trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Statsministeren åpnet sitt innlegg i dag med å si at dette er den siste finansdebatten i denne perioden. Ja, heldigvis. Nå har vi i snart åtte år med Høyre og Fremskrittspartiet ved roret hatt finansdebatter som har gitt folk innblikk i hvordan regjeringen har styrt landet. Det har gitt større forskjeller mellom folk og landsdeler. Dette har vært en klassereise, hvor de som har mest fra før, har blitt premiert og reist ifra, og de som har minst, har blitt stående igjen på perrongen. Det blir også synliggjort med usosiale kutt til dem som trenger vår og samfunnets støtte. Hva har regjeringen, med Høyre og Fremskrittspartiet, gjort for dem som nå står uten arbeid? Tallet på dem som mottar uføretrygd, blir stadig høyere og har passert 364 000. De blir fratatt tilbud om arbeidstrening. Barn og unge mister støtte til briller og tannregulering. Det er kutt i barnetillegget til dem som er uføre. Privatisering og konkurranseutsetting gir ansatte en utrygg arbeidssituasjon og gjør at mange arbeidstakere må gå ned i lønn og mister pensjonen. Dette er noen få resultater av den politikken som Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti har ansvaret for. Norge trenger en ny kurs og en ny regjering som setter fellesskap og gode velferdstjenester først, og som verdsetter vanlige arbeidsfolk for den arbeidsinnsatsen de gjør. Arbeiderpartiet vil alltid stå på lag med arbeidstakerne og alle dem som nå er arbeidsledige, og som står utenfor fellesskapet. Vi vil gi dem tryggheten tilbake. Arbeiderpartiet vil gi alle god og lik tilgang til offentlige helsetjenester av høy kvalitet. Regjeringen privatiserer og gir de sykeste i samfunnet større egenandeler på nødvendige helsetjenester og medisiner. Det er en klassereise i helse for dem som har penger. Arbeiderpartiet vil gi elever en time fysisk aktivitet hver dag, noe vi fikk vedtatt i Stortinget 30. november 2017. Alle barn og unge fortjener en mer aktiv skole. De trenger en skole med mer bevegelse og bedre læring. Regjeringen nekter å innføre fysisk aktivitet for alle elever i norsk skole. Samtidig godkjenner de stadig flere idrettsungdomsskoler, der de som har råd, kan betale for en mer aktiv skolegang. Det er en klassereise for elever som har foresatte med god råd. Nå er det arbeidsfolks tur til å kunne få sin klassereise – med økt kompetanse, hele og faste stillinger og trygghet for inntekt og pensjon.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2020-12-03:
For åttende gang har vi en enighet mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre om statsbudsjett. Det legger til rette for nye, trygge jobber, kunnskap, forskning og innovasjon og ikke minst for pasientens helsetjeneste. Det som også fikk meg til å ta ordet, var Ingvild Kjerkols replikk til Mudassar Kapur tidligere i dag. Ventetiden for behandling i sykehus gikk ned med to uker fra 2013 til utgangen av 2019. Ventetiden er altså fire dager kortere i andre tertial av 2020 enn i 2013. Ventetiden for tverrfaglig spesialisert rusbehandling har gått ned med nesten en hel måned. Og de som trenger psykisk helsehjelp, venter om lag elleve dager kortere nå enn da vi tok over i 2013 – dette til tross for at Arbeiderpartiet prøver å tegne et bilde av lengre ventetider. Det er flere grunner til at Høyre i regjering har fått ventetidene ned. Det arbeidet må fortsette i årene som kommer, og det er viktigere enn noen gang at vi får til det, når det er så mange som har måttet sette sine behandlinger på vent på grunn av pandemien. De offentlige sykehusene er styrket, og de styrkes også enda mer neste år. Det legges til rette for økt aktivitetsvekst, men samtidig har regjeringen klart å ha to tanker i hodet samtidig, for vi har ikke latt oss styre av ideologiske skylapper og har derfor også valgt å samarbeide med private og ideelle for å gi pasientene god behandling framfor å stenge dem ute. Gjennom fritt behandlingsvalg har pasienter med henvisning hatt muligheten til å velge mellom offentlige, private og ideelle sykehus med godkjenning uten å måtte betale noe mer av egen lomme. For mange pasienter betyr retten til å velge noe som er litt annerledes, også forskjellen mellom liv og død. Særlig for pasienter som sliter med psykisk helse og rus, som kanskje trenger et litt annet tilbud enn det som tilbys fra det offentlige, er fritt behandlingsvalg viktig. Det er bare å registrere at Arbeiderpartiet har valgt å gjøre det til en valgkampsak å fjerne en pasientrettighet som 40 000 pasienter har brukt de siste årene, og som enda flere vil benytte seg av. Alternativet til Arbeiderpartiet er at bare de som har god råd, vil ha mulighet til å benytte seg av private. Det er en todeling av helsetjenesten som Høyre ikke vil akseptere – tvert imot vil Høyre, sammen med de andre regjeringspartiene, og også Fremskrittspartiet, med dette budsjettet sørge for at man får ventetiden for behandling ytterligere ned, slik at vi ikke får lengre helsekøer.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-03:
Hvordan reflekterer statsbudsjettet som er lagt fram, at vi har to eksistensielle trusler foran oss? FNs klimapanel advarer oss, og FNs naturpanel advarer oss. Så har vi en mer akutt krise. Det er pandemien, som er nevnt mange ganger her i dag, med alt det innebærer. Det har fått mange til å våkne av en høyst nærværende fare som kan ramme deg sjøl eller en av dine nærmeste. Tenk om like mange hadde våknet opp i like stor grad av de truslene som vi er pukka nødt til å ta grep om – klimakrisa, naturkrisa! Omstillingene må skje, og de må skje raskt. Jeg hadde håpet at regjeringa – jeg ser flere statsråder er her i dag, landets øverste politikere – var de som ledet an, de som ga råd, de som satte rammer, og de som stimulerte. Pisk og gulrot, ris og ros – strenge tiltak, akkurat som ved koronaepidemien. Folk kan bøye seg for faglige råd, det har vist seg. De bøyer seg for vitenskap og kunnskap. Vi har tusenvis av vitenskapelige rapporter – tusenvis – som underbygger at vi må snu. Vi må gå i en annen retning – ta grep. Men da trengs det en regjering som formidler alvoret, akkurat som statsministeren og helseministeren – og Nakstad, sjølveste helteformidleren – har gjort, med alvorlige ansiktsuttrykk om smitteutvikling og smitteverntiltak. Det statsbudsjettet mangler, og i enda større grad etter forliket med Fremskrittspartiet, er like effektive grep som vi har fått til med koronaviruspandemien, for å få ned klimagassutslippene og nedbygging av viktige arealer. Det går feil vei. Det som foreslås til klimatiltak, er lite, og det kommer for seint. Og utbygginger er liberalisert. Jeg hadde håpet at regjeringa nå virkelig kunne sette inn høygiret for et grønt skifte, men nei. Ikke minst i transportsektoren ser vi ynkelig lite til det. Mye fortsetter som før, med store motorveiutbygginger, et mantra nåværende minister har arvet etter to statsråder fra Fremskrittspartiet – fart, spenning og asfalt. Motorveier bygges først i alle korridorer, så moderne jernbane, om det i det hele tatt blir noen jernbane. I beste fall kommer jernbanen samtidig med motorveien. Og kan presidenten nevne et eneste eksempel der det er bygd ny moderne jernbane i en korridor før firefelts motorvei? Nei, det tviler jeg på. I vårt alternative budsjett peker vi på mange tiltak for et grønt skifte, og også med tanke på en ny grønn næring – det vi kaller for folkets grønne skifte, eller Grønn ny deal. Og da må jeg si, det er ikke lenger sånn at SV kan avfeies med at vi ikke peker på alternativer. Nå gjør vi det.
