Nikolai Astrup (Høyre), 2010-06-07:
La meg starte med det litt overordnede perspektivet for hvorfor dette forslaget er et viktig og nødvendig forslag: Verden behøver mer, ikke mindre, energi. 1,6 milliarder mennesker lever i dag uten elektrisitet. Det internasjonale energibyrået anslår at verdens energibehov vil øke med 45 pst. innen 2030. Samtidig skal vi kutte klimagassutslippene med 80–90 pst. innen 2050. Økonomisk vekst skal bidra til å løfte mange hundre millioner mennesker ut av fattigdom – uten at det biologiske mangfoldet forringes, uten at utslippene til luft, vann og jord overstiger naturens og menneskenes tåleevne, uten at den globale oppvarmingen kommer ut av kontroll. Det er formidable utfordringer hver for seg – og enda større når de forenes. Å løse dem vil kreve mye av menneskenes evne til oppfinnsomhet og vilje til å utvikle nye teknologiske løsninger. Verden må ta et formidabelt klimaløft fremover, og Norge må delta i dette løftet. Vi trenger bedrifter og enkeltmennesker som stimuleres til å forske, utvikle og kommersialisere nye teknologiske klimaløsninger. Vi trenger en flora av ulike innfallsvinkler til ett og samme problemkompleks, og vi trenger bedrifter som ser nye muligheter i grønne arbeidsplasser og grønn teknologiutvikling. Norge er ganske flinke til å satse på forskning innen klimavennlig teknologi. Vi ligger imidlertid langt etter andre land når det gjelder å kommersialisere forskningsresultatene i konkrete produkter og prosesser. Derfor trenger vi et støttesystem som bidrar til å løfte klimateknologi fra forskningsresultater til kommersialisering – et system som gir muligheten til å omsette teori i praksis, f.eks. gjennom demonstrasjons- eller pilotanlegg for utprøving av ny teknologi, et system som gjør det lettere å overstige de hindringene som ligger i umodne markeder og betydelig teknologisk risiko. Dagens virkemiddelapparat i Enova og Innovasjon Norge er etablert med andre formål og har vist seg uegnet til å løfte frem forbedrede produkter og prosesser fra forskningsresultater innen miljøteknologi ut i bedriftene. Ofte blir de aktuelle bedriftene for store til å være mottakere av støtte fra dagens virkemiddelapparat. Vi må derfor kombinere en fortsatt høy innsats innen forskning og utvikling med støtte og et bedre virkemiddelapparat for å ta prosjektene fra de gode ideene til kommersialisering. Mange ulike teknologier kan være aktuelle for støtte fra et klimateknologifond. Det kunne f.eks. være energieffektivisering og energigjenvinning i industrien gjennom bruk av mer effektivt utstyr som elektriske motorer, kjeler, pumper og bedre integrering av prosessanlegg, utvikling av nytt fornybart brensel og drivstoff til erstatning for dagens fossile kilder, prosessforbedringer i industrien som gir lavere energiforbruk per produsert enhet, eller utvikling av erstatningsråstoff for koks og kull i industriprosesser – for å nevne noe. Verdens bærekraft er truet av en betydelig markedssvikt. Det er for billig å forurense og for dyrt å være miljøvennlig. Det løses best gjennom globale avtaler som hever prisen på utslipp, men den teknologiske utviklingen verken kan eller bør vente til verdens ledere blir enige om en høyere karbonpris. Derfor trenger vi et fond og et virkemiddelapparat for utvikling av klimavennlig teknologi. Forandring trenger ikke være slutten på noe godt. Det kan like gjerne være starten på noe bedre. Det gjelder også forandringene som klimakrisen tvinger frem. Norge har alle forutsetninger – teknologi, kompetanse og kapital – til å gjøre klimakrisen til en mulighet, ikke bare et problem. Men det krever at vi spiller kortene våre riktig. Høyre mener investeringer i klimateknologi må være et av de viktigste strategiske veivalgene Norge kan gjøre for fremtiden. Derfor bør klimateknologi bli et fjerde satsingsområde for bruk av oljepenger, ved siden av de satsingsområdene Stoltenberg I-regjeringen la frem i forbindelse med stortingsmeldingen om handlingsregelen. Der fremgikk det at avkastningen av oljefondet skulle gå til vekstfremmende skattelettelser – det som av Stoltenberg II-regjeringen blir kalt for voodoo-politikk – infrastruktur som vei og jernbane og investeringer i kunnskap og forskning. Klima- og miljøteknologi bør inn i dette selskapet av kloke investeringer for fremtiden. La meg til slutt få lov å avlegge representanten Marthinsen en liten visitt. Hun påpekte i sitt innlegg at Høyre i denne saken står alene. Det viser jo at mindretallet ofte har rett. Hun påpekte også at industrien har gjort mye for å kutte utslipp på egen hånd, bl.a. gjennom frivillige avtaler, også fra Høyres side. Hun mener at Høyre har lite å skryte av i klimapolitikken. Vel, det var vi som opprettet CLIMIT. Allerede i 2002 stilte vi krav om rensing av CO2 i Bondevik II-regjeringens klimamelding. Jeg kan nevne område etter område hvor Høyre har gått foran, og hvor denne regjeringen har stemt ned våre initiativ. Jeg trenger ikke gå lenger enn til f.eks. våre forslag om energieffektivisering, som regjeringen ikke tar alvorlig, og vi er nå det eneste landet i Europa uten klare mål for energieffektivisering – for å nevne noen eksempler. Jeg vil på vegne av Høyre ta opp det forslaget som er inntatt i innstillingen.