trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2012-02-07:
Som saksordføreren nevnte, har regjeringen lagt fram Prop. 10 L for 2011–2012 om avvikling av den sivile verneplikten. Vi fra Fremskrittspartiet reagerer mot dette og kommer til å stemme imot, med den begrunnelse at dette er egnet til å undergrave hele vernepliktssystemet. Vernepliktssystemet har vært helt avgjørende for Norges forsvarsevne i etterkrigstiden, og skal fortsatt være avgjørende i forhold til den sikkerheten som vårt land skal ha. Vi reagerer derfor på at man har valgt å gå til Stortinget med denne saken uten å ta en større debatt om verneplikten i sin helhet. Det blir å avspore debatten å argumentere med hvor få som reelt sett avtjener den sivile verneplikten, men også at man bruker argumentasjonen at man kaller inn svært få av de utskrivningspliktige også innenfor den militære verneplikten. Man er i ferd med å avvikle verneplikten ved å utskrive færre tjenestepliktige, istedenfor å ta den store, grunnleggende diskusjonen om hva landet er tjent med i forhold til om verneplikten skal fortsette eller ikke. Det tar jeg ikke stilling til i dette innlegget, men jeg reagerer på hva jeg vil kalle en bagatellisering i den argumentasjonen som regjeringspartiene fører om dette. Det er også interessant å merke seg i denne proposisjonen høringsinstansenes syn rundt dette spørsmålet. Det er interessant å lese generaladvokatens syn på dette – han burde være en svært viktig rådgiver for regjeringen i dette spørsmålet. Generaladvokaten går imot forslaget fordi han mener at en avvikling av den sivile verneplikten vil være egnet til å svekke den militære verneplikten. Han trekker også paralleller til mellomkrigstiden – og jeg siterer fra proposisjonen, hvor det står: «Det er vanskelig å se avgjørende forskjeller mellom situasjonen i mellomkrigstiden og situasjonen i dag som skulle tilsi at man i dag avvikler en ordning som man innførte den gang og siden har hatt. Sivil verneplikt er en del av vernepliktsordningen. Avviklingen av sivil verneplikt er egnet til å svekke den militære verneplikten.» Det er kraftige ord fra en av regjeringens viktigste rådgivere på dette med verneplikten.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2012-02-07:
Som nevnt i flere innlegg her i dag kom generaladvokaten i høringsrunden med veldig sterke advarsler til regjeringen mot å gjøre dette grepet. I og med at justisministeren har den bakgrunn som hun har, vil jeg stille et spørsmål: Hvilke signaler sender regjeringen ut ved ikke å følge rådene fra en så viktig rådgiver i dette spørsmålet?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2012-02-07:
En rekke representanter fra Høyre har fremmet et forslag om at det skal utarbeides en bredt anlagt politistudie hvor man ser hele samfunnssikkerheten under ett. Dette begrunner representantene med at man skal bedre politiets ressurssituasjon, forbedre tilgjengeligheten for publikum, forbedre beredskapen og ikke minst utarbeide en forpliktende opptrappingsplan for ressursene til politiet tilsvarende den langtidsplanen som vi har for Forsvaret, og som blir revidert med faste mellomrom. Det er klart at i det siste året har det skjedd store hendelser her i landet som gjør at man er nødt til å se på disse tingene på nytt, og det er satt i gang en del prosesser, bl.a. regjeringens 22. juli-kommisjon. Stortinget har nedsatt en særskilt komité, som er under arbeid, for nettopp å se på disse tingene. Men et mindretall i komiteen, som består av Fremskrittspartiet og Høyre, mener likevel, til tross for det arbeidet som gjøres av dem jeg her nevnte, at man like gjerne også kan sette i gang et arbeid i departementet med en politistudie, for mye av den informasjonen man må ta stilling til i en slik politistudie, er allerede kjent. Ikke minst i forbindelse med justiskomiteens reisevirksomhet ute i politidistriktene i de siste to og et halvt årene har man fått klare signaler både fra politimesterne og fra de ansatte i politiet om at situasjonen i politiet er meget kritisk, og at den relativt store ressurstilgangen som man har hatt de siste årene, ikke har gitt de ønskede resultater som man hadde tatt sikte på. I innstillingen peker nettopp mindretallet på en del åpenbare punkter som det er naturlig å se på i en slik politistudie. Jeg nevner følgende: Man må se på samfunnets disponering av de ressurser som er stilt til politiets rådighet, på hvordan samhandlingen mellom de forskjellige bredskapsetater fungerer. Hvordan skal man klare å nå målet om to politiansatte per 1 000 innbyggere innen 2020? Vi ser jo at utviklingen går i motsatt retning. Vi må se på de store utfordringene knyttet til IKT-situasjonen i politiet, utviklingen i kriminalitetsbildet og helikoptersituasjonen. Videre må vi se på innføring av nye arbeidstidsbestemmelser. Hvilke resultater har de gitt? Vi har utfordringer knyttet til ansettelse av nyutdannede fra Politihøgskolen og politiets samhandling med andre etater. Det er åpenbare utfordringer som en politistudie må finne svar på, sier mindretallet. Ikke minst må vi spørre, i og med at vi har hatt såpass stor økning i budsjettene til politietaten i de senere år: Hvilke behov har etaten for midler i de kommende år, la oss si fram mot 2020, som er et målebegrep i forhold til resurssøkning når det gjelder antall ansatte? Jeg tar opp det forslaget som mindretallet har fremmet i innstillingen.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2012-02-07:
Stortinget har i de senere år vært enstemmig når det gjelder at bevilgningen til politiet sterkt skulle økes. Det har skjedd. Som medlem av justiskomiteen stiller jeg meg likevel ganske mange spørsmål om hvordan disse midlene eventuelt er blitt brukt. Når man reiser rundt i politidistriktene og snakker med tillitsvalgte osv., skulle man ikke tro at politiet har fått så stor økning. Samtidig vet vi at politiet ikke får ansatt nyutdannede politistudenter, at man ikke har jobb til dem, og politihelikoptre står på bakken i en av de største krisesituasjonene noensinne. Det er en IKT-situasjon som er på steinaldernivå. Skulle ikke dette tilsi at man er nødt til å gjøre en bred og grundig studie?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2012-02-07:
I noen tilfeller skjer ting veldig raskt i regjeringen. Den 16. februar 2011, altså for under ett år siden, hadde jeg et spørretimespørsmål til daværende forsvarsminister Grete Faremo som lød: «Ifølge VG vil Arbeiderpartiets justisfraksjon la militærnektere slippe unna siviltjenesten. Er dette i så fall et forslag som støttes av regjeringen, og vil ikke en avvikling av siviltjenesten være et endelig farvel til den allmenne vernepliktsordning som vi har i Norge?» Statsråd Faremo svarte da følgende: «Verneplikten står sterkt i Norge. Om det skulle være noen tvil hos representanten Kristiansen, så er det for Arbeiderpartiet viktig at man opprettholder denne sterke folkelige forankringen. Det framgår også av vårt partiprogram for perioden 2009–2013.» Arbeiderpartiet er jo i noen tilfeller ganske flink til å beskylde andre for å legge bort sine programposter. Hva er det som gjør at det er så enkelt for Arbeiderpartiet å legge bort denne særdeles viktige programposten?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2012-02-07:
Ordninga med sivil verneplikt har i fleire tiår vore ei moglegheit for pasifistar til å sleppe militærteneste. Likevel har ho altså vore ein del av vernepliktsordninga. Debatten om ein skulle leggje ned siviltenesta eller ikkje, har gått på fleire ting – t.d. om dette kan svekkje den militære verneplikta, og om søkjartala kan gå vesentleg opp når ein no slepp å avtene sivil verneplikt om ein får fritak for militær verneplikt. Vidare handlar det om økonomi. Med knappe rammer er det viktig å prioritere ressursane der behovet er størst. I og med at så få avtener ordinær verneplikt, har mange av argumenta for å halde siviltenesta oppe falle bort. Vi i Senterpartiet har likevel vore skeptiske til denne endringa, men vi anerkjenner argumenta for å avvikle. Talet på dei som avtener militær førstegongsteneste, har gått sterkt ned. Såleis er det ein større del av dei som har fått fritak på grunn av overtydinga si, som har måtta avtene sivil verneplikt enn dei som har plikt til militær førstegongsteneste. Vi har vore opptekne av at ordninga skal kunne setjast i verk raskt igjen, dersom det viser seg nødvendig. Lovframlegget legg opp til dette. Når denne sikringsmekanismen såleis er på plass, har vi kunna gå for endringa. Representanten Kristiansen seier at regjeringspartia burde tenkje over at ting raskt kan endre seg. Det er nettopp dette vi tek høgde for i lovframlegget. For ein god sivil beredskap i Noreg er Sivilforsvaret særs viktig. Det er verdt å framheve at mannskap som blir fritekne for militærteneste av overtydingsgrunnar, framleis vil kunne bli utskrivne til teneste i Sivilforsvaret.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2012-02-07:
Dei siste åra har situasjonen for valdsoffer vore mykje på dagsordenen. Det er eit breitt spekter av tiltak som må gjennomførast for å førebyggje at folk blir valdsoffer, og for å ta best mogleg vare på dei som har vorte det. I denne saka har justiskomiteen hatt ein tverrpolitisk prosess der føremålet har vore å finne tiltak som vi kunne vere einige om. Det sikrar ikkje berre at vedtak kan fattast i Stortinget – det kan ein gjere utan at det er full semje. Men når det gjeld føreseielegheit når vi skal gjennomføre ein politikk for valdsoffer, blir ho openbert større når framlegga blir lagde fram av ein samla komité. Sommaren 2011 vart landet råka av terrorhandlingar som gjorde svært mange unge til valdsoffer. Såleis vart situasjonen for valdsoffer sett endå meir på spissen. Men det er viktig for meg å presisere at komiteen er oppteken av alle valdsoffer, uavhengig av om dei er offer for seksuelle overgrep, vald i heimen, blind vald på gata eller som ein av mange i ei terrorhandling. Framlegga som ligg føre i dag, legg til rette for at valdsoffer får betre hjelp. For eksempel vil det bli raskare saksbehandling, betre rådgjeving, og vi skal auke den øvre grensa for den samla valdsoffererstatninga. Eit punkt eg også vil trekkje fram, er at regjeringa blir beden om å gå gjennom rettshjelpsrundskrivet for eventuelt å klargjere praksisen rundt rettshjelp til valdsoffer i utlandet. I samband med det meiner eg for min eigen del av reglane for kven som blir offer for valdshandlingar utførte av norske statsborgarar i utlandet, må vurderast. Per i dag er det grenser for kven som kan få valdsoffererstatning dekt av den norske staten viss gjerningspersonen ikkje kan betale sjølv. Om to ungar blir utsette for overgrep av den same nordmannen, kan den eine ha rett på erstatning, den andre ikkje – nettopp fordi den eine kan opphalde seg i Noreg når overgrepa skjer, den andre i Sverige eller ein annan plass, og då vil det vere forskjellig behandling av dei to ungane. Dette er det verdt å gå nærare inn i, og såleis støttar eg intensjonane i forslaget frå Framstegspartiet. Eg meiner at dette godt kan vurderast som ein del av det framlegget som vi har om å ta for oss praksisen for valdsoffer i utlandet. Eg håper forslaga frå komiteen legg til rette for at fleire valdsoffer skal kunne kome seg raskare vidare i livet, og for at dei verst ramma skal få hjelp til å få kvardagen til å fungere best mogleg.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2012-02-07:
Eg synest representanten André Oktay Dahl hadde eit svært godt innlegg, der han tek fram spesielt det eg sa på slutten, om dette med samanhengen mellom etnisitet og overfallsvaldtektene, at ein faktisk må kunne sjå på statistikken. Det betyr ikkje at ein bagatelliserer andre typar valdtekter. Det betyr heller ikkje at ein innser at kven som helst faktisk kan vere valdtektsmenn, at faktisk norske menn er i overvekt blant dei som valdtek her til lands. Det er bra at dette temaet engasjerer så mange, og det er også bra at representanten Trine Skei Grande er oppteken av temaet. Men eg synest ikkje det er særleg lovande at Venstre-leiaren totalt overser samanhengen mellom etnisitet og fenomenet overfallsvaldtekter. Hanne Kristin Rhode, som er sjef for volds- og sedelighetsavdelingen ved Oslo-politiet, har ved mange tilfelle understreka at alt tyder på at det overveldande fleirtalet av overfallsvaldtektsmenn er ikkje-vestlege og frå enkelte kulturar. Venstre kan sjølvsagt velje å fortsetje å gå med skylappar for å sleppe å ta inn over seg dette faktumet, og det roar sikkert dei ned, men det roar ikkje ned alle dei som ser at målretta tiltak må tuftast på kunnskap. Skei Grande sa at det er ufint av meg å peike på denne nemnde samanhengen, og at eg visstnok prøver å tekkjast framstegspartiveljarar ved å slå fast behovet for å verne kvinnene mot valdtektsdømde asylsøkjarar som ikkje har rett til opphald. Eg vil presisere at det var den gruppa eg tala om. Eg synest dette er ein grov påstand, og eg vil vise til ei sak med ein etiopiar som kom ut av fengselet etter å ha sona ein dom for ei svært grov og valdeleg overfallsvaldtekt. Vedkommande skulle ut av landet, men på grunn av saksbehandlingstida – og eg trur også fordi det var fare for hans eige liv viss han vart sendt ut – så var det ikkje klart for utsending. Kort tid etter lauslatinga gjekk han laus på ei kvinne som skulle inn i si eiga leilegheit, valdtok ho og kutta ho opp med kniv og øydela helsa hennar for resten av livet. Eg synest ikkje det er greitt. Det er openbert at vi må verne samfunnet mot alle typar valdtektsmenn og gje dei ei god behandling, eller rehabilitering i fengsel osv. Men terskelen for å gjere nye, grove overfallsvaldtekter er, etter mi meining, svært mykje lågare for menn som veit at dei likevel skal sendast ut av landet, og som like godt kan sitje i fengsel som å gå rundt på gata – nettopp fordi dei veit at dei ikkje blir sende ut. Det er også eit paradoks at dei ikkje blir sende ut fordi det er fare for deira eige liv, men at dei kan utnytte tida i påvente av utkasting med å øydeleggje andre sitt liv.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2012-02-07:
Eg tenkte eg skulle halde opp å seie noko meir, men eg har lyst til å presisere at representanten Skei Grande hadde same oppfatninga av forslaget som Akhtar Chaudhry hadde. I alle fall vil eg seie for mi eigen del at når ein les forslaget, er det ikkje umogleg å sjå for seg at Framstegspartiet faktisk meiner lukka mottak for alle og DNA-registrering av alle.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-07:
Kristelig Folkeparti er sterk tilhenger av verneplikten. Når flere mennesker er inne i Forsvaret, og flere kjenner til oppgavene Forsvaret har, kan de også snakke om det til andre mennesker de møter. Det tror jeg skaper mindre avstand mellom Forsvaret og folk flest. Slik sett er verneplikten noe som sikrer en god rekruttering til Forsvaret, og en sikrer også at ungdom får lov til å gjennomføre en samfunnsnyttig oppgave. Verneplikten er bærebjelken i det norske forsvaret. Men utviklingen har vært stor – fra at nesten alle menn i hvert årskull var inne til at det nå bare er en liten del av hvert ungdomskull som gjennomfører militær førstegangstjeneste, og til at regjeringen nå velger å avvikle den sivile verneplikten. Dette er egentlig det samme som å si at vi ikke har allmenn verneplikt. Kanskje den ikke har vært praktisert i tilstrekkelig grad, men prinsippene endres uansett. På mange måter er det egentlig snakk om litt rettferdighet i denne saken, for det er etter hvert bare en liten del av årskullene som gjennomfører denne tjenesten for samfunnet. Faktisk er det vel bare nærmere en fjerdedel som gjennomfører tjenesten. Hvis en ser på gutter og jenter under ett, er vi nede i under 15 pst. som gjennomfører militær førstegangstjeneste. Da er det viktig at innsatsen deres, og at de bruker ett år av livet på samfunnsnyttig tjeneste, blir skikkelig verdsatt. Det er viktig at den tjenesten er meningsfylt og attraktiv. At vi nå velger å fjerne den sivile delen av verneplikten uten en totalgjennomgang, er uforsvarlig. Som flere har vært inne på, burde det vært lyttet til advarselen fra generaladvokaten. Kristelig Folkeparti har sterk tro på verneplikten, og vi har sterk tro på den sivile delen av verneplikten. I stedet for å avvikle den vil vi ha utviklet den. I en sak tidligere i dette stortingsåret fremmet vi et forslag som nettopp gikk på det. Vi ønsker en større andel mennesker som deltar i samfunnsnyttig arbeid. En løsning kan være at en legger til rette for at alle må gjennom en periode med verneplikt, og så velger en selv om det er militært eller sivilt. Det kan være snakk om å jobbe som trivselsarbeider i skolen eller på et sykehjem. Det kan være å jobbe i en frivillig organisasjon, i et idrettslag, i menigheter eller med bistandsarbeid. I starten er det ikke sikkert at dette bør være i et helt år, men det bør kanskje heller være for en kortere periode. Verneplikten er en viktig del av det norske forsvaret, og verneplikten fortjener mer debatt i tiden framover. Tidligere i denne perioden var det også en interpellasjonsdebatt om nettopp verneplikten, og jeg tror at vi burde sett en større helhet når vi snakker om sivil verneplikt, også inn i den militære verneplikten. Kristelig Folkepartis forslag om heller å utvikle den sivile verneplikten ville gitt mer legitimitet rundt verneplikten og bidratt til mye positivt for andre mennesker og for dem som gjennomfører tjenesten. Vi frykter at det steget som er tatt i dag, er et steg i retning av å avvikle den allmenne verneplikten.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-07:
I replikkordvekslingen kunne det i alle fall høres ut som om statsråden langt på vei har tenkt tanken å gjøre noe med verneplikten, fordi hun var tydelig på at Forsvarets behov ikke var styrker, men mer kompetanse. Men uansett om hun i dag er tydelig på at hun vil opprettholde verneplikten, er jeg opptatt av det prinsipielle ved å fjerne den sivile verneplikten. Som tidligere flysoldat for bare noen år siden føltes det ikke alltid like rettferdig at mine venner slapp unna militæret, mens jeg måtte gjennomføre det. Det å gå steg for steg i den retningen en velger, gjør det i alle fall til en retning der den allmenne verneplikten blir mindre allmenn. Jeg opplever det som å fravike prinsippene om allmenn verneplikt. Ser ikke også justisministeren at det som skjer i dag, er å bevege seg ett steg vekk fra det som har vært tradisjonelt i verneplikten?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-07:
Jeg tok ordet fordi jeg følte meg utfordret og gjerne vil svare på den utfordringen. Det er riktig at jeg mener at det en gjør i dag, prinsipielt fører en et steg vekk fra den allmenne verneplikten. Jeg tenker at de som er godkjent til verneplikt, og som avtjener sivil verneplikt, er tjenestedyktige. De skal ut i Forsvaret, og så blir de fritatt av samvittighetsgrunner. Det er noe helt annet enn de som ikke blir kalt inn. Så kan en begynne å diskutere rettferdigheten i hele ordningen, sånn som vi gjorde, og det er nettopp derfor Kristelig Folkeparti mener at en burde tatt en helhetlig diskusjon om verneplikt, ikke bare avviklet sivil verneplikt, og så skjøvet på den militære verneplikten – man tar ikke de to beslutningene under ett. Jeg kan også si for min egen del, som jeg var inne på i mitt innlegg, at jeg synes det hadde vært spennende å se dette videre. Derfor var vårt forslag å utrede sivil verneplikt mer, i den forstand at flere faktisk fikk mulighet til å avtjene verneplikt – og da militær verneplikt, hvis det var det de ønsket, eller eventuelt sivil verneplikt. Jeg er sikker på at de kunne vært gode trivselsskapere enten på skoler eller på sykehjem, eller bidratt i masse frivillige organisasjoner, og opplevd at de hadde hatt en meningsfull tjeneste, samtidig som de hadde bidratt til masse samfunnsnyttig arbeid. Derfor synes jeg at det hadde vært spennende å se på den modellen.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-07:
Jeg legger heller ikke noen prestisje i hva barnet skal hete. Jeg er glad for at justisministeren langt på vei sier at hun i alle fall vil følge opp mye av det som er intensjonene i forslaget – selv om det blir stemt ned i dag. Det er tross alt det viktigste. Jeg vil tilbake til det som representanten Oktay Dahl var inne på i sitt innlegg, og som vi også hadde en runde på i spørretimen forrige uke. Det går på politidekningen og hvilke mål statsråden har for dekningen de neste årene. Jeg vil gjerne spørre om – for jeg regner med at det er satt noen mål, eller at det i hvert fall er gjort noen tanker om – hva dekningen skal være i 2012, 2013 og 2014.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-07:
Vi fortsetter litt til. Min replikk går egentlig på den biten at det er veldig mange voldtekter som en vet skjer, men som aldri blir tilkjennegitt, de blir aldri anmeldt. Det er store mørketall. Det positive – hvis en kan snakke sånn med økt antall voldtekter – er forhåpentligvis at flere av dem som før valgte ikke å anmelde, nå tør å gjøre det og ønsker å gjøre det. Det er bra. Samtidig er det viktig at de som velger å anmelde, opplever at de blir tatt på alvor, og at det i flest mulig tilfeller, hvis det er blitt begått en voldtekt, ender med dom. Bekymrer det ikke statsråden at det er et så høyt antall overgrep som ikke blir anmeldt, og at så mange av dem ikke ender med dom? Jeg vil gjerne høre litt om statsrådens tanker og planer og visjoner på det feltet.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Jeg føler det er gjort en grundig vurdering av om det er riktig å videreføre den sivile verneplikten. Det er klart at med 345 fritakssøknader i 2010 og etter en nedadgående trend over lang tid kan man vel si at etterspørselen ikke har vært all verdens, men loven legger jo opp til at militærnektere fortsatt skal ha muligheten til å nekte. Generaladvokaten vet svært godt – som også en tidligere forsvarsminister – at vi før hadde et svært personellintensivt forsvar. Nå har vi et svært kompetanseintensivt forsvar, hvor teknologi og utstyr krever helt annen kompetanse, og også investeringer. Dette er, i lys av den attraktiviteten som heldigvis er knyttet til førstegangstjenesten, med på ikke å gjøre en videreføring av ordningen nødvendig av hensyn til det militære …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Jeg kunne ha gjentatt meg selv i dag. Den alminnelige verneplikten videreføres. Det er klart, med den ordningen vi har med sesjonsplikt også for kvinnene, at dette gir et godt grunnlag for gjennomføring av førstegangstjenesten. Det kalles i dag inn ca. 8 000 til den militære førstegangstjenesten, og jeg kan ikke se at avviklingen av den sivile vernetjenesten er avgjørende for at den alminnelige verneplikten kan bestå.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Verneplikten mener jeg er svært viktig, og den består. Det samme gjelder sesjonsplikten, som også er utvidet til å omfatte kvinner. Søkningen til den militære førstegangstjenesten er heldigvis god, mens etterspørselen etter siviltjenesten har vært sterkt fallende. I en avveining av det å opprettholde et dyrt system som ingen etterspør, har regjeringen kommet fram til at det var riktig å foreslå avvikling av denne ordningen, men selvsagt uten at muligheten for å nekte militærtjeneste avvikles. Hvordan det er tenkt videreført, har jeg også redegjort for, og hvordan vi med det opprettholder våre internasjonale forpliktelser. Skulle det skje endringer som tilsier at man må tenke nytt rundt dette, vil det også være anledning til det.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Det er et svært viktig spørsmål representanten Sandberg tar opp. Jeg refererte til Personskadeerstatningsutvalgets arbeid, og når det gjelder de vurderingene som gjøres, er det viktig å ha utgangspunkt i at regelen om standardisert erstatning kun gjelder for tap av framtidig erverv. I tillegg kommer allerede påløpte tap, det kommer oppreisningserstatning og erstatning for f.eks. pleieutgifter. Hvordan unngå nettopp å havne i en situasjon hvor man så å si må gjøre formodninger om tapt inntekt i framtiden for så unge mennesker, er noe av utfordringen knyttet til å utvikle et godt regelverk på dette området.