trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heidi Larssen (Høyre), 2005-06-17:
Jeg skal bare kort begrunne hvorfor regjeringspartiene og Arbeiderpartiet ikke synes det er noen god idé, det forslaget som Bastesen har kommet med, nemlig at det skal settes av 30 milliarder kr fra oljefondet nå og deretter årlig alle skatter og avgifter fra bilbruk til et fonds løpende dekning av utgifter til vedtatte samferdselsprosjekter. Det kommer med jevne mellomrom forslag om å opprette egne fond for å ivareta det forslagsstillerne mener er gode formål. Det blir ikke noe bedre av den grunn, for så vidt. Flertallet støtter altså ikke dette, og vi foreslår å avvise det, for det første fordi forslaget bryter med handlingsregelen og åpner for større bruk av oljeinntekter enn det de budsjettpolitiske retningslinjene tilsier. For det andre mener vi det er en uheldig øremerking av midlene til samferdselsformål som vanskeliggjør en samlet og helhetlig prioritering av penger til alle statens oppgaver. For det tredje bryter det med prinsippene for statlig budsjettstyring, både når det gjelder fullstendighetsprinsippet, intensjonene bak kontantprinsippet og intensjonene bak ettårsprinsippet, som innebærer at budsjettvedtakene gjelder for ett år av gangen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-17:
Jeg vet ikke om representanten Hansen selv tror på de påstandene han kommer med. Men det jeg vet, er at uansett hva jeg og SV svarer når det gjelder skatt, kommer Høyre til å gjenta den gamle leksa, uansett hvor feil den er, uansett hvor mye løgn det måtte være i den, og uansett hvordan påstandene er. For Høyre har én sjanse til å vinne valget, og det er ved å skremme pensjonister, som ikke har grunn til å være redde for SV. Det er dagens tema. I morgen er det sikkert småbarnsforeldre eller hva det måtte være. De vil prøve å få dem til å stupe ned i lommeboka si og være redde for den siste krona som ligger der, fordi det er den eneste sjansen Høyre kan ha for å sette dagsordenen for framtiden. Vi tror faktisk ganske mange pensjonister er opptatt av at det som gjelder de neste fire år, er å få en anstendig eldreomsorg i dette landet. Vi skal ikke flå noen pensjonister. Vi skal sørge for at vi har en eldreomsorg som er slik at folk ikke trenger å grue seg til å bli gamle.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-17:
Med den største glede – uten at det skal tas som en jobbsøknad. Vi må stille oss slik i Norge at vi klarer å utvikle norsk næringsliv og hindre at vi blir et filialland. Norge vil uansett være lite. SV mener at vi kan bruke de statlige bedriftene og plassere mer statlig kapital i norsk næringsliv for å sikre at vi har hovedkontor i Norge, kunnskapsdelen av bedriftene i Norge. Det er en aktiv næringspolitikk for å sikre det. Punkt 2: Siv Jensen tar feil når hun påstår – og truer med – at SV vil skatte i hjel norsk næringsliv. Vi har et lavere skattenivå for norsk næringsliv enn det Regjeringen har.(Munterhet i salen) Det er faktisk sant! Vi ønsker f.eks. når det gjelder avskrivningssatser for norsk industri, å gjøre det bedre, slik at norsk næringsliv skal foreta moderne investeringer. Vi vet at det ikke er slik at det norske næringslivet kan konkurrere på lavest mulig lønninger. Vi må konkurrere på kompetanse og investeringer og kloke måter å gjøre ting på. Norsk næringspolitikk må være en del av kunnskapspolitikken, og det er det for SV. (Munterhet i salen)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-17:
Jeg skjønner ikke helt hva som har skjedd med Kristelig Folkeparti i løpet av fire år. Jeg skjønner ikke hvorfor Kristelig Folkepartis prioritering plutselig skulle være at det som gjelder mest for Norge nå, er å tangere de skattelettelsene som er gitt i de fire årene som har vært, med ny satsing. Når jeg treffer partileder Høybråten i studiodebatter, er det høyst uklart hvor mye skattelettelse de faktisk har lovt. I stortingsdokumenter står det 16 milliarder kr, Høybråten påstår 8 milliarder kr og Høyre sier 23 milliarder kr. Men når var det Kristelig Folkepartis velgere og tillitsvalgte fikk den største hjertebanken av at de store pengene skal gå til de store folka? Jeg har opplevd Kristelig Folkeparti først og fremst som et parti med omsorg for dem som ikke er født med sølvskje i munnen, og som kanskje heller ikke har lommeboken stappfull. Det er de som Kristelig Folkeparti har glemt. Det er de som ikke har kommet bedre ut gjennom denne regjeringens politikk, og det er fordi man har gitt etter for Høyres hovedprioriteringer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-17:
Jeg kan si det igjen: Det som representantene for Høyre sier om dette, er ikke sant. SV har ikke foreslått det. Det er jo ikke det at Sanner kommer til å bite seg merke i det, eller si noe annet framover, fordi dette er den eneste muligheten Høyre har til å sette dagsorden. Det er påfallende at et parti som er opptatt av skatt og skole, ikke spør om noe annet. I SV har vi et uttrykk som vi kaller for «Dagens Sanner», og «Dagens Sanner» er angrep fra Høyre – det kan være fra Sanner, eller det kan være fra andre. Det som først og fremst antakelig pågår i Høyres Hus nå for tiden, er: Prøv å finne noe der du kan – ikke si sannheten – erte opp tilstrekkelig mange for å spre usannheter om hva som kommer til å være alternativet de neste fire år. Det må Sanner gjerne holde på med. Jeg tror faktisk at velgerne setter seg litt større mål for neste fireårsperiode. Det jeg kan avslutte med, er å advare alle mot å ta de beskyldningene som kommer fra Høyres side mot SVs skattepolitikk, for god fisk.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-17:
Det var da enda godt at det ble litt temperatur i denne debatten, nå som vi er i ferd med å avslutte denne stortingssesjonen. Carl I. Hagen vet utmerket godt hva SV har foreslått når det gjelder skatt, og hva vi har sagt om det som skal skje de neste fire årene. Vi ønsker å ligge på det skattenivået som gjaldt i 2004. SV skjerper skatten for høye inntekter, men letter skatten for lave inntekter. Vi omfordeler altså ikke. Vi kommer ikke til å foreslå betydelige skatteskjerpelser. Hvis vi innfører skattenivået for 2004, er det ca. 4 milliarder kr mer. Så til dette med kommuneøkonomien. Det er jo et dilemma hvor mye Stortinget skal finsikte, og hvor mye kommunene skal bestemme. Men vi mener at hvis man skal ta mer hensyn til hver enkelt og ha mer skreddersøm, er det de som er nærmest, som kan sørge for å gjøre det. Derfor er kommunene egnet til å utføre eldreomsorgen. Men det Stortinget må gjøre, er å sørge for at det er penger til å utføre den, og at man har en styring som sikrer at man får skreddersøm, selv om man er over 85 eller 90 år, og kan være trygg på det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-17:
Statsminister Kjell Magne Bondevik hadde en slags politisk vareopptelling over de fire årene som har gått, men hadde for liten tid, eller prioriterte ikke, å snakke om de fire årene som kommer, om hva slags planer Regjeringen har for den stortingsperioden som nå ligger foran oss, og hva Regjeringen ønsker å gjennomføre. Det er vanskelig å kjenne igjen mange sider av Kristelig Folkeparti når man nå gjør opp status etter fire års samarbeid med Høyre, og i tett kontakt med Fremskrittspartiet. Det jeg ønsker å spørre statsministeren om, er: Hvordan kan det ha seg at det største, dyreste og mest kostbare valgløftet som Kristelig Folkeparti er med på å gi for neste periode, er skattelettelser i milliardklassen? Høyre har lovt 23 milliarder kr. I stortingsdokumentet ligger det 12–16 milliarder kr. Jeg lurer på: Hvor store er de skattelettelsene som Kjell Magne Bondevik vil love de høytlønte og absolutt rikeste i Norge i neste stortingsperiode?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-06-17:
Selvsagt vedkjenner vi oss hverandre. Vi har jo vedkjent at Fremskrittspartiet fortjenstfullt foretrakk en samarbeidsregjering framfor en arbeiderpartiregjering i 2001. Det håper vi de også gjør hvis det blir en situasjon etter valget til høsten. Når det gjelder samarbeidsformer, har jeg gitt uttrykk for at vi samarbeider i Stortinget om de saker vi er enige om. Vi hadde en form for avklaring av dette i 2001. Den står seg godt også etter valget i 2005 om det skulle oppstå en lignende parlamentarisk situasjon. Det Sponheim har uttalt seg om, er en mulig situasjon der f. eks. Arbeiderpartiet og SV i fortsatt opposisjon skulle slutte å samarbeide med Regjeringen i konkrete saker. Det har jeg ingen grunn til å tro at de vil gjøre. Stoltenberg bekreftet i duellen med meg tidligere i denne uken at skulle Arbeiderpartiet komme i opposisjon, ville de opptre konstruktivt, altså søke innflytelse i saker der det er grunnlag for det. Da vil Samarbeidsregjeringen fortsatt ha den muligheten vi må ha, å samarbeide med ulike partier.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-06-17:
Når det gjelder pensjonsspørsmål, er det som kjent alltid vanskelig å oppnå millimeterrettferdighet. Jeg må innrømme at når det gjelder de såkalte knekkpunktpensjonistene, bl.a. de nevnte tidligere høytlønte embetsmenn, er ikke de blant de gruppene vi har sett det mest presserende å bedre situasjonen for. Så vidt jeg vet, er det også en rettssak på gang i det spørsmålet. Når det gjelder negativ effekt: En regjering må følge opp et vedtak – hvis det ikke gjøres et annet vedtak, eller Regjeringen redegjør for Stortinget at en ikke akter å følge det opp, og det blir akseptert. Og vi føler ikke at vi er på det punktet i den saken.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-06-17:
Kristelig Folkeparti er godt gjenkjennelig på ting vi har fått til i denne perioden. Det å sitte i en samarbeidsregjering er selvsagt også spørsmål om kompromiss. Det vil Kristin Halvorsen få merke hvis hun skulle havne i en koalisjon. Hun kan ikke da stå etter fire år og si at alt i programmet mitt er innfridd – men kanskje noe. Kristelig Folkeparti er gjenkjennelig på at vi har fått en rekordøkning i bistanden til verdens fattige. Hvorfor gir ikke Kristin Halvorsen honnør for det? Vi har som den første regjering satt i gang en handlingsplan mot fattigdom i Norge. Vi har bygd ut velferdsordningene, ventetiden ved sykehus er halvert, eldreomsorgen er fortsatt bygd ut – vi har over 90 pst. eneromsdekning, det har vært en viktig sak for Kristelig Folkeparti – vi har ført en mer offensiv miljøpolitikk enn arbeiderpartiregjeringen noen gang har gjort. Dette er gjenkjennelige Kristelig Folkeparti-saker. Når det gjelder skatt, har vi sagt at vi skal gjennomføre skattereformen, for det er et spørsmål om rettferdighet. Det er spørsmål om at noen av dem som har mest, de rikeste som har høyest utbytte, skal betale like mye skatt som dem som har tilsvarende lønn. Det er en rettferdighetssak. Det koster 8–10 milliarder kr. At Høyre så ønsker å gå lenger, det er jo ingen sensasjon. Vi greide et kompromiss i denne perioden, det tror jeg vi skal greie også i neste.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-06-17:
Det fyres ikke løs i Barentshavet. Som det vil framgå av det Regjeringen offentliggjorde i går, vil tildeling av blokker i de sårbare områdene i Barentshavet ikke skje før forvaltningsplanen er på plass, og tildelingen skal ikke være i strid med dens konklusjoner, så det er faktisk ivaretatt. Så til ansvarlighet, antall kroner og hvordan en bruker dem. Da Senterpartiet var sammen med oss i regjering for kort tid tilbake, var ikke minst partiets finansminister veldig opptatt av at en ikke skulle bruke for mye penger slik at det stimulerte prisstigningen, og han hadde ikke noe eget budsjett for investeringene og eget budsjett for drift. Det var klokt. Åslaug Haga satt i den samme regjering. Dette var vi enige om, og det må vi også holde fast ved nå, fordi en del ytre faktorer gjør at kronekursen har vært noe på vei opp i det siste. Det skyldes faktisk avstemningene i Frankrike og i Nederland og en vedvarende høy oljepris. Da må det føres en finanspolitikk som motvirker dette, som kan holde den i sjakk. Vi har fått flere hender i arbeid. Det siste tallet over registrerte ledige var vel 78 000. Det er første gang på lang tid at det er under 80 000. Flere kommuner har fått bedre økonomi, men det er mange som fortsatt sliter, og vi har fortsatt mer å gjøre.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-06-17:
Jeg vet at Arbeiderpartiet av og til er tilhenger av enkle svar på nyanserte problemstillinger, men det blir ofte ganske misvisende. Jeg har på Regjeringens vegne gitt uttrykk for det svaret som er å gi: Vi går til valg som en trepartiregjering. Hvis det blir en tilsvarende parlamentarisk situasjon som i 2001, går vi gjerne i en dialog med Fremskrittspartiet om hva vi vil stå for, slik vi gjorde sist, og håper på det grunnlaget at de vil foretrekke en slik regjering framfor en rød regjering – den blir jo ikke noe særlig grønn, som kjent. Og i Stortinget vil vi forbeholde oss friheten til også å kunne samarbeide med andre partier for at det skal være en balanse mellom sentrum og høyre og mulighet for å få igjennom saker som vi ikke kan få igjennom sammen med Fremskrittspartiet. Når det gjelder regjeringsalternativet, er jo ikke det fullt så klart som en gir inntrykk av, for Stoltenberg har jo selv åpnet for at han kan komme til å danne en ren arbeiderpartiregjering hvis det ikke blir enighet med Senterpartiet og SV eller et av de partiene blir for lite til å ville være med. Når det gjelder skatt, koster skattereformen 8–10 milliarder kr å gjennomføre. Det er klart mindre enn den skatte- og avgiftsletten Arbeiderpartiet har stemt for i denne perioden.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2005-06-17:
Vi ønsker oss noen betraktninger omkring begrepet «ansvarlighet», for statsministeren bidrar i den offentlige debatt til en nokså enkel runde om hva som er ansvarlig og uansvarlig i økonomisk politikk. Ansvarlighet handler selvsagt om antall kroner, men også om hvordan man bruker kronene. Det er forskjell på å investere i arbeidsplasser og infrastruktur og å kaste bort pengene sine på godteri. Ansvarlighet i dagens Norge må nødvendigvis dreie seg om flere hender i arbeid i hele landet og en bedre lokal velferd. Spørsmålet mitt til statsministeren er ganske enkelt: Mener statsministeren at det er ansvarlig økonomisk politikk å la offentlige bygninger forfalle og la kirkene råtne på rot og sløse med den viktigste ressursen vi har i landet, nemlig arbeidskraften, når det er behov for langt flere hender i arbeid, f.eks. i eldreomsorgen? Er det ansvarlig politikk å sentralisere fiskekvoter og fyre løs i Barentshavet uten at det foreligger en helhetlig forvaltningsplan?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-06-17:
Senterpartiet har eit sterkt og vedvarande engasjement for utjamning av auka forskjellar. Statistisk sentralbyrå la tidlegare denne veka fram ei melding om fattigdom. I motsetning til Regjeringa, som meiner fattigdom i vårt land ikkje gjeld store, lett identifiserbare grupper, slår Statistisk sentralbyrå fast at yngre og einslege forsørgjarar og innvandrarar er overrepresenterte i gruppa fattige samanlikna med befolkninga elles. Statistisk sentralbyrå stadfestar altså at dei fem strategiane frå utjamningsmeldinga held. Dei same gruppene som fall utanfor i 1999, fell framleis utanfor. Då er det heilt klårt nødvendig å forsterka innsatsen, slik at langt fleire har eit hus å bu i og eit arbeid å gå til, og det er viktig å sikra fleire mot utstøyting. Senterpartiet sine forslag i samband med både statsbudsjettet og revidert nasjonalbudsjett ville gitt fleire arbeid. Budsjettet vårt ville faktisk gitt 10 100 årsverk utan fare for renteauking eller inflasjon. Kommuneøkonomien er sentral. Det er der forskjellane aukar når skulane blir reduserte, heimehjelpa blir salderingspost og stillingar som følgjer opp dei som treng ekstra merksemd, blir kutta. Noreg er eit rikt land, med uante moglegheiter. Dei aller fleste lever i stor materiell velstand. Det har vi òg høyrt rikeleg om her i dag. Men grupper fell altså utanfor. Dessutan: Mange lever i dag i utryggleik når det gjeld skular, barnehagar og helsetenester. Vi har handlefridom. Det er viktig å forvalta ressursane på ein klok og framtidsretta måte. Mine siste ord i denne perioden skal vera å gi honnør til alle dei tilsette i kommunane som står på år ut og år inn for gode lokale tenester. Vidare vil eg gi honnør til alle dei ordførarar og lokale folkevalde som står rake i ryggen mot ei småleg regjering og mot Regjeringa sine forlengde armar, fylkesmennene, og nektar å kutta i skule, i omsorg og i gode tilbod i eige nærmiljø. Dei skal vita at det finst alternativ. Eit nytt storting kan setjast saman av parti som prioriterer trygge nærmiljø og utjamning framfor skattelette og vedvarande stor auke i det private forbruket.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2005-06-17:
Av de mange ting som har vært viktig for meg i de åtte årene jeg har vært medlem av justiskomiteen, er nok det å styrke barnas rettssikkerhet det aller viktigste. Det var et godt første skritt da Stortinget i forrige periode vedtok et Barne-Kripos. Dette skulle ikke bare avsløre overgrep mot barn, men også bidra til forebygging av overgrep og gi barna tilbake troen på at voksne er snille omsorgspersoner. I Kripos har man jobbet spesielt i forhold til overgrep presentert på nettet. I politidistriktene er det bevisst fokusert på rask etterforskning og best mulig oppfølging av de barna det gjelder. Men dette kan gjøres enda bedre. Derfor ble det i budsjettenigheten mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet bestemt at vi vil imøtese et pilotprosjekt med en ny avhørsmodell, der erfaringer og ideer fra bl.a. Barnas Hus på Island vurderes å tas med i utformingen av en norsk modell. Dette har Regjeringen presentert i revidert, og jeg er glad for at det nå ser ut til at det i nær framtid vil bli realisert. Vi trenger det, fordi målgruppen for en slik oppfølgingsmodell, Barnas Hus, er barn som står i fare for å få ødelagt både sin barndom, sitt ungdomsliv og til dels også sitt voksenliv. I forbindelse med det forslaget som foreligger, jobber en med et pilotprosjekt hvor man har en bred sammensatt faglig deltakelse. Det er viktig. Og det er viktig at man kanskje bygger dette opp fra grunnen av, slik at vi ikke går inn i allerede eksisterende deler og bygger på noe som vi har. Jeg tror det er viktig at vi bruker den fagkunnskap og den fagkompetanse som vi har, men at dette bygges opp fra bunnen av, slik at vi hele tiden i det vi gjør, ikke tar hensyn til faggruppene, men til de barna som vi skal hjelpe. Derfor imøteser jeg dette pilotprosjektet med forventninger. Det sies ikke noe om hvor dette bør etableres. Jeg er av den oppfatning at det bør etableres i et område av landet hvor det er en relativt stor befolkningstetthet, og hvor det er enkelt å komme fram. Det vil vel ikke overraske noen om jeg foreslår at et slikt sted, og et utmerket sådant, bør være nettopp Drammen.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-17:
SV vil at det skal være enkelt å handle miljøvennlig. Derfor vil vi at folk skal ha et godt kollektivtilbud som det er trivelig å reise med, og som kan være ryggraden i transporttilbudet i de store byene. Men også de som er avhengige av bil, bør få gode miljøvalg. Derfor har vi støttet alle de tiltakene som er blitt innført for å fremme at vi skal få til nullutslippsbiler i Norge, og det synes vi er viktig. Dessverre er det svært få av disse bilene som er tilgjengelige på markedet i dag. Men det som heldigvis har blitt utviklet, er biler som forurenser vesentlig mindre enn gjennomsnittet. Vi har valgt å kalle dem for lavutslippsbiler. Disse bilene er det knyttet svært få virkemidler til, men det er altså lettere å få tak i dem. Vi synes at også de som velger å kjøpe de nest beste miljøbilene, fortjener en påskjønnelse for sitt miljøvalg. Derfor har vi foreslått i innstillingen til revidert at Regjeringen må vurdere en avgiftsreduksjon på disse bilene, vurdere tilgang til kollektivfelt og vurdere gratis passering i bomringen. Jeg vil her ta opp en inkurie som har kommet inn i Budsjett-innst.S.II på side 38, annen kolonne, fjerde linje. Der står ordet «parkering». Ordet skal være «passering». Regjeringen sier at Norge skal være et miljøpolitisk foregangsland. Det er en visjon vi deler. Det er en stor oppgave, fordi Norge de siste 15 årene har sakket akterut i miljøarbeidet. Men på ett område er vi et foregangsland i dag: Det er ingen land som har bedre returordninger for drikkevareemballasje enn hva Norge har. Vi har en returprosent på hele 95 på drikkevareemballasje. Så dette er et område hvor vi kan være stolte av at vi er best i verden. Hva skjer på det området? Jo, Regjeringen, i samarbeid med Fremskrittspartiet, fjerner avgiften på engangsemballasje – det sentrale virkemiddelet for at vi har hatt en så høy returprosent. På det området hvor vi var best, må vi redusere virkemiddelbruken, slik at vi ikke lenger skal være best. Hvis ikke noen får reversert det vedtaket ganske fort, må man følge veldig nøye med i miljøpolitikken og ha en veldig god lupe for å se om det finnes ett område hvor Norge fremdeles er et miljøforegangsland. Det bekymrer ikke Fremskrittspartiet, ser jeg. Men jeg trodde regjeringspartiene hadde litt større ambisjoner enn som så.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2005-06-17:
I denne fireårsperioden har Stortinget lagt om virkemiddelapparatet i Norge. Vi har etablert Innovasjon Norge, vi har gjennomgått SIVAs rolle, og det er nå på full gang etablering av en portal i hvert fylke, hvor nyetablerere og næringslivet kan møte virkemiddelapparatet samlet, uten å løpe fra kontor til kontor. Med andre ord, vi er i ferd med å få et apparat som vil kunne fungere godt som serviceorgan for næringslivet lokalt og bidra til etablering av nye arbeidsplasser. Men et slikt apparat må også ha midler. De må være i stand til å utføre de oppgavene Stortinget har pålagt dem, og det er her Regjeringen ikke følger opp. Regjeringen har en annen filosofi. De mener at det er markedet som skal styre, og at det ikke skal drives en aktivt offentlig næringspolitikk. For oss i Arbeiderpartiet er et godt virkemiddelapparat et viktig middel, både i sysselsettingssammenheng, i næringspolitikken og i distriktspolitikken. Da må de ha midler og kunne satse i de områder som er våre fortrinn. Ett eksempel er reiselivsnæringen. Det er bra at Regjeringen har økt bevilgningen til reiselivssatsing med 15 mill. kr. Men et reiselivstilbud må også fylles med noe. Det må fylles med noe mer enn natur og tur, og da er kultur viktig. Kultur som næring er et viktig satsingsområde for Arbeiderpartiet. Derfor foreslår vi at det øremerkes en tilleggsbevilgning til dette formålet. Vi har fått mange henvendelser om at det avslås søknader i Innovasjon Norge fordi kassa er tom. Det finnes ikke mer penger til denne satsingen i år. Så er det én ting som forundrer meg, og det er at regjeringspartiene ikke kan følge opp programmer som går over flere år. Alle snakker om forutsigbarhet for næringslivet, men Regjeringen gjør ikke noe med det. Møbelbransjen satte i 2003 i gang Innovasjon Møbel. De fikk støtte fra en enstemmig komite og gikk derfor i gang. Mange bedrifter er med i dette programmet, som skal gå over fire år. Men i år har en altså kuttet støtten, og deler av programmet står i fare for å bli tatt ut. Dette er synd, fordi dette etter vår mening er et program som nettopp skal sette bedrifter i stand til å øke sin eksport og bedre lønnsomheten. Vi foreslår 4 mill. kr til dette programmet. Fremskrittspartiet legger inn en hellig bønn om å få disse pengene, men har ikke sagt hvor de skal ta dem fra. Så er det én ting som har vært en gjennomgangsmelodi i denne debatten, og det er at man har sammenliknet situasjonen i Tyskland med situasjonen i Norge når det gjelder arbeidsledighet. Da synes jeg Høyres representanter har en dårlig historiekunnskap, når de ser hva Tyskland har vært gjennom de siste årene. Dette er ikke særlig god debatteknikk.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2005-06-17:
Det at norsk økonomi går noe bedre, er det ingen av partiene alene som kan ta æren for, for det er flere forhold som har bidratt til dette. Bruken av oljepenger er selvfølgelig ett av dem, men kanskje det viktigste, avgjørende forholdet er moderate lønnskrav, moderate miljøkrav og lønnsoppgjøret. Med andre ord: Den kollektive fornuft mellom partene i arbeidslivet har bidratt godt til resultatene. Selv om mange har fått økt sin kjøpekraft, fikk mange skatteskjerpelser ved at pendlerfradraget ble borte. Fornuftig nok blir dette nå innført igjen. Vi har fortsatt mange uløste oppgaver, og en må ikke forundres over at man bruker tiden nå til å ta tak i det. Det er et faktum at det fortsatt er minst 100 000 mennesker som gjerne ville hatt en jobb å leve av. Det er et faktum at det er blitt tøffere for dem som har blitt ledige. De har mindre å leve av enn før, og det er mange av dem som sliter hardt for å beholde hus og hjem og ha et «helt» liv. Det er et faktum at det er blitt flere uføretrygdede. Det er et faktum at flere av disse kunne ha vært helt eller delvis i jobb om arbeidslivet ikke hadde blitt så mye tøffere. Det er et faktum at flere kunne ha vært i jobb om tilretteleggingen på arbeidsplassene hadde vært bedre, om bruken av kombinasjonen arbeid og trygd hadde vært større, og om fleksibiliteten i regler, og ikke minst status, i arbeidslivet hadde vært bedre. Det hadde gitt mange uføretrygdede et bedre liv. Det har i mange år vært et krav fra næringslivet om at de vil ha stabile, forutsigbare rammebetingelser for å kunne planlegge sin virksomhet bedre for å få større inntjening og å kunne gi tryggere arbeidsplasser. Alle her i huset sier: Ja, det er viktig. Men når det gjelder kommunesektoren, som er den aller største produsenten av lære- og omsorgstjenester her i landet, legges andre forutsigbarhetskriterier til grunn. Kommunesektoren er vant til å leve i stor usikkerhet, og med Regjeringens opplegg for neste år vil den kommunale tjenesteproduksjonen stå overfor nye, krevende utfordringer. De må planlegge for ytterligere kutt, og i opplandskommunene er det i 2005 allerede brukt 190 mill. kr mindre til omsorg og læring. De sektorene som får for lite penger i forhold til de oppgavene de skal løse, er kommunesektoren og sykehusene. Og det viser faktisk forskjell i valg av samfunnssyn og -retning. Det er et sterkt ønske fra de borgerlige partiene å drive fram tjenesteproduksjonen i omsorgssektoren som en vare, en vare som skal kunne kjøpes. Det ligger ikke trygghet og handlefrihet i å velge fra en prisliste om en skal bli snudd to eller tre ganger om natten, og at det koster x antall kroner å ha en hånd å holde i. Det er valg av samfunnsretning og samfunnssyn velgerne skal ta et oppgjør med ved dette valget. Det skal tas et oppgjør med om man ønsker flere skattelettelser eller tryggere omsorgs- og læretjenester. Valget skulle være veldig enkelt.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2005-06-17:
Jeg tar ordet bl.a. for å understreke at når det gjelder Forsvaret, utdyper revidert nasjonalbudsjett de tiltakene for økonomistyring som ble behandlet i Stortinget tirsdag, på bakgrunn av innstillingen til St.meld. nr. 29 for 2004-2005. Jeg viser her til debatten og innstillingen fra forsvarskomiteen. Det gjelder også inndekningen på årets forsvarsbudsjett av 600 mill. kr av overskridelsene på 1,1 milliard kr. Vi vet at det vil bety et lavere aktivitetsnivå i 2005, men det greier Forsvaret. Så vil jeg nevne Forsvarets fem musikkorps, som er i en økonomisk vanskelig situasjon. Arbeiderpartiet foreslår derfor å styrke korpsene med 14 mill. kr i år, slik at de kan ta spilleoppdrag i lokalsamfunn og for Forsvaret. Korpsene er et viktig bindeledd mellom Forsvaret og det sivile samfunn, og jeg synes det er uheldig at relativt små variable kostnader skal være til hinder for aktivitet, særlig når de store faste kostnadene likevel løper. Jeg er spesielt skuffet over at Fremskrittspartiet ikke er med på tilleggsbevilgningen, i alle fall etter det som deres forsvarspolitiske talsperson har uttalt til media gjennom hele våren. Grunnsteinen til nybygget på Akershus ble lagt denne uken. Kan jeg minne om at vedtaket om dette bygget faktisk ble fattet i det samme forsvarspolitiske forliket som tørrdokken på Haakonsvern ble, altså i juni 2002? I revidert bevilges det kun planleggingsmidler til dokken, noe som betyr at vedtaket om ferdigstillelse i 2006 neppe kan oppfylles. Det er sterkt beklagelig. Arbeiderpartiet støtter forslaget om 10 mill. kr til Sudan. Det er en viktig oppfølging av den bistanden som er bevilget, i tillegg til vårt ansvar for fredsavtalen. Fredsstyrker i Sudan er en nødvendighet for et stabilt Sudan. Vi støtter også å gjeninnføre 20 mill. kr til omstillingskommuner i forbindelse med forsvarsreformen, og naturligvis 10 mill. kr til industriutvikling gjennom Eurofighter-avtalen. Regjeringen har valgt å komme tilbake til Stortinget når det gjelder de forsvarseiendommene som skal gjøres tilgjengelige for allmennheten. Det har de valgt å gjøre i revidert. For ett år siden kom Arbeiderpartiet med dette initiativet – et initiativ som fikk enstemmig oppslutning her i denne salen. Det er virkelig på tide – det må jeg si – at denne listen over utvalgte eiendommene nå kommer. Selv om jeg gjerne skulle sett Skar leir i Maridalen på denne listen, er det faktum at det nå foreligger en liste over eiendommer som skal gjøres tilgjenglige for allmennheten, veldig bra. Men jeg vil minne om at det har tatt ett år, og at dette var et initiativ som på ingen måte kom fra Regjeringen.
Oddny Omdal (Kristelig Folkeparti), 2005-06-17:
Jeg vil kommentere forslaget om utvidelse av fedrekvoten med en uke og forslaget om utvidelse av retten til kontantstøtte for adoptivbarn. Kristelig Folkeparti mener det er viktig å legge opp til en samfunnsordning som gjør det lettere for begge kjønn å kombinere arbeidsliv og familieliv. Undersøkelser viser at dersom småbarnsfedre får tid sammen med barna i tidlig alder, øker forståelsen for samværet med barna. Grunnlaget for et godt forhold mellom far og barn legges allerede det første året. Forskerne Brandt og Kvande har konkludert med at øremerkede permisjonsordninger vil kunne bidra til at fedre lettere kan sette grenser overfor arbeidsgiver. Dette følger av teorien om at muligheter følger rettigheter. Utvidelsen av fedrekvoten kan i tillegg gi holdningsmessig støtte til foreldre som ønsker en ytterligere fordeling av stønadsperioden. Utvidelsen av stønadsperioden går til mor hvis far ikke har rett til fødsels- og adopsjonspenger, hvis mor er alene om omsorgen for barnet, eller hvis far har unntak fra fedrekvoten. Forslaget om utvidelse av fedrekvoten er en viktig forbedring av fødsels- og adopsjonspengeordningen, og det er den første forlengelsen av stønadsperioden siden fedrekvoten ble innført i 1993. Kristelig Folkeparti mener utvidelsen av fedrekvoten bør gjennomføres som en forlengelse av den samlede permisjonstiden. Andre løsninger vil redusere foreldrenes valgfrihet og vil kunne oppleves som en reduksjon i etablerte rettigheter. Vi ønsker ikke å tvinge alle mødre ut i jobb lenge før barnet er ett år. Mange kvinner har tunge svangerskap. Det er heller ikke alle fedre som kan bringe babyen til og fra mors arbeidsplass hvis hun ønsker å fortsette å amme, men pendler et stykke til jobben. Vi må ikke skape unødvendig tidsklemme for familier med babyer. Barnets behov for ro og stabilitet må stå i fokus. Her er familiepolitikken viktigere enn full likestilling – menn kan tross alt ikke føde barn. Kristelig Folkeparti er tilfreds med at adoptivbarn nå får rett til kontantstøtte i to år, på lik linje med andre barn. Kontantstøtte for adoptivbarn utbetales fra og med kalendermåneden etter at stønadsperioden for adopsjonspenger er utløpt. Stønadsperioden med full utbetaling av adopsjonspenger er i dag 39 uker regnet fra omsorgsovertakelse. Etter dagens regler utbetales ikke konstantstøtte etter at barnet er fylt tre år. For at en adoptivfamilie skal kunne nyte godt av kontantstøtte i to år, må omsorgsovertakelsen skje før barnet er tre-fire måneder gammelt. De færreste utenlandsadopterte barn kommer til Norge så tidlig. Kristelig Folkeparti mener det er viktig at foreldre som adopterer barn, får mulighet til å tilbringe mye tid sammen med barnet, slik at det kan skapes nærhet og trygghet for barnet i nye omgivelser.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-17:
Midt under festforestillingen den 7. juni måtte statsministeren ut på TV, i flere kanaler, for å prøve å berge skammen for Regjeringen – det gjaldt opplæringstilbudet til rusmiddelmisbrukerne ved de private rusinstitusjonene. Da visste Regjeringen at dette systemet for tilskudd til opplæring ikke virket. I over ett år har ulike departementer visst om dette. Statsråd Kristin Clemet var i Stortingets spørretime 11. mai og avviste løsning. Samme dagen som statsministeren lovde at han skulle finne en løsning på dette, kom det et brev til Tyrili om at departementet ikke var interesserte i å finne en akuttløsning som kunne berge tilbudet. Så var statsministeren ute og sa at selvfølgelig kan vi ikke sitte stille med hendene i fanget og se på at opplæringstilbudet til dem som går gjennom en rusbehandling, detter over ende. Det er helt avgjørende at folk som går gjennom en rusbehandling, også får opplæring som gjør at de kan komme i jobb, og mange av dem trenger opplæring for i det hele tatt å kunne ta imot et utdanningstilbud. Så kom Regjeringen med en løsning som skulle ligge i revidert. Det står at Stortinget skal være oppmerksom på at Regjeringen arbeider med å finne en løsning – men det er ingen løsning. Så jeg stilte statsministeren et skriftlig spørsmål, og jeg fikk svaret i går. Der står det: «Jeg kan dessuten bekrefte at jeg har tatt de nødvendige initiativ for å løse den akutte situasjonen ved Tyrili.» Jeg er selvfølgelig glad for det. Men det er slik at dette opplæringstilbudet drives av Ringsaker kommune, som skal ha formannskapsmøte på onsdag. Man er nødt til å ha en løsning på plass innen den tid, og den finnes altså ikke. Jeg er nødt til å få en avklaring fra Regjeringen og regjeringspartiene i dag på at den akuttløsningen man finner, skal være slik at man skal kunne drive dette tilbudet inntil det nye finansieringssystemet, som alle er enige om, er på plass – ikke bare ut neste halvår av 2005, slik at det går over ende igjen ved neste statsbudsjett. Til slutt: Når jeg ser finansieringsløsningen som Regjeringen og Fremskrittspartiet har funnet i denne saken, blir jeg både sint og fortvilet. Her har man altså lagt fram et revidert budsjett, man har flyttet på milliarder, og man har inngått et forlik der man har tatt 950 mill. kr fra ymseposten. Og for å berge opplæringstilbudet til noen av de mest utsatte i samfunnet er man altså nødt til å ta penger fra den andre rusomsorgen eller fra fattigdomspakken! Ja, det synes jeg er kjennemerket på denne regjeringa, at når den skal løse et problem for noen, så påfører den andre et like stort problem – og kanskje da noen som har det nesten enda verre. For som rektor på Tyrili sa til meg i dag: Ja, da blir det kanskje å ta penger fra noen som ikke engang har kommet inn i rehabiliteringstilbudet ennå.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-17:
Jeg tar ordet for å sette fokus på et forslag som er satt fram i dag, forslag nr. 113, som jeg skal ta opp på vegne av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet. Det heter i forslaget: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at Statnett bidrar til at det fra og med 2006 kan gis anleggsbidrag for fremføring av elektrisk kraft til områder, der økning av nett/kabelkapasiteten er en forutsetning for utvidelse/etablering av industri/virksomheter i mindre lokalsamfunn.» Situasjonen er nemlig den at vi har en del mindre lokalsamfunn – kystsamfunn, øysamfunn – som er helt avhengige av å få økt kapasiteten på strømtilførselen, på energiforsyningen, for at de skal kunne overleve. Næringslivet går godt, havbruksindustrien og fiskeindustrien går godt, men man er helt avhengig av å få økt strømforsyningen for å kunne overleve og ekspandere. På grunn av et for svakt befolkningsgrunnlag har de ikke mulighet til å kunne dekke dette selv. Man er avhengig av at fellesskapet er med og bidrar. Det som ligger i forslaget, er at vi gjennom sentraltariffen og gjennom Statnett kan bidra til det. Forslaget er helt i tråd med det som står i en merknad i Innst. S. nr. 240 fra finanskomiteen – som bl.a. Fremskrittspartiet har vært med på. Der signaliseres det et alternativ som er mer detaljert enn vårt forslag, nemlig at Stortinget skal «be Regjeringen, gjennom sin funksjon som foretaksmøte i Statnett, vurdere om det fra 2006 bør avsettes et utjevningsfond over sentraltariffen på 30 mill. kroner hvert år». Dette er en merknad som er en tro kopi av vårt forslag, og som angir nøyaktig samme retning – men vårt er ikke så detaljert. Det er svært viktig for de lokalsamfunn det angår, at dette forslaget blir vedtatt. I Nordland gjelder det øysamfunnene Værøy, Røst og Træna. Det er også flere andre øysamfunn med svakt befolkningsgrunnlag – står det – hvor økt kraftforsyning er en forutsetning for at man skal kunne ekspandere, og for at disse samfunnene i det hele tatt skal kunne overleve. Jeg vil sterkt oppfordre spesielt Fremskrittspartiet til å se på forslaget, for det er nemlig helt i tråd med det de selv har skrevet i sine merknader.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2005-06-17:
Det er den siste dagen i denne sesjonen, og det er antakelig den siste dagen som stortingsrepresentant for en del av oss. Det gir jo grunn til ettertanke. Vi er her takket være våre velgere, men vi bør først og fremst være her for å sikre alle våre medmennesker en trygg og meningsfylt tilværelse. Velferd er et viktig begrep i denne sammenheng. Dessverres ser vi i dag en utvikling hvor den mer luksusbetonte velferden synes å overskygge den livsnødvendige og basale. Dette gir seg bl.a. utslag i at det er en del av partiene her som fokuserer meget sterkt på skattelette og billig biff og brennevin – de fokuserer mer på det enn på å sikre f.eks. helsemessig trygghet for alle, med mest mulig likeverdige helse- og omsorgstilbud. For oss i Senterpartiet er det viktig at vi har et helsetilbud som er mest mulig likeverdig for alle, uansett hvor de bor, økonomi, kjønn osv. Det er en av grunnpilarene vi har hatt i norsk helsevesen. Det er også viktig at vi ivaretar de verdier som vi har bygd opp og investert i, i norsk helsevesen. Men det som skjer nå, er at folk føler seg utrygge. Senterpartiet er redd for det som skjer i forhold til at akuttmedisinsk beredskap og tilbud bygges ned. Vi ønsker å sikre lokalsykehusene gjennom en forsvarlig og tilstrekkelig økonomi i helseforetakene. Vi ønsker en skikkelig regnskaps- og avskrivningsordning, og at det legges inn penger til dette, samtidig som det skal være tilstrekkelig med økonomiske virkemidler for driftsårene framover. Med dette som utgangspunkt legger vi inn 1 milliard kr nå i revidert nasjonalbudsjett til drift av helseinstitusjoner, helseforetak og spesialisthelsetjenesten. Den akuttmedisinske beredskapen er veldig avhengig av god ambulansetjeneste. Det er veldig sørgelig og egentlig uakseptabelt at Regjeringen har hatt en så arrogant holdning til pålegget fra 2001 om å innføre responstid når det gjelder ambulanser. I stedet kom Regjeringen tilbake med forskrifter for ambulansetjenesten med vel én ukes varsel. De begynte å gjelde fra 1. april i år, uten krav til responstid. Vi mener at det må være klare krav til responstid i ambulansetjenesten, med utgangspunkt i Akuttutvalgets innstilling. Derfor legger vi inn forslag om dette – vi legger inn 90 mill. kr, slik at man kan komme i gang med en opprustning og utbygging av ambulansetjenesten allerede denne høsten. I en del sammenhenger er det ganske frustrerende å observere hvilke prioriteringer vi gjør på folks bekostning. Det burde i hvert fall være slik at vi tilgodeså folk når det gjelder de basale behov, slik at en kunne føle trygghet og sikkerhet ved å bo i dette velferdslandet. Når vi nå går fra hverandre, er det ikke sikkert at vi kan si at vi har gjort «kva gjerast skulle» i denne sammenhengen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-06-17:
Dokument nr. 8:90 for 2004–2005 er framsatt for å forenkle både kostnadsføring og regnskapsføring i forbindelse med FoU-aktiviteter og også for å kunne medvirke til det som er et samlet politisk miljøs ambisjon, ikke minst Regjeringens ambisjon – å gjøre Norge til et av verdens mest nyskapende land. Jeg har ikke noen problemer med å se at det kan være vanskelig å trekke en grensegang mellom når kostnader skal direkte utgiftsføres, og når de bør aktiveres, og at dette i enkelte tilfeller kan være problematisk. Men jeg mener at i de tilfeller som vi her snakker om, hvor kostnader skal aktiveres og ikke kan direkte utgiftsføres, bør det legges opp til en særdeles lempelig praksis. Det er ikke snakk om skattefritak. Det er ikke snakk om skattelette. Det er kort og godt et spørsmål om tidspunkt for beskatning. Men for de bedriftene det gjelder, har dette stor likviditetsmessig betydning og kan også ha stor skattemessig betydning i forhold til skattekostnaden og det tidspunktet som den kommer på. Jeg er fornøyd med at det for så vidt er en samlet komite som ber om en kritisk gjennomgang av praktiseringen av dette. Men jeg har problemer med å forstå at det ikke allerede nå kunne vært et flertall i komiteen for å slå fast at disse kostnadene skal kunne utgiftsføres når de påløper, og ikke når den konkrete forskningsaktiviteten er blitt til en realitet eller til et varig driftsmiddel. Jeg skal være kort, men jeg vil avslutningsvis bare få lov til å ta opp mindretallsforslaget.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2005-06-06:
Saksordføreren hadde en god gjennomgang av den rapporten som foreligger. Jeg skal bare si et par ord om ett område, for komiteen fant jo at Sivilombudsmannen i 2004 tok opp 18 saker av eget tiltak. Det er det man kaller ET-saker, forstår jeg. Jeg vil bare bekrefte fra denne talerstolen at det er nok noe som Stortinget setter meget stor pris på, og vi ønsker nok, hvis mulig, at den aktiviteten intensiveres og økes fra Sivilombudsmannens side, for det er en av metodene for å få grep om en del prinsipielle problemstillinger ute i samfunnslivet.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Dette lovforslaget fra representantene Bekkemellem Orheim, Storberget og Gjul dreier seg egentlig om forsikringsselskapenes praksis i forhold til å behandle sine kunder. Man ber om en gjennomgang av hvordan den behandlingen foregår, og så fremmer man et forslag om å vurdere konsekvensene ved innføring av kontraheringsplikt. Komiteen har sluttet seg til forslagene fra de nevnte representanter, men med noen endringer, særlig når det gjelder det siste forslaget, hvor man mener at forslaget ikke går langt nok. Dette slutter også regjeringspartiene seg til, i samråd med statsråden. Vi mener det er riktig å få en slik gjennomgang, også for å være sikker på at det er en saklig begrunnelse for hvorfor man avslår å forsikre enkelte personer. Det å innføre en kontraheringsplikt vil vanligvis dreie seg om en saklig begrunnelse for å si ja eller nei. Statsråden har i brev til komiteen, datert 29. april, gitt uttrykk for at dette spørsmålet allerede er til vurdering i departementet, og at han regner med og håper på å få sendt ut et høringsbrev om dette i løpet av mai måned. Jeg kan allerede bekrefte at statsråden har sendt ut et slikt høringsbrev, og at denne saken derfor er til behandling på den måten som Stortinget i dag ber om.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-06-06:
I likhet med forslagsstillerne har også Regjeringen merket seg flere saker som er omtalt i media i de senere årene, hvor personer av ulike grunner har blitt nektet forsikring. Regjeringen har bl.a. på den bakgrunn sett behov for å se nærmere på disse problemstillingene. Ved utarbeidelsen av forsikringsavtaleloven vurderte Forsikringsavtalelovutvalget i NOU 1983:56 det slik at nektelse av forsikring den gang ikke var noe problem i Norge. Det er etter mitt syn god grunn til å se nærmere på om denne vurderingen fortsatt holder stikk. For ca. en uke siden, tirsdag 31. mai, sendte derfor Justisdepartementet ut et høringsbrev med forslag om nye regler i forsikringsavtaleloven. I høringsbrevet er det foreslått å innføre et krav om saklig grunn for at et forsikringsselskap skal kunne avslå å yte forsikring. Videre foreslås en plikt for selskapene til å begrunne et eventuelt avslag samt nærmere regler om begrunnelsens innhold. Dette høringsbrevet og de innspill som vil komme i høringsrunden, bl.a. fra næringen selv og fra representanter for kundene, vil gi Regjeringen et godt grunnlag for å foreta en vurdering av konsekvensene av å innføre en kontraheringsplikt. I vurderingen av en eventuell lovregulering må man ta hensyn både til det trygghetsgodet en forsikring representerer for den enkelte, og selskapenes behov for å kunne foreta risikovurderinger. Det som er et faktum, er at med dette initiativet vil den debatten vi har sett i media, også bli brakt opp i det offentlige landskap der den hører hjemme, både i departement, regjering og storting, og det var jo det som var hensikten til forslagsstillerne og i komiteens innstilling. Når det gjelder det foreslåtte vedtakets del I, om en gjennomgåelse av forsikringsselskapenes praksis med utarbeidelse av risikoopplysninger, viser jeg til at selskapenes praksis på dette området er regulert i flere lovbestemmelser, bl.a. forsikringsavtaleloven § 13-1, forsikringsvirksomhetsloven § 7-6 og ikke minst bioteknologiloven § 5-8 om bruk av genetiske opplysninger. Selskapene opptrer altså ikke her i et lovtomt rom. De er bl.a. etter forsikringsvirksomhetsloven § 7-6 pliktige til å foreta risikovurderinger. En gjennomgang av selskapenes praksis på området vil kunne skje i regi av Kredittilsynet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-06-06:
Trygghet for hus, heim og familiens økonomi står oftest sentralt for oss alle. Med omsorgsansvar øker sjølsagt behovet for en slik trygghet. Å bli nektet forsikring kan ramme den enkelte og de pårørende svært tungt. Et slikt ansvar må også forsikringsbransjen være seg bevisst. Å bli nektet forsikring vil for mange være det samme som å bli fratatt en viss grunntrygghet. Nektelser av livsforsikring på grunnlag av helseopplysninger er en realitet i dag. For personer med forsørgerbyrde er dette en spesielt krevende situasjon. Nettopp derfor er det svært viktig at Justisdepartementet har sendt et forslag på høring som vil kunne medføre en styrking av stillinga til kunden. Hvorvidt usaklige nektelser av forsikring er et problem i Norge, vil kanskje høringsrunden kunne belyse. Den vil kanskje også bringe noe klarhet i om forsikringsselskapenes nektelser av forsikring dreier seg om generell utelukking av visse grupper. Spørsmålet om man etter loven skal kunne bringe avslag på forsikring inn for Forsikringsnemnda, er å styrke kundens stilling overfor selskapet. En begrunnelse for avslag på forsikring er viktig. I en del tilfeller vil en slik begrunnelse være gitt, men det vil likevel ikke kunne bøte på det økonomiske dilemmaet som det setter den enkelte i. Et betimelig spørsmål er om bransjen med en så stor betydning i livets kritiske øyeblikk skal kunne få lov til å velge vekk et segment på den måten. Dette er et sakskompleks som sårt trenger debatt og belysning. Jeg vil derfor gi honnør til justisministeren for å ha bidratt til å sette det på dagsordenen, og også til forslagsstillerne, selv om de ikke syntes at dette var en så viktig sak at de trengte å være i salen da den kom opp.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-02-01:
På vegne av stortingsrepresentantene Carl I. Hagen, Jan Arild Ellingsen og meg selv har jeg den ære å legge fram et forslag om straks å redusere bøtesatsene for trafikkforseelser, og om å innføre nye rutiner for fastsettelse, herunder en tilnærming til bøtesatsene i land som det er naturlig å sammenligne seg med.