Henning Warloe (Høyre), 2012-12-13:
Her blir det ingen bibelsitater, for forskningspolitikk er spennende nok som den er(munterhet i salen) (munterhet i salen) Forskningspolitikk blir derfor en krevende øvelse. Ulik mye annen politikk handler det ikke mest om å styre. Det handler mer om å tilrettelegge, stimulere og gi frihet. Mye av Høyres kritikk mot regjeringens rød-grønne forskningspolitikk ligger nettopp her. Regjeringen har for mange mål som skal nås, det blir for mye detaljstyring og øremerking. Og resultatene skal helst kunne rapporteres og målene nås før neste valg. Vi får det vi kan kalle en instrumentell forskningspolitikk. På samme måte som den instrumentelle kulturpolitikken til regjeringen blir sektorpolitikken og sektoren selv ofte redusert til verktøy for å nå andre og større politiske mål, enten det gjelder distriktspolitikk, utjevning av sosiale forskjeller eller mer likestilling. Eller som kunnskapsministeren etterlyste på Forskerforbundets konferanse i november: «mer grensesprengende forskning». Jeg må si at kunnskapsministeren må være svært klarsynt hvis hun tror det går an å vite på forhånd hvilken forskning eller hvilke prosjekter som kommer til å bli grensesprengende. Jeg håper ikke regjeringen satser på å lage noe så selvmotsigende som en plan for mer grensesprengende forskning. Men en ny forskningsmelding kommer snart, og den ser vi i Høyre frem til. Da kan vi ta den mer overordnede debatten om forsknings- og kunnskapspolitikk som jeg så vidt berørte i starten av mitt innlegg. Jeg skal derfor nå ta for meg de konkrete tiltakene Høyre er opptatt av i budsjettet for 2013, og de utfordringene vi er opptatt av å løse i dette mer kortsiktige perspektivet. Vi står i en situasjon hvor Norge har solid økonomi, høy sysselsetting og store inntekter basert i stor grad på olje- og gassektoren. I motsetning til hva mange tror, handler ikke det norske oljeeventyret bare om en råvare, men også svært mye om kunnskap og teknologi. Utfordringen for Norge er at mange andre deler av næringslivet ikke er så kunnskapsintensivt og innovativt som det som trengs for å kunne konkurrere internasjonalt fra høykostlandet Norge. Etter hvert som olje- og gasseventyret kommer til å nærme seg slutten, må vi derfor i mellomtiden ha investert i forskning, utvikling og innovasjon i et bredt spekter av næringer for å finne «det vi skal leve av etter oljen», som det heter. Og vi må sikre at spissteknologi fra olje- og gassutvinning kan nyttiggjøres også på andre områder. Vi vet at Norge investerer mindre enn f.eks. våre naboland i forskning og utvikling. Og vi vet at det først og fremst er i næringslivet denne store forskjellen finnes. Svenske bedrifter bruker f.eks. nesten det firedobbelte på forskning regnet i prosent av BNP sammenlignet med norske bedrifter. Derfor satser Høyre tungt i sitt alternative budsjett på støtte til kommersialisering av forskningsresultater, på forbedring av SkatteFUNN og styrking av Brukerstyrt innovasjonsarena for å stimulere til mer forskning i næringslivet. Jeg vet etter flere debatter her i Stortinget at regjeringen er enig i at Norges utfordring på forskningsfeltet er at det forskes for lite i næringslivet. Marianne Aasen sa det samme i sitt innlegg tidligere i dag. Da er det merkelig at regjeringen ikke tar sterkere grep for å bedre situasjonen. Men Høyre vil mer. Vi må ruste opp Norge som kunnskapsnasjon. Vi må bli mer opptatt av kvalitet enn av kvantitet. Vi må være så kompromissløse når det gjelder kvalitet, at vi ikke lar andre mål som dem jeg tidligere nevnte, og andre, komme i veien for dette. Og vi må bli mer internasjonale. Distriktsmesterskap og norgesmesterskap er ikke interessant i forskningens verden. I forskningens verden er det best i verden som teller. Norge har muligheter til en kraftigere satsing på sine beste folk, miljøer og institusjoner. Derfor har Høyre i budsjettet for 2013 satset på midler til både verdensledende forskningsmiljøer, generelle stimuleringsmidler for internasjonalt forskningssamarbeid og satsing på et såkalt Global Center of Expertise. Helt til slutt: Det satses på forskning i Norge, og da særlig i form av offentlige midler over statsbudsjettet. Men siden vi vet at rekrutteringen av nye talenter til forskningen er så viktig, blir det ikke bare merkelig, men nesten mystisk at ikke regjeringen gjør noe på dette området i 2013, og heller ikke gjorde noe i 2012, i 2011 eller i 2010. Fire år uten noen nye stipendiater eller postdoktor-stillinger til universitets- og høyskolesektoren finansiert over statsbudsjettet er utrolig lite ambisiøst. Høyre har hatt dette inne hvert av de siste årene som jeg nevnte, med til sammen 200 mill. kr over fire år.