Ivar Kristiansen (Høyre), 1998-12-17:
Etter at jeg nå har lyttet til representanten Johan J. Jakobsen, er jeg fratatt den siste tvil om at det er landbruksinteressene som har vunnet den totale seier over fiskeriinteressene i Senterpartiet. Det er vel ingen som kan bestride at denne saken først og fremst dreier seg om fisk, og om næringens muligheter til markedsadgang. Og jeg tror man stikker hodet i sanden hvis man prøver å gi inntrykk av at verden ikke har endret seg – i hvert fall har EU endret seg siden 1992. Det er all grunn til å minne om at EØS-avtalen, som trådte i kraft 1. januar 1994, ikke omfattet det veterinære kontrollapparat. De som også bestrider det forhold at Norge hittil har levd på velvillig dispensasjon, bestrider et faktum – på den annen side er man villig til å sende hele den norske fiskerinæring, som er avhengig av sitt største marked, inn i EU som en prøvekanin for å teste om EU mener alvor med det de skal gjøre når de harmoniserer reglene for grensekontroll. Jeg tror også det er viktig å slå fast at dette ikke dreier seg om hva som er representativt for dem som i sin tid sa ja, eller dem som sa nei, til EU. Jeg tror man underkjenner den befolkning som står bak hele den norske fiskerinæring. Det er ingen som vil legge skjul på at i sin tid stemte 70 – 90 pst. av dem nei til medlemskap i EU, men den store, tunge majoriteten av disse ønsker i dag av hele sitt hjerte at Stortinget sier ja til å ratifisere veterinæravtalen. Og de vet akkurat like godt hva de snakker om, de som lever uten statlig støtte, og som hver dag er opptatt av at noen skal kjøpe det de fanger, og det som produseres, som de som er på hjemmebane og mer eller mindre – jeg skal ikke si alle – ser vignetten Belgisk blå for seg. Her er det snakk om en næring uten statsstøtte som skal konkurrere med en næring som til de grader har en beskyttet hjemmesituasjon, og som faktisk også, via representanter fra de samme partier som representerer motstanden i dag, har fått et kontrollstempel på seg som sier at kontrolltiltakene for den beskjedne delen av det som importeres i forhold til det som eksporteres, blir bedre enn de har vært. Jeg syns det er å snu saken fullstendig på hodet når representanten Johan J. Jakobsen, næringskomiteens leder og representanter fra SV blander Schengen inn i denne saken og gjør seg til talsmenn for stor bekymring for at Schengen-avtalen kan hindre og lage vanskeligheter for import av fisk til Norge! Du verden, hva slags krokodilletårer er dette et forsøk på? Man er altså bekymret for importen av fisk til Norge på den ene hånden, og så glemmer man fullstendig at 90 pst. av den fisken som fanges og produseres i Norge, skal ut av landet, til eksport. Dette er å snu saken fullstendig på hodet. Til slutt har jeg bare lyst til å si at vi er i en situasjon hvor EU fortsatt endrer seg. Det er elleve nye søkerland, og når disse kommer inn i EU, vil vår markedsadgang til disse landene på nytt bli forverret. Det er faktisk ingen tvil om at verden har endret seg så pass mye at vi nå gradvis ser langtidsvirkningene ved å stå utenfor det store markedet. Men det er noen som fortsatt ønsker å kjempe mot vindmøllenes kraft – heldigvis blir det stadig færre av dem. Som politisk holmgang ser jeg jo at dette kan være nyttig for å øke prosentuell oppslutning, men jeg tror ikke det heller vil lykkes i denne sammenheng.