Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-20:
La meg slutte meg til dem som gir interpellanten honnør for å reise en vanskelig og utfordrende debatt. Hvis dette hadde vært en enkel debatt, hadde vi ikke gjort jobben vår, men at den er så krevende som den er, er i seg selv tydelig på hvor vi ønsker oss. Jeg synes at selv om det er tragisk at vi er nødt til å ha debatten, er det en kvalitet at vi nettopp har den. Hadde vi ignorert den, hadde vi ikke stilt opp og tatt det ansvaret vi faktisk har. Jeg har tenkt å starte et helt annet sted. Jeg har tenkt å starte med Baneheia-saken. Jeg tipper at de fleste her husker – dessverre, holdt jeg på å si – Baneheia-saken. En av de tingene som var en utfordring der, var bl.a. vurderingen av bevis. Underveis i rettssaken ble det en diskusjon om adgangen til å benytte bevis framskaffet av politiet, der Rettsmedisinsk institutt gikk inn og sa at de mente dette var feil. Det gode i dette var at Riksadvokaten etter hvert gikk inn, skar igjennom og var tydelig på hvem det er som avgjør hvilke bevis som kan brukes – det er domstolen. Det er altså slik at underliggende etater ikke har den rollen, og de skal ikke tilta seg en slik rolle. Hvorfor nevnes så dette? Jo, jeg gjør det nettopp fordi selv de verste og vanskeligste sakene skal bidra til at vi skal bli flinkere framover. Hvis ikke ignorerer vi det vanskeligste av alt, nemlig å ta lærdom når det er på det aller, aller vanskeligste. Selv om mye av dette sannsynligvis skyldes holdningsmessige utfordringer, vil jeg si at norsk politi gjennomgående er flinke. Allerede den andre sommeren min her på Stortinget hospiterte jeg ved Rettsmedisinsk institutt. Det var en utfordrende opplevelse, men det som imponerte meg, var hvor mange fantastisk flinke folk som var der. Den første sommeren her var jeg hos Kripos – og hadde akkurat den samme erfaringen. Når man får være med på å se igjennom en del av de virkelighetsbildene som viser hva Kripos står i til daglig, og som også andre politifolk står i, tar jeg av meg hatten for dem og gir dem honnør for den jobben de gjør. Det betyr ikke at vi er perfekte, men det betyr at norsk politi gjennomgående gjør en god jobb i forhold til det ansvaret de har. Når de så dessverre av og til ikke er der de skulle ha vært – som interpellanten var inne på og nevnte eksempler på – er i alle fall svaret helt klart at vi må høste erfaringer av det. Vi må være tydelige i bestillerrollen vår som politikere til departementet, som igjen må ta ansvaret nedover igjen. Hvis ikke vi gjør det, er vi indirekte med og straffer dem som har lidd de største tapene, og det mener jeg er umoralsk, det er uetisk, og det svikter politikerrollen. Derfor er dette en god og viktig debatt. Læring, som statsråden og interpellanten var inne på når det gjelder erfaring, er nøkkelen til å bry seg, nøkkelen til å ta ting videre. Jeg opplever også at justisministeren og regjeringen gjennom handlingsplanen er tydelig på hvor man vil hen. Hadde man ikke brydd seg, kunne man bare sagt at man regner med at politiet håndterer dette, men det gjør man ikke. Flere statsråder går sammen, og regjeringen stiller opp og tar dette videre. Man er også tydelig på hva man ønsker seg, hva man forventer at dette skal føre til. Jeg er også fornøyd med at man nå har lagt fram forslag til en kvalitetsgruppe som bl.a. statsråden og stortingsrepresentant Ulf Leirstein har vært en pådriver for å få til, for det viser en holdning – det viser den holdningen at vi skal ta lærdom av tidligere feil og svakheter. Det er vår plikt, og det skal vi selvfølgelig fortsette med. Jeg er veldig glad for at statsråden er så tydelig på sin posisjon i systemet. Det siste jeg ønsker meg, er en statsråd som påtar seg etterforskningsmessig ansvar, eller som påtar seg påtalemessig ansvar, for det er ikke jobben til statsråden. Da har man til de grader brutt noe av det som er overordnet, nemlig å ha egen forståelse av sin egen posisjon i et system. På samme måte som Stortinget ikke sitter i regjering, er det slik at regjeringsmedlemmene ikke driver etterforskning, de har ikke påtaleansvar. Så jeg er veldig fornøyd med at statsråden er så tydelig på disse tingene. Alt i alt håper jeg selvfølgelig – på samme måte som andre har vært inne på – at vi ikke får flere debatter av denne typen. Jeg tør ikke garantere det, for til syvende og sist er det avhengig av kvaliteten på den enkelte tjenestemann eller -kvinne der ute som sikkert gjør så godt de kan, men i en tøff og hektisk hverdag er det vel slik at selv i dette huset gjør man ting man gjerne skulle sett ugjort. Man benytter formuleringer og uttalelser man skulle sett annerledes etterpå. Det tror jeg dessverre også gjelder for politiet. Den dagen vi har et feilfritt samfunn, er det ikke engang sikkert at vi trenger Stortinget.