trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-06-08:
Denne saken handler ikke konkret om å være for eller imot vern av Åbødalsvassdraget i Sauda. Det handler derimot om hvordan sentrale myndigheter behandler lokalsamfunn, og om de demokratiske spillereglene. Åbødalsvassdraget ble vernet under arbeidet med suppleringen av verneplanen, slik saksordføreren var inne på. Det som er spesielt, er at en ikke gjennomførte ordinær saksbehandling. Det innrømmer statsråden i brevet til komiteen, der han skriver at det ikke ble gjort grundig behandling. Det ble ikke tilstrekkelig konsekvensutredet, og berørte parter ble ikke hørt i forkant av vernet. Flere av disse uttrykker fortsatt frustrasjon over at ingen har villet lytte til deres virkelighetsbeskrivelse. De føler seg altså regelrett overkjørt av storsamfunnet. Selv om hensikten med vernet kanskje var god, er det ikke slik en skal behandle lokalsamfunn – store eller små. Saken er spesielt aktuell siden vassdraget er godt egnet for småkraftprosjekt. En vet hvordan kraftbalansen er i mange deler av landet. Sauda-området er ikke veldig godt stilt på sikt når en tar med Haugalandsområdet. Flertallet på Stortinget var i realiteten egentlig imot vernet, i hvert fall hvis vi skal tro det de sa ute i media, både fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Arbeiderpartiets Rolf Terje Klungland, som da var i energi- og miljøkomiteen, sa sågar på Stortinget: «Vi registrerer at regjeringspartiene» – som da var Bondevik II-partiene – «ikke vil gjennomføre en ordinær behandling av vassdragene Vaulo m/Langfossen og Saltåna samt Åbødalsvassdraget før vernevedtak fattes, men vi tar det til etterretning. Vi har likevel behov for å bemerke at dette er feil, og at enkelte partier i denne sammenheng må ha samvittighetskvaler i forhold til prinsippet om lokaldemokrati og lokal medvirkning.» Dette med samvittighetskvaler må jo også gjelde både Senterpartiet og Arbeiderpartiet, som altså stemte for dette vernet, til tross for at de jo så at prosessen her var fullstendig galimatias. Nå har Senterpartiet og Arbeiderpartiet sjansen til å lette sin dårlige samvittighet og kvitte seg med problemstillingen. Da er det veldig trist å konstatere at Arbeiderpartiet og Senterpartiet her bare legger saken i en skuff, glemmer gamle synder og går videre i håp om at folk ikke skal huske det. Men folk husker slike ting, fordi de tror – de har i hvert fall stolt på det så langt – at når Stortinget vedtar demokratiske spilleregler, skal de også følges. Det er veldig trist å registrere at det ikke skjer i denne saken. Dermed tar jeg opp forslaget fra Fremskrittspartiet.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2007-06-08:
Det har vært en lang tradisjon i norsk oljepolitikk med bred politisk enighet. Det har skjedd gjennom jevnlige konsultasjoner mellom regjering og opposisjon så langt tilbake som også representanten Nordtun var inne på i sitt innlegg, i viktige petroleumsskattespørsmål og i andre viktige oljepolitiske saker. Men så ikke i denne saken. Her ble opposisjonen meddelt konklusjonen som et faktum via morgennyhetene. Det har ikke vært noen konsultasjon på kompenserende tiltak. Konkurransetilsynets rapport har vært forsøkt holdt tilbake fra offentligheten, og dermed også for Stortinget, og Stortinget var ikke informert om saken. Mitt spørsmål er om representanten Nordtun har såpass kontakt med Regjeringens leder, altså statsministeren, at han kunne reflektere litt over om dette er en arbeidsulykke, i denne, som han kalte, historiske beslutning, eller om det er en ny linje fra Regjeringen?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2007-06-08:
La meg bare begynne med å fastslå at denne regjeringen har flertall for å opptre arrogant. Regjeringen har flertall i Stortinget for å la være å føre noen som helst dialog med Stortinget. Men det vil gi konsekvenser for politikken, og det henger ikke i hop med Senterpartiets stadig uttrykte ønske gjennom tre–fire tiår i Stortinget om å etablere et bredt politisk grunnlag for en oljepolitikk, som vi alle er så avhengige av, under skiftende regjeringer. La meg minne om at forrige gang vi hadde en flertallsregjering – og der satt Senterpartiet som medlem – gikk den regjeringen faktisk i dialog med Stortinget for å forandre sin egen proposisjon for å få til bredere løsninger med det daværende opposisjonspartiet, Arbeiderpartiet. Statsråden sa nå at han ikke har håndtert det slik det skulle vært – spørsmålet om informasjon om Konkurransetilsynets uttalelser og forholdet til EU og norsk konkurransetilsyn. Betyr det at statsråden nå har beklaget at han har feilinformert Stortinget, eller betyr det ikke det?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
Jeg regner med at det i arbeidet med denne stortingsproposisjonen har vært en dialog mellom stortingsgruppene og Regjeringen. Mitt enkle spørsmål er da: Kjente representanten Nordtun til Konkurransetilsynets rapport da denne dialogen pågikk?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
Representanten Sørensen begynte sitt innlegg med å vise til historien, og det er det jeg har lyst til å gripe fatt i, i forhold til de erfaringene vi har med å ha relativt likeverdige selskaper. Er representanten Sørensen enig i at vi har fått teknologiutvikling, forskningsmessig utvikling og også økte verdier nettopp gjennom det at vi har hatt nokså likeverdige selskaper? Deler representanten Sørensen en slik vurdering – at dette har vært positivt?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
Jeg er glad for dette spørsmålet. Representanten Torny Pedersen vet godt hva Kristelig Folkepartis begrunnelse var for å være med på nettopp denne delen av merknadene til regjeringspartiene. Resten av vår begrunnelse i forhold til oppkjøp har vi i forbindelse med eierskapsmeldingen. Der har vi våre merknader på det. Vi har ingen skjulte agendaer. Vi har tro på selskapet, og at det er en solid investering. Som også representanten Nordtun var inne på, står Kristelig Folkeparti på at vi ønsker å ivareta fellesskapets ressurser, og Statoil er som sådant et viktig selskap. Vi har ingen skjulte agendaer, men gjør dette i full åpenhet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
