trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Det kan jeg ikke svare direkte på, og det tror jeg ikke representanten Hansson heller forventer at jeg skal kunne svare på. Jeg har bare lyst til å understreke det som er mitt ansvar. Jeg holder ikke foten i døra for at vi skal åpne opp for vannkraftutbygging i vernede vassdrag. Jeg er veldig tydelig på at verneplanen ligger fast, og de føringene som Stortinget har gitt i tilknytning til det når det gjelder flomdemping, må jeg velge å forholde meg til. Hvis vi skal gjennomføre et flomdempingstiltak i tilknytning til et vernet vassdrag, må jeg forholde meg til det og vurdere om det er mulig og hensiktsmessig å gjøre det ved at en også har kraftproduksjon i det tilfellet. Da er det sånn at Stortinget må bestemme om det er akseptabelt eller ikke, men jeg holder ikke foten i døra for å bygge ned vernede vassdrag.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Jeg tror jeg kan berolige representanten Halleland med at hadde han åpnet opp for full utbygging i alle vernede vassdrag, hadde ikke det vært løsningen på samfunnets elektrifiseringsbehov sett opp mot klimautfordringene. Det blir å forenkle bildet. Vi har mange gode alternativer og bør ikke åpne opp for det. Jeg tok ordet bare for å understreke, punkt én, at det forslaget fra Fremskrittspartiet som nå også Høyre støtter, er helt åpent. Det er opp til vannkraftutbyggerne å søke hvis de får identifisert at dette kan gjøres uten at det går på særlig bekostning av natur- og miljøhensyn. Det er egentlig litt merkelig at Høyre velger å stemme for det, synes jeg. Jeg tok også ordet for å kommentere det representanten Thorheim tok opp, om ikke energikommisjonen i hvert fall kunne se på dette. Da har jeg lyst til å understreke at det ville vært veldig unaturlig, for om det er naturvern eller vassdragsvern, er det en politisk innramming, en politisk beskyttelse, av verneverdier som er faglig begrunnet. Det å overlate det spørsmålet til en energikommisjon, satt opp for å vurdere energisituasjonen nå, ville være å uthule Stortingets rolle i nettopp det å beskytte naturkvaliteter og vassdragskvaliteter rundt om i Norge, og det vil i hvert fall ikke denne regjeringen gjøre.
Marius Arion Nilsen (Fremskrittspartiet), 2022-03-18:
Det var fascinerende å høre på replikkordskiftet og innleggene som har vært holdt, for alle ønsker et grønt skifte, alle ønsker mer kraft, men de har ingen plan for hvordan det skal komme. Behovet for kraft øker, spesielt med elektrifiseringen og alle klimatiltakene som de ønsker. Tåkeprat og ønsketenkning er ikke noe som driver kraftverk. Da trengs det fornuftig kraftutbygging. Fremskrittspartiet har mer kraft enn andre, for vi har ikke tatt til orde for å elektrifisere norsk sokkel, og vi har ei heller tatt til orde for andre kraftkrevende symbolske klimatiltak. Det vi derimot har tatt til orde for, er å se på muligheten for skånsom utbygging av vernede vassdrag. Vi har ikke sagt at vi skal bygge ned og ødelegge vernede vassdrag, men der det potensielt er mulig å bygge det ut med ny teknologi i nye tider – enkelte av disse lenge etter at de er blitt vernet, og der det er fare for flom – må vi se på muligheten for å utnytte mer kraft. Det grønne skiftet som vi skal igjennom, som Fremskrittspartiet selvfølgelig også ser muligheter og potensial ved, krever den energien som de andre ikke er villig til å investere og legge til rette for. Regnestykket deres går ikke opp, og nå ser vi konsekvensen med underskudd av kraft. Et Europa som desperat skriker etter kraft, som har ført en lite gjennomtenkt politikk en god stund, får store ringvirkninger og konsekvenser for Norge også. Det er veldig bra å se at det er en realitetsorientering i Europa, når det gjelder både klima og energi, og det hadde vært utrolig bra om det nådde fram til Stortinget også, at både Miljøpartiet De Grønne og de andre klimafanatiske partiene også innså faktum. Energi er makt. Energi er en forutsetning for å bo og virke i Norge. Det må vi legge til rette for, og det må vi forstå. Det er derfor forslaget vårt, der vi «ber regjeringen legge til rette for at kraftselskaper skal ha mulighet til å søke om utbygging av vannkraft i vernede vassdrag hvor de har identifisert at man kan øke produksjonen av kraft uten at det går på særlig bekostning av natur- og miljøhensyn», er bra. Kanskje ender vi opp med null. Kanskje blir det for store naturinngrep. Men de bør se på muligheten. I tillegg ønsker vi at Stortinget skal be «regjeringen fjerne grensen på 1 megawatt installert effekt for småkraftutbygging i vernede vassdrag der kraftverket tilpasses forsvarlige naturinngrep.» Begge disse forslagene er meget fornuftige, og vi håper å få flertallets tilslutning til dem. Vi trenger kraft, og dette er en god mulighet til å få det utredet.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Jeg ønsker på vegne av stortingsrepresentantene Sylvi Listhaug, Christian Tybring-Gjedde, Silje Hjemdal og meg selv å fremsette forslag om innføring av midlertidig grensekontroll. Jeg ber også om at forslaget behandles etter forretningsordenen § 39 annet ledd c.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
På vegne av stortingsrepresentantene Hans Andreas Limi, Frank Edvard Sve, Marius Arion Nilsen og meg selv har jeg gleden av å framsette et forslag om et nytt helhetlig bilavgiftssystem.
Dag-Inge Ulstein (Kristelig Folkeparti), 2022-03-29:
På vegne av stortingsrepresentantene Olaug Vervik Bollestad, Kjell Ingolf Ropstad og meg selv framsetter jeg et representantforslag om å legge forhandlinger om en frihandelsavtale med Kina på is umiddelbart dersom Kina støtter Russland militært i invasjonen i Ukraina.