Jon Gunnes (Venstre), 2020-12-03:
Budsjettet er rettet inn mot å begrense utslippene som ødelegger vårt klima. Venstre er svært fornøyd med innpakningen. Mange er kanskje lei av at Venstre maser om at framtiden er elektrisk, men elpolitikken virker: Elbilene ser vi, i maritim sektor foregår det en revolusjon, nullutslipp fra ferger og hurtigbåter – altså, det virker. Høyere CO 2 -avgifter fører til at det grønne skiftet styrkes ytterligere. Vi benytter kollektive transporttilbud mer og mer, flere elektriske sykler og elsparkesykler tas i bruk – og ny teknologi og moderne politikk som er framtidsrettet. Jernbanesatsingen har aldri vært så stor som i 2021. Jeg er helt sikker på at passasjerene vil være entusiastiske, og flere og flere vil bruke dette fantastiske transporttilbudet de nærmeste årene når det kommer flere avganger, togene går raskere og nye togsett med høy komfort og økt kapasitet blir satt inn på flere jernbanestrekninger, som f.eks. Trønderbanen. Jeg gikk til valg på slagordene «oftere, raskere og billigere tog og buss» foran stortingsvalget i 2017. Venstre og regjeringen har levert. 2021 blir det beste året hittil. Jeg stiller til valg igjen. Karbonfangst og -lagring er en budsjettvinner. Dette er den mest offensive og innovative satsingen i neste års budsjett. Alle gode krefter må bidra. På nasjonalt nivå synes jeg at alle framsnakker dette prosjektet, kanskje med unntak av Fremskrittspartiet, men det som forundrer meg, er at kommunepolitikerne er ganske tause, selv om CO 2 -utslippene som krever tiltak, gjerne ligger innenfor deres egen kommune. Mitt eksempel er fra min hjemby Trondheim. Her har man et forbrenningsanlegg for søppel som slipper ut 27 pst. av alt CO 2 -utslipp i Trondheim kommune. Trondheim er langt fra den flinkeste gutten i klassen når det gjelder gjenvinning. Dette kunne lokale politikere ha ordnet. De samme politikerne kunne ha bidratt til utviklingen med økonomisk støtte til fangst og lagring på fjernvarmeanlegget, ikke minst hjelp fra forskningsmiljøet ved NTNU og SINTEF. Flertallet i Trondheim bystyre består av Arbeiderpartiet, SV, MDG og Senterpartiet. De la fram sitt budsjett for 2021 for to dager siden. Jeg ser ikke at dette flertallet har store ambisjoner om CO 2 -kutt i sine egne kommuner utenom tiltakene i Miljøpakken innenfor samferdsel. Miljøpakken i Trondheim styres med et bredt flertall, med de fire partiene som jeg nevnte, pluss Kristelig Folkeparti og Venstre.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-03:
Jeg er bekymret. To av tre helsefagarbeidere og sykepleiere jobber deltid. Det fører til at syke og de som trenger hjelp, får oppstykket helsehjelp, og de ansatte får ikke et godt arbeidsliv. I dag lyses 50 pst. av stillingene for sykepleiere ut som deltid. En nyutdannet sykepleier må regne med å stå i to eller flere stillinger samtidig og sjonglere med ekstravakter for å få det til å gå rundt. De som trenger hjelp, bør ha helsepersonell som de kjenner. Magda på 90 år bør ikke få fremmede personer inn og ut av rommet sitt hele tiden, men det er veldig vanlig for mange som Magda, siden mange helsefagarbeidere og sykepleiere bare får tilbud om deltidsstillinger. Deltidsproblemet er enda større i pandemien. Når helsepersonell må jobbe i forskjellige institusjoner, kan de bli smittet på ett sted og smitte andre i andre institusjoner. Vi har sett alvorlige saker om smitte som har kommet ut av kontroll på noen sykehjem, fordi de ansatte må jobbe i forskjellige institusjoner. Mens pårørende ikke kan møte de døende eldre, må ansatte gå fra sykehjem til sykehjem. Deltidsproblemet øker smittefaren. Vi må slutte å lyse ut deltidsstillinger. Regjeringen og Fremskrittspartiet har ingen løsninger i budsjettet for å få flere hele og faste stillinger, men SV tar ansvar og foreslår 400 mill. kr for å få det på plass. Vi trenger en ny regjering, en rød og grønn regjering, ikke en sentrumsregjering.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-03:
Vi har en helsekrise som herjer landet og hele verden. Men vi vet at det kommer en enda verre helsekrise. Krisen er som en togkollisjon i sakte film. Vi ser på krisen, vi vet at den kommer, men veldig få snakker om denne krisen eller har løsninger i dette statsbudsjettet. Krisen er antibiotikaresistens. Vi har glemt hvor mye antibiotika har betydd og betyr for oss alle. Hvis antibiotika ikke virker, kan et skrubbsår eller en lungebetennelse ta livet av deg. Antibiotika er grunnplanken for hele helsevesenet. Det er avgjørende for nesten alle operasjoner, fra kreftbehandling til keisersnitt. Hvert år dør 750 000 personer som følge av antibiotikaresistens – hvert år! Jeg er redd – ikke for meg selv, jeg er heldig, jeg lever fordi antibiotika virket da jeg var veldig syk, men jeg er redd for barna som kan leve i et samfunn uten antibiotika. Vi må handle. Mens regjeringen og Fremskrittspartiet bruker penger til sjokolade og øl, prioriterer SV å bygge opp forsvaret mot pandemien som vil komme: få bedre diagnosesystemer på sykehus starte StatMed for å produsere smalspektret antibiotika starte vaksineringsprogram for alle voksne øremerke forskningsmidler for å jobbe mot antibiotikaresistens Å være politiker er å prioritere. Hvis jeg var i denne regjeringen, ville jeg være så flau. De øser ut våre pensjonspenger til billigere sjokolade, men har få tiltak for den største pandemien vi vet kommer. SV prioriterer å kjempe mot antibiotikaresistens, og jeg håper flere partier vil være med.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-12-03:
Covid-19-pandemien har preget oss alle det siste året. Dessverre har det gått spesielt hardt utover de barna og familiene som er sårbare fra før. Regjeringen har derfor fulgt opp kommunene tett for å opprettholde tilbud som barn og familier kan benytte seg av til tross for nedstengingen. En koordineringsgruppe holdt oss løpende oppdatert underveis, slik at vi kunne sette inn ekstrainnsats der det har trengtes. Uavhengig av pandemien er vold og overgrep mot barn et alvorlig samfunnsproblem. Ja, det er en trussel mot barns helse og oppvekst. Derfor er vårt mål at absolutt ingen barn skal utsettes for det. Barn er sårbare, tillitsfulle og lojale overfor sine omsorgspersoner. Ofte avdekkes vold og overgrep mot barn så altfor sent. Vi må gjøre mer for å beskytte barn. Derfor vil Kristelig Folkeparti fortsette med å prioritere tidlig innsats på dette området. Det har vært viktig for oss i dette budsjettet å øke satsingen knyttet til opptrappingsplanen mot vold og overgrep, og det gjør vi nå med 87,3 mill. kr. Det betyr at den samlede satsingen på opptrappingsplanen blir på om lag 1,1 mrd. kr i 2021. Midlene skal bl.a. gå til behandlingstilbud til personer som står i fare for å begå seksuelle overgrep mot barn, til Alarmtelefonen for barn og unge og Samisk kompetansesenter. Til tross for ønsket om å holde kommunenes tilbud åpne under pandemien har det også vært behov for å tenke annerledes om hvordan vi kan hjelpe barn og unge i sårbare situasjoner. Regjeringen er opptatt av forebygging og har bidratt til etablering av hjelpetelefonen for foreldre og bruk av støtteverktøy som skal gjøre det lettere å oppdage og følge opp utsatte barn i kommunene. Regjeringen har også bevilget 8 mill. kr til Alarmtelefonen for å opprettholde en døgnåpen telefon og chattefunksjon for barn og unge. Under utbruddet av koronaepidemien har det vært en markant økning i antall henvendelser til Alarmtelefonen. Formålet med Alarmtelefonen skal være i tillegg til eksisterende akuttberedskap for barn og unge, slik at alle barn og unge skal ha et nummer de kan ringe når de opplever vold i hjemmet, er utsatt for overgrep eller opplever andre akutte og vanskelige situasjoner. Det er spesielt viktig nå som folk anbefales å være hjemme. Dessverre er nettopp hjemmet for mange barn det aller farligste stedet å være. For Kristelig Folkeparti er det alltid viktig – og spesielt viktig nå – å ta vare på de mest utsatte blant oss. Barna våre er framtidens beste investering, og de fortjener trygge og gode oppvekstvilkår. Derfor har det vært en prioritering for Kristelig Folkeparti at man også i dette budsjettet satser tungt på å forebygge vold og overgrep mot barn og unge.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Statsminister Erna Solberg sa noe i sitt innlegg tidligere i dag som Arbeiderpartiet er helt enig i: Vi må sikre et samfunn som er bærekraftig for generasjonene etter oss. Men hvem skal betale for den bærekraften? Det sa hun ikke, men vi ser det jo. De som blør for skattefesten blant de rike, er de med aller minst. Hvert eneste år har Solberg-regjeringen, uansett hvilke borgerlige partier som sitter der, gjort kutt på kutt i folketrygden. Formålet – å sikre dem som blir ledige, syke, skadet eller uføre – er ikke for alle. De rike stikker fra. De med minst blir hengende etter, og koronaen forsterker forskjellene. Arbeiderpartiet er særlig bekymret for de mange som ikke får nødvendig oppfølging etter de sterke kuttene i arbeidsavklaringspenger – høyere terskel inn, kortere tid, færre forlengelser og ett års karenstid. Vi foreslår å fjerne karenstida og gi rett til forlengelse for dem som ikke er ferdig avklart, men blir nedstemt. Ordningen fungerer ikke etter hensikten, sa regjeringa, tok stønaden fra folk, og vips, så var det problemet løst. For dem som rammes, er det da problemet virkelig starter. Vi har mange historier fra folk som er fortvilet, syke, uten inntekt, ribbet for alt. Svartmaling, sier høyrepartiene. Nei, det er ikke svartmaling. Det er høyrepolitikk. Ett eksempel: La oss kalle henne Anne: høy utdanning, godt betalt jobb, betaler trygdeavgift, men så er uhellet ute, med alvorlige konsekvenser. Hun sa tre ting: Det eneste jeg ønsker, er å bli frisk! Det verste er å ikke bli trodd. Når livet skal avgjøres, blir du redusert til en bunke papirer. En omfattende dokumentasjon fra en samlet medisinsk ekspertise ble bare satt strek over, av en rådgivende lege hun aldri hadde møtt. Hun fikk avslag, med begrunnelse: Du er for frisk. Det ble to år uten inntekt. Henrik er lastebilsjåfør. Det går ikke lenger. Han har prøvd andre yrker, men sterk astma setter en stopper for det meste. Han fyller 25 år om en måned. Julegaven fra Erna Solberg i fjor var kutt i stønaden med hele 33 pst. til 134 000 kr. Han spør: Hvorfor skal jeg straffes for å være ung? Anne og Henrik er ikke de eneste. De er mange. Historiene er forbausende like – usikkerhet for framtida, ingen å snakke med, mangler penger til medisiner og behandling, setter seg i gjeld. Noen har barn. Det er lett å skylde på Nav, men dette er politikk – nærmere bestemt høyrepolitikk. Arbeiderpartiet står for det motsatte. Vi omprioriterer og vil at de rikeste skal betale mer for vår felles velferd.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2020-12-03:
Når historien om pandemikrisen skal skrives, kommer vi ikke unna den formidable informasjonsinnsatsen som Helsedirektoratet og Folkehelseinstituttet har nedlagt for å demme opp for galopperende smittetall. Så vidt jeg har kunnet bringe på det rene, er Norge i en klasse for seg når det gjelder hvordan myndighetene ved personlig innsats, bl.a. fra regjeringens medlemmer, har bidratt til å skape tillit til de inngripende bestemmelsene det har vært nødvendig å iverksette. Aldri før har vi fått et sterkere bevis for at helseinformasjon er livreddende. Det har sannelig tatt litt tid for en slik tanke å slå rot i Helse-Norge. Først i 1986, i etterkant av Tsjernobyl-ulykken, som var en rendyrket informasjonskatastrofe fra norske myndigheters side, var det noen som kom på tanken om at Helsedirektoratet kanskje burde ansette sin første informasjonsmedarbeider. I dag har direktoratet utviklet seg til et velstemt informasjonsinstrument som betjener befolkningen, helsepersonell og store deler av vårt beredskapsapparat i Kommune-Norge. Å holde oversikt over internasjonal dag-til-dag-forskning dreier