trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
Ut frå det skal eg velje å svare for Senterpartiet sin del, og så får heller helse- og omsorgsministeren svare for det som ligg under fagområdet hennar. Senterpartiet er for Samhandlingsreforma. Senterpartiet har vore for det me tidlegare kalla 1 ½-linjetenesta. Då eg kom inn i fylkestinget i 1995, hugsar eg det var eit stort tema i Sogn og Fjordane den gongen – då var det fylkeskommunen som hadde ansvar – korleis me skulle få opp å stå det me då kalla 1 ½-linjetenesta, som var eit samarbeid mellom spesialisthelsetenesta og kommunehelsetenesta til beste for pasienten. Ei sterkare satsing på førebygging, meir desentralisering av tenester, betre behandling nærare der folk bur, er noko Senterpartiet støttar veldig sterkt opp om. Difor er det heilt framandt å bruke nokon dissensrett i denne saka. Tvert om har me vore ein pådrivar for å få dette til. Me er òg ein pådrivar for at kommunane skal kunne gjere jobben på ein god måte, og jobbar saman med helse- og omsorgsministeren og resten av regjeringa for at me skal få denne reforma til å verte ei vellukka reform, og det trur eg ho kjem til å verte.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
Eg synest nok at Høgre her gir eit noko forteikna bilete av verkelegheita. Denne reforma legg ikkje opp til verken maktmisbruk eller overkøyring frå staten si side. Noko av det aller viktigaste som eg vert fortalt av kommunar der ute, er det gode samarbeidet som ein evnar å byggje opp mellom kommunar og helseføretak. Det vil heilt sikkert variere i ulike delar av landet, men er det noko som gler meg når eg no reiser rundt i landet, er det faktisk å høyre at ein får dette til. Ein får det til å fungere, ein byggjer opp god dialog og godt samarbeid, bygd på det systemet som Stortinget har basert reforma på. Det er òg slik at det er eit tvisteløysingsorgan innanfor Samhandlingsreforma der kommunane og staten, viss ein då ikkje vert einig, må ta saka inn. Det burde vere til glede for Høgre, som har teke til orde for forvaltingsdomstol på eit breiare felt, at iallfall dette er eit område som me kan prøve ut ei slik ordning på.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
Då det vart laga modellar for økonomisk kompensasjon, vart det teke utgangspunkt i dei enkelte kommunane og laga modellar tufta på dei. Det er òg viktig å understreke at modellen for Samhandlingsreforma, dei distriktsmedisinske sentra og det desentraliseringsopplegget som ligg til grunn her, er det kommunane sjølve som har vore initiativtakarar til. Veldig mange plassar, små kommunar rundt omkring i distrikta, har sett at dette er ein måte å gje innbyggjarane betre tenester på og å samhandle med helseføretaka for å byggje det opp. Men sjølvsagt er det slik at det kan vere variasjonar mellom kommunar, og det er nettopp difor helse- og omsorgsministeren no har sagt at ein vil følgje utviklinga for å sjå korleis utslaget vert knytt til det økonomiske. Kommunane skal takast vare på, og dei skal få dekt dei kostnadene dei har, men dei har òg eit sjølvstendig ansvar for å ta tak i situasjonen lokalt og byggje desse tenestene best mogleg, økonomisk og effektivt.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Ein konsekvens av det som representanten Hagesæter tek opp her, er at det vert bygt altfor få bustader her i landet. KS la fram ein rapport som viste at 94 pst. av dei kommunane som hadde revidert sine arealplanar, fekk innseiingar frå overordna organ. Svært mange av desse innseiingane er funderte på politisk skjønn – ikkje på legalitetsomsyn og andre overordna samfunnsomsyn. Denne undersøkinga viser nokre av dei utfordringane som kommunane er stilte overfor når dei ønskjer å leggje ut nye arealplanar, utfordringar som forseinkar og reduserer tilgangen på nye tomter. Eg høyrer kva statsråden seier, at dette er vedteke av Stortinget, og at det vil bety at fylkesmennene må følgje det opp. Men resultatet av dette er jo dyrare bustader. Mitt spørsmål er då: Vil statsråden syte for at Stortinget får ei sak før sommaren, slik at ein kan endre på denne haldninga?
Trond Helleland (Høyre), 2012-03-07:
Stortingsmeldingen Stat og kommune – styring og samspel fikk en trang fødsel – eller iallfall en lang fødsel. Det ble varslet i april i fjor at den skulle komme snart, før ferien. Så kom den dagen før KS' landsting begynte. Men da den kom, var den gjort om fra å være en operativ melding til å bli kalt en prinsippmelding av statsråden. KS er – for så vidt – fornøyd med at det er lagt fram en prinsippmelding, men ber om konkrete tiltak, i likhet med det representanten Hagesæter etterlyste. Jeg oppfattet statsråden dit hen at hun var åpen for at Stortinget kunne gå inn i konkrete tiltak. Men jeg tror det ikke før jeg ser det – at regjeringspartiet da har noe handlingsrom til å være med. Vil Senterpartiet fortsette kampen for det lokale selvstyret, eller har de gitt opp kampen mot de sentraliserende kreftene i Arbeiderpartiet og SV, som har sørget for at denne meldingen er uten innhold?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-03-07:
