Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
KRL - kristendom, religions- og livssynsorientering - ble innført som fag i barne- og ungdomsskolen for ti år siden under statsråd Hernes. En nesten 250-årig historie i konfesjonell kristendomsundervisning og en nesten 25-årig historie i alternativ livssynsundervisning for dem som var fritatt for kristendomskunnskap, ble erstattet av faget KRL. Kristendomskunnskap hadde eksistert siden den norske folkeskolen oppstod og var definert som dåpsopplæring innenfor statskirken, og det var liten eller ingen plass for andre tanker enn de lutherske og pontoppidanske. KRL-faget skulle favne bredere og gi elevene kjennskap til andre trosretninger innen kristendommen og til ikke-kristne religioner og livssyn. Jeg synes det er litt spesielt at vi nå skal behandle denne saken om KRL-faget i skolen, mens saken om skolens formålsparagraf er blitt utsatt til høsten fordi regjeringspartiene trenger mer tid. De trenger mer tid, enten for å korrigere sitt standpunkt i forhold til det de tidligere har gått ut med, eller de trenger mer tid for å prøve å få ett eller flere av opposisjonspartiene til å endre syn. For meg og for Fremskrittspartiet henger KRL-faget og formålsparagrafen nøye sammen. Tolkningen av formålsparagrafen har vært viktig for forståelsen av KRL-faget. Samarbeid mellom skole og hjem er også et element i denne saken, siden Menneskerettighetsdomstolen peker på at foreldrene må ha god nok kunnskap om innholdet i opplæringen for eventuelt å kunne søke fritak fra opplæring i KRL-faget. Regjeringen henviser til dommen i Den europeiske menneskerettighetsdomstol som bakgrunn for at vi nå har fått et forslag på bordet om å endre opplæringsloven slik at KRL-faget blir omgjort til et religions-, livssyns- og etikkfag. Et vesentlig poeng er at Regjeringen går mye lenger i sine endringsforslag enn det Strasbourg-dommen gir grunnlag for. Et viktig element i den forbindelse er at norsk lov og læreplan faktisk allerede er forandret i tråd med dommen. Det Regjeringen i realiteten nå gjør, er å gå ytterligere i retning av å tone ned kristendommens naturlige plass i norsk skole. Det er her tverrpolitisk enighet om at det er kunnskap som skal ha hovedfokus i norsk skole. Derfor er det også nedfelt i lovs form at undervisningen i KRL-faget ikke skal være forkynnende. Faget skal være et åpent skolefag på linje med de andre fagene. Det skal kunne samle alle elever, men det skal også kunne åpnes opp for at de som ønsker fritak, skal kunne få det. Det er kunnskap om ulike religioner, livssyn, etikk og humanistiske verdier som skal stå i fokus i undervisningen. Nettopp som følge av det faktum at det ikke skal drives forkynnelse eller utøvelse, er det ikke snakk om å framheve én enkelt religion kvalitativt i forhold til en annen. Men selv Den europeiske menneskerettighetsdomstolen sier at det vil være naturlig å gi kristendommen en kvantitativ forrang ut fra Norges historie og tradisjon. Det er altså ifølge domstolen legitimt at kristendommen får en større plass i undervisningen enn andre religioner og livssyn. Fram til nå har det å gi forståelse av den evangelisk-lutherske kristendom og kjennskap til ulike kristne kirkesamfunn utgjort 55 pst. av kompetansemålene i KRL-faget. Regjeringspartiene vil fjerne dette prosentmålet, men Fremskrittspartiet mener det er vesentlig at kristendommens særstilling i norsk kulturarv tilsier at nettopp kristendom må utgjøre hovedtyngden når det er snakk om å vektlegge de ulike religioners omfang i en religionsundervisning. Jeg har merket meg at SVs utdanningspolitiske talskvinne, Lena Jensen, på partiets hjemmesider uttaler at hun er meget fornøyd med at framhevelsen av kristendommen nå skal vekk. Det er kanskje ikke så oppsiktsvekkende fra et parti som startet sin tid i regjering med å ville fjerne bordbønn. Deretter fikk den kristne formålsparagrafen gjennomgå. I går gratulerte de hverandre med at de hadde visket ut kjernefamilien, og nå vil de fjerne vektleggingen av kristendommen i religionsundervisningen. En spør seg: Hva er det neste? Hvor mye mer kan de rød-grønne få revet ned før folket får en mulighet til å kaste dem ut av regjeringskontorene i 2009? Internasjonale rapporter har gjennom flere år framholdt Norge som ett av verdens beste land å bo i. Nå har vi riktignok blitt slått av Island, men jeg vil våge den påstanden at Norge aldri hadde opplevd en slik status hvis ikke det var nettopp på grunn av vår kristne kulturarv. Hadde ikke kristendommen blitt innført her i landet, hadde vi kanskje fortsatt fløyet rundt og klubbet hverandre i hjel eller kastet steiner på hverandre. Vi hadde ikke framstått som en samlet nasjon, og det hadde absolutt ikke vært grunnlag for at våre forfedre kunne vedta en norsk grunnlov som la opp til raushet når det gjelder både ytringsfrihet, religionsfrihet og rettssikkerhet. Den kristne kulturhistoriske arven har ligget som en grunnmur for vår utvikling av et demokratisk, fritt og godt fungerende samfunn. Hvorfor er det så viktig for dagens regjering å rive ned stein for stein av noe som har vært så vellykket, og som er blitt bygd opp gjennom en tusenårig historie? For meg virker det som den rød-grønne regjeringen benytter sitt flertall til å virkeliggjøre den visjon som Arbeiderpartiets nestleder Edvard Bull gav uttrykk for i 1920-årene. Han sa bl.a.: Vi skal gjøre skolen verdslig. Vi skal slåss uforsonlig med den bestående offisielle lutherdom som med andre fordummende sekter. Vi skal ha en pågående og hensynsløs kirkepolitikk, fordi vi mener at religion i og for seg er en privatsak. Vi skal skape en sosialistisk skole ved å ta makten og bruke den hensynsløst. Den normoppløsningen vi nå ser, sammen med nedbyggingen av Forsvaret, får meg umiddelbart til å tenke på hva komiteen fikk høre som førte til Romerrikets fall. Vi har et rammeverk når det gjelder menneskerettighetene. Opposisjonen har funnet en vei til KRL-faget som oppfyller kravene fra domstolen, samtidig som vi tar vare på og synliggjør vår felles kristne kulturarv, som vi er stolte av. Jeg skulle ønske vårt forslag kunne bli vedtatt.