seg også om utvikling av gode informasjonssystemer. I tillegg drives det holdningsskapende arbeid om kosthold, fysisk aktivitet og psykisk helse. Noen tror kanskje at det holder med en Guldvog eller en Nakstad for å informere om pandemien, men bak disse foregår det et intenst arbeid knyttet til oversettelse av smittevernråd, reisebestemmelser og karanteneregler til 20–30 språk for å nå minoritetene våre. Det utvikles apper for å strekke seg ut til ulike befolkningsgrupper, og direktoratet kommuniserer gjennom såkalte influensere for å treffe yngre grupper gjennom et utall av plattformer under merkelappen sosiale medier. Det vi har vært vitne til i disse månedene, er et helsevesen som tar hele det moderne og digitaliserte Norge i bruk. Av disse grunner bekymrer det meg når et parti her i salen, som åpenbart lever i en annen tidsalder, foreslår å kutte i Helsedirektoratets informasjonsbudsjett med 20 mill. kr. Det bekymrer meg når det samme partiet skjærer 36,5 mill. kr av de regionale helseforetakenes informasjonsbudsjetter. Dette er ikke bare useriøst; det er umusikalsk inntil det tonedøve. Jeg spør meg: Var dette Senterpartiets julepresang til dem som står bak noe av den største nasjonale helteinnsatsen under koronakrisen? Var dette det beste partiet kunne komme opp med når det gjelder en klapp på skulderen og en takk for innsatsen? Jeg forventer selvsagt ikke at opposisjonen skal forenes i en hyllest av informasjonsinnsatsen i Helsedirektoratet, men jeg mener det er grunn til å forvente at Senterpartiet i det minste vurderer de potensielt negative konsekvensene av å strupe det som er et av de viktigste elementene i vår helseberedskap.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Et statsbudsjett skal være løsningen på de største utfordringene som vi står overfor. Det er ingen tvil om hva som er den største utfordringen som vi står overfor nå, og koronakrisen har satt dype spor. Det rammer og berører hverdagen til folk på mange områder, alt fra barnehagebarna som ikke kan ha med foreldrene inn i garderoben, og som må vinke «ha det» i porten, til han som kan telle antall klemmer siden mars på én hånd, hun som har vært permittert i store deler av året, og han som for første gang har hentet matposer hos Frelsesarmeen fordi månedens budsjett ikke gikk sammen. Dette er ikke oppdiktede historier. Dette er mennesker – ekte mennesker, ekte liv – som bor i byen min. De bor i Sarpsborg, og jeg har møtt dem, men lignende historier finnes over alt. Det er ikke alt som kan fikses og løses med politikk, men der vi kan, må vi demme opp for konsekvensene av koronapandemien. I tolvte time leverte regjeringspartiene og Fremskrittspartiet en budsjettavtale, og selv om det er enkeltelementer man kan nikke anerkjennende til, må spørsmålene være: Er dette et budsjett som svarer på de største utfordringene vi har nå? Stiller vi opp for dem som trenger det aller mest? Jeg mener svaret er nei. Det viktigste vi kan gjøre nå, er å sørge for trygghet for inntekt, trygghet for arbeid, et solid helsevesen og et fellesskap som stiller opp. For kort tid siden møtte jeg Kaja. Kaja er permittert hotellansatt og har vært permittert siden april. Hun forteller om at det å leve på en lavinntekt gjør at du ikke kan sette av mye hver måned til ferie. Du kan ikke sette av noen ting. Så når Kaja nå sikter mot neste sommer, vet Kaja hva som møter henne. Det er ingen utbetalinger, for denne regjeringen har fjernet feriepenger på dagpenger. Det gjorde man med et pennestrøk i 2015. Dette mener jeg er grådig urettferdig. Vi i Arbeiderpartiet stiller oss på lag med Kaja og alle andre som fortjener feriepenger på dagpenger – vanlige arbeidsfolk, som vi stiller oss på lag med. I denne debatten er det delt en virkelighetsbeskrivelse om at det er et budsjett som svarer på utfordringene vi står overfor, et budsjett som leverer. Men det leverer ikke på de utfordringene folk kjenner på i hverdagen. Det hjelper ikke bare med gode ord om at det blir bedre, og at vi må holde sammen og holde ut. Vi trenger reelle tiltak og ordentlig politikk.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Det er utrolig at Høyre, Venstre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, som har forhandlet fram denne budsjettenigheten, ikke har klart å få med seg hva som skjer i næringslivet vårt. Alle bedrifter som lever av at folk reiser, har slitt siden reiserådene kom fra regjeringen 12. august. Portalen som ga hjelp med en andel av bedriftenes faste utgifter, stengte i august. Snart skal regjeringen bruke en ny etat og nye penger på å lage en ny portal. Ingen fikk hjelp i september. Ingen fikk hjelp i oktober. Ingen fikk hjelp i november, selv ikke da regjeringen stengte ned Norge for andre gang, den 9. november. Da ble det nærmest umulig også å leve av å samle folk – restauranter, utesteder, puber. Gå i banken, sa Sanner og Nybø. Hvilken sikkerhet kan du stille, svarte banken. De bedriftene som ikke har egenkapital til å leve til pengene kommer en gang neste år, gjaldt ikke dugnaden til Solberg for dem? Er det sånn for Høyre og Venstre at tåler ikke bedriften ti måneder uten inntekter, har den ikke livets rett? De bedriftene som nå frykter konkurs, er verdiskapere og arbeidsplasser som fortjener bedre. Regjeringen var næringspolitisk helt uforberedt på den andre smittebølgen. Det eneste næringspolitiske virkemidlet de kjenner, nemlig skattelette på kapital, det virker ikke nå. Kanskje er ikke dugnad egentlig en Høyre-sak? Reiselivet i Norge, for det er det vi snakker om, har vokst i betydning for vår økonomi de siste årene. Det er en enorm jobbskaper, med 170 000 ansatte. Det er dessverre som næring lite verdsatt av regjeringen. Reiselivet ble lovet en milliard på operataket 21. september – ingen har ennå sett en krone av denne milliarden. De har, som mange næringer som har vokst fort, mye utviklingsarbeid å gjøre. De skal bli bærekraftige både på ytre miljø og også sosialt og økonomisk. De skal