trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-02-13:
Mitt spørsmål går til miljø- og utviklingsministeren. Den rød-grønne regjeringen gav inntrykk av at den ville bruke det offentlige eierskapet aktivt for å nå politiske mål. Resultatet har blitt dobbeltkommunikasjon og forventninger som ikke innfris. En gir inntrykk av at en vil gjøre noe aktivt, men resultatene uteblir. Vi har sett stortingsrepresentanter for de rød-grønne partiene levere bestillinger til statsråden i forhold til selskap hvor eierskapet fra staten skal ivaretas, men at det ikke skjer aktiv inngripen. SVs Inga Marte Thorkildsen vil at statsråd Haga skal sette foten ned for StatoilHydros planer i Alaska, mens Hallgeir Langeland fra SV - og jeg siterer - ber Haga holde klimabanditten StatoilHydro i ørene, slik at selskapet gjør de rette tingene. Det er to eksempler på bestilling fra rød-grønne politikere i Stortinget. Og så sier statsråden at ingenting vil bli gjort. Vi hørte det senest i dag. Så ser vi at det er det motsatte som er tilfellet, at statlig eierskap reduserer slagkraften som staten har i en viktig miljøsak. Nå er det blitt kjent at Aker Kværner har vært aktivt inne med leveranser til Thorp-anlegget på Sellafield og bidratt til at dette nå kan gjenåpnes. Det betyr at staten, når den skal protestere mot gjenåpningen av dette anlegget, blir møtt med at den har en dobbeltmoral fordi den opptrer både som protestant og som eier. Mitt spørsmål til miljøministeren er: Hvordan vil han medvirke til at statens aktive eierpolitikk ikke resulterer i dobbeltkommunikasjon og dobbeltmoral, og i realiteten fører til at trykket i viktige miljøsaker blir redusert, ikke økt, ved at staten ivaretar sin nye eierinteresse?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-02-13:
Jeg har, sammen med andre i Venstre, i ti år arbeidet aktivt for å få stengt Sellafield-anlegget. Nå står det et slag om gjenåpning av Thorp-anlegget, som baserer seg på å gjenbruke brukt atomavfall. Det som skjer nå, er at Norge får mindre troverdighet, mindre tyngde i det engasjementet, fordi staten har belønnet Aker Kværner, som har vært aktivt inne på Sellafield, med 5 milliarder kr i eierkapital. Den tidligere britiske miljøvernministeren John Gummer sa i går at dette er dobbeltmoral og svekker Norges troverdighet i dette viktige spørsmålet. Ser statsråden at det som skulle vært et aktivt eierskap, i stedet svekker norske myndigheters slagkraft og troverdighet i forbindelse med Sellafield-saken? Hvordan vil han bidra til å rette opp denne svekkede posisjonen, som tydelig avtegner seg nå, hvor Regjeringens representanter åpenbart framstår med talepunkt fra Aker Kværner og som informasjonstalsmenn for selskapet, i stedet for å være tydelige myndighetspersoner?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-02-13:
Jeg noterer med tilfredshet at når representanter for Regjeringen blir presset i miljøspørsmål, bruker de stadig oftere klimaforliket som krykke. Det er jeg veldig glad for. Det ble gitt god hjelp til en mer offensiv miljøpolitikk i klimaforliket. Det som er et problem innenfor energipolitikken, er at det ikke er samsvar mellom det en sier en vil gjøre, og det en faktisk gjør. Det er rett, som statsråden sier, at signalene om at det skulle satses på fornybar energiproduksjon, har ført til at mange entusiaster er i gang med prosjekter knyttet til både småkraftverk og vindkraft. De som jobber med småkraftverk, blir møtt med et tøffere skatteregime enn før, noe som gjør at mange prosjekter er i fare. De som jobber med vindkraft, står overfor mange års saksbehandlingstid. Vil statsråden, i tillegg til å ha maksimal oppmerksomhet på dette, love en rask avklaring av om en vil styrke ressurstilførselen til NVE, og at de entusiastene som står i kø med prosjekter, vil få beskjed om når deres prosjekt kan bli behandlet?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Olje- og energiministeren har i detalj redegjort for hvordan det formelle statlige eierskapet blir håndtert av Regjeringen. Jeg har ingen ytterligere kommentar til det. Det er en utmerket framstilling av Regjeringens politikk. Det at man har en formell posisjon, kan ikke hindre en kontinuerlig dialog med StatoilHydro, med Aker Kværner - og for den del med alle norske selskaper som er 100 pst. privateid. Den typen dialog har jeg som miljø- og utviklingsminister hver eneste dag. De påvirker mine beslutninger. Jeg diskuterer spørsmål med dem og kommer med synspunkter til dem. Jeg var på Næringslivets Bistandskonferanse i går og kom med en rekke synspunkter til norsk næringsliv der. Jeg møtte Telenor på fredag for å diskutere deres investeringsportefølje. Vi må ikke avgrense den påvirkning som er mellom politikk og næringsliv, til den formelle eierskapsposisjonen. Den er viktig. Men i tillegg til det kommer den samfunnsmessige debatten, som jeg håper disse selskapene er mottakelige for, og som er en del av debatten. Når det gjelder StatoilHydro - jeg kommer tilbake til Aker Kværner - er min viktigste ambisjon å se et StatoilHydro som beveger seg gradvis mot den etterfossile fasen. British Petroleum lagde i sin tid slagordet: «Beyond petroleum». Jeg vet ikke hvor langt de har kommet i å leve opp til det slagordet, men det er i hvert fall en veldig god ambisjon å ha. Vi ser slike tegn. StatoilHydro begynner å gå inn i vindkraft, i bioenergi. Men retningen må være å utføre olje- og gassvirksomheten, enten den er i Canada, i Alaska, i Norge eller hvor den enn måtte være, på den aller beste måte, for så gradvis å bevege seg i retning av en situasjon hvor fossile brensler bare er en liten del og ikke den avgjørende delen av den menneskelige energi. Så kan jeg komme tilbake til Aker Kværner.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Først må jeg få si at det mest uklare i alt dette er Venstres posisjon, for den er åpenbart at man er prinsipielt imot bruk av det statlige eierskapet. Men hver gang en konkret situasjon oppstår, løper man til media for å kommentere det og mene at noe skal gjøres. Det blir som restaurantgjesten som mener at maten er fryktelig vond, og dessuten er det altfor lite av den. Når det gjelder Aker Kværner, er vi i et saklig dilemma. Vi er imot Sellafield, som vi er imot Kola-kraftverket. Så er spørsmålet: Skal man, selv om man er imot noe, bidra til - når den legitime regjering har besluttet å gjøre det - at det skjer på den mest mulig forsvarlige måte sikkerhetsmessig? Det er i all hovedsak det Aker Kværner har gjort i Sellafield. Det må være utmerket at man går inn og bidrar til sikkerhet også ved noe Norge er imot. Jeg skal fortsette kampen mot Sellafield. Statsministeren har tatt det opp med Gordon Brown. Jeg skal fortsette å ta det opp med britiske miljøvernmyndigheter, akkurat som vi tar opp med Russland at vi er imot kraftverket på Kolahalvøya. Likevel: Trass i at vi er imot dette, må det være bedre, når de har bestemt seg for å gjøre det, at det sikkerhetsmessige er bedre, ikke dårligere.