Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-06-08:
På to veker nær er det i dag 100 år sidan den første kulturminnelova blei debattert i denne salen. Den gongen handla det om å få vedteke ei lov som kunne verna dei arkeologiske kulturminna og ruinane frå forhistorisk tid og frå mellomalderen. I dag skal me vedta kursen og ein handlingsplan for kulturminnepolitikken fram til 2020. Alle grupper i befolkninga skal ta kulturminna i bruk, som kjelder til kunnskap, oppleving og trivsel. Dette er grunnlaget for den nye kulturminnepolitikken som Regjeringa no legg fram. Regjeringa er oppteken av at kultur har ein eigenverdi og er avgjerande for utviklinga av personlegdomen og livskvaliteten til det enkelte mennesket. Kulturminne og kulturmiljø er konkrete vitnesbyrd om livet folk har levd gjennom tidene og verksemda deira. Dei er uerstattelege kjelder til kunnskap om den historiske utviklinga av omgivnadene og samfunnet, om forholdet menneska imellom og om forholdet mellom mennesket og naturen. På den måten fungerer kulturminna som kikhol inn i historia, med stor verdi for menneske. Kulturminne og kulturmiljø er òg viktige miljøverdiar. Dei er ikkje fornybare ressursar. Dersom dei blir øydelagde eller fjerna, er dei tapte for alltid. Kvart år forsvinn viktige kulturminne, medan andre forfell eller blir øydelagde over tid. Regjeringa har lagt vekt på å få fram ei ærleg melding om korleis det står til med kulturminna og kulturmiljøa i landet, og kva me bør gjera med det. Analysane som ligg til grunn for meldinga, viser at situasjonen er alarmerande. Regjeringa presenterer ein handlingsplan og ein tiltakspakke for korleis me kan betra situasjonen. Me skal oppfylla dei ulike miljømåla i meldinga fram til 2020. 2020 er den mest optimale tidsramma for å få gjennomført tiltaka på ein fagleg forsvarleg måte og få bygd opp tilstrekkeleg kompetanse og kapasitet. Dette inneber at dei årlege løyvingane må aukast med 175 mill. kr. Eg er svært glad for den breie tilslutninga Stortinget har gitt til dette. Når vi er i utlandet som turistar, oppsøkjer me gjerne kjende og ofte prangande monument. Her i landet er det først og fremst mangfaldet av kulturminne og kulturmiljø frå ulike tider som pregar landskapet, tettstadene og byane. Dette mangfaldet av kulturminne og kulturmiljø har berre unntaksvis noko formelt vern. Dei blir tekne vare på fordi eigarane og brukarane bryr seg om dei og sikrar dei gjennom dagleg drift, skjøtsel og vedlikehald. Regjeringa legg opp til at denne typen kulturminne og kulturmiljø skal danna grunnlag for ulike aktivitetar i levande lokalsamfunn i heile landet. Regjeringa vil stimulera til at større delar av denne kulturarven blir teken vare på enn det som har vore tilfellet fram til no, og at den blir betre tilpassa vår eiga tid. Regjeringa ønskjer at den kan framstå som ein ressurs som blir teken i bruk på nye måtar og dannar grunnlaget for eit program for levande lokalsamfunn og verdiskaping. Noregs lange kystlinje på over 21 000 kilometer er temmeleg eineståande i global samanheng. Som eit synleg bevis på dei verdiane som ligg i kystlandskapet, blei Vega i fjor skrive inn på lista over verdas ypparste kultur- og naturarv, og Noreg har nominert Geirangerfjorden og Nærøyfjorden til verdsarvlista. Kysten har opp gjennom historia vore særs viktig for busetjinga, næringsverksemda og livsvilkåra her i landet. Trass i dette har kystkulturen vore sterkt forsømd i kulturminnearbeidet gjennom heile 1900-talet. Det gjer me noko med no. Kulturminnepolitikken til Regjeringa baserer seg på at kulturminna har ein eigenverdi og er viktige ressursar. Med denne meldinga er Regjeringa den første som har klart å lyfta kulturminnepolitikken opp på dagsordenen, gi han økonomisk prioritet og eit langsiktig perspektiv. Me som lever i dag, er forplikta til å forvalta kulturminna med respekt for dei som har levd før oss, og med omtanke for dei som kjem etter. For 100 år sidan blei det lagt vekt på det nasjonale ansvaret for å sikra kulturminna som vitskapleg kjeldemateriale. I dag legg Regjeringa til grunn at ein i tillegg skal bruka kulturminna på nye måtar, slik at dei kan gi folk i alle befolkningsgrupper nye kunnskapar og opplevingar. Noreg har gjennom alle tider fått monalege kulturelle impulsar utanfrå. Regjeringa vil at kulturminnepolitikken skal gjenspegla mangfaldet i det fleirkulturelle samfunnet. Historiene som blir fortalde gjennom kulturminna og kulturmiljøa, skal vera med på å dokumentera mangfaldet i befolkninga og dei lange linjene i landet si historie og utvikling.