Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Denne regjeringen har lagt fram mange meldinger i denne stortingsperioden, også på kulturfeltet. Jeg tror vi nå har kommet til den 17. stortingsmeldingen som vi behandler fra departementet, og det betyr at vi snart har gått gjennom alle de ulike kunst- og kulturfeltene. Det gjenstår en stortingsmelding om museer, som kommer til sommeren, men da har vi stort sett fått helhetlige gjennomganger av alle sektorene. Det er kanskje vanskelig å rangere de ulike meldingene. Jeg har jo uttalt tidligere at språkmeldingen sannsynligvis er denne periodens aller viktigste kulturmelding, men jeg vil si at disse tvillingmeldingene, bibliotekmeldingen og digitaliseringsmeldingen, kommer tett bak språkmeldingen i betydning. Digitaliseringsmeldingen er en offensiv nasjonal strategi for å realisere en Internett-basert kultur- og kunnskapsallmenning til glede og nytte for hele befolkningen. Jeg tror ikke det er for sterkt sagt å si at den teknologiske endringen vi nå gjennomgår i digitaliseringen, bare kan sammenlignes med den enorme endringen vi fikk da trykkekunsten ble oppfunnet. Den måten vi nå kan lagre, formidle og bruke informasjon på gjennom å gjøre i praksis, etter hvert, hele menneskehetens oppsamlede kunnskap tilgjengelig ved et tastetrykk, vil forandre måten samfunnet ser ut på, og det utfordrer oss i hvordan vi skal nå de ordinære, viktige, politiske målene om rettferdighet, en mulighet for alle, deltakelse og demokrati i en digital tidsalder. Ofte blir det oppmerksomhet om problemene, senest i dag hørte vi at musikkbransjen truet med anmeldelse, jeg tror de gikk til sak, mot Telenor på grunn av ulovlig spredning av materiale, som rettighetshaverne da ikke fikk betalt for. Vi vil oppleve det samme med film, etter hvert som båndbredden blir større, og etter hvert som brukersnittet og lesevennligheten blir bedre, vil vi nok oppleve det samme innenfor bøker. Men midt oppe i alle disse utfordringene med betalingsstrømmer og sikring av opphavsrett skal vi ikke glemme det fantastiske verktøyet digitaliseringen kan være, og hvilke utrolige muligheter det gir. Vi har enorme samlinger i Norge av bøker, gjenstander, ulike ting som er en viktig del av vår kulturarv. Vår ambisjon er å gjøre mest mulig av disse samlingene tilgjengelige for flest mulig gjennom digitalisering. Det vil gi oss helt nye muligheter når det gjelder formidling av kulturen vår, både gjennom museer og bibliotek og ordinære kanaler, og også på andre samfunnsområder, som undervisning, forskning og andre samfunnsmål. Utfordringen for digital bevaring, tilgjengeliggjøring og formidling av samlingene på ABM-feltet er mange, både juridisk, samlingsteknisk og organisatorisk. For det første er jo arbeidsoppgaven i seg selv enorm. Det er jo bare i 10–15 år – la oss si 15, for å ta i litt – at vi har levd i den digitale tidsalder. Alt før det må gjennomgås på nytt, og digitaliseres for første gang. Og det sier seg selv at det meste av det menneskeheten har produsert av materiale, ble produsert før midten av 1990-tallet. Det er altså en enorm oppgave vi må gå løs på. Heldigvis hjelper teknologien oss. Det blir lettere og raskere å scanne ting og legge ut ting, men det er et formidabelt arbeid vi skal gjennomføre. Da er det viktig at vi har gode prioriteringer. Hva er viktig å digitalisere først, og hvor mye skal digitaliseres? Dette må skje etter faglige vurderinger i institusjonene, men det må også være et samfunnsperspektiv på det: Hvordan skal vi sørge for at det viktigste blir gjort tilgjengelig først? Så må vi spørre: Hvordan kan vi få de sentrale aktørene på hele arkiv-, bibliotek- og museumsfeltet til å gjennomføre en helhetlig digital samlingsforvaltning, hvordan kan vi gjøre dette entydig enkelt både for brukere og for dem som digitaliserer, hvordan kan vi få et entydig operativt sektoransvar i digitaliseringen, og hvem skal ha ansvar for hvilke sektorer? Dette gir vi svar på i meldingen. Arkivverket og Nasjonalbiblioteket skal utvikle systemer for langtidslagring som også skal omfatte museenes samlinger, og vi skal også utvikle sektorspesifikke