Trond Helleland (Høyre), 2010-12-13:
Representanten Per-Willy Amundsen sa at det var bred enighet om dette fra Høyre til SV. Jeg vet ikke om han har definert høyre-venstre-skalaen på nytt i norsk politikk, men jeg synes det er gledelig at også Fremskrittspartiet i så stor grad slutter seg til dette direktivet. Statsråd Storberget må jo være fornøyd med i hvert fall å kunne kjøre gjennom et direktiv i Stortinget så effektivt og enstemmig som dette, i forhold til den debatten vi hadde vorspiel på i stad. Så jeg gleder meg over den utviklingen, for det er veldig viktig at vi har ikke bare en samlet norsk politisk opinion bak et slikt direktiv, men at det faktisk er en felles europeisk holdning til hvordan en skal behandle disse viktige og vanskelige spørsmålene. Høyre har sluttet seg til direktivet. Vi har noen merknader sammen med andre og på egen hånd. Jeg har lyst til å gå litt igjennom disse, for jeg tror det er viktig at vi også er proaktive i forhold til dette direktivet, at vi gjør en jobb her i landet for å være best mulig i stand til å gjennomføre direktivet på en god måte. En av de tingene jeg har lyst til å trekke fram da, og som Fremskrittspartiet og Høyre faktisk sammen poengterer, er at det å stimulere til frivillig retur er det absolutt viktigste. Det er også det mest kostnadseffektive, hvis en skal bruke et slikt begrep. Det å kunne få folk som har fått avslag på sin søknad, til å returnere til hjemlandet dersom det er mulig, frivillig, er en mye mindre smertefull prosess naturligvis enn en tvangsutsendelse. Selv om en sender med dem en sjekk eller et beløp som de kan få dersom de frivillig returnerer, blir det mye rimeligere enn å ha politieskorte, ha opprivende scener, osv. Så jeg tror det er veldig viktig at vi er enda tydeligere på å stimulere til gode returordninger som gjør at folk faktisk innser at saken deres er prøvd, den er avslått, og retur er det riktige. Der har vi sett, så vidt jeg registrerer, en økning i frivillig retur også. Det er positivt, for det er absolutt det vi er mest tjent med, og som naturligvis er det mest humane. Men samtidig drar jo dette direktivet opp ganske klare rammer for hvordan en skal behandle folk som motsetter seg samarbeid, hvordan en skal takle den situasjonen som oppstår når noen har fått avslag, og de faktisk ikke ønsker å returnere frivillig. Jeg er glad for at det da er mulig å bruke flere virkemidler, at det er mulig å vise at her står samfunnet faktisk samlet bak, at samarbeider du, så får du godvilje, du får muligheten til å returnere på en verdig måte. Men hvis du nekter å samarbeide, skal rettighetene dine innskrenkes når det gjelder å kunne bevege seg fritt i forhold til det å bruke lang til på nye prosesser. I så måte ser jeg fram til at vi også går videre med å behandle saksgangen hos utlendingsmyndighetene, hos UDI og UNE, med ankemuligheter, med omgjøringsbegjæringer, osv. Hvis en klarer å effektivisere det på en human og rettssikker måte, vil det bli mye tydeligere også for asylanter eller asylsøkere at det i Norge er slik at har du krav på asyl, da får du innvilget oppholdstillatelse, du får en god introduksjonsordning, du får muligheter til å delta i arbeidslivet, i utdanning, osv. Har du ikke krav på asyl, kan du i hvert fall returnere til hjemlandet på en ryddig måte med bistand fra norske myndigheter på ulike måter. Men hvis du ikke ønsker å samarbeide, er det en litt hardere klype, og det tror jeg er bra. Jeg snakket meg fullstendig bort fra manuset mitt, men jeg tror ikke det gjør noe, for det er bred enighet om denne saken. Det er oppsiktsvekkende bred enighet, synes jeg. Det er veldig bra. Det gir et signal om at her i Norge har vi nå en samlet holdning til returpolitikken. Vi har en samlet holdning om at vi støtter EUs returdirektiv, og vi sender da et signal om at vi står samlet om en effektiv, men human returpolitikk.