Trine Skei Grande (Venstre), 2011-04-28:
Jeg vil begynne med det som jeg også syns at utenriksministeren gjorde på en flott måte, nemlig å takke våre soldater og dem som har gjort innsatsen, og vedtak i denne sal, mulig – også dem som har vært med og bidratt til den sivile innsatsen, og dem som har ofret det største vi kan be noen om å gjøre, nemlig ofre sitt eget liv for de oppdrag vi i denne salen har sendt dem ut på. Jeg vil også takke utenriksministeren for en interessant innledning, og jeg er enig i alle hovedtrekkene han drar fram – nesten. I fjor sa utenriksministeren: «På veien mot en politisk løsning vil det militære nærværet være påkrevd.» Det vil det være lenge ennå – og det er en uttalelse som det er grunn til å gjenta. Vi gikk inn i dette oppdraget som en koalisjon, og Venstre mener at vi også skal gå ut av dette oppdraget som en koalisjon. Det skal ikke være en konklusjon på en egen norsk agenda, men det skal være en del av det internasjonale fellesskapet vi faktisk er en del av. Da er det ikke slik at vi skal delta bare av nasjonale grunner. Jeg er enig i alle de begrunnelsene utenriksministeren framla, og som flere andre talere også framla, for vår deltakelse. Det handler jo om å bekjempe et arnested for internasjonal terrorisme. Krig er aldri løsningen. De langsiktige løsningene ligger i det politiske og i dialog, men det går heller ikke an å si at man bare kan være for eller mot krig, og at krig er enkle løsninger. Krig er de vanskeligste vedtak vi gjør i denne salen, og vi gjør det på den andre sida også i en avveining opp mot menneskeliv. Venstre vil understreke at det er viktig – med de målene, og de årstallene, som utenriksministeren satte – at vi har en nær dialog med våre allierte, spesielt med USA, og at det er situasjonen i Afghanistan som skal bestemme når vi skal trekke oss ut, ikke situasjonen i Norge. Venstre mener at vi skal delta på lik linje med andre og har, som jeg kan gjenta, vært imot de operasjonelle begrensingene som har ligget på de norske styrkene. Vi mener at vi skal delta på lik linje med andre. Men den militære offensiven vi har satt inn, forutsetter også en sterkere sivil innsats. Venstre mener det er viktig å ha en rolleavklaring mellom hva som er sivilt, og hva som er militært, men det er også veldig viktig å ha en tett dialog mellom det sivile og det militære. Venstres nestleder, Ola Elvestuen, har tidligere tatt opp problemstillinga som går på en mer helhetlig innsats mellom sivil og militær side i et eget brev til utenriksministeren, bl.a. basert på rapporten til generalmajor Jon B. Liland. Rapporten konkluderer med at sivil og militær ledelse må planlegges, og at innsatsen må evalueres samlet, samtidig som praktisk utøvelse foregår atskilt. Det mener jeg fortsatt er et veldig viktig poeng i avslutninga. Jeg er enig med Bård Vegar Solhjell som sier at 750 mill. kr ikke er en enorm deltakelse når det gjelder bistand. Likevel mener vi at det må evalueres, og det må settes krav til at vi faktisk når de målene vi har satt oss for å få det til. Jeg vil dra opp to perspektiver på slutten. Det ene er det viktige regionalpolitiske perspektivet her. Hvis vi skal få til en løsning i Afghanistan, krever det at vi ikke undergraver pakistansk suverenitet, og heller ikke er med på å destabilisere i Pakistan. Det kreves faktisk at Pakistan er med, for å få til den regionale løsningen. Klarer vi ikke å få med en av disse partene, klarer vi heller ikke å få til en stabilitet som vil vare over tid. Så til det ene punktet hvor jeg er uenig med statsråden, at vårt mål ikke er å bygge stat. For Venstre er det viktig å ha en verdibasert utenrikspolitikk, der demokratibygging og menneskerettigheter og alt det skal være basen i vår utenrikspolitikk. Da må man tørre å stille krav, og da må man tørre å si at man står for noe, og da må man også ha demokrati og menneskerettigheter som mål for all utenrikspolitisk aktivitet.