trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-04-23:
Prinsippet om å kunne handle med tjenester på tvers av landegrensene i det indre marked, på like vilkår og uten diskriminerende snubletråder mot konkurrenter, er ikke noe som vil komme med tjenestedirektivet når det trer i kraft. Det som vil komme med tjenestedirektivet, er at denne retten blir mer reell for de tjenester direktivet omfatter. I dag finnes det i praksis mange diskriminerende hindre. I Spania finnes f.eks. mer enn 700 nasjonale og lokale reguleringer for den som vil åpne en ny butikk. Situasjonen i Norge, derimot, er jo at vi ikke holder oss med denne type beskyttelser mot konkurranse. Vi trenger ikke endre annet enn en forskrift til brukthandelsloven. På denne bakgrunn blir jo også påstandene om at dette direktivet vil «undergrave arbeidstakeres grunnleggende rettigheter», slik representanten Inge Ryan formulerte det, og legge landet åpent for sosial dumping, helt uten saklig begrunnelse. Senterpartiet og SV viser i innstillingen til daværende fiskeriminister Knut Hoems begrunnelse for sin dissens i 1972 når de skal begrunne sine partiers dissens i Regjeringen i denne saken. Men Knut Hoem tok feil. Utviklingen i EU gikk ikke i den retning Knut Hoem fryktet. Hans skepsis slo ikke til. Representanten Ola Borten Moe begrunnet innvendingene mot dette direktivet med at det er norske lønns- og arbeidsvilkår som skal gjelde i Norge – og det gjør de. Og så sa han at det er norske folkevalgte organer som skal bestemme reglene på dette området, ikke EU. Men Senterpartiet har gjennom 15 år stemt for innlemmelse av de aller fleste EU-direktiver i EØS-avtalen, og for alle sammen gjelder det at det er EUs organer som har bestemt reglene, også f.eks. når det gjelder matlovsforordningen, som vi nå jobber intenst for å få innlemmet i EØS-avtalen, og som islendingene forsinker oss i. Hva er det som skiller dette direktivet fra de 3 000–4 000 foregående som Senterpartiet har stemt for? Det er også en grunnleggende mistillit til EU-samarbeidet som ligger under SVs og Senterpartiets holdning. De har ingen tillit til det europeiske politiske samarbeidet, til tross for at tjenestedirektivet er et av de beste eksempler på at politikk nytter, også på det europeiske nivå. Derfor er det nærliggende å se denne motstanden i lys av at Senterpartiet og SV føler behov for å vifte med en nei-vimpel etter snart fire år i regjering, fire år hvor tempoet i utvidelsen av vårt samarbeid med EU har fortsatt med uforminsket styrke. I 2007 løp alle samarbeidsprogrammene ut og skulle fornyes. Regjeringen gikk inn i alle sammen for en ny seksårsperiode, pluss ett til. Vi har utvidet samarbeidet på Schengen-området. Vi er med i EUs innsatsstyrker og med i flere byråer. Regjeringen arbeider altså nå intenst mot EU for å få innlemmet matlovsforordningen. Det er dette mønsteret som jeg tror de to partiene nå ønsker å heise en liten vimpel imot.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-04-23:
Det var ikke tilsiktet å begrense sitatet fra Ola Borten Moes innlegg og utelate at det når det gjelder dette området som vi nå snakker om, altså lønns- og arbeidsvilkår, ikke bare er de politiske myndigheter, men også partene i arbeidslivet som skal ha medbestemmelse. Mitt poeng var at det prinsipielle, nemlig at når det gjelder regelverket i det indre marked – som vi er en del av – er det altså ikke norske myndigheter, men EUs organer som bestemmer. Det gjelder for alle direktivene vi har implementert, og det gjelder også for dette så langt det er myndighetene som fastsetter ting. Det er det prinsipielle. Så spør Ola Borten Moe om når vi skal bruke reservasjonsretten hvis den ikke skal brukes i et tilfelle hvor det stilles spørsmål om lønns- og arbeidsvilkår. Det er her vi er uenige. Dette direktivet stiller ikke spørsmål ved lønns- og arbeidsvilkår. Det er ikke slik som representanten Bergo sa, at det blir økt handel med tjenester, og da kommer det mange til Norge og yter tjenester på østeuropeiske, lave lønninger. De som skal yte tjenester i Norge, skal gjøre det på grunnlag av utstasjoneringsdirektivet, og da er det norske lønns- og arbeidsvilkår som gjelder. Det er en realitet. Reservasjonsretten skal vi bruke når det er nødvendig ut fra viktige nasjonale hensyn. Til nå har altså ingen regjeringer funnet at det har vært tilfellet. Den retten er reell, men den har en konsekvens, fordi EU vil gjøre et mottiltak. Hva det vil bli, vil vi selvsagt ikke kunne vite før vi har en helt konkret sak. Men på dette området, som omhandler en stor del – ikke alt – av tjenestemarkedet, er det ikke en liten fillesak vi snakker om. Så sa representanten Trygve Slagsvold Vedum at vi skal ha gode lønns- og arbeidsvilkår i Norge. Ja, det tror jeg ikke det er noen særlig stor uenighet om i denne salen, i hvert fall ikke i det store og hele. Når det gjelder arbeidsvilkårene, har denne salen en stor innvirkning gjennom arbeidsmiljølov osv., men når det gjelder lønnsforhold, må vi ikke i denne debatten om sosial dumping glemme at det er partene i arbeidslivets ansvar. Vi kan altså bruke allmenngjøringsinstituttet. Det er et virkemiddel som partene i arbeidslivet kan ta i bruk. Men når det gjelder lønns- og arbeidsvilkår, er det altså ikke forbudt å betale dårlig i Norge. Vi kan beklage det og kalle det mye rart, men det er ikke forbudt. Så sier man at økt handel med tjenester vil undergrave gode lønns- og arbeidsvilkår. Nei, jeg har større tillit til norsk fagbevegelse enn som så. Det er det ene. Det andre er at veldig mange land i Europa har minstelønnssatser. Tror virkelig de som er veldig skeptiske her, at EU-land vil akseptere at man på EU-nivå fjerner bestemmelsene om minstelønn? Jeg tror bedre både om EU-systemet og om de enkelte landene enn som så.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-04-23:
Til representanten Olav Gunnar Ballo vil jeg bare si at når jeg stemmer for dette direktivet i dag, er det ikke fordi jeg er redd for EU, det er fordi jeg tror det er et bra direktiv for tjenestehandel. Det er bra å få like konkurransevilkår også på dette området fordi det er for mange snubletråder rundt omkring. Jeg leste i avisen at Den norske regjering nå vurderer å saksøke spanske verft, fordi man har mistanke om at de driver subsidiering. Jeg går ut fra at også representanten Ballo er enig i at den type konkurransevridning skal vi ikke ha, enten det gjelder HMS-regler, arbeidstid eller hva det er – det er hele poenget med det indre markedet. Så til disse dommene som altså ikke gjelder tjenestedirektivet. Det gjelder utstasjoneringsdirektivet, og det arbeides nå intenst, i hvert fall fra venstresiden i EU-parlamentet, for å få endret de direktivene nettopp for å snevre inn domstolens handlingsrom. Jeg tror det hadde vært en fordel om representanter som Olav Gunnar Ballo kunne vært med i den kampen på den europeiske arenaen. Men den har vi dessverre satt oss utenfor.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2009-04-23:
Dette er et viktig direktiv for norsk næringsliv, som flere talere har vært inne på. Men det er også viktig fordi det har fått i gang en debatt om forholdene i arbeidslivet og de forholdene som oppstår ved sosial dumping. Det er viktig i seg selv. Jeg merker meg at opposisjonen – nå senest Asmyhr fra Fremskrittspartiet – mener at det å ta seg tid til denne debatten skader norsk arbeidsliv. Etter min mening kan man ikke ta mer feil. Det er alltid viktig for oss å sørge for at vi har et arbeidsliv som er fritt for sosial dumping, og at vi har et ordnet og regulert arbeidsliv. Det er et konkurransefortrinn for norsk arbeidsliv. Det er ingen belastning for norsk arbeidsliv at vi bruker den nødvendige tiden for å ta en debatt om det. Når vi så kommer inn på debatten om vårt arbeidsliv og kampen mot sosial dumping relatert til tjenestedirektivet, er det etter min mening vesentlig å merke seg at EU-parlamentet har sørget for at utstasjoneringsdirektivet skal gå foran tjenestedirektivet. De vilkårene som regulerer hvordan lønns- og arbeidsvilkår skal håndteres, er fastsatt i utstasjoneringsdirektivet. Da EU-parlamentet gjorde dette, var det, som flere talere før meg har bemerket, et viktig skritt og en seier for fagbevegelsen i Europa. Det er riktig at det har falt dommer i EF-retten i den senere tid som setter spørsmålstegn ved iallfall implementeringen av utstasjoneringsdirektivet i en del EU-land. Ingen av de dommene som har falt i EF-retten så langt, vil ha betydning for Norges implementering av utstasjoneringsdirektivet, slik det står, og vår håndtering av dette. Det tar jeg med ro, men jeg tror det er veldig viktig at vi som land følger med og prøver å påvirke de prosessene som nå foregår i EU rundt utstasjoneringsdirektivet, fordi dette er et viktig direktiv for vårt arbeidsliv. Avslutningsvis vil jeg si at etter min vurdering kommer ikke trusselen mot vår kamp for et godt arbeidsliv uten sosial dumping, fra EU. Den kommer fra høyresiden i Norge. Vi har merket oss gjennom hele denne stortingsperioden at høyresidens svar på sosial dumping har vært forslag om svake og utilstrekkelige tiltak. De vil ikke gi faglig tillitsvalgte rettigheter. De vil ikke gi påseplikt for oppdragsgivere. Nå hører vi også fra høyresiden her at allmenngjøringsloven dras i tvil. Dersom høyresiden vil gå imot allmenngjøringsloven, hva står man da igjen med fra den siden i kampen mot sosial dumping?
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-23:
Tjenestedirektivet skal øke handelen med tjenester på tvers av grenser. Det er meningen, og det vil bli virkningen. Hvor mye handelen vil øke, var temaet for en av de utredningene som Regjeringen bestilte, den såkalte Menon-rapporten. Den konkluderer med at utenlandsk tjenesteyting i Norge vil øke med 16 milliarder kr – dobbelt så mye som norsk tjenesteyting vil øke den andre veien. Tjenesteyting er vanligvis arbeidsintensive næringer. 16 milliarder kr er derfor ganske mange tusen arbeidsplasser i regi av utenlandske selskap. Når tjenesteyting fra utlandet øker, øker også konkurransen om denne tjenesteytingen. Det betyr økt konkurranse mellom de menneskene som skal yte disse tjenestene. All erfaring viser at økt konkurranse i bransjer der få er fagorganisert, øker faren for sosial dumping. Fafo fastslår i rapporten «Grenseløst arbeidsliv?» fra 2006 at kortvarig tjenestemobilitet «har blitt den dominerende formen for arbeidsmobilitet» i sentrale deler av arbeidslivet. «Erfaring fra mange europeiske land viser at nettopp denne typen flyktig tjenestemobilitet er den vanskeligste å kontrollere, og dermed er den mobilitetsformen som er mest utsatt for lavlønnskonkurranse, omgåelse av lov og avtaleverk og unndragelse av skatt og avgifter.» Kortvarig tjenestemobilitet er nettopp det som tjenestedirektivet tar sikte på å øke. Dermed vil omfanget av sosial dumping nødvendigvis øke. Menon-rapporten og Fafo-rapporten viser at økningen kan bli kraftig. I lys av dette mener jeg det er påfallende at da Næringsdepartementet året etter bad Fafo om utredning, bad de ikke om en vurdering av om tjenestedirektivet ville føre til sosial dumping, bare om en vurdering av om tiltakspakke I var i strid med tjenestedirektivet.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2009-04-23:
Senterpartiet la i regjering ned dissens mot EUs tjenestedirektiv, og våre representanter stemmer i dag imot innlemmelse av direktivet her i Stortinget. Det gjør vi fordi vi mener direktivet utfordrer nasjonal styringsrett over viktige samfunnsområder og skaper usikkerhet om hvorvidt viktige samfunnsoppgaver i framtiden kan ivaretas gjennom offentlig sektor. Vi gjør det fordi vi frykter at direktivet vil gjøre det langt vanskeligere å bekjempe sosial dumping. Og vi gjør det fordi vi mener at tjenestedirektivet er skapt for å forsterke de manglene som har vist seg å være gjeldende i den eksisterende EU-retten, utstasjoneringsdirektivet. Tjenestedirektivets formål er jo å øke handelen med tjenester mellom EUs 27 land og de tre EØS-medlemslandene – land med svært ulike økonomiske og sosiale forhold. De urolige tidene i verdensøkonomien forsterker ulikhetene. Vi mener at Europas viktigste oppgave nå er å sikre sysselsetting og få til stabile og langsiktige heltidsarbeidsplasser. Senterpartiet ønsker altså ikke et økonomisk system hvor en etterstreber