Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Det hersker i dag stor enighet i alle fagmiljøer utenfor dette hus om at kraftproduksjon basert på gass i tillegg til noe vannkraft er det eneste som vil gi bidrag som monner, og som kan skape balanse mellom tilbud og etterspørsel i det norske og nordiske kraftmarkedet. Det er imidlertid skapt både politisk og økonomisk usikkerhet om gasskraft i Norge, noe den sittende regjering må ta hovedansvaret for. Allerede i 1996-1997 vedtok et bredt flertall i Stortinget, bestående av Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, at man skulle legge til rette for kraftproduksjon basert på gass. Men det hele stoppet opp da Jagland-regjeringen fant på at CO2-utslipp skulle behandles etter forurensningsloven. Først våren 2000 vedtok et flertall, bestående av de samme partier, at gasskraftverk i Norge skulle ha de samme rammebetingelser som andre innen EØS-området. Ingen av de aktører som innehar konsesjon, har tatt sjansen på å investere så langt, grunnet usikkerhet om framtidige utslippskrav og kostnader forbundet med dette. Jeg har gjentatte ganger utfordret statsråden, både i spørretimen og på annen måte, for å få ryddet bort denne usikkerheten, uten at statsråden har villet ta noen grep. Han har hele tiden hevdet at de aktører som har konsesjon, ikke finner det lønnsomt ut fra gasspris og strømpris. Regjeringen har etter statsrådens mening intet ansvar for noen usikkerhet i så henseende, ifølge ham. Statsråden har også gjentatte ganger hevdet at han har kontakt med konsesjonshaverne, og at ingen av disse har noe å klage over med hensyn til usikkerhet - dette til tross for Hydros generaldirektør Eivind Reitens uttalelser i Teknisk Ukeblad nr. 12 i år, hvor han hevder at "usikkerheten knyttet til CO2-spørsmålet er for stor til at noen tør å satse på å utnytte gassen i Norge", og at "Norge har rotet seg inn i en CO2-psykose". Lignende uttalelser kom også fra Elkem-direktør Svein Sundsbø på en energikonferanse i NHO-regi før påske, der både statsråden og undertegnede var til stede. Vi sitter nå i Norge og pumper våre gassressurser ut av landet. Hele Europa ser på bruk av gass som god miljøpolitikk, mens man i Norge ser på gass bare som forurensning. Denne håpløse og direkte feilaktige miljøpolitikken virker stikk i strid med hensikten og medfører at vi må innføre store mengder kraft fra sterkt forurensende kullkraftverk og kjernekraftverk. Norsk symbolpolitikk medvirker direkte til økte utslipp totalt sett, og det er vel snart på tide at dette også går opp for miljøbevegelsen i Norge. Nå ser vi også at vårt naboland Sverige, hvor de ikke har gass selv, planlegger gasskraftverk for å sikre kraftforsyningen. Regjeringens bidrag til den politiske og økonomiske usikkerheten forsterkes også av Sem-erklæringen. Der står det bl.a. at "det ikke skal stilles strengere utslippskrav for klimagasser enn det som er vanlig for gasskraftprodusenter i andre EØS-land". Man kan også lese: "Inntil det er etablert et kvotesystem for omsettelige utslippskvoter i tråd med Kyoto-protokollen forutsettes det at ytterligere konsesjons- og utslippstillatelser kun gis til gasskraftanlegg basert på CO2-fri teknologi." Dette er klart motstridene og henger kort og godt ikke sammen. Jeg håper derfor statsråden kan gi oss en forklaring på hva Regjeringen her egentlig mener. Det er dessverre et faktum at Regjeringen og flertallet i Stortinget har rotet seg inn på et blindspor i spørsmålet om gasskraft. Man skal nå satse milliardbeløp på gasskraft med CO2-håndtering, til tross for at all ekspertise på området sier at det tar mellom 8 og 13 år før man har på plass den teknologi som gjør dette økonomisk forsvarlig. Det hadde vært bedre om man sa direkte at gasskraft var uønsket, i stedet for å rote bort milliardbeløp for å kjøpe seg tid. I mellomtiden øker avstanden mellom tilbud og etterspørsel etter kraft, og som følge av dette stiger prisene. Vi hadde håpet at vi gjennom dette forslaget skulle få ryddet bort usikkerheten, men vi må bare konstatere at vi også denne gangen står helt alene. De fine festtalene i Arbeiderpartiet og Høyre betyr ingen ting når det kommer til stykket. Disse to partier som stod sammen med oss våren 2000, har nå sviktet og også rotet seg inn i CO2-psykosen. Med dette tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.