trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-03-03:
Verden står foran to fundamentale miljøutfordringer. Det er klimakrisen, og det er det vanvittige tapet av naturmangfold. Vi må som samfunn løse begge disse utfordringene. Fram til i dag har mye av vår kraftutbygging, enten det har vært vind- eller vannkraft, gått på bekostning av viktige naturverdier. Samtidig har dette gitt oss en utslippsfri kraft- og strømproduksjon som er renere enn i de aller fleste andre land. Men selv om nærmere 100 pst. av vår strømproduksjon er fornybar og utslippsfri, er halvparten av vårt energiforbruk fortsatt fossilt. Det må vi bli kvitt, og da trengs det mer fornybar energi også her, samt selvsagt satsing på energieffektivisering. Vi må som storting ta lærdom av den kraftutbyggingen vi har sett de siste årene. Deler av den har utløst store protester, det siste året mot vindkraft. Når det skal bygges ut fornybar energi, må vi derfor ta langt større hensyn til naturen og til vårt urfolk, samene, enn det som har vært gjort fram til i dag. Derfor ser vi fram til at regjeringen kommer med forslag til endringer i konsesjonsprosessene i vindkraftsaker. Vi håper endringene blir såpass omfattende at de må behandles av Stortinget. Hvis ikke frykter vi at det blir flikking på et system som er for dårlig. I tillegg må vi ta lærdom av hvordan vannkraften ble bygd opp i Norge. Vi sørget for at vannkraften var i det offentliges eie, og at det ble satt begrensninger for hvor mye private interesser kunne eie av den felles ressursen som vannkraften er. Det må vi gjøre også for vindkraften. Akkurat som vannet er fellesskapets eie, er også vinden det. Jeg blir litt forundret når jeg i debatten om vindkraft hører folk som er bekymret for at det er så mange utenlandske aktører inne på vindkraftsiden. Det er bare SV som i dag fremmer et forslag som kunne ha gjort noe med den situasjonen. Det er bare vi som står bak forslaget om at vindkraften skal ha de samme eierskapskravene som vi har til stor vannkraft. Jeg oppfordrer de partiene som er bekymret for at det er utenlandsk kapital som kommer inn, om å stemme for SVs forslag om at de samme kravene skal gjelde for vindkraft som for stor vannkraft. I tillegg må vi sørge for skatteregler som gjør at fellesskapet sitter igjen med gevinsten, ikke minst de kommunene som stiller sine områder til disposisjon. Jeg tar med det opp forslaget fra SV.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-03-03:
Jeg er glad for at statsråden i sitt innlegg sier at hun – når hun skal se på konsesjonsreglene – vil se på kravene knyttet til opprydning etter endt drift. Jeg tror nok det er en del å hente der. I et av svarene fra statsråden til komiteen kommer det fram at det i dag er tre anlegg som er konsesjonsgitt, som det ikke er stilt noe krav til opprydning etter endt drift til. Mitt spørsmål til statsråden er om hun i sitt arbeid framover også vil se på og stille krav til de tre anleggene hvor det ikke er krav om opprydning etter endt drift.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-03-03:
Jeg må si at i denne debatten skal man høre en del. Vi hørte tidligere i dag en rørende omtanke fra Fremskrittspartiet for norsk natur. Det må jeg si er nye toner fra partiet som har stått i fremste rekke for å bygge ned verdifulle arealer i Norge. Men hvis Fremskrittspartiet tar med seg denne omtanken for norsk natur også i andre saker, f.eks. når det dreier seg om å legge dyrka mark eller verdifulle naturområder under asfalt, under firefelts motorveier, tror jeg at norsk natur kan gå en lysende framtid i møte.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-03-03:
Det som skulle ha vært den kalde fine tiden da vi kunne ha gått mil etter mil på ski, har dessverre vært regn, regn og atter regn. Det positive i dette er kanskje at salget av fluorholdig skismurning og glider har vært lavt. Hva skal man med god glid når det ikke er snø? Men vinteren kommer tilbake, og det samme gjør behovet for å kunne ha god glid under skiene. Men den gode gliden kommer med en veldig alvorlig bieffekt. Vi har de siste årene fått mange rapporter fra langrennsmiljøet om betydelige helseskader hos skismørere som følge av fluorbruken i skismurning. Leger er åpne om at dette kan være årsak til eller ha bidratt til kreft. I år vil EU innføre forbud mot de langkjedede fluorforbindelsene. Industrien har vært klar over dette forbudet i mer enn fem år. Problemet er at deler av industrien tilpasser produksjonen med mer kortkjedede fluorforbindelser. Dette er ikke bra verken for helsa eller for miljøet. Derfor er forbud mot all fluorsmurning den eneste veien å gå for å få bukt med disse problemene. Dessuten må skismurningsprodusentene pålegges å bevise at smurningen de kommer opp med som alternativ, er ufarlig for menneskers helse og miljø. Kan de ikke påvise dette, kan heller ikke smurningen tillates brukt. I Norge er det innført forbud mot bruk av fluorsmurning på skirenn for barn under 16 år. Det internasjonale skiforbundet vil innføre forbud på alle sine renn fra neste vinter, og det er bra, men Skiskytterforbundet sitter fortsatt på gjerdet. De vil ha sikkerhet for at det finnes gode nok kontrollmetoder for å kunne ta dem som eventuelt ikke bryr seg om forbudet og allikevel smører fluor under skiene. Det er altså fare for at det vil bli brukt fluor også neste vinter. Dette viser at foregående taler, Stefan Heggelund, overhodet ikke har satt seg inn i saken han faktisk snakker om. Norge bør utvide sitt forbud på skirenn for dem under 16 år til å gjelde absolutt alle skirenn som arrangeres i Norge. Det skal være grenser for politikk, sies det. – Vel, når det er fare for alvorlig skade på mennesker og miljø, bør politikken gripe inn.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-03-03:
I innlegget til statsråden hører vi statsråden si at vi på grunn av det internasjonale samarbeidet, EU/EØS osv. vil ha vanskeligheter med å innføre forbud mot visse ting i Norge. Mitt spørsmål til statsråden er da: Mener statsråden virkelig at det å innføre et forbud mot bruk av fluorholdig skismøring og glidere på alle norske skiarrangement vil være i strid med internasjonale avtaler?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-03-03:
Det er vel ingen i denne sal som har sagt at vi ikke skal delta i det internasjonale samarbeidet mot disse miljøgiftene – tvert imot. Så her trekker statsråden opp noen stråmenn. Så virker det som om statsråden er overrasket over at dette forslaget dreier seg om forbud mot bruk av fluorholdig skismøring på alle norske idrettsarrangementer. Men det er jo noe av kjernen i det forslaget som diskuteres i dag. Det er jo faktisk et av forslagene som fremmes. Og så sier statsråden da at det kanskje vil være å gripe for mye inn i det enkelte idrettslags domene. Vil da statsråden i tråd med det oppheve forbudet mot alkoholreklame på idrettsarrangement i Norge? Det er klart at Norge kunne ha innført et sånt forbud mot bruk av denne miljøgiften dersom man ønsket det.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-03-03:
Det var ikke servering av alkohol på idrettsarrangement jeg snakket om; det var alkoholreklame jeg snakket om. La nå det ligge. Statsråden sier at det er vanskelig for oss å ha nasjonale reguleringer all den tid vi er med i et internasjonalt samarbeid. Gjelder det også for tobakk? Vi er jo med i et internasjonalt samarbeid mot skadevirkningene av tobakk, men vi har også innført nasjonal lovgivning for å begrense bruken av tobakk.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-03-03:
Det er høyst relevant i forbindelse med dette, siden statsråden sier at så lenge vi er med i et internasjonalt samarbeid på et område, er det vanskelig å lage nasjonale regler. Det vi merker, er at Skiforbundet og de som har jobbet aktivt for å få faset ut fluorsmøring i langrennsmiljøet, har hilst SVs forslag velkommen. Vi ser dessverre at regjeringen og Fremskrittspartiet ikke ønsker å ta de truslene som dette representerer mot helsen og naturen, på alvor. Mitt spørsmål til statsråden nå handler om innføring av gode kontrollrutiner for bruk av fluorsmøring på Det internasjonale skiforbundets arrangementer i Norge. De har varslet et slikt forbud.Vil statsråden støtte utviklingen av gode kontrollmekanismer økonomisk gjennom f.eks. NILU, Norsk institutt for luftforskning?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-03-03:
Da vil jeg spørre statsråden hva han har tenkt å gjøre med de erstatningsstoffene som vi nå ser visse skismøringsprodusenter planlegger å bruke som erstatning for de langkjedete fluorforbindelsene, som vil bli forbudt i EU fra sommeren av. EU vil forby bruken av de såkalte C8-forbindelsene, men det vi ser, er at man da i stedet tar i bruk mer kortkjedete fluorforbindelser, C6. Hva vil statsråden gjøre for å forhindre at skismøring og glidere med disse forbindelsene brukes på arrangement i Norge?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-03-03:
Jeg vil først få takke statsråden for svarene han har gitt. Jeg er glad for det klare forsvaret av bistanden, og jeg er også glad for at Utenriksdepartementet er tydelig på at Norge ikke støtter organisasjoner som oppfordrer til vold eller fremmer hatefulle ytringer, rasisme eller antisemittisme. Det skulle bare mangle. Men det er ikke derfor vi er her i dag. Vi er her i dag fordi representanten Gulati har gått til en veldig mørk krok på internett der han har funnet disse veldig alvorlige anklagene om at en norsk organisasjon angivelig skal ha koblinger til terrorister. Men han har latt være å sjekke om det som står der, er til å stole på. Han har bare trykt på Ctrl C og Ctrl V og så lagt dette inn i Stortingets mal for interpellasjoner og sendt det over til Utenriksdepartementet. Problemet er at dette ikke er sant. Er det virkelig slik representanten Gulati vil bruke muligheten til å få debattert viktige og ofte vanskelige spørsmål i Stortinget? Skal virkelig statsråden måtte komme hit og bruke av sin tid på å svare på anklager som beviselig og åpenbart er feil? Har ikke representanten Gulati selv et ansvar for å sjekke sannhetsgehalten i dette? Anklagene som framsettes, kommer fra en kilde som Utenriksdepartementet selv har sagt har en tydelig politisk slagside. Det er å si det forsiktig. Det er kjent og godt dokumentert at påstandene som NGO Monitor har kommet med over flere år, i hovedsak er grunnløse og direkte feil. De er diskreditert av australske, svenske og italienske myndigheter og av EU. Jeg er også veldig glad for at statsråden så klart tar avstand fra NGO Monitor i sitt svar. Dette er alvorlig. Det er alvorlig i en tid med økt polarisering, der falske nyheter og falske anklager får være med og definere viktige debatter, samtidig som vi står foran enorme utfordringer som Norge må bidra til å løse, også med bistandsmidler. Vi har ikke tid til å diskutere disse grunnløse påstandene. Påstander om terrorfinansiering skal man ta alvorlig. Samtidig vet vi at det er en strategi å komme med slike beskyldninger for å ramme dem man er uenig med. De brukes av autoritære regimer som innfører lover som rammer legitim opposisjon og sivilsamfunn, og de brukes av aktører som NGO Monitor. Dette er en skummel utvikling som vi alle er tjent med å stoppe. Det innskrenker ytringsfriheten, det begrenser den offentlige debatten, og det truer demokratiet. Det skulle vi gjerne ha brukt tid på å debattere i Stortinget. Det gagner ingen å delegitimere og hindre helt lovlige organisasjoners arbeid for grunnleggende menneskerettigheter, særlig når det er snakk om en organisasjon som er en konstruktiv kritiker av både israelske og palestinske myndigheter. Disse spørsmålene er vanskelige nok, vi trenger ikke å rote dem til med falske påstander som lett lar seg avkrefte med et enkelt Google-søk, som er tilgjengelig på de fleste av representantenes pc-er.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-03-03:
Det er bred enighet i salen om at det er mulig å gjøre merkeordningen bedre, men så stopper litt av enigheten der – hvordan vi skal gjøre det, og hvem vi skal fordele kaka på – for kraftindustrien har en rekke insentiver i dag. Saksordfører Eskeland pekte bl.a. på skatteinsentiver. Det er null elavgift, og norsk kraftindustri har også såkalte langsiktige kontrakter som mange andre land ikke har. Omdømmeinntektene som vi kan si går til fornybar, er også en del av dette. Det andre er å bidra til å skifte ut forurensende kraft i Europa. De inntektene som i dag er påslaget, går til eierne. Å kalle det for en litt diffus kraftsektor – det er jo stort sett kommuner og vi innbyggere som er eierne i de selskapene. De har ikke så lyst til å miste inntekter. Omdømmespørsmålet er i høy grad også et spørsmål for forbrukerne, vi som strømkunder, som antakeligvis må betale et mellomlegg til industrien hvis vi skal subsidiere ytterligere. Jeg synes også vi skal skjele litt utenfor Norges grenser, for diskusjonen så langt dreier seg egentlig om å gjøre Norge så annerledes som mulig. Det har vi vært lenge, med vannkraften vår. I dag kommer de andre europeiske landene opp med fornybar i stor stil, og det er jo det som er målsettingen, å få andre land til å gjøre som Norge. En kan si at dette er en ordning som kanskje går ut på dato framover i tid. Om det er om 5 år, 10 år eller 30 år, ser vi ikke helt konturene av per i dag, men jeg synes det er verdt å ta med seg den omdømmediskusjonen – om Norge skal stille seg på utsida i diskusjonen om å transformere energiforsyningen i Europa og ikke vise fram den fornybare sektoren vi har, med vannkraften vår og hvor viktig den er. Vi bygger også annen fornybar energi. Digitalisering er en viktig del av den transformasjonen. Vi skal være med på det laget, og vi har gått foran sammen med Norden. Jeg oppfordrer til at vi fortsetter å henge sammen i de nordiske landene og også er med Europa på endringen til grønn energi. Det er her jeg tror representanten Else-May Norderhus prøvde å si grønnvasking. Det kan jeg ikke se at intensjonen er. Det er et ærlig forsøk på å få mer fornybar energi i hele Europa.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-03-03:
Jeg vil gi ros til Sosialistisk Venstreparti, som har fremmet disse forslagene, for vi trenger debatt om utviklingen av en sektor som kommer til å bety veldig mye for den omstillingen av fornybar energi vi er inne i. Norge har gitt et bidrag til teknologiutviklingen når det gjelder solceller. Men vi gir nå et enda større bidrag i omleggingen vi foretar innenfor elbiler. Det neste skrittet blir lagringsmuligheten, og det er på vei batterier som kan være det mellomlageret som gjør at vi kan utnytte energien flere timer i døgnet. Elbiler er et av disse mellomlagrene. Når vi får satt mange elbiler inn i system og kan bruke dem som lager, er også det et stort bidrag. Men vi må diskutere om det neste skrittet skal være støtte til batteriene, som per i dag har en noe for høy pris til at folk setter dem inn. Vi skal være glad for at det finnes teknologier som er så rimelige at det nesten ikke er nødvendig med støttetiltak. Her går utviklingen veldig raskt, og det kommer mer og mer effektiv teknologi. Jeg har selv solcellepaneler på taket mitt på Gjøvik. Der har vi seks–sju måneder med vinter, men nå i februar har jeg hatt produksjon ganske mange dager. Det er sånn at noen må gå foran og prøve ut. Jeg har ikke gjort dette i noen stor skala, men jeg ser hvilken utvikling som kommer. Jeg kan følge med på mobiltelefonen min til enhver tid. Det skaper også mer bevisste forbrukere. Vi diskuterer også om vi skal innføre effekttariffer. En del av dette er også å redusere forbruket av energi og bruke den så effektivt som mulig. Vi må også se på noe annet enn hustak. I landbruket har de mange takflater, og de er storforbrukere av energi. Det passer ikke i dag å ta den i bruk på melkeroboten, men det er mange ventilasjonsanlegg som står og går, og der sola kan spille en betydelig rolle for bonden. Det kommer også på andre områder. Særlig når det gjelder digitaliseringen av gårdsbrukene, får en med en teknologi som gjør at en kan sambruke, enten det gjelder biogass eller det er andre småskala fornybare muligheter på de enkelte gårdene. Vi har mer enn 20 000 ansatte i norsk elektrifiseringssektor. Det kommer til å øke i takt med at vi faser ut olje og gass. Vi bygger opp en helt ny industri. Denne bygges opp over hele landet, det er ikke bare sør i Norge, hvor det er minst snø og flest soldager – det passer over hele landet.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-03-03:
Vi har snakket om landbruket som en aktør med mange takflater. Kommunal sektor er en annen aktør som har store mengder takflater. Jeg nevnte Gjøvik som et eksempel. Vi har hatt et lokalvalg, der vi har skrevet nye samarbeidsavtaler. Det er alltid en kiving mellom Gjøvik og Hamar. Så i samarbeidsplattformen i Gjøvik har flertallet, som er Senterpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, skrevet at vi skal slå Hamar når det gjelder å legge solceller på tak. De skal legge solceller på hele nye Ankerskogen svømmehall – det er en stor takflate. Men i Gjøvik har vi pekt på barnehagene, som har mange takflater. Der vi har en stor mulighet. Det å skape sånne konkurranser også i kommunal sektor er viktig, for det betyr at en kan bruke vannkraften på et annet vis og skaffe seg bedre inntekter bl.a. til industri eller ved salg ellers. Hytter er et annet område hvor det er mange takflater. Det er mange grunneiere som har delt ut areal til hytteutbygging, som vi også må se på om vi kan bruke på denne måten. Så tar SV opp i representantforslaget sitt borettslag. Det jobbes med regelverket for å se på tilskuddsmuligheter til borettslag. Vi må også se på om man kan pålegge utbyggere av boliger der det ikke er andre muligheter, å legge solceller på taket når en bygger. Låneordninger er også en viktig del av dette når en skal finansiere boliglån – at en får såkalte grønne lån. Det gjelder for flere enn Husbanken å stimulere til det. Så til rammevilkårene. Statsråden har pekt på mange av dem. Det er sånn at de som produserer egen strøm, ikke får nettleie. Det er også en viktig del av inntjeningen her, som få snakker om, men som vi må bli bedre til å prate om. Jo mer du produserer, jo mindre nettleie. Det er i dag en stor del av strømutgiften for en forbruker. Dette må vi fortsette å tilpasse til teknologien og til utviklingen. Det er en stor optimisme rundt bruk av solceller i dag.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-03-03:
Det er mange gode grunner til å diskutere vindkraftregimet nå. Vi styrer på de rød-grønne partienes overordnede rammevilkår. De siste ti årene har det blitt bygd ut mye vindkraft i Norge, kanskje overraskende mye, og det bør særlig de rød-grønne partiene ta ad notam. Sammen med de rammevilkårene vi har hatt, har vi hatt en ordning med grønne sertifikater, en slags innmatingstariff som har stimulert til mange konsesjonssøknader og mye utbygging av vindkraft i Norge. Det er dagens regjeringspartier og Fremskrittspartiet som er med på å diskutere hvordan en skal regulere dette de neste tiårene og framover. Det innebærer mange områder. Å se på konsesjonsregimet er et av dem. Det har statsråden varslet en gjennomgang av. Plan- og bygningsloven er også aktuell i så måte. Det finnes i dag teknologi som gjør det mulig å visualisere stadig høyere master, men også mer utbygging av infrastruktur, med veier og annet, for å få stadig lengre og høyere master ut i områder. Vi har hørt fra mange av debattene lokalt at det har vært en utfordring å se for seg hvilken estetikk dette bidrar til, men også lyd og støy. Skatteregimet er en annen del vi må se på. Det er også en diskusjon om eierskapet. Statkraft er den største utbyggeren av vindkraft i Norge, og norskeide Hydro er den største kjøperen. Vi må ta med også det i debatten. Så langt har jeg ikke hørt noen foreslå at vi skal hindre Statkraft i å eie utenfor Norge. En må vurdere å diskutere den delen. Hvis en mener at det ikke skal være utenlandsk kapital i Norge, hvorfor skal da norsk kapital være i utlandet? Vi har tida framover nå – et særlig godt vindu – til å diskutere hvordan vi skal fortsette dette videre. Samtidig kommer det annen ny teknologi som skaper muligheter for Norge. Vi har tidligere i dag hatt en debatt om solkraftens muligheter. Det er viktig å si at det er veldig få av kommunene i Norge som har sagt nei, som har blitt overstyrt. Tvert imot er det staten som har grepet inn og sagt nei der kommuner har sagt ja, og der det har vært for store inngrep. Det er en form for hjemfall på vindkraft i dag: En får konsesjon i bare 25 år. På annen kraft får en inntil 100 år. Det vi må begynne å diskutere, er noe de allerede har startet med i Danmark, og det er avfallsdelen og resirkulering av vindmøller. I Danmark har de 4 000 vindmøller som skal ned i løpet av kort tid. Vi i Norden bør diskutere om vi skal ha en felles ressursutnyttelse av det og ikke skape hver vår avfallslinje.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-03-03:
Aller først: Venstres tidligere statsråd på dette området Ola Elvestuen har vært offensiv for å komme dette ondet, som vi alle aksepterer at det er, til livs. Det er hvordan vi skal gjøre det, som er saken vi diskuterer. Jeg synes nok at saksordføreren, Åsmund Aukrust fra Arbeiderpartiet, her smører litt tjukt på og kanskje har litt «is i rubben» når det gjelder den videre framdriften. For Venstres del er det ikke aktuelt å stadfeste en lov uten at vi kan håndheve den, og per i dag finnes det ikke noen metode for å verifisere om det er fluor i skismurningen. Så vi har en betydelig utfordring i å finne det virkemidlet som skal gjøre at en kan håndheve en lov. Det tidspunktet kommer jo. Så gjøres det i idretten en stor innsats for å få bukt med dette på egen kjøl, men i et konkurransemiljø er det vanskelig å regulere bruken av bl.a. giftige kjemikalier. Det er heller ikke noe mål for oss å erstatte et giftig stoff med et annet. Dette handler om mer enn skismurning, det handler også om at disse kjemikalene benyttes i andre produkter, bl.a. i klær, så vi har her en stor jobb å gjøre med å finne alternativer. Svanemerket er en ordning som er med på å stimulere til å bruke andre stoffer, og det finnes i dag svanemerket skismurning, som dokumenterer like god glideffekt, og som er produsert med annet innhold. Vi må også legge til rette for at den informasjonen kommer ut til befolkningen. For en som skal gå en tur i marka, spiller det veldig liten rolle om en bruker fluor eller ikke. Bruk av felleski er også et bidrag til å redusere behovet for skismurning, men det utelukker ikke behovet for gliding. Så her jobber vi sammen – mange aktører mot samme mål – om et internasjonalt regelverk. For å hindre produksjonen, som i stor grad skjer i andre land, er det internasjonale samarbeidet særlig viktig.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Vannkraftressursene skal forvaltes slik at de kommer lokalsamfunnene våre og nasjonen til gode. Vannkraften skal fortsatt være et konkurransefortrinn for norsk industri. Det er ingen tvil om at norsk kraftproduksjon har meget lave utslipp. I 2018 var hele 98 pst. av elektrisiteten i Norge produsert fra fornybare kilder – hovedsakelig vannkraft, men også noe vindkraft. Ordningen med opprinnelsesgarantier for strøm har vært omdiskutert lenge. Departementet har arbeidet med ulike løsninger for hvordan ordningen kan fungere bedre for både forbrukere, industri og kraftbransjen. Opprinnelsesgarantiene gir også store inntekter til norske produsenter av fornybar kraft. Inntektene kommer i hovedsak fra utenlandske kjøp av norske opprinnelsesgarantier. Samtidig er industrien bekymret for at ordningen svekker deres konkurransefortrinn med å være lokalisert i Norge. Industriens bekymring skal vi ta på alvor. Jeg ser derfor på en løsning som bedre får frem budskapet om at strømmen i Norge er grønn. Både forbrukere, industri og kraftbransjen etterspør informasjonen som viser den faktiske klimavirkningen av norsk strømforsyning. Ordningen med opprinnelsesgarantier vil bestå, men vi kan skille tydelig mellom denne og budskapet om at strømmen i Norge er fornybar og grønn. Jeg ønsker ikke å aktivt svekke ordningen med garantiene eller gjøre endringer som truer de store inntektene derfra, men å få ryddet opp i informasjonen om norsk strøm er viktig av flere grunner. Husholdninger, bedrifter og kommuner trenger et godt grunnlag for å velge mellom ulike energiløsninger, og industrien må kunne dokumentere at deres kraftforbruk har et lavt klimaavtrykk. Så til forslagene om tariffer i strømnettet. Det er strømkundene som dekker kostnadene i nettet. Mitt utgangspunkt er at alle kunder må være med på å dekke disse. Alle nettselskap har selv ansvar for å utarbeide tariffer i tråd med gjeldende regler. Tariffene skal være basert på ikke-diskriminerende og objektive vilkår samtidig som de gir signaler om effektiv utvikling og utnyttelse av nettet. Statnetts endelige tariffmodell er ikke ferdig utformet og vedtatt. Jeg legger til grunn at Statnett selv utformer tariffene innenfor energilovgivningen og EØS-avtalen. Hvis noen nettkunder skal betale mindre i nettleie, må de øvrige betale mer. Alle regionalnettselskap må selv vurdere om store forbrukere i deres nett har lik betydning for nettet som store forbrukere i transmisjonsnettet. Inndelingen i kundegrupper og dermed kostnadsfordelingen mellom ulike kunder skal baseres på relevante nettforhold. Dette er et prinsipp som en fast tariffmodell for store forbrukere i transmisjons- og regionalnettet også må bygge på.