Som stortingsrepresentanter har vi gleden av ganske ofte å reise i kommuner, og det er forbausende hvor kort man skal reise før man kommer til en kommune som er senterpartistyrt i dette landet – det må jeg si. Samtidig får man også klare meldinger, ikke minst fra senterpartiordførere, om ubalansen mellom statlig styringsiver og lokalt selvstyre. Så nå har jeg tenkt å spørre om to ting, for det første og helt overordnet: Hvor mener statsråden at det er størst ubalanse mellom det lokale selvstyret og statlige føringer – eller overkjøringer, for å kalle det det? Og punkt to: Har hun noe konkret forslag, som mange ordførere etterlyser, om at noe av makten skal overføres fra fylkesmannen til lokalt folkevalgt organ?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-03-07:
Det er nesten synd at ikke fiskeriministeren er her i dag. Hun hadde sikkert trivdes godt. Mitt spørsmål går til kommunal- og regionalministeren. Vi har en samhandlingsreform som nå slår inn over Kommune-Norge, og det gjør den med litt ulik kraft. Men vi ser en utvikling som kommer til å bli en skikkelig utfordring i mange kommuner, nemlig alle de utskrivningsklare pasientene fra sykehusene som skal finne sin plass i kommunehelsetjenesten og få behandling der. Som statsråden vel vet, har kommunene fått 600 mill. kr fra sykehusene, som da har mistet disse pengene. Samtidig ser vi at dette nå er et bilde som ser ut til å bli svært ulikt fra kommune til kommune. Vi har kommuner som har brukt opp halve potten sin etter to måneder, og vi har kommuner som ser ut til å takle dette bra. Vi vet at staten er en ganske god pengeinnkrever, og disse kommunene kan allerede nå si at de kommer til å måtte kutte på andre områder for å betale for utskrivningsklare pasienter. Jeg spør da: Hvilket svar har statsråden til disse kommunene? Er hun enig i det Kommunenes Sentralforbund sier, at de forventer at dette blir kompensert dersom kommunene ikke har fått nok midler? Eller er statsråden forberedt på å si til de kommunene som allerede nå kan si at de får mye ekstrautgifter, at de får seile sin egen sjø?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-03-07:
Det er alltid godt når statsråder har en vilje til å følge med, det er en viktig erklæring i seg selv. Men sett at kommunalministeren møter en ordfører, som undertegnede har gjort, som sier som følger: Staten skal nå ha x antall tusen kroner fra kommunen, dette er penger staten kommer til å innkreve – den lar ikke nåde gå for rett – så kanskje vi engang får, på grunn av god vilje eller justeringer, noen kroner til kompensasjon. Men ordføreren og kommunestyret er i den situasjonen nå at de må vurdere å kutte i tjenestetilbudet for elever, hjemmetjenesten, kulturtilbud, for å kunne imøtekomme de regningene som staten i realiteten presenterer. Skal vedkommende betale dem, eller kan man forvente justeringer for de kommunene som kommer vanskeligst ut?
Svein Harberg (Høyre), 2012-03-07:
I den senere tid har vi gjentatte ganger kunnet se oppslag om de store utfordringer virksomheter landet rundt står overfor når det gjelder å skaffe den nødvendige kompetanse. Mange av disse virksomhetene er aktører i et internasjonalt marked, der de nettopp gjennom sine sterke kompetansemiljøer og sine kompetente medarbeidere har greid å ta sentrale posisjoner globalt. Tilgangen på kunnskapsrike medarbeidere er en avgjørende faktor for å sikre Norge konkurransekraft. Å sikre offentlige og private virksomheter tilgang på relevant kompetanse er en sentral oppgave for statsråden for høyere utdanning. Universitets- og høyskolesektoren skal dyktiggjøre studentene innen de fagområdene de velger. Det er imidlertid en åpenbar både rett og plikt for statsråden til aktivt å bidra til at sektoren utdanner unge til de arbeidsoppgaver samfunnet trenger, en rett og plikt det synes som om statsråden systematisk har unnlatt å følge opp. Derfor ser vi bl.a. at det nå er et stort underskudd på ingeniører. Høyre har gjentatte ganger pekt på viktigheten av politisk styring, målrettede tiltak og nok ressurser for å rette opp underskuddet på enkelte fagområder, og vi har gjentatte ganger etterlyst statsrådens plan og mål for høyere utdanning. Så langt har vi ikke fått noe svar. Etter at de rød-grønne har styrt departementet i snart sju år, ser vi altså nå resultatet: Konkurransekraften er truet når virksomhetene ikke får tilgang på den nødvendige kompetanse. Når vil statsråden slutte å holde sin beskyttende hånd over studier og studiesteder med ledig kapasitet og aktivt styre ressursene til studier og studiesteder studentene søker til, og kompetanse samfunnet skriker etter, slik som f.eks. ingeniørutdanningen?
Svein Harberg (Høyre), 2012-03-07:
Svaret fra statsråden er forutsigbart, og nok en gang svarer statsråden med å sammenligne med historiske tall. Fra 2005 til i dag har andelen av det totale antall uteksaminerte ingeniører økt med 0,5 pst. – med 0,5 pst.! Statsråden forholder seg ikke til realiteten og virkeligheten. Behovet er kjempestort. NITO sier de har behov for 7 000 nye ingeniører, Nav sier det er behov for 16 000 nye ingeniører, og nettverk som har ingeniører som hovedgruppe, har tusen ledige stillinger. Det er ikke noe av dette som løses med statsrådens tall. Rekordtallene er på rekordmangelen. Vil statsråden nå røpe noen klare grep for å ta det gapet vekk – ikke for å fortsette å øke med små tall, men for å ta vekk det behovet som trengs for å opprettholde konkurransekraften?