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Thorbjørn Berntsen er antakelig den beste miljøvernminister Norge har hatt, men gud er han ikke, og akkurat her uttalte han seg kanskje litt for tidlig. Realiteten er den alminnelige problemstillingen: Vi er - for å snakke godt norsk - «dead against Sellafield». Vi mener at reprosesseringsanlegget der kan være truende for norskekysten og bør stenges, som vi mener at Kola-anlegget bør stenges. Men så er spørsmålet: Når den britiske og den russiske regjeringen likevel opprettholder dette, er det ikke da helt legitimt å forsøke å gjøre sikkerheten der så god som mulig? Vi har bidratt til å forsøke å gjøre sikkerheten på Kola så god som mulig, trass i at vi ønsker å stenge anlegget. Det kan ikke være galt å bidra til at man forsøker å gjøre sikkerheten på Sellafield best mulig, samtidig som vi bruker alle de politiske kanaler vi har - og vi skal fortsette med det - for å forsøke å få det stengt, og framfor alt for å sikre at reprosessering ikke blir en varig del av britisk atomindustri.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Etter min oppfatning bringer opposisjonen inn en helt irrelevant problemstilling i dette, nemlig spørsmålet om 100 pst., 50 pst. eller 0 pst. statlig eierskap. Om det er et 100 pst. privateid selskap, er min oppfatning likevel nøyaktig på prikken den samme. Alle store norske selskaper bør tenke på hvilket renommé Norge som nasjon får av deres virksomhet i utlandet, men jeg klarer ikke å se noe galt i at man driver sikkerhetstiltak, sågar at man tjener penger på sikkerhetstiltak. Jeg begriper iallfall ikke at Høyre ser det som galt. Det å tjene penger på sikkerhetstiltak må være en god ting. Det er en rekke installasjoner rundt omkring på kloden som vi er imot, men vi må likevel forsøke å bidra til at de blir så bra som mulig. Så vidt jeg vet, har Høyre-regjeringer på mange ulike vis forsøkt å bidra til at Kola-kraftverket ble sikrere, trass i at vi er imot det hele. Det er et dilemma der, fordi det kan utlegges som om det å gjøre det sikrere, kan forlenge virksomheten, men jeg tror det er en pris vi er nødt til å betale.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Det er et veldig viktig spørsmål. Statsministeren tok opp dette på en veldig tydelig måte med Gordon Brown i fjor høst. Jeg reiste til London i desember ens ærend for å ta opp dette spørsmålet med den nye britiske miljøvernministeren. Jeg fikk et svar fra dem tilbake bare for noen få uker siden, og det positive med det er at de iallfall ser seg tjent med å holde Norge løpende orientert om hva de gjør. Det er dessverre indikasjoner på at britene har tenkt å gjenåpne Thorp, selv om vi er imot det. Da blir det neste store spørsmålet om en sterk påvirkning på britene vil sikre at ikke reprosessering fortsetter på Sellafield etter den tidsfristen som ligger rundt 2012, da vi håper at reprosesseringen vil være stoppet. Det positive er iallfall at britene har sagt at i deres framtidige planer for atomkraftverk i Storbritannia skal ikke reprosessering være en del. Om situasjonen med hensyn til Thorp er negativ, er iallfall det et positivt element i situasjonen.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-02-13:
Takk for det, ærede president! Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren. Regjeringen har nå i lang tid erklært en storstilt satsing på økt forbybar energiproduksjon i Norge. Men vi har sett at dette arbeidet har gått svært både trått og tregt for Regjeringen hittil. Til og med denne puslete tilskuddsordningen som skulle komme i stedet for elsertifikatsystemet, står nå i stampe på grunn av innvendinger fra ESA. Så satsingen på fornybar energi har til nå slett ikke, slik jeg vurderer det, vært noe særlig å skryte av. Det er altså nå inntil fem års saksbehandlingstid for mikro-, mini- og småkraftverk, og det er ca. 370 småkraftverk som nå står i kø hos NVE og venter på saksbehandling. Senest i går kunne vi lese at det tar inntil 20 år å få behandlet alle søknader om vindkraftprosjekter i Norge, med den beskjedne saksbehandlingskapasiteten som nå finnes i NVE. Dette høres faktisk utrolig ut - i en tid da det skal satses stort på produksjon av fornybar energi her i Norge. Da blir mitt spørsmål til statsråden følgende: Dette med manglende saksbehandlingskapasitet har vært kjent i lengre tid. Så hvorfor har ikke Regjeringen for lengst sørget for å gjøre noe med denne proppen i systemet, og hva vil man eventuelt foreta seg for å løse opp i dette?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-02-13:
Jeg takker for svaret. Jeg kan minne om at senest her i går fikk vi i stortingssalen være vitne til hvordan denne regjeringen sliter med sine energipolitiske ambisjoner. Det kom ganske klart fram i går at Regjeringen ikke på noen måte klarer å innfri sine fagre løfter om å opprettholde et industrikraftregime til norsk kraftkrevende industri. Vi vet også at Regjeringen sitter med en kjempemessig - skal vi si - energipolitisk verkebyll i fanget, som heter hjemfallsretten. Det skal jo bli meget interessant å se om ikke Regjeringen vil gå på nok et gedigent løftebrudd også i denne hjemfallssaken. Jeg vil bare si at etter å ha hørt statsråden skryte av alt det denne regjeringen nå har fått til når det gjelder fornybar energi, er jeg allikevel veldig i tvil om denne regjeringen egentlig vil levere noe som virkelig monner for å få bygd ut ny energiproduksjon i Norge. Det er greit med litt her og litt der, men vi trenger noe som virkelig monner(presidenten annonserer neste taler) (presidenten annonserer neste taler)
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-02-13:
Det må være på sin plass å minne statsråden om at Regjeringen nå er inne i regjeringsår tre, av fire. Man burde kunne forvente handling snart. Når det gjelder Enova, er det høyst uklart om Enova når målene. Det får vi først vite om flere år. Det som er klart, er at Norge er blant Europas dårligste når det gjelder støtteregime for fornybar energi, og det gjør at våre beste krefter velger å investere i fornybar energi utenfor landets grenser og ikke i Norge. Mitt spørsmål er: Når har statsråden tenkt å gjøre det attraktivt for norske selskaper å investere i norsk fornybar energi? Ser ikke statsråden at det er et stort problem at NVE i dag sliter med at de har kun tre saksbehandlere innenfor fornybarområdet, som gjør - som også foregående spørrer sier - at vindmøllesatsingen vår mest sannsynlig ikke vil kunne behandles før det har gått 20 år, og at en normal saksbehandlingstid innenfor småkraft er flere år?