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Jeg deler mange av de betraktningene som Arbeiderpartiet har om behovet for denne tydeliggjøringen, som jeg også sa i mitt innlegg. Det er ingen tvil om at dette er komplisert. Dette er noe vi har snakket om i veldig mange år. Jeg husker veldig godt fra da jeg var saksordfører for energimeldingen for flere år siden, at det også da var et tema. Det er ikke enkelt å finne den gode løsningen, men jeg har tro på at vi skal få det til. Som sagt jobber jeg med det, sånn at ordningen kan fungere bedre og ivareta de ulike hensynene vi er nødt til å ivareta i Norge. Jeg er enig i at det er utfordringer med garantiene, men statens medlemskap i AIB ser jeg ikke som en slik utfordring. Jeg er egentlig ganske overrasket over at Arbeiderpartiet kommer med et slikt forslag her i Stortinget i dag, uten at konsekvensene av noe sånt er utredet, for formålet med AIB er jo at de skal bidra til en etterrettelig handel med opprinnelsesgarantiene. Så uavhengig av hva man mener om ordningen, vil jeg jo tro at det er i alles interesse at dette skjer på en åpen og etterrettelig måte.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Som sagt jobber vi med en løsning. Det vil være litt prematurt av meg nå å gå inn på et konkret forslag til løsning, for det er mange sider som må ivaretas. Men jeg er helt enig i at vi må se om vi kan få frem et tydelig budskap om sammensetningen av den fysiske strømforsyningen. Det er en av de tingene det er naturlig å se på for at også industrien skal kunne kommunisere på en annen måte enn i dag om hvordan den norske strømforsyningen faktisk ser ut, og hvordan deres forbruk er. Det jeg savner litt i Arbeiderpartiets innfallsvinkel til denne saken er det å ivareta også kraftprodusentene. Dette er store inntekter for dem, det er store inntekter for mange kommuner. Å passe på at vi har et system som ikke svekker verdien av de garantiene, vil også være ganske viktig. Jeg synes også det er verdt å ha med seg i dette bildet at 80–90 pst. av de garantiene som selges fra Norge i dag, selges til utlandet. Så det har ennå ikke i veldig stor grad påvirket norsk kraftintensiv industri. Det er ikke de som i hovedsak kjøper disse garantiene. Som sagt: Det er mange hensyn som må ivaretas. Jeg ser frem til å kunne komme med en løsning etter hvert, men jeg har altså ikke hele løsningen her i dag.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
I Norge er vi så heldige å ha en nesten utslippsfri elektrisitetsproduksjon. Store deler av energiforsyningen vår er allerede basert på fornybare og klimavennlige energikilder – det skal vi ikke glemme når vi diskuterer solkraft. I regjeringsplattformen peker vi på behovet for å opprettholde og gradvis styrke mulighetene for egenprodusert energi for husholdninger, borettslag og landbruk. Samtidig må vi sikre et veldrevet og effektivt strømnett. For å nå våre klimamål blir elektrifisering veldig viktig. Elektrifisering og nye forbruksmønstre utfordrer det tradisjonelle strømnettet, som er noe av den mest samfunnskritiske infrastrukturen vi har. NVE anslår at det i alle nettnivåer er et investeringsbehov på ca. 135 mrd. kr frem mot 2027. Dette må betales av alle strømforbrukere i det store spleiselaget som strømnettet vårt er – og da må vi sørge for at vi bygger effektivt. Nye løsninger, som f.eks. mikronett, smart grids, solenergi osv., vil kunne bidra til å dempe noe av investeringsbehovet i det tradisjonelle strømnettet og dermed virke dempende på nettleien. Derfor er det viktig med utvikling av nye løsninger. Både viktig og gledelig er det når næringslivet ser nye muligheter og dermed bidrar til at vi får enda mer fart på utviklingen. Det er klare indikasjoner på at solenergi i Norge i dag er lønnsomt. Vi har sett en betydelig vekst i bruk av solenergi de siste årene. Regjeringen mener at driften av kraftsystemet og krafthandelen så langt som mulig må baseres på markedsmessige løsninger. Samtidig har vi et omfattende offentlig virkemiddelapparat for å utvikle og stimulere til bruk av nye energiteknologier. De viktigste virkemidlene er etablert gjennom Norges forskningsråd, Enova og Innovasjon Norge. Samlet kan de bidra med støtte til prosjekter i hele innovasjonskjeden fra idé og frem til teknologien tas i bruk. Enova skal opprette virkemidler med sikte på å oppnå varige markedsendringer. Målet er ikke at det til enhver tid skal utbetales støtte, men at vi hjelper til og hjelper frem gode løsninger, slik at de på sikt er konkurransedyktige uten statlig støtte. Rammene for Enovas virksomhet settes i fireårige avtaler. Innenfor rammene av avtalen er det opp til Enova å prioritere mellom områder, utvikle programmer og tildele støtte til enkeltprosjekter. NVEs forslag om effekttariffer, som nå er på høring, skal bidra til at vi over tid unngår unødvendige nettinvesteringer og holder nettleien nede for alle. Effekttariffer vil også sikre en mer rettferdig fordeling av kostnadene i nettet. Effekttariffer innebærer at besparelsen – gjennom nettleien – av å installere solceller blir noe redusert. Det er fordi installasjon av solceller i liten grad reduserer behovet for nettkapasitet. Selv med sol på taket vil de aller fleste kundene trenge strøm fra nettet på kalde og mørke vinterdager. Endringene som er foreslått i nettariffene, vil imidlertid ikke redusere innsparingen egenprodusenter av strøm får gjennom sparte strømutgifter og forbruksavgift.