Svein Harberg (Høyre), 2012-03-07:
Statsråden inviterer gjentatte ganger til å feire økningen i antall uteksaminerte ingeniører. Ja, de har økt med 500 fra 2005 til 2011. Behovet er, ifølge Nav, 16 000. Det blir en begrenset feiring fra min side! Det som er poenget, er at ingeniørutdanningene har en stor overflod av kvalifiserte søkere, men de blir ikke tatt inn, for det er ikke plass til dem – det er ikke ressurser til dem. Det som er det konkrete spørsmålet til statsråden, er da – hun sier hun har som oppgave å stimulere: Vil statsråden stimulere ved å prioritere utbygging av ingeniørutdanningene og øke antallet studieplasser ved ingeniørutdanningene i neste års budsjett?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Jeg skjønte etter hvert at dette spørsmålet var til meg. Jeg er litt overrasket over at representanten Harberg ikke har sett avisoppslagene de siste par dagene. For den gode nyheten for den som er opptatt av at vi ikke utdanner nok ingeniører, er at vi nå faktisk er på topp – på mange tiår – når det gjelder utdannede ingeniører. Over 6 000 ferdigutdannede ingeniører, både med treårig ingeniørutdanning og med enda høyere utdanning, har blitt uteksaminert i 2011. Det er de siste tallene vi har fått, som egentlig er fantastiske. Det er rekordtall, for aldri – på mange år – har vi hatt så store uteksaminerte kull. Min kommentar til det har vært at her har vi et godt utgangspunkt for å bygge en bedre verden og et bedre samfunn, og jeg er helt overbevist om at dette fortsetter sånn, fordi realfag er noe vi har satset på. Så etterlyser stadig Høyre statsrådens plan. Jeg forteller om mine planer, men det betyr tydeligvis ingenting for enkelte representanter. Det er klart vi har planer både for å utdanne ingeniører og for å utdanne andre grupper i samfunnet som vi har behov for. Jeg vil her nevne spesielt de prioriteringene som kom til syne da regjeringen for et par år siden, for noen år framover, etablerte nye studieplasser. Da har vi prioritert tre grupper, bl.a. ingeniører, som er viktige for samfunnet. De andre to er lærere og sykepleiere. Det vet vi at det er behov for. Det er en bevisst plan med dette, og vi pålegger våre læresteder å utdanne folk innenfor disse yrkene. Så må det være slik at de unge også må få lov å velge selv hva de skal bli, og hva de skal studere. Vi prøver å påvirke dem til å studere realfag, lærerfag og helsefag, men her er det også en viss frihet for de unge selv.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Jeg registrerer at representanten Harberg ikke er i stand til å se det positive ved at vi faktisk har et høyere antall uteksaminerte ingeniører enn vi har hatt på mange tiår, eller i hvert fall på de siste 10–15 årene. Dette er en så gledelig nyhet når det gjelder utviklingen av antall uteksaminerte ingeniører, at jeg synes nesten det er merkelig at man ikke kan glede seg over det, men må plukke på en del betenkeligheter, som tydeligvis Høyre har her. Det som er viktig framover, er selvfølgelig å fortsette å satse på ingeniørfag. Det at man har et behov for ingeniører, kan beregnes på ulike måter, og at en har et ønske akkurat i disse tider om å ha mange ingeniører på plass, er jo et tegn på at vi har en sunn og god økonomi. I andre land får ikke ingeniører arbeid i det hele tatt, og her har vi altså en situasjon hvor mange sier at de har behov for ingeniører. Vi får utdanne ingeniører, lærere, sykepleiere og alt annet vi trenger, for det er ikke bare ingeniører vi trenger. Og det gjør vi selvfølgelig etter de løpende planene vi har mellom staten og de enkelte utdanningsinstitusjonene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
De rekordtallene som jeg nevnte i svaret mitt til representanten Harberg, inneholder også en sterk økning i antall uteksaminerte mastergradstudenter innenfor realfagene på universitetene. Det er gledelig nytt. Dette er jo bl.a. framtidens lærere i realfag. All vår aktivitet vil være med på å styrke det. Som representanten vet, har vi en omfattende realfagstrategi – en satsing som begynner tidlig, med barnehage, som innebærer satsing på både vitensentre og på matematikk i skolen og på å få kvinner til å søke realfagene. Dette er en meget omfattende strategi som ledes av en rådgivende gruppe, sammensatt av mange forskjellige organisasjoner i samfunnet. Det er en innsats som har pågått over flere år, og nå ser vi faktisk gode resultater. Vi ser at det er flere som uteksamineres, og vi ser at da blir muligheten bedre for også å få til det løftet blant lærerne som representanten etterlyser.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Jeg deler fullt og helt Fremskrittspartiets syn på dette. Regjeringen har så langt bidratt til å opprette en rekke vitensentre. De er litt ulike i struktur, men de fyller den samme misjonen, nemlig å legge til rette for at ikke minst barn kan blir fortrolige med realfag: matematikk, fysikk og kjemi. Det vil selvfølgelig være en viktig oppgave for oss framover å legge til rette for at flere steder i landet skal få den muligheten, men ofte baserer det seg på et lokalt initiativ. Vi kan bidra med noe tilskudd, men mye kapital, økonomi, må reises lokalt. Men vi ser verdien av dette, og vi ser også verdien av at det samspilles mellom vitensentrene og skoleverket, enten det er på barnehage- og skolenivå eller på høyere utdanningsnivå. Dette er vi for, dette er positivt, og dette prøver vi å få til i gode former.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Det er alltid hyggelig å diskutere med en representant fra Sørlandet om hvor de beste fiskeplassene er. Jeg regner med at representanten har greie på det. Jeg mener også at vi fisker på de rette plassene, også fordi vi ser at Y-vei-løsningen på ingeniørfag er meget vellykket. Det kan godt hende at vi skulle ropt dette mer ut og gjort det enda mer synlig, men det gir en god mulighet for dem som begynner på den mer faglige utdanningen i videregående, til å fortsette og ta en ingeniørutdanning. Jeg er vel den eneste statsråd som har et modellbyrå. Jeg driver modellvirksomhet, hvor jenter er modeller for realfag. Unge jenter, unge studenter og andre drar rundt på skolene, både på ungdomstrinnet og i videregående, og snakker om de spennende yrkene de har som realfagsuteksaminerte. Mange – både jenter og gutter – er opptatt av å gjøre verden bedre, som jeg sa i mitt aller første innlegg. Det vi prøver å få fram veldig tydelig, er at man ved å studere realfag og f.eks. bli ingeniør kan være med på å gjøre verden bedre.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Jeg vet om fiskeplasser i Akershus også, så de finnes der også, og vi skal fiske etter ingeniører. Representanten stiller meg et konkret spørsmål. Det som er situasjonen, er at antall stipendiater faktisk har økt, selv om det ikke har vært opprettet øremerkede stipendiatstillinger på statsbudsjettet, for de har økt på andre måter. Det en rapport som vi fikk nylig, sier oss, er at vi er rimelig godt dekket med stipendiatstillinger innenfor de aller fleste fag, men ikke innenfor teknologifag og realfag. Dette er viktig for meg. Om jeg er helt enig i det som står i Venstres forslag, er jeg litt usikker på, men min plan er at her må det gjøres en innsats. Her må vi se på hva slags virkemidler vi kan bruke for å få opp antall stipendiatstillinger innenfor realfag. Det er en viktig del av min overordnede plan, som jeg selvfølgelig har for både denne utdanningen og alle utdanninger. Vi skal utdanne folk som skal kunne gjøre viktige jobber i samfunnet, men vi må også ta hensyn til de unges egne valg. Vi må derfor klare å lokke dem både til å ta ingeniørfag og til å gå videre og bli f.eks. stipendiater.