Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2013-02-14:
Utenriksministeren skal ha ros for i sin voluminøse redegjørelse å ha brukt tid på handel. Jeg er helt enig i den viktige påpekingen som utenriksministeren gjør på side 16 i redegjørelsen: «Regjeringen ønsker dessuten å få til større synergi mellom utviklingsbistand og norsk næringsliv.» Som så ofte før i regjeringens utenrikspolitikk er det ikke samsvar mellom ord og handlinger. I inneværende budsjett er det et kutt på 100 mill. kr til næringsutvikling – i en situasjon hvor en nærmest utelukkende har hatt vekst på alle andre poster. Økt handel gir økt velstand. Høyre har derfor som mål å øke internasjonal handel ved å senke handelshindringer. Åpenhet er viktig for å gi tilgang til markeder og bidra til utvikling ute og hjemme. Likevel er det viktig for Høyre å finne en balanse mellom beskyttelse av egne produkter og åpenhet i handelspolitikken. Derfor har vi ønsket et visst importvern for landbruksprodukter, og i motsetning til regjeringen ønsker vi å bedre balansen. Norske fiskeriinteresser må ikke bli ofret på regjeringens interne stridigheters alter. Høyre arbeider for å støtte et arbeid for å få et nytt handelsregime i WTO. Et nytt handelsregime vil kunne gi flere fattige land tollfri adgang til det norske markedet på samme vilkår som MUL-landene. Dette vil være viktig fra et utviklingssynspunkt. Norge må bli en pådriver for å bygge ned handelshindringer i internasjonale fora som WTO. Jeg finner det gledelig at EU og USA nå ser ut til å komme nærmere en handelsavtale, og jeg mener det er viktig at Norge kobles på en slik avtale i regi av EFTA. EFTA er en viktig arena for nye frihandelsavtaler, men det kan ikke være den eneste arenaen for frihandelsavtaler. Norge har – så vidt jeg vet – per nå ingen aktive forhandlinger om bilaterale frihandelsavtaler. Forhandlingene med Colombia og Cuba er lagt på is, og vi har ikke noen forhandlinger med afrikanske land. Det er en unnlatelsessynd. Norge er tjent med økt handel, og slike avtaler bidrar positivt. Bilaterale handelsavtaler er og vil være viktige redskap for en ny regjering frem til en ny WTO-avtale er på plass. BRIK, MIST og CIVETS er alle forholdsvis nye begreper. Slike forkortelser høres kanskje morsomme ut, men de bærer bud om en ny virkelighet. De varsler at sterkere fremvoksende økonomier kommer til å bli en viktig del av verden rundt oss. Uten bilaterale investeringsavtaler, såkalte BITs eller BIPs, risikerer vi å bli satt på sidelinjen. Høyre vil være en pådriver for å få flere slike på plass; regjeringen er en sinke. Bilaterale investeringsavtaler skaper et institusjonelt rammeverk for at kompetent og utviklingsvennlig kapital kan finne veien til fremvoksende økonomier. Det overrasker meg at regjeringen ligger bakpå i denne utviklingen, og at man ikke har signert bilaterale investeringsavtaler med en rekke av de fremvoksende økonomiene. Norsk representasjon i utlandet er viktig. Våre ambassader bidrar til å fremme interessen for norske varer og tjenester, og de bidrar til at utenlandske aktører finner veien til Norge. Det er en kjensgjerning at selv i vår digitale verden, er menneskelig kontakt viktig i næringslivet. Det er gledelig å se at Utenriksdepartementet de seneste årene har styrket sitt nærvær i bl.a. Brasil, India, Indonesia, Kina og Russland. Det støtter Høyre, men det har vært en rekke endringer i forkant som er uforståelige. I 2007 la Norge ned viktige konsulater og åpnet «bistandsambassader» – i fravær av et bedre ord. For Høyre er det svært viktig å være til stede der Norge har sterke næringsinteresser, eller hvor det er et betydelig ønske fra norsk næringsliv om nærvær. De siste 50 årene har vi vært vitne til store og brede velstandsøkninger i verden. De landene som i størst grad har hatt en positiv utvikling, har fått dette til gjennom en åpnere handel, økt tilgang på nye markeder og utvikling av markedsøkonomi. Høyre ønsker en åpen handelspolitikk, der fellesskapet av nasjoner samhandler på like vilkår. Historien har vist oss at handel skaper en bedre verden, en verden med mindre konflikt. Det er en riktig vei å gå – også for tiden som ligger foran.