærerløft, om en systematisk kompetansegivende videreutdanning, som viser at samfunnet har respekt for lærerrollen, og at man vil bygge den. Vil statsministeren nå gi et signal til regjeringspartiene om at man denne gangen skal være åpen for dette forslaget, og ikke bare stemme det ned?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-01-30:
Jeg har dette spørsmålet til kunnskapsministeren: «I Dagens Næringsliv 16. januar fremkommer det at kommuner og fylkeskommuner i varierende grad lykkes med å utøve sitt ansvar som skoleeiere. Et av suksesskriteriene som fremholdes for kommuner som lykkes i denne forbindelse, er at det er høy grad av bevissthet rundt elevers læringsutbytte på både politisk og administrativt nivå. Hva vil statsråden bidra med for å styrke denne bevisstheten - særlig på administrativt plan - i kommuner og fylkeskommuner?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-01-30:
Jeg takker statsråden for et grundig svar, som går inn på viktige områder, slik jeg ser det. Det er selvsagt slik at nasjonale prøver og den informasjon som framkommer der, er viktig, men jeg vil konsentrere meg om første del av statsrådens svar, hvor han er opptatt av hvordan man utenfor den enkelte skole, altså i kommunen som helhet, kan ha en kompetanse som gjør skolene i stand til å oppfylle de sterke kravene som de møter både nasjonalt og lokalt. Jeg ser det som positivt at statsråden er beredt til å styrke tilsynene, for det er en fruktbar vei å gå. Jeg tror også på en meget aktiv dialog med Kommunenes Sentralforbund som i eksemplet med veileder. Grunnen til at jeg tar dette opp, er at jeg selv har sett hva det betyr for den byen jeg er valgt inn for på Stortinget, å ha en god skoleadministrasjon og å ha politikere som fører gode og skarpe debatter om hva man vil med skolen - i tillegg til det man vil fra denne salen. Så jeg vil rett og slett oppfordre statsråden til også å samle eksempler på kommuner som har fått det til på basis av at de har disse gode kommunale og administrative systemene.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-01-30:
Mitt tilleggsspørsmål er i grunnen om statsråden vil ta initiativ til å systematisere erfaringene fra ulike kommuner som vi har satset på har en kompetent, faglig sterk skoleadministrasjon. Det finnes ulike svar på dette, og jeg kan vise til at det betyr noe. Jeg valgte med vilje det ene ytterpunktet, som er Oslo, men jeg kjenner et annet ytterpunkt gjennom eget besøk i - og ved å følge med - f.eks. Halden kommune, som vedtok at man skulle ha én rektor felles med andre skoler. Så valgte bl.a. mitt parti - men også andre partier - å gjeninnføre noe man ikke hadde hatt på mange år, nemlig en åpen debatt i kommunestyret om innholdet i skolen. Den åpne debatten om innholdet i skolen førte faktisk til at man kom fram til at det var ingen god ting hvis man skulle sikre en god skole i kommunen, å ha denne ene rektoren for alle sammen. Man aksepterte altså at det her trengs kompetanse. Jeg tror det finnes mange slike eksempler i Kommune-Norge, fra de svært gode, som statsråden selv har erfart, og til dem jeg nå nevner. Jeg vil rett og slett spørre om statsråden - i den dialogen han har og med alle verktøyene han har - vil samle noen av de eksemplene som kan inspirere. Så kan vi heller la eksemplene som ikke inspirerer, hvile i denne omgang!
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-01-30:
Det er ingen tvil om at lærerens rolle i skolen er svært sentral. Den er sentral for å bygge status både for skolen og for læreren. Da bør også statsministeren velge sine ord med omhu, for han kom jo farlig nær i nyttårstalen sin til å antyde at læreren hadde skylden for situasjonen i skolen. Det slutter vi oss ikke til. Dette er en politisk villet prosess, hvor man har senket kravet til læring i skolen. Kunnskapsløftet er en resept for å kunne begynne å snu den prosessen, og jeg tror vi bare har sett starten. Nå er det fokus på lærerutdanningen. Skal vi tro oppslagene i Aftenposten, er en fireårig lærerutdanning reelt sett en treårig utdanning, hvis man ser på tidsbruken. Det har vært kjent at det har vært mye kritikk av lærerutdanningen - gjennom en NOKUT-rapport som kom for to år siden. Det er varslet en stortingsmelding om halvannet år. Men hva har statsministeren og Regjeringen gjort for å følge opp NOKUT-rapporten overfor høyskolestyrene - at de legger press på lærerutdanningen?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
For ikke lenge siden ble forslag til ny nasjonal transportplan lagt fram av fagetatene. I den sammenheng tror jeg statsministeren er enig i at det er viktig og av stor betydning at Stortinget får delta i og får innblikk i de store behovene som er både innenfor jernbane og vei, for å kunne vurdere de virkelige behovene og legge de riktige rammene for neste nasjonal transportplan. Ut fra det som har skjedd den siste uken, kan det virke som om Regjeringen har lagt sterke føringer for etatene, slik at ikke de riktige og nødvendige behovene er lagt fram, at etatene nærmest har underdimensjonert sine ønsker eller skjult de virkelige behov. De siste dagene har jernbanedirektør Killi også vært ute og nærmest kritisert Regjeringen for de forslagene som ligger til grunn. TV2 avslørte at det faktisk ligger til grunn andre ønsker fra etatene - i hvert fall fra Jernbaneverket - som er betydelig større enn det som er lagt fram for Stortinget. De to siste dagene har samferdselsminister Navarsete uttrykt at det ikke finnes noe annet alternativ eller primært rammeønske fra etatene. TV 2 har derimot avslørt at det finnes den typen rammeforslag fra etatene. Da er mitt spørsmål til statsministeren: Finnes det alternativer, primære ønsker, fra etatene som viser at behovene innenfor jernbane og vei er betydelig større enn det som er lagt til grunn i rammeforslaget fra etatene, og som Stortinget har fått innsikt i?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-01-30:
Jeg registrerer at statsministeren kun er interessert i å snakke om historien. Det skjønner jeg meget godt, for situasjonen når det gjelder infrastrukturen vår i dag er mye verre enn den var for to år siden. Det skyldes prisvekst, og det skyldes at Regjeringen ikke har fulgt opp forliket om Nasjonal transportplan på vei. Det er interessant at statsministeren nærmest flytter ansvaret over til statsråden - en statsråd som har uttalt i norsk presse at det ikke finnes noe alternativt rammeforslag fra etatene. Da er det interessant å få lov til å vise statsministeren de opprinnelige rammeønsker for jernbanen som ikke eksisterer i de planene som er lagt fram for Stortinget. Da er mitt spørsmål igjen til statsministeren: Vil statsministeren bidra til at de opprinnelige ønskene fra de forskjellige etatene også kommer til Stortinget, slik at også Stortinget får et bedre grunnlag for å vurdere behovene i den planen som skal gjelde fra 2010 til 2019, at det ikke bare blir historieprek?
