Kari Lise Holmberg (Høyre), 2007-11-30:
Denne innstillingen til Stortinget er basert på en stortingsmelding med bakgrunn i en redegjørelse fra justisministeren, som Fremskrittspartiet nevnte i sitt innlegg. Uansett bakgrunn for denne stortingsmeldingen gir den en grei statusgjennomgang. Det har jeg lyst til å si først. Vi trenger alle litt voksenopplæring med hensyn til regler og hvordan vi utøver den myndigheten vi har. Så gjennomgangen er grei. Området og temaet som diskuteres i meldingen, må vi ta på aller største alvor. Det gjør også Høyre. Men jeg vil samtidig si at dette er et ømtålig felt, og det er et vanskelig felt. Og det skal også behandles deretter. Mennesker med psykiske lidelser fortjener å bli tatt på alvor, og de fortjener behandling og oppfølging. Det blir for enkelt bare å snakke om forvaring. Statsråden peker på en del tiltak som han mener må iverksettes. Da vil jeg også framheve faste rutiner for samordning og koordinering mellom berørte myndigheter. Det er vel og bra, det må vi ha, på dette feltet som på andre felt innenfor offentlig forvaltning. Det går på generelt overordnet nivå. Så peker også statsråden på at vi må ha individuelle planer rundt det enkelte menneske. Det må vi selvfølgelig også ha. På skolene har vi individuelle planer rundt de barna som ikke klarer seg bra nok, med et nettverk som skal ta seg av dem. Det må vi også ha her. Men da håper jeg at det blir mer handling og ikke bare ord på dette feltet når det gjelder psykisk helse. For når det gjelder individuelle planer, har Fylkesmannen i Telemark, mitt fylke, gjennom tilsyn ganske mange anmerkninger til at vedtak om individuelle planer ikke blir fulgt. Så det som må til, er handling og realiteter. Regjeringen vil utrede bruken av internering nærmere. Jeg er glad for at statsråden har med det punktet, og at han er villig til – selv om vi holder oss til internasjonale konvensjoner og respekterer det avtaleverket vi har – å gå inn og se på en ytterligere granskning av dette feltet. Det tror jeg vi alle er tjent med at man gjør, så langt det er mulig. Det punktet som jeg er mest opptatt av i denne debatten, vil være det punktet som Høyre ved flere anledninger har konsentrert seg om, nemlig den mottakelsen vi gir førstegangsasylsøkere og -innvandrere. På asylmottaket kommer de til en førstegangs helseundersøkelse. Under den forrige regjeringen, Bondevik II-regjeringen, ble det etter trikkedrapet som skjedde, fokusert veldig på psykisk helse blant nyankomne innvandrere og asylsøkere. Det ble da besluttet å iverksette et pilotprosjekt for å få til en kartlegging ved ankomst til landet. Dette pilotprosjektet skulle være ferdig i 2006, og i statsbudsjettet for 2007 stod det at det var forsinket. Da jeg kikket etter i statsbudsjettet for 2008, stod det ingenting. På den bakgrunn har jeg rettet et skriftlig spørsmål til statsråden, og jeg har fått svar på hvorfor vi ikke har hørt noe. Svaret er for så vidt greit nok, men det gir ingen trygghet for framtiden; det er en rekke detaljerte komplikasjoner i forhold til dette. Så vi står faktisk med lite håndfast på dette feltet. Én ting er at ting tar tid, men det er en grense for hvor lang tid ting skal ta. Hvor lang tid skal vi måtte vente før vi går inn på dette feltet – som er så vanskelig og så viktig – og gjør noe konkret? Nettopp derfor – og også med bakgrunn i en interpellasjonsdebatt som jeg hadde her i Stortinget for et halvt års tid siden, med samme tema og med vage svar fra helseministerens side – har Høyre lagt fram følgende forslag i denne saken: «Stortinget ber Regjeringen legge frem til behandling en egen sak om psykisk helse og hjelpetiltak for flyktninger og asylsøkere, deriblant også kartlegging av den psykiske helsetilstanden til nyankomne asylsøkere/flyktninger.» Her har vi heldigvis fått støtte fra Venstre og Kristelig Folkeparti. Jeg håper at regjeringspartiene kan støtte oss(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)