trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Eksportfinans er bankenes og statens felles institusjon for å utvikle og tilby konkurransedyktige og langsiktige finansieringstjenester til eksportnæringene og til kommunal sektor. Eksportfinans er det eneste spesialiserte eksportkredittinstituttet som vi har i Norge. Instituttet tilbyr både offentlig støttede eksportkreditter og markedslån for et bredt spekter av norsk eksportvirksomhet. Det dreier seg altså om langsiktig finansiering av norske eksportkontrakter og norske eksportbedrifter. Staten eier 15 pst. av Eksportfinans. Formålet med det statlige eierskapet er å sikre norske eksportbedrifter konkurransedyktige vilkår sammenlignet med sine utenlandske konkurrenter. Særlig er dette viktig for små og mellomstore bedrifter. Det statlige eierskapet bidrar i seg selv til å styrke selskapets kredittverdighet, selv om staten i første rekke har et kommersielt utgangspunkt for sitt engasjement. Når Stortinget i dag drøfter Eksportfinans, har dette direkte sammenheng med uroen i de internasjonale finansmarkedene. Eksportfinans var i 2007 nødt til å bokføre urealiserte tap på 786 mill. kr i sin beholdning av obligasjoner og sertifikater. På den annen side har instituttet hatt urealiserte gevinster på selskapets innlån. Styret i Eksportfinans har derfor bedt selskapets aksjonærer bidra til at det gjennomføres en aksjeemisjon på 1,2 milliarder kr i selskapet. Kapitalutvidelsen begrunnes med et umiddelbart behov for å øke selskapets egenkapital, både for å sikre selskapets høye kredittrating og for å tilfredsstille kravene til kapitaldekning. Styret legger vekt på at selskapets underliggende drift går meget godt, og at forretningsmulighetene framover synes gode. En samlet næringskomite gir uttrykk for at staten må sikre sine aksjeverdier i Eksportfinans, og slutter seg til Regjeringens forslag om å delta i den foreslåtte aksjeemisjonen og at staten av hensyn til selskapets kredittverdighet og norske bedrifters muligheter på eksportmarkedet opprettholder sin aksjeandel på 15 pst. Komiteen er også enig i at det kan være fornuftig å ta høyde for ytterligere kapitaltilførsel i løpet av 2008, innenfor en samlet ramme på 250 mill. kr.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-03-03:
Stortingsflertallet vedtar i dag en generell adgang for alle merkeregistrerte fartøy under 11 meter fra Øst-Finnmark til å delta i kongekrabbefisket. Det står i meldingen at det da vil være en flåte på hele 500 fartøy som kan dele på et ressursgrunnlag på bare 60-80 mill. kr i året. Spørsmålet blir da hvordan statsråden tror at dette frislippet for små fartøy vil påvirke lønnsomheten i den flåten som i dag allerede fisker kongekrabbe. Er dette nok et forslag fra denne regjeringen som svekker inntektsgrunnlaget hos dagens fiskere? Det er også en annen innvending fra næringen at en slik stimulering av småfartøy vil representere en trussel for personsikkerheten i flåten og vil ha negativ virkning på flåtestørrelsen og på råstofftilgangen i Finnmark. Hvordan vurderer statsråden disse innvendinger?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Eksportfinans spiller en viktig rolle for eksportindustrien og kommunal sektor i Norge. Selskapet yter lån på kommersielle vilkår til norsk eksportnæring og deres kunder og forvalter også den OECD-regulerte avtalen for offentlig støttet eksportfinansiering. Gjennom det heleide datterselskapet Kommunekreditt Norge yter Eksportfinans også lån til kommunal sektor og andre offentlige prosjekter. Selskapet finansierer sin virksomhet ved å hente inn gunstige lån i de internasjonale kapitalmarkedene. For å kunne tilby sine kunder konkurransedyktig finansiering er selskapet derfor avhengig av å ha best mulig internasjonal kredittverdighet. Da staten i 2001 gikk inn på eiersiden i selskapet med en eierandel på 15 pst., var det nettopp for å bidra til å sikre norske eksportbedrifter konkurransedyktige vilkår sammenlignet med sine utenlandske konkurrenter. I tillegg ble det lagt til grunn at statlig eierskap ville bidra til å opprettholde norsk forankring av et viktig kompetansemiljø. La meg understreke at dette ikke har vært noen dårlig investering fra vår side. En ekstern verdivurdering utarbeidet på oppdrag fra departementet har vist at statens aksjer i Eksportfinans har hatt en årlig avkastning i form av utbytte og verdistigning på nærmere 14 pst. i perioden 2001-2006. Uroen i de internasjonale kapitalmarkedene har gitt Eksportfinans utfordringer den seneste tiden. Regnskapet for 2. halvår 2007 er blitt belastet med urealiserte tap knyttet til en likviditetsbeholdning som hovedsakelig består av obligasjoner og sertifikater. Ifølge selskapet kan det imidlertid være grunn til å håpe på at de urealiserte tapene kan bli gradvis reversert framover basert på gjenværende løpetid for verdipapirene, men vi skal være varsomme med å spå om framtidige markedsforhold. Finansuroen den seneste tiden er bakgrunnen for at styret i Eksportfinans nå ønsker å hente inn 1,2 milliarder kr i ny aksjekapital fra sine eiere. Jeg konstaterer at en samlet næringskomite slutter seg til Regjeringens forslag om å delta i kapitalforhøyelse i Eksportfinans på de vilkår som det er redegjort for i proposisjonen. Ved å delta innenfor en ramme på 250 mill. kr vil statens eierandel på 15 pst. forbli uendret. Jeg er glad for næringskomiteens tilslutning. En slik deltakelse i kapitalforhøyelsen vil sikre statens aksjonærverdier og finansielle interesser. Det er også en glede i en debatt om en eierskapssak å kunne understreke at jeg for en gangs skyld er helt enig i en merknad fra Høyre. Den aktuelle situasjonen i selskapet, med store urealiserte tap på likviditetsporteføljen, illustrerer at det er en finansiell risiko ved selskapets nåværende forretningsmodell. I min oppfølging av selskapet framover vil jeg derfor be om at selskapet vurderer hvilken betydning disse erfaringene bør ha.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Men, president, overraskelsen var at jeg var enig med Høyre.