Inge Hallgeir Solli (Venstre), 2008-02-13:
«I Thiensaken reises det en rekke spørsmål som åpenbart krever bred diskusjon og en helhetlig behandling. Saken ble imidlertid behandlet i Utlendingsnemnda av nemndleder, uten at hele nemnden ble innkalt. Er statsråden tilfreds med at et stort antall saker i Utlendingsnemnda behandles av nemndleder alene?»
Inge Hallgeir Solli (Venstre), 2008-02-13:
Jeg takker statsråden for svaret. Denne konkrete saken gjelder Thien Thi Vo. Hun har bodd i Norge i åtte år. Hun har vært gift i to år og åtte måneder, mens kravet for å få oppholdstillatelse er tre år. Thien fødte et barn som hadde en alvorlig sykdom. Barnet døde og ligger nå gravlagt ved Nittedal kirke. Hun har nær familie her i landet. Thien forsørger seg selv, og arbeidsgiveren hennes vil svært gjerne beholde henne. Hun er nå gravid i femte måned med sin nye samboer, og hvis vedtaket om å utvise Thien effektueres, blir far og barn skilt fra hverandre. Stortinget og departementet skal ikke behandle enkeltsaker. Det er det UDI og Utlendingsnemnda som gjør, men statsråden kan vurdere om Utlendingsnemndas vurderinger er i henhold til intensjonene med lovverket. Det svarte statsråden delvis på nå. Jeg ønsker likevel å spørre: Hvis det ikke er samsvar mellom intensjonen med og praktiseringen av lovverket, vil statsråden da vurdere å gi nye styringssignaler om en annen og mer human praksis til UDI og Utlendingsnemnda?
Inge Hallgeir Solli (Venstre), 2008-02-13:
Statsråden nevnte dette med vesentlige tvilstilfeller, og det er det springende punkt i denne typen saker. Jeg vil bare til slutt kommentere at når det er stor forskjell mellom det som iallfall en del folk ute i samfunnet oppfatter som vesentlig tvil, og det som Utlendingsnemnda anser som vesentlig tvil, er det klart at det gjerne blir store presseoppslag og et folkelig engasjement. Det som jeg vil påpeke, er at det vil være viktig i denne typen saker hvor jeg opplever at det kan være vesentlige tvilstilfeller, at de bør få en bred behandling i hele Utlendingsnemnda.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-02-13:
Spørsmålet til finansministeren er slik: «Svært mange mindre regnskapslag, særlig i distriktene, har drevet med midlertidig dispensasjon fra reglene om å ha autorisert regnskapsfører som daglig/faglig leder. På svært mange steder er det uråd å rekruttere personell som fyller lovens formelle krav. Vil statsråden ta initiativet til regelutforming som gir muligheter til varige dispensasjoner i de tilfeller hvor dagens ledere utvilsomt har en dekkende realkompetanse, slik at mindre regnskapsbedrifter i distriktene fortsatt kan drive sin virksomhet?»
Svein Flåtten (Høyre), 2008-02-13:
Det er for så vidt ikke et uventet svar fra statsråden. Jeg takker for det, selv om det er negativt. Vi skal være klar over at det antakelig finnes flere hundre regnskapskontorer, særlig på veldig små steder, som nå rett og slett legger ned, fordi det ikke er mulig å skaffe dette personellet, og fordi man i disse engangsbedriftene kanskje vil måtte ta seg fri både ett og to år for å skaffe seg den kompetansen som er nødvendig. Jeg skal ikke argumentere så veldig mye mer her, for jeg har forstått at statsråden for så vidt har bestemt seg for ikke å gjøre noe med det, men jeg vil i hvert fall henstille til statsråden å be Kredittilsynet svare på de henvendelsene som de får om fortsatt dispensasjon. Det ligger henvendelser i Kredittilsynet som er flere måneder gamle, og jeg tror at et ja eller et nei vil være praktisk når man må søke seg en annen jobb.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-02-13:
Jeg er ikke uenig i at man ikke skal akseptere en lavere generell standard, men jeg må si at jeg kanskje er litt overrasket over at en finansminister fra SV ikke er mer opptatt av å bevare bitte små bedrifter ute i distriktene, av å se på realkompetansen og kanskje også av å se på det faktum at selv om disse overgangsordningene har vart i veldig mange år - jeg ser det - vil det være slik at her har det sittet mennesker som har hatt en fullgod realkompetanse, som har ført regnskapet for en rekke bedrifter og bransjer som etterpå blir revidert og godkjent. De har et livsløp, de ser seg ikke i stand til å skaffe seg denne ekstra utdannelsen. Kanskje burde man vurdere å se på om ikke ytterligere dispensasjoner kunne gis, slik at man fikk en utfasing ved at menneskene som sådan fases ut - for det blir de jo til slutt.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Jeg er sikker på at Kredittilsynet behandler disse sakene så raskt de kan, og de følger godt med på hvilke saker som blir tatt opp i spørretimen og også i Stortinget. Det er selvsagt opplagt at for dem som er i denne situasjonen, vil en rask avklaring av situasjonen ha betydning. Det er et ønske fra representanten Flåtten som jeg kan bidra til at det blir fokusert mer på i Kredittilsynet. Når det gjelder hovedspørsmålet, har jeg gått veldig nøye gjennom de overgangsreglene som gjelder, de kravene som er satt opp, og fleksibiliteten i måten å innføre dem på. Vi har jo nå på en rekke områder utfordringer når det gjelder å finne kompetent arbeidskraft. Jeg tror vi gjør oss selv en bjørnetjeneste hvis det skal etterfølges av lavere krav på det ene området etter det andre. På dette området er det godt begrunnet og dokumentert, og med fleksible overgangsordninger er standarden hevet på en måte som både by og land er tjent med.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Jeg er sikker på at representanten Flåtten ser at det gjøres en avveining mellom ulike hensyn for å heve standarden på dette området. Det har i tillegg vært en fleksibel og lang overgangsordning, som nettopp har tatt hensyn til den realkompetansen som mange av disse i utgangspunktet har hatt. Og på et eller annet tidspunkt må en slik overgangsordning opphøre. Det er bakgrunnen for framgangsmåten i denne saken. Men når det gjelder de søknadene som Kredittilsynet har til vurdering, bidrar jeg gjerne med en avklaring av situasjonen for dem som eventuelt har søknader inne.