Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-04-28:
La meg begynne med å si at det offentlige har stor glede av at private næringsdrivende leverer gode tjenester på en effektiv måte. Et mangfold av leverandører av offentlig finansierte velferdstjenester – både offentlige, private og ideelle – gir et bredere tilbud for den enkelte og for staten eller kommunen som er ansvarlig for tjenesten. Sunn konkurranse bidrar til økt kvalitet og utvikling av tjenestene. Uavhengig av om tjenesteleverandøren er offentlig, ideell eller privat, er det viktig at det offentlige stiller klare krav til kvalitet og følger opp tjenestene på en god måte. Og det er ikke urimelig at private tjenesteleverandører innen offentlig finansierte velferdstjenester tar ut et overskudd til å finansiere kapital i virksomheten. Så har det, som det også har vært sagt i debatten, vært uklarheter i regelverket omkring regulering og tilsyn med offentlige tilskudd og egenbetaling ved private høyskoler og fagskoler. Derfor nedsatte Kunnskapsdepartementet en ekspertgruppe som har utredet saken, og regjeringen vil i vår sende forslag til ny regulering av tilskudd og egenbetaling ved private høyskoler og fagskoler på høring. Men jeg mener det ikke er behov for å sette ned et offentlig utvalg med det mandatet som er foreslått i denne saken. Jeg deler riktignok forslagsstillernes bekymring over aggressiv skatteplanlegging, men jeg mener samtidig at vi i størst mulig grad bør lage skatteregler som gjelder likt for hele næringslivet. Egne bestemmelser for visse typer selskaper vil gi et komplisert skattesystem og mer byråkrati. Regjeringen er svært opptatt av å begrense uønsket skattetilpasning for alle selskap, uavhengig av hvilken sektor selskapene opererer i, og hvor de får inntektene sine fra. Vi har foreslått en skattereform med en rekke tiltak for å begrense internasjonale selskapers mulighet til å flytte overskudd fra Norge. I regjeringens forslag ligger det også tiltak som vil begrense mulighetene for skattetilpasning gjennom handel mellom nærstående og tynnkapitalisering, som forslagsstillerne spesielt trekker frem. I statsbudsjettet for 2016 strammet vi inn den såkalte rentebegrensningsregelen som hindrer overskuddsflytting ved bruk av intern lånefinansiering innad i multinasjonale selskaper. I skattemeldingen foreslår regjeringen å stramme inn rentebegrensningsregelen ytterligere ved at den også skal omfatte ekstern gjeld. Dermed vil det bli enda vanskeligere for selskap, uansett hvilken sektor de opererer i, å benytte seg av såkalt tynnkapitalisering. Vi har også foreslått å innføre en hjemmel for kildeskatt på rente- og royaltybetalinger til utlandet, som vil begrense muligheten til å flytte overskudd fra norske selskap til nærstående selskap i utlandet. Problemstillingen med skatteunngåelser er også av internasjonal karakter og krever internasjonale løsninger, og her har Norge – gjennom ulike regjeringer – vært en pådriver for å bekjempe skatteunndragelse som skjer over landegrensene. Den innsatsen som har vært lagt ned lenge, har ført til at vi i dag har et av verdens største avtalenettverk, som sikrer utveksling av skatteopplysninger mellom land. Norge har – sammen med de øvrige nordiske landene – ledet an i arbeidet for å inngå informasjonsutvekslingsavtale med land som tidligere var helt lukket for innsyn. Og regjeringen er nå i ferd med å følge opp anbefalingene i OECD og G20’s BEPS-prosjekt. Dette er de mest omfattende endringene i internasjonal beskatning som noensinne er lagt frem. Anbefalingene vil styrke de internasjonale standardene for beskatning, herunder retningslinjene for prising av varer og tjenester som selges mellom nærstående. Utfordringene ved overskuddsflytting er de samme for private selskap uavhengig av bransje, og i deler av velferdssektoren har vi egne bestemmelser som begrenser muligheten til å