Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-11-10:
Sikkerheten i norske fengsler er god, også i forhold til sammenlignbare land. Dette ser vi bl.a. på tall på rømninger: i 2003 var det én eneste rømning fra lukkede fengsler i Norge. I de første elleve måneder i år har man hatt to slike rømninger. Dette er svært lave tall, også i internasjonal målestokk. Sikkerhet måles også i de konkrete vurderinger fengslene gjør rundt den enkelte innsatte. Disse er også gjennomgående gode, f.eks. var det i 2003 bare ved 3,7 promille av alle innvilgede permisjoner det ble registrert uteblivelse, dvs. at den innsatte ikke dukket opp til avtalt tid etter permisjon. Det må legges til at de aller fleste av disse innsatte selv møtte eller ble pågrepet av politiet kort tid etter. Det er en rekke andre felter hvor statistikk viser gode resultater når det gjelder sikkerheten i fengslene, og det arbeides hele tiden under høytrykk for ytterligere å forbedre standarden. Vi har imidlertid dessverre også hatt episoder hvor innsatte i fengslene har begått alvorlig kriminalitet. I alle disse tilfellene blir det undersøkt om risikovurderingene rundt enkeltinnsatte var gode nok. Et tettere og bedre samarbeid mellom politi og kriminalomsorg er derfor nødvendig. For ytterligere å kvalitetssikre dette samarbeidet er jeg i ferd med å legge siste hånd på nye reguleringer, i form av et felles rundskriv for kriminalomsorgen, politiet og påtalemyndigheten om informasjonsutveksling mellom etatene. Dermed kan både politi og kriminalomsorg få et bedre verktøy mot kriminaliteten, også den organiserte og nettverksbaserte. Som representanten Storberget har sett i media, har det også vært rettet kritikk mot kvaliteten på bygningsmasse og teknisk kontrollutstyr i enkelte fengsler. I hvor stor grad dette går ut over sikkerheten, kan diskuteres, særlig når man ser dette i sammenheng med øvrige kontrolltiltak. Men jeg kan forsikre representanten Storberget om at en opprusting er i gang i en rekke fengsler. Dette skjer bl.a. som et resultat av nye planmodeller og resultatindikatorer kriminalomsorgen har innført i min tid som statsråd. Det er dessuten verdt å nevne at kriminalomsorgen har startet et pionerarbeid når det gjelder nyutvikling av blokkeringsutstyr for mobiltelefoner og andre trådløse nettverk. For å være føre var drar vi også lærdom av andre lands problemer i sikkerhetsarbeidet i kriminalomsorgen. Et eksempel er de svært voldelige rømningene i Sverige tidligere i år. På bakgrunn av dette ble beredskapen i fengslene økt i sommer. På grunn av godt samarbeid mellom kriminalomsorg og politi, og gode og oversiktlige kontrollmuligheter i fengslene, har vi så langt avverget tilsvarende aksjoner i Norge. Denne type samarbeid skal altså styrkes ytterligere. Avslutningsvis vil jeg få fram at mitt mål er å ha en svært god sikkerhet, men samtidig at de nødvendige tiltak skal brukes intelligent. Vi skal avverge kriminalitet, hindre rømninger og trygge samfunnet, men samtidig skal vi ta skikkelig vare på dem som viser evne og vilje til rehabilitering. En slik differensiering i møte med de innsatte er viktig i forhold til å forhindre ny kriminalitet og imøtese vilje til rehabilitering – men det skal ikke gå på bekostning av sikkerheten. Og la meg understreke ytterligere: Det er et faktum at vi stadig møter nye utfordringer. De utfordringene møter vi nettopp på den måten at når vi møter de «lure gutta», må vi se på hvordan vi skal håndtere dem, samtidig som vi ikke lar dette gå ut over de mange som opptrer skikkelig og vil gjøre opp for seg.