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Tomtefesteloven ble endret i 2004 og 2006. Høyesterett vurderte grunnlovmessigheten av disse endringene i dommer avsagt 21. september 2007. Eiendomsskatteloven inneholder ingen eksplisitte regler om hvem som er debitor for eiendomsskatt på festetomter. Finansdepartementet har i en fortolkningsuttalelse fra 1992 lagt til grunn som det prinsipielle utgangspunktet at fester skal betale eiendomsskatt for verdien av bygningen, mens bortfester, dvs. grunneier, skal betale eiendomsskatt for verdien av tomten. Prinsippet er senere slått fast av Høyesterett i en dom inntatt i Rettstidende 2002, side 1411. I fortolkningsuttalelsen la imidlertid departementet også til grunn at det gjelder et unntak for festeavtaler med lengre varighet enn 99 år, eller når festeren har ensidig rett til å forlenge avtalen uten tidsbegrensning. I disse tilfellene anses festeren som eier av tomten i forhold til eiendomsskattekravet. Det er en gammel rettstilstand i Norge at totale bruksretter likestilles med reell eiendomsrett når retten har en varighet på over 99 år. Jeg legger til grunn at de nevnte prinsippene vanligvis er fulgt opp i kommunenes praksis. Det som beskrives som ulik tolkning fra kommunenes side, kan skyldes at festekontrakter varierer i innhold med hensyn til varighet og mulighet for forlengelse. Jeg vil imidlertid ikke utelukke at enkelte kommuner ennå ikke har fått gjennomgått konsekvensene av endringene i tomtefesteloven og høyesterettsdommene om den. Uttalelsene fra Finansdepartementet ble avgitt før tomtefesteloven ble endret. Endringene har styrket festers posisjon i avtaleforholdet. Finansdepartementet vil gjennomgå spørsmålet om eiendomsskatt på festetomter i lys av endringene i tomtefestelovgivningen og vurdere om det er behov for nærmere regulering i eiendomsskatteloven.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Jeg tør ikke fastsette en klar frist for når vi kan bli ferdig med dette arbeidet. Men som representanten Bredvold er kjent med, er mitt engasjement for tomtefestere stort og har vært det i mange år. Jeg er jo glad for at også representanter fra Fremskrittspartiet nå er opptatt av situasjonen for tomtefesterne, for dessverre var det jo slik at Fremskrittspartiet var blant de partiene som på et tidligere tidspunkt endret tomtefesteloven i disfavør av festerne, hvilket har ført til at mange tomtefestere har fått en betydelig økning i sine festeavgifter, og det har vært til bekymring og besvær for mange. Men jeg setter pris på at representanten Bredvold nå er opptatt av de eiendomsskattereglene som gjelder. Mitt engasjement står fast, som det har gjort i mange år, og jeg skal følge opp denne saken.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Nei, man kan ikke anklage verken Finansdepartementet eller noen som jobber for oss, for slurv. Vi skal selvfølgelig se på denne saken, slik jeg svarte. Men jeg har jo lyst til å understreke at for mange tomtefestere har økningen i festeavgiften blitt mange ganger høyere enn det som har vært vanlig eiendomsskattenivå rundt i kommunene. Så hvis man har omsorg for tomtefesterne, skulle jeg ønske at Fremskrittspartiets engasjement hadde kommet på et litt tidligere tidspunkt. Men uansett kan disse spørsmålene om eiendomsskatten ha betydning for enkeltpersoner. Det er bakgrunnen for at vi skal gå gjennom de lovendringene som har skjedd, og se på hvordan eiendomsskatteloven slår ut for dem.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Høyesteretts kjæremålsutvalg mente at det ikke var forhold som tilsa at SINTEFs anke skulle bli prøvd av retten, og lagmannsrettsdommen som stadfester ligningen av SINTEF for inntektsårene 2001 og 2002, er dermed rettskraftig. Etter skatteloven er inntekt vunnet ved virksomhet skattepliktig. Forskningsaktivitet kan være ideell og uten erverv til formål, men kan også utøves som ledd i en kommersiell aktivitet med sikte på å generere overskudd. Det er forskningsinstituttenes virksomhetsinntekter generert ved kommersiell forskning som er gjenstand for skatteplikt, og ikke forskningen i seg selv. Lagmannsrettens dom slår fast at over 90 pst. av SINTEFs inntekter i 2002 skriver seg fra oppdragsforskning. Retten konkluderer med at slik forskning mot vederlag i større grad har likhetstrekk med annen tjenesteytelse enn virksomhet som tar sikte på å realisere et ideelt formål. Lagmannsretten uttaler videre at deler av SINTEFs virksomhet vil være i direkte konkurranse med skattepliktige innenlandske selskaper, f.eks. Det Norske Veritas. En regel som fritar SINTEF og de ca. 60 andre forskningsinstituttene fra skatt på virksomhetsinntekter, vil kunne gi disse instituttene en skattefordel og dermed kunne vri konkurransen mellom disse og skattepliktige virksomheter. En slik regel vil også innebære en uheldig forskjellsbehandling av inntekter fra forskningsvirksomhet i forhold til inntekt fra annen type virksomhet. Forskningsinstituttene forvalter imidlertid til dels større formuesverdier, som i utgangspunktet er formuesskattepliktige. På bakgrunn av et forslag fra Regjeringen vedtok Stortinget i fjor høst at eiendeler som benyttes i forskningsaktiviteter, skal være fritatt fra formuesskatt. Regelen trådte i kraft 1. januar i år. Etter regelendringen vil instituttenes skattebyrde være svært begrenset. Denne endringen, og de sterke hensynene som taler mot en regel om inntektsskattefritak, gjør at jeg ikke vil foreslå å endre skatteloven slik at forskningsinstituttene fritas fra inntektsskatt.