Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-01-30:
Om få dager skal Norge stå for kampflyberedskapen i luftrommet over Island, der vi skal løse NATOs beredskapsoppdrag og samtidig øve med svenske og finske kampfly. Jeg tror også at andre land deltar med mindre kapasiteter. Norge vil da ha kampfly på såkalt QRA, som det heter på stammespråket – Quick Reaction Alert – slik vi også har hatt tidligere. Mange har i debatten i dag nevnt Stoltenberg-rapporten. Den inneholdt 13 konkrete forslag. Ett av dem var nettopp et forslag om nordisk samarbeid om luftovervåkning over Island. Stoltenberg-rapporten inneholdt mange gode forslag. Men av dem som har med forsvarssamarbeid å gjøre, tror jeg vi må kunne si at de virkelig viktige forslagene er de som går inn på det som har med det konkrete og praktiske forsvarssamarbeidet å gjøre. Det er først da vi virkelig får noe sving over forsvarssamarbeidet vårt. Og etter min oppfatning er vi nødt til å ha mer felles materiellsamarbeid. Det er først når man har felles systemer og felles utstyr, man virkelig kan få trent og øvd sammen med andre land. Jeg tror ikke at vi har noe valg. Forsvarsministeren kjenner godt til at anskaffelser av forsvarsmateriell blir dyrere og dyrere, systemene er mer komplekse enn før, samtidig som vi lever i en verden der forsvarsbudsjettene stadig er under press. Derfor var det synd at Norge i fjor høst trakk seg fra samarbeidet med Sverige og Finland om neste generasjons feltartilleri, det såkalte Archer, som også forrige taler var inne på. Begrunnelsen var at Bofors ikke hadde levert som forutsatt og slet med å møte de kravene som var satt. Det er helt riktig at prosjektet var forsinket, og vi kan kanskje si at det er svenskene som har størst problemer. I realiteten har vel svenskene i dag ikke noe særlig operativt artilleri, mens vi tross alt fortsatt har vårt M109, som vi håper vi kan holde på å bruke noen år til. Samme dag som regjeringen fattet sin beslutning, fikk jeg bekymrede telefoner fra medlemmer av den svenske riksdagen. Av enkelte ble det oppfattet som om Norge med den beslutningen egentlig ikke er så interessert i nordisk forsvarssamarbeid allikevel. Jeg understreker at dette er ikke min oppfatning – jeg bringer videre noen av de bekymrede meldingene jeg fikk fra riksdagsmedlemmer i Sverige fra forskjellige partier. Jeg skal selvsagt ikke kritisere den nåværende forsvarsministeren for problemene som har vært i det felles artilleriprosjektet. Beslutningen som jeg nevnte, fattet jo forsvarsministeren som relativt fersk forsvarsminister. Men forsvarsministeren må ha vurdert hva de politiske konsekvensene kan bli av at Norge nå trekker seg ut av det viktige militære samarbeidsprosjektet med Sverige. Vi må kunne si at det internt i systemet – nå bruker jeg begrepet, for ikke å være mer spesifikk – har vært betydelig skepsis, for ikke å si motstand, mot artilleriprosjektet og andre fellesprosjekter. Jeg håper at det ikke er det som har overbevist forsvarsministeren om at vi skal trekke oss ut av artilleriprosjektet. Som medlem av NATOs parlamentarikerforsamling får jeg ofte spørsmål fra kolleger fra andre NATO-land om hva det nordiske forsvarssamarbeidet dreier seg om. Jeg og andre med meg i denne salen som sitter der, presiserer at dette ikke på noen som helst måte berører Norges NATO-medlemskap. Det er et supplement til det transatlantiske forsvarssamarbeidet. Vi må erkjenne at NATO-samarbeidet i dag – 28 medlemsland, kanskje det blir enda flere – er et annet samarbeid enn da NATO besto av 12 medlemsland. Flere og flere land slutter seg til, og jeg har hevdet og kan hevde igjen at Norge kommer i framtida til å ha tettere forsvarssamarbeid med Sverige og Finland enn med Bulgaria og Albania, selv om de to siste er NATO-medlemmer og de to første høyst sannsynlig ikke kommer til å bli det. Så vil jeg bare til slutt understreke at Thorvald Stoltenbergs rapport og de forslagene som der ble fremmet, dreier seg om styrking av det nordiske samarbeidet om utenriks- og sikkerhetspolitikk og ikke bare forsvarssamarbeid, som har vært tema her i dag. Jeg håper at den nye forsvarsministeren og den nye regjeringen er like opptatt av å videreføre de tankene som der ligger.