Dag-Inge Ulstein (Kristelig Folkeparti), 2022-03-29:
Jeg vil takke forslagsstillerne for å løfte en viktig sak. Barns rettigheter og rettssikkerhet er grunnleggende. Ja, det fins ikke noe som sier mer om kvaliteten i et samfunn enn hvordan man behandler barna. Barns beste er et hensyn som begge sider i denne debatten holder høyt. Det er det ingen tvil om. Uenigheten går på hensiktsmessigheten i å ta del i individklageordningen under barnekonvensjonen for å fremme nettopp det hensynet. Flertallet stiller spørsmål ved om kommisjonens sammensetning, arbeidsmetode og ressurser samt om tolkningsmetoden til kommisjonen er egnet til å sikre forsvarlig behandling av klagene. En annen av innsigelsene vi har hørt, er at praksis fra FNs barnekomité har vist at komiteen på enkelte punkt tolket konvensjonen mer vidtrekkende enn det som er Norges forståelse. På den andre siden vil klageretten innebære et ekstra sikkerhetsnett for å trygge barns rettigheter. Det vil styrke norske barns rettssikkerhet. Det vil også kunne legge grunnlaget for at flere land på sikt vil slutte seg til tilleggsprotokollen. Og en rekke veldig likestilte land, om jeg kan si det slik, har sluttet seg til tilleggsprotokollen. Barneombudet er også klar i sin støtte til forslaget Dette er det naturlig å legge vekt på nettopp i saker som omhandler barns rettigheter. Samlet sett har derfor Kristelig Folkepartis gruppe kommet fram til at det er på tide at Norge ratifiserer tredje tilleggsprotokoll til FNs konvensjon om barns rettigheter, og slik sikrer at Norge tar del i individklageordningen under barnekonvensjonen. Vi vil derfor stemme for forslaget og gjøre alt det vi kan for å gi barna selv en sterkere stemme.
Dag-Inge Ulstein (Kristelig Folkeparti), 2022-03-29:
Jeg deler forslagsstillernes mål om at alle norske bistandsmidler skal brukes så effektivt som mulig. Norsk utviklingssamarbeid skal være kunnskapsbasert, resultatorientert og holde høy faglig kvalitet. Derfor innførte den forrige regjeringen en egen resultatportal bl.a., der alle som vil, kan følge bistandsmidler og se hvilken forskjell de faktisk utgjør. En kan gå inn i statistisk materiale og resultatvurderinger og se nettopp slike konkrete eksempel. Portalen skal også få fram de områdene hvor resultatene eventuelt er svake, og her må regjeringen ta ansvar, følge opp og kreve endring eller avslutte prosjekt. Å styrke kvaliteten i bistanden var også målet bak reformeringen av bistandsforvaltningen, som Solberg-regjeringen gjennomførte. Norad fikk større ansvar og ble styrket som et utviklingsfaglig forvaltningsmiljø, samtidig som Utenriksdepartementet har fått en tydeligere rolle som et strategisk utviklingspolitisk kraftsenter. En effektiv utviklingspolitikk krever at fakta har makta, og det nye oppsettet var bl.a. med for å bidra til å sikre nettopp det. For det må jo være bedre og mer effektivt å bygge opp et godt system for faglighet, effektivitet og kvalitet i bistand som kontinuerlig styrker og kontrollerer at en når de resultatene en ønsker, enn å sette opp ad hoc-komiteer eller kommisjoner nå og da. Så vil jeg understreke at det er få områder i norsk politikk som er mer gjennomevaluert, kontrollert og gransket enn bistand. Samtidig er det ikke noe felt i norsk politikk der pengene har bedre resultat i form av dødsfall som er avverget, sykdomsbyrde som er lettet, barn som har fått skolegang, og hundretusenvis som har fått et levebrød. Jeg er enig i ambisjonen om en resultatbasert og effektiv bistand, som støtter mennesker og samfunn i å arbeide seg ut av fattigdom og nød, og som stiller opp i akutte kriser. Det er et arbeid som må skje kontinuerlig, og her kan vi aldri slå oss til ro. Men mener Kristelig Folkeparti at alt er bra i norsk bistand? Nei, absolutt ikke. Kristelig Folkeparti ønsker et enda tydeligere fokus på de fattigste landene og de aller mest sårbare gruppene, i tråd med prinsippet i bærekraftsagendaen, om at ingen skal utelates. Vi ønsker økt samarbeid med sivilsamfunnsorganisasjoner, som med sitt nærvær på bakken og sine nettverk sikrer varige løsninger som bygges nedenfra og opp. Så vil det alltid være politisk debatt om prioriteringer. Den debatten kan ikke outsources til en kommisjon.
Ingvild Wetrhus Thorsvik (Venstre), 2022-03-29:
På vegne av representantene Grunde Almeland, Alfred Jens Bjørlo, Guri Melby og meg selv vil jeg sette fram representantforslag om innføring av et lobbyregister. På vegne av representantene Guri Melby, Sveinung Rotevatn, Grunde Almeland, Alfred Bjørlo og meg selv vil jeg sette fram representantforslag om bedre personvern på sosiale medier. Og på vegne av representantene Guri Melby og meg selv vil jeg sette fram representantforslag om klagemuligheter etter avslag på innsyn etter offentlighetsloven.