at store deler av arbeidsstyrken til enhver tid skal flytte på seg. USA har et mobilt arbeidsmarked med sterk konkurranse om arbeidskraft, som har ført til lave reallønninger i forhold til kostnadsnivået for store grupper. Dagens finanskrise er bl.a. et resultat av at forbruket til brede lag av befolkningen i USA har vært lånefinansiert. Vår jobb er å sikre det brede lag, både i Øst-Europa og i Vest-Europa, en inntekt som ikke tvinger folk ut i lånefinansiert forbruk – med lån som de ikke kan betjene. Tjenestedirektivet forsterker svakhetene i EU-retten på arbeidslivsområdet. Og i innstillingen sier altså en nesten samlet komité at «tenestedirektivet slår fast at tjenesteytarar er underlagt reglane i den staten der dei er etablerte». Vi registrerer at det vi hele tiden har påpekt, nemlig at opprinnelseslandsprinsippet – at østeuropeere som arbeider i Norge, i framtiden kan lønnes etter østeuropeisk lønnsnivå – nå erkjennes også av direktivets tilhengere. Senterpartiet mener en ved å innføre direktivet lukker øynene for dagens økonomiske krise og innfører en deregulering skåret over den samme ideologiske lest som da den ble skapt. Den stadig tydeligere motstanden mot bestemmelser i direktivet, også i EU-parlamentet, kan være et varsel om at det i historiebøkene vil framstå som en av markedsliberalismens siste krampetrekninger hva angår deregulering av tjenestemarkedet. Skal vi kunne opprettholde et anstendig lønnsnivå i forhold til det høye norske kostnadsnivået, må lovverket sikre at en utveksling av arbeidskraft skjer under norske lønns- og arbeidsvilkår.
Inge Lønning (Høyre), 2008-10-01:
Hvis ingen har noe å innvende, vil jeg etterkomme anmodningen.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-10-01:
Jeg tillater meg å foreslå Inge Lønning.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-10-01:
Jeg vil foreslå Finn Martin Vallersnes.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-01:
Jeg foreslår Ola T. Lånke.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-01:
Eg foreslår Rolf Reikvam. Eg synest han har gjort ein god jobb.(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2008-10-01:
Jeg foreslår Åse M. Schmidt.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-10-01:
Jeg har gleden av å foreslå Leif Helge Kongshaug.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2008-10-01:
Eg har gleda av å foreslå Tor-Arne Strøm.
André N. Skjelstad (Venstre), 2008-03-04:
På vegne av representantene Odd Einar Dørum, Gunvald Ludvigsen og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om opprettelse av en varslerenhet i Arbeidstilsynet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
For det første vil jeg si at det er forskjell på å være med og diskutere en sak og å ha hånda på rattet når det gjelder hva man kommer fram til. Når det gjelder disse forskerne, er det Dagbladet som gikk igjennom den første lista, som Fremskrittspartiet så elskverdig gravde fram, med forskere som sår tvil om hvorvidt FNs klimapanel egentlig har rett. Det var 43 av dem som beviselig var sponset av amerikansk oljeindustri. Så kom man med en ny liste, og så går direktøren ved CICERO, Pål Prestrud, gjennom den lista. Han finner at omtrent halvparten av dem enten er pensjonerte eller ikke naturvitere, og at to av dem påberoper seg å ha doktorgrad uten at de har det. Poenget er uansett: Skal vi bruke tid på å diskutere hva vi skal gjøre for å forhindre at klimaendringene kommer ut av kontroll, eller skal vi bruke tid på å så tvil om hvorvidt dette er noe problem i det hele tatt? Det er det Fremskrittspartiet gjør, og nå må Fremskrittspartiet bestemme seg for om de faktisk har tenkt å anerkjenne klimaendringene, eller om de ikke har tenkt å gjøre det.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Mitt anliggende er først og fremst StatoilHydro i forbindelse med at de har valgt å gå inn i Canada for å utvinne oljesand, som er en vanvittig forurensende geskjeft. I tillegg har man nå begynt å se på Alaska istedenfor å gjøre det som de bl.a. har fått en anbefaling om fra forskerhold, fra Økonomisk Rapport, å begynne å konsentrere seg om det som er framtidas industri også for Norge, nemlig fornybar energi. Jeg tror det er på tide at vi tar inn over oss at vi må gjøre veldig mye mer enn det som ligger i klimaavtalen. Klimaavtalen er kjempebra, den er offensiv, og den skaper et felles gulv å stå på for oss alle sammen. Men, som vi også slår fast i klimaavtalen, vi kommer til å måtte revidere norske mål og tiltak framover også i lys av en ny avtale, men vi må ta en debatt om oljeindustrien også. Det tror jeg at Høyre også er innstilt på, både når det gjelder elektrifisering og når det gjelder overgangen fra en fossil industri til en fornybar industri. Det er også lurt for Norge.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Hvis vi skal snakke om hva som er psykedelisk i norsk politikk, tror jeg kanskje vi skal trekke fram det den regjeringa som Kvassheims parti var en del av, gjorde, ved først å gå av på gasskraftsaken, for deretter å komme tilbake og så sørge for at vi fikk det første gasskraftverket uten CO2-håndtering. Jeg driver akkurat og leser gasskraftboka til Andreas Tjernshaugen, og der leser jeg bl.a. hva Gunnar Kvassheim sjøl har gjort, men også hva som var Jens Stoltenbergs kommentar til akkurat den saken, da han for så vidt noe molefonken konstaterte at det ikke var han som sikret at vi fikk det første gasskraftverket, men det var Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre. Å gå inn i de interne forhandlingene tror jeg ikke vi skal gjøre, men det som vi i hvert fall snakket om i etterkant i media, var behovet for å diskutere også inndekningssiden, og hvor vi utfordret våre forhandlingspartnere til å gå inn og se på hvordan vi kan sørge for at vi f.eks. får en offensiv grønn skatte- og avgiftsomlegging. Det var overhodet ikke mulighet til å komme i inngrep med det. Her er det mange sider av denne historien.