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Når det gjelder spørsmålet om å ettergi skattekrav, er det viktig å ha en viss likebehandling av ulike personer, institutter eller bedrifter som får krav om etterbetaling. Jeg tror ikke det er en klok idé å la det bli temaet i en spørretime i Stortinget. Spørsmålet om man i tilfelle vil tilleggsbevilge til SINTEF, blir et spørsmål i forbindelse med budsjettene. Det er ikke riktig at Regjeringen har innført noe hvileskjær i forskningen. Innsatsen i forhold til forskning er økt betydelig, og denne regjeringen har klart å øke like mye i løpet av tre år som den forrige gjorde i løpet av fire. Jeg er også glad for at det var vår regjering som gjorde endringene når det gjelder fritak for formuesskatten, for det har vært oppfattet som en større belastning for disse forskningsinstituttene enn en eventuell inntektsskatt. Det er problemet rundt vridninger når det gjelder inntektsskattespørsmålet, som gjør at det ikke er veien å gå.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Den inntektsskatten som forskningsinstituttene er pålagt, er knyttet til kommersiell virksomhet, en faktisk inntekt og et faktisk overskudd. Det er også mulig for disse instituttene å framføre overskudd og underskudd over år, slik at den beskatningen som skjer på inntekt, er ikke noen stor belastning for de fleste forskningsinstitutter. Det som var et betydelig problem, var spørsmålene knyttet til formuesbeskatningen. Jeg er glad for at vi har ryddet den saken av veien, fordi mange institutter oppfattet at betydelige deler av de verdiene de forvaltet på vegne av hele kunnskapssamfunnet, ble skattelagt på en urimelig måte. Jeg mener at de nå har fått gode rammebetingelser. Regjeringen skal fortsette å prioritere forskningsspørsmål i budsjettene som kommer, men det må vi komme tilbake til når vi presenterer budsjettet for 2009.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Jeg har gått nøye gjennom hva som er situasjonen for kommuneøkonomien, og sett på hvordan den har utviklet seg under et rød-grønt styre. Jeg slutter jo ikke å forundre meg over at representanter fra Høyre, som gjennom sin forrige regjeringsperiode sørget for at kommunesektoren var ganske sultefôret på midler, tillater seg å gå inn i en diskusjon og tegne et bilde av kommuneøkonomien som om den ikke har vært en av våre prioriterte hovedområder - for det har den vært. Det betyr ikke at man rundt omkring i kommunene sitter og synes at de har flust. Det er den faktiske utviklingen når det gjaldt skatteinngangen i 2006, som har ført til spørsmålet rundt de frie midlene i 2007 og i 2008. Denne ekstraordinære skatteinngangen var det ikke meningen at kommunene skulle bruke til drift. Jeg mener at det er bekymringsfullt at mange kommuner nå kutter i lærerstillinger. Det er bakgrunnen for at jeg mener det er helt nødvendig å ta en diskusjon framover som dreier seg om å prioritere kommunesektoren. Det blir jo et spørsmål for hvert budsjett. Men hvis det ikke er tilstrekkelig å prioritere kommunesektoren for å sørge for at man også prioriterer skolesektoren, mener jeg det er nødvendig med en diskusjon om sterkere styring av utdanningsspørsmålet i forbindelse med overføringene fra staten til kommunene.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Jeg er enig i at ingen kan bruke pengene to ganger. Men mange kommuner har hatt langt større handlingsrom enn det de har benyttet når det gjelder omsorgssektoren og barnehagesektoren. Heldigvis har man prioritert de to områdene. Men jeg gjentar at jeg mener at det er bekymringsfullt at Skole-Norge ikke i den grad man skulle tro ut fra økningene i kommunenes inntekter, har sett at ressursene har kommet til den sektoren. Og nettopp fordi jeg mener skole og kunnskap er så avgjørende viktig for framtiden, mener jeg det er nødvendig med en diskusjon om hvor høyt kommuneøkonomien skal prioriteres, selvfølgelig, men også om det skal sterkere statlig styring til for å sikre skolens andel av de ressursene. Som jeg sa innledningsvis, har jeg ikke holdepunkter for dette i Soria Moria-erklæringen pr. i dag. Men vi står overfor nye diskusjoner om hvordan vi skal sikre at skolen prioriteres, og i den diskusjonen er det fullt mulig å reise nettopp den debatten som jeg har gjort: Hvordan skal vi sikre at kommunene får en skikkelig økning av sine ressurser for framtiden?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Jeg kan forsikre representanten Hansen om at enten det gjelder banknæringens anslag og beregninger eller andre næringers anslag og beregninger, slukes de aldri med hud og hår verken av meg eller av Finansdepartementet. Men denne arbeidsgruppens rapport var jo på høring, og 24 ulike instanser avgav høringssvar. Blant dem var det to som mente, uten særlige forbehold, at vi kunne innføre en sånn portabilitet nå. Det var BI og Pensjonskasseforeningene. Alle de andre, inkludert Forbrukerrådet og Forbrukerombudet osv., som deler mine intensjoner på dette feltet, så at det var motforestillinger. Nå har jeg lyst til å understreke at vi også har opprettet en finansportal som skal gjøre det enkelt for vanlige kunder å sammenlikne priser på bankprodukter. Næringen samarbeider frivillig for å få kvaliteten så god som mulig, så vi er opptatt av forbrukerspørsmål på dette feltet. Når det gjelder å sette i gang et omfattende arbeid med å gå nærmere gjennom kostnadene ved å innføre en mulighet til å ta med seg kontonummeret sitt hvis man bytter bank, vil jeg avvente det til vi ser om de retningslinjene som vi nå gjennomfører når det gjelder «Switching Codes», fungerer, at det blir enklere jo flere som bytter bank. Men det er absolutt et spørsmål som det er aktuelt å komme tilbake til senere.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