digitalisere seg, og de skal drive med god besøksforvaltning. Da trenger de ansatte på jobb, og nå er bedriftene redd for å miste den gode kompetansen. Hvorfor har ikke regjeringen sikret at vi heller enn å bruke pengene på passiviserende trygd kunne brukt de samme pengene på et lønnstilskudd, så de ansatte kunne vært i bedriften? Og hvorfor i all verden skal ikke de som er permittert, kunne få feriepenger til neste år? Må Høyre fjerne feriepenger for de ledige hver gang de kommer i regjering? Arbeiderpartiet kommer til å gjeninnføre feriepenger på trygd. Arbeiderpartiet mener det nemlig når vi sier at vi skal sikre velferdsstaten. Vi skal sikre bedriftene våre i en krisetid. Vi skal styrke kommuneøkonomien, så vi kan levere en god skole, en trygg oppvekst og en god eldreomsorg. Vi skal sikre at de med de største formuene må bidra, for inntekter til velferdsstaten betyr noe, og aller mest betyr det for dem som har minst. Norges adelsmerke er like muligheter. Alle skal med.
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2020-12-03:
Landet er i en alvorlig situasjon. Den er alvorlig for mange som står uten jobb, og som har en usikker inntekt. Den er alvorlig for flere bransjer og for næringslivet. Derfor er det også viktig at vi sikrer at næringslivet kommer ut av krisen, og at man består etter at krisen er over. Mens noen flirer over avgiftslettelser mener Fremskrittspartiet at avgiftslettelser er bra for norsk næringsliv. At det for noen representanter ikke betyr noe hva produktene koster, har jeg forstått, men det betyr noe for de aller, aller fleste i dette landet som har en vanlig jobb og en vanlig inntekt. Vi trenger også et skattesystem som skaper arbeidsplasser, og som beholder næringslivet. Men det er ikke bare en historisk avgiftsreduksjon Fremskrittspartiet har fått igjennom i budsjettforliket. Vi gir 2 mrd. kr ekstra til pensjonistene. Vi stopper det usosiale forslaget om å øke egenandelene. Innvandringspolitikken blir strammet inn. Vi bevilger 100 mill. kr ekstra til distriktspoliti. Bompengene går ned med 2 mrd. kr, og det blir ikke kutt i private barnehager. Jeg kunne fortsatt mye lenger, men det har jeg ikke tid til. Jeg skal over på noe helt annet, og det er at i mitt valgdistrikt, Vest-Agder, har man tidligere, med Arbeiderpartiet og Senterpartiet i regjering, vært vant til at vi er den glemte landsdelen – landsdelen mange tror man kun reiser på ferie til for å fiske makrell og gå i dyreparken. Det er så mye annet som er viktig for landsdelen, nemlig at vi har motorveiutbygging på gang, som ikke hadde kommet uten Fremskrittspartiet, og som mange fra denne talerstolen bruker tid på å fortelle at de ikke egentlig ønsker. Men vi gir oss ikke med det. Vi bevilger nesten 65 mill. kr ekstra på dette statsbudsjettet til asfalt og veivedlikehold på Sørlandet – utover de opprinnelige investeringene. Vi ønsket i utgangspunktet også å bevilge 30 mill. kr i vårt alternative statsbudsjett til å sluttføre Lista-pakken, slik at man kunne fullført det arbeidet som Stortinget godkjente for 15–20 år siden, da Lista-pakken ble godkjent. Dessverre var det noe Høyre og Kristelig Folkeparti ikke ønsket, til tross for en sterk representasjon i den landsdelen. Det er beklagelig. Mange av mine velgere jobber i oljen og er tilknyttet leverandørindustrien. Det er viktig for folk. Det er arbeidsplassen deres. Det betaler hus og hjem. Derfor blir jeg oppriktig lei meg når jeg hører folk snakke om en radikal klimapolitikk. Det er en radikal klimaklikk som vil legge ned Norges viktigste næring og kaste tusenvis av mennesker ut i arbeidsledighet, samtidig som man kanskje ikke selv skjønner paradokset i at man er offentlig ansatt i hovedstaden, og at den lønnen man selv får, kommer fra den næringen man ønsker å legge ned.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
I likhet med Dale, som var før meg på talerstolen, har høyresidens representanter i debatten forsøkt å fortelle hvilke høyverdige mål de har for politikken sin. Sånn er høyresiden i hele verden, mens de egentlig i politikken utfører det stikk motsatte av det de hevder. Joe Biden, påtroppende president i USA, har en standardfrase når han hører dette mantraet fra høyresiden om hvor fantastisk det skal bli, og hvilke høyverdige mål de har. Han sier: Ikke fortell meg om dine verdier, vis meg budsjettene dine, så kan jeg fortelle deg hva du verdsetter. Nå diskuterer vi nok et høyreside-budsjett som følger opp tradisjonen som har vært siden de kom til makten i 2013, med økte forskjeller, der de rikeste skal få enda mer, og der regningen sendes folk med vanlige inntekter. Arbeidsfolk som i dag føler på stor utrygghet for jobben, for egen framtid, for egen inntekt og for egen helse, får lite drahjelp fra høyreregjeringen. Høyresiden prioriterer nemlig de interessene de representerer, og det er, som flere har pekt på, sånn at høyresiden alltid har vært til for de bedrestilte i samfunnet. Arbeiderpartiet representerer også interesser. Vi representerer interessene til arbeidsfolk, til lønnsmottakerne i Norge, folk som står opp hver morgen, går på jobben, står på for seg og sine, men også for fellesskapet. Det vises også i Arbeiderpartiets budsjett, der vi prioriterer tiltak for å få folk i arbeid, for å trygge inntekten til folk og for å sikre helse og velferd til alle. Regjeringens politikk er kortsiktig og urettferdig. De skyver bare problemene litt foran seg, og de skaper utrygghet for både bedrifter og arbeidere. Arbeiderpartiet mener at krisetiltakene må vare så lenge krisen varer, at de må være rettferdige og for alle. Derfor skal jeg gi en stemmeforklaring. Arbeiderpartiet har sett at det er flere forslag som ligger til behandling her, som handler om å se på permitteringsregelverket. Arbeiderpartiet er innstilt på å vurdere forlengelse av det. Vi mener at det først og fremst er et ansvar for partene, men vi ønsker også å diskutere at vi sørger for at krisetiltakene varer så lenge krisen varer.