I 2003 behandlet Stortinget vår kontrollfunksjon, og en samlet komite sier at det er vanskelig å stille krav i forhold til informasjon fra Regjeringen, men at det er viktig at det stilles krav. Og da er det tre krav de tar fram, nemlig at Regjeringen har «råderetten over det offentlige utredningsapparat», og at den dermed har «et særskilt ansvar for å sikre at Stortinget gis et forsvarlig beslutningsgrunnlag», og komiteen viser til at «opplysningsplikten er et viktig kriterium for Stortingets etterfølgende kontroll», og den understreker at «det må stilles krav til utførligheten i den informasjon som fremlegges». Mitt spørsmål er: Mener representanten at dette har skjedd i denne saken fullt ut?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
På nyhetene i går hørte vi at Statoil vurderer å etablere seg i Irak. Representanten Sørensen hadde tidligere i denne debatten et spennende svar. Tre av de punktene hun trakk fram, var menneskerettigheter, miljø og korrupsjon. Mener statsråden at disse områdene er viktige? Hvis han eventuelt gjør det: Hvilken betydning får dette for statsråden i denne konkrete saken, og i andre generelle saker? Vi vedtar en fusjon, vi skal ut i verden, og vi skal bli sterke.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
Det er en viktig sak vi i dag debatterer, fordi det er viktige aktører som skal fusjonere. Disse selskapene har også en viktig rolle i forhold til å nå målsettinger som et stort flertall i det politiske livet ønsker seg. I forrige uke hadde vi i denne salen en spennende debatt om seniorpolitikk, Det er ønskelig at vi har en seniorpolitikk som setter folk i stand til å stå lenger i arbeid, og da er det uheldige signaler det nye fusjonerte selskapet legger opp til, der vi ser at en går i motsatt retning. Selskapets bruk av sluttpakker for eldre arbeidstakere er ganske gammeldags personalpolitikk. Jeg forventer at staten framfører kritikk av en slik seniorpolitikk på selskapets generalforsamling, fordi denne personalpolitikken bryter med det flertallet – og egentlig et samlet storting – ønsker seg i denne saken.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
På bakgrunn av statsrådens to siste innlegg gjøres forslagene nr. 8–10 om til oversendelsesforslag.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Fremskrittspartiet mener at staten er en dårlig eier, bl.a. fordi staten ikke til enhver tid maksimerer selskapenes verdier. I forbindelse med saken om sammenslåing av StatoilHydro er det grunn til å anta at denne programformuleringen og holdningen er uteglemt, for i et forslag i innstillingen sier bl.a. Fremskrittspartiet: «Stortinget ber Regjeringen stille krav om at StatoilHydro medvirker til at de nye operatørene får en tilstrekkelig eierandel ved at det også overdras passende eierandeler i felt og lisenser innen en fastsatt tidsfrist.» Det er et forslag som utvilsomt vil svekke selskapets verdier, altså ikke slik Fremskrittspartiet faktisk mener målet må være, nemlig selskapenes verdimaksimeringer. Mener representanten at Fremskrittspartiet i denne saken underbygger eget program?
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Noen ganger er det vanskelig å forstå hva Kristelig Folkeparti egentlig mener med sin politikk. Dagens tilfelle gjelder Kristelig Folkepartis holdning til statlig eierskap. Kristelig Folkeparti ønsker, som vi, å øke eierandelen i StatoilHydro til 67 pst., og det er flott at de er med på det. Men de ønsker ikke å være med på resten av merknaden, som viser til statens mål med eierskapet i det sammenslåtte selskapet. Er det bare prosent som er viktig? Har ikke Kristelig Folkeparti noen mening om statens eierskap i et så stort selskap? Eller er det kanskje en skjult agenda som ikke tåler dagens lys? Blir det bedre eierskap ved å være med på elleve forslag som ikke blir vedtatt?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-06-08:
Framstegspartiet og Høgre er i ein merknad opptekne av at «staten som medeier i et børsnotert og kommersielt Statoil, er seg sitt ansvar bevisst». Det er noko som Senterpartiet er einig i. Samtidig er dei opptekne av at politisk uvisse er uheldig. Det er òg signal som kan redusera verdien på selskapet. Då er det med undring vi registrerer at dei fremmar ei heil rekkje forslag som i media blir framstilte som eit førevarsel om omkamp på viktige område etter valet i 2009, om ein kjem i posisjon. Er ikkje det nettopp å spreia politisk uvisse, å gje signal som kan redusera verdien på selskapet?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-06-08:
Eg må få lov til å seia innleiingsvis at det har vore interessant å følgja personen Børge Brende i ulike roller – som miljøvernminister, som næringsminister og no i dei oppgåvene han har i Stortinget. Eg vil gi han rett i at ei samanslåing isolert sett kan trekkja i retning av mindre konkurranse, men det blir samtidig opna eit rom for ny politikk, for betre tilsyn og for aktiv tilrettelegging for nye og mindre aktørar. Med utgangspunkt i erfaringane hans som næringsminister er spørsmålet mitt: Når kan staten best vareta sine interesser – ved nedsalg i det nye selskapet, eller ved på sikt å kjøpa seg opp til eit fleirtal på to tredelar?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-06-08:
Eg er overraska over at det synest som om ein så til vanleg velinformert representant som Ketil Solvik-Olsen ikkje har lese proposisjonen meir grundig enn han no gir uttrykk for. Han gjentek gong etter gong at det einaste Regjeringa har gjort, er å oppheva taket på tilsette i Petoro. Det er jo slik at det her blir gitt ei vurdering av ein konkurransesituasjon som det er viktig å følgja nøye, både i forhold til petroleumstilsyn, til Petoro, til SFT og til Oljedirektoratet. Men det er jo budsjettspørsmål. Så til spørsmålet om å eiga 67 pst. eller 62 pst. Den som eig 67 pst. av aksjane, har også styring over vedtektene, noko som faktisk er svært viktig i eit stort selskap som dette.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-06-08:
Kva dialog som har vore og ikkje vore, kjenner eg naturleg nok lite til. Eg kan bekrefta at det har vore debatt i Senterpartiet. Det skulle jo elles berre mangla i ei så stor og viktig sak. Når det gjeld det å ha store og opne prinsipielle debattar om denne saka, trur eg representanten Børge Brende meir enn nokon veit at det er noko som heiter børssensitive omsyn, og som set grenser for det. Men så til dei elleve forslaga. Eg må faktisk seia at eg er svært overraska over – ja, eg synest det er oppsiktsvekkjande – at opposisjonen har vore så lite konstruktiv og har samla seg her om elleve forslag, som må oppfattast som den reine demonstrasjonen med omsyn til at heile Stortinget i dag står felles om denne fusjonen, og at mange av dei forslaga som er fremma, er omtalte i proposisjonen også som tiltak frå Regjeringa.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-06-08:
Eg ser at det er eit forslag i denne innstillinga som omtalar det. Eg er einig i at dei tre punkta som representanten Holten Hjemdal her viste til, skal ein følgja så langt som det let seg gjera. Så må eg jo òg seia at dette er ei sak som gjeld konkurransesituasjonen. Det høyrer då med at norske styresmakter har opptredd korrekt i forhold til EØS-avtalen, og at EU-kommisjonen ikkje såg konkurransemessige problem ved fusjonen. Så kan vi lika eller ikkje lika at det òg er ei viktig side av vurderinga av konkurranseforhold. Men slik er det no bestemt, utan korkje min eller Holten Hjemdal sin medverknad.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-06-08:
Det er nok mykje meir som kunne vore sagt både om prosessen, om det vedtaket som skal gjerast i dag, og om framtida. Lat meg berre ta nokre få punkt avslutningsvis. For det fyrste: Dei signala som selskapet gir til sine seniorar, er oppsiktsvekkjande. Dei er i sterk motstrid til dagens statlege offisielle politikk. Dette er nok òg noko som statsrådar som er i kontakt med ulike statlege selskap, må merka seg og følgja opp. For det andre til det som er sagt om Stavanger som europeisk oljehovudstad. Der er det to viktige aspekt. No er konsernfunksjonane fordelte. Det Regjeringa i sin kontakt med styremedlemmer og selskap må passa på, er både at det ikkje skjer ei stille og forsiktig snikflytting til Oslo av ytterlegare funksjonar, og at det skjer ei fordeling av ringverknader nordover langs kysten. Det siste borgar Regjeringas nordområdesatsing for. Så har det vore stilt spørsmål her til meg og Senterpartiet om maktarroganse, dialog og hårsårheit når det gjeld forslag som er fremma i salen. Mi linje er nok meir dialog enn hårsårheit og maktarroganse, men eg er overraska over nokre av desse forslaga – eg står ved det – fordi det òg i proposisjonen framgår at Regjeringa er oppteken av konkurransesituasjonen på norsk sokkel, at ho er oppteken av å styrkja tilsyna, og at ein kjem tilbake til dette i budsjettsamanheng. Så vil det vere overordna i mange år framover å sikra utvikling og forvalting av ressursane på norsk sokkel på beste måte. Det er der hovudsatsinga framleis ligg, sjølv om ein her òg søkjer internasjonalt. Eg synest at det er roande det vi har sett i dag av engasjement og uro både frå dei vi kan seia er i posisjon, og dei som er i opposisjon, altså betydninga av å ha eit vake auge med denne fusjonen framover. Det er ein historisk dag. Eg kjenner meg trygg på at denne regjeringa vil følgja dette nøye opp framover.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-06-08:
Eg har ikkje tenkt å bidra til noka ytterlegare forlenging av debatten i Stortinget denne fredags ettermiddagen. Men eg føler behov for å knyta nokre merknader til både Framstegspartiet si framstilling og komiteen si behandling av denne saka. Det er Stortinget som gjer endelege vedtak om vern av vassdrag. Ulike omsyn tilseier at det skal vera tungt å ta opp igjen ei vernesak. Når Framstegspartiet gjer det i dag, kan mykje seiast i tilknyting til det. Når det gjeld framstillinga deira av saka, meiner eg det er korrekt at Åbødalsvassdraget og dei utgreiingane som vart føretekne der, galdt spørsmål om utbygging meir enn spørsmål om vern. Difor vart f.eks. desse 18 grunneigarane som hadde søkt om bokstaveleg talt å låna vatnet i eit juv som ingen ser, for deretter å la det gå ut i Sauda sentrum, ikkje meir høyrde enn søknaden deira, som låg inne, vart behandla. Difor er det òg slik at Sauda kommune heller ikkje vart høyrd i forhold til vern. Dei uttalte seg om utbygging. Det er mitt ynske for ettertida at både kommunar og grunneigarar skal verta høyrde på ein annan og betre måte enn det som var tilfellet då Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre i si tid behandla denne saka. No er dei store vassdragsutbyggingane si tid forbi. Det er likevel slik at spørsmålet om småkraftverk har vorte meir aktuelt i mange elvar. Det er òg slik at det går føre seg mange diskusjonar lokalt i forholdet mellom grunneigarar og kommunar og lokalsamfunn kontra storsamfunn. Eg har ikkje noko anna forslag å fremja. Eg kjem til å støtta tilrådinga frå komiteen. Men eg synest dette er ei påminning om at vi må vera mykje meir nøye i handteringa av ulike saker. Og eg synest faktisk at komiteen i si handtering av denne saka kanskje kunne ha skrive litt meir om kva type utgreiing som her vart føreteken, slik at ikkje desse grunneigarane for ettertida, ei heller Sauda kommune, sit igjen med det inntrykket at dei ikkje vart høyrde. Det er sagt i brev frå statsråden, og det er følgt opp frå komiteen, at det vart føreteke ulike utgreiingar og avklaringar i forkant. Men det er eit faktum at det ikkje var vern Sauda kommune uttalte seg om.