Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-17:
Først til komitélederen: Det er ikke slik at jeg sa i mitt forrige innlegg at opposisjonen bare ventet på å plukke opp problemsaker, men jeg skulle ønske at komitélederen også var åpen på at hun, som resten av komiteens medlemmer, har hatt tilgang til bakgrunnsmaterialet for beslutningen vi tar i dag. Og representanten Skei Grande fra Venstre sa jo eksplisitt i sitt forrige innlegg at det er ombudsrollen knyttet til varslersaken som danner bakgrunnen for at Venstre støttet forslaget om tilbakesending i hvert fall. Så til det jeg skulle si: Det er ikke til å unngå at forsvarspolitikk ofte blir distriktspolitikk, at debatten ofte går høyt, at det er mange sterke meninger. Og det er bra. Men det er også viktig å understreke følgende to poeng: Norge bruker ikke store summer på forsvar for å holde liv i industri, og Norge bruker ikke store summer på forsvar for å sysselsette. Pengene vi bruker på Forsvaret, skal brukes på landets forsvarsevne. Forsvaret er, som vi alle snakket om på fredag da vi vedtok kjønnsnøytral verneplikt, det skarpeste instrumentet demokratiet vårt har. Da er det spesielt viktig at det er demokratiet som vedtar både rammene for og organiseringen av forsvaret vårt. Det er fra vedtak i denne sal, og fra verneplikten, at forsvaret får sin legitimitet. Jeg skal innrømme én ting, og det er at jeg på min hals er nordist. Det kan ikke komme som noen overraskelse på noen i denne salen, jeg er SV-er og tilhenger av et sterkt nordisk forsvarssamarbeid og et brudd med NATOs out of area-politikk. Jeg representerer det eneste partiet på Stortinget som står for denne politikken, på tross av at vi er enige med våre forretningspartnere om grunnlaget vi styrer på nå. Og det synes jeg er greit. Derfor er det nok heller ingen overraskelse at jeg – i forrige periode da jeg ikke satt på Stortinget – helst skulle sett at det var svenske fly vi kjøpte for å ivareta vårt behov for et luftforsvar. SV er tilhengere av et godt norsk kampflyvåpen, og jeg tror at vår sikkerhet og våre interesser i vel så stor grad kunne vært ivaretatt av svenske fly, med det samarbeid med Sverige et slikt kjøp også ville gitt. Så lander Regjeringen på F-35. Og da har det vært viktig for SV å sørge for at ikke kampflyanskaffelsen skal komme ut av kontroll, verken kostnads- eller tidsmessig. For mange deler representanten Ellingsens bekymringer. Derfor har både vi og de de andre rød-grønne partiene vært opptatt av at Forsvaret måtte ta en større andel av anskaffelseskostnadene enn det opprinnelig var lagt opp til, at det er satt en klar kostnadsramme for kampflyanskaffelsen, og at Stortinget skal behandle hver enkelt bestilling som gjøres, slik at det er reell parlamentarisk kontroll. Det er jeg veldig glad for at vi har fått med et flertall på. Jeg er glad for at forsvarsministeren var så tydelig på det også i høringen. SV mener det er en riktig beslutning å styrke kontraterrorkapasiteten ved å sette Marinejegerkommandoen på beredskap for håndhevingsbistand til politiet. Mange vil nok mene at dette er på høy tid. Selve ideen om håndhevingsbistand utfordrer vårt tradisjonelle og svært viktige skille mellom politiets og Forsvarets ansvarsområder, men samtidig er det viktig å bruke de ressursene vi har i Norge godt, og for min egen del må jeg legge til: å unngå unødvendig militarisering og væpning av Politiet. Forsvaret sitter på – uansett hva man gjør i politiet – kompetanse og kapasiteter som politiet av naturlige årsaker ikke i like stor grad kan ha. Jeg vil vise til spennende innlegg fra både Stein Ørnhøi og Kåre Willoch det siste året i samfunnsdebatten som fortjener debatt – også her i Stortinget. Det kommer vi også tilbake til senere når regjeringen legger fram sitt varslede høringsforslag til lovverk som regulerer dette. Men tilbake til saken: Jeg mener det er en god løsning at FSK og MJK fortsetter som to avdelinger, og får bevare sine ulike seleksjoner og utdanninger, mens man oppretter en felles ledelse for spesialstyrkene. Det er ikke en sammenslåing – jeg må bare understreke det, for det ble sagt tidligere. Norge er et lite land, og tilgangen på utstyr og fly, kjøretøy og gode øvingspartnere er begrenset, og det vil ligge en stor fordel i at man kan se de to styrkene i sammenheng og gjøre helhetlige prioriteringer. Etter mitt syn innebærer dette også en statusheving for spesialstyrkene som både MJK og FSK/HJK bør være fornøyde med.