I motsetning til min forgjenger fra Høyre har jeg vært opptatt av nettopp disse spørsmålene, for jeg mener at det er - kanskje av lojalitetshensyn, kanskje av praktiske grunner - for stor lojalitet mellom kunder og banker, noe som kanskje gjør at konkurransen i denne sektoren blir for liten. Nå vil Finansportalen hjelpe til med det. Et samarbeid mellom bankene som gjør det lettere å bytte bank, og gjennomføring av «Switching Codes» vil også gjøre det lettere. Det var kanskje særlig hensynet til mindre næringsdrivende som var utgangspunktet for mitt engasjement på dette feltet, for de har kanskje større kostnader knyttet til å bytte bankforbindelse i forhold til sine kunder. Men jeg mener at vi nå både gjennom at Kredittilsynet skal påse at dette arbeidet med «Switching Codes» har fullt trykk, og at de skal komme tilbake og rapportere om det har en virkning, sammen med at Finansportalen også er opprettet, er godt i gang med å få bedre konkurranse på dette markedet. Så vil jeg komme tilbake til en eventuell ytterligere vurdering når det gjelder kostnadene rundt det å kunne ta med seg kontonummeret sitt hvis man bytter bank.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Jeg er enig i at det er et stort potensial for å utløse klimavennlige løsninger og tiltak lokalt. I oppfølgingen av klimameldingen legger vi også opp til å styrke det kommunale klimaarbeidet. Regjeringen styrker f.eks. også belønningsordningen for kollektivtrafikk, som er en av de store utslippssektorene i kommunene. Regjeringen vil vurdere økt bruk av vegprising med lokal oppslutning og ønsker å åpne for bruk av bompenger til drift av kollektivtilbud i kommunene. Vi har satt i gang arbeidet med rikspolitiske retningslinjer for kommunalt klimaarbeid. På denne måten vil det stilles krav til kommunene om å sette klima på dagsordenen. Gjennom programmene «Livskraftige kommuner» og «Grønne energikommuner» arbeider over 120 kommuner i læringsnettverk med andre kommuner om lokale energi- og klimatiltak. I løpet av mars skal alle landets kommuner ha vært igjennom Enovas kursopplegg i klima- og energiplanlegging. Om kort tid vil Regjeringen legge fram forslag til ny plandel til plan- og bygningsloven. Kommunene vil her få større mulighet til å stille krav om klimavennlige løsninger i arealplanleggingen. Som varslet i klimameldingen, har miljø- og utviklingsministeren invitert de tolv største byene til samarbeid for å få ned klimagassutslippene. Det er gjort fordi en stor del av de lokale utslippene knytter seg til de største byområdene, der 40-50 pst. av landets befolkning bor. Her er det et stort potensial for utslippsreduksjon, særlig fra transport og bygninger. Målet er å få til et forpliktende samarbeid der staten og kommunene gjør felles innsats for å få størst mulig effekt. Man har ellers merket seg at Landstinget i KS nylig fattet vedtak om at alle landets kommuner bør utarbeide klima- og energiplaner, og inviterer staten til samarbeid om en forsterket satsing. Dette er et godt utgangspunkt for å få enda mer fart på det kommunale klimaarbeidet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Jeg frykter ikke at dette arbeidet først og fremst blir grønt byråkrati, men vi må selvfølgelig ha et sterkt samarbeid med kommunene for å sørge for at man lager klima- og energiplaner som ikke er planer for skuffer, men planer for handling. Som en oppfølging av klimameldingen jobbes det også med hvordan vi kan få rikspolitiske retningslinjer for kommunalt klimaarbeid. Her vil det bli stilt konkrete klimakrav til kommunene. Hvordan innholdet i disse skal utformes, må vi komme tilbake til, men det er selvfølgelig veldig avgjørende at det blir handlingsrettet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
Spørsmålet om opprettelsen av et fond eller bevilgninger over statsbudsjettet kommer vi tilbake til i forbindelse med statsbudsjettet for 2009 eller senere budsjetter. Å opprette et fond på dette området er egentlig bare å forskuttere bindingen av bevilgninger over framtidige statsbudsjett. Vi må komme tilbake til hvordan de økonomiske incentivene overfor kommunesektoren i tilfelle skal utformes, men vi ønsker et sterkt samarbeid mellom stat og kommuner nettopp fordi kommunesektoren kan bidra med en reduksjon på omtrent 15 pst. av de samlede nasjonale utslippene. Vi vet at vi har en svær jobb foran oss hvis vi skal klare å hindre ytterligere oppvarming utover det togradersmålet som vi har satt oss.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-02-13:
Jeg ønsker å stille finansministeren følgende spørsmål: «Hamar og Ringsaker kommune i Hedmark mener festerne skal betale eiendomsskatt, mens f.eks. i Elverum kommune er hovedregelen at grunneierne skal betale denne skatten. Dette vil si at kommunene tolker regelverket ulikt, et regelverk som ikke er justert siden 1992, og dermed er Finansdepartementet usikre på hva som er rett. Vil statsråden ta fatt i denne saken slik at vi får et klart regelverk, som ikke kan misforstås?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-02-13:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg tolker som et positivt svar, og som at statsråden vil gå inn i dette og finne ut hva som er riktig. Statsråden sier at departementet vil se på dette ganske fort. Da er det naturlig å spørre om hvor lang tid vi snakker om, for det skrives ut eiendomsskatt i nesten alle kommuner nå. Det er viktig at de rette personer betaler det som faller på den enkelte. Da blir oppfølgingsspørsmålet mitt: Hvor lang tid kan man tenke seg at det vil ta før det er klare regler når det gjelder dette?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-02-13:
Jeg takker statsråden for svaret. Da kan jo jeg svare tilbake at så sent som i fjor sommer foreslo Fremskrittspartiet å fjerne eiendomsskatten. Hadde eiendomsskatten da blitt fjernet, et forslag som for øvrig bare Fremskrittspartiet støttet, hadde vi ikke hatt det problemet som vi nå står oppe i. Men problemet er der, nemlig at noen festere betaler, mens andre festere ikke betaler. Det er den ulikheten vi først og fremst nå må få bort. Det er klart at jeg også stiller spørsmål om hvorfor ikke departementet følger opp lovendringer. Tomtefesteloven ble forandret i 2004 og 2006, som statsråden sier, men så har det ikke blitt fulgt opp dette med eiendomsskatt. Her må det vel være noen som har slurvet litt og ikke gjort jobben sin.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-02-13:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I Hedmark har det blitt drept mange dyr, spesielt elg, av tog og biler denne vinteren. Dette er et stort problem på mange måter. Hvordan vil statsråden bidra til at antallet slike ulykker kan bli sterkt redusert?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-02-13:
Jeg takker statsråden for et fyldig og godt svar, hvor det ble nevnt hvor mye som er gjort, og litt om planene framover, som jeg skjønte. Som statsråden sa, er det riktig at Hedmark er det største elgfylket i landet. Bare for å forklare litt om det: I løpet av én time for noen dager siden ble seks elger drept i Hedmark, fire av tog og to av biler. Det sier litt om hvor stort dette problemet er, både når det gjelder dyr som blir drept, dyr som lider, materielle skader og personer som blir involvert i dette. Når seks dyr blir drept i løpet av én time - det er ganske sterkt - hjelper det ikke så mye hva som er gjort. Spørsmålet mitt er: Hva skal vi gjøre for å få ned dette tallet? Statsråden nevnte en rekke tiltak, men de tiltakene må komme nå. Det har aldri vært så mange ulykker i januar måned som nå i år i Hedmark. Hva vil statsråden gjøre nå straks?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-02-13:
Jeg takker nok en gang for svaret fra statsråden. Dette er et stort problem. Det er sikkert riktig, som statsråden sier, at vi ikke kan løse dette bare ved å knipse med fingrene. Men at vi må gjøre noe, og at vi må gjøre det raskt, er helt klart, for det er mange lidelser her - på mange forskjellige måter. Statsråden nevnte ikke noe om dette med å innskjerpe trafikantenes ansvar - i hvert fall oppfattet ikke jeg det slik. Det er jo en meldeplikt, og det er mange dyr som blir påkjørt som det ikke blir meldt fra om. Her synes jeg statsråden må være lite grann sterkere. Jeg synes også hun må være sterkere når det gjelder kontakten med de lokale viltnemndene og med kjentmenn. Og videre: Jeg synes at man må lære opp togpersonell til å avlive de dyra som blir skadet. For en stund siden fjernet man våpen på tog til bruk for togpersonell. Nå skal de visst få dem tilbake. Det er bra. Det er mange tiltak, som f.eks. fôringsplasser - slik at dyra for å få seg mat ikke behøver å trekke ned mot der det er brøytet - flere overganger, skilting og opplysningskampanjer. Noen snakker om at det kanskje ikke er bra å salte så mye, fordi salt tiltrekker seg dyr, etc. Vi har her en stor jobb foran oss.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2008-02-13:
Jeg har et spørsmål til finansministeren: «Høyesterett har besluttet å ikke behandle SINTEFs anke om skatteplikt. Dommen fra lagmannsretten innebærer en skattekostnad for SINTEF på rundt 30 millioner kroner i årene 2001-2007. Dette kan åpne for flere lignende skattesaker. Det er store forventninger hos forskningsmiljøene til at skatteloven endres slik at de også fritas for inntektsskatt. Vil statsråden fremme forslag til endring av skatteloven slik at inntektsbeskatningen for denne typen forskningsinstitutter fjernes?»
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2008-02-13:
Jeg takker finansministeren for svaret. Jeg er glad for at det ble en endring i formuesskatten fra 1. januar, men jeg er litt skuffet over svaret med hensyn til inntektsskatten, for jeg hadde fått signaler fra de rød-grønne politikerne om at det ville bli vurdert i budsjettet for 2009. Som kjent må SINTEF betale skatt helt tilbake fra 2001. Det betyr 30 mill. kr for forskningsstiftelsen. Høyre har i budsjettet for 2008 prioritert å tilbakeføre de 30 mill. kr, slik at SINTEF kommer fri fra denne skatteplikten. Regjeringens hvileskjær innenfor forskning skal jeg ikke komme nærmere inn på. Men når satsingen på forskning i utgangspunktet er svak, hjelper det ikke videre med en skatteplikt. Overskuddet fra forskningen går jo, som vi vet, til bl.a. investeringer i laboratorier, til kunnskap og til kompetanse. Vil statsråden gjøre noe for at skattekravet skal kunne ettergis for SINTEF-stiftelsen?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2008-02-13:
Denne skatteplikten er svært uheldig, og den rammer også andre deler av forskningsmiljøet. Det har jo kommet signaler om at likningsmyndigheter i andre deler av landet nå kanskje gjør noe av det samme som man har gjort i Trondheim, og at flere forskningsinstitutter vil bli rammet av denne SINTEF-skatten. Det har vært 50 års likningspraksis at forskningsinstitusjonene har vært fritatt for skatt. Hvordan vil statsråden sikre at rammebetingelsene for forskningsinstituttene ikke blir dårligere enn de er i de landene som vi konkurrerer med, og at vi fortsatt skal ha sterkt fokus på forskning i framtiden?
Bent Høie (Høyre), 2008-02-13:
«Statsråden utalte i NRK Møre og Romsdal 5. februar at hun mente skolen hadde fått en for liten del av kommunenes inntekter. I både 2007 og 2008 går kommunenes frie inntekter ned i forhold til året før. Hva mener statsråden kommunene burde ha brukt mindre på for å prioritere/unngå å kutte i skolen?»
Bent Høie (Høyre), 2008-02-13:
Det er ganske overraskende at finansministerens svar på dette er sterkere statlig styring av kommunenes prioriteringer. Kommunene rundt omkring i landet budsjetterer ikke med tenkte tall, de budsjetterer med realiteten. Realiteten, som finansministeren selv skriver i nasjonalbudsjettet, er at de frie inntektene i forhold til året før gikk ned både i 2007 og i 2008. Det er årsaken til at 40 pst. av landets befolkning bor i kommuner som i 2008 kutter i skolebudsjettene sine. Problemet er at finansministeren skaper et inntrykk av at kommunene har fått mer frie inntekter og dermed har valgt å la være å prioritere skole. Det er ikke tilfellet. Mitt spørsmål er igjen: Er det slik å forstå at finansministeren ennå ikke har tatt inn over seg at kommunenes inntekter både i 2007 og i 2008 har gått ned i forhold til året før?