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Fremskrittspartiet ønsker primært et statlig nedsalg i StatoilHydro til 34 pst., og etter Fremskrittspartiets egne tall vil dette utgjøre verdier på om lag 150–180 milliarder kr. Det kunne vært kjekt å vite, om representanten kan utdype det noe, hva formålet er. Er det å svekke statens eierrolle og dermed innflytelse i selskapet, som Fremskrittspartiet selv omtaler som en «dominerende» gigant, eller er det for å oppfylle partiprogrammet, som slår fast at slike nedsalg skal være en overføring av aksjer til norske borgere, uten vederlag? Hvorfor fremmes ikke denne programposten nå? Det kunne også vært interessant å vite. Dette stortinget har jo vært vitne til at Fremskrittspartiet har fremmet programformulering etter programformulering, men ikke akkurat dette punktet. Er det fordi det er en av svært mange programformuleringer i Fremskrittspartiets program som er urealistiske?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Det er en stor industriell beslutning som nå skal tas. Det handler om å legge til rette for et nytt selskap som kan tilegne seg marginene, vinne konkurransen og innta en bedre og sterkere posisjon, først og fremst internasjonalt. Dimensjonene er på en måte understreket av opposisjonen, som til tross for sin kritikk velger ikke å stemme imot. Jeg har stor forståelse for at sammenslåingen kan avstedkomme utfordringer som skaper bekymring, men det er i all hovedsak positive reaksjoner som har kommet i kjølvannet, etter at sammenslåingen ble kunngjort. Utfordringene knyttet til selskapets dominans på norsk sokkel, forholdet til leverandørindustrien, spørsmål om forsknings- og utviklingsinnsatsen framover og verdimaksimeringen av naturressursene er alt høyst berettiget. Behandlingen har pekt på disse utfordringene som særdeles viktige. Det kan ikke nå herske noen tvil om hva regjeringspartiene legger til grunn for sine synspunkter, når vi i dag gir fullmakt til å gjennomføre sammenslåingen. Flertallet uttaler i innstillingen at selskapet skal ha som formål å sikre industriell kompetanse, arbeidsplasser og forvaltning av store norske naturressurser. Samtidig understreker flertallet at det også er viktig å opprettholde forsknings- og utviklingsoppgaver på et nivå som minst tilsvarer det samlede nivå de sammenslående selskaper hadde forut for sammenslåingen. Flertallets grunnlag for sammenslåingen kan vanskelig uttrykkes klarere. Jeg vil utdype noen få forhold som ikke direkte er berørt, som har betydning. Selskapenes ideologiske styringssett, med fokus på «core business», eller rendyrking av kjernevirksomhet, er i høyeste grad omdiskutert. La meg ta noen eksempler: Statoils utsalg av Borealis i Bamble for noen få år siden, og nå nylig Hydros utsalg av Hydro Polymers, er en rendyrking av kjernevirksomheten. Til tross for disse historiene forventer vi at det nye selskapet skal ha viktige tilleggsfunksjoner, bl.a. innenfor fornybar energi og satsing på CO2-håndtering. Dersom disse områdene, som ikke er tillagt kjernevirksomheter, ikke følges opp gjennom satsing, er dette altså ikke i tråd med Stortingets grunnlag for sammenslåingen. Selv om ikke eierskapet utøves av Stortinget, vil jeg underbygge følgende: Fra opposisjonens side er det sagt at denne fusjonen er en omfattende endring i norsk petroleumspolitikk. Min definisjon er at norsk petroleumspolitikk ikke utøves gjennom eierskapet, ei heller av selskapet, men av Stortinget. Det er, og må være, slik at det er Stortinget som legger grunnlaget for petroleumspolitikken. At noen er bekymret og også til tider skuffet over at oljeselskapene har stor innflytelse på norsk petroleumspolitikk, kan være forståelig, men vi må altså ikke undergrave Stortingets rolle. Det er Stortinget og ikke StatoilHydro eller andre oljeselskap som bestemmer grunnlaget for selskapenes rammebetingelser og driftssituasjon. Det er Stortinget som legger grunnlaget og premissene i olje- og petroleumspolitikken.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Det er to forhold som ofte er nevnt i denne debatten. Det ene er Konkurransetilsynets rapport. Men innholdet i rapporten er ikke nevnt, og det er heller ikke noen som har uttrykt bekymring over annet enn det som står i proposisjonen når det gjelder Konkurransetilsynets rapport. Det er det ene. Det andre gjelder eierandelen – om den skal være 67 pst., under 67 pst., eller om den skal være 34 pst. Jeg synes det er ganske vesentlig i forhold til et så viktig selskap som forvalter naturressursene, ikke bare på vegne av selskapet, men også på vegne av den norske stat, at en faktisk har vedtektskontroll, for det er slik at selskapet skal forestå avsetningen av statens petroleum. I tillegg til det er det uttrykt bekymring fra Bent Høie om forretningskontoret blir omgjort til hovedkontor. Han ber bl.a. Regjeringen påse at hovedkontoret forblir i Stavanger. Det andre forholdet som det er gitt uttrykk for fra Venstres representant Gunnar Kvassheim, er at selskapet skal være et energiselskap. Jeg forventer at Gunnar Kvassheim i det legger at selskapet skal satse på ny fornybar energi, CO2-håndtering osv. Det er da ikke helt uten betydning å ha vedtektskontroll i selskapet hvis en ønsker å oppnå det som bekymringen er uttrykk for, i ytterste konsekvens, når det gjelder det som har blitt sagt fra denne talerstol av opposisjonen.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Jeg viser til Dokument nr. 8:72 og forslaget som der framsettes av forslagsstillerne, hvor de ber Regjeringen ta initiativ til fornyet behandling av vedtatt vern av Åbødalsvassdraget i Sauda. Jeg vil også vise til brev fra Olje- og energidepartementet datert 21. mai 2007, og framheve følgende: Ved konsesjonsbehandlingen av Sauda-utbyggingen i 2003 ble flere vassdrag, bl.a. Åbødalsvassdraget, tatt ut av det omsøkte prosjektet, bl.a. på grunn av kulturlandskapet i området og vassdragets miljøkvaliteter. I forbindelse med suppleringen av verneplanen ble ikke vassdraget gjort til gjenstand for høring, men jeg vil legge til at vassdraget derimot ble omfattende gjennomgått og utredet i forkant av vernespørsmålet. I tillegg til dette har saken vært underlagt vurderinger i flere omganger i etterkant. På denne bakgrunn finner komiteens flertall, alle med unntak av Fremskrittspartiet, ikke grunnlag for å så tvil om det vedtaket forrige storting fattet, og ser derfor heller ikke noe grunnlag for fornyet behandling. Komiteens innstilling er derfor at forslaget ikke bifalles.
