Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Utenriksministeren tar opp mange viktige tema i sin redegjørelse. Men ett tema var fullstendig fraværende, og det var energisituasjonen i Europa. Ikke med ett ord ble den dramatiske situasjonen som mange EU-land stod overfor da gasskonflikten mellom Russland og Ukrania igjen blusset opp, nevnt. Og når man ser konsekvensene av det som har skjedd, nemlig at flere østeuropeiske land vurderer å starte opp igjen nedlagte kjernekraftverk for å sikre sin energiforsyning, burde dette vært et tema som engasjerte også utenriksministeren. Fremskrittspartiet har vært positive til å se på ny teknologi innenfor kjernekraft, men de kjernekraftverkene som bl.a. Bulgaria ser på, er på ingen måte ny teknologi. Det er en type energiproduksjon vi ønsker å unngå, og derfor burde utenriksministeren ha fokusert mer på dette. Den norske regjeringen har fått honnør for at den har vært i dialog med EU for å prøve å rydde opp i situasjonen på kort sikt, og at Norge sendte observatører for å sørge for at avtalen ble opprettholdt. Det er bra. Men de lange linjene i hvordan Norge skal være en energileverandør og samarbeide med EU om energiforsyning, var ikke til stede i utenriksministerens redegjørelse. Norge står for en stor del av energiimporten i EU. Vi har store ressurser. Da er det litt bekymringsfullt når en hører at statsministeren og andre i Regjeringen viser til at vi på kort sikt ikke kan øke eksporten til EU, fordi alt vi produserer, er solgt. Poenget fra Fremskrittspartiets side er at vi har veldig store ressurser på norsk sokkel som ennå ikke har kommet i produksjon. Vi må framstå som en troverdig og ansvarlig forvalter av disse ressursene, spesielt gassressursene. EU må vite at vi er en pålitelig leverandør de kan ønske å forhandle med, og at de er villig til å betale litt mer for en gass de vet kommer dag etter dag, slik at de ikke kommer i den situasjonen de har med Russland. Det vil slå tilbake på Norge og gjøre at EU når det kommer konflikter i nordområdene, som vi må anta kommer, vil stå litt nærmere Norge i slike konfliktsituasjoner enn det de ville gjøre hvis de hadde inntrykk av at Norge ikke følte noe ansvar for eller forpliktelse til å hjelpe EU i den energisituasjonen de er i. EU har sterke satsinger på fornybar energi, men samtlige delegasjoner som kommer fra europeiske land til Norge, vektlegger Norge som gasseksportør til EU før de snakker om klimaforpliktelser. Hvis energiforsyningen svikter i disse landene, svikter også samfunnet. Det er det vi ser når Bulgaria og andre land vurderer å starte opp gamle, nedlagte kjernekraftverk. Jeg skulle ønske at utenriksministeren fokuserte noe mer på det, og at en fikk olje- og energiministeren til å skjære gjennom litt mer når det gjelder det seminaret som skjer hos de rød-grønne i energi- og miljøkomiteen. Det er altså de samme partiene som snakker fint om å utarbeide en forvaltningsplan for å kunne utvinne ressurser i nordområdene, som reiser opp til Lofoten og Vesterålen og er med på å starte folkeaksjoner mot at noe som helst skal skje der oppe i framtiden. Det gir ingen god forutsigbarhet for norsk petroleumsindustri. Det gir heller ingen forutsigbarhet overfor våre europeiske naboland og venner for hvordan Norge vil stille seg som leverandør av energi. Jeg registrerer også at utenriksministeren gleder seg over ny president i USA. Jeg har selv nylig vært på besøk i bl.a. Washington DC og kan bekrefte at det er mye å glede seg over. Jeg tror president Obama vil være bra for USA. For oss som er USA-venner, både i gode og dårlige tider, er det kjekt å se at den amerikanske stjernen igjen blinker både skarpt og klart i verdensdebatten og i verdenspolitikken. Jeg håper at vi når vi fra norsk side skal begynne å snakke med president Obama og hans team, spesielt rundt klima, som utenriksministeren tok opp, gjør det på en realistisk måte – at vi er opptatt av å vise resultater, og at vi ikke, slik som vi har sett fra miljøvernministeren litt for ofte, kommer med mange store visjoner og symbolske handlinger uten at resultatene er der. Mitt inntrykk etter å ha snakket med både kongressmedlemmer og folk som er tett knyttet til president Obamas energi- og klimapolitikk, er at USA ikke kommer til å ha en klimapolitikk som flytter industriarbeidsplasser ut av landet. De kommer ikke til å jobbe for særamerikanske restriksjoner, men de kommer til å jobbe for en global tilnærming der resultatene teller. Jeg traff ingen politikere i USA som er imponert over Mongstad-prosjektet, som vi skryter av i Norge, før det kommer resultater. De sa: Show us the results and we will be impressed! Inntil nå er det kun Norge som skryter av det vi gjør, men vi har ingenting å vise til.