Mimmi Bæivi (Arbeiderpartiet), 1999-06-10:
De mål og retningslinjer som ligger til grunn for reindriftspolitikken, er trukket opp i St.meld. nr. 28 for 1991-92, En bærekraftig reindrift, og av Stortinget i Innst.S. nr.167 for 1991-92. I innstillingen konkretiseres en bærekraftig reindrift gjennom følgende tre punkter: økologisk bærekraftøkonomisk bærekraftkulturell bærekraft Komiteens flertall har lagt vekt på at reindriftsavtalen og reindriftsloven skal være gode styringselement for å utvikle en bærekraftig reindrift. Reindriften, selv om det er en liten næring, er en av de viktigste brikkene i samisk kultur og handler om sysselsetting, bosetting og utvikling for det samiske folk. Derfor er det viktig at denne næringen bygger på en økologisk forståelse. Til det kreves også en samhandling mellom alle parter som er berørt, bl.a. utøvere, reindriftsorganisasjoner, sameting og kommuner. Reindriftsavtalen må være et av de verktøy som brukes for å få til en samfunnsutvikling i områder med reindrift. I likhet med andre næringer hvor naturgrunnlaget begrenser omfanget av aktivitetene, kan en ikke ha et høyere reintall og en større produksjon enn beitegrunnlaget kan tåle. Det er viktig at reindriftspolitikken og næringen selv finner virkemidler som kan ivareta forsvarlig forvaltning, og tar hensyn til naturen. Uansett tekniske nyvinninger og andre hjelpemidler er dette noe en må ta hensyn til. En annen viktig premiss for å styrke utviklingen av næringen er også kunnskap og utdanning. Mange i næringen vil måtte slutte fordi antall rein må ned og driftsenheter begrenses. Utfordringen framover vil være å tilføre det samiske samfunn nødvendig kompetanse og forutsetninger for å utvikle arbeidsplasser og næringsliv. Det vil være en forutsetning for å skape kombinasjonsmuligheter og alternativer til reindriften. Når det gjelder salg av reinkjøtt, har det vært en positiv utvikling. Men fra 1996 til 1997 kom en produksjonsnedgang, noe som medførte et ytterligere behov for import av kjøtt i forhold til tidligere år. Som følge av GATT/WTO-avtalen har vi nå et tollbasert importvern for reinkjøtt. Arbeiderpartiet mener at tollbestemmelsene må praktiseres på en måte som beskytter reindriftsnæringen mot konkurrerende import. Arbeiderpartiet mener det må legges til rette for en forsiktig økning av kvantumet reinkjøtt som omsettes i Norge. En slik økning vil kunne bedre økonomien for slakteriene og dermed grunnlaget for utbetalingspris til reineierne. Dersom slakteriene ikke har en tilfredsstillende råstofftilgang, vil det medføre store kostnader pr. kg slakt, som igjen vil gjøre prisen til reineierne lavere. I perioder med lite norskprodusert reinkjøtt vil import måtte være med på å styrke næringen, både økonomisk og markedsmessig, med hensyn til at reinkjøtt ikke skal miste sin beskjedne andel i det innenlandske markedet, og at det ikke skal skje unødvendig endring av strukturen på slakteriene i påvente av økt produksjon av reinkjøtt. Derfor vil Arbeiderpartiet være med på at reinkjøtt må kunne særbehandles varsomt i tider der det er spesielt behov for å importere. Den negative utviklingen vi ser i reindriftsnæringen, spesielt i Finnmark, finnes det bare én løsning på, at reintallet må ned. Den negative fokuseringen på reindøden gagner ikke næringen. Her støtter flertallet opp om de tiltakene som reindriftsavtalen er kommet fram til.