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Jeg syns det er meget merkelig av Høyres leder å lage kjempedramatikk av dette. Dette dreier seg om politikk. Det vet Høyres leder meget godt. Poenget er at vi prøvde å få opposisjonen til å legge fram forslag til inndekning av sine egne forslag, slik at vi kunne diskutere enda videre, gå enda lenger enn det som lå der opprinnelig. Det var altså opposisjonen ikke villig til. Det måtte vi bare konstatere. Men dette er jo et spørsmål for historiebøkene i framtida, for å se hvordan dette egentlig foregikk, og ikke noe som vi burde ta inn i stortingssalen. Men her mener jeg at man sjøl har lagt hue på blokka.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Representanten Ketil Solvik-Olsen spiller veldig forurettet i sitt innlegg, men egentlig tror jeg han er mest irritert på sine egne som for nesten nøyaktig ett år siden stemte mot at Fremskrittspartiet skulle akseptere Kyoto-avtalen. Vi har lest Fremskrittspartiets forslag, og vi hører hva Fremskrittspartiet sier. Fremskrittspartiet sier: IPCC-forskerne tjener på å spre klimahysteri. Tenk hvis vi bruker masse penger på klimatiltak som vi kunne brukt på billigere bensin. Tenk hvilket svik mot kommende generasjoner det ville vært. Poenget er: Per Sandberg sier han vil skaffe stemmer på kampen mot klimahysteriet. Man gambler altså med jordas framtid for egen vinnings skyld. Er ikke dette kynisme? Hva er Ketil Solvik-Olsens definisjon av kynisme? Tror egentlig Fremskrittspartiet på at klimaendringene er menneskeskapte, og at de representerer en trussel mot selve jordas eksistens?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Jeg vil starte med å takke representanten Kristiansen for det gode samarbeidet som resulterte i at vi fikk denne avtalen. Den er vi veldig glade for. Men jeg er bekymret. På de seineste meningsmålingene ligger det an til at Høyre og Fremskrittspartiet faktisk kan ende opp med reint flertall etter neste stortingsvalg. Spørsmålet er hva som da skjer med klimapolitikken. Når vi går gjennom og ser hva Fremskrittspartiet står for i praksis, er det ingen reguleringer, ingen avgifter, ingen krav til kommunene, ingen utvidelse av kvotesystemet eller virkemiddelbruken. De vil heller trekke tilbake virkemidler som vi har, og som andre land ikke har. De avviser forbildediskusjonen fullstendig. Det er ingen vits i å gå foran. Det er heller et poeng å prøve å holde mest mulig igjen. Per Sandberg skal nå reise land og strand rundt og skaffe stemmer på motstand mot det han kaller klimahysteriet. Da lurer jeg på hvordan Høyre skal sikre at vi ikke bare klarer å få gjennomført denne avtalen med et sterkt fremskrittsparti, men også å gå et skritt lenger.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Jeg vil også takke representanten Line Henriette Holten Hjemdal for det gode samarbeidet for å få denne avtalen på plass. Men som jeg sa i stad, er jeg noe bekymret for hvordan dette kommer til å gå videre framover, særlig med et sterkt fremskrittsparti. Nå sa representanten Ivar Kristiansen at han vet hvem som må gi i klimapolitikken framover. Det skal vi nå prøve å sjekke ut litt nærmere i denne debatten framover i dag og se om Fremskrittspartiet har den samme holdninga her. Men jeg vil i hvert fall uansett ønske Kristelig Folkeparti også lykke til i dette. Erna Solberg har også spredd litt usikkerhet knyttet til hva denne avtalen egentlig innebærer. Hun sier at det er bra å få ned biltrafikken, men hun kan f.eks. ikke se biltrafikken i Bergen som noe problem. Hun tolker også avtalen sånn at her åpner man ikke for noen rushtidsavgift. Man skal bare dele ut penger for å få opp kollektivtrafikken. Men er ikke Line Henriette Holten Hjemdal enig i at vi også er nødt til å ha restriktive virkemidler overfor biltrafikken for å nå våre mål?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Som vanlig er Fremskrittspartiet et offer i denne salen. Som vanlig er det Fremskrittspartiet som opplever at andre partier rakker ned på dem, er arrogante mot dem. Stakkars Fremskrittspartiet. Jeg ber Siv Jensen: Vær så snill å slutte å sutre, det kler faktisk ikke representanten! Innrøm heller at dette ikke handler om at man ønsker en nyansert debatt eller at man vil ha et balansert syn fram i debatten. Dette handler om reinspikka kynisme. Dette handler om at Fremskrittspartiet, som et populistisk parti, vet at de kan tjene stemmer på å spre usikkerhet om hvorvidt klimaendringene egentlig er menneskeskapte, og om det er noen vits i å bruke penger på klimatiltak når en isteden kan spre dem ut i bensinlette, slik at folk kan få bensin til åtte kroner literen. Hva gjør meg bedre i stand til å vurdere dette? Vel, 2 500 forskere har talt, mot 100, hvorav 43 er i lomma på amerikansk oljeindustri. Hvem er Siv Jensen oppe i dette?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Til det siste vil jeg nevne at vi også fikk et vedtak om å opprette Transnova som et prøveprosjekt i tre år. Da fikk vi også sørget for inndekning på f.eks. Transnova gjennom denne avgiftsøkningen. Men det jeg er opptatt av, er: Etter klimaforliket - hva nå? Jeg har registrert at Erna Solberg har vært spurt av - BA’s lesere tror jeg det var - om hva hun ville gjøre videre. Det hun i hvert fall sier, er at Høyre etter valget skal sørge for mer handling. Da er jeg opptatt av å få vite hva slags type handling man tenker seg utover det som klimaforliket legger til grunn, for nå har jo Ivar Kristiansen vært opptatt av at vi i hvert fall ikke skal gjøre noe med oljeindustrien. Når det gjelder debatten om elektrifisering, hadde Høyre ett syn på de kravene som ble lagt fram for regjeringspartiene, som de i og for seg ikke stod noe hardt på for heller, men de stemte ned tilsvarende forslag fra Kristelig Folkeparti og Venstre i forbindelse med Skarven-utbyggingen. Så hvilke krav er det Høyre vil stille til Fremskrittspartiet i eventuelle nye forhandlinger etter valget?