Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-06-20:
La meg først takke saksordføreren for arbeidet med denne store og viktige saken. Innledningsvis vil jeg understreke tre korte, men helt sentrale poeng for Kristelig Folkeparti. For det første: Objektsikring er ikke en detalj i arbeidet med sikkerhet og beredskap. Objektsikring er ikke en liten del av arbeidet, tvert imot. Det er en helt sentral del. Sikring av objekter og kritisk infrastruktur er en svært viktig og nødvendig del av vår felles trygghet. De som sier noe annet, sier det enten for å lede oppmerksomheten bort fra egne forsømmelser, eller så har de ikke fått med seg debatten og de beslutninger som ble tatt etter 22. juli 2011. For det andre: Etter 22. juli 2011 har samfunnet og Stortinget hatt klare forventninger og krav. Sikring av objekter skulle bli bedre, og samarbeidet mellom politi og forsvar skulle bli bedre. Slik har det ikke blitt, arbeidet har gått for tregt. For det tredje: Da regjeringen overtok makten, var det med klare løfter om forsterket innsats på sikkerhet og beredskap. Ja, mye har blitt gjort på andre deler av beredskapsarbeidet, særlig etter 2015. Men selv statsministeren erkjenner nå at arbeidet med objektsikring ikke har gått raskt nok. Det har ikke vært nok trykk. Arbeidet med objektsikring og bedre samarbeid mellom politi og forsvar har ikke hatt høy nok prioritet. Dokumentasjonen er tydelig: Alvorlige mangler er avslørt. Det er sterkt kritikkverdig. For Kristelig Folkeparti er det de disse tre punktene som er kjernen i debatten. Det er dette som er kjernen i saken. I en så viktig sak, og på så sentrale områder innenfor sikkerhet og beredskap, har regjeringen sviktet – og det til tross for egne løfter og Stortingets krav. Det er ikke bare sterkt kritikkverdig, det er også svært skuffende. Revisjonen omhandler budsjettåret 2015. Det er grunn til å tro, bl.a. ut fra det som har kommet fram under høringen, og som statsrådene har formidlet, at arbeidet har skutt fart etter 2015. Det har skjedd mye de siste to årene. Det er bra, men det er ikke bra at det måtte kraftig kritikk til før det ble tatt affære. Riksrevisjonen har i den åpne rapporten pekt på vesentlige svakheter i Politidirektoratets og Forsvarets objektsikring. Riksrevisjonen merker seg at statsråden ikke gir fullgod forklaring om årsakene til at arbeidet med objektsikring og grunnsikring ikke er gitt nødvendig prioritet. Store omstillingsprosesser i politiet er brukt som en forklaringsbakgrunn. Stortinget ga arbeidet med objektsikring høy prioritet, og da er det etter Kristelig Folkepartis mening svært alvorlig at forbedringsarbeidet ikke sikres framdrift uavhengig av omstillingsprosesser. Vi har nå hatt høringer, brukt lang tid og gått igjennom store mengder dokumenter. Riksrevisjonen har gjort en grundig jobb, og det har også komiteen gjort. Saken er svært alvorlig, og kritikken er skarp. Kristelig Folkeparti mener det er solid grunnlag for denne kritikken, dessverre. Skjermingsverdige objekter er eiendom som må beskyttes av hensyn til rikets og alliertes sikkerhet eller andre vitale nasjonale sikkerhetsinteresser. Det handler både om permanent grunnsikring av bygninger, installasjoner og annet som kan være terrorutsatt, og det handler om at vi må ha gode planer for ekstra innsats når noe skjer og krise oppstår. Kristelig Folkeparti ser svært alvorlig på saken. Riksrevisjonens dom er knallhard. Viktige objekter er ikke sikret, og svikten kan utgjøre en fare for liv og helse. Enhver regjering må ta en slik dom fra Riksrevisjonen på høyeste alvor – ja, på høyeste alvor! Etter angrepene 22. juli lærte vi hvor viktig det er å koordinere ressursene bedre, hvor viktig det er å få til et godt samarbeid mellom politi og forsvar, og hvor viktig det er at samfunnskritiske objekter er godt sikret. Statsminister Erna Solberg opprettet et nasjonalt beredskaps- og sikkerhetselement ved Statsministerens kontor, og regjeringsplattformen var veldig tydelig: Sikkerhet og beredskap skulle prioriteres – Norge skulle bli tryggere. Nå viser det seg at Justis- og beredskapsdepartementet og Forsvarsdepartementet ikke har sørget for å styrke og bedre samarbeidet mellom politiet og Forsvaret, slik Stortinget har