Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-12-18:
Norge har en høy profil i internasjonalt antikorrupsjonsarbeid. Vi gir uttrykk for nulltoleranse overfor korrupsjon. Norge er blant de land som kommer best ut i internasjonale korrupsjonsstudier. Jeg viser bl.a. til Verdensbankens rapport fra i høst, hvor vi oppnådde svært høy score. Selv om risikoen for korrupsjon i politiske systemer i Norge vurderes som liten, er det viktig at vi viser vilje og evne til forebygging. Bare slik kan vi opprettholde tilliten til at politiske beslutninger blir fattet på grunnlag av demokratiske prinsipper. Det er viktig å vise at økonomiske bidrag fra enkeltpersoner og organisasjoner ikke gir politisk innflytelse utover det den vanlige velgeren har. Ved å følge opp anbefalingene fra GRECO viser vi at vi tar arbeidet med sikring av demokratiet på alvor. I mange land er særlig innsyn i valgkampfinansieringen sett på som en svært viktig del av allmennhetens innsynsrett – dette for at velgerne skal ha oppdatert informasjon om økonomiske bindinger mellom parti, kandidater og bidragsytere før de går til valg. Norske velgere gis i dag innsyn i partigaver som på valgdagen er fra 9 til 21 måneder gamle. I tillegg til at opplysninger er gamle, har Norge relativt høye terskelverdier for når identiteten til giver skal oppgis. Regjeringens forslag om å oppgi identiteten til givere bak bidrag over 10 000 kr under valgkampen, må kunne sies å være en nokså romslig grense. Til sammenlikning er kravet satt så lavt som 50 dollar i USA, uten at det ser ut til å ha skremt noen. Løpende innrapportering før valgdagen i valgår gir åpenhet for velgere og konkurrerende partier i den viktigste delen av valgkampperioden. Komiteen har fokus på at store midler kanaliseres utenom partiene i valgkampen, og det er behov for mer åpenhet om dette også i Norge. Jeg viser til at dette er ivaretatt i lovforslaget ved at ordningen også vil omfatte bidrag til organisasjoner og enheter som er direkte eller indirekte kontrollert av et parti eller partiledd, eller som på annen måte er knyttet til partiene. Regjeringen foreslår at plikten til å sende inn årlige inntektsregnskaper utvides til å gjelde fullstendige regnskaper. Dette vil gjøre det enklere å kontrollere at inntektene som rapporteres inn, er riktige og fullstendige. Omlag 80 pst. av partilagene kan derfor fortsatt nøye seg med en forenklet innrapportering på grunn av terskelverdiene. Særskilt innsyn i valgkampfinansieringen er etter min vurdering en viktig del av allmennhetens innsynsrett. Velgerne skal ha oppdatert informasjon om økonomiske bindinger mellom parti, kandidater og bidragsytere før de går til valg. Regjeringens forslag om plikt til å oppgi identiteten til givere bak bidrag over 10 000 kr under valgkampen, ivaretar særlig hensynet til økt åpenhet for velgerne i den viktigste perioden. Videre foreslås det særskilte uavhengighets- og rotasjonskrav til partirevisorer. Kravet om skifte av revisor hvert åttende år, mot sju år i revisorloven, er tatt inn etter forslag i en felles uttalelse fra partiene på Stortinget. Når Partilovnemnda gis myndighet til å kontrollere riktigheten av innberettede opplysninger, gjelder dette opplysninger som har betydning for finansieringen. Det er lagt særlig vekt på at partiene skal ha mulighet selv til å bidra til oppklaring i enkeltsaker før det eventuelt foretas nærmere kontroll. Partirevisjonsutvalget, som er nemndens kontrollorgan, har etter forslaget også veiledningsoppgaver overfor partilagene. Partiarbeid er, som flere har vært inne på, frivillighetsarbeid utført av personer uten formell kompetanse. Det må legges særlig vekt på dette ved utforming av administrative sanksjoner og straff – som foreslått i lovtekstene. Det er en viktig endringslov som vedtas i dag. Jeg er innstilt på at hele loven skal tre i kraft så raskt som mulig. Plikten til å innrapportere valgkampbidrag gjøres gjeldende for stortingsvalget i 2013.