Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
I Nasjonal handlingsplan mot kampfiksing i idretten 2013–2015 står det følgende: «Det er allmenn enighet om at koblingen til spillvirksomhet har gjort idretten mer utsatt for kampfiksing. Internett har de siste årene revolusjonert spillmarkedet. Før internett ble sportsspill regulert på nasjonalt nivå. I dag opererer nettbaserte spillselskaper på tvers av landegrensene. Markedet har blitt vanskeligere å regulere, og det er utfordrende å følge opp mistanker når flere land er involvert.» Dette avsnittet i handlingsplanen er meget treffende for dagens situasjon og utfordring. Som en følge av Internetts framgang i samfunnet har norske forbrukere fått tilgang til et stort og ukontrollert internasjonalt spillmarked – et marked som er svært konkurransedyktig i forhold til det norske spillmarkedet, og som Lotteritilsynet verken har oversikt eller kontroll over. Vi må innse at mulighetene for å spille på internasjonale spillmarkeder har kommet for å bli, og heller legge til rette for at internasjonale spillselskaper i størst mulig grad kan tilby sine tjenester til norske forbrukere på en trygg og oversiktlig måte. I Sundvolden-plattformen er regjeringspartiene enige om at man skal «utrede spørsmålet om lisensordning for utenlandske spillselskaper for å se om det er mulig å kombinere sosialpolitiske hensyn og økte totale inntekter til frivilligheten innenfor EØS-avtalens rammer». Resultatet av en slik utredning er at det åpnes opp for å gi konsesjon til andre spillselskaper, slik at også andre tilbydere av spill slipper til på det norske spillmarkedet. Ved å la utenlandske spillselskaper få operere i Norge under norske konsesjonsbestemmelser legger vi til rette for et trygt og ansvarlig spilltilbud. Samtidig vil også deler av overskuddet til utenlandske spillselskaper tilfalle norsk frivillighet, noe det ikke gjør i dag. Handlingsplanen mot kampfiksing i idretten 2013–2015 inneholdt noen gode tiltak som jeg mener bør videreføres i regjeringens videre arbeid mot kampfiksing. Kampfiksing utfordrer idrettens grunnlag og sjel og er et problem vi må ta på alvor. Det er viktig at vi fortsetter arbeidet med å styrke kunnskapen om både hva kampfiksing er, og hvilke konsekvenser kampfiksing får. Kampfiksing faller inn under flere strafferettslige bestemmelser, noe utøvere, trenere, ledere og dommere må få god kunnskap om. Kampfiksing, slik det er definert i handlingsplanen, er økonomisk kriminalitet, noe jeg og mitt parti tar på alvor. Informasjon om alvoret rundt kampfiksing må spres, og det må satses på holdningsskapende arbeid innenfor de ulike idrettsmiljøene. Kampfiksing krever deltakelse av profesjonelle idrettsfolk, og kun i dialog med disse vil vi sammen kunne hindre en videre utbredelse av slik kriminalitet. Jeg vil takke interpellanten for å ha tatt opp et svært viktig og alvorlig tema, hvor det bare er et tidsspørsmål før det skyller over også norsk idrett. Dette er utfordrende, det er krevende, og jeg håper at vi sammen – og jeg tror også tverrpolitisk – skal komme til enighet om hvordan man faktisk skal gripe det an. Det er krevende, men sammen tror jeg kanskje vi kan klare å få til noe som er bra, for å forhindre det som vi kaller et uvesen.