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Jeg må innrømme at jeg synes dette hovedspørsmålet minte mistenkelig om det forrige hovedspørsmålet som ble stilt til meg. Men vi kan gjerne fortsette diskusjonen om ingeniørmangelen. Det er meg en stor glede, for dette er et område der regjeringen virkelig satser. Det gjelder både det å satse på bygg og det å satse på at vi får flere studenter til å studere nettopp realfagene. Jeg har i tidligere innlegg her i denne spontanspørretimen redegjort for den strategien vi har når det gjelder realfag generelt – hvordan vi skal få flere til å velge nettopp realfag og ingeniørfag. I ethvert budsjett vil det for meg selvfølgelig være et viktig mål både å få til nye studieplasser for de områdene der vi trenger arbeidskraft, og å få til nødvendige bygg for dette. Men så er det tydeligvis noe representanten ikke liker, og det er at jeg også viser til at det faktisk er ganske stort selvstyre ved de enkelte universiteter og høyskoler. De har muligheten til selv å prioritere. Når vi pålegger dem å ta opp ingeniørstudenter f.eks., må de gjøre det, og det har vi gjort i ganske stor grad de siste årene. Men det er også opp til dem å prioritere det de har av utdanningstilbud. Da må de prioritere ned noe annet, og det er alltid vanskelig. Jeg kan godt forstå det dilemmaet mange universiteter og høyskoler er i da, for dette er også et prioriteringsspørsmål for storsamfunnet. Ja, vi trenger ingeniører – jeg karakteriserte det i et tidligere innlegg som et godt tegn på norsk økonomi – men vi trenger også lærere, vi trenger sykepleiere, og vi trenger ganske mange andre yrkesgrupper som vi også må legge til rette for, og diskutere. Derfor blir det hele tiden snakk om hvordan vi skal prioritere på best mulig måte. Men ingeniørfagene og realfagene har vi faktisk en god strategi for, og vi har viktige planer både når det gjelder bygg, og når det gjelder innhold.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Det er mange viktige arbeidsdelinger mellom staten sentralt – storting og regjering – og de enkelte utdanningsinstitusjonene. Her står vi akkurat i dag overfor en sak som handler om at mange mener det er stort behov for ingeniører. Jeg godkjenner det og erkjenner at det kan være riktig. Men jeg vet veldig godt at vi også har behov for andre yrkesgrupper, f.eks. lærere og førskolelærere. Derfor blir det min oppgave å stimulere lærestedene til på best mulig måte – innenfor de rammene de har økonomisk – både å prioritere og legge til rette for at vi får utdannet arbeidskraft. Så er det også slik når det gjelder ingeniørmangelen spesielt, at det er lov til å hente arbeidskraft fra utlandet. Det er mange som ikke har jobb i sitt eget land som kommer til Norge og ønsker å være med og bidra til byggingen av vårt samfunn. Det synes jeg også vi skal ta med i den beregningen.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Uansett hva som blir sagt her, mener jeg at vi har gode virkemidler. Vi vet hvor de gode stedene for å fiske etter både ingeniører og andre yrkesgrupper er, og vi har virkemidler til å gjøre det. De tallene som ble offentliggjort for et par dager siden, viser at vi har det høyeste antallet ferdig utdannede ingeniører på 10–15 år. Så dette går den rette veien, og det er grunn til å glede seg over det. Men det er klart at etterspørselen etter ingeniørene er nok noe mer konjunkturutsatt enn etterspørselen etter f.eks. lærere og sykepleiere. Derfor utdanner vi ingeniører, uavhengig av det. Vi må utdanne, og vi må utdanne flere. Men det er ikke så veldig mange år siden mange fikk sluttpakker i f.eks. oljebransjen – man hadde ikke jobb til dem. Nå er situasjonen en helt annen. Det er derfor jeg sier at dette området, der etterspørselen etter ingeniører er veldig høy, er et konjunkturutsatt område. Vi vet at vi trenger ingeniører nå, men vi vet også at det tar minst tre år å utdanne dem. Derfor utdanner vi mange ingeniører nå.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Representanten vet veldig godt at statsråden ikke kan stå her og gjøre budsjettforhandlinger. Dette er en viktig sak i budsjettforhandlingene og i budsjettprosessen til regjeringen, både det som har med materiellstruktur å gjøre, og det som har med studieplasser å gjøre. Men for å følge opp litt også med hensyn til forrige spørsmål: Vi har i vår strategi lagt opp til en økning i antallet ingeniører – vi ser at vi har 6 000 nyuteksaminerte; tallet har ikke vært så høyt siden 1995. Vi ser også nødvendigheten av å bekjempe frafall. Så det at vi nå utdanner mange, er veldig bra, men vi har fremdeles et stort frafall i ingeniørutdanningen. Det handler også om å følge opp den enkelte student på en best mulig måte, noe lærestedet først og fremst har ansvaret for, men som vi også ser nødvendigheten av å motivere til.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-03-07:
Statsråden har for så vidt rett i at det utdannes flere, men behovet øker så mye, mye mer og holder ikke tritt med den smule økning vi ser i antall ingeniører. Men skal vi få flere ingeniører i fremtiden, er det viktig å tenne realfaggnisten tidlig. Høyre er opptatt av flere rekrutter til ingeniørutdanningen, og da er tiltak som kan inspirere barn og unge til større innsats i realfag, helt avgjørende. Fornyelse av matematikkfaget er viktig, men aller viktigst er topp kvalifiserte realfaglærere, som vi nå vet det vil bli stor knapphet på i årene fremover – ikke bare knapphet i videregående opplæring, men også knapphet i grunnskolen. Høyre har lenge etterlyst en massiv satsing på etter- og videreutdanning for å lukke det kompetansegapet som vi nå ser åpner seg på vid vegg innenfor realfagene. Ser virkelig ikke statsråden og regjeringen at det nå trengs et lærerkrafttak for å sikre skolen nødvendig realfagkompetanse og legge grunnlaget for mange(presidenten klubber) flere godt kvalifiserte ingeniørstudenter i fremtiden, når samfunnet(presidenten klubber) på alle sektorer …? (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Vitensentre og Newton-rom er populære og bidrar til at stadig flere barn og unge oppdager hvordan realfag kan brukes i dagliglivet. Mange lærere får kursing i hvordan realfagene kan gjøres mer interessante i undervisningen. Dette er med på å styrke elevenes interesse for og kunnskap i realfag, og det kan gi god rekruttering til realfagene senere. Mange elever har ikke tilgang verken til vitensentre eller Newton-rom. I tillegg er det mange skoler som har verken fysikk- eller kjemirom. Statsråden viser også til at vitensentrene er betydningsfulle for å pirre barns og unges interesse for realfagene. Dette er Fremskrittspartiet enig i, og vi er ivrige forkjempere for at vi skal få flere vitensentre og Newton-rom. Vil statsråden sørge for å legge til rette for at flere slike steder opprettes?