Ingvild Wetrhus Thorsvik (Venstre), 2022-03-29:
I fjor sommer sa Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Fremskrittspartiet nei til rusreformen i Stortinget. I dag får de en ny sjanse. Forslaget som i dag ligger på bordet, er en sjelden mulighet til å avslutte mange års mislykket strafferegime ved å gå fra straff til hjelp i ruspolitikken, og for at noe skal kunne være en reform, må det faktisk innebære en endring. Det gjør ikke det forslaget som ligger fra regjeringen. Norges overdosestatistikk er dyster. Vi har ligget i europatoppen lenge, og pilene peker i feil retning. Hvert eneste dødsfall er en enorm tragedie, og det er et resultat av en ruspolitikk som skader mer enn den hjelper. Mange rusrelaterte dødsfall kunne ha vært forhindret om tiltak og helsetjenester var tilgjengelige for dem som trengte det. Straff kan føre til at færre oppsøker den hjelpen de trenger. Det kan også gjøre det vanskeligere for pårørende å avdekke rusproblemene, og så bidrar det til stigmatisering, til marginalisering og til utstøting av en gruppe som allerede er i en sårbar situasjon. Altfor lenge har vi stilt opp med moralisme og stigmatisering når det folk trenger, er hjelp. Venstre har ivret for en kunnskapsbasert rusreform som snur samfunnets reaksjon fra straff til hjelp. All kunnskap viser at det er hjelp og ikke straff som er den viktigste delen av løsningen for å hjelpe russyke. Anbefalingene fra FN-organene er klare. Forskning, fagfolk, internasjonale erfaringer er klare. Flertallet av den norske befolkningen er for rusreformen. Nå må vi lytte til kunnskap og fagfolk, og vi må gjennomføre rusreformen. Uten en rusreform er det vanskelig å sette inn hjelp tidlig og forebygge større problemer. Alle med rusproblemer har startet et sted. Ofte har rusen blitt brukt for å lindre andre psykiske utfordringer, en dårlig oppvekst eller traumer. Det er en dårlig idé å straffe mennesker helt til livet er såpass mye i ruiner og rusavhengigheten tar over, for så å strekke ut en hånd og si at nå trenger du ikke å bli straffet lenger. Dette er en av de aller viktigste sosialpolitiske reformene i nyere tid. Vi kan ikke lenger stå og se på at folk fornedres og ydmykes og kalles kriminelle, når det er syke de er. Rusreformen vil gi disse menneskene friheten og verdigheten tilbake. Med dette forslaget vil vi endelig sette punktum for mange tiår med feilslått ruspolitikk. Venstre er rusreformens garantist, og vi kommer til å ta kampen – helt til vi møter menneskene i samfunnet vårt uten straff og med menneskelighet, omsorg og hjelp.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2022-03-29:
På vegne av representantene Kjell Ingolf Ropstad, Dag-Inge Ulstein og meg selv har jeg den ære å framsette et representantforslag om å skrote den rigide tredelingen av foreldrepermisjonen. Og jeg vil fremme forslag på vegne av Kjell Ingolf Ropstad, Dag-Inge Ulstein og meg selv om å sikre psykisk syke barn og unge under 13 år i hele Norge et tilgjengelig tilbud 24/7.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2022-03-29:
Tillit til systemet er en viktig verdi i vårt samfunn. De aller fleste i vårt land får den hjelpen og den behandlingen de trenger. Utviklingen av nye medisiner er et langt lerret å bleke, med lange og mange viktige prosesser og kontroller. Det er et enda lengre arbeid å få tatt medisinen i bruk i behandlingen av norske pasienter. Vurderingene som gjøres i systemet Nye metoder, har variabel til liten grad av tillit. Det som er en viktig verdi i vårt samfunn, har en variabel og liten verdi. Det er en svakhet med systemet. Representanten Hans Inge Myrvold glemte en ting da dette ble vedtatt. Da Stortinget vedtok at vi skulle ha Nye metoder, vedtok man samtidig at det skulle være en evaluering. Og hvorfor skal vi ha en evaluering? Det er for å forbedre det som er svakt – ingenting annet. Her viser en at en ikke har tillit. De lukkede prosessene som Beslutningsforum gir, og den manglende viljen til å drøfte i offentligheten evalueringen og det som er funnet der, er en svakhet som ikke fremmer tillit. Det fremmer mistillit og hemmer tilliten. Vi trenger et system som sikrer likeverdig behandling og ikke minst likeverdig tilgang. Vi må ha tillit til systemet, men da må vi også inngi tillit – at vi kan snakke om det. Derfor mener Kristelig Folkeparti at det beste er å se hva vi har funnet i evalueringen, og på hva vi vil gjøre med det. Det var utgangspunktet for dette forslaget. Jeg tar dermed opp det forslaget som Kristelig Folkeparti har fremmet i saken.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2022-03-29:
Statsråden sa før jul at hun ville være helseminister, ikke pandemiminister. Det å ta seg av tilliten til systemet vil jeg si er en viktig sak for en helseminister. Pasientene er utrolig opptatt av å ha tillit til legen sin, tillit til sykepleieren sin, tillit til behandleren gjennom hele livet. Vi kan gjerne skyve det over til helseforetakene, men det er vi som politikere som legger rammene for det. Da er mitt spørsmål: Hva mener – eller tenker – statsråden om hvordan vi skal få tillit til et system som er lukket, som ikke gir tillit, men mistillit, og der beslutningen tas av fire direktører i de foretakene som nå skal få ansvaret for å vekke tilliten for å få den åpenheten og den transparente tilliten som vi trenger i samfunnet for å få tillit til nye metoder?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2022-03-29:
Jeg er ikke harm, men jeg er engasjert på vegne av norske pasienter, som ikke har innsyn – ei heller i den debatten vi skal ha. Vi har ikke en offentlig debatt om det som evalueringen nå viser. Det er det jeg etterlyser, for da vi vedtok at vi skulle ha nye metoder, vedtok vi samtidig en evaluering. En evaluering er for meg å se om vi har gjort det vi skulle, riktig – og eventuelt forbedre. Da er min tanke og baktanke med dette forslaget nettopp å åpne debatten for å skape tillit. Hvordan vil statsråden skape tillit når en ikke skal komme hit med evalueringen – hvordan skape tillit til dem som tar beslutningene, og til pasientene som skal motta behandlingen og være sikker på at de får en likeverdig behandling?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2022-03-29:
Kristelig Folkeparti stemte imot i denne saken sist den var oppe, i fjor, og kommer til å stemme imot også nå. På lørdag var jeg på et tiårsjubileum for en institusjon – eller en behandlingsform – for ettervern som drives av en som har vært rusmisbruker selv. Hun har så gode resultater at kommunene rundt har endret praksis i måten de driver psykisk helse, rus – og for dem som kommer ut av fengsel – behandlingsform på. Hun har forskerne med seg når det gjelder resultater, og helseforetaket ser at det nytter. Det er bred enighet om at de som sliter mest med rusmisbruk eller rusutfordring, skal møtes med hjelp. Men for å møte enkeltpersoner med hjelp må vi styrke behandlingstilbudet og ettervernet. Historiene våre viser at vi ikke klarer å møte dem som ber om hjelp, på en måte som gjør at de føler at de får hjelp på den måten de ønsker. I tillegg er det ikke tvil om at det under denne debatten om avkriminalisering har vært mange foreldrelag og mange pårørende som har sittet rundt på skoler i det ganske land og vært bekymret for at yngre og yngre kommer inn i en rusutfordring. På samme tid som de tror det har blitt lovlig – selv om det ikke er det – tror og vet vi at mange av midlene i dag er sterkere enn det de var før; derfor ser vi dessverre også den utfordringen at en del mister livet fordi de får en for sterk dose. Derfor må helsehjelp og ettervern bli mangfoldig og ikke minst mer innovativt, sånn at det treffer i en ny tid. Hjelpeapparatet må i tillegg være tilgjengelig når folk trenger det. For noen av dem som har levd med rus ganske tett på livet, nytter det ikke å få et tilbud om tre måneder. Da er de så langt utpå; de trenger det nå, og de trenger å få lov til å velge noe av tilbudet de ønsker. Vi er alle forskjellige, og vi trenger alle ulike tilbud – også de som sliter med rus. Derfor er Kristelig Folkeparti opptatt av et mangfold av aktører i rusomsorgen, der den enkelte får et tilbud som passer for seg. Jeg tar derfor opp de forslagene som Kristelig Folkeparti har i saken.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-29:
På vegner av representantane Andreas Sjalg Unneland og meg sjølv ønskjer eg å leggje fram eit representantforslag om rettferdige konkurransevilkår i norsk daglegvarehandel.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2022-03-29:
Utenriksministeren snakker, helt riktig, om det som nå skjer, som et vendepunkt for Europa. Regjeringa har flere ganger snakket om denne utredningen som skulle komme på nyåret, og at den ønsker mer kunnskap. Det er på mange måter litt påfallende, i tråd med debatter vi har hatt i salen her tidligere, at man skal vurdere alle tenkelige tilknytningsformer til EU, bortsett fra den som flest land, inkludert våre naboland, har valgt, nemlig fullt EU-medlemskap. Mitt spørsmål er: Vil regjeringa åpne for at utredningen også vurderer konsekvensene av et EU-medlemskap for Norge, eller er det en type kunnskap regjeringa ikke ønsker?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2022-03-29:
Det vil de jo, og det kommer de til å gjøre, men poenget her er at regjeringa må ta et lederskap i denne debatten og denne diskusjonen. Utenriksministeren viser stadig til verdien av et samlet Europa i håndteringen av Russland. Det er jeg helt enig i, og jeg mener det har vært veldig viktig så langt, og det kommer til å være viktig framover. Spørsmålet er om utenriksministeren er bekymret for signaleffekten Norge nå sender gjennom denne utredningen, om en utredning av en mulig løsere tilknytning til EU. Jeg har tidligere også spurt om utenriksministeren kan garantere at premisset om at Norge skal være del av det indre marked, ligger fast. Det har ikke utenriksministeren villet bekrefte. Er hun også enig i at den signaleffekten vi nå sender, kan være en annen hvis vi inkluderer medlemskap i EU som et alternativ i denne utredningen?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2022-03-29:
Vi er på tampen av debatten. Det har vært en interessant debatt på mange måter, for det er ingen tvil om at det som har skjedd i Ukraina, har skapt både ettertanke og refleksjon hos flere, tidvis også det jeg vil kalle et relativt stort hamskifte. Men jeg vil samtidig understreke at for at et hamskifte skal finne sted, er det viktig ikke bare nå å fordømme, men å erkjenne hva man faktisk mente og sa den gangen det sto på. Det er representanter her i salen som i mars 2014 mente at fordømmelsen av Russland etter invasjonen av Krim var feil, at fordømmelsen pisket opp stemningen i Ukraina, og ikke minst at det måtte gå an å se at Putin sto overfor et veldig vanskelig dilemma. Det ble også sagt i august 2017 at daværende utenriksminister Børge Brende burde jobbe aktivt for at sanksjonene mot Russland for okkupasjonen av Krim skulle fjernes. Så sent som i desember 2018 åpnet representanten for at Russland skulle kunne beholde Krim hvis det kunne bedre relasjonen mellom Russland og Vesten. I salen i dag, på denne talerstolen, sto representanten Moxnes med betydelig patos og sa at Norge må slutte å trykke autoritære ledere, som Putin, i hånden. Men både SV og Rødt kritiserte så sent som høsten 2019 regjeringen, det vil altså si fem år etter anneksjonen av Krim – en anneksjon og en okkupasjon som førte til en krig som fortsatt pågår, en krig som har kostet 14 000 mennesker livet, og som har gjort at 3 millioner mennesker trenger humanitær assistanse. SV og Rødt ønsket i den sammenhengen nettopp å trykke Putins hånd ved å invitere ham til 75-årsmarkeringen av frigjøringen av Øst-Finnmark, fordi, som SV og Rødt sa den gangen, «russisk politikk ikke skal ekskludere Vladimir Putin fra å inviteres til markeringen(…) (…)
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2022-03-29:
EØS-avtalen og det som regjeringen legger opp til nå, tror jeg er viktig i seg selv for regjeringen. Jeg tror det er viktig at man går gjennom en avtale og finner ut hva som er bra, og hva som er dårlig, innenfor den rammen som EØS-avtalen er. For oss i Senterpartiet er det svært viktig. Vi ser en del av det som skjer rundt oss, som kan være et resultat av at vi kanskje trenger noe innstramming eller en annen inngang på elementer i EØS-avtalen. Det er ikke snakk om man skal ha en avtale eller ikke, men det er snakk om å gjøre dette til en bedre avtale, og det tror jeg er veldig fornuftig. Når vi har en organisasjon som NATO, vil jeg si at det er en organisasjon som rendyrker det som går på sikkerhetspolitikk; den rendyrker det å framskaffe kapasiteter for å kunne være en part i en verden som gjør at risikoen for å gjøre slike ting som skjer i Ukraina nå, er liten. Det er ikke noen tvil om at NATO har hatt litt forskjellige roller i Europa, og det er klart at det etter murens fall ble et annet NATO. Det hadde også betydning for innretningen av vår egen forsvarspolitikk. Det er helt naturlig når slike ting skjer, men samtidig er det helt riktig – som representanten Elvenes påpeker – at det er en nærområdestrategi og et prinsipp som har vært befestet over lang tid, og som Norge har vært en pådriver for. Det er det som skjer nå, at vi får dette kollektive forsvaret; vi får en stadfesting av at NATO ønsker å befeste seg i Europa og sørge for at mye av det som var – man kan gjerne si før krigens fall – også er en realitet i dag. Jeg vil også si – når det gjelder vårt eget forsvar – at det er klart at vi har et forsvar i dag som på mange områder er bedre enn noen gang. Vi har soldater som – uansett hvordan folk ser på det – har kamperfaring, som soldater faktisk trenger. Vi har soldater som kanskje er mer motiverte enn noen gang. Jeg vil også si at vi har et heimevern som kanskje er bedre enn noen gang. Men det vi kommer til å ha en diskusjon om, er hvordan vi skal skaffe oss utholdenhet og seighet, og om vi kanskje skal bruke mer av ressursene som finnes, og mulighetene som finnes i mobdisponerte mannskaper. Den diskusjonen er jeg helt sikker på at vi kommer til å få i framtiden.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2022-03-29:
Det norske bidraget i den globale koalisjonen for å bekjempe terrorgruppen ISIL har vært særdeles viktig. Koalisjonen har bred internasjonal oppslutning, og ved å stå samlet har koalisjonens medlemmer bidratt til at ISIL i dag ikke lenger kontrollerer territorium i Syria og Irak. Gjennom vårt arbeid har Norge vært med på å svekke organisasjonen, både territorielt og ikke minst ideologisk. For mange i Norge er det nok litt fremmed at vi som nasjon er med på denne type operasjoner, men denne type operasjoner har vært det viktigste i lang tid etter murens fall og fikk altså sin oppbygning etter hvert, som kulminerte i flere store terroraksjoner. Norge har altså, utover sin militære innsats i Operation Inherent Resolve, bidratt med viktige stabiliseringsarbeid, vakt og sikringsstøtte og bidratt til arbeidsgrupper med fokus på kommunikasjon, finansieringsstrømmer og fremmedkrigere. Dette har vært et veldig bredt spekter. Vårt bidrag har i stor grad dreid seg om å støtte langs det sivile sporet. Vi må imidlertid ikke være naive. ISIL er altså ikke nedkjempet, og terrorgruppen har fremdeles både vilje og kapasitet til å planlegge og gjennomføre terrorangrep i Irak og i Syria. Også andre grupper med ISIL-inspirerte ideologier får stadig større fotfeste utenfor de opprinnelige kjerneområdene i Syria og Irak, både i Afrika og i Sentral-Asia. Trusselen er der fortsatt. Legalitet og legitimitet er grunnleggende forutsetninger for militære operasjoner, og vi i Senterpartiet mener det er hensiktsmessig å gjennomføre en uavhengig evaluering av større utenlandsoppdrag for å lære og bidra til mest mulig åpenhet. Som jeg sa tidligere: Det er noe fremmed for folk når vi har denne type operasjoner. Derfor er disse evalueringene viktige, og det gjelder også Norges innsats i anti-ISIL-koalisjonen i Syria og Irak. At vi i 2020 la fram et representantforslag sammen med andre om nettopp dette, understreker vårt ønske om åpenhet og et grunnlag for en felles forståelse av hva slags oppdrag norske styrker blir satt til å gjennomføre i utlandet. Nå er derimot ikke riktig tidspunkt for en slik vurdering. Vi mener denne evalueringen bør vente til vi er nærmere avslutningen av den norske militære innsatsen.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2022-03-29:
Vi stiller oss bak det som har blitt sagt tidligere på talerstolen her, men jeg ønsker likevel å presisere et par ting. Spørsmålet om Norge skal ratifisere den tredje valgfrie tilleggsprotokollen til barnekonvensjonen om individklageordning, ble behandlet i Stortinget for første gang i 2012. Fordelene og ulempene ved en eventuell tilslutning har siden blitt grundig utredet. Spørsmålet ble vurdert gjennom en ekstern juridisk utredning og Meld. St. 39 for 2015–2016. I denne perioden ga et bredt stortingsflertall sin tilslutning til å ikke ratifisere tilleggsprotokollen. Det vil alltid være positive og negative sider ved en tilslutning. I Meld. St. 39 for 2015–2016 ble det på den ene siden pekt på at tilslutning til klageordningen ville kunne styrke barnets rettsstilling. På den andre siden ble det vist til at det knytter seg betydelig usikkerhet til konsekvensene av norsk tilslutning. En av grunnene til dette er at mange av bestemmelsene i barnekonvensjonen er vage og ikke minst skjønnsmessige – som det er blitt poengtert av flere – og egner seg dårlig for individklagebehandling, som dette egentlig dreier seg om. Da konklusjonen om å ikke anbefale ratifikasjon ble vedtatt, ble det trukket fram usikkerhet ved kommisjonens sammensetning, arbeidsmetoder, ressurser og om tolkningsmetoder var egnet til å sikre forsvarlig behandling av klagene. Dette er vi enig i, og det er viktige hensyn å vektlegge i spørsmålet om å ratifisere tilleggsprotokollen. Vi i Senterpartiet ønsker en god rettssikkerhet for barn, og det gjør vi alle – en god og rettferdig rettssikkerhet for barn. Men likevel stiller vi oss bak flertallets vurdering om at forslaget ikke bør vedtas.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2022-03-29:
Vi i Senterpartiet deler representantenes syn på at det er nødvendig med åpenhet knyttet til norsk bistand. Vi ønsker å oppfordre til en offentlig og politisk debatt om norsk bistand og regjeringens prioriteringer når det kommer til utviklingspolitikk. Dette skal bl.a. være med på å sikre best mulig bruk av norske skattepenger slik at vi effektivt bidrar til bærekraftig vekst, fattigdomsbekjempelse, styrking av menneskerettighetene og til at klimamålene våre nås. For å bidra til samfunnsendringer vil denne regjeringen opprettholde et høyt nivå på den internasjonale bistanden og bruke 1 pst. av brutto nasjonalinntekt for å oppnå de globale målene om sosial, økonomisk og miljømessig bærekraft. Norsk innsats skal styres slik at den settes inn der den gir mest mulig effekt og skaper flest mulig positive, selvforsterkende – det er viktig – ringvirkninger. For å sikre måloppnåelse og effektiv bruk av bistandsmidler foreligger det et omfattende regelverk og gode forvaltningsrutiner. I dette stilles det store krav til samarbeidspartnerne som utfører utviklingspolitikken, både for å sikre at midlene gir mest mulig utvikling, og for hindre at midler misbrukes. Det er riktig at noen land, inkludert Storbritannia og Sverige, har etablert bistandskommisjoner. Dette har også vært diskutert i Norge – og vi diskuterer jo i dag – og vi er enig i at en gjennomgang av norsk bistand er viktig. Vi mener imidlertid at dette allerede blir ivaretatt gjennom kontinuerlige vurderinger fra bl.a. Utenriksdepartementet, som skal gjennomgå anbefalingene fra OECDs fagfellevurdering i 2019 i en midtveisgjennomgang i mai 2022. Neste gang OECD skal legge fram tilsvarende rapport for Norge, er etter planen i 2024. Norsk bistand er, som representantene viser til, også underlagt grundig gjennomgang fra Riksrevisjonen. I tillegg til en kompetent offentlig forvaltning er det gode og uavhengige eksperter i Norge som allerede vurderer ulike deler av det norske utviklingsarbeidet. Dette gjøres på oppdrag fra Utenriksdepartementet eller Norad, men også – og det er viktig – på eget initiativ. Dette viser gode rutiner for kontroll og oppfølging av norske bistandsmidler. Senterpartiet ser derfor ikke merverdien av en uavhengig bistandskommisjon på gitt tidspunkt.