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Innst. S. nr. 142 for 2007-2008 sikrar Kongsberg Defence and Aerospace AS statleg garanti for å byggje ein komposittfabrikk. Kompositt er eit avansert materiale som i fyrste omgang er eitt av dei åtte strategiske satsingsområda innan forsvarsrelatert industri. Noreg skal snart ta stilling til kjøp av nye kampfly, og i høve til dei tre aktuelle leverandørane vil kompositt vere eit materiale som alle skal nyttiggjere seg. Noreg har som strategi at gjenkjøp eller industrielt samarbeid til denne produksjonen er ei målsetjing. Dette gir industrielle moglegheiter til norsk arbeidsliv. Samtidig er det knytt store utgifter til utbygging av ein fabrikk og maskinelt utstyr av denne dimensjonen. Slik sett er det både nødvendig og bra at alle partia på Stortinget utanom Framstegspartiet står bak denne garantien. Eg må få seie klart at eg forstår verken grunngjevinga eller resonnementet til Framstegspartiet i denne saka. Eg har oppfatta dette partiet som ualminneleg forsvarsvennleg og klarer ikkje heilt å få tak i kvifor dei ikkje vil vere med slik at vi kan posisjonere oss for delleveransar no. For fleirtalet er det viktig å komme i gang. Toget går no. Men eg reknar med at Framstegspartiet klargjer sine standpunkt i saka. Garantien blir utløyst berre dersom Stortinget bestemmer seg for ikkje å skaffe seg nye kampfly. Fleirtalet vektlegg at garantien er kandidatuavhengig. Svært mange av dei bedriftene som er lokaliserte i og rundt Kongsberg-miljøet i dag, har hatt sitt utspring i forsvarsteknologiske bedrifter og gamle Kongsberg Våpenfabrikk. Dette miljøet har i dag fått mange bein å stå på, militært og sivilt. Komposittproduksjonen er eit nytt bein, som på sikt kan nyttast i både militær og sivil flyindustri, offshoreindustri, maritim industri og ikkje minst bilindustri. Den statlege garantien er stor. Maksimumsramma er på 737 mill. kr. Staten sikrar seg godt. I garantien ligg det føringar for at KDA forpliktar seg til å kjøpe tilbake fabrikken for minimum 240 mill. kr. Staten står òg fritt til å avhende fabrikken til ein høgare pris. Netto garantibeløp blir såleis maksimum 497 mill. kr. Dette er eit godt eksempel på at Regjeringa ynskjer å vere med på å leggje til rette for nye framtidsretta arbeidsplassar og bidra til ein aktiv næringspolitikk.
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2008-03-03:
Spørsmålet om statlig garanti til Kongsberg Defence and Aerospace AS dreier seg, slik jeg tolker det, om å gi komposittfabrikken på Kongsberg en slags sikkerhet hvis Stortinget torpederer kundegrunnlaget for komposittfabrikken ved å si nei til anskaffelse av nye kampfly. Det har i behandlingen av saken i komiteen vært på sin plass å be om utfyllende informasjon, da denne saken henger tett sammen med kjøp av kampfly. Som kjent er det ikke vår komite som vil få kampflysaken til behandling, og det er derfor på det nåværende tidspunkt lite informasjon som er sendt til komiteen angående de industrielle mulighetene som foreligger ved et kampflykjøp. I et svarbrev til komiteen viser statsråden til at Forsvarsdepartementet har bedt de aktuelle leverandørene av kampfly om innen utgangen av april å svare på forespørsmål om Request for Binding Information, såkalt RBI. Vi forventer at svarene fra aktuelle leverandører ytterligere vil klargjøre saken og muligheten for fabrikken på Kongsberg. Vi er klar over at garantien det her forespørres om fra Stortinget, vil utløses kun hvis Stortinget sier nei til å anskaffe nye kampfly, slik at det industrielle potensialet til en komposittfabrikk på Kongsberg derfor ikke bør vektlegges for mye, og at det er noe bedriftens ledelse selv må ta stilling til. Allikevel mener vi at Stortinget bør ha best mulig informasjon på bordet før vi tar en avgjørelse om en statlig garanti på tre kvart milliard kroner. Den informasjonen mener vi er nært forestående, da det er kort tid til de såkalte RBI-ene skal leveres. Jeg vil understreke at vi ikke stiller oss negative til en statlig garanti til Kongsberg Defence and Aerospace AS, og at vi ønsker å bygge opp under produksjonsmuligheter for næringslivet i Norge. Men i denne saken, på det nåværende tidspunkt, ber vi de andre partiene om litt mer tålmodighet før vi tar en endelig avgjørelse. Jeg vil derfor til slutt fremme forslaget som står i innstillingen, der vi ber om at saken sendes tilbake til Regjeringen frem til RBI-ene er levert og Regjeringen kan legge frem en stortingsproposisjon med utfyllende informasjon for komiteen og for Stortinget.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-03-03:
Som flere har vært inne på i debatten, er kongekrabben en introdusert art og utgjør både en økonomisk ressurs og en plage for næringen. Det er viktig å komme i gang med utryddelsesfiske utenfor sonen. Det er et enstemmig storting helt klar på. Men for å få satt det i gang, må det økonomiske virkemidler til. Jeg har da et spørsmål til statsråden. Hvis bevilgningen kommer i budsjettet for 2009, er utryddelsesfisket i gang først høsten 2009, rett og slett fordi man ikke har fartøy eller kapasitet. Men vil statsråden sørge for at utryddelsesfisket av kongekrabben utenfor den kommersielle sonen blir iverksatt i løpet av 2008?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-03-03:
La meg bare starte med å takke statsråden for svaret på min forrige replikk, for jeg tolker det dit hen at det kommer bevilgninger i revidert. Det er vi glade for. Statsråden var i sitt svar til representanten Torbjørn Hansen inne på at det var mange som var plaget av kongekrabben, og det medførte store utgifter og man fikk skader på fiskeutstyr og slikt. Vi har fremmet et forslag om å vurdere en erstatningsordning for dem som blir plaget, rett og slett fordi kongekrabbepolitikken er en nasjonal politikk. Sammenlikner man med f.eks. landbruket, får man der erstatning for tap av rein, sau og storfe på beite, dersom det er rovdyr som har forårsaket tapene. Man har også avlingsskadeerstatning for korn og gress og det man dyrker. Med andre ord behandler man disse to næringene ulikt. Vil statsråden vurdere å innføre en erstatningsordning for dem som får sitt fiskeutstyr ødelagt i forbindelse med kongekrabben?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-03-03:
Grensa for kommersielt fiske er jo 26 grader aust. Tidlegare tenkte ein ikkje på at det hadde vore noka særleg utbreiing av kongekrabbe i Porsangerfjorden, men no viser erfaringar at Porsangerfjorden òg tydelegvis er invadert av kongekrabbe. Spørsmålet vert då: Ser ikkje statsråden at det kunne vore fornuftig å gje opposisjonen rett på dette punktet, nemleg å la Porsangerfjorden òg vera med innafor området for fiske av kongekrabbe?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-03-03:
La meg begynne med å si at det er veldig bra at Stortinget nå legger rammene rundt den framtidige forvaltningen av kongekrabben. Det er en introdusert art, som det har vært stor diskusjon rundt - på hvilken måte man skal forvalte den, og om den er en ressurs, eller om den er et problem. Det er også slik at dette ikke er kun et nasjonalt anliggende. Vi har internasjonale avtaler som slår fast at i den grad en introdusert art er et vesentlig problem eller en fare for det etablerte økosystemet, har vi en forpliktelse til å igangsette desimerende tiltak. Jeg synes at den balansegangen som Regjeringen foreslår, og som, så vidt jeg kan se, et samlet storting slutter seg til, er en klok balansegang. Man vil opprette en kommersiell sone der dette betraktes som en ressurs innenfor et begrenset område. Det er for øvrig bred tilslutning til prinsippet om at bestanden utenfor skal være så lav som overhodet mulig, og at det skal iverksettes aktive tiltak for desimeringsfiske. Vi vet ennå for lite om kongekrabben til at det er lurt å slå fast forvaltningen på steintavle. Jeg er derfor glad for at vi peker på behovet for og betydningen av fortsatt forskning og fortsatt kunnskapsinnhenting når det gjelder kongekrabbe, og at hele forvaltningen blir tatt opp til ny vurdering i løpet av fem år. Når det så gjelder de ulike tiltakene for desimeringsfiske, er det min tro at fri fangst kombinert med en tilskuddsordning for fangst kommer til å være svært effektivt. Vi legger selvsagt til grunn at Regjeringen i statsbudsjettet for neste år avklarer rammene rundt det, og på hvilken måte dette skal finansieres. Det som har skapt mye av debatten her i dag, er de adgangsbegrensningene man legger på fisket innenfor forvaltningssonen. Det er bred enighet om at det er de som har vært hardest rammet av kongekrabben, som skal få den største tilgangen til ressursene. Derfor synes ikke jeg at det er verken unaturlig eller urimelig at Regjeringen fremmer forslag, som får tilslutning av oss, om at det er de små, lokale fiskerne som skal få hovedadgangen til å fange kongekrabben. Det er også viktig å understreke at det er ingen som pr. i dag driver på med dette, som mister de rettighetene de allerede har opparbeidet seg. Så synes jeg også det er verdt å nevne at dette er en begrenset ressurs. Førstehåndsverdien ligger på mellom 60 og 80 mill. kr. Det er - så langt jeg kan se - ytterligere et argument for å sikre at de som er med innenfor ordningen, får et grunnlag som er kommersielt interessant. Det er i stortingsmeldingen anslått at det er rundt 500 båter som skal være med, og deler en det på en førstehåndsverdi på i underkant av 100 mill. kr, bør det etter mitt skjønn ligge omtrent der - og helst litt over. Jeg skal avslutte med å si at det som er hoveddiskusjonen og kanskje et av de viktigste poengene her, er knyttet til hvorvidt dette er en introdusert art som representerer en vesentlig fare for områdene, for økosystemene, i nord. Vi har lagt oss på en forsiktig linje. Det er jeg glad for. Jeg er også glad for den brede tilslutningen de prinsippene har fått.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-03-03:
Per i dag er det ikke mulig å konkludere med at kongekrabben har bidratt til permanente og irreversible endringer i artssamfunnet langs norskekysten. Det er gledelig. Som jeg sa i innlegget mitt, er det viktig å følge denne utviklingen med årvåkenhet og legge føre var-prinsippet til grunn når det gjelder kongekrabbens utbredelse. Nå har vi fått opplyst at kongekrabben har en utrolig formeringsevne, en hunnkrabbe kan ha opptil en halv million egg og kan vandre store avstander. Det er gitt signaler om at det er funnet eksemplarer av arten helt ned til Trøndelagskysten. Spørsmålet mitt er: Er statsråden bekymret for at det kan bli en ukontrollert utbredelse av kongekrabben, som fører til skade også når det gjelder andre fiskerier og plantelivet på havbunnen?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Jeg er veldig glad for at flertallet i komiteen har sluttet seg til Regjeringens tekning på dette området, nemlig at det må sterkere lut til for å fiske ned krabben utenfor det kommersielle området. Jeg tør ikke fra talerstolen her i dag love noen dato for når det forsterkede desimeringsfisket skal starte, men jeg lover at vi skal komme tilbake til saken i løpet av 2008.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
For det første vil jeg si at dersom man fra fiskerimyndighetenes side anså at det var en for stor risiko å fiske med små fartøy, da burde man forby fiske med fartøy under 11 meter. Jeg mener det er forsvarlig å fiske med fartøy også under 11 meter, og det er allerede i dag adgang til å fiske også kongekrabbe med båter under 11 meter. Noe av det Regjeringen har vært opptatt av ved framleggelsen av den meldingen som behandles her i dag, er at man også i praksis, ikke bare i ordet, skal gjennomføre prinsippet om at de som er hardest rammet av kongekrabben, også skal ha førsteretten til å utnytte den ressursen. Hvem er det som er hardest rammet? Jo, det er de minste fartøyene, som ikke kan komme seg unna de områdene der kongekrabben herjer, og som svært vanskelig kan oppsøke andre områder der de får fiske i fred. Derfor har vi prioritert de minste båtene som hører til i Øst-Finnmark.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Jeg har merket meg engasjementet fra opposisjonen i denne saken, og også fra en del av fiskermiljøene. Jeg hadde skjønt protestene hvis man hadde lagt restriksjoner på den lokale flåtens adgang til å fiske krabbe innerst i fjorden, men det er jo det motsatte man gjør. De skal nå få lov til å fiske så mye de bare greier og orker, og det mener jeg faktisk er forsvarlig.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