Mats A. Kirkebirkeland (Høyre), 2020-12-03:
Dette er det åttende statsbudsjettet som en Høyre-ledet regjering får flertall for i Stortinget. Som høyrepolitiker er det mange ting man kan trekke fram med denne regjeringen de siste åtte årene. Solberg-regjeringen styrte oss trygt gjennom oljekrisen i 2014 og flyktningkrisen i 2015, og med dette budsjettet styres landet trygt gjennom koronapandemien i 2021. Men ettersom jeg for tiden møter som vararepresentant i helse- og omsorgskomiteen, er dagens finansdebatt en ypperlig anledning til nå å trekke fram et annet satsingsområde som denne regjeringen har hatt gjennom de siste åtte årene, som ikke alltid får den oppmerksomheten det kanskje fortjener. Da jeg på midten av 2000-tallet skulle velge videregående skole, var det veldig mange som stusset over at jeg valgte yrkesfag. Hvordan kunne jeg, som tross alt hadde relativt gode karakterer og var ganske glad i teoretiske fag, velge yrkesfag? Er ikke yrkesfag kun for dem som ikke er flinke på skolen? Det var det mange som spurte meg. Dette var midt på 2000-tallet, og yrkesfag hadde da lenge blitt sett ned på, og det var en slags oppfatning om at denne studieretningen var for såkalte skoletapere. Det er ikke så lenge siden 2000-tallet, men i dag er det mer oppmerksomhet rundt yrkesfag både politisk og ellers i samfunnet, det har blitt satt i et mye bedre lys og fått en mye høyere status. Flere elever velger yrkesfag. Nå er det ikke riktig å gi denne regjeringen all ære for denne gledelige utviklingen, men litt ære synes jeg man bør gi, også i inneværende budsjett. Som en del av Utdanningsløftet 2020 ble det i vår bevilget over 850 mill. kr til tiltak for at flere skulle fullføre videregående opplæring, og for at flere skulle få læreplass. Regjeringen fortsetter denne satsingen i 2021-budsjettet med bl.a. følgende tiltak: 150 mill. kr som skal legge til rette for et utvidet tilbud i skole for elever som ikke får læreplass. I tillegg viderefører regjeringen den ekstraordinære økningen av lærlingtilskuddet, økningen utgjør 4 250 kr per lærekontrakt neste vår. Siden 2013 har lærlingtilskuddet økt med over 20 000 kr per kontrakt. 300 mill. kr skal bli brukt for at flere permitterte og ledige kan fullføre videregående opplæring, og tilskuddet legger til rette for at anslagsvis 5 000 personer kan fullføre i 2021. Det skal brukes over 150 mill. kr for at avgangselever som går ut med hull i vitnemålet, kan få fullføre videregående skole, og det er en satsing på 45 mill. kr for å gi personer som allerede har studie- og yrkeskompetanse fra videregående opplæring, tilbud om å ta mer. Nå ser jeg at tiden går ut, for her har regjeringen så mange gode tiltak for yrkesfag – og mer kunne blitt nevnt. Det betyr noe hvem som styrer dette landet. Når det gjelder yrkesfag, er jeg veldig glad for at det er Høyre.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2020-12-03:
I debatten i dag har Arbeiderpartiet raljert med at Fremskrittspartiet får redusert avgiftene på flere grensehandelsutsatte varer. Det å sikre arbeidsplassene hos Borg bryggerier i Sarpsborg, Brynild fabrikker i Fredrikstad, Askim frukt- og bærpresseri i Indre Østfold og Kiwi i Halden og Moss, det er tydeligvis ikke så viktig for Arbeiderpartiet. Men det er tydeligvis heller ikke så viktig for Høyre og regjeringen, som heller ikke la frem noe forslag til kutt i avgifter før Fremskrittspartiet fikk presset dem til det. Det er riktig nok ett område der Arbeiderpartiet, Høyre, Senterpartiet og de øvrige partiene ikke er skeptisk til å kutte, og det er for landets pensjonister. Det er muligens grunnen til at Jonas Gahr Støre, Trygve Slagsvold Vedum, Trond Helleland og deres partikollegaer ikke snakker om pensjonister i dag. Om det skyldes at de har en flau smak i munnen for at de i sine opprinnelige budsjettforslag ikke har ett øre til å avskaffe underreguleringen, vet jeg ikke, men faktum er at kun Fremskrittspartiet har lagt frem et alternativt budsjett der man faktisk bevilger penger til å styrke pensjonistenes økonomi neste år. I dag, når vi skal votere etterpå: Blir Senterpartiets budsjett vedtatt, vil landets pensjonister få kuttet sin pensjon neste år. Blir Arbeiderpartiets budsjett vedtatt, vil landets pensjonister få kuttet sin pensjon neste år. Blir Sosialistisk Venstrepartis vedtatt, vil landets pensjonister få kuttet sin pensjon neste år. Hvorfor disse partiene legger frem forslag der man med vitende og vilje legger opp til at de som bygget landet vårt, skal få mindre, er uforståelig. Heldigvis vet landets pensjonister at selv om flere partier åpenbart har sviktet dem, gir ikke Fremskrittspartiet opp. Derfor er jeg glad for at Fremskrittspartiet fikk presset regjeringen til et budsjettforlik der landets pensjonister er vinnerne. Neste år er første år på mange år at landets pensjonister ikke vil tape kjøpekraft, men få styrket sin økonomi. Det stemmer Arbeiderpartiet og Senterpartiet mot i dag. Av et budsjett på over 1 500 mrd. kr er det altså kun Fremskrittspartiet som evner å finne midler for å stoppe underreguleringen. Det er for meg uforståelig. Men det at Fremskrittspartiet har fått en full pensjonsseier neste år, betyr ikke at landets pensjonister er sikret for all fremtid. Derfor er jeg glad for at Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstrepartis forslag til et forlik om et anstendighetsløft er blitt tatt godt imot. Forhandlingene pågår, men nå forventer jeg også at partiene følger