Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2020-12-15:
Vi går mot jul, budsjettdebattene i Stortinget er blant de siste store arbeidsoppgavene vi har før julehøytiden. Familier og enkeltpersoner i hele landet vårt går i år inn i julehøytiden med ulike forventninger og ulike tanker om året som ligger bak oss, og det som kommer foran – noen med takknemlighet over at året har gått bra til tross for korona og andre utfordringer, andre med sorg og bekymring over nære som har vært hardt rammet av den krisen vi står i. Mange familier og enkeltpersoner er redd for jobbene og arbeidsplassene sine. Hvor tøft det er å bli permittert fra en jobb som gir både livsgrunnlag, arbeidsglede og sosialt samvær, tror jeg ikke en vet før en selv står midt i det. Dette året har mange familier opplevd hva det vil si. Det gjør at en blir både ydmyk og takknemlig for det arbeidet som gjøres i både stat, fylke og kommune, og også i næringslivet, for å sikre velferdstjenestene våre og for å ta Norge ut av koronakrisen. Det er også regjeringas og vår viktigste oppgave med dette budsjettet å sikre godt smittevern og samtidig håndtere de utfordringene landet vårt står overfor både på kort og på lang sikt. Det gir oss et dobbelt ansvar i budsjettarbeidet i år. Vi må få folk tilbake i arbeid, sørge for at bedriftene kommer i gang igjen over hele landet, og vi må ha flere bein å stå på for å klare de nødvendige samfunnsomstillingene vi er inne i for å legge til rette for en grønnere framtid og et mer bærekraftig velferdssamfunn. Og vi må inkludere flere i arbeids- og samfunnslivet. Det forplikter, og det er et perspektiv vi må ha med oss også inn i kommunedebatten. Jeg er glad for at forslaget til budsjett for neste år er nøkternt, samtidig som regjeringa er opptatt av å sette kommunene økonomisk i stand til å levere gode tjenester både under og etter koronakrisen. Jeg vil trekke fram et par tema som ikke har vært framme i debatten så langt. Det første dreier seg om inkluderingsdugnaden. Når en av fem i arbeidsfør alder står utenfor arbeidslivet, blir oppfølgingen viktig. Regjeringas satsing på å bedre mulighetene for å komme inn i arbeidslivet om en har hull i CV-en eller nedsatt funksjonsevne, er et eksempel til etterfølgelse. Det er ingen kvikkfiks, men krever målrettet arbeid over tid. Fire departementer ser ut til å ha klart 5-prosentmålet. Det er mer enn i fjor, men de fleste har en lang vei å gå. Satsingen på traineeprogrammet gir også resultater, og jeg er glad for at regjeringa følger opp denne satsingen og ber om handlingsplaner for hvordan departementene skal nå målet i inkluderingsdugnaden. Mitt håp er at kommunene og fylkeskommunene følger opp dette arbeidet i sine organisasjoner. Det andre temaet jeg gjerne vil trekke fram her, gjelder satsing på barn og unges psykiske helse. De 100 mill. kr av veksten i de frie inntektene til kommunene som skal gå til dette, betyr mye. Vi er opptatt av at flere elever skal gjennomføre videregående skole og ikke falle fra i utdanningsløpet. Dette året under koronaen vet vi at mange unge har hatt det ekstra vanskelig. Vi skal også følge opp opptrappingsplanen for barn og unges psykiske helse, som ble behandlet i Stortinget i januar 2020. Da trengs disse midlene. Til slutt: Denne høsten har vi hørt mye fra opposisjonen om regjeringas oppfølging av den økonomiske situasjonen i kommunene under koronaen. Da synes jeg det var interessant å legge merke til at i forbindelse med budsjettdebatten i min egen kommune, Kristiansand – som den ble referert i Fædrelandsvennen – viste Arbeiderpartiets ordfører til at skatteinngangen var blitt bedre enn en hadde trodd, at finansinntektene ikke var gått ned slik det en stund så ut til, og også de sentrale tiltakene fra høyreregjeringa fikk en litt positiv omtale fra arbeiderpartiordføreren, skrev Fædrelandsvennen. «Jeg må være så redelig og si at kompensasjonen fra regjeringen og Stortinget har blitt bedre enn vi fryktet», sa vår ordfører. Det sier litt.