søketjenester og fellessøk på tvers av institusjonsgrenser og samlinger. Målet er at dette ikke bare blir digitalisert, men at det blir enkelt, ubyråkratisk og forståelig for folk flest å bruke disse samlingene. Vi er allerede i gang med å gjøre en god del materiale tilgjengelig. Bokhylla.no, som nylig ble lansert, legger ut en del av vår litteraturarv. Men vi prøver også ut nye og innovative digitale formidlingstjenester innenfor ABM-feltet. Bibliotekmeldingen tar for seg hele biblioteksektoren, men har et særlig blikk på folkebibliotekene. Noen har spurt seg om vi lenger har bruk for biblioteket midt oppe i denne digitale tidsalder, hvor vi etter hvert kan nå hele verdensbiblioteket og verdensinformasjonen med datamaskinen vår hjemmefra. Svaret i stortingsmeldingen er soleklart: Ja, vi har bruk for biblioteket. Folkebibliotekene skal fortsatt være et sted hvor man får hjelp til å finne den informasjonen man trenger, hvor man kan finne den informasjonen man kanskje ikke visste at man trengte, særlig innenfor kulturfeltet, men også annen type informasjon, hvor man finner ressurser, informasjon, kunnskap og stimulans som man ikke i utgangspunktet lette etter, og ikke minst hvor man får faglig assistanse fra folk som vet å finne fram i informasjonssamfunnet. Den målsettingen vi har om at alle skal ha mulighet til å delta, alle skal ha mulighet til å tilegne seg kunnskap, alle skal ha mulighet til å bruke biblioteket som en ressurs i sin utdanning, i sin utvikling og i sin dannelse, er like viktig, om ikke viktigere, i et samfunn hvor det digitale klasseskillet eller informasjonsskillet kan stå i fare for å øke. Biblioteket skal også være en møteplass, ikke bare en ressurs. Jeg tror vi må snu litt på måten vi ser på biblioteket på, for en del av oss er oppvokst med biblioteket først og fremst som en gigantisk bokhylle, et svært rom med avisutklipp og bøker og noen hyggelige folk som har kunnskap til å hjelpe oss fram. Jeg tror at det å utvikle biblioteket som læringsarena, et sted hvor mennesker møtes, hvor kulturaktiviteter foregår, en allmenning hvor vi faktisk har den mellommenneskelige kontakten, er en viktig framtidsutvikling for bibliotekene. Dette skriver vi også om i bibliotekmeldingen: Et av målene er å utvikle robuste og omstillingsdyktige biblioteker som gir brukerne gode bibliotektjenester og et bibliotek som er verdt å bruke i nærmiljøet. Det krever mer samhandling mellom folkebibliotekene lokalt og regionalt, mer samarbeid mellom ulike bibliotektyper, om f.eks. drift, formidling, teknologisk infrastruktur og kompetanseheving. Vi går i meldingen ikke inn for noen tvangssammenslåing av de aller minste bibliotekene, selv om vi ser at det er en prekær mangel på faglig utdannet personale i de minste kommunene. I stedet ønsker vi å bruke positive virkemidler, og gi ekstramidler og stimulans til dem som lager gode samarbeidsprosjekt. Vi ønsker frivillige samarbeidsavtaler mellom staten og fylkeskommunene om bibliotekutvikling. Vi ønsker å utvikle modellbibliotek som løfter fram gode, framtidsrettede bibliotek. Vi ønsker å styrke kompetansen, og vi avklarer også ansvarsforholdene mellom ABM-utvikling og Nasjonalbiblioteket på bibliotekfeltet. Jeg tror dette er en riktig strategi. Hvis vi forlanger at andre skal bruke ressursene effektivt, godt og hensiktsmessig, må vi også se på de statlige virkemidlene. Den digitale utviklingen er en stor utfordring for bibliotekene. Dagens virkemiddelapparat for biblioteket, som f.eks. innkjøpsordninger osv., må tilpasses den digitale utviklingen, f.eks. med nasjonale lisenser, slik at vi kan koordinere ressursene og legge til rette for at bibliotekene rundt omkring i hele landet kan ha felles tilgang på ting som vi har rettighetsklarert i fellesskap. I bibliotekmeldingen er det foreslått at 2010 skal være et nasjonalt leseår. Det vil være en god mulighet både for å løfte bibliotekene og for å løfte den viktige oppgaven med å fremme leseevne og leselyst. Jeg er stolt over disse to meldingene. Jeg tror de peker langt framover. Jeg er også glad for at det er så pass bred tilslutning til dem i komiteen.