opp med handling, ikke bare ord. Landets pensjonister har begrenset med tid til å vente, handling må til, og det må skje raskt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Politikk på sitt beste handler om folks framtid, om å gjøre livet til folk det neste året og årene etter bedre, rikere og tryggere – om det som skal komme. Men altfor ofte handler politikk om det som har vært de siste åtte årene, eller de åtte årene før det. Jeg håper den sittende regjeringen blir byttet ut. Hovedgrunnen min er ikke hva de har gjort de siste åtte årene. Det får vi nemlig ikke gjort stort med, uansett hvem som vinner valget høsten 2021. Vi skal ikke velge hvem som skal styre Norge de forrige åtte årene. Vi skal velge hvem som skal styre Norge inn i framtiden. Jeg tror flere hadde fulgt våre debatter hvis vi snakket om drømmene om framtiden istedenfor regnskapet fra i fjor. Folk forventer ikke at vi skal bli enige, men de forventer at debattene skal handle om dem og ikke om oss. Når folk våkner kl. 3 om natten med en bekymring som ligger over dem, er det noen få grunnleggende ting som vi egentlig har felles, alle sammen: Hvordan går det med ungene våre? Hvordan er det med helsen vår eller helsen til noen vi er bekymret for? Er jobben trygg? Bærer økonomien? Da er vi ikke arbeiderparti- eller høyrefolk, svart eller hvit, by eller land. Da er vi mennesker med menneskelige bekymringer og håp. Folk vil høre at vi forstår at hun som frykter at 13-åringen skal falle ut av skolen, skjønner at hennes frykt er vår frykt, at han som håper at jobben er trygg, vet at det håpet er vårt håp, eller at hun som drømmer om at datteren skal kunne være med klassekameratene på alt det de er med på, at hennes drøm er vår drøm. Høyre og Fremskrittspartiet skal ha takk – takk for at de de siste dagene har vist hva som er mulig. Hvis man virkelig brenner for noe, kan man finne 7 mrd. kr til det over en budsjettsamtale –7 mrd. kr for å senke skatter og avgifter. Greit nok, da er det unnagjort. Men kan vi love hverandre at neste gang vi finner 7 mrd. kr en sen budsjettime, bruker vi det på å sørge for at alle unger i Norge får en god start i livet, en god start i skolen? Det ville vært nok til å gjøre den jobben. Eller gangen etter det, når vi finner 7 mrd. kr som vi brenner skikkelig for, kan vi love at vi bruker dem til å gi alle i arbeidslivet mulighet til å bygge kompetanse for framtidens arbeidsplasser? Det hadde løst hele den oppgaven. Det brenner jeg for, og derfor ønsker jeg at noen andre styrer Norge i framtiden.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2020-12-03:
Senterpartiet støttar forslaget frå Arbeidarpartiet.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-13:
Audun Lysbakken, Karin Andersen og jeg selv fremmer et forslag om å fjerne de uverdige og kunstige begrensningene på stomiutstyr.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-13:
Bare i e-helsedirektoratet har konsulentbruken kostet en halv milliard kroner i 2019. Vi må stoppe den elleville konsulentbruken i staten. I 2012 sa Høie at det var for stor bruk av konsulenttjenester når det var nesten én milliard kroner til konsulenttjenester i alle helseforetakene til sammen. I bare ett direktorat, som Høie styrer, e-helsedirektoratet, har de brukt 1,2 mrd. kr til konsulenter fra 2016 til 2019. Hva vil Høie si nå? Regjeringens jobb er å kontrollere bruken av våre velferdskroner. Informasjon fra departementet viser at regjeringen ikke har gjort jobben for å kontrollere bruken av konsulenter. Aftenposten har fortalt om hvordan Direktoratet for e-helse gjennom flere år har latt en av deleierne i konsulentselskapet PwC få styre arbeidet med et av statens største e-helseprosjekter, Akson, og opptre som byråkrat utad. Dersom et direktorat lar et konsulentselskap både lage anbud og gjøre mediehåndtering for egen vinning, er det ikke bare sløsing med fellesskapets penger, men også alvorlig misbruk av makt og tillit. Arbeidet i direktoratet har gitt PwC enorme inntekter, og eksperter omtaler det som problematisk rolleblanding og brudd på anskaffelsesregelverket. Direktoratet for e-helse skal bygge opp et sterkt fagmiljø på e-helseområdet. Faste, hele stillinger som blir værende i direktoratet, vil styrke kompetansen. Private konsulenter kan bidra med spisskompetanse en virksomhet ikke selv har, men de tar kompetansen med seg ut av virksomheten når de har utført sitt oppdrag. Ved å satse så ensidig på bruk av private konsulenter har ikke direktoratet på en god måte forvaltet sitt samfunnsansvar med å bygge opp et sterkt fagmiljø på e-helseområdet. Dette er statsrådens ansvar. Det er regjeringens ansvar. Og de har ikke gjort jobben sin.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-10-13:
På vegne av representantene Rigmor Aasrud, Lise Christoffersen, Elise Bjørnebekk-Waagen og meg selv har jeg gleden av å fremme forslag om å stramme inn innleieregelverket, fjerne generell adgang til midlertidige ansettelser, tydeliggjøre arbeidsgiveransvaret samt styrke den offentlige arbeidsformidlingen.
Vetle Wang Soleim (Høyre), 2020-10-13:
Jeg vil på vegne av Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti levere inn forslag til lovanmerkning til den angjeldende saken: «Lovvedtaket bifalles ikke. Anmerkning: Under II § 4 antas at det tilføyes følgende overskrift: § 4 Avkorting mot inntekt Under III antas at det tilføyes følgende annet ledd annet punktum: Endringen i § 13 annet ledd trer i kraft straks.»