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Mitt spørsmål går til statsråd Aasland. Fremskrittspartiet gleder seg over og synes at det er positivt at tall fra Database for statistikk om høgre utdanning viser at flere studenter fullførte treårig ingeniørutdanning i fjor. Fremskrittspartiet vil likevel påpeke at det kun er et lite skritt i riktig retning. Ingeniørmangelen er kjempestor både i privat og offentlig sektor og er blitt en propp i systemet som hindrer utbygging og verdiskaping, sett i lys av at det er meldt behov for 16 000 nye ingeniører ved inngangen til dette året. Regjeringen har opprettet 12 000 nye studieplasser i løpet av de siste seks årene. Dette blir framstilt som stor satsingsvilje og handlekraft. 11 000 av de 12 000 studieplassene er såkalt billige studieplasser, som er enkle å opprette, og som ikke medfører økte investeringskostnader i form av teknologibygg. Den manglende satsingen fra regjeringen medfører at UH-sektoren hvert år må avvise et stort antall kvalifiserte søkere til ingeniørstudiene. Satsingen imøtekommer heller ikke arbeidsmarkedets behov. Fremskrittspartiet mener derfor at satsingen på ingeniørutdanningen er altfor svak. Institusjonene som tilbyr utdanningen, mangler teknologibygg og kan derfor ikke ta inn flere studenter. Et eksempel på dette er i Rogaland, der både næringsliv og kommuner nærmest skriker etter ingeniører. Universitetet i Stavanger har 500 kvalifiserte søkere til kun 50 plasser. Plassmangel gjør altså at det er helt umulig å ta inn flere. Stadig hører vi statsråden si at det er opp til institusjonene selv å vurdere hvilken type utdanning de vil tilby. Men det går bare ikke an så lenge en ikke har tak over hodet å tilby disse studiene. Vil statsråden i sin videre strategi for ingeniørutdanningen sørge for at det satses langt mer på utbygging av teknologibygg ved undervisningsinstitusjonene?
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Nå er det nå engang sånn at ingeniørmangelen er prekær og en propp i systemet. Fremskrittspartiet reagerer også på at staten til tider uttrykker at det i mange tilfeller ikke er mangel på studieplasser til ingeniørfag, men mangel på kvalifiserte søkere. Dette stemmer nok ved et fåtall av studiestedene, men når det gjelder Bergen, Trondheim, Ås og Stavanger, er det en stor oversøkning til studiet. Én ting er at de må si nei til søkere på grunn av plassmangel siden regjeringen ikke vil sørge for teknologibygg, en annen faktor er at mange fagfolk med fagbrev ønsker å ta ingeniørfag. Det forutsetter imidlertid at de må ta forkurs for å kvalifisere seg. Dette forkurset må universitet eller høyskole ta hele kostnaden ved. Dette ekskluderer mange – som kunne blitt gode ingeniører – fra utdanningen. Vil statsråden ta initiativ til at det blir statlig finansiering av forkurs til ingeniørstudiene?
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
«Stadig flere ungdommer i aldersgruppen 18–26 år har problemer med å betale kredittkortgjeld. Dette fører til at de blir registrert med betalingsanmerkninger og kan ende opp med inkassokrav. I tillegg til at de kan havne i gjeldsfella, så kan dette bli et alvorlig problem for ungdommene når de senere skal ta opp lån. Vil statsråden oppfordre til at det på ungdomsskole og videregående nivå gis undervisning i privat regnskap og økonomi, slik at ungdommene får bedre kunnskap om dette?»
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Jeg takker for svaret. Jeg synes det var et veldig greit svar, men jeg må likevel få presisere at det er registrert opp mot 28 000 ungdommer med betalingsanmerkning. Dette er en økning på 4 000 fra året før og viser at ungdommer har problemer med å betjene gjeld som de har stiftet. Dette er i alderen fra 18 til 26 år, så vi har en utfordring i den aldersgruppen. Men det er også mange voksne som har utfordringer med å ha oversikt over sin egen private økonomi. Personlig økonomi er allmennkunnskap og burde være inne i skolen i noe større grad enn det er i dag, og jeg tolker statsråden slik at det er fullt mulig å bruke litt mer, både til privat budsjettering, regnskap og slike nødvendige ting. Men spørsmålet mitt er da: Hvordan vil statsråden oppfordre til at dette blir mer praktisert i skolen, utover en plan, som hun nevnte?
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Igjen føler jeg at vi er på bølgelengde og er enige i denne saken. Jeg ser òg i forbindelse med vedtaket om at fag i ungdomsskolen skal praksisrettes ytterligere, at dette er en gyllen mulighet for virkelig å ta dette i bruk og dermed gi elevene et bedre grunnlag for økonomiforståelse. Men jeg kjenner også til at det faktisk ikke er så uvanlig at statsråden til tider, når det er noe hun virkelig mener, får departementet til å sende ut et brev med et ønske om hvor viktig hun synes enkelte ting er. Da lurer jeg på om statsråden vil informere Skole-Norge – f.eks. gjennom et brev – om hvor viktig hun synes dette er, også sett i lys av praksisretting av fag på ungdomsskolen.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2012-03-07:
Undertegnede har registrert økningen, og det er bra. Men det er jo et kolossalt behov, som representanten Aspaker understrekte. Etter Kristelig Folkepartis mening er det to ting som må til for å få kommende ingeniører til å bite på kroken. Den ene er at man har bra agn. Det betyr at vi må ha praktisk rettet teori. Det har vært inngangen for mange ingeniører å begynne med de praktiske problemstillingene og så ende opp med å løse de store utfordringene i samfunnet. Men det andre for å få folk på kroken er å fiske på rett plass. Jeg spør meg om den satsingen som statsråden har lagt opp til, fisker på litt feil sted, for spørsmålet er om man ikke hadde funnet mange flere kommende ingeniører hvis man hadde våget å satse mer på å fiske på de yrkesfaglige retningene. Det er lagt til rette for en Y-vei, men man profilerer ikke dette inn på en slik måte at man får flere til å bite på kroken og bli de flotte, nye ingeniørene vi trenger. Vil man nå ta initiativ til at man fisker på rett plass?
