Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-16:
Det viser seg at en del vanskeligstilte på boligmarkedet ikke omfattes av eller får tilgang til de boligsosiale virkemidlene, og disse får dermed ikke den hjelpen de trenger. For å få startlån er det avgjørende at man har betjeningsevne, noe svært mange vanskeligstilte ikke har. 70 pst. av alle avslag på startlån skyldes manglende betalingsevne. Hvilke inntekter kommunene legger til grunn når de vurderer betjeningsevnen, blir derfor veldig sentralt for store grupper av vanskeligstilte. Det er store forskjeller når det gjelder hva som regnes inn i beregningsgrunnlaget. I tillegg går det fram av undersøkelsen at mange startlån ikke blir realisert fordi personer som har fått tildelt startlån, ikke er i stand til å finne seg en bolig, og lånet blir derfor ikke utbetalt. Bostøtten, som er en regelstyrt ordning, er innrettet slik at mange vanskeligstilte faller utenfor denne ordningen. Dette skyldes både økonomiske grenser og at enkelte typer husstander ikke omfattes av ordningen. Undersøkelsen viser også at det er mange vanskeligstilte som venter lenge på å få tildelt kommunal bolig. Problemet er størst i de store kommunene. 74 pst. av de store kommunene oppgir at det er vanlig å vente i opp til ett år. De som har stått lengst på venteliste, har i snitt ventet i tre år. Mange bor lenge i kommunale boliger. Undersøkelsen viser at koordineringen av de boligsosiale virkemidlene ikke fungerer godt nok på kommunalt nivå. Mange kommuner regner ikke bostøtte med i inntektsgrunnlaget ved søknad om startlån, noe som betyr at det varierer i hvilken grad bostøtteordningen virker sammen med startlånet. I tillegg svarer nesten halvparten av kommunene at de ikke vurderer om startlån kan være et bedre virkemiddel for dem som bor i en kommunal bolig, eller som søker om kommunal bolig. Dette problemet er størst i de små kommunene. Her er det hele 68 pst. som oppgir at de sjelden eller aldri foretar en slik vurdering. Undersøkelsen tyder på at kommunal bolig er det virkemiddelet som i minst grad ses i sammenheng med de øvrige virkemidlene i kommunene. Undersøkelsen viser også at staten ikke har den nødvendige kunnskapen når det gjelder i hvilken grad virkemidlene skal ses i sammenheng. For å sikre god koordinering av virkemidlene på kommunalt nivå jobber Husbanken hovedsakelig med kompetanseheving i form av informasjonsmøter og veiledning. For å sikre at virkemidlene blir sett i sammenheng, har Husbanken et ansvar for å tilrettelegge, være pådriver og å bygge kompetanse. På bakgrunn av undersøkelsen synes det ikke som om Husbankens kompetansehevende arbeid på dette området har hatt tilstrekkelig effekt. Fremskrittspartiet ønsker økt kommunalt handlingsrom i boligpolitikken og mener bostøtte er mer hensiktsmessig enn investeringsstøtte, fordi husleien den enkelte betaler, ikke nødvendigvis reflekterer subsidiene. Det er heller ikke noe mål i seg selv at kommunene skal eie utleieboliger. Tvert imot kan en omlegging fra investeringsstøtte til direkte bostøtte gjøre det mulig å frigjøre kommunale utleieboliger til eierboliger. Det innebærer at kommuner kan overføre en kommunalt eid borettslagsandel til den som leier den tilhørende borettslagsboligen, uten at forkjøpsretten kan gjøres gjeldende. Jeg vil påpeke at Fremskrittspartiet når det gjelder det siste i denne saken, gikk ett skritt lenger enn de andre partiene og fremmet forslag om å fjerne hele ordningen med forkjøpsrett ved omsetning av boliger og leiligheter. Jeg vil vise til at dagens høye boligpriser i stor grad kan skyldes barrierer mot nybygging i kommunene, og da særlig mangel på utbyggbare tomter som følge av negative statlige og kommunale vedtak, og kunstige begrensninger når det gjelder bruk av eksisterende tomter. Ved å legge til rette for økt nybygging, og derved også for lavere priser, ville man gjort det lettere for bostedsløse å etablere seg på boligmarkedet, og de nevnte barrierene kunne reduseres uten at man behøvde å bevilge mer penger over statsbudsjettet. Kommunal- og regionaldepartementet innførte endringer i teknisk forskrift til plan- og bygningsloven og forskrift om saksbehandling og kontroll fra 1. januar 2007. Jeg vil uttrykke skepsis til endringer som kan bidra til økte byggekostnader, da ytterligere barrierer mot nybygging vil føre til et mindre dynamisk boligmarked. Kommunal- og regionalministeren sier, på spørsmål fra Fremskrittspartiet, på den ene siden at Regjeringen vil bygge boliger til bostedsløse, og på den andre siden at man har innført byggeforskrifter som gjør det 15 pst. dyrere å bygge nytt. Fremskrittspartiet ønsker en sunn balanse mellom tilbud og etterspørsel i markedet, og vil poengtere at et marked ikke kan betraktes som fritt hvis det er rigide barrierer mot etablering av ny kapasitet på tilbudssiden av markedet. I Norge er det viktig at folk skal kunne eie sin egen bolig.