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Jeg la merke til at representanten Sponheim stusset over mitt første innlegg og viste til at jeg hadde gått til frontalangrep på en av avtalepartene - jeg antar representanten mener det er Erna Solberg, som prøvde å avklare hva som hadde skjedd i de interne forhandlingene, som vi egentlig ikke skal berøre her - og i tillegg at jeg skal være misfornøyd med klimaforliket. Det vil jeg bare avfeie med en gang. Tvert imot er vi veldig fornøyd med klimaforliket. Vi vil takke alle som har stått på, for at vi har fått en utålmodig opinion når det gjelder klima i Norge. Det skjedde et veldig stort stemningsskifte i fjor, som både Venstre og SV er veldig glad for. Det jeg er veldig opptatt av nå, som alle partiene bak klimaforliket er opptatt av, er at vi må få det som står i avtalen, i havn. I tillegg må vi gå noen skritt lenger. Det er derfor vi spør: Hvordan vil Venstre og de andre, med et stort Fremskrittsparti, sikre at vi klarer å gå de skrittene videre, også når det gjelder f.eks. oljeindustrien, for at vi skal ha en ambisiøs klimapolitikk?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Jeg registrerer at det er gjort noen fåfengte forsøk fra enkeltrepresentanter i Fremskrittspartiet på å overbevise om at Fremskrittspartiet faktisk har en klimapolitikk. Jeg tror at man skal slite lenge for å klare å overbevise folk om det, selv om Fremskrittspartiet prøver å skylde på andres manglende evne til å forstå hva vedkommende sier, fordi man kanskje kommer fra Rogaland eller et annet sted. Poenget er at Fremskrittspartiet opptrer fullstendig forvirrende. Det er nesten helt umulig å forstå hva det partiet egentlig står for, annet enn at de har som mål å vinne neste valgkamp ved å så tvil om det de karakteriserer som et klimahysteri, nemlig den forskninga som er lagt fram av 2 500 forskere tilknyttet FNs klimapanel. Omtrent 700 forskere har stått for selve forskninga. Så er den vurdert, kritisert og gått igjennom på alle bauger og kanter av til sammen 2 500 eksperter. I stedet velger man altså å hvile seg på et antall såkalte eksperter som Dagbladet delvis har avslørt må være i lomma på amerikansk oljeindustri. Andre eksperter er avslørt som ikke-naturvitere, noen har ikke doktorgrad osv. Poenget er at man bruker all sin tid på å så tvil om det i det hele tatt er nødvendig å gjøre dette. Man kan f.eks. velge å lytte til representanten Jan-Henrik Fredriksen fra Finnmark som sier: CO2 er da ikke farlig, CO2 er vi alle avhengige av for å leve, så hvorfor er CO2 en trussel for jordas framtid? Da vil jeg bare anbefale å sjekke ut fotosyntesen - samme anbefalingen som vi for så vidt også gav til Carl I. Hagen for et par år siden, da han heller ikke forstod at dette kunne være noe problem. Problemet er jo når de menneskeskapte CO2-utslippene kommer på toppen av det jorda er i stand til å absorbere av seg sjøl. Det får en del konsekvenser som gjør at jorda i neste omgang får enda større problemer med å klare å ta til seg denne CO2-en. Da varmer man gradvis opp kloden, og da har vi et problem! «Langtidsprognoser vil jeg ikke bry hodet mitt med, uansett hva det handler om, også klima», sa Carl I. Hagen til VG 28. januar 2005. Da skyldte man på vulkanutbrudd, som jo har en kjølende effekt på klimaet, og solstråling som årsak til oppvarminga. Man kan lete med lys og lykte for å finne en eller annen unnskyldning for ikke å gjøre noe. Poenget er at partiet setter selve livsgrunnlaget til neste generasjon i fare. De gjør det med viten og vilje for å skaffe stemmer til seg sjøl, og det kaller jeg reinspikka kynisme!
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Bård Hoksrud utfordret meg med hensyn til hva som er bra med Fremskrittspartiets politikk, og hva som er dårlig. Jeg har brukt mye tid i dag på å si hva som er dårlig med at Fremskrittspartiet prøver å unngå at folk flest skal mobiliseres til å kreve en offensiv politikk fra partiene i denne sal, og gi oss mot til at vi skal kunne klare å ta de grepene som er nødvendige for å redde livet på kloden. Så til spørsmålet om Fremskrittspartiets holdning konkret til det som ligger i klimameldingen og i klimaavtalen. Det er klart at det er et hovedproblem at Fremskrittspartiet ikke ønsker å tallfeste hvor store nasjonale kutt vi skal ta. Det er et stort problem at Fremskrittspartiet ikke ønsker at vi skal ha sektorvise klimahandlingsplaner, som går inn sektor for sektor og tallfester omtrent hvor store kutt vi skal ta, og også sier noe om hvilke virkemidler vi skal bruke. Hvis Fremskrittspartiet finner ut at det er en god idé at vi skal gjøre noe på én sektor, f.eks. på transportsektoren, er det et veldig stort problem at de i neste omgang vil si at vi skal bruke masse penger på å subsidiere f.eks. bensin, slik at norske forbrukere - i hvert fall i valgkampen - kan få kjøpt bensin til 8 kr pr. liter, som vi vet forurenser mye. Så vil de bruke masse penger på å bygge ut veiene, også i sentrale strøk, og så vil de ikke bruke noen regulerende virkemidler, for det vet Fremskrittspartiet er et upopulært virkemiddel. Og det er Fremskrittspartiet pr. definisjon imot. Så har Fremskrittspartiet noen ålreite forslag. De er villige til å se på elektrifisering av sokkelen, ser jeg. Det er jo interessant, og jeg håper at Fremskrittspartiet vil fortsette å stå på det. De har forslag om at vi skal ha lavere bilavgifter når det gjelder miljøvennlige alternativer. Det er jeg helt enig i, men samtidig må vi sørge for å skru opp avgiftene på de bilene som forurenser mye, f.eks. på SUV-er og andre typer bensinslukende biler. Fremskrittspartiet har forslag om thoriumkraftverk, som vi er helt uenig i. Dette vil dra veldig mye forskningsmidler som vi i dag trenger til ny fornybar energi til energieffektivisering og -økonomisering, over på noe som bare skaper et enda større miljøproblem. De har forslag om å bygge ut f.eks. Vefsna. Det er vi også helt uenig i. Vi må sørge for å ivareta noe av det som virkelig er verdifull og utrydningstruet norsk natur. Man kan gå inn og se på enkeltelementer i Fremskrittspartiets forsøksvise klima- og miljøpolitikk som er bra, men poenget er at man stiller spørsmålstegn ved hele grunnlaget for å gjøre det. Spørsmålet er hvorfor Fremskrittspartiet i det hele tatt gidder å la seg presse gjennom dette til å prøve å utvikle noe som skal virke troverdig, når de egentlig ikke mener at vi trenger å gjøre det. Men det er selvfølgelig for å prøve å ri to hester samtidig - som vanlig - for at det skal være umulig å angripe dem. Hvis noen tør å angripe dem, så er det synd på dem!
