Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2007-12-10:
I Soria Moria-erklæringen slår Regjeringen fast at en vil sikre rehabilitering og opptrening til alle som trenger det. Dette målet er det bred politisk oppslutning om, også i komiteen. Tilstanden på habiliterings- og rehabiliteringsfeltet er i dag ikke tilfredsstillende, og derfor vil Regjeringen ha økt fokusering på området. I forbindelse med statsbudsjettet for 2008 la Helse- og omsorgsdepartementet fram en nasjonal strategi for habilitering og rehabilitering. Strategien skal bl.a. bidra til et sikrere kunnskapsgrunnlag og en mer felles oppfatning av tilstanden på området og hva som må gjøres i framtiden. Det er utfordringer bl.a. når det gjelder brukermedvirkning, kvalitetsutvikling, rolle- og rammebetingelser for de private rehabiliterings- og opptreningsinstitusjonene og prioriteringen i den samlede ressursbruk i kommunene, spesialisthelsetjenesten og andre sektorer på dette området. Samhandling er kanskje den største utfordringen som helse- og omsorgstjenesten står overfor, og er sentralt innenfor habilitering og rehabilitering, der brukerne ofte er avhengige av tjenester fra mange aktører, nivåer og sektorer. Når man skal vurdere ressursbruk og prioriteringer på habiliterings- og rehabiliteringsområdet, er det viktig å ta utgangspunkt i den samlede ressursinnsatsen. Både kommunene og helseforetakene bruker i dag store ressurser på dette området i egen regi. I tillegg kommer det ressurser som brukes til kjøp av tjenester ved private rehabiliterings- og opptreningsinstitusjoner. I statsbudsjettet for 2008 har vi fortsatt øremerking av midler til private rehabiliterings- og opptreningsinstitusjoner, og de er et godt supplement til de offentlige tilbudene som finnesøkning av midler til sykehusene – her inngår habilitering og rehabiliteringbedret kommuneøkonomi«Raskere tilbake»-ordningen, herunder rehabiliteringsærlige tilskudd til arbeidsrettet rehabilitering Så innenfor statsbudsjettet er det en rekke områder hvor en omtaler dette i konkrete bevilgningsforslag. Et overordnet mål er å sikre habilitering og rehabilitering til alle som trenger det. Befolknings- og sykdomsutviklingen tilsier at behovet for habiliteringstjenester vil øke i årene framover. Blant annet er det flere barn med medfødte eller tidlig ervervede funksjonshemninger som lever opp, og som vil ha behov for habilitering i tiden som kommer. Barn med nedsatt funksjonsevne skal ha et forsvarlig habiliteringstilbud, uavhengig av hvor de bor i landet. Tjenestene må ha en kapasitet som står i forhold til behovene som skal dekkes, og kapasiteten må brukes på en måte som gjør at tjenestene når ut til brukerne, i samsvar med målsettingen om likeverdighet. Nyere forskning peker på behovet for en sterkere integrering av akuttbehandling og rehabilitering, i form av spesialisert, koordinert rehabilitering i spesialisthelsetjenesten. For eksempel har pasienter rammet av hjerneslag, bedre effekt av opphold i spesialiserte slagenheter. Kommunene har en nøkkelrolle med tanke på habilitering og rehabilitering, for de fleste brukere vil tyngdepunktet når det gjelder tjenester, ligge i kommunene landet over. Tjenestenes formål tilsier at tjenestene må ytes nærmest mulig der personen lever. Dette er også i tråd med prinsippet om at helsetjenesten skal organiseres etter LEON-prinsippet, altså laveste effektive omsorgsnivå. Det legges vekt på at tiltakene i rehabiliteringsstrategien får særskilt styringsmessig oppmerksomhet, og at de samtidig blir integrert i det samlede utviklingsarbeidet som skjer i oppfølgingsarbeidet med Nasjonal helseplan. Rehabiliteringsstrategien er primært rettet inn mot helse- og omsorgssektoren, men ingen rehabiliteringsstrategi kan lykkes uten et samarbeid med områder som bl.a. arbeid, utdanning og barns og unges oppvekstforhold generelt. Oppfølgingen av rehabiliteringsstrategien skal skje i samarbeid med de viktigste aktørene på feltet, ikke minst med brukerorganisasjoner og faglige organisasjoner. Representanter for private tjenesteleverandører vil også bli invitert til samarbeid. Særlig viktig er det at brukernes og pårørendes erfaringer og synspunkter, bl.a. formidlet gjennom brukerorganisasjonene, kommer fram og kan prege den videre utvikling av dette viktige tjenestetilbudet i årene framover. Jeg vil på vegne av mindretallet i helse- og omsorgskomiteen ta opp forslaget om at Dokument nr. 8:56 for 2006-2007 vedlegges protokollen.