Trond Helleland (Høyre), 2008-01-30:
Jeg skjønner at statsministeren ikke ønsker å vite hva som har foregått under behandlingen av etatenes forslag til Nasjonal transportplan. Den skulle legges fram i desember, men ble utsatt en måned, og begrunnelsen fra statsråd Navarsete var at etatene hadde gått utover sine rammer. De hadde foreslått tiltak som de altså ikke hadde fullmakt til å foreslå. Det betyr at Regjeringen og statsråden har fått tilgang til disse planene som etatene har, men Stortinget får ikke tilgang til dem. Jeg synes det er et demokratisk problem at allmennheten og Stortinget ikke får vite hva som faktisk er de reelle behov innenfor samferdselssektoren. Jeg skjønner at statsministeren ikke har et ønske om å gjøre noe med det nå. Men han sier at løftene er oppfylt. Et av løftene i Soria Moria-erklæringen var prosjektfinansiering. Nå ser vi at kostnadene for mange prosjekter har økt. Vil statsministeren gjennomføre løftet om prosjektfinansiering, eller vil han skyve det foran seg, slik som foreslått i Gul bok i fjor?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-01-30:
Dagens regjering prøver stadig å skapa eit bilete av at den førre regjeringa nedprioriterte jernbanen, mens den nye regjeringa gjennomfører ei kjempesatsing. Det er feil. Det som skjer no, er faktisk ei vidareføring av dei vegløyvingane som Bondevik-regjeringa starta med. Regjeringa har sjølv bidrege til å skru opp forventningane til jernbane spesielt og til samferdelsessektoren generelt, at ein skal gje eit lyft. Eg skjøner ubehaget når det store spriket mellom retorikken og dei faglege vurderingane vert synleggjort, slik som no. Då vert forventningskrisa ekstra tydeleg. Det som er poenget, er å få utnytta tilgjengelege midlar så effektivt og rasjonelt som mogleg, altså få mest mogleg for pengane. Eg har lyst til å følgja opp spørsmålet til den førre spørjaren. Det er jo slik at jernbanedirektøren har vurdert det slik at prosjektfinansiering og Offentleg Privat Samarbeid vil styrkja utbygginga av jernbanen her til lands. Er statsministeren einig med jernbanedirektøren?
Svein Flåtten (Høyre), 2008-01-30:
Mitt spørsmål til finansministeren er slik: «Skjervøy kommune har ved kommunestyrevedtak 10. mai 2007 bl.a. bestemt at de eiendommer som eies av to navngitte aksjeselskap og som brukes til boligformål, skal være fritatt for eiendomsskatt. Det ene selskapet er eiet av private med kommunen som minoritetsaksjonær. Det andre er heleid av kommunen. Mener statsråden at slike fritak og slik forskjellsbehandling av eiere er i henhold til fritaksbestemmelsene i eiendomsskattelovens § 7?»
Svein Flåtten (Høyre), 2008-01-30:
Jeg takker for svaret. Jeg er litt overrasket over at finansministeren ikke ser at hvis man, som hun sier, vil overlate dette til kommunene, og man da får et kommunestyrevedtak som går i retning av det som er gjort på Skjervøy - hvor man har et aksjeselskap, som i og for seg er privat, med en liten kommunal andel - og man sier som så at dette er greit hvis det er et flertall for det, da får man jo ikke likhetsbehandling. Andre aksjeselskaper som også driver til gagn for kommunen, som f.eks. leier ut til folk som trenger husvære osv., og som kanskje er helt privat finansiert, men med nøyaktig det samme formålet, vil bli behandlet annerledes. Jeg tror neppe det er i eiendomsskattelovens ånd.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-01-30:
Jeg har for så vidt ikke det, for finansministeren ønsker ikke å gå videre på det. Men jeg synes det er litt uheldig at hun legger dette åpent - ikke for den lokale beslutningsretten, for den er jeg veldig sterkt for, men ikke når det går på bekostning av sentrale lover som f.eks. eiendomsskatteloven.