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Det er mye i dette innlegget som det hadde vært verdt å kommentere, bl.a. at Fremskrittspartiet ikke har stemt for Kyoto-avtalen. Det gjør altså at Fremskrittspartiet ikke kan være med og diskutere dette, ifølge SV, men SV kan like fullt være med og diskutere alle NATO-saker, selv om SV var imot NATO. Så det er en viss forskjell i måten en anlegger fakta her. Det som egentlig er mest bekymringsfullt i det som representanten tar opp, er holdningen til forskere som er uenige med FNs klimapanel, som altså er kjøpt og betalt av amerikansk oljeindustri, mener Thorkildsen. Det er jo et alvorlig angrep på forskere, inkludert professorer og amanuenser ved norske universiteter. Det må en jo sette spørsmålstegn ved. Hvis representanten Thorkildsen mener at norske professorer og amanuenser faktisk er korrupte i måten de omgås fakta og vitenskap på, burde ikke det da få konsekvenser - etter SVs oppfatning - for deres stillinger ved norske universiteter?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Først vil jeg gi litt ros til representanten for den saklige tilnærmingen også til partiet som ikke fikk lov til å være med i forhandlingene, i motsetning til forrige taler, som var fullstendig på jordet. Det jeg likevel lurer på, er hvilket syn en har på petroleumssatsing. En vet at SV, som sitter i regjering, gjerne ønsker å stoppe satsingen på petroleum. Det var sågar representanten Inga Marte Thorkildsen ute i media i dag og sa, mens representanten Tore Nordtun i samme avis - Rogalands Avis - sa at han ønsket økt satsing på petroleum, spesielt på forskning, slik at en skal kunne utvinne enda mer olje og gass. Hva er egentlig Regjeringens politikk? Er det et ønske om å stoppe petroleumsvirksomheten i Norge, eller er det å satse på økt utvinning av petroleum i Norge?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Det gjør representanten herved.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg må nesten be om å få opplyst hvor sitatet er hentet fra, fordi jeg fulgte Per Sandberg meget nøye den dagen han var i mange debatter i NRK. Jeg kan ikke huske at han sa at CO2 ikke kan forårsake økte temperaturer. Det han påviste, var det samme som jeg tok opp i mitt innlegg, at det er en del forskere som hevder det, samtidig som FNs klimapanel er veldig tydelig på sitt. Fremskrittspartiet har sagt at ja, vi ønsker at den vitenskapelige debatten fortsetter. Men vi sier også at ja, vi skal ha en føre var-holdning, vi skal ta advarslene på alvor. Vi ønsket å være en konstruktiv partner i de klimaforhandlingene som pågikk. Nå registrerer jeg at de andre partiene ikke ønsket å invitere oss, og jeg synes det er spesielt beklagelig at Høyre lot seg bli et offer for det spillet som åpenbart Arbeiderpartiet ønsket for å splitte det som blir en borgerlig regjering. Men les vårt Dokument nr.8-forslag! Der ser en Fremskrittspartiets holdning. Det forslaget står hele partiet bak.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Vi har ulike måter å ordlegge oss på, og det kommer vel også til uttrykk i måten Per Sandberg ordlegger seg på. Vi mener det er grunn til å sette spørsmålstegn ved en del av de påstandene som Al Gore kommer med, ikke til forkleinelse for fredsprisen, men det er en rekke ting som har blitt dokumentert feil. Han overdriver en del når han sier at FNs klimapanel advarer mot en havøkning på 6-7 meter, der FNs klimapanel holder seg godt under meteren. Og det er mer. Det som en gjerne burde fokusert mer på, er at FNs klimapanel i mange saker er mye mer nøkterne enn det inntrykket som den politiske debatten skaper i ettertid, når en lager hele FNs klimapanels rapport til en svart-hvitt greie der det ikke er rom for tvil, der selv FNs klimapanel sier at det er mange sannsynligheter, at det er mange scenarioer. Det er jo rart at hvis noen sier at FNs klimapanel tar for hardt i, blir de tatt for å være useriøse, men hvis en sier at FNs klimapanel ikke tar hardt nok i, er en plutselig en bekymret miljøverner som det er verd å lytte til. Hvis en mener at FNs klimapanel tar feil, må jo det gjelde i begge retninger.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg tror jeg skal gå på norskkurs, for åpenbart har ikke representanten Thorkildsen forstått min jærdialekt når jeg har brukt 5 minutter av mitt innlegg på å forklare nettopp hva Fremskrittspartiet mener om FNs klimapanel og de advarslene de kommer med. Det vil jeg rett og slett ikke gjenta. Jeg vil heller fokusere på det som Thorkildsen sier om Kyoto-avtalen. Jeg var til stede på landsstyremøtet i Fremskrittspartiet i februar i fjor, der resolusjonen om Kyoto ble vedtatt. Det var ikke representanten Thorkildsen, så langt jeg vet, med mindre de har begynt med romavlytting. Det jeg kan bekrefte, er: Den resolusjonen jeg skrev, var ikke et ja eller nei til Kyoto. Det var en forberedelse til det Dokument nr. 8-forslaget som vi har til behandling her i dag. Den resolusjonen ble faktisk vedtatt. Det som ble fjernet fra resolusjonen, var noen setninger om Kyoto, fordi en ønsket å være klar på at vi skulle jobbe for tiltak, ikke ha en debatt om for og imot Kyoto. Så har NRK laget sitt egen spinn på det etterpå. Jeg oppfordrer representanten Thorkildsen til å gå til primærkildene når hun skal diskutere klima med Fremskrittspartiet, og ikke bare forholde seg til kommentatorer som ikke liker Fremskrittspartiet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg synes det er en litt rar tilnærming representanten Kristiansen tar til innlegget som jeg hadde, for åpenbart var mange av de sleivsparkene han hadde, rettet den veien. Fikk ikke representanten med seg at Fremskrittspartiet har fremmet et omfattende Dokument nr. 8-forslag, der vi faktisk har forslag om over 30 tiltak for å redusere CO2-utslipp? Vi har imidlertid gjerne en litt annen tilnærming til det. Hva om vitenskapen tar feil, sier representanten. Det er en unnlatelsessynd ikke å gjøre noe, sier han. Fremskrittspartiet later ikke som om vi ikke skal gjøre noe. Vi viser til at det er en pågående debatt. Blant annet har den globale gjennomsnittstemperaturen vært stabil de siste åtte årene. Den gikk sågar ned i fjor. Det nytter ikke bare å se på gjennomsnittstemperaturen i ett land eller i en liten region. Man må se på hele kloden. Representanten tok for seg dette med at det er store rom for nasjonale kutt. Kyoto-avtalen skal innfris innen 2012. Hvor ser representanten Kristiansen rom for store nasjonale kutt for å innfri Kyoto-avtalen?