Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-05-03:
Som presidenten akkurat refererte til, skal vi nå behandle Dokument 8:47, om tiltak for et anstendig arbeidsliv og mot sosial dumping. I behandlinga av saken og i dokumentet, sånn som det foreligger, er det mye enighet om å beskrive de utfordringene som sosial dumping og arbeidslivskriminalitet er for samfunnet. Vi ser stadig eksempler på at folk blir underbetalt, at de blir utnyttet, og at det er koblet opp imot kriminalitet i samfunnet vårt. Det undergraver det seriøse arbeidslivet. Vi har i mange år hatt en rekke eksempler, i landbruksnæringa, i bygg- og anleggssektoren, innenfor renhold, innenfor hotell og restaurant osv., og som sagt er det i stadig større grad også koblet opp mot kriminalitet. Jeg skal ikke ta på meg å være fyllestgjørende for komiteens flertall. Jeg regner med at representanten Heggelund, som kommer etter meg, vil argumentere for flertallets syn, men jeg vil argumentere for hvorfor vi fra mindretallets side har en rekke forslag til tiltak som vi mener – selv om de ikke er uttømmende – kunne være riktige skritt i kampen mot sosial dumping. Min vurdering er at når det gjelder dette saksområdet, er regjeringa utrolig passiv, og at det kommer tydelig fram av det svarbrev som komiteen har fått fra statsråden, til det aktuelle forslag. Når det gjelder offentlige anbud, sier regjeringa: «Regjeringen vil på dette området avvente ytterligere regelverksendringer.» Her er vi altså i en situasjon der norske kommuner, anført av f.eks. Skien, Telemark fylkeskommune og etter hvert en rekke andre kommuner og fylkeskommuner i Norge, faktisk går foran for å sette inn tiltak for å unngå at seriøse aktører skal utkonkurreres av useriøse. Til et annet forslag sier regjeringa at det er lite hensiktsmessig med konkrete regelendringer nå, og når det gjelder bemanningsbransjen, at en ikke vil gå inn for endringer nå, men at utviklinga vil bli fulgt videre. Vi mener det er bruk for tiltak nå, at det er behov for tiltak nå, og at det haster. Vi mener at noen av de tiltak regjeringa så langt har gjort, faktisk har gått helt i gæren retning. Regjeringa har, mens den har sittet ved makta, opphevet likebehandlingsprinsippet knyttet til vikarbyrådirektivet. Den har avviklet den kollektive søksmålsretten, som var en mulighet for seriøse fagforbund og fagforeninger til å ta opp sosial dumping og få det avslørt og pådømt, og den har gått inn for å øke adgangen til å ansette folk midlertidig, selv om det ikke er en midlertidig jobb. Summen av dette er at tiltakene mot sosial dumping har blitt svekket. Så har regjeringa – og de viser også til det i svarbrevet – hatt et møte med partene, som har drevet regjeringa til å sette inn noen tiltak mot sosial dumping. Men den erfaringa vi har, år etter år, måned etter måned, er at vi stadig får nye eksempler på at det finnes nye veier, f.eks. ved å ansette folk i såkalt fast ansettelse uten at de har lønn mellom oppdrag, som gjør at vi stadig trenger nye tiltak for å møte utviklinga. Den forrige regjeringa, som ofte omtales av den nåværende regjeringa i denne salen, lagde tre handlingsplaner mot sosial dumping. Vi vet at de virket, men vi vet samtidig at det ble funnet nye veier for å unngå lover og regulering. Da er vi i en situasjon der vi stadig trenger å fremme nye forslag, gjerne i tillegg til dem mindretallet nå legger fram, for å møte en situasjon der seriøse arbeidsgivere blir utkonkurrert av useriøse. Dette en av de tingene som bidrar til at vi får økte forskjeller i samfunnet vårt, fordi den useriøse delen av næringslivet også presser lønningene til de seriøse aktørene i de samme bransjene og må derfor stoppes. Derfor trenger vi handling nå. Derfor tar jeg opp de tolv forslag som er inntatt i innstillinga.