Abid Raja (Venstre), 2012-03-07:
Vi har ikke så mange fiskeplasser i Akershus, men nå virker det som om ulven begynner å komme til Akershus. Jeg slutter meg til virkelighetsbeskrivelsen fra foregående talere fra opposisjonen, men jeg registrerer at statsråden ikke har maktet å svare på hvordan man skal møte fremtidige utfordringer. Dersom statsråden ønsker inspirasjon med hensyn til hvordan man kan finne rom for flere studieplasser finansiert over statsbudsjettet, vil jeg gjerne anbefale en nærlesning av Venstres alternative statsbudsjett. Innenfor en ansvarlig økonomisk ramme har vi funnet plass til 2 000 flere studieplasser i inneværende år, bl.a. flere plasser innen ingeniørutdanningen. Det jeg imidlertid ønsker å utfordre statsråden på her i dag, er stipendiatstillinger innen teknologiske fag. En ekspertgruppe har nylig konkludert med at det er behov for en betydelig vekst i antall stipendiatstillinger finansiert over statsbudsjettet, og da særlig innen teknologi- og realfag. Vil statsråden støtte Venstre i at det nå er behov for en forpliktende og langsiktig opptrappingsplan for å sikre mange nok stipendiater innen disse områdene i årene som kommer? Og er hun enig i at det haster å få en slik plan på plass?
Abid Raja (Venstre), 2012-03-07:
Fattigdom blant barn var noe denne regjeringen skulle fjerne med et pennestrøk. Det har nå gått seks år. Statsråden har altså tidligere vært barneminister, uten at noe skjedde. Men jeg skal holde meg til kultur, som er denne statsrådens departement. Teatersjef ved Sogn og Fjordane Teater, Terje Lyngstad, forteller om hvordan det stadig blir sterkere føringer fra Kulturdepartementet om hva teateret bør prioritere når de fastsetter neste års repertoar, og en underliggende trussel om mindre bevilgninger dersom dette ikke følges. Det Lyngstad omtaler som «kulturpolitikkens kalde klemme», er en beskrivelse mange i kultursektoren kjenner seg igjen i. En av statsrådens politiske rådgivere sier 1. mars at det er naturlig med tydelige føringer siden de offentlige bevilgningene har økt. For Venstre er det åpenbart at bevilgende myndigheter skal legge til rette for en levende og fri kultursektor, men ikke styre den. Frihet må være bærebjelken. Jeg vil derfor utfordre statsråden til å klargjøre om det er regjeringens syn at staten skal legge til rette for en fri kultursektor, eller om det er slik å forstå at statsråden mener at kultursektoren hovedsakelig skal være et redskap for statens interesser. Jeg er blitt fortalt at jeg ikke kan kalle den slags statshandling for kommunistisk, men er det kanskje dette som er sosialdemokratisk?
Abid Raja (Venstre), 2012-03-07:
«Antallet unge uføre har steget med 24 pst. på fire år. Nav angir, ifølge Dagens Næringsliv 24. februar d.å., at dette skyldes psykiske problemer. Det er en noe ulogisk slutning, i og med at det nesten ikke er vekst i antall uføre over 30 år i samme periode. Imidlertid har det blitt vanskeligere å gjennomføre utdanning med støtte fra Nav i denne perioden. Etter mitt syn er det en hovedforklaring på økningen av antall unge uføre. Deler statsråden denne vurderingen, og vil statsråden i så fall gjøre det enklere å kunne kombinere utdanning og stønad?»
Abid Raja (Venstre), 2012-03-07:
Jeg takker for svaret fra statsråden, som langt på vei – og naturlig nok – er det samme som sto på trykk i Dagens Næringsliv i går. Det er mulig at statsråden har rett – sånn teknisk – at det ikke har skjedd andre formelle endringer enn flytting av støtte fra en lov til en annen, men vi får rapporter om at praksis er endret, og at mange unge med kronisk sykdom opplever at det har blitt mye vanskeligere å få støtte og hjelp fra Nav for å fullføre formell utdannelse og dermed unngå å havne i varig uførhet. Hovedpoenget i mitt spørsmål er imidlertid den klare sammenhengen mellom utdanning og uførhet blant unge. Dårlig helse i ung alder og manglende utdanning er to faktorer som er svært viktig for å forklare hvorfor mange unge blir uføre. Spørsmålet blir da hvilke muligheter statsråden ser for å gjøre det enklere og mer fleksibelt å kunne kombinere utdanning og midlertidig stønad gjennom Nav, nettopp for å motvirke at unge kommer på varig stønad. Det vil være lønnsomt både for den enkelte det gjelder, og for staten i det lange løp.
Abid Raja (Venstre), 2012-03-07:
Jeg takker igjen for svaret. Det er ingen tvil om at vi må bruke de virkemidler vi har, for å motvirke en utvikling der stadig flere unge blir varig uføre. I så måte har statsråden et viktig virkemiddel gjennom Nav. Statsråden har vist til at 20 000 fikk opplæringsstøtte gjennom Nav i fjor, men hvor mange av disse som var under 30 år, framstår som uklart. Hvor mange er det egentlig? Kan svaret være med på å kamuflere virkeligheten? Dessuten la Riksrevisjonen fram en rapport i går som viser at Navs budsjetter har økt med nesten 30 pst. i perioden 2008–2010, men det alt vesentlige har gått til økt administrasjon. Hvordan vil statsråden sørge for at de økte bevilgningene til Nav faktisk går til dem som trenger det, og ikke minst at de brukes som et aktivt hjelpemiddel for å få unge til å fullføre utdanning og komme i arbeid?