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg synes det er prisverdig at representanten er såpass tydelig på at en skal se hvor pengene kommer fra, og hvor de går hen. Nå ser det ikke ut som om det blir noe problem at bistandspenger brukes til regnskog, for ifølge Dagens Næringsliv kan de tre milliardene være forsinket i hvert fall ett år, men en registrerer jo at mange bistandsorganisasjoner sier at de har merket en vridning fra bistandsarbeid til miljøarbeid under denne regjeringen og med den nye statsråden. Det jeg derimot ønsker å spørre om, er: Når det gjelder klimaforliket, skryter Regjeringen og «Bondevik-partiene» av at det skal bevilges 250 mill. kr mer til jernbane. Det er visst en enorm greie. Statsråden kan derimot ikke svare på om dette skal være en netto eller en brutto økning. Hvis vi ser på dagens budsjett, er 250 mill. kr mindre enn man trenger for å inflasjonsjustere dette. I fjor var økningen på jernbanesektoren på over 400 mill. kr. Er egentlig 250 mill. kr mer til jernbane en så fryktelig god seier å flagge?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg vil først begynne med litt lesehjelp til representanten Sande, og det gjelder for andre også. På side 2, andre kolonne, nederste avsnitt i vårt Dokument nr. 8-forslag står det bl.a.: «Det er viktig å ta utfordringene/advarslene fra FNs klimapanel på alvor.» Jeg synes vi skal avslutte denne debatten om hvem som bryr seg, og hvem som ikke bryr seg. Spørsmålet er hva slags tilnærming en skal ha, hva slags tiltak en skal ha. Jeg hadde nesten regnet med at denne debatten skulle handle om hva som er gode og hva som er dårlige tiltak. Derfor vil jeg gjerne spørre representanten Sande: I Soria Moria-erklæringen står det at grønne sertifikat ikke skal inkludere småkraftverk. Nå når Norge skal forhandle med Sverige om grønne sertifikat, er Erling Sande enig i at det er god politikk, og tror representanten Sande at det fortsatt er Regjeringens politikk?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Det er åpenbart at sosialistpartiene har bestemt seg for å prøve å skape det bildet at Fremskrittspartiet er fullstendig på jordet i forhold til de tre andre borgerlige partiene. Jeg synes at den bekymringen kan de glemme. Når de selv ikke klarer å bli enige om petroleumspolitikk, bør de bruke tid på å få til den. Når det gjelder de 61 tiltakene som Venstre skryter av, sier Fremskrittspartiet at vi kunne vært med på samtlige, bortsett fra to. Men dermed å prøve å skape et veldig stort skille mellom Fremskrittspartiet og de tre Bondevik-partiene synes jeg blir litt rart. Det å skryte av at en har beveget Regjeringen langt når en har fått 1 mill. tonn ekstra og så ikke klarer å si hvor disse kuttene skal komme, er også litt rart. Men la oss gå på rushtidsavgift, for å ta de konkrete tiltakene. I Aftenbladet på fredag var representanten Kvassheim lei av at sosialistene ønsket å ha rushtidsavgift i Rogaland - til tross for at Venstre er for rushtidsavgift generelt, til tross for at klimaforliket vil belønne dem som innfører rushtidsavgift. Hva er det som er så galt med rushtidsavgift i Venstres øyne når de allikevel er for det, og har vært for det i forliket?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Etter å ha hørt innlegget lurer jeg nok en gang på hvorfor Fremskrittspartiet ikke engang fikk være med og delta i innledende forhandlinger om et klimaforlik, men bare ble satt på gangen. Når det gjelder de viktigste sakene som statsråden tar opp, f.eks. CO2-rens på Mongstad, er Fremskrittspartiet helt enig. Også når det gjelder regnskog, er Fremskrittspartiet helt enig, og vi er enig i den kritiske tilnærmingen til gjennomføringen som statsråden har. Han nevnte også jatropha. Fremskrittspartiet har tatt opp det med statsråden flere ganger, og vi har tatt opp dette med biomembran. Så det viser at vi har mange punkter her som vi kunne diskutert veldig godt. Når en likevel ser på SVs politikk, ser en en glideflukt - fra å være mot gasskraftverk til nå å stå ansvarlig i en regjering som bygger to mobile gasskraftverk i Midt-Norge og to gasskraftverk i Tyskland, som har et gasskraftverk på Mongstad, et gasskraftverk på Melkøya, som har sagt nei til konsesjon for gasskraftverk med CO2-håndtering på Melkøya, og som er ansvarlig på Kårstø. Da er spørsmålet: På Kårstø har Regjeringen sagt de skal rense CO2-en innen 2012. Er det en forpliktelse som Regjeringen fortsatt står fast ved?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Det var hyggelig at statsråden distanserte seg fra Soria Moria-erklæringens punkt om at Kårstø skal renses i 2009 - deretter i 2012, som ble den utsatte datoen. Den slags glideflukt synes jeg er bra, for det betyr at han mener vi kan få brukt pengene mer fornuftig. Så skal vi se om han kan distansere seg fra et annet punkt. Det er kravet om implementering eller tildeling av klimakvoter etter 2012. I debatten 18. desember 2007 om klimakvoter sa representanten Thorkildsen - fra statsrådens parti - at Norge har gått ett skritt lenger enn EU når Regjeringen har vedtatt ikke å dele ut gratis klimakvoter etter 2012. Nå vet en fra EUs utkast til klimakvotedirektiv at de fortsatt planlegger å dele ut klimakvoter vederlagsfritt, om ikke i samme størrelsesorden som nå. Men det betyr at Regjeringen, hvis Thorkildsen har rett, vil gi norsk industri dårligere rammebetingelser enn EU. Har Thorkildsen uttalt seg på vegne av Regjeringen, eller har hun uttalt seg på vegne av seg selv?