Bent Høie (Høyre), 2020-10-13:
Nei, Akson er ikke drevet fram av Direktoratet for e-helse. Akson er drevet fram av KS, kommunene og regjeringen som et veldig sterkt samarbeidsprosjekt. Da vi fikk utarbeidet den første eksterne kvalitetssikringen av konsept for Én innbygger – én journal, var det et tydelig ønske fra KS om at regjeringen måtte gå videre med utarbeidelse av ytterligere planer og kvalitetssikring av prosjektet. Det har også regjeringen fulgt opp, delvis finansiert av KS, og direktoratet har selvfølgelig hatt en sentral rolle i å gjennomføre disse oppdragene. Det er en veldig sterk involvering fra kommunenes side i den sentrale styringsgruppen, der syv kommuner sitter rundt bordet. Dette forankres også videre politisk, der jeg også har jevnlige møter med de politiske lederne i disse kommunene sammen med KS. Det er veldig sjelden at man har et så stort digitaliseringsprosjekt der det er et så tett samarbeid mellom kommunene, de som har valgt og er en del av foregangskommunene, kommunenes egen organisasjon og regjeringen, også på det politiske nivå. Nå er vi ved en veldig nyttig ny milepæl der Stortinget skal ta stilling til finansiering av programkostnadene for Akson videre. Det betyr at neste år går man over i en fase der kommunene vil sitte i en enda sterkere styringsposisjon av hele prosjektet, men der staten selvfølgelig skal være med og bidra videre – ikke minst med den kompetansen som bl.a. finnes i direktoratet. Men å framstille dette som et prosjekt som drives av et direktorat uten kontakt med virkeligheten, er så langt fra det som er virkeligheten som det går an å komme.
Bent Høie (Høyre), 2020-10-13:
For det første er det sånn at historien som Toppe framstiller når det gjelder svarene fra Dagens Medisin om det spørsmålet hun tok opp, stopper rett før svarene ble gitt både av Finansdepartementet og av Helse- og omsorgsdepartementet, så de svarene kan også representanten lese der. Ellers er det sånn at dette er et prosjekt som utover støtte fra Sykepleierforbundet også har veldig sterk støtte hos pasientene, bl.a. hos FFO. Jeg har ikke på noe som helst tidspunkt sagt at de 186 kommunene som har skrevet under på intensjonsavtalen, har forpliktet seg. Det ville vært på et for tidlig tidspunkt. En rekke spørsmål som skulle besvares videre i programprosessen knyttet til Akson, vil være viktige spørsmål for kommunene å få svar på før de eventuelt inngår forpliktende avtaler. Men som det også ligger i statsbudsjettforslaget, legger regjeringen til grunn at kommuner som representerer minimum 55 pst. av innbyggerne i Norge, utenom Midt-Norge, skal gå inn for mer forpliktende avtaler før en går til anskaffelse av Akson. Men det vil være kommunene selv som anskaffer Akson. Dette er jo oppgaver som må løses, utviklingen av bedre digitale løsninger er oppgaver som må løses. Senterpartiets alternativ var ikke å opprette Direktoratet for e-helse. Det betyr at en underavdeling i Helsedirektoratet skulle ha gjort denne jobben videre. Det hadde ført til et betydelig større behov for innleie av konsulenter, for da hadde en ikke bygd opp en egen organisasjon som hadde denne kompetansen. Så det representanten Toppe sier, at de sto for et annet alternativ som ville innebåret færre konsulenter, er feil. Nei, sannsynligvis ville Senterpartiets alternativ ha innebåret at dette prosjektet i enda større grad hadde vært avhengig av konsulenter og innleid ekspertise, og i mindre grad vært styrt av et direktorat som har det som sin kjernekompetanse. Det er utrolig viktig at en holder en høy framdrift i dette arbeidet. Det er stort behov for å løse disse utfordringene i kommunene. Pasientene opplever hver eneste dag utfordringene med at vi ikke har gode nok sammenhengende digitale løsninger, det gjør også de som jobber i tjenestene og kommunene. Ikke minst for en del av de mindre kommunene er det helt avgjørende at vi gjør dette sammen, kommunene og staten sammen. Jeg synes det er ganske betegnende at den første kommunen som underskrev intensjonsavtalen, var Utsira, landets minste kommune. Det er helt åpenbart at for en slik kommune vil dette være en oppgave som er helt umulig å løse på egen hånd.
Bent Høie (Høyre), 2020-10-13:
Dette bærer mer preg av et partimøte enn en stortingsdebatt! Men jeg er enig med representanten i at noe av det viktigste vi må gjøre, er å gjøre ordningen bedre kjent. Det er klart at det fortsatt er mange pasienter som ikke er klar over de gode rettighetene som faktisk finnes. Pasientene trenger ikke å forholde seg til om valgmulighetene er knyttet til den ene eller den andre finansieringsordningen. Alle som tilbyr tjenester der det offentlige betaler, er tilgjengelige på nettstedet velgbehandlingssted.no under helsenorge.no. Der vil en ha stor mulighet til å velge. En kan da velge med utgangspunkt i ventetid, hvis det er det som er viktig, men en kan også velge ut fra at disse stedene har litt ulik profil, litt ulikt tilbud, eller ut fra geografi, at det er noen som passer bedre enn andre. Det er ingen som stiller spørsmål ved hvorfor en velger det en velger, dette er en rettighet en nå har som pasient. Fritt behandlingsvalg er en del av pasientrettighetsloven. Det betyr at de partiene som går til valg på å ta vekk fritt behandlingsvalg, går også til valg på å svekke pasientenes lovmessige rettigheter i Norge i dag. Det er også sånn at vi ønsker å utvide ordningen. Jeg sier at vi i løpet av første halvår 2021 iallfall ønsker å utvide ordningen til flere områder innenfor rehabilitering, men det er også nødvendig å se på ytterligere utvidelse av det. Representanten tar også opp en av utfordringene med ordningen, at det er noen forhold som er løftet inn i ordningen, som det ikke er tilbydere på. Det er direktoratet som kontinuerlig må vurdere om de prisene de setter, treffer med hensyn til det som er reelt. Prisene i denne ordningen som det offentlige betaler, skal være lave. Det er et poeng i seg selv. Dette skal ikke motivere f.eks. private aktører til ikke å levere anbud når det offentlige også kjøper gjennom anbud, men det skal allikevel selvfølgelig være mulig å drive med de prisene som er. Dette er det direktoratet som gjør en faglig vurdering av. Jeg ser at i den offentlige debatten er det noen som mener at denne ordningen svekker helsetjenesten og tapper den for penger, men det er også å snu saken på hodet. Disse behandlingene betaler det offentlige en lavere pris for enn det en gjør ellers, og det betyr at hvis disse oppgavene skulle blitt løst på de offentlige sykehusene eller hos private en har avtale med gjennom anbud, ville sannsynligvis kostnaden for det offentlige for å få gjennomført akkurat det samme vært høyere enn det den er nå. Jeg vil bare slå et slag for helsenorge.no og Velg behandlingssted, og jeg tror mange vil bli positivt overrasket over hvilke muligheter som ligger der.