Hanne Thürmer (Kristelig Folkeparti), 2012-03-07:
Samhandlingsreformen inneholder sterke økonomiske virkemidler, og penger virker. Som sykehuslege vet jeg at det datagrunnlaget som ligger til grunn for kommunenes antall utskrivningsklare, er svært mangelfullt. Flere kommuner melder derfor at de har fått for liten tid til å forberede store omstillinger, og det gjelder særlig de kommunene som har brukt sykehus mer enn gjennomsnittet. Disse kommunene må betale mer med hensyn til utskrivningsklare pasienter, mer i medfinansiering, og de trenger å bygge opp større kommunale tilbud. Senest i går kunne vi lese om bekymringer fra flere kommuner i Hordaland som ikke evner å ta imot sine utskrivningsklare pasienter, og som samtidig har begrensede midler til å bygge opp et tilstrekkelig lokalt tilbud. Ser statsråden at innføringen av Samhandlingsreformen kan ha kommet altfor raskt for noen kommuner, og at en så omfattende reform burde hatt en gradvis opptrapping av de økonomiske virkemidlene?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Noen av oss har registrert at Senterpartiet er villig til å ta dissens i regjeringen på vikardirektiv, eller «avløysardirektiv», som det kanskje heter på nynorsk. Men av og til setter jeg spørsmålstegn ved hvorfor man ikke er villig til å ta den type virkemidler i bruk når det gjelder viktige norske reformer som har stor innvirkning på kommunesektoren, som bl.a. Samhandlingsreformen. Nå er det sånn at praksisen mellom de forskjellige helseforetakene er svært forskjellig med hensyn til hvem og når man skriver ut, og praksisen i kommunene er forskjellig. Men det vi ser rundt i Kommune-Norge, er at pasientene som blir skrevet ut, nå er dårligere enn de var tidligere, og kommunene er mindre forberedt og har dårligere kompetanse – eller ikke nok kompetanse – til å ta imot disse pasientene. Dette har man advart mot lenge, men til tross for advarslene presser man altså dette igjennom. Spørsmålet til statsråden blir da: Hvor langt må man gå før Senterpartiet ser at dette bærer galt av sted?
Bent Høie (Høyre), 2012-03-07:
Fra 1. januar fikk kommunene betalingsplikt for utskrivingsklare pasienter, og fra 1. februar fikk de krav om å ha inngått avtale med helseforetakene. Helseforetakene sitter med det faglige overtaket på kommunene i forhold til vurdering av hvem som er utskrivingsklare pasienter. Det betyr at i diskusjonen om dette veldig krevende temaet sitter staten og helseforetakene på alle maktmidlene: de faglige maktmidlene, de økonomiske maktmidlene og de juridiske maktmidlene. Opposisjonen støttet innføring av betaling for utskrivingsklare pasienter, men vi ville snu maktforholdet og gi kommunene mulighet til ikke å begynne å betale før det var inngått en frivillig avtale. Hvorfor sto ikke kommunalministeren opp for kommunene og gjorde dem i stand til å ha en reell forhandling med sykehusene, men aksepterte at helseforetakene og staten sitter på alle maktmidlene i en svært krevende situasjon for Kommune-Norge?
Ola Elvestuen (Venstre), 2012-03-07:
Samhandlingsreformen har veldig mye positivt ved seg. Samtidig er det jo sånn at gode intensjoner ikke nødvendigvis gjør at det blir et godt resultat. Det er en enorm reform som gjør at man må bygge opp betydelig kompetanse i de ulike kommunene. Foreløpig bærer nok dette mer preg av å være en kostnadsfordelingsendring enn å være en full samhandlingsreform. Med 429 ulike kommuner, og med den kompensasjonen som er gitt til kommunene basert på historiske tall, vil nødvendigvis Samhandlingsreformen slå veldig ulikt ut i den enkelte kommune. Vil statsråden sørge for at hver kommune får kompensert for de ekstra utgiftene de får ved Samhandlingsreformen, eller er det den enkelte kommune som her blir sittende med risikoen for hvordan det slår ut?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Bare for å slå fast én gang for alle: Det hjelper ikke bare å vite hvor fiskeplassen er, en er nødt til å ha virkemidler for å få fisken opp og et marked for å ta den unna. Det vet vi sunnmøringer litt om, så vi kan ta diskusjonen om fiskeri etterpå. Bakgrunnen for at vi tar opp det som har med ingeniørutdannelsen å gjøre, er at selv om regjeringen hevder at det aldri har vært uteksaminert så mange som nå, så har heller aldri gapet – knyttet til etterspørselen fra næringslivet, kommunene, fylkeskommunene og staten – vært så stort. Nærmest alle som driver med denne type virksomhet, har behov for ingeniører i dag. Det store spørsmålet er: Hva vil regjeringen gjøre for å minske det gapet? Det er ikke tilstrekkelig, som statsråden sier, at man har sett på saken, og at vi aldri har utdannet flere enn nå. Vi må faktisk ha flere! Mitt spørsmål til statsråden er knyttet til frafallet i ingeniørstudiet, for det er veldig stort: Vil man se på nettopp de kriteriene, slik at av de søkerne som kommer inn på studiet, blir et større antall enn i dag ferdig uteksaminert?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Jeg vil stille helse- og omsorgsministeren følgende spørsmål: «Styret i Helse Møre og Romsdal har valgt å opprettholde sitt vedtak om å legge ned Nevrohjemmet rehabiliteringssenter, som er det eneste tverrfaglige tilbudet i regionen til MS-pasienter og andre med kroniske nevrologiske sykdommer, for å spare 10 mill. kr. Dette blir nå møtt med svært sterke reaksjoner da det nye tilbudet i regi av helseforetaket vil ha færre plasser og må startes på nytt. Vil statsråden, som øverste leder for landets helsevesen, engasjere seg i denne saken, slik at tilbudet kan opprettholdes for disse pasientene?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Jeg synes det er svært oppsiktsvekkende at de eneste som statsråden har hørt på her, er de som har vedtatt å legge ned tilbudet, nemlig Helse Møre og Romsdal. Det virker som statsråden ikke har tilstrekkelig informasjon i denne saken, om det tilbudet som skal opprettes. Man skal erstatte 14 senger med fire senger i Ålesund og fire senger i Molde, dvs. åtte sengeplasser. Når det gjelder Mork Rehabiliteringssenter, er det i all hovedsak et sted som er godt tilrettelagt for slagpasienter, og svært lite knyttet til MS-pasienter. Nevrohjemmet har også i dag poliklinisk avdeling knyttet nettopp til MS-pasientene. De pasientene som bruker det, er meget skeptiske og veldig redde for det tilbudet som nå blir gitt. Det blir helt sikkert en god faglig kvalitet. Problemet er at det kommer til å bli mange færre som får gjøre seg nytte av dette, fordi antallet plasser reduseres, og det tverrfaglige tilbudet som er bygd opp i dag på Nevrohjemmet, ikke kommer til å bli det samme. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil statsråden sørge for å snakke med brukerne av dette senteret før man velger å legge det ned?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Min kritikk går ikke på at statsråden har hørt på helseforetaket. Min kritikk går på at statsråden utelukkende har hørt på helseforetaket, og det er klart at da får man bare én side av saken. Når statsråden i sitt svar velger å si at nå skal vi først legge ned, og så skal man evaluere det etterpå, og da skal brukerne få komme på banen, blir det helt meningsløst. Det blir da å legge ned institusjonen, så skal vi evaluere den nye, og så får vi se hvor vi er. Ja, da har man allerede revet et godt tilbud opp med roten og fjernet det. Jeg synes det er trist at statsråden så til de grader viser at denne saken vil hun ikke gripe fatt i. Jeg synes det er beklagelig, all den tid at det er svært mange blant de svakeste pasientene som har et progredierende sykdomsforløp, noe som gjør at det bare blir verre og verre for pasientene. Da er det viktig å ha den tryggheten som et sånt tilbud kan gi. Jeg utfordrer statsråden nok en gang: Vil statsråden før man endelig setter punktum i denne saken, sørge for at også brukerne blir hørt?