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Da jeg hørte statsråden snakke, begynte jeg å nynne litt på deLillos’ sang «Neste sommer». Der synger de om gamle sanger som blir sunget om igjen. Dette er ord vi har hørt siden daværende statsråd Enoksen begynte å snakke om alt det Regjeringen skulle gjøre. Det er gått to og et halvt år, og få resultater er kommet. Jeg savner derfor snakk om vannkraftsatsing. Statsråden nevnte havvindmøller, vindkraft og bioenergi. Men vannkraft ble ikke nevnt med et ord. Et konkret spørsmål: Jeg vet at statsråden ikke kan informere om detaljene i forhandlingene med Sverige, men jeg ber om en prinsippavklaring fra Regjeringens side. I Soria Moria-erklæringen står det at i et grønt sertifikatmarked ønsker ikke Regjeringen å ha med småkraftverk. Er det en politikk som Regjeringen fortsatt fører, eller er Regjeringen fleksibel når det gjelder dette, når den nå forhandler med svenskene?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Først: Det er rart å høre Regjeringen uttale seg om Thoriumutvalget. Allerede da utvalget ble nedsatt, konkluderte Enoksen med at han ikke ville skifte politikk på dette området. Det overrasker meg derfor ikke at statsråden holder fast på det. Men jeg har registrert at både Thoriumutvalget, lederen for FNs klimapanel og nå sist Hans Blix har gått ut og sagt at kjernekraft er nødvendig for å få en bærekraftig energiframtid på kloden, spesielt i forhold til den CO2-debatten som nå pågår. Da vil jeg spørre hvorfor FNs klimapanels leder tar feil når det gjelder kjernekraft, men har rett på alle andre punkter som gjelder klima. Statsråden sa at Regjeringen leverer resultater og henviste til Enova. Enova ble opprettet lenge før denne regjeringen tiltrådte. Det er jo like relevant å vise til Enovas resultater som det er å vise til at det fortsatt produseres vannkraft. Dette er ikke på grunn av Regjeringens politikk, det er på grunn av noe de har arvet fra andre. Spørsmålet her gjelder gasskraftverk og CO2-rensing. Statsråd Solheim gikk så langt som å antyde at 2012 ikke lenger gjelder for CO2-rensing på Kårstø. Kan vi anta at et slikt flytende årstall også gjelder for Mongstad - at en implementerer Mongstad fullskala når teknologien er utviklet, og ikke i 2014?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Det hadde vært fristende å stille spørsmål til Høyre angående rushtidsavgiften. Det er greit nok at den skal vedtas lokalt, men når man blir belønnet for å vedta den, er jo det på en måte en mafiametode, der en sier: Hvis du gjør som jeg sier, skal du få pengene, men hvis du ikke gjør det, får du ikke pengene. La meg heller følge opp bensinavgiften, for det var et av de punktene som Fremskrittspartiet ikke helt forstod poenget med. Vi ønsker heller ikke å øke bensinavgiften. Men hvis man tar den avgiften som allerede er der - det er en CO2-avgift på over 80 øre i dag - og hvis man antar at en bil bruker 1 liter bensin på milen og slipper ut 200 g CO2 pr. km, som jo er mye mer enn gjennomsnittet i dag, vil vi trenge en CO2-avgift på 40 øre pr. liter for å gjøre bilparken i Norge nøytral. I dag er CO2-avgiften mer enn dobbelt så høy, og forliket tilsier at man skal øke den ytterligere. I og med at CO2-avgiften ikke øremerkes klimatillegget i det hele tatt, men kun går rett inn i den store statskassen, hvilken klimaeffekt forventer Høyre da at denne økningen i bensin- og dieselavgiften faktisk vil gi?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg skal prøve å holde tunga inne, slik at den ikke ligger lang som en slange. Klimaforlik: Jeg minner kommende statsråd, kanskje, i en Fremskrittsparti-regjering med Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre om at det ble inngått et klimaforlik i 2002, der Kristelig Folkeparti var med. I det forliket stod det bl.a. at en ikke skulle gi nye konsesjoner til gasskraftverk uten krav om CO2-håndtering. Det ble ikke fulgt opp av Kristelig Folkeparti, ei heller av noen andre partier i denne sal, så det viser litt hvor mye slike forlik har vært verdt tidligere. Det jeg ønsker å fokusere på, er fornybarsatsingen. Høybråten viste til de 61 punktene, der en bl.a. snakker veldig varmt om fornybar energi. Jeg er helt enig i at det trengs, men problemet i det som Kristelig Folkeparti la fram, er at de skulle ha 30 TWh ny fornybar energi innen 2014, betalt med et fornybarfond på 40 milliarder kr. En kjapp runde på kalkulatoren viser at en trenger 300 milliarder kr for å realisere dette. Hvor ville Kristelig Folkeparti tatt de gjenstående 260 milliarder kr for å vise at det er realisme i det de legger fram?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg registrerer at også representanten Brekk forsøker å skape et svart-hvitt-bilde av hva Fremskrittspartiet står for, og ikke tar inn over seg nyansene og påpekningene som vi har prøvd å fremme i denne debatten. Det synes jeg er trist. Derimot håper jeg at Brekk kan være tydelig på sitt eget partis og Regjeringens politikk når det gjelder grønne sertifikater og småkraftverk. I Soria Moria-erklæringen står det at en ikke ønsker å ha grønne sertifikater som inkluderer småkraftverk, altså at småkraftverk skal ekskluderes. Det er kun mikro- og minikraftverk, vindkraft og bioenergi som skal med. Er det en politikk som Regjeringen fortsatt står bak, eller ønsker også Senterpartiet nå at en skal ha småkraftverk med i et grønt sertifikat-marked?