Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-15:
I 2009 nådde vi den milepælen at vi lovfestet rett til barnehageplass for alle barn som fyller ett år innen utgangen av august det året de søker om plass. Gjennom en målrettet satsing har vi gått fra at barnehageplass var et smalt tilbud som noen få fikk, til at alle får muligheten. Dette er en gigantisk velferdsreform som gjør det mulig for foreldre og andre med omsorgsansvar å delta i yrkeslivet. Rett til barnehageplass er også en milepæl på veien til å gi alle barn som trenger det, et godt barnehagetilbud. Regjeringen sier også at det på sikt vil være et mål å innføre et krav om minimum to opptak i året til barnehager. Fortsatt å holde en lav pris og ha full barnehagedekning vil også være viktige satsingsområder for å innfri de målene vi har satt oss. For å klare dette løftet – som barnehagereformen har vært – på så kort tid, har det vært nødvendig å målrette innsatsen. Øremerking av tilskudd for å sikre utbygging av så mange barnehageplasser har vært et nødvendig grep. Fortsatt er det slik at utbygging av flere barnehageplasser vil være viktig, men etter hvert vil fokus på kvalitet bli mer sentralt. Det kan handle om alt fra lokalisering til innhold, kompetansekrav, organisering, åpningstider – og det er mange, mange andre forhold. Og som for så mange av våre andre velferdstjenester er det kommunene som på mange måter er best plassert til å kunne løse disse utfordringene og ta dette ansvaret. Når det gjelder brukernes behov og ønsker, som skal ligge til grunn for hvordan vi utvikler kvaliteten, så må det også være kommunene som er nærmest til å løse de utfordringene. Hvis kommunene skal ta dette ansvaret, er det også rimelig at beslutningsmyndigheten ligger i kommunen. Barnehagene er en viktig del av velferdstilbudet, på lik linje med skoler, sykehjem og helsetjenester. Da er det også naturlig at barnehagene finansieres på samme måte som andre velferdstjenester. I Soria Moria-erklæringen understreker Regjeringen at kommunesektoren i all hovedsak skal være rammefinansiert. Øremerkede tilskudd er noe som først og fremst skal være forbeholdt viktige nasjonale prioriteringsområder i en oppstartsfase. Derfor er det også varslet at finansiering av barnehager fra 2011 vil inngå i rammetilskuddet for kommunene. Kommunene vil på dette tidspunktet få et helhetlig ansvar for barnehagesektoren. Det vil gi et langt enklere administrativt system, men først og fremst vil det være en styrke at kommunene kan se barnehagene i sammenheng med andre kommunale tjenester. Slik den lovfestede retten til barnehageplass er utformet, utgjør den først og fremst en minimumsforpliktelse for kommunene. Når kommunene får både myndigheten og ansvaret for den helhetlige tjenesten, vil også denne sektoren kunne prioriteres opp og ned i forhold til lokale behov og ønsker – og basert på de folkevalgtes styring i den enkelte kommune. Og jeg er trygg på at våre lokale folkevalgte vil gi tilstrekkelige rammer for barnehagene og gjøre de riktige prioriteringene, med utgangspunkt i sin kommune og de behov og utfordringer man ser der. Forutsetningen er selvsagt at kommunene får tilstrekkelig rammetilskudd til å kunne ivareta ansvaret sitt. Det å sikre en robust kommuneøkonomi og finansiere statlige pålegg og reformer er derfor sentralt. Det er ingen hemmelighet – og statsråden var jo inne på det her i sted – at det har vært uenighet mellom Regjeringen og KS om hva som er tilstrekkelig finansiering. Avstanden har vært relativt stor, men så vidt jeg skjønner, er det en god dialog på gang, og jeg er trygg på at man finner en omforent løsning som sikrer at vi også får finansiert barnehagene i framtiden. Den raske oppbyggingen i antallet plasser i barnehagene har vært mulig fordi det har foregått en utbygging både i privat og i offentlig regi. Private barnehager vil også i overskuelig framtid inngå som en viktig del av det totale tilbudet innenfor sektoren. Derfor har vi også sagt at det er et mål å sikre økonomisk likebehandling mellom offentlige og private barnehager. Det vil være et bidrag til å sikre mer likeverdige lønns- og arbeidsvilkår for ansatte. Så har jeg behov for å understreke at styrkingen av finansieringen av private barnehager også må stimulere til kvalitetsutvikling av tilbudet. Det skal ikke være sånn at pengene først og fremst går til å gi større utbytte til de eierne som er der. Det er ikke sånn at formålet er å gjøre barnehagesektoren til en kommersielt interessant sektor. De pengene vi sender til barnehagene, er først og fremst barnas penger.