Børge Brende (Høyre), 2007-06-08:
Jeg synes det er all grunn til å spisse ørene når Tore Nordtun snakker om å mangle industripolitiske ambisjoner. Det er nemlig et område hans parti har ganske god greie på. Så tror jeg at Tore Nordtun må ha hatt et ferdigskrevet manuskript på replikken sin som ikke var helt tilpasset det innlegget jeg holdt. Hvis representanten Tore Nordtun hadde tatt seg bryet med å høre på hva jeg sa, ville han hørt at jeg innledet med at det var klare fordeler for disse to selskapene med en fusjon, internasjonalt. Derfor tok Høyre også fusjonen til etterretning. Mange var overrasket over det. Men vi forutsatte at det da måtte komme kompenserende tiltak. Hvor ble det av de kompenserende tiltakene? De er ikke her. Hvis det er slik at representanten Nordtun nå er bekymret for at det senere kan komme forslag om endringer i oljepolitikken, burde han ha tenkt på det da vi hadde saken til behandling i komiteen. Det burde også statsråd Enoksen ha tenkt på i forkant, slik at det kunne ha blitt en dialog med opposisjonen. Men Regjeringen må ta ansvar for at det har vært null dialog, null initiativ og ikke den statsmannsaktige innsats som tidligere regjeringer har vist på dette området.
Børge Brende (Høyre), 2007-06-08:
Først: Det er hyggelig at representanten Magnhild Meltveit Kleppa har fulgt mitt politiske virke. Når det gjelder saken om Statoil og Hydro, har jeg i ulike debatter hatt følelsen av at Senterpartiet faktisk har hatt en del sans for de argumentene som bl.a. Høyre har fremmet om behov for kompenserende tiltak, slik at man hadde sørget for at det i fremtiden også vil være konkurranse på sokkelen. Derfor synes jeg at det egentlig er synd at vi ikke har kommet litt lenger i å kunne få til enighet om dette. Jeg tror at man faktisk har gått glipp av en historisk sjanse fordi Regjeringen ikke har vært med på det. Så til spørsmålet om eierskap. Høyres syn er at det holder at staten eier halvparten av det fusjonerte selskapet, 51 pst. I dag eier staten under 50 pst. i Hydro. Det har også vært en helt grei eiersits. Det som er problemet, er at for stort statlig eierskap faktisk kan føre til at selskapene styrer staten, ikke omvendt. Vi må passe oss for at det ikke er halen som vifter med hunden.
Børge Brende (Høyre), 2007-06-08:
Takk for det. Herved fremmer jeg på vegne av Høyre forslag nr. 13. Så til representanten Kristoffersen. Jeg hørte ikke noe dokumentasjon på påstanden om hvorfor – angivelig – statskassen hadde vært slankere med vår olje- og gasspolitikk fra 1970-tallet. Tvert imot tror jeg at vi har vært en garantist for at det skal være konkurranse på sokkelen. Vi hadde Saga i sin tid. De forsvant, og nå står vi igjen med ett fusjonert selskap. Jeg tror at vi alle bør kunne adressere den utfordringen det medfører på norsk sokkel, og det gjøres faktisk også fra Regjeringens side i proposisjon, men man foreslår ingen konkrete tiltak for å gi svar på dette. Når det gjelder eierandeler, tror jeg at man kan oppnå absolutt alt det man ønsker, ved at staten eier mer enn halvparten av selskapet. Men det bør ikke være noen indikasjon på at man skal begynne å detaljstyre selskapet, tvert imot – hvis det er det som er formålet med eierskapet for den rød-grønne siden.
Børge Brende (Høyre), 2007-06-08:
Slik jeg har oppfattet det, har det vært en debatt i Senterpartiet om denne fusjonen, og ikke minst om nødvendigheten av kompenserende tiltak. Stortingsrepresentant Per Olaf Lundteigen har bl.a. uttalt at det er helt feil at en så viktig beslutning for næringslivet og Norge kommer uten at det har vært en prinsipiell og åpen debatt, og at det vil få dramatiske konsekvenser for norsk industri som leverer til oljeselskapet, når det bare er én innkjøper i det norske markedet – dramatiske konsekvenser. Når man nå ser at Regjeringen har malt seg inn i et hjørne og en samlet opposisjon nå fremmer elleve forslag til kompenserende tiltak og alternative tiltak i forhold til det Regjeringen har kommet med, ser da parlamentarisk leder i Senterpartiet at det kanskje ville ha vært en fordel også for Norge fremover om man hadde satt seg ned og iallfall hatt en dialog med opposisjonen, og forsøkt å komme frem til enighet her? For så langt unna hverandre har man tross alt ikke vært.
Børge Brende (Høyre), 2007-06-08:
Det er interessant å høre næringsministeren understreke at det er avgjørende at staten eier 2/3 når det gjelder et selskap som er så sentralt i Norge. Vi har en regjering som vil bruke politisk styring når det ikke er nødvendig, som f.eks. ved å kjøpe seg opp til 67 pst. eierskap i det sammenslåtte selskapet, men som samtidig svikter når det er behov for politisk styring, når politikerne skal blande seg inn ved å sikre konkurransen i markedet. Hvis man skal følge næringsministerens resonnement, at det i sentrale selskaper er nødvendig å eie 2/3 om en skal sikre politisk styring, blir spørsmålet: Har næringsministeren også planer om å øke statens andel utover de 43 pst. som staten eier i Hydro, for å sikre politisk styring? Hvis ikke, hva er forskjellen?