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Jeg er ikke enig i utgangspunktet til representanten Myhrvold, for det har vært en stødig vekst i bruken av solenergi. Det skjer veldig mye positivt, men hvis man hører på debatten som har vært her i dag, høres det nesten ut som ingenting har skjedd innenfor utvikling av solkraft. Det er ikke tilfellet. Utviklingen i bruk av solkraft i Norge har vært svært positiv de siste årene. Bare i 2018 ble det delt ut i underkant av 15,3 mill. kr til 837 solcelleanlegg på private boliger bl.a. Jeg er kjempefor at landbruket også skal ta del i det. Jeg mener bare at virkemidlene faktisk er ganske gode i dag, og det er ingen tvil om at vi ønsker å fortsette å støtte opp under det. Derfor har Enova fortsatt mulighet til, f.eks. gjennom Enova-tilskuddet, å gi støtte til solcelleanlegg.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Igjen mener jeg det tegnes et bilde som ikke helt stemmer med virkeligheten. Solcelle er åpenbart noe som flere tar i bruk i dag. Vi hadde ikke hatt den veksten vi har hatt, hvis ikke det var tilfellet. Jeg er helt enig i at vi må ha støtteordninger som er innrettet på en måte som gjør at det utløser innovasjon og støtter teknologi i vekstfasen. Det mener jeg også vi har. Jeg vil advare mot at vi detaljstyrer Enova. Vi har ganske dårlig erfaring med politikere som velger løsninger og teknologier. Det er Enova som har fagkompetansen til å gjøre helhetlige vurderinger. Jeg mener også at skal man eventuelt ha støtteordninger – som vi allerede har, men enda flere støtteordninger innenfor solkraft – må det i så fall være andre virkemidler, ikke at det skal finansieres av alle over nettleien. Det tror ikke jeg er en god løsning.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Som jeg sa i mitt innlegg, er vi klar over den utfordringen, men jeg mener samtidig at det er et ganske viktig prinsipp at alle er med på å bære kostnadene for vårt felles strømnett. Selv med solceller på taket er man avhengig av å være koblet til nettet, for man trenger også strøm når solen ikke skinner og det er kalde vinterdager, f.eks. Vi må i så fall bruke andre virkemidler – som jeg også var inne på i et tidligere svar – til å stimulere til mer solkraft, ikke bruke nettleien som det eneste virkemidlet. Det er også viktig å huske på at selv med forslag om nye effektavgifter vil det fortsatt være penger å spare på å installere egen strømproduksjon, f.eks. med solceller. Men det er som sagt andre ordninger som støtter opp under solceller, man har plusskundeordningen, man har fritak for elavgift på egenprodusert strøm og andre støtteordninger. Jeg er klar over den utfordringen, vi skal følge tett med på det, men jeg mener at det er et viktig prinsipp i bunn om at alle må være med på å finansiere vårt felles strømnett.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Jeg er enig med representanten Haltbrekken i at det å bruke offentlige anbud for å fremme det grønne skiftet er en viktig del av klimapolitikken. Regjeringen har varslet en handlingsplan for klima- og miljøvennlige offentlige anskaffelser og grønn innovasjon, den er i en startfase nå. Når det gjelder energirelaterte spørsmål i offentlige anbud, vil jeg slå et slag for også her å tenke helhetlig. Vi må ikke glemme at tiltak som smart styring av energibruken, fjernvarme og energieffektive bygg spiller en veldig viktig rolle i energisystemet. Her har vi heldigvis ganske mange virkemidler på plass allerede. Det har betydning for den omfattende omstillingen vi skal igjennom til lavutslippssamfunnet, at det skal være mest mulig kostnadseffektivt. Ja, jeg er enig i hovedprinsippet om at det er bra å bruke offentlige anbud for å fremme det grønne skiftet.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Både vindkraft- og vannkraftutbygging er utnyttelse av naturressurser, men det faktiske og rettslige grunnlaget er vidt forskjellig. Konsesjon til bygging og drift av vindkraftanlegg gis med en varighet på maksimalt 30 år. Denne tidsperioden passer godt med vindkraftanleggenes levetid. For vannkraft gis konsesjonene derimot uten tidsbegrensning. Hensynene som ligger bak kravet til offentlig eierskap med styring og kontroll ved tidsubegrenset utnyttelse av vannkraftressursene, har svært lite for seg ved tidsbegrenset utnyttelse av vindkraftressursene. Etter utløpt konsesjonsperiode har myndighetene full styring og kontroll med utnyttelsen av vindressursen. Det er heller ikke formålstjenlig å fravike det generelle utgangspunktet om at private investorer kan engasjere seg i vindkraftutbygging. Dette er som i annen næring og i tråd med våre folkerettslige forpliktelser. Det vil være betydelige ulemper forbundet med et krav om hjemfall for vindkraft ved utløpt konsesjonsperiode. Hjemfall til staten er lite egnet for å sikre god forvaltning av vindressursene i framtiden. Vindkraften som nå bygges ut, er et resultat av at forskjellige regjeringer og storting siden århundreskiftet har lagt til rette for at vi skal nytte vindkraft for fornybarutbygging her til lands. Lokal aksept har vært viktig ved behandlingen av de konsesjonene som nå realiseres. I praksis har det i denne perioden knapt blitt gitt konsesjon uten kommunens støtte til prosjektet. I gjennomgangen av hele systemet for vindkraftkonsesjoner departementet nå er i ferd med å foreta, vil hensynet til enda sterkere lokal involvering stå sentralt. Jeg vil også bidra til at vi skal ha et regelverk som sikrer tilstrekkelig kontroll med driften av anleggene, og til at konsesjonærene fullt og helt følger opp de fastsatte konsesjonsvilkårene for utbygging og drift av vindkraftanlegg. Jeg er opptatt av at fortsatt utbygging av vindkraft skal bidra til næringsutvikling og sysselsetting, og vi skal ta skikkelig hensyn til lokalbefolkningen og naturen vår. Jeg vil ha et godt system som følger opp konsesjonærens plikter og ansvar ved nedlegging av vindkraftverk etter utløpt konsesjonsperiode. I gjennomgangen av konsesjonssystemet legger jeg til grunn at vi skal ha et regelverk på plass som gir tilstrekkelig klarhet i vilkår om garantistillelse. Garantistillelsen skal være tilstrekkelig til nedleggelse av anlegget og tilbakeføring av området, og den skal være på plass til rett tid i konsesjonsperioden. Skattespørsmål hører inn under finansministerens ansvarsområde, og nærmere spørsmål om skatt må derfor henvises til ham. Regjeringen har ikke tatt stilling til om det bør innføres grunnrenteskatt og naturressursskatt for vindkraftverk, men her vil vi vurdere eventuell videre oppfølging. Når det gjelder skattetilpasning, bør overskudd som skriver seg fra aktivitet i Norge, skattlegges her. Overskuddsflytting er uheldig, og de skattepliktiges muligheter for å foreta disposisjoner med den hensikt å redusere skattebelastningen i Norge bør motvirkes. I budsjettet for 2018 redegjorde Finansdepartementet for tiltak som skal motvirke overskuddsflytting.