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Det manglet ikke på advarsler da regjeringen startet forhandlinger med Taliban for to måneder siden. Det var eufori, det var privatfly, og det var ikke måte på hvor flott dette skulle bli. Så gikk det to måneder, og det ble ikke sånn som man trodde det skulle bli, eller som man sa. Statssekretær Thune uttalte at det var fem faste, klare holdepunkter som var avtalens enighet. Det skjedde ikke. I dag får ikke kvinner gå på skole, og de kan ikke bevege seg fritt ute. Men for å stille det spørsmålet som egentlig er interessant å få svar på: Har det internasjonale samfunnet og Norge forholdt seg til avtalen som gjelder Talibans frihet? Hvem finansierer nå Talibans virksomhet og deres flyreiser rundt omkring i Midtøsten og andre steder? Er det også det internasjonale samfunnet? Er det gullreservene i utlandet, eller er det midler som ikke lenger er frosset i USA? Hvordan får Taliban pengene nå? Det kan jo hende at det var derfor de møtte opp på Soria Moria, rett og slett for å få tak i de pengene og leve slik de gjorde før vi kom til Afghanistan?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Dette holder rett og slett ikke. Man har fått disse advarslene for lenge siden. Det viser at utenriksministeren stolte på Taliban. Man inviterer ikke Taliban hit, hvis man ikke stoler på dem. Da kan de jo like godt være der de holder til. Man inviterte dem hit for å bli enig om fem punkter, og man var enig om fem punkter, ifølge statssekretær Thune. Da var skolegang for jenter et av disse – under forutsetning av at da ville Taliban også få noen fordeler av det. Blant annet skulle offentlig ansatte få sin lønn utbetalt fra et eller annet mystisk sted, som selvsagt også blir kanalisert delvis til Taliban, selv om det sto i avtalen at det skulle det ikke bli. Taliban har fått tak i penger for å drive sin administrasjon et eller annet sted. Når utenriksministeren sier at vi ikke skal være med og finansiere det, er det vel noen andre som finansierer det. Det kommer jo fra vestlige midler et eller annet sted. Siden man står sammen, som utenriksministeren sier, står man da sammen om dette, mens noen få av de landene som står sammen, finansierer Talibans administrasjon og utgifter. Det er greit å være helt tydelig på det. Hvor kommer disse pengene fra? Det antar jeg at utenriksministeren vet.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Jeg ser at debatten er på hell, men jeg måtte bare gi noen hilsener til representanten Moxnes, som sier mye rart når det gjelder forsvar. Jeg tror jeg skal gi ham råd ved å si: Skomaker, bli ved din lest. Nå er ikke Moxnes her nå, men det er opp til ham å ikke være her eller å være her. Det er mulig at den lesten var interessant for et par hundre år siden, men den lesten Rødt leter etter, er ikke i det 21. århundret. Rødt ønsker altså å melde Norge ut av NATO, mens andre land rundt ønsker å melde seg inn i NATO. Men de landene som ønsker å melde seg inn, er de landene Moxnes ønsker å samarbeide med. Det blir veldig vanskelig å få det til. Er det slik at Moxnes skal samarbeide kun med Norge – samarbeide med seg selv? For han er veldig opptatt av samarbeid, som han var tydelig på her. Så sier representanten Moxnes at det vil ta 30 dager før amerikanerne kommer og redder oss. Men med hans politikk kommer de jo ikke i det hele tatt. Er 30 dager bedre enn ingenting? De kunne ha kommet enda fortere hvis Moxnes hadde ønsket en basepolitikk og amerikanerne kunne vært her. De kunne kommet på to dager da. Men det vil han i hvert fall ikke. Det er noe av det siste han vil. Så er det dette med kunnskapen til Moxnes når det gjelder Forsvaret. Han sier at vi bare kan forsvare en halvstor kommune. Det er det vi kan med forsvaret vårt. Men hvor er bevilgningene til Forsvaret? Har Rødt gått i bresjen for mer bevilgninger til forsvarsbudsjettet, mer samarbeid, mer produksjon i forsvarsindustrien, mer samarbeid ute, mer utdanning innenfor forsvarsindustrien, mer utdanning innenfor alle de plattformene vi kjøper? Jeg har ikke hørt et ord om det. Jeg har hørt det motsatte hele tiden – han har snakket om angrepskrig i andre deler av verden. Hvis man vil ha et bra forsvar i Norge, et godt forsvar i Norge, kan vi starte der. Men det hjelper ikke hvor bra det blir – vi kunne mobilisere 180 000 soldater i den kalde krigen, men selv det var ikke nok. Vi trengte flere, og vi trengte hjelp. Ikke minst trengte vi utvikling av forsvarsindustrien, utvikling av forsvarsmateriell, slik at vi kunne være noenlunde selvbærende på enkelte områder. I dag kan vi ikke det heller. I dag er vi nødt til å samarbeide med andre fordi vi produserer komponenter av systemer, og de andre delene får vi av andre land – andre NATO-land. Vi er helt avhengig av andre land for å produsere så mye som en pistol i dette landet, og vi kunne ikke vært mindre avhengig hvis Moxnes hadde forsøkt å bygge opp norsk forsvarsindustri. Han har prøvd å bygge ned forsvarsindustrien, for han er også imot eksport. Hvis man er imot eksport, er det helt umulig å bygge nasjonal forsvarsindustri, for det koster for mye. Man har ingen sjanse til å lage en egen forsvarsindustri i Norge og produsere de plattformene vi trenger for å forsvare oss i krig. Jeg synes faktisk Rødt burde komme opp her og bli ved sin lest og si: Dette har vi ikke noe greie på; her burde vi bare strekke hendene i været og la de andre ta over. Så kan de heller drive å bevilge penger til alskens gode formål i stedet.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Denne merknaden går til Moxnes, som later til å tro at man kan snu over natten og si at man plutselig er for et forsvar. Forsvar er ikke politisk teori. Forsvar er et samarbeid. Det er et internasjonalt samarbeid. Forsvarsindustri er en plattform sammensatt av syv–åtte land. Det er overføring av teknologi fra et land. For at vi skal kunne ha en plattform, trenger vi teknologi fra andre land. Den teknologien kommer ikke uten at vi er medlem av samme allianse. De vil ikke overføre teknologi. Man kan sitte med en AG-3 på ryggen eller sitte med knappeteltet ute i skauen og ta inn HV-soldater, og det hjelper ingenting. Hvor skal Rødts HV-soldater komme fra? De vokser jo ikke på trær. De må utdannes. Skal de inn i plikttjeneste i Forsvaret? Skal de inn gjennom førstegangstjenesten? Hvordan skal de få ta i disse 150 000–200 000 soldatene vi vil trenge for eventuelt å forsvare fire kommuner i stedet for bare den ene kommunen, slik Moxnes vil? Dette er en illusjon. Det er et oksymoron det Moxnes snakker om her. Det er ikke mulig å få det til. De prøver å basere seg på noe som ikke finnes. Så lykke til – det kommer ikke til å fungere!