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Voldsoffererstatningsordningen er en grundig utredet og godt gjennomarbeidet ordning, som nå gjøres bedre enn tidligere. Dette er også en ordning som fungerer i tillegg til de velferdsordninger som ofre kan nyte godt av som følge av påført skade og tap. Slik jeg forstår de forslagene som nå ligger til endelig bearbeiding i departementet, vil vi også – med den økningen i taket uavhengig av grunnlaget skaden har hatt – kunne møte de mulige utfordringer man hadde med den etablerte ordningen, selv om vi, så vidt jeg forstår, ikke har hatt skadetilfeller som har nådd det taket på 40 G.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Slik høringsuttalelsene ligger an, er utgangspunktet vårt å beholde et tak. Vi diskuterer også et spørsmål om hvorvidt et tak på 60 G, slik det ligger an til, vil dekke opp alle tenkelige og utenkelige saker. Hvordan vi ender opp med å forholde oss til det, vil jeg måtte komme tilbake til i den proposisjonen som jeg vil legge fram om meget kort tid.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Det gjelder forslag nr. 1 – igjen et forsøk på en liten oppklaring. Reglene om standardisert erstatning gjelder kun for tap av framtidig inntekt. I tillegg kommer allerede påløpt tap, oppreisningserstatning og erstatning for f.eks. pleieutgifter. Som jeg sa, dette er spørsmål som først og fremst har vært til utredning i Personskadeerstatningsutvalget. Når det gjelder høringsuttalelsene som er kommet til endringene i voldsoffererstatningen, har jeg lyst til å si at det ser ut som om flere av høringsinstansene har påpekt at skadeerstatningsloven om standardisert erstatning til barn er urimelig og bør endres. Dette spørsmålet har egentlig ikke vært til høring i denne runden, og jeg tror de som har uttalt seg, ikke er klar over at standardiseringen kun gjelder tap av framtidig erverv. Voldsoffererstatningsloven § 4 annet ledd regulerer beregningen av erstatning for tap i framtidig erverv for barn under 16 år. Det er dette jeg har påpekt kunne vært vanskelig å håndtere uten et standardisert beløp. Dersom man må gjøre formodninger om inntekt for et så ungt menneske, hva annet ender man opp med enn at man faktisk står i fare for å gå på sosial vurdering av framtidig inntektspotensial? Når man nå i den nye ordningen går opp til en erstatning på opptil 60 G, har man også fått et høyere nivå på det som kan komme i tillegg til den standardiserte utmålingen, som selvsagt vil måtte avkortes forholdsmessig om skaden er mindre enn 100 pst. Men, som sagt, dette er et spørsmål som allerede er til vurdering i departementet, som vil gå ut på høring, og som jeg derfor syntes var riktig å forklare, også i lys av at det nå er framsatt forslag om å gjøre det til et oversendelsesforslag.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Jeg kan gjøre svaret helt kort: Det er helt naturlig å likebehandle. Jeg skjønner også godt at representanten kan gå seg vill i de offentlige utredningene og hvilke som går på høring. Jeg synes det er viktig å understreke at den offentlige utredningen er kommet for kort tid siden og bearbeides for å sendes ut på høring fra departementet med det første.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Det er riktig at politiet og påtalemyndighetene har fått betydelige ressurser, mer enn faktisk 56 pst. siden denne regjeringen tiltrådte. Det er også riktig at antall studenter på Politihøgskolen er doblet. Jeg mener, som replikanten, at det er grunn til å ha en bred tilnærming til de utfordringene som også denne etaten har. Det er noe av bakgrunnen for at jeg redegjorde for de meldingene som regjeringen har på trappene. Det er gjennom en god diskusjon om både samfunnssikkerhet og resultatreformen i politiet, og også sett i lys av langtidsplanen for Forsvaret, at vi kan få debattert de utfordringene som etaten har, på et bredt grunnlag. Da blir det etter min oppfatning mindre viktig hva barnet heter. Jeg tror faktisk ikke en politistudie i seg selv ville gjøre denne jobben mye enklere.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Det bør organisasjonene grunnleggende redegjøre for selv. Men jeg synes det er interessant at tidligere forsvarsstudier, som jo er fulgt opp av langtidsplaner for Forsvaret fra de ulike regjeringer opp gjennom tidene, viser at mesteparten av jobben knyttet til både ressurstildeling og andre utfordringer må gjøres av regjering og storting selv. Representanten Oktay Dahl kommer fra det partiet som i 2001 – herostratisk – underfinansierte den langtidsplanen de selv hadde vært med på å legge fram. Så her er det ingen «quick fix». Jeg tror derfor at både resultatreformen og samfunnssikkerhetsmeldingen gir oss et godt grunnlag, sammen med langtidsplanen for Forsvaret, for å diskutere de utfordringene som politiet står overfor.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Det ligger en rapport på bordet som legger opp til en dekning med to tjenestemenn per 1 000 innbyggere fram mot 2020. Så langt vil også representanten vite at dette er fulgt fra regjeringens side. Det er noe som selvsagt vil måtte ses i lys av befolkningsveksten. Så – for meg – å tippe hvilken politidekning vi vil ha de kommende år fram mot 2020, blir ikke riktig. Det er tall som man kan gjøre en analyse av og vurdere i etterkant. Men målet må være å komme dit vi har planlagt for i 2020.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Det gjøres en rekke ting for å sikre god tverretatlig og tverrfaglig samhandling. Nå endte spørsmålet med bare en henvisning til overfallsvoldtektene. Jeg synes det er viktig å se dette i sammenheng. Vi trenger god kunnskap om hva som skjer, og selvsagt god kompetanse for å kunne både forebygge, etterforske og iretteføre om overgrep skjer. Politirådet står sentralt. Erfaringsoverføring står sentralt. Når jeg hører politimesteren i Oslo snakke om verdien av samarbeidet med kommunen i politirådet, er dette viktig. Det er også en plan om å utarbeide en egen veileder for kommunene for at vi skal sikre også en tett og faglig kvalifisert samhandling på kommunalt nivå.