La meg først slå fast at jeg er helt enig i representanten Kongshaugs overordnede betraktninger rundt temaet kongekrabbe og økologi. Det er helt klart ikke ønskelig at kongekrabben skal spre seg videre, og derfor er vi jo også opptatt av å sette i verk sterkere tiltak for å hindre at krabben sprer seg. Vi kommer også årlig til å foreta en oppsummering over spredningsbegrensende tiltak, slik at vi har førstehånds kunnskap om temaet.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Jeg synes det er veldig vanskelig å sammenlikne landbruksnæringen og fiskerinæringen direkte. Fiskerinæringen er en subsidiefri næring i dag, og jeg trodde Fremskrittspartiets politikk var å fjerne subsidiene i landbruket, ikke å innføre dem i fiskerinæringen. Når det gjelder erstatningsordninger, mener jeg at de pengene vi eventuelt setter inn i kongekrabbeforvaltningen, skal brukes til å hindre at kongekrabben gjør skade i framtiden. Det tror jeg er en politikk som har bred tilslutning.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Den kongekrabbeforvaltninga som me no legg opp til, balanserer - slik eg ser det - slik at kongekrabben både er ein ressurs og ei plage, men likevel vert det balansert på ein god måte. Det kommersielle fisket skal vidareførast, og det vert teke omsyn til at kongekrabbenæringa er viktig for arbeidsplassar og busetjing, spesielt i Aust-Finnmark. Kongekrabben har faktisk allereie ein verdi som nærmar seg 100 millionar kr, og er slik sett ein viktig økonomisk ressurs. Han har bidrege til å skapa betydeleg optimisme i småsamfunn i Aust-Finnmark, t.d. i Bugøynes, der krabben har vorte spesielt viktig for kystflåten. Kongekrabben gjev òg spanande alternative næringsvegar, som t.d. reiseliv. Arktisk kongekrabbesafari og kongekrabbefestival trekkjer til seg mange tilreisande. Det er spesielt den japanske marknaden som er viktig for norsk kongekrabbeeksport, men òg USA og EU har etter kvart auka fokuseringa på denne delikatessa. Kongekrabbe er eit eksklusivt gourmetprodukt som forbrukarane betaler godt for. Og sjølv om Noreg ikkje vann VM i kokkekamp i fjor, gjorde kongekrabben det. Han var ein av dei mest sentrale ingrediensane i konkurransen. Dersom me forvaltar denne ressursen på ein fornuftig måte, og satsar på nye marknader og nye produkt, er eg ganske sikker på at kongekrabben vil vera eit utspring til sysselsetjing og velstand på Finnmarkskysten i mange år framover. Statlege støtteordningar skal òg bidra til produkt- og marknadsutvikling, der Innovasjon Noreg og det marine verdiskapingsprogrammet står sentralt. I dag er det først og fremst dei store hannkrabbane som vert utnytta kommersielt. Det finst t.d. ikkje nokon marknad for avsetnad av småkrabbar, verken nasjonalt eller internasjonalt. Det må me skaffa oss dersom me skal halda oppe ein aktiv fangstinnsats over lengre tid. Både av ressursmessige og økonomiske grunnar vil det vera viktig å få på plass verksemder som t.d. tek i bruk også skadd krabbe. Det vil òg stimulera til aktiv fangst i dei områda der kongekrabben er uønskt, og føra til at krabbane vert tekne i land og utnytta som bifangst. Ilandføring av kongekrabbe er viktig for landindustrien i små lokalsamfunn, og under høyringa var det fleire som uttrykte bekymring for at store fartøy med ombordproduksjon kan øydeleggja for råstoffgrunnlaget i kystsamfunna. Dette tek me på alvor, og difor er eg glad for at Regjeringa har foreslått at det som ein hovudregel skal innførast forbod mot ombordproduksjon.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Eg har lyst til å starta mitt innlegg med å peika på kor viktig det er at justisministeren faktisk har invitert til ei stor openheit og til samarbeid om desse prosessane. Det var kanskje òg difor han stilte i møte med ordførarane, med KS og med benkane til Østfold og Akershus på morgonen i dag og der faktisk òg inviterte til endå fleire møte for å få debatt og for å få til eit samarbeid. Det synest eg òg er veldig viktig. Så ønskjer eg å seia at innbyggjarane i Follo, som eg kjem frå, og også innbyggjarane i Østfold som høyrer til Follo politidistrikt, har engasjert seg sterkt i denne saka. Eg trur det er veldig viktig å visa forståing for at folk vert litt bekymra når dei høyrer at lensmannskontoret deira skal leggjast ned, for det å ha lensmannskontor symboliserer ein slags tryggleik. Det er òg slik at nokre av dei lensmannskontora som er foreslått nedlagde, faktisk er lensmannskontor som fungerer godt, og som folk i distriktet er glade for å ha der. Det skal me vera klare over. Eg synest likevel at me er nøydde til å vera opne for at det kan finnast andre moglegheiter, slik at me kan forbetra resultata av det totale politiarbeidet. Det kan kanskje vera slik at samlokalisering med servicekontor, politiråd eller fleire patruljebilar på sikt, når det vert kjent, vil gje den same tryggleiken som eit lensmannskontor gjev. Eg meiner at førebyggjande tiltak er noko av det viktigaste me kan ha ute i samfunnet. Eg er glad for at fleire Follo-kommunar er SLT-kommunar. I dei kommunane har me hatt veldig gode resultat. SLT er jo ei samordning av lokale kriminalitetsførebyggjande tiltak, der det er eit samarbeid mellom kommune, politi, ungdom, vaksne og organisasjonar. Det er moro å sjå at dette gjev resultat. Eg trur det er viktig å seia i denne debatten at uavhengig av kva slags organisering ein vil ha, må me prioritera dette arbeidet. Eg er glad for at Regjeringa faktisk har prioritert det førebyggjande arbeidet og SLT høgt. Men det er òg viktig at kommunane gjer det, at ordførarar, lokalpolitikarar, organisasjonar - alle saman - er på banen for lokale førebyggjande tiltak. Som eg sa innleiingsvis, er denne saka i prosess. Justisministeren har i dag sagt at han ikkje har noko hastverk med å ta ei avgjerd. Han ønskjer å lytta. Han ønskjer å samarbeida og ta imot råd. Derfor vil eg berre venta på at dette arbeidet vert sluttført.
