Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-02-22:
Etter en noe lang tid er Stortinget snart i mål med St. meld. nr. 14 for 1999-2000 Idrettslivet i endring – en melding som omfatter en stor eller liten del av våre liv, men som uansett størrelse er med på å prege dette. De fleste av oss ønsker at idrett eller i hvert fall fysisk aktivitet skulle hatt en større del av hverdagen enn den har. At fysisk aktivitet og helse hører sammen, er det liten uenighet om, og også at lek og idrett bør få en større plass på skolen. Fremskrittspartiet er stort sett enig i de mål som Regjeringen trekker opp for barne- og ungdomsidretten. Det er videre viktig å sikre at barn og unge også gis mulighet til å utøve fysisk aktivitet i skoletiden, og at det legges til rette for at anlegg tilpasses og lokaliseres der barn og unge oppholder seg. Den sosiale samhandlingen og treningen er viktige verdier i idrettspolitikken, og anleggspolitikken må tilpasses dette. Fremskrittspartiet mener den allsidige aktiviteten bør prioriteres, slik at det er mulig for barn og unge å unngå spesialisering og prestasjonspress – dette nettopp for å styrke oss som mennesker både helsemessig og sosialt. En veldig stor del av idretten foregår i frivillige lag og foreninger uten noen form for økonomisk gjenytelse, dvs. den drives ved stor dugnad. I tillegg til det fysiske er det sosiale av stor betydning. Så har man toppidrett, hvor enkelte utøvere kan tjene store summer på kort tid, mens andre utøvere har en vesentlig lavere inntekt. Uansett er disse personer viktige for at vi skal få rekruttering og en bredde hvor den enkelte i størst mulig grad kan være med på sine egne premisser. Derfor ønsker Fremskrittspartiet en stor toppidrett samt en stor bredde, slik at disse kan høste av hverandre, dvs. at den ene er avhengig av hva den andre gjør. Virksomheten til den frivillige idretten har derfor en stor samfunnsmessig betydning og er kanskje en av de største ressursene vi har i samfunnet. Derfor er Fremskrittspartiet helt klar på at dugnad og annen inntektsbringende innsats ikke skattlegges. Derfor ser heller ikke Fremskrittspartiet noen problemer med at idrettslag som har mottatt tippemidler, kan samarbeide med kommersielle interesser hvis dette er i begges interesse. Dette kan gi idrettslag leieinntekter som vil være viktige midler for drift av bl.a. idrettshaller. Samarbeid mellom frivillige organisasjoner og næringslivet er etter Fremskrittspartiets oppfatning meget positivt. Slike samarbeidsformer vil føre til at næringslivet og de frivillige organisasjoner utfyller hverandre til felles beste. Det kan f.eks. tenkes at et idrettslag som har mottatt tippemidler til en idrettshall, inngår en samarbeidsavtale med f.eks. et privat helsestudio om disponering av deler av bygget mot at idrettslagets medlemmer får visse fordeler. Her må det være lov å trekke fordeler av hverandre hvis dette totalt sett tjener alles interesser. Slik det er i dag, kan dette bare gjøres for kortvarige enkeltarrangementer. Fremskrittspartiet mener på det sterkeste at det må være opp til hvert enkelt idrettslag om de ønsker å inngå et samarbeid med kommersielle interesser. Dermed gis det muligheter til mer penger til idretten, som igjen gir mulighet til enda større aktivitet for enda flere. Dette handler igjen om livskvalitet, som igjen er avgjørende for bl.a. hvor man ønsker å bosette seg. Det er videre et allment trekk at det statlige bidraget til idretten blir mindre fremtredende i finansieringen av idretten når inntektene fra andre kilder har økt betydelig. I tillegg er fremveksten av sentre som selger de tjenestene som idretten produserer, et trekk i utviklingen som kan få innvirkning på hvordan den statlige politikken utformes. Fremskrittspartiet er enig i beskrivelsen av de frivillige organisasjonene og vil understreke at idretten er en betydelig del av dette. Det er videre et trekk i utviklingen at flere velger ikke å ha medlemskap i en organisasjon, men deltar på ad hoc-basis utenfor de etablerte organisasjonene. Det er da viktig å sikre at denne deltakelsen kan skje også innenfor de frivillige organisasjonene, og at de økonomiske støtteordningene tilpasses denne utviklingen. Fremskrittspartiet har merket seg Regjeringens beskrivelse av den dårlige anleggsdekningen i de største byene. En av årsakene til dette er at særlige forhold som høye tomte- og byggepriser, høy bruksintensitet og problemer med å mobilisere dugnadsinnsats i storbysamfunn gjør det dyrere å realisere anlegg i disse byene. Videre har storbyene mange eldre anlegg med stort behov for kostnadskrevende rehabilitering. Fremskrittspartiet har også merket seg Norges Idrettsforbunds klare vedtak om en prioritering av statlige midler til anleggsutbygging i Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger. Fremskrittspartiet støtter Regjeringens forslag om endring av tildelingskriteriene for fordeling av spillemidler til ordinære anlegg. Det synes mer riktig å vektlegge de områder hvor det er størst behov for anlegg, enn de kommuner som søker om mest midler. Fremskrittspartiet mener at anleggsbehovet må vektlegges enda sterkere enn det meldingen foreslår, ved at anleggsdekningen vektes med 50 pst. og godkjent søknadssum med 10 pst. Oslo kommune har en spesielt dårlig anleggsdekning, samtidig som utgiftene til å realisere anlegg her er særlig høye. Kommunen har som hovedstad også en del særskilte behov med hensyn til utbygging av idrettsanlegg. Fremskrittspartiet mener derfor at staten i en begrenset periode samarbeider med Oslo kommune og idrettsorganisasjonene om en egen idrettspakke for Oslo, hvor det ytes spillemidler, som tidligere nevnt, i henhold til den reelle kostnaden for det enkelte anlegg. Undersøkelser viser at bystrøk har fått noe mindre midler enn distriktene til dette, og at det dermed har blitt stor knapphet på bl.a. idrettshaller i byene. Fremskrittspartiet mener dessuten at satsing på idrett er svært viktig, slik at det kan bli et virkemiddel mot den økende volden blant ungdom, spesielt i Oslo. Økt satsning på idrett vil også være med på å øke integreringen, slik at man i fremtiden vil få færre problemer ved at minoriteter blir stående utenfor. For Fremskrittspartiet er også den passive idrettsinteressen av stor betydning, enten gjennom å være tilskuer ved idrettsarrangement, ha interesse for fjernsynssendinger eller delta i idrettsrelaterte spill. Utstrakt mediedekning av idrett og høye seertall ved fjernsynssendte idrettsbegivenheter er tydelige tegn på stor interesse for idrett i befolkningen. Et arrangement uten heiende tilskuere hadde nok vært relativt uinteressant også for utøverne. Dermed har vi her en gjensidig avhengighet av hverandre. Idretten har vært innforstått med det og prøvd å legge forholdene til rette for dette. Det kan vel sprintløp på ski, slik vi fikk se det i går, være et godt eksempel på. At det går bra for de norske, gjør også interessen for idrett enda større. Fremskrittspartiet mener at det i framtiden må fokuseres på å bygge anlegg som sikrer et større mangfold av aktiviteter. Videre at det er viktig å fokusere på barn og ungdom samt enklere anlegg i nærmiljøene. Dessuten er det viktig å ivareta de investeringer som tidligere er gjort rundt omkring i landet. Fremskrittspartiet er motstandere av Regjeringens ønske om å videreføre dagens ordning med fylkeskommunene som fordelingsledd for tippemidler. Fremskrittspartiet ønsker at tippemidlene skal fordeles til de demokratisk oppbygde paraplyorganisasjonene. Disse paraplyorganisasjonene har etter Fremskrittspartiets syn et bedre grunnlag enn fylkeskommunene til å fordele midler til dem som etter idrettens eget syn har mest behov for dem. På denne bakgrunn ser ikke Fremskrittspartiet behovet for utjevningssatser i Utkant-Norge. Fremskrittspartiet ønsker i utgangspunktet at offentlige midler skal gå til anlegg og utstyr. Fremskrittspartiet har blitt gjort kjent med eksempler på at det er tildelt spillemidler til prosjekter som direkte konkurrerer med aktører som driver på et kommersielt grunnlag. Det sier seg selv at disse prosjektene, som er etablert med støtte fra spillemidlene, får et betydelig konkurransefortrinn gjennom offentlige tilskudd. Fremskrittspartiet mener at det er viktig å sørge for at reglene for tildeling av spillemidler gjør det klart at fordelingen ikke skal føre til konkurransevridning i markeder som domineres av aktører som driver på kommersielt grunnlag. Fremskrittspartiet mener at det er nødvendig å endre kriteriene for fordeling av spillemidler, slik at de blir i tråd med de målsettinger som nå settes for nye anlegg. Fremskrittspartiet ønsker å oppheve dagens tredeling av tippemidler, som går til kultur, idrett og forskning, og ønsker å videreformidle dem til frivillige organisasjoner innenfor kultur og idrett, med like mye på hver av disse. Tippemidler som utdeles, må benyttes til breddeidrett og breddekultur, og da først og fremst på tiltak som kommer barn og ungdom til gode. Fremskrittspartiet ser det som ønskelig at det opprettes et fond hvor opptil 3 pst. av tippemidlene settes av hvert år for å kunne dekke store deler av ekstrainvesteringer som er nødvendig ved f.eks. OL- og VM-arrangementer. Fremskrittspartiet foreslår at et slikt system innføres over en femårsperiode, fra 1. januar 2002. Midlene fra fondet bør også kunne brukes til vedlikehold og oppjustering av nasjonale anlegg, slik at disse ikke behøver altfor store påkostninger når de skal brukes til store arrangementer. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag nr. 1, men i forslaget står det 2001. Det skal være 2002. Fremskrittspartiet vil presisere at forskningsmidlene ikke må fjernes, men derimot styrkes gjennom statsbudsjettene. Til slutt: Fremskrittspartiet mener at det må satses mer på antidopingarbeid, men at dette først og fremst må være et anliggende for idrettsorganisasjonene selv å ta fatt i. Det må i stor grad løses ved at det satses på etikkarbeid i idrettsorganene. Fremskrittspartiet har stor tro på at idretten selv vil ta tak i dette, og at de fokuserer sterkt på å bli kvitt dette ondet. I denne sammenheng er internasjonalt samarbeid helt avgjørende, først og fremst for å få klare internasjonale standarder om hva som er regnet som doping, og hva som ikke er det. Fremskrittspartiet mener at statens engasjement bør begrense seg til å foreta kontroll av idrettsutøvere, og at det satses ytterligere på dopingavdelingen ved Aker sykehus. Fremskrittspartiet er positivt til at det innføres et lovforbud mot erverv, besittelse og bruk av dopingmidler.