Bent Høie (Høyre), 2008-02-13:
Det som burde bekymre finansministeren, og som jeg regner med at hun har oversikt over når hun gir en beskrivelse av kommuneøkonomien under vår regjering, er at kommunenes andel av samfunnskaka - og det er et begrep som kanskje SV er kjent med - er mindre nå enn den var under Bondevik II-regjeringen. Det er det som er poenget. Kommunalministeren har jo forstått dette, for samme dag som Kristin Halvorsen kom med sin uttalelse, sa kommunalministeren til KS’ landsting: «Regjeringa har bedt kommunane om å prioritera eldreomsorg og barnehagar. Det har kommunane gjort. Då kan det verka underleg at vi frå Regjeringa si side kritiserer kommunane for at dei same pengane ikkje er brukt på skular og barnevern. Verken vi som styrer landet eller de som styrer kommunane, kan bruka dei same pengane to gonger.» Jeg er overbevist om at kommunalministeren hadde hørt finansministeren på NRK Møre og Romsdal på vei inn fra flyplassen til KS’ landsting, da hun kom med den kritikken av finansministeren. Er finansministeren enig med kommunalministeren i at heller ikke kommunene kan bruke pengene to ganger?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-02-13:
Jeg vil stille finansministeren følgende spørsmål: «Banksektoren er preget av at få skifter bankforbindelse. Dette svekker konkurransen og gir dyrere banktjenester. Innføring av personlige kontonumre vil forenkle bytte av bank. Regjeringen har likevel konkludert med ikke å pålegge dette, fordi omkostningene angivelig er for høye. Kostnadsspørsmålet er dårlig utredet. En del eksperter mener at kostnadene er lavere enn det næringen hevder. Vil Regjeringen få de konkrete kostnadene beregnet av uavhengige aktører, og hvilken tidsfrist vil det i så fall være for dette?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-02-13:
Jeg vil takke for svaret. Jeg vil si at det er positivt at Regjeringen har satt ned en slik arbeidsgruppe, og det er positivt at man ser på andre tiltak som kan bedre mobiliteten i kundemassen. Men jeg vil også si at Regjeringen må være oppmerksom på at enkeltnæringer veldig sjelden jubler over tiltak som gir økt konkurranse og press på marginene. Det er ganske åpenbart i denne saken, som i andre konkurransesaker, at det er ulike interesser mellom forbrukerne på den ene siden, næringen på den andre siden og samfunnet på den tredje siden. Det er også ulike interesser mellom store banker med høye kostnader og små, effektive Internett-banker som jobber for å ta markedsandeler. Det er etter min mening ikke tilfredsstillende at utvalget, som hadde en stor representasjon fra næringen, som er tyngst representert av de store bankene, bare slår fast at kostnadene er for høye, når dette er veldig dårlig utredet av utvalget. Man slår fast at det vil koste anslagsvis 4 milliarder kr, anslagsvis 400 mill. kr i året, men man har ikke basert seg på noen som helst utredning i selve analysen, og vi har eksperter som mener det motsatte. Ser ikke Regjeringen at det er behov for å ta en liten runde på det faglige grunnlaget for kostnadsanslagene i denne analysen, som er grunnlaget for Regjeringens konklusjon?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-02-13:
Det er fristende å kommentere dette litt videre. Hvis man leser den rapporten som arbeidsgruppen har lagt fram, ser man at de har heller ikke regnet på fordelene for forbrukerne og for kundene i banknæringen av en slik flyttemulighet. Det er veldig mange privatkunder i norsk banknæring, og også veldig mange små og mellomstore bedrifter som vil kunne oppnå lavere kostnader hvis man får bedre konkurranse i dette segmentet i banknæringen. Det er sikkert mulig å lage regnestykker som viser at hvis man har så og så stor gevinst pr. kunde, vil det også utgjøre et ganske stort tall i et slikt regnskap. Situasjonen er jo at Finansdepartementet ikke har grunnlag for kostnadsestimatene, og man har heller ikke i særlig grad regnet på hva slags gevinst en slik flyttemulighet vil ha for næringen. Da blir mitt spørsmål: Hvordan kan finansministeren mene at det er veldig omfattende eller veldig dyrt å få et lett anslag over utgifter og inntekter her, når man fra Regjeringens side knapt har spurt noen eksterne fagmiljøer om dette?
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-02-13:
Jeg har følgende spørsmål til statsråden: «Senter for klimaforskning har slått fast at kommunene kan bidra til så mye som 15 prosent reduksjon av de nasjonale klimautslippene gjennom sin virksomhet og sine virkemidler. Kommunene er derfor en sentral aktør i arbeidet med å redusere klimautslippene. Har statsråden gjort seg noen tanker om hvordan Regjeringa vil utløse potensialet for klimareduksjoner i kommunal sektor?»
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-02-13:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg har følgende oppfølgingsspørsmål: I avisen Hadeland den 29. januar uttaler arbeiderpartiordfører i Jevnaker, Hilde Brørby Fivelstad, følgende: «Det har skjedd altfor lite etter at vi ble utnevnt til «Grønne energikommuner».» Man ble lovet både ressurser og virkemidler, men får ingen av delene. Det har nå gått snart et år siden de grønne energikommunene ble utnevnt. De skulle gå foran og vise vei. I Oppland, som ble utnevnt til grønt energifylke, har bare seks av 26 kommuner vedtatt en klimaplan. Med dette tempoet vil vi være i 2020 før alle norske kommuner har vedtatt en klimaplan. Frykter ikke statsråden at dette kan bli et grønt byråkrati mer enn grønne pilotkommuner?
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-02-13:
Jeg takker også for dette svaret. Jeg har et siste spørsmål: Landstinget i KS vedtok nylig en uttalelse der de ber staten opprette et nasjonalt klimafond etter svensk modell for å realisere lokale klimatiltak. I uttalelsen fra KS blir det også etterlyst sterkere juridiske og økonomiske virkemidler som bidrar til fortgang i utviklingen av kommunesektoren i klimapolitikken. Ser statsråden at et nasjonalt klimafond etter svensk modell kan være et aktuelt virkemiddel også i Norge?