forutsatt – som det blir dokumentert i Riksrevisjonens rapport. Viktige tiltak som skal sikre godt samarbeid og gode forberedelser, er ikke blitt gjennomført. Det er dermed risiko for at viktige objekter ikke kan opprettholde sin virksomhet og funksjonalitet i kritiske situasjoner. De to departementene har heller ikke sørget for at Politidirektoratet og Forsvaret har etablert permanent grunnsikring på egne skjermingsverdige objekter. Det siste er egentlig helt utrolig, når vi tenker etter. Det er faktisk nesten ikke til å tro. Og videre: Etter Riksrevisjonens mening er det sannsynlighet for at verken politiet eller Forsvaret, sammen eller hver for seg, vil være i stand til å utøve tilstrekkelig beskyttelse av viktige objekter når en trusselsituasjon tilsier det. Samtidig skriver Riksrevisjonen i sin ugraderte rapport at regjeringen ikke gir fullgod forklaring på hvorfor arbeidet med objektsikring og grunnsikring ikke er gitt nødvendig prioritet. Dommen er altså knallhard. Statsministeren trodde vi hadde kommet lenger, men først da Riksrevisjonen rapporterte til Stortinget, ble dette kjent. Som politikere er det vårt viktige ansvar å sørge for trygghet og sikkerhet for innbyggerne. Da er sikring av kritiske objekter i samfunnet helt sentralt. Når det avdekkes feil og mangler, må myndighetene ta ansvar. Noe av lærdommen etter 22. juli er nettopp at det aldri må være tvil om hvem som har ansvaret. I dette tilfellet er det regjeringen med statsministeren i spissen som har dette ansvaret. Derfor var det viktig for Kristelig Folkeparti å innkalle statsministeren til den åpne høringen i Stortinget 20. mars. Det er regjeringskollegiets overordnede ansvar at beredskapssituasjonen gir størst mulig trygghet innenfor de økonomiske rammene som en er gitt. Dette ansvaret faller ikke bort selv om sektoransvaret av praktiske grunner er lagt til én eller flere fagstatsråder. Gjennomføring av tiltak som er vesentlige for din og min sikkerhet, krever et godt samspill mellom storting og regjering. Forholdet mellom statsmaktene må være ryddig og effektivt. Regjeringen må ha de verktøyene som trengs for å kunne gjøre jobben, samtidig som Stortinget skal sikre folkevalgt kontroll. Her kommer spørsmålet om hemmelighold og gradering av dokumenter inn. I saken om objektsikring har Riksrevisjonen utarbeidet et sammendrag som var ment for offentligheten, men regjeringen insisterte på fortsatt gradering. Kristelig Folkeparti var for at Riksrevisjonens sammendrag burde vært offentliggjort, men vi har samtidig respekt for sikkerhetslovens bestemmelser om gradert informasjon. Vi mener det ville være å tråkke over en grense dersom Stortinget offentliggjør gradert informasjon mot regjeringens vilje. Stortinget kunne sette sikkerhetsloven til side gjennom en særlov. En slik særlov ville nemlig være helt i strid med det som er prinsippet i sikkerhetsloven, nemlig at utsteder av informasjonen er den som skal ta stilling til gradering. Kristelig Folkeparti mener vi ikke burde gi oss selv en lovhjemmel som faktisk gjør Stortinget til saksbehandler av enkeltdokumenter som sikkerhetsmyndighetene graderer. Dersom Stortinget tar eierskap over hemmelige regjeringsdokumenter, kan faktisk resultatet bli mindre åpenhet, og ikke mer. Utøvende makt må ha tillit til at Stortinget behandler informasjonen korrekt. Kun da kan Stortinget utøve sin viktige kontrollfunksjon. Samtidig må det være lik praksis uavhengig av om det er mindretallsregjering eller flertallsregjering. Respekten for sikkerhetsloven må være lik uavhengig av om en regjering har flertall eller mindretall i Stortinget. Stortinget har hatt tilgang til all relevant informasjon for å kunne behandle saken inngående. Kristelig Folkeparti tar Riksrevisjonens kritikk på dypeste alvor, men vi setter ikke sikkerhetslovens bestemmelser ut av spill. Til det er arbeidet med sikkerhet- og beredskap altfor viktig. Så til slutt. Vi er med på å fremme noen viktige forslag her. Det er synd at det skulle bli nødvendig å gjøre det på den måten, men nå må vi få en tettere oppfølging videre. Vi må kreve og forvente at samfunnets trygghet og innbyggernes sikkerhet gis langt høyere kraft og prioritet framover. Jeg viser ellers til saksordførerens gjennomgang.