Børge Brende (Høyre), 2007-06-08:
Det har vært en styrke for landet vårt at vi har kunnet finne felles løsninger i mange av de store og aller viktigste sakene. Etter krigen var vi enige om hovedlinjene i landets sikkerhetspolitikk. Nå senest i vår ble vi enige om et pensjonsforlik for å sikre forutsigbarhet for fremtidige og nåværende pensjonister. Vi håper også på et klimaforlik når Stortinget får klimameldingen fra Regjeringen. Kanskje det beste eksemplet på områder hvor vi har lyktes med å få til brede løsninger i Stortinget, har vært innenfor olje- og gasspoli-tikken. Det var i lang tid bred enighet om at vi måtte ha tre norske oljeselskaper som konkurrerte med hverandre, Saga, Hydro og Statoil. Så ble det to selskaper, for Saga ble innlemmet i Hydro, og nå har vi ett selskap som vil få mer enn 80 pst. av operatøransvaret på norsk sokkel – og vi hører veldig få bekymringsmeldinger fra de rød-grønne i Stortinget. Det er selvsagt og har vært et poeng at det å sikre konkurransen på sokkelen, det gjør vi ikke minst for at den norske stat skal få mest mulig skatteinntekter igjen for det engasjementet. Gjennom konkurranse får vi det, og gjennom konkurranse er det også til fordel for leverandørene. Så jeg hadde håpet at vi også denne gangen kunne fått gjennomslag for nødvendige kompenserende tiltak, men det har vi ikke fått. Ellers har det også vært en del forvirring om hva man skal bruke det økte statlige eierskapet i StatoilHydro til. Representanter har vært fremme her og sagt at det skal man bl.a. bruke til å pålegge selskapet strengere miljøkrav, og at de skal være gode på miljø. Men da tror jeg at dette er, i likhet med en del misforståelser i Regjeringen, et symptom på at man ikke helt har forstått hva som er eierrollen og hva som er myndighetsrollen. Vi har verdens strengeste miljøkrav til olje- og gassindustrien i Norge, men det er pålagt av Statens forurensningstilsyn. Da kan myndighetene bestemme om selskapet er statlig eid eller ikke statlig eid. Det er statens oppgave å påse at det er konkurranse i markedet, men på det området fikk ikke engang Stortinget vite at Konkurransetilsynet hadde synspunkter. Statsråden har valgt ikke å gjenta det han sa i Stortingets spontanspørretime, at det var beklagelig at man ikke fikk den informasjonen til Stortinget. Jeg skulle ønske at statsråden hadde gjort det her i dag, slik at man da også kunne ha sett nærmere på det forslaget som ligger der. Men man må selvsagt ikke det heller når man sitter i flertallsregjering. Ellers merket jeg meg næringsministerens valgtale her. Jeg har forstått det slik at vi nå fører en aktiv næringspolitikk i landet. Det kan næringsministeren bevise gjennom at han i dag har fremlagt en serveringslov. Den aktive næringspolitikken kokte ned til en serveringslov. Det er interessant.
Børge Brende (Høyre), 2007-06-08:
Jeg merket meg at statsråd Enoksen slo fast at opposisjonen hadde en rekke konstruktive forslag – med to unntak – som man ville se nærmere på fra Regjeringens side. Litt interessant er det jo da at Senterpartiets parlamentariske leder tidligere i debatten hevdet at disse forslagene fra opposisjonen var rene demonstrasjonsforslag, og at Tore Nordtun mente at det var kortsiktig populisme som lå bl.a. i forslaget knyttet til Petoro. At statsråden nå har kommet til den erkjennelse at dette er konstruktive forslag, er selvsagt greit, men det hadde jo vært en idé om han hadde kommet på det tidligere. Nå ser jeg at statsråden ber om ordet, og det er greit – han har vel fått med seg at dette er det siste innlegget jeg kan holde i salen i dag. Men jeg vil også si at det hadde kledd statsråden om han i alle fall kunne ha strekt seg så langt, når han ikke har informert Stortinget riktig, at han gjentok sin beklagelse på dette punkt.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Når jeg hører det representanten Børge Brende sier, må jeg først si at Høyre har en ikke bare ærefull forhistorie når det gjelder oljepolitikk – selv om daværende finansminister Foss for noen år siden på en prisverdig måte stod oppreist mot oljeselskapenes råkjør for lavere skatt. Hvis det var slik at Høyres oljepolitikk fra 1970-tallet hadde vært gjeldende, hadde statskassen vært slankere og overføringene til distriktene mindre. Jeg vil også tro at norsk oljepolitikk hadde sett litt annerledes ut. Nå benytter Høyre og Fremskrittspartiet muligheten til å prøve å svekke det statlige eierskapet i StatoilHydro. Da er mitt spørsmål: Hvilke grep vil Høyre ta for å sikre at Stortinget og Regjeringen har nødvendig innflytelse over norsk petroleumspolitikk, med en svekket eierrolle i StatoilHydro?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Venstre er i dag med på en rekke av de tidligere omtalte forslagene som svekker statens rolle i styringen av norsk sokkel, bl.a. ved å prøve å vingeklippe StatoilHydro. Når det gjelder mulighetene til å styre, er det flere sider her. Det ene er å sikre statens framtidige inntekter, som Venstre egentlig ønsker å svekke ved på en nokså uærbødig måte å si at å øke eierandelen bare er symbolpolitikk. En annen ting er statens muligheter til å stille krav til miljøstandarder gjennom bl.a. teknologiutvikling i selskapet. Dette krever både langsiktighet, strategi og et eierskap som er tydelig. Tiltak krever mulighet for politisk styring. Spørsmålet blir da: Tror Venstre at det er best for miljøet at staten gjennom StatoilHydro får et svekket eierskap?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-08:
La meg presisere at det er vel ingen av forslagene jeg er veldig imponert over. Sånn sett skulle jeg ikke ha noe behov for å stemme for noen av de forslagene. Derimot er det sånn at jeg synes at forslagene overhodet ikke står i forhold til den kritikken som fremmes mot fusjonen mellom Statoil og Hydro. Hvis den kritikken er så fundamental, er så grunnleggende som både representanten Brende fra Høyre og representanten Solvik-Olsen sier i sine innlegg, synes jeg den naturlige konklusjonen ville vært å stemme imot. Og det er et ærlig standpunkt, det kan vi respektere. Men å påstå at disse egentlig relativt små tiltakene som opposisjonen fremmer forslag om i fellesskap, skal være i stand til å demme opp for de enorme negative konsekvensene som opposisjonen beskriver, det tror jeg ikke er riktig. Jeg deler heller ikke beskrivelsen av hvor negative disse konsekvensene kommer til å være.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-08:
Representanten Ivar Kristiansen vet utmerket godt at SV gjennom mange, mange år har representert en alternativ røst ved å være kritisk til Statoils internasjonale engasjement, og vi har i mange år tatt opp menneskerettighetsspørsmål, miljøspørsmål og andre etiske forhold knyttet til selskapets virksomhet ute. Vi har sett at den utviklingen kommer til å fortsette. Det kommer til å være mer internasjonalisering – det kommer til å være en av de viktige strategiene til det nye selskapet. For oss har det vært viktig at det skal skje på så miljømessig gode måter som mulig og med så høye etiske standarder som mulig. Og vi skal være varsomme, spesielt når vi går inn i konfliktområder, og spesielt når vi går inn i land som er kjent for stor korrupsjon. Oljevirksomheten opererer i mange av de mest konfliktfylte deler av verden, og det å kunne være et sterkt oljeselskap med stor oppmerksomhet rundt disse spørsmålene er ekstremt viktig også for å være med og sette en bedre standard internasjonalt. Derfor er også internasjonaliseringen en av de viktige begrunnelsene for denne sammenslåingen.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-08:
Det har åpenbart vært positivt på norsk sokkel at vi har hatt flere selskap å spille mellom, for det har vært en konkurranse på norsk sokkel. Det vi ser nå, er en stadig mer internasjonal konkurranse, og de spørsmålene en må stille seg, er: Vil det som var riktig de siste 30 årene, være det som er mest teknologidrivende, forskningsdrivende, de neste 30? Man kan også se på andre sektorer. Det er vel ikke sånn at hvis det hadde vært to mobilselskap i Finland og ikke bare ett, Nokia, hadde de drevet bedre? Hvis Sverige hadde hatt tre Ericsson-selskaper, hadde det vært bedre enn ett? Det er ikke gitt at det som var riktig de siste 30 år, kommer til å være riktig framover. Jeg tror ikke at Finland hadde hatt et sterkere mobilselskap hvis de hadde hatt to Nokia. Slik kan det også være med Norge når vi skal ut i et internasjonalt marked. Det er vanskelig å forklare hvis man skal bygge opp under engasjementet fra statens side, at man skal ut og argumentere for to norske selskap, begge hovedsakelig eid av staten, i stedet for å være ute og kjempe for ett. Det er en av de viktigste begrunnelsene for sammenslåingen.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-06-08:
SV skriver i innstillingen at partiet er enig med styrene i Statoil og Hydro når hovedbegrunnelsen for sammenslåingen er å styrke selskapets fremtidige internasjonale rolle. Nå har jeg jo det inntrykket at entusiasmen kanskje har fortapt seg noe når det gjelder Statoils skjebne i Venezuela for tiden, men spørsmålet er – etter at vi hørte nyhetene forleden om at Statoil planlegger etablering i Irak: Er det dette SV mener når de med så stor entusiasme går inn for å styrke selskapets internasjonale rolle?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-06-08:
Det skulle vært interessant å spørre statsråden om han tror at forskjellen mellom de eierandelene Venstre går inn for, på 62,5 pst. og 67 pst., har stor innflytelse på selskapets miljøstandarder. Da burde man i tilfelle kjøpe seg opp umiddelbart og ikke over tid, slik Regjeringen legger opp til. Jeg utelukker at forskjellen på de to eierandelene har noe som helst å bety for selskapets miljøstandarder. Med det spørsmålet fikk vi en god illustrasjon på at Regjeringen er knyttet til statens oppgave som eier og ikke som tilrettelegger for aktiviteter som skal gi inntekter til fellesskapet. Det at staten må forholde seg til en så stor aktør og mindre konkurranse når en skal ha aktivitet på norsk sokkel, kan, ifølge mange som har kikket på dette, redusere inntektene til fellesskapet. Det er en mye større bekymring enn den angivelige bekymringen knyttet til forskjellen på et eierskap på 62,5 pst., og et på 67 pst., som spørreren betoner i sitt spørsmål.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-06-08:
La meg først nok en gang få lov til å si at det jeg var opptatt av, og prøvde å svare Stortinget på, var realiteten i saken, nemlig at norske myndigheter ikke hadde sett noen grunn til å uttale seg til EUs konkurransemyndigheter i forbindelse med fusjonen, og at Regjeringen og min hensikt selvsagt var å belyse konsekvensene av sammenslåingen. Problemet var imidlertid at det var ikke det Stortinget spurte om. Stortinget spurte om noe annet. Derfor er det ingen grunn til å si noe annet enn at dette ikke ble håndtert slik det skulle vært fra min side. Jeg er opptatt av at Stortinget skal ha all den informasjonen som Stortinget bør ha for å kunne gjøre en best mulig jobb. Etter 12 år i dette huset har jeg stor respekt for Stortingets rolle og for at Stortinget har krav på og skal ha all nødvendig informasjon. Det betyr selvsagt ikke at alt underlagsmateriale uten videre blir oversendt til Stortinget, men når Stortinget spør om det, skal Stortinget selvsagt få informasjonen. Det skjedde ikke i denne sammenheng. Jeg skal gjøre mitt beste for å unngå at slike tilfeller skal oppstå i framtiden.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-06-08:
Jeg vil nok en gang understreke at jeg verken har gjort forsøk på eller mener å ha feilinformert Stortinget. Jeg har ikke besvart spørsmålet fra Stortinget slik jeg burde ha gjort, fordi Stortinget i realiteten spurte om noe annet enn det det fikk svar på. Jeg skulle selvsagt ha svart ja, Regjeringen har bedt Konkurransetilsynet om å vurdere denne saken, og at det har vært en del av Regjeringens ordinære saksbehandling. Det skulle ha vært svart slik allerede på det første spørsmålet. Jeg tror representanten Foss med det skjønner at jeg gjerne skulle sett at det hadde vært besvart på en annen måte, og slik det burde ha vært besvart. Når det gjelder Regjeringens manglende vilje til samarbeid om denne saken, må jeg si at av de forslag som blir framsatt fra opposisjonen, er det i grunnen to forslag som burde ha vært vedtatt i dag, hvis de skulle kunne effektueres. Det er forslagene om pålegg om nedsalg av eierandeler, og det er overdragelse av operatørskap. Begge de forslagene er Regjeringen uenig i. Andre forslag vil vi få rikelig anledning til å komme tilbake til i andre sammenhenger. Og jeg er selvsagt opptatt av samarbeid også med opposisjonen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-06-08:
Svaret på spørsmålet om jeg deler representanten Sørensens syn på dette er kort og godt ja. Det er nødvendig at norske selskap som opererer ute, ivaretar de retningslinjer som vi har nasjonalt, at de opererer under norsk lov og internasjonalt regelverk, og at de utviser en høy standard i etiske og miljømessige spørsmål på samme måte ute som man gjør hjemme. I forhold til Irak er det slik at norske myndigheter støtter gjenoppbyggingen av et samlet Irak. Norske myndigheter bidrar så godt vi kan på mange områder. At norske selskap skal ut og etablere seg, ja, det vil komme til å være situasjonen i framtiden. Det betyr også dessverre at norske selskap fra tid til annen både vil vise seg å være inne i, og vil gå inn i, områder som er kompliserte. Det betinger desto strengere oppmerksomhet nettopp mot etikk, miljø o.l., som er etterspurt fra selskapenes side. Som eier er også vi opptatt av å se til at så skjer.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-06-08:
Jeg vil nok en gang understreke at jeg bestemt vil hevde at jeg ikke har feilinformert Stortinget. Jeg har dessverre ikke svart på det spørsmålet som Stortinget stilte. Det burde jeg ha gjort. Det er vanlig praksis at flere departementer samarbeider når man får spørsmål som gjelder flere departementers arbeidsområde. Det er ikke alltid at det utkastet som kommer fra et departement, blir brukt nøyaktig slik utkastet kommer. Dette vet representanten Sponheim alt om fra sine mange år i regjering. Det er mitt departement som utformer det endelige svaret – og – ja, det er riktig at det utkastet som kom fra Fornyings- og administrasjonsdepartementet, ikke ble brukt fullt ut slik utkastet forelå fra deres side. Jeg har i tre replikker nå svart at jeg gjerne skulle sett at jeg svarte på spørsmålet som ble stilt, og at jeg også allerede i mitt første svar hadde sagt at Konkurransetilsynet selvsagt hadde vært inne. I det ligger det at jeg opprettholder det svaret som jeg har gitt tidligere, på det som representanten Sponheim spør om.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-06-08:
Representanten Jensen skal få et ordentlig svar. Jeg tar i aller høyeste grad denne saken på alvor. Som jeg sa: Etter 12 år i Stortinget, og etter å ha arbeidet i opposisjon det meste av den tiden, er jeg både fullt innforstått med og fullt oppmerksom på betydningen av at Regjeringen gir de opplysninger som Stortinget ber om, og som Stortinget trenger for å kunne utføre et ordentlig arbeid. Derfor har jeg gjentatte ganger sagt at det svaret som jeg gav på dette spørsmålet, skulle ha vært utformet på en helt annet måte, for spørsmålet ble ikke besvart. Jeg var opptatt av å svare på det som jeg mente var realitetene i saken, men det var ikke det Stortinget spurte om. Derfor skulle det ha vært besvart på en helt annen måte. Jeg tar alvoret inn over meg, og jeg tror jeg så ettertrykkelig har sagt at dette skulle ha vært håndtert på en annen måte, at representanten Jensen ikke kan være tvil om jeg tar dette på alvor.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-06-08:
Jeg skal gjøre et forsøk på å besvare noe av det som er tatt opp underveis i debatten. Tord Lien stilte spørsmålet: Er det ikke naturlig at utenlandske selskap får vokse i Norge, når vi forventer at StatoilHydro skal vokse ute? Jo, utenlandske selskap er velkommen på norsk sokkel. De har vært det helt fra starten på norsk oljealder, og de vil også være det i framtiden. Men som jeg sa i mitt hovedinnlegg: Vi er forpliktet til å følge EUs konsesjonsdirektiv ved tildeling av utvinningstillatelser. Tildelingen skal i henhold til dette foregå i samsvar med prinsippet om ikke-diskriminering. Det innebærer at Olje- og energidepartementet ikke kan unnlate å tildele andeler i utvinningstillatelser til StatoilHydro med den begrunnelse at selskapet er stort eller har en sterk posisjon på norsk sokkel. Når det er sagt, er det imidlertid slik som jeg også sa i mitt hovedinnlegg, at de fire største funnene som nå planlegges utbygd, skal opereres av andre selskaper enn Statoil og Hydro. I tillegg var det altså slik at under TFO 2006 ble Statoil og Hydro i den siste tildelingsrunden kun tildelt 18 pst. av operatørskapene. I hele 73 pst. av utvinningstillatelsene hadde verken Statoil eller Hydro deltakerandeler. Hva viser dette? Jo, det viser at vi går i retning av en utvikling der de nye selskapene og andre selskaper på sokkelen i tiden framover får en større andel av aktiviteten. Det har skjedd ikke minst på grunn av den politikk som den forrige regjeringen stod for, der man åpnet for nye selskap på norsk sokkel, noe som gjør at vi i dag har nærmere 50 selskaper som er prekvalifisert for deltakelse på norsk sokkel. Elisabeth Aspaker er skuffet i forhold til aktivitet i nord. Regjeringen har gjennom forvaltningsplanen lagt forutsigbare rammer for aktiviteten i nord. Vi har åpnet store, nye områder. Det har blitt gjort nye funn. Vi har satt i gang både geologiske og miljømessige undersøkelser i nye områder som ikke har vært undersøkt på ti år, for på den måten å kunne foreta en evaluering av forvaltningsplanen i 2010. La det ikke herske tvil om at Regjeringens vilje til å satse i nord absolutt er til stede. Det betyr også aktivitet i Harstad, som har vært – og vil være – Nord-Norges petroleumshovedstad. Så har flere hevdet at Regjeringen har kneblet Konkurransetilsynet, og at Konkurransetilsynet ikke har spilt den rollen de skal. Det er feil. Det har også fornyingsministeren gjentatte ganger understreket. Konkurransetilsynet er på ordinær måte bedt om komme med sitt syn på sammenslåingen. De går ikke inn på det spørsmål som vi har berørt tidligere i debatten. Men det er altså slik at Norge etter EØS-avtalen er underlagt konkurransereglene i EU/EØS. Derfor er EUs konkurransemyndigheter rette instans. Konkurransetilsynet er underliggende etat til Fornyingsdepartementet og dermed et forvaltningsnivå for Fornyingsdepartementet, og har på ordinær måte utredet konkurransespørsmål. Jeg ser at tiden er ute. Da kan jeg like godt tegne meg til et nytt treminutters innlegg.