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Dette dreier seg ikke om hvor mye penger man bevilger over statsbudsjettet, eller hvor mye anerkjennelse man får internasjonalt for at man bevilger mye penger over statsbudsjettet, slik statsråden snakket om fra talerstolen. Det dreier seg om hvorvidt det virker, og hva som er den best mulige måten å få det til å virke på. Siden man da mener at man ikke har noe behov for å gjøre det som Fremskrittspartiet foreslår, vil jeg spørre konkret: Finnes det i dag konkrete målebarometer på hva som skal betraktes som vellykket bistand, og hva er i så fall disse?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Jeg gjentar spørsmålet: Finnes det i dag konkrete målebarometer for hva som kan betraktes som vellykket bistand, og hva er i så fall disse?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Jeg har vært innom den flere ganger. Den er sikkert fin, den. Men den imøtekommer ikke det som Fremskrittspartiet ønsker å få med i den bistandskommisjonen, og det tror jeg også statsråden faktisk ser. Det vi ønsker, er å få vite hva som er målet. Hva er målet, og hvis man finner et mål, virker den metoden man bruker for å nå det målet? Hvis man er uklar på målet, hjelper det ikke hvor mye penger man sprøyter inn for å nå et mål man vet ikke vet hva er. Da blir man ikke snillere, bedre eller mer barmhjertig av å putte enda mer penger inn, slik det er konkurranse for i Stortinget hver eneste gang det er budsjettforhandling. Så jeg spør statsråden igjen: Hvordan kan man måle at bistand er vellykket? Er statsråden enig i min påstand om at den eneste måten man kan måle vellykket bistand på, er at landet på sikt blir uavhengig av bistand? Og hvor mange land har til nå blitt uavhengig av norsk bistand og klarer seg på egen hånd?
Ingrid Fiskaa (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-29:
Eg vil tilbake til spørsmålet om solidaritet med resten av verda i dei mange krisene me no står overfor, og då heilt konkret utviklingsbudsjettet, eller bistandsbudsjettet, som det ofte vert kalla. Utanriksministeren var i innlegget sitt inne på at regjeringa vil prioritera mattryggleik, og det kan det vera mange gode grunnar til å gjera, men ho unngjekk spørsmålet om den samla bistanden i den situasjonen me no står i, med auka behov på ei rekkje ulike område. Meiner utanriksministeren at det er rimeleg eller akseptabelt med eventuelt store kutt i annan bistand for å auka bistanden til Ukraina og ta imot flyktningar i Noreg?
Ingrid Fiskaa (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-29:
Det har vore fleire representantar frå Høgre på denne talarstolen som uttrykkjer ynske om at SV skal bli einige med Høgre i NATO-saka. Eg trur Høgre gleder seg for tidleg. Det SV har sagt, er at me no skal ha ein brei sikkerheitspolitisk debatt, og det synest eg faktisk at fleire parti bør ha. Men i staden forsikrar altså Høgre oss om at dei for lengst har tenkt ferdig og ikkje kjem til å tenkja ein einaste ny tanke. Sikkerheitspolitikk er for det fyrste meir enn alliansepolitikk og NATO – òg EU, som eg høyrer at fleire i Høgre nå nyttar sjansen til å ta opp – men det heng sjølvsagt saman. Det forsvarspolitiske etablissementet i Noreg, med Høgre i spissen, har i lang tid bygd ned eigen norsk forsvarsevne for å kunna delta i krigar i heilt andre delar av verda, med i beste fall ei perifer kopling til norsk sikkerheit. Eg vil etterlysa noko meir ettertanke og evne til sjølvkritikk om denne prioriteringa. Haldninga til SV er at me sjølve bør ta eit større ansvar for sikkerheita vår. Me bør styrkja det nasjonale forsvaret og dei defensive oppgåvene, med særleg vekt på å ha kompetent personell i forsvaret, og meir personell, og me bør tenkja breitt om samfunnssikkerheit og beredskap, inkludert ein auka matproduksjon på norske ressursar. Eg ser fram til at òg Høgre tenkjer nytt og ikkje bruker krigståka i den norske debatten til å fremja ferdigtogne standpunkt frå ei tidlegare tid.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2022-03-29:
Da eierskapsregisteret skulle bankes igjennom i Stortinget, ignorerte den daværende Solberg-regjeringen flere av Stortingets punkter, inkludert hvor stor eierandel man skulle ha for å bli registrert. Det kan nå hjelpe russiske oligarker, som kan få en frihavn i Norge mot økonomiske sanksjoner fordi deres eierskap ikke kommer fram. Under behandlingen var Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Rødt, SV og andre på samme linje om at man burde senke terskelen for når eierskap skal registreres, men de borgerlige sikret den gang en 25-prosentgrense før man skal registreres, noe som er veldig høyt, og som gjør at mange av Putins støttespillere kan skjule eierskapet sitt og dermed omgå sanksjonene. Ser utenriksministeren at det kan trenges endringer her nettopp for å kunne treffe disse oligarkene?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2022-03-29:
Det er mulig at representanten Eriksen Søreide forveksler Rødt med Fremskrittspartiet. Jeg har i alle fall registrert at enkelte derfra har vært veldig støttende til Putin. Vi ser også i Europa at det er ytre høyre-partiene i land etter land som har gjort knefall for og aktivt støttet regimet i Russland. Rødt har ingenting til overs for oligarkregimet i Russland og deres overfall på Ukraina, og fordømte også i 2014 – selvsagt – anneksjonen av Krim høyt og tydelig. Til Tybring-Gjedde kan jeg forsikre om at jeg både ser alt og hører alt. Jeg fikk med meg innlegget som kom fra talerstolen, som var fullt av en del selvmotsigende misforståelser. For det første er det sånn at det å legge ned det norske invasjonsforsvaret til fordel for enheter og utstyr tilpasset angrepskrig er det motsatte av norske interesser. Det er det som har skjedd. Og Tybring-Gjeddes partileder Listhaug var tydelig til NRK i forrige uke på at dette har vært fullstendig feil, nå må vi gjenreise forsvaret. Jeg siterte altså landmaktutredningen, og om det faller folk tungt for brystet, er det så sin sak, men det er et faktum at skiftende regjeringer, et bredt flertall mot Rødts vilje, har svekket det norske forsvaret gjennom mange tiår for å kunne delta nettopp i NATOs «out-of-area»-operasjoner. Andre partier har kanskje et situasjonsbetinget forsvar for folkeretten, vi er konsekvente. Det er en viktig forskjell på Rødt og andre partier. Vi ønsker å gå mot angrepskriger uansett hvem som står bak, ikke minst også når det er Russland som går i spissen for dem. Så er den interessante debatten selvsagt: Hva kan vi nå gjøre for å styrke den norske forsvarsevnen? Enhver stat må kunne sikre et minstemål av forsvar av eget territorium, man kan ikke forvente at andre land skal gjøre jobben på vegne av dem selv. Så det å styrke Heimevernet, det å styrke Hæren og det å gjenopprette Sjøheimevernet, det har Rødt foreslått. Vi har foreslått større bevilgninger også til landmakten gjennom mange år. Dette burde være kjent også for representanten Tybring-Gjedde. Jeg håper at Stortinget vil gå inn i denne debatten med åpne øyne og gjerne se til erfaringene fra Finland, som har opprettholdt et invasjonsforsvar, som har 280 000 soldater og kan mobilisere 900 000, og som har bevart et sterkt invasjonsforsvar. Her kan Norge ha noe å lære når det gjelder framtidens forsvar av landet.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2022-03-29:
Jeg vil bare be Tybring-Gjedde om å lese Rødts budsjettforslag, se våre styrkinger av både Hæren og Heimevernet, vår gjenreising av Sjøheimevernet, og ikke minst at vi innser at det å delta i NATOs angrepskriger, om det så er å bombe i stykker Libya, delta i Afghanistan – hvor det enn skulle være – destabiliserer hele regioner. Det skaper millioner av flyktninger og titusener av drepte, uskyldige sivile. De er naturligvis like mye verd som enhver annen drept sivil, om det så er i Europa. Vi er konsekvente i vårt forsvar for folkeretten og vår motstand mot disse angrepskrigene. Så vil jeg bare si til Åsmund Aukrust fra Arbeiderpartiet at det er både litt uredelig og useriøst å hevde at Rødt har sagt at Putin har litt rett. Vi har entydig fordømt Russlands brutale angrep på Ukraina. Vi fremmet, som alle andre, et ensidig krav om at aggresjonen må opphøre, og vi er ikke blitt noe mildere i kritikken av dette autoritære regimet i Russland og oligarkene rundt det regimet etter at krigen brøt ut gjennom Russlands angrep på Ukraina. Vi har også etterlyst kraftigere og tydeligere sanksjoner mot nettopp de oligarkene som både tjener seg søkkrike på det autoritære regimet i Russland og samtidig finansierer krigsmaskineriet til Putin. Det er for oss helt uforståelig at ikke regjeringen kan sørge for å rette opp i «feila fra i går» fra den borgerlige regjeringen og gjøre det enklere å finne ut av om russiske oligarker tjener seg søkkrike på investeringer i selskaper i Norge. Det burde være en smal sak for Arbeiderpartiet og Senterpartiet å sette en strek over den tabben som Fremskrittspartiet og Høyre med følge gjorde for et par år siden, hvor de satte en grense på 25 pst. for å kunne få innsyn i det reelle eierskapet bak selskapene. Disse oligarkene må sanksjoneres. Vi må finne ut hvem som eier hva, og da er det et minstemål at regjeringen nå tar grep og følger opp for å kunne straffe dem også økonomisk. Det er ingen tvil om hva som er Rødts syn i denne saken. Det er klargjort i flere runder. Det som kanskje er litt vanskelig å begripe for enkelte, er vel at det er mulig å både være knallhardt imot Russlands imperialistiske overfallskrig mot Ukraina og også være imot andre lands angrepskrig på land i Afrika og Asia. To tanker i hodet på en gang er fullt mulig.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2022-03-29:
Spørsmålet om en evaluering handler jo om å få undersøkt om Norges deltakelse har vært med på å styrke eller svekke folkeretten og rammene rundt det militære bidraget. Jeg skal nevne en episode som jeg tok opp i innlegget, og som jeg gjerne vil ha utenriksministerens vurdering av, nemlig angrepet som ble gjennomført fra en norskbevoktet base mot iranske styrker. Da hadde vi altså blitt bedt om å delta i en koalisjon mot ISIL, ikke i noe angrep mot Iran. Angrepet kunne startet en helt ny konflikt, som kunne fått store konsekvenser langt utover den basen som var involvert. Norge var ikke konsultert, og norske soldater ble på den måten satt i livsfare. Ser ministeren behovet for å få undersøkt om betingelsene for deltakelsen var tilstrekkelig strenge, om dette var et brudd på dem, eller om det var for vage betingelser for den militære deltakelsen?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2022-03-29:
Dette er da en konspirasjonsteori om Rødt fremmet av ministeren på Stortingets talerstol. Det tar jeg ikke helt seriøst, for å være helt ærlig med presidenten. Det vesentlige med en evaluering er jo å få undersøkt om det var tilstrekkelig strenge stramme rammer for den militære deltakelsen, og om de rammene er brutt eller ikke. Vi peker i forslaget på bl.a. Godal-rapporten, fra evalueringen av Afghanistan-krigen, som én vei å gå. Det var en grundig og ærlig gjennomgang av deltakelsen i den lange krigen i Afghanistan, som har gitt noen viktige læringspunkter for Stortinget i det videre arbeidet. Det å få klarlagt om deltakelsen vår kan ha styrket eller svekket respekten for folkeretten, burde jo være vesentlig for samtlige partier, all den tid vi er enige om å slå ring rundt folkeretten. Ser ministeren det poenget?