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-03-07:
Jeg har et spørsmål til kulturministeren. Da Trond Giske tok kulturinstitusjonene i bruk for å fremme sitt politiske program Mangfoldsåret, trodde mange at det var en spøk – eller i alle fall at det ikke var noe som kom til å vare. Siden har man skjønt at så enkelt var det ikke. I år fikk kulturinstitusjonene pålegg om å innarbeide 200-årsjubileet i 2014 i sine programmer. Reaksjonene har ikke uteblitt, det være seg fra Sogn og Fjordane Teater eller fra NTO, som altså er Norsk teater- og orkesterforening. Bakgrunnen er selvfølgelig at regjeringen systematisk, over tid, har innarbeidet holdningsmessige programmer i tildelingsbrevene, altså i den instruksen som gis til kulturinstitusjonene. Det dreier seg om barn og unge, det dreier seg om likestilling, og det dreier seg i særdeleshet om det regjeringen kaller mangfold, som i denne sammenheng er et annet uttrykk for integrering. I en stortingsmelding som vi nå har til behandling i Stortinget, om kultur, inkludering og deltaking, skjerpes det inn at man skal styrke styringsdialogen. Jeg regner med at det betyr at man da skal øke presset mot kulturinstitusjonene, og man skal ta kulturinstitusjonene mer aktivt i bruk for å fremme egen politikk, altså bruke kulturlivet som et instrument for regjeringens flagging av i og for seg prisverdige saker – men det er allikevel regjeringens politiske program. Mitt spørsmål til kulturministeren er: Er dette en villet utvikling? Altså: Ser kulturministeren for seg at det kommer flere slike instrukser om politiske føringer?
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-03-07:
Jeg takker statsråden for slengkysset, men kanskje ikke i samme grad for svaret. Hvis statsråden tar seg tid til å lese rapporteringsskjemaet til kulturinstitusjonene, vil hun se at det skal utarbeides strategier for programutvikling – eller for «programmeringen», som er et uttrykk som er brukt. Hvor fri er man som kunstnerisk leder når man skal utvikle et program og strategier for program, dvs. langsiktighet, når man foran seg på bordet har krav om hensyn til barn og unge, likestilling, inkludering, i tillegg til alle de andre mer formelle tingene? Da er det ikke lenger snakk om å ha en åpen diskusjon i det offentlige rom om temaer som inkludering. Da er man inne i en situasjon hvor man faktisk styrer kulturinstitusjonene og tar kulturinstitusjonene i bruk som et instrument for regjeringens politikk. Det er noe annet enn det regjeringen sier i offentlige debatter, hvor man peker på at det er en avstand, og det er det ikke.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Først må jeg få lov til å takke representanten for at jeg får spørsmål i denne spørretimen. Forrige gang jeg sto på denne talerstolen, ble jeg klubbet av stortingspresidenten fordi jeg avbrøt en representant for Høyre. Men jeg ble så glad da jeg fikk spørsmålet, at jeg sendte et slengkyss i salen, og jeg la merke til at det ikke ble klubbet. Den gamle samfunnsfaglæreren min sitter nemlig på galleriet i dag med samfunnsfagklassen fra Jessheim videregående skole, så jeg er veldig glad for at jeg får anledning til å svare i denne spørretimen. Så til spørsmålet om samarbeid mellom kulturinstitusjonene og Kulturdepartementet. Denne stortingsmeldingen, som vi får rikelig anledning til å diskutere i denne salen – for den står på dagsordenen, og den har vært gjennom høringer i komiteen – har vært laget på grunnlag av en rapport fra en gruppe som Liv Hege Skagestad ledet. Hun hadde flere representanter fra kulturlivet i denne gruppen og var i dialog med veldig mange kulturinstitusjoner – med Operaen, med Nasjonalmuseet, med andre aktører – for å finne ut: Hvordan kan vi se på kulturlivets mangfoldsstrategier? Hvorfor er det sånn at den kommersielle delen av kulturlivet har vært flinkere til å få opp mange talenter innenfor de kommersielle tv-kanalene og innenfor popindustrien enn det vi ser de tradisjonelle kulturinstitusjonene er? Da har vi også hentet inspirasjon fra det som har skjedd i Storbritannia de siste årene som heter Audience Development. Da er det viktig for meg å understreke at jeg aldri på noen som helst måte skal diktere hva slags kunstneriske valg institusjonene tar. Tvert imot har jeg vært opptatt av i hele min periode som kulturminister å øke avstanden mellom politiske beslutninger og de kunstneriske prioriteringene som institusjonene tar, og som Kulturrådet tar. Men jeg mener at dette er midt i kjernen av hva som er en kulturinstitusjons oppgave, nemlig å bidra til å gi et tilbud til hele samfunnet.