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Når jeg ikke vil slippe tak i også andre typer voldtekter, handler det om at overfallsvoldtektene utgjør en mindre andel av det totale antall voldtekter. Men like fullt er innsatsen mot overfallsvoldtekter svært viktig og samarbeidet med kommunale myndigheter også sentralt. Det gjøres et stort arbeid med å systematisere kunnskapen ved Oslo politidistrikt. Både gjennom den innsatsen som gjøres hos Kripos, i den egne enheten, og i Oslo politidistrikt, skjer det et systematisk arbeid som vi både så ga effekt før jul, og som vi likevel må følge nøye og evaluere for å se hvordan vi kan anvende denne kunnskapen i tiden framover. Stavanger gjorde en sterk innsats. Det var politiet, det var kommunale myndigheter, frivillige, taxinæringen – alle gikk sammen om å få bukt med det som var et stort problem der i 2009. Jeg tror vi vil se mye av denne type tiltak framover.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Jeg er glad for den støtten regjeringen får for den aktiviteten som gjøres for å bekjempe voldtekter og alvorlig kriminalitet. Så har vi hatt anledning til å diskutere analysemodellen som Norge anvender, flere ganger i denne sal. Vi har en modell som fungerer. Vi har en modell som er lik modellen i veldig mange av våre naboland. Vi har også bidratt til å utvikle det systemet vi har på en god måte, bl.a. ved å sørge for en bedre kapasitet. Så veldig mye går på: Hvorfor introdusere en annen modell som vi ikke vet om fungerer like godt? Det samarbeidet vi har med etablerte organisasjoner, fungerer bra. Vi kjenner hverandre, og de vet hvordan dette materialet skal brukes. Det er ikke dogmatiske grunner som ligger til grunn for modellen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Jeg er glad for oppmerksomheten på dette området fra representanten Ropstad. Det bekymrer meg at vi har et større antall henleggelser. Jeg synes det er interessant å se at vi har en sterk økning i antallet anmeldelser. Jeg tror vi får flere mørketall fram i lyset. Da må vi selvsagt vite å stille opp på en god måte for ofrene, også for å sikre iretteføring gjennom god etterforskning. Vi skal ha en interpellasjon i denne salen senere i dag. Blant annet de ulike tiltak vi gjør for å bygge kompetanse i justissektoren, og tverrfaglig sammen med helsevesen og andre etater, tror jeg er viktige bidrag for å sikre en god utvikling også på dette feltet.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Det er grunnleggende viktig å sikre god behandling av analysematerialet og også sikre at analysene gjøres så raskt som mulig. Det har det vært stor oppmerksomhet om i både regjering og storting, og gode resultater er oppnådd. Så har det også vært en diskusjon, som representanten peker på, knyttet til om det likevel er behov for en «second opinion» av de prøver som er tatt. Det er en viktig diskusjon. Det er også en diskusjon hvor det ikke er utelukket at man kan velge en annen modell enn den man har i dag. Slik prioriteringene har vært så langt, har en sikret at det er grunnleggende god kapasitet og kvalitet når det gjelder de analyser som gjøres. Så er det riktig at det har vært diskutert en mulig satsing på et miljø i Tromsø, og representanten har også vært opptatt av et miljø i Stavanger.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Etter mange alvorlige debatter om kriminalitet i denne sal de senere årene må jeg ærlig innrømme at det er få som vekker så stort engasjement som dem som inkluderer DNA-analyser. Jeg var også litt spørrende til om det virkelig var nødvendig å gå opp og presisere hva jeg egentlig sa. Når det også i tillegg faktisk ble referert temmelig presist av representanten Oktay Dahl, er det kanskje heller ikke denne gangen nødvendig, men jeg har lyst til å gjenta det jeg sa, at jeg hadde oppfattet Tromsø først og fremst som diskutert for en mulig rolle i arbeidet med «second opinion» av analyser. Dette er et senter som ennå ikke er etablert, men det er selvsagt ikke skrinlagt. Det er svært viktig å understreke. At det så langt har vært et budsjettspørsmål, tror jeg er vel kjent i denne sal.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Systematisk evaluering av erfaringer fra ekstraordinære hendelser er viktig som verktøy for endring og forbedring. Videreutviklingen av politiets beredskap må ha sitt grunnlag i erfaringslæring. Den 1. juli 2011 forelå en ny revidert utgave av Politiets beredskapssystem, også kalt PBS, del 1. Dette utgjør fundamentet for en enhetlig og effektiv håndtering i politiet av så vel ordinære som ekstraordinære hendelser. Jeg er glad for at denne nye utgaven gir en betydelig utvidet drøfting av erfaringslæring, sammenlignet med innholdet i krisehåndteringsboka fra 2007, som det vises til i representantforslaget. Et eget kapittel er viet erfaringslæring. Evaluering framheves som et viktig hjelpemiddel for å få kunnskap om effektivitet, måloppnåelse og resultater. Både taktisk debrifing og systematisk evaluering omtales som to metoder som kan inngå i en evaluering, og det er utarbeidet momentlister for begge metoder. Det understrekes at evaluering av politiinnsats skal ha et positivt pedagogisk formål, nemlig å lære mest mulig av det som ble gjort. Etter en alvorlig hendelse er det helt nødvendig å stille spørsmål om hvordan politiets aksjon og redningsarbeid ble gjennomført, for å trekke lærdom av erfaringene. Hovedmålet med det evalueringsarbeidet som nå gjøres, både i politiet og av 22. juli-kommisjonen, er læring for å kunne ta de rette grep hva gjelder endring og forbedring. Vi sitter imidlertid ikke stille og avventer evalueringsrapportene. Det trekkes lærdom fortløpende fra dette arbeidet, og en rekke tiltak er enten iverksatt eller under arbeid for å styrke sikkerheten og beredskapen. Det er av stor betydning å sikre at nødvendig kunnskap videreformidles ut i politietaten. Her har Politidirektoratet en sentral rolle gjennom sine styringsdokumenter på beredskapsområdet samt støtte og bistand til evalueringsarbeidet i politidistriktene. Politidirektoratet opprettet i høst en analyseavdeling som skal være et ekspertorgan for analyse og evaluering i etaten. Direktoratet arbeider også med et mandat til en arbeidsgruppe som bl.a. skal utvikle felles metodikk for innsamling og systematisering av erfaringer. Det pågår således flere prosesser som vil bidra til kvalitetssikring av politiets evalueringsarbeid og kunnskapsimplementering. Politidirektoratets evaluering av politiets håndtering av angrepene 22. juli vil også gi verdifull kunnskap og læring i tillegg til å bidra til å videreutvikle etatens evalueringsmetodikk. Også 22. juli-kommisjonens arbeid vil bidra med vesentlige læringspunkter. Jeg vil avslutningsvis vise til den allerede omtalte stortingsmeldingen om resultatreformen for lensmannsetaten, som vil bli framlagt senere i år. Her vil departementet gjennomgå politiets oppgaver og organisering. Et eget kapittel i meldingen vil ta for seg nettopp læring, evaluering og forskning. Eventuelle forslag til tiltak vil bli omtalt i tilknytning til dette. Øyvind Korsberg hadde her overtatt presidentplassen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Jeg vil virkelig berømme interpellanten for å ha tatt opp dette viktige temaet, og også den vinklingen på kompetanse som interpellasjonen har. Jeg tror det er helt nødvendig at vi bygger mer kunnskap om hva det er vi egentlig står overfor. Det er overgrep mot enkeltmennesker vi ikke kan tolerere – alvorlig kriminalitet. Det er store samfunnsutfordringer, og vi har diskutert det så altfor lite. Og når vi diskuterer det, diskuterer vi det også uten den grunnleggende kunnskapen om hva dette er. Det var derfor jeg la vekt på å synliggjøre alt vi nå har satt i gang av kompetansebyggende tiltak. Mye av dette skal gjøres gjennom året. Vi skal i løpet av året også legge fram en stortingsmelding. Så vi vil få anledning til den grunnleggende og brede debatten om hva status er, og hvor veien videre går, samtidig som vi bygger stadig mer kunnskap. Ambisjonen er selvsagt at vi skal sørge for at politi og påtalemyndighet bygger sine tiltak på bedre kunnskap. Vi har allerede spesielle stillinger og team som er gode på dette området, og vi må sørge for at hele etaten også blir bedre til å etterforske og iretteføre det. Men jobben vil aldri kunne gjøres av politiet alene. Derfor vektla jeg også så sterkt det tverretatlige samarbeidet. Dette er ett av de områdene hvor vi må stå sammen både i det forebyggende arbeidet og i hjelp og bistand til offer og også i etterforskning og iretteføring av kriminelle handlinger. Jeg ser fram til debatten og er også innstilt på å lytte til gode ideer og forslag for å kunne ta dette også med meg videre i arbeidet på dette viktige området.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Jeg har fått noen konkrete spørsmål, og vil prøve å svare på dem. Først når det gjelder omfanget, har jeg innhentet tall fra riksadvokaten. De viser at antallet saker fra 2009 til 2011 har utviklet seg, fra 1562 i 2009, 2036 i 2010 til 2192 anmeldte saker i 2011. Jeg synes det er greit å ha nevnt disse tallene. Vi er urolige for skjulte tall, og jeg tror at vi med økte tall også ser avdekking av forhold som tidligere har vært holdt skjult. Men dette må vi som sagt lære mer om. Til Lise Christoffersen har jeg lyst til å opplyse at departementet er i gang med arbeidet med ratifikasjon av Europarådskonvensjonen om vold mot kvinner og vold i nære relasjoner. Før vi ratifiserer, vil vi, som vanlig, forsikre oss om at norsk rett er i samsvar med konvensjonsforpliktelsene, og at eventuelle lovendringer er gjort og trådt i kraft. Så langt synes det som om Norge oppfyller kravene konvensjonen stiller, men vi vurderer likevel om det er ønskelig å innføre en egen bestemmelse om «stalking» i straffeloven. Vi har på gang et høringsnotat, og vil følge opp med en proposisjon så fort som mulig etter det. Når det gjelder spørsmålet om omvendt voldsalarm og når dette vil bli tatt i bruk, er jeg blant de utålmodige. Her er en teknisk løsning under arbeid som tilfredsstiller kravene til funksjonalitet. Og så langt jeg har fått opplyst, er de administrative elementene knyttet til denne løsningen med omvendt voldsalarm ferdig utviklet og prøvd i et pilotprosjekt i Asker og Bærum, men når det gjelder selve alarmenheten, har det til nå ikke vært mulig å skaffe til veie enheter som tilfredsstiller kravene som Politiets datamaterielltjeneste og Politidirektoratet har satt. Man jobber med å løse denne situasjonen, og vil fullføre prosjektet og gjøre klart til pilotoppstart med reelle gjerningspersoner i løpet av året. Så med dette vil jeg igjen berømme interpellanten for å ha tatt opp et viktig tema, og takke for debatten og gode innlegg.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2012-02-07:
La meg først få takke komiteen for et fantastisk arbeid og et samarbeid som har resultert i veldig mye positivt. Det er alle de som sitter der ute og har en aksje i dette, veldig glade for. Det er jeg også glad for. Så er det disse to forslagene. Jeg har nå hørt på statsråden, og slik jeg forstår statsråden, er et positivt innstilt arbeid allerede i gang. Jeg ser fram til det arbeidet som departementet sender over til oss. Jeg håper at forslagsstillerne forstår at det er vanskelig for oss etter å ha jobbet så grundig, simpelthen å hoppe over på disse to forslagene her og nå og stemme for dem. Jeg henstiller forslagsstillerne om å sende disse forslagene over til departementet. Vi er enig i at disse forslagene må ses på, men da må de undergis en grundig behandling. Den behandlingen kan ikke Stortinget gi de forslagene i dag, her og nå mens vi behandler denne saken, men departementet kan og vil gjøre det. Så min henstilling til forslagsstillerne er at de sender disse forslagene over til departementet uten realitetsbehandling her.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2012-02-07:
Representanten Sandberg sa at vi må ta voldtekt på alvor, og koblet det til at det å ta voldtekt på alvor kun er å bure folk inn i lukkede mottak og ta DNA-test av alle asylsøkere – barn, kvinner, eldre, syke, alt mulig. Hvis det er å ta voldtekt på alvor, har vi et problem. Det å fortelle SV-ere at vi skal ta voldtekt på alvor, det er litt drøyt. Hvis vi er opptatt av noe, er det nettopp kvinners rettssikkerhet. Hvis vi er opptatt av noe, er det nettopp hvordan kvinner skal kunne bruke sin demokratiske rett til å oppholde seg der hvor de ønsker, når de ønsker, og på hvilket tidspunkt på døgnet de ønsker. Hvis det er noe SV er stolt av, er det nettopp å ha drevet kampen for kvinnens rettigheter i samfunnet overalt, i alle kriker og kroker. Ingen skal komme og fortelle oss at vi skal ta voldtekt på alvor. Representanten fra Fremskrittspartiet klarer fortsatt ikke å svare på hvordan det kan ha seg at når noen asylsøkere voldtar – og det er ingen som avviser det – skal alle asylsøkere DNA-testes. Men når noen hvite menn gjør det, inkludert meg, la oss si, en svart mann som også er nordmann, hvorfor skal vi ikke DNA-teste alle nordmenn? Hvorfor skal vi ikke gjøre det? Hvilke prinsipper er det, etterforskningsmessige eller etiske, som ligger til grunn for å forskjellsbehandle to grupper? I mitt hode – og jeg lar meg korrigere av FrP-ere – er det slik at er man asylsøker, så er man per definisjon, dvs. Fremskrittspartiets definisjon, voldtektsmann eller -kvinne. Er det noen av fremskrittspartirepresentantene som er klare for å argumentere prinsipielt for det? Det er det jeg spør om. Hvis ikke representantene klarer å svare, må de fremme forslag om at fem millioner nordmenn skal DNA-registreres fordi noen av oss begår voldtekt og noen av oss begår andre kriminelle handlinger også. Så enkelt er det.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2012-02-07:
La meg en gang til slå fast at menn – alle typer menn – begår voldtekt, også menn som er asylsøkere. Det er det ingen tvil om. Jeg betviler ikke det. Det er det ene. Det andre er at hvis denne representanten har gjort noe i løpet av de siste 30 år, så er det faktisk å prøve å forstå hvordan språket – det norske språket – skrives og forstås. Da skal jeg sitere fra forslaget. Det står følgende i forslag 6: «Stortinget ber regjeringen foreslå nødvendige endringer for en utvidet registrering og kontroll ved ankomst av asylsøkere slik at registreringen også omfatter DNA-profiler som politiet kan få tilgang til.» Og i forslag 7 står det: «Stortinget ber regjeringen åpne for å plassere asylsøkere i lukkede mottak.» Jeg inviterer nå alle som kan bedre norsk enn meg, til å ha en annen forståelse enn det undertegnede har, nemlig: å ta DNA-profiler av alle asylsøkere og lukke alle asylsøkere inne.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Eg vil starte med å takke saksordføraren og komiteen for eit nært og godt samarbeid i denne saka. Det er ikkje ofte at saker som er fremma som representantforslag, får så positiv tilråding av ein samla komité som i dette tilfellet. Det heng nok også saman med at departementet, parallelt med behandlinga av denne saka, har ei sak på høyring som tek for seg sivile krav etter terrorhandlingane den 22. juli i fjor, og forslag til enkelte endringar i valdsoffererstatningslova. Det er ei kjensgjerning at stoda for valdsofra har blitt betrakteleg styrkt dei siste åra. Saker som har fått eit positivt svar for søkjar, har auka betrakteleg. Like eins har det vore ein markant auke i gjennomsnittsutbetalingane og i den totale utbetalinga til valdsoffera. Men dette er ikkje berre eit resultat av at valdsoffera har fått betre og fleire rettar, men også av at saksbehandlinga fungerer på ein god måte. Alle er opptekne av at saksbehandlinga skal gå fort og effektivt. Like viktig er det at klagebehandlinga er god, effektiv og rask. Derfor bør ein heile tida evaluere korleis klagebehandlinga best kan organiserast for å sikre både kvalitet og effektivitet, slik også departementet er i gang med. Det er positivt at løyvinga til Kontoret for voldsoffererstatning og Statens sivilrettsforvaltning er styrkt i 2012. Dette vil, saman med eit nytt sakshandsamingssystem, medverke til ei raskare behandling av søknader om valdsoffererstatning og til ei betre og raskare klagebehandling. Eg skal ikkje gjenta alle punkta som saksordføraren nemnde, men meir konsentrere mitt innlegg om kor viktig det er at me har gode ordningar på dette området. For det første er det tragisk at enkelte opplever personskader som følgje av valdelege handlingar. Enkelte opplever òg å måtte bøte med livet. Andre blir påførte skade på helsa for resten av livet, og andre mister sin naturlege fridom. I tillegg får dette følgjer, direkte eller indirekte, for mange barn, etterlatne og pårørande. Valdsoffererstatning for skade på person kan dreie seg om meinerstatning, oppreising, erstatning for inntektstap og dekning av utgifter i samband med skaden. Eg er glad for at me no er einige om å heve den øvre grensa for utbetaling av erstatning frå 40 G til 60 G, og at det blir gitt tilbakeverkande kraft og vil gjelde frå og med 1. januar 2011. Det er fleire som har reist spørsmålet om det i det heile bør vere nokon øvre grense for valdsoffererstatning. Dette er eit spørsmål som me vil kome tilbake til når departementet om kort tid skal leggje fram sitt forslag til endringar i valdsoffererstatningslova. Det skal sjølvsagt mykje til for at valdsoffer har erstatningskrav som vil overskride den øvre grensa, men ein skal heller ikke sjå vekk frå at det i heilt særskilte tilfelle ville ha vore eit behov for det, slik at unge valdsoffer spesielt og skadelidande med store utgifter til framtidig pleie kunne få eit liv med ein alminneleg levestandard. Men dette spørsmålet vil ein, som sagt, kome tilbake til seinare i år.