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Vi vet jo alle at konfliktnivået rundt vindkraftutbygging har vært veldig høyt, og frontene er veldig steile. Det er også derfor jeg ønsker mer dialog videre i prosessen vi nå har, for å høre alle berørte. Det gjelder både dem som ønsker å bygge ut, og alle andre som blir berørt – om det er lokaldemokrati, organisasjoner med syn osv. Det tror jeg er helt avgjørende, for vi er nødt til å snakke sammen og få diskusjonen inn på et godt spor. Det er mye av grunnlaget for at vi nå varsler denne gjennomgangen og ser behov for å stramme inn. Jeg er opptatt av at vi fortsatt skal kunne ha vindkraftutbygging i dette landet. Jeg mener det er et gode; vi trenger mer fornybar kraft. Men da må vi passe på at vi har rammevilkår og et konsesjonssystem som sikrer at det er ønsket lokalt, og at vi får det inn i rammer som er gode. Mitt inntrykk er bestemt at også utbyggerne ser det behovet og er interessert i den dialogen. Selvsagt skal vi sikre medvirkning også derfra.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Jeg tror det er veldig viktig at vi skiller mellom dem som allerede har fått konsesjon, og dem som eventuelt skal få konsesjon i fremtiden. Det har også noe med forutsigbarheten i systemet vårt og de forpliktelsene vi har, å gjøre. Vi kan ikke gjøre endringer i konsesjoner som er gitt. Men jeg mener dette spørsmålet blir noe av det viktige vi må se på i det vi gjør fremover, og derfor deler jeg på en måte intensjonen til Arbeiderpartiet. Jeg forstår bare ikke ønsket om hjemfall, jeg skjønner ikke helt hva poenget med noe sånt skal være. Jeg skjønner ikke hva som eventuelt skal hjemfalle. Er det turbinene? Er det et område som har vært påvirket av industrivirksomhet som har vært der, og så skal det være statens ansvar å rydde opp etter dem som har holdt på? Jeg mener det er feil. Jeg mener vi gjennom garantistillelse i konsesjoner som blir gitt i fremtiden, må sikre at den opprydningsjobben gjøres av dem som har drevet denne næringsvirksomheten.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Igjen: Skatt er ikke mitt ansvarsområde. Det vi sa fra regjeringens side da vi la vekk forslagene fra kraftskatteutvalget, var at vi ikke har tatt stilling til forslagene om det skal innføres f.eks. grunnrenteskatt og naturressursskatt, men at vi vil vurdere en videre oppfølging av det. Når det gjelder den andre delen av spørsmålet fra representanten, mener jeg at vi må ha med i bildet at f.eks. saken rundt Tellenes også handler om avskrivningsreglene som er innført for vindkraft. Dette var det ganske bred enighet om i Stortinget. Selvfølgelig vil også vindkraftanlegg i Norge bidra med skatt til Norge. Det er et viktig prinsipp, og fra regjeringens side har vi gjennomført mange tiltak som skal motvirke overskuddsflytting og uthuling av skattegrunnlaget. Vi har f.eks. strammet inn rentebegrensningsregelen, og vi har innført land-for-land-rapportering. De tiltakene virker. Jeg er selvfølgelig enig i intensjonen. Jeg bare mener at Senterpartiet også må fortelle bakgrunnen og historien for hvorfor situasjonen er som den er, bl.a. på Tellenes. Det blir litt underkommunisert.
Tina Bru (Høyre), 2020-03-03:
Igjen tror jeg at jeg må svare litt som jeg gjorde tidligere: Det er veldig viktig å skille mellom dem som allerede har fått konsesjon etter det regelverket som gjelder i dag, og som har vært gjeldende, og dem som eventuelt får konsesjon etter endringene som eventuelt kommer. Energimyndighetene kan f.eks. ikke trekke tilbake konsesjoner som er gitt, men det kan være særskilte tilfeller der det f.eks. har kommet vesentlig ny faglig kunnskap som gjør at vi vil vurdere på nytt de konsekvensutredningene som er gjort, for å være sikre på at grunnlaget for konsesjonen står seg. Jeg tror ikke jeg kan gå nærmere inn i de enkeltsakene her og nå, men jeg er helt enig i at vi må sikre at vi har et regelverk som sørger for at de som får konsesjon i fremtiden, også rydder opp etter seg etter at konsesjonen er utløpt.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-03-03:
Jeg takker komiteen for samarbeidet, pluss at jeg vil gi ros til Senterpartiet, som har fremmet en viktig prinsipiell sak som handler om eierskap og skattlegging av vindkraft i Norge. Vindkraft på land er blitt konkurransedyktig, og det er økende interesse for å investere i vindkraftanlegg. Etter at saken var ferdig behandlet i komiteen, har regjeringen besluttet ikke å gå videre med kraftskatteutvalget, som også var relevant for skattlegging av vindkraft. Det er dermed uvisst hvordan og når regjeringen eventuelt vil følge opp prinsippet om naturressursskatt som kan komme vertskommunene til gode. Komiteen har et annet flertall enn Stortinget, og det blir mest sannsynlig ikke flertall for noen av komiteens gode tilrådinger. De enkelte partiene vil redegjøre for sine synspunkt, mens jeg i resten av innlegget konsentrerer meg om Arbeiderpartiets politikk. Vi har registrert at det er økende motstand mot vindkraft på land, og Arbeiderpartiet mener det haster å få på plass en politikk som gir bedre aksept i befolkningen for investering i fornybar energi. Det er behov for langt bedre prosesser for etablering av vindkraftanlegg. Det gjelder spesielt samhandling med kommuner og lokale aktører. Ny kunnskap om påvirkning på naturmangfold må legges til grunn. Prosessene må være åpne, og de ulike avveininger må være kunnskapsbaserte. Det er også behov for mer forskning på effekten av eksisterende anlegg på miljø, naturmangfold og nærområder. Arbeiderpartiet mener naturressursskatt må utredes, og målet må være at vertskommunene får en rimelig andel av verdiskapingen. Det er helt avgjørende for å få realisert bærekraftige prosjekter for fornybar energi. Arbeiderpartiet mener forsyningssikkerhet og oppnåelse av klimamål er et nasjonalt ansvar, og selv om vi forventer langt bedre dialog med kommunene, vil vi ikke gi vetorett til kommunene når det gjelder etablering av vindkraft. Naturressursene tilhører fellesskapet, og prinsippet om hjemfall skal legges til grunn for all bruk av naturressurser. Konsesjonstid på maks 30 år mener Arbeiderpartiet ivaretar prinsippet om hjemfall, og at fellesskapet dermed sikres kontroll over vindkraftressursene. Det er viktig at vindkraftinstallasjoner etter endt konsesjonstid blir fjernet, og at landskapet tilbakeføres så langt det er mulig. Vi er usikker på om dagens ordning gir tilstrekkelige garantier for at det skjer. Vi ber derfor regjeringen gå igjennom konsesjonsvilkårene for både eldre anlegg og de framtidige. Den siste tiden har det vært flere medieoppslag om utenlandske investorer som ikke skattlegges med selskapsskatt i Norge. Resultatet er at store inntekter fra norsk vind sendes rett til skatteparadis. Det er gjennomført noen endringer med virkning fra 2019, men vi er usikker på om disse er tilstrekkelige. Vi ber om at de blir evaluert, og at man kan se på nye tiltak.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-03-03:
Jeg har selvfølgelig spørsmål knyttet til beskatning, men de ble henvist til finans. Jeg har et annet spørsmål om den prosessen som nå gjennomgås når det gjelder å forbedre konsesjonsprosessen. Jeg har stilt et skriftlig spørsmål om det, som det ble svart veldig godt på, men jeg er også blitt kontaktet av organisasjonene, som lurer på i hvilken grad de vil kunne bli involvert framover. De har ennå ikke fått noen invitasjon til dialogmøter for å komme med innspill, sånn at man får bedre konsesjonsvilkår framover.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-03-03:
Takk for svaret. En annen problemstilling knyttet til vindkraft er tilbakeføring i ettertid. Jeg vet ikke om statsråden har mulighet til å svare på hvor stor andel av dem som i dag har konsesjon, som har konsesjonsbetingelser hvor det ikke settes tydelige krav til tilbakeføring, men er det muligheter og hjemmel for å stille strengere krav nå – i etterkant av at de har fått konsesjonen – til dem som eventuelt ikke har det inne i konsesjonene fram til nå?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-03-03:
Jeg følte behov for å svare opp statsråden, som i replikkvekslingen utfordret Arbeiderpartiet på hjemfall. Jeg mener at vi i Arbeiderpartiet var veldig tydelige i innlegget vårt: Vi mener at det at det er tidsbegrenset, ivaretar prinsippet om at naturressursene tilhører fellesskapet, egentlig på samme måte som vi tidligere har fremmet forslag om at det innenfor havbruk også burde være en tidsbegrensning, og der snakket vi også om 25–30 år. Jeg vil bare presisere det, i og med at det kom opp i replikkvekslingen, at det er det som gjelder fra Arbeiderpartiets side.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-03-03:
Norge er et land med mye vind og sånn sett begunstiget med store vindressurser. I de senere årene er vindkraften blitt konkurransedyktig med vannkraft, og vi merker stor interesse for å investere i vindkraft på land. Utviklingen når det gjelder vindkraft, har i så måte kanskje gått litt for fort når det kommer til offentlig eierskap og manglende skatteregime for vind. Ofte ser vi også at vindkraft sammenlignes med vannkraft. Begge gjør omfattende bruk av naturressurser og produserer samme vare i samme marked. Men i motsetning til i vannkraftsektoren er det i hovedsak utenlandske kapitalkrefter som står bak investeringene i vindkraft, og det gjelder ingen begrensninger for slike investorer. I den siste tiden er det avdekket eksempler på at store inntekter fra vindparker i Norge ikke skattlegges med selskapsskatt i Norge. Vi har sett at de utenlandske eierne av Tellenes vindkraftverk i Rogaland sender store inntekter fra norsk vind til en skattefri øy i Karibien. Til vindkraften som bygges ut, er det ikke et godt nok lovverk selv om man benytter seg av en allmenn ressurs som er geografiske områder og i stor grad natur. I dag ser man at stadig flere av vindkraftverkene kjøpes opp av utenlandske interesser. Senterpartiet har i dag fremmet disse forslagene fordi vi ønsker en lokalt forankret utbygging av vindkraft som ivaretar landskap og naturkvaliteter og eksisterende næringer og bidrar med inntekt til lokalsamfunnene. Ved utbygging på land må dette være i tråd med lokale ønsker og kommunestyrevedtak, og det må sikres nasjonalt eierskap. I tråd med langvarig norsk tradisjon for naturressursutnyttelse er det behov for å innføre et skatteregime for vindkraftsektoren som både sikrer Norge en andel av den verdiskapingen som landets naturressurser gir opphav til, og som sikrer naturressurskommunene deres rettmessige andel. Senterpartiet mener at vinden og naturområdene i likhet med vannet, oljen og gassen er en ressurs som tilhører fellesskapet. Vi foreslår derfor å innføre bestemmelser som gjør at kommuner som avsetter arealer til vindkraft, skal få mer igjen av inntektene gjennom en naturressursskatt, samt at det bør utredes forslag til en hjemfallsordning for vindkraft, slik som det er for vannkraft. I tillegg er det viktig at man ved utbygging av vindkraft har lokal aksept. Derfor fremmer Senterpartiet også forslag om en lokal vetorett i kommunene, at man skal kunne si nei om man ikke ønsker å avsette arealer til slike utbygginger. Det forundrer meg at Fremskrittspartiet ikke er med på et slikt forslag. Man har jo kunnet lese i media den siste tiden at dette skulle de være med på. Men de sier som vanlig én ting i media og stemmer for noe helt annet i stortingssalen. Jeg tar med dette opp forslagene som Senterpartiet er en del av.