André Oktay Dahl (Høyre), 2008-03-03:
Jeg er glad for at statsråden har sagt at han skal ta seg tid til å vurdere innspill. Det er veldig bra. Jeg håper at han i sitt siste innlegg kan redegjøre for om det betyr at man vil ta initiativ til at det igangsettes ytterligere utredninger, at man vil gi et signal om at det grunnlaget som ligger der fra prosjektgruppen, er for tynt til å bygge en beslutning på, og at man vil redegjøre for Stortinget før man fatter beslutning i regjering i en så viktig prinsipiell sak - for det er veldig mange uavklarte spørsmål. Når det gjelder stillingene som representanten Breen var inne på, vet jeg ikke hvor representanten Breen har fått det fra. Det er uavklart kostnadsbilde. Det er uavklarte leiekontrakter. Det er uavklart i forhold til mannskap. Det er uavklart i forhold til hvordan man er bundet opp arbeidstidsmessig. Det er også uavklart f.eks. hvor mange ungdomsetterforskere det skal til for å avbøte tapet av alle de lokale lensmannskontorene og det forebyggende arbeidet som skjer der. To ungdomsetterforskere er forutsatt i alle kommuner som mister sitt lensmannskontor. Når det gjelder spørsmålet om hva Høyre mener nærpolitiet er, er det jo ikke Høyre og jeg som skal definere det, for det har vi allerede gjort i samarbeid med de nåværende regjeringspartiene i forbindelse med politirollemeldingen. Men det ser ut som om representanten Breen er i ferd med å gli bort fra det og nesten gir en helhjertet støtte til en utredning som er så tynn, og som man da tydeligvis ikke stiller noen kritiske spørsmål ved. Det bør i hvert fall statsråden gjøre underveis. Jeg oppfatter at statsråden er mer åpen for å vurdere de kritiske innvendingene mot selve utredningen enn det representanten for Arbeiderpartiet er her i Stortinget. Så var det nevnt litt om betydningen av å satse på barn. Derfor håper jeg at statsråden også følger vårt forslag om å opprette et barnehus i nettopp dette området, i Oslo-regionen, slik at det ikke bare er på Hamar. Ellers var representanten Heggø inne på hvor lite egen politikk opposisjonen har. Da vil jeg anbefale vårt alternative statsbudsjett. Det er en rekke gode forslag der, så det er god lektyre også for representanten Heggø. Jeg registrerer at med 130 milliarder kr mer til fordeling blir det reelt sett mindre driftsbudsjetter under denne regjering enn det var under den forrige. Det kan man også snakke med lokale PF-medlemmer om, at de faktisk opplever den virkeligheten. Jeg antar at de har litt erfaringsgrunnlag å bygge på. Så til slutt denne saken. Jeg håper at man med den dialogen som statsråden legger opp til, ikke vedtar den foreslåtte endring uten at man utreder det skikkelig. Man har ikke en evalueringstid på mindre enn et år. Jeg ser på statsråden som en åpen og lyttende mann som oppfatter at man med god grunn har brakt denne saken inn i salen. Jeg oppfatter også at Senterpartiet som regjeringsparti er beredt til i regjering å sørge for at dette ikke skjer, og at man vil ha en god dialog også bilateralt med statsråden, som representerer det største regjeringspartiet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Det er mange rare påstander som nå kommer over talerstolen. Det må jeg virkelig si. Jeg finner grunn til å understreke: Dette er en sak som departementet og Regjeringa ikke har startet å behandle. Vi hadde i dag tidlig et tre kvarters møte med både ordførere og representanter fra Kommunenes Sentralforbund, som etter mitt skjønn var et godt møte, hvor jeg også signaliserte at vi må snakke mer sammen om dette når saken kommer til departementet. Jeg finner det veldig underfundig og merkelig da å bli beskyldt nærmest for å drive fram en prosess uten å høre på kommunene. Det skal vi ta oss tid til, og jeg kan bekrefte fra denne talerstol at det skal vi ta oss tilstrekkelig tid til. Så blir det påstått at penger var løsninga på alt da jeg var i opposisjon. Det er ikke riktig. Vi mente at politi- og lensmannsetaten skulle styrkes, ja. Det var bakgrunnen for at vi valgte å gå inn med ekstra penger i 2006, i 2007 og i 2008. Bare i år skal vi bruke nærmere 70 mill. kr på en stor DNA-reform. Men det var ikke bare penger det ble pekt på. Høyre-representanten må sjekke sine kilder langt bedre. Da vil han finne at det var innspill for å få etablert barnehus, for å tenke nytt i politiet. Det var innspill for å etablere hele DNA-ordninga, som krevde lovendring, og som nå er utført. Stortinget har sluttet seg til det. Det var innspill for å etablere politirådene, som ikke skal være et alternativ til lensmannskontorer, sjølsagt. Det var også mange innspill fra opposisjonen for å få bort soningskøen, som var ett av de kravene man nettopp fikk fra Follo, fordi man ikke fant varetektsplass eller soningsplass. Dette er forhold som Regjeringa har grepet fatt i, slik at vi finner det vanskelig nå nærmest å bli beskyldt for løftebrudd, all den tid man ikke har behandlet en sak som foreligger i Follo. Jeg syns faktisk det bidrar til å begrense den debatten som skal skje ute, og den mener jeg vi skal være åpne for. Når det gjelder spørsmålet om Politihøgskolen, er det slik at representanten Oktay Dahl driver med et regnestykke i forhold til 72 og 125. Det er jo slik at denne regjeringa har et opptak på 432 studenter. Det er det som teller. Det var den forrige regjeringa aldri i nærheten av. Så de 125 studentene de måtte øke med, er jo noe vi har innbakt i våre tall. De studentene tar vi også opp, men så tar vi i tillegg opp 72 studenter. Det er ikke tallene og forskjellen på økninga som er interessant, men totalsummen av politistudenter. Det som gjør satsinga til Regjeringa rekordstor på tre år, er at vi er oppe i 432 studenter, et tall den forrige regjeringa ikke var i nærheten av. Hadde vi hatt det tallet i forrige periode, hadde vi hatt langt flere uteksaminerte i dag. Det kan ikke opposisjonen vri seg unna. Da ville vi også lettere kunnet bemanne de ledige stillingene vi har ute, og det ville ha gitt mer trygghet og mindre kriminalitet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
All debatt rundt politiets organisering er viktig - det er ikke noen tvil om det. Men jeg forsøkte innledningsvis i mitt forrige innlegg å si at jeg ville være vel så skeptisk til at vi som sentrale politikere skjøt ned hvert endringsforslag nå og sa at det er uaktuelt. Det ville nettopp begrense det handlingsrommet som bl.a. lokale aktører har, enten man er for det som nå er foreslått, eller imot. Jeg minner om at det fins kommuner som er for. Da ville det være forferdelig urettferdig om vi nå, uten at vi har hatt en gjennomgang av denne saken, skulle skyte ned et slikt forslag. Jeg har prøvd å si i dag og til de kommunene jeg har møtt, at jeg verdsetter det folkelige engasjementet. Det vi har savnet i justispolitisk debatt, er at folk er aktive på dette feltet lokalt, der hvor det virkelig gjelder. Men da må vi også gi de lokale muligheten for å komme med innspill, muligheten for å komme i posisjon, slik at den dialogen ikke blir skuebrød. Så blir det framstilt nærmest som at vi har skjøvet fra oss ansvaret, og at det er andre som nå må komme med innspill. Det er selvfølgelig som et tillegg til den saksbehandlingen vi skal ha i departementet. Man utfordrer også lokale aktører til å spørre seg: Hvordan vil vår polititjeneste i vår kommune bli bedre? Det ville være like naturlig å stille det spørsmålet som spørsmålet: Er denne foreslåtte løsningen gangbar vei for denne kommunen? Så jeg ber om at man nå ikke tar alle initiativ i verste mening. Innspill fra både opposisjonen og lokale aktører syns jeg vi skal tillate oss å høre på og vektlegge, ikke begrense debatten til Stortinget eller for den saks skyld til Regjeringa eller departementet. Dette er en sak vi altså ennå ikke har fått inn. Jeg ser fram til den lokale involveringa, og er villig til å bruke tid på den. Det tror jeg vi er helt avhengige av for å sikre legitimiteten rundt endringer i Politi-Norge, som vi også er helt avhengige av. Så blir det nevnt av representanten Engeset at vi ikke må gjøre den samme feilen en gang til som vi gjorde i Moelv. Representanten Engeset forlot salen etter å ha holdt innlegget sitt, men jeg må få lov til å replisere: Hva er det? I Moelv bygde vi en politipost fordi vi mente det var viktig at politiet kom nær befolkninga. Hvis det var noen feil som ble begått der, måtte det være at den forrige regjeringa la ned lensmannskontoret. Det var den forrige regjeringa som gjorde det. Høyre var med på det. De må ta ansvar for det. Representanten Asmyhr var inne på spørsmålet om reaksjonstid. Det er ikke slik at politiet mener at det blir kortere reaksjonstid om vi beholder alle kontorene. Tvert imot har de sagt at hvis vi kan bruke noen ressurser på bl.a. flere patruljer, så vil vi få kortere responstid. Det er nettopp derfor politiet foreslår det. Det er ikke så enkelt som at det å beholde alle kontorene gir den korteste responstida. Det gir oss utfordringer, men jeg er veldig glad for engasjementet, både her og hos befolkninga, og jeg ser fram til debatten som kommer.
Martin Engeset (Høyre), 2008-03-03:
Ut fra debatten så langt må jeg si at jeg er ganske overrasket over en del av tonen, reaksjonsmønsteret og argumentene som brukes. Det synes for meg å være en irritasjon over at denne saken bringes inn for Stortinget, noe jeg synes er ganske merkelig. Rett nok er det slik som justisministeren sier, at saken ikke er fremmet. Nei, den er nok ikke fra Regjeringens side fremmet som forslag for Stortinget, men det vi har sett gjennom år nå, er at når et forslag først er fremmet fra denne rød-grønne regjeringen, er det helt umulig å endre et eneste komma i det, uansett hvor gode motargumenter man måtte ha i debatter her i salen. Det er en del av baksiden ved den såkalte lykke som skulle ramme land og folk bare vi fikk en flertallsregjering. Den demokratiske debatten flyttes i hvert fall ut av stortingssalen og inn i lukkede rom. Jeg har også gjennom uker fulgt mediedekningen, ikke minst lokalt, av denne saken. Der synes jeg nok at justisministeren med fordel kunne holdt en litt annen tone, og ikke en tone som jeg opplever som litt for bråkjekk og litt for mye i retning av at alle som har motforestillinger, blir fortalt at de dessverre ikke skjønner hva saken dreier seg om. Jeg var til stede på det mye omtalte møtet i morges, hvor justisministeren heldigvis var til stede og fikk anledning til å møte det folkelige engasjementet fra Follo og Østfold i denne saken, og hvor det ble overlevert over 20 000 underskrifter fra disse lokalmiljøene. Jeg håper dette gjorde inntrykk på justisministeren. I hvert fall registrerte jeg at justisministeren la seg på en noe mer ydmyk og imøtekommende linje enn hva jeg har fått inntrykk av gjennom diverse avisuttalelser i ukene som har gått forut for denne debatten, og det er bra. Det er en betydelig bekymring og uro i mange lokalsamfunn knyttet til denne saken, og det er det viktig å ta på alvor. Jeg håper derfor at justisministeren lytter til disse argumentene fra et tverrpolitisk miljø i en rekke kommuner. Jeg har lyst til å nevne at det i siste nummer av bladet Politiforum, datert 15. februar 2008, er en interessant reportasje på side 26 og utover, hvor det bl.a. står følgende: «Første året med politiposten i Moelv betegnes som en suksess. Etter at det lokale lensmannskontoret ble fjernet i 2005, vokste det frem et folkekrav om å få politiet tilbake. Justisminister Storberget lyttet. Og bladde opp en million til prosjektet.» Nettopp derfor er det ganske greit at man nå ikke legger til grunn at det å opprette en politipost her og der er noe sesam, sesam, og at man ikke gjentar samme feil flere ganger, for det er, som kjent, ganske mange andre feil å velge mellom.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Det er ingen irritasjon over at desse sakene kjem til Stortinget, eller at ein interpellasjon om dette temaet vert reist. Kritikken går på argumentasjonen som vert bruka. Spørsmålet mitt vert: Korleis vil representanten Dahl sjølv løysa den bemanningsmessige utfordringa? Det sa representanten faktisk ingenting om i innlegget sitt. Etter å ha høyrt på innlegget kan ein eigentleg spørja heile opposisjonen om dei i det heile har ein eigen politikk på dette området. Det folkelege engasjementet i saka er veldig bra. Eg oppfattar både justisministeren og representanten Breen slik at dei er svært for det folkelege engasjementet. Det viser òg dei møta dei har hatt. Dersom det viser seg at prøveprosjektet er mislykka, er ein open for at det faktisk vert eit tilbakelagt kapittel. Eg er for eit godt nærpoliti, slik ein bl.a. òg sa i politirollemeldinga, men nærveret og terskelen for utrykking vert faktisk ikkje udelt forverra ved at ein har færre kontor. I prøveprosjektet vil vi få fram både fordelane og ulempene. Då kan vi vega desse opp mot kvarandre. Det er tydeleg at representanten Dahl kjenner eit stort ubehag i salen i dag ved at denne regjeringa faktisk har lykkast i justispolitikken, eit ubehag som han viser både i kroppsspråk og i ord. Med fare for å ha den same stilen som representanten Dahl, har eg tenkt å koma med endå eit spørsmål i innlegget mitt. Representanten Dahl snakkar om kor mange fleire studentplassar den førre regjeringa hadde auka opptaket med. Han får det faktisk til å høyrast ut som om det var større opptak under den førre regjeringa enn under dagens regjering. Spørsmålet mitt er enkelt og greitt: Erkjenner representanten Dahl at opptaket ved Politihøgskulen aldri har vore så høgt som det er i dag, og at den førre regjeringa aldri var i nærleiken av eit slikt opptak?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-03-03:
Den saken som Stortinget i dag diskuterer, er et uttrykk for det sterke folkelige engasjement som gjør seg gjeldende i spørsmålet om kriminalitetsforebygging generelt og folkets nærhet til polititjenestene spesielt. Det er et engasjement som enhver justisminister bør glede seg over. Det er et engasjement som innebærer at mennesker bryr seg om hvordan politiets tjenester blir ivaretatt, og hvordan politiets tjenester blir organisert. I dag er det gitt et nytt og sterkt uttrykk for det gjennom de underskrifter som er overlevert, og som klart uttrykker dette. Derfor ble jeg en smule overrasket da jeg hørte justisministerens svar. Det kunne høres ut som om justisministeren ikke verdsetter dette folkelige engasjementet, at han i hvert fall ikke verdsetter at det folkelige engasjementet bæres inn i denne sal av folkets egne representanter. Det må jeg si at jeg overraskes over, fra en ellers meget klok og dyktig justisminister. Han burde sette pris på dette. Han burde sette pris på at det i denne sal er et tverrpolitisk uttrykk for det folkelige engasjement for politistrukturen i den regionen vi nå diskuterer, Follo-regionen. Mitt råd til justisministeren, som nå har sagt at han vil ta seg god tid i denne saken, som har sagt at han vil lytte, er at han tar inn over seg de inntrykkene som vi som ombudsmenn og -kvinner gir uttrykk for i denne debatten. Men enda viktigere er det at han tar inn over seg inntrykkene fra de mange som har skrevet under protester, for de gjør det ut fra et ekte og oppriktig engasjement for hvordan framtidens politi skal komme til uttrykk i deres region. For min del vil jeg også anbefale at justisministeren setter seg grundig inn i den transportstruktur og den bolig- og næringsstruktur som er i denne regionen, og som er litt annerledes enn det en kan få inntrykk av hvis man bare legger linjaler på kartet. Selv målbærer jeg synet til 4 500 nesoddinger som har skrevet under på denne protesten, og som er i den situasjon at de bor i den kommunen i landet som kanskje har høyest kollektivandel og lavest privatbilandel. Det er en kommune hvis innbyggere lever godt i tråd med Stortingets klimaforlik. Men nettopp av den grunn får en barnefamilie som bor på Nesoddtangen, ganske store utfordringer hvis de må til Drøbak for å utstyre seg med pass, som man fra tid til annen må. Reisestrukturen er da slik at man må til Oslo og ta bussen til Drøbak, så tilbake til Oslo og ut igjen til Nesoddtangen. Man kan ikke reise slik det ser ut på kartet, for det er praktisk talt ingen kollektivdekning. Det er også en del av den virkeligheten som jeg vil anbefale at justisministeren tar inn over seg i vurderingen av dette spørsmålet og i forståelsen av det folkelige engasjementet som gjør seg gjeldende. Jeg skal ikke stå her og foreskrive i detalj hvordan justisministeren bør trekke sine konklusjoner, men jeg synes at han bør både respektere - i større grad enn det innlegget hans gav uttrykk for - det folkevalgte engasjementet i denne salen på dette tidspunktet og verdsette det folkelige engasjementet som er grunnen til at så mange representanter har engasjert seg i denne saken her i dag.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Jeg vil takke statsråden for svaret, og jeg er glad for at han i likhet med meg understreker at Kunnskapsløftet legger opp til god satsing på kunst- og kulturfag, og at det gjøres mye bra arbeid på dette feltet i alle deler av skolen i dag. Jeg var blant dem som stod på stolen og jublet da Nasjonalt senter for kunst og kultur i opplæringen ble etablert i Bodø i januar i fjor. Jeg tror det er av stor betydning at vi har fått et slikt senter, og at Kunnskapsdepartementet også har utarbeidet en strategiplan for å nå viktige mål for dette feltet. Det er også flott å høre at statsråden melder om gode forskningsprosjekter for kunst og kultur i skolen, og ikke minst det han benevner som «tidleg innsats», dvs. at man søker å implementere denne typen perspektiver i undervisninga for de minste. Da familie- og kulturkomiteen for et par uker siden var i USA, fikk vi møte en barnehage som holdt til i det kjente Smithsonian-museet i Washington, en barnehage som konsekvent og med godt utdannet personale heile tida arbeidet med kunst, kultur og kreativitet. Mye godt kulturarbeid gjøres også her i landet, spesielt i mange kulturbarnehager og i andre barnehager også, og det er flott dersom kunst og kultur kan bli en naturlig del av alle barnehagebarns hverdag. Men jeg er av den oppfatning at dersom vi virkelig skal lykkes med satsing på kunst og kultur i utdanninga, har vi minst to hovedutfordringer: Den ene er knyttet til lærerutdanninga, den andre til den retorikken vi holder oss med i debatten. Det er ikke tilfredsstillende at allmennlærerutdanninga ikke har obligatorisk undervisning i estetiske fag. Vi får aldri respekt, interesse eller god faglighet inn i undervisninga dersom dette ikke blir endret. En undersøkelse fra 2006 viser også at over 50 pst. av lærerne i grunnskolen mangler fordypning i kunst- og kulturfag, noe som heller ikke er tilfredsstillende Derfor er jeg glad for at statsråden legger vekt på at dette blir et tema i arbeidet med ny lærerutdanning. Så er jeg opptatt av at vi får satt spørsmålene skikkelig på den skolepolitiske dagsordenen. I tida som har gått etter at resultatene fra PISA-undersøkelsen ble kjent, har aktørene i debatten i veldig stor grad jaget hverandre med forslag til skolepolitiske tiltak som ikke akkurat har malt et bilde med flere farger eller brei pensel. Jeg har fra tid til annen vært bekymret for at vi står i fare for å bli både smalsporet og enøyd når vi søker å finne de gode veiene til en bedre skole. Derfor er jeg glad for at statsråden i dag sier at vi må arbeide for å tydeliggjøre kunst- og kulturfagenes plass i skolen, og også framholde sterkere den betydninga de samme fagene har i hele utdanningsløpet.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Det har vært spennende å følge denne debatten, og jeg er svært glad for at mange ville delta. Men så er det også sånn at skolespørsmål engasjerer, og debatt bidrar både til å vise hva vi står sammen om nå, og hva som er forskjellen mellom de ulike partiene. Når jeg i dagens interpellasjon har tatt opp spørsmålet om kulturfagenes plass i skolen, er det både med fokus på disse fagenes egenverdi som sjølstendige fag og med tanke på hvordan metoder hentet fra kunstfagene har vist seg å forbedre det generelle læringsmiljøet. Bredde og variasjon i undervisningen er i seg sjøl viktig for å bedre skolen. Andre internasjonale undersøkelser bekrefter de konklusjonene som professor Anne Bamford kommer med i rapporten «The Wow Factor». Europarådets rapport «Culture, Creativity and the Young», som kom i 1999, sier det samme: Kunstfagene forbedrer evnen til kreativ tenkning og problemløsning. Kunstfagene forbedrer evnen til kommunikasjon, som er en helt nødvendig ferdighet i dagens komplekse samfunn. Kunstfagene styrker grunnleggende skrive- og leseferdigheter og evnen til å «lese» kulturelle koder. Kunstfagene forbedrer elevenes resultater i andre fag, også i basisfag, noe man f.eks. ser i Finland. Jeg har også lyst til å nevne at kunstfagene har vist seg å være særlig viktige som pedagogiske redskap i arbeidet med spesielle grupper med særlige behov, f.eks. elever med mangelfull språkbeherskelse eller ulike psykiske eller fysiske funksjonshemninger. Denne regjeringa har vist, både gjennom satsing på kulturskolene og gjennom ordninga med Den kulturelle skolesekken, at man ser hvor viktig det er at barn og unge får være kulturelt skapende og aktive, som nettopp kulturskolene gir anledning til, sjøl om det pr. i dag ikke er plass til alle som gjerne vil inn, og ikke minst gjennom ordninga med Den kulturelle skolesekken - som mange har nevnt - som lar elever få møte profesjonelle kunstnere innen ulike kunstformer og -sjangere. Jeg er glad for at den rød-grønne regjeringa gjennom Kulturløftet virkelig har satt kulturen på den politiske dagsordenen. I St.meld. nr. 8, Kulturell skulesekk for framtida - som også statsråden nevnte - holdes denne ordninga fram som viktig for Kunnskapsløftets vektlegging av skapende læring. Men både kulturskolene og Den kulturelle skolesekken er avhengig av at det tredje beinet i kultursatsinga er på plass, dvs. kultur- og kunstfagene i grunnskolen, i videregående opplæring og i lærerutdanninga. I går fikk jeg en mail fra undervisningsinspektør Marit Rundberg ved Breidablikk ungdomsskole i Sandefjord. Hun var svært glad for at spørsmål omkring kulturfagenes plass i skolen skulle debatteres i Stortinget i dag, og skreiv følgende: «Jeg ønsker derfor å fortelle deg at vi i vår skole arbeider med å bygge opp en skolemodell der nettopp de grunnprinsippene du nevner skal gjelde: At estetiske fag skal være porten inn til og rammen rundt å nå kunnskapsmål i teoretiske fag, ja alle fag. Det gir større motivasjon og arbeidsglede.» Jeg trur det kan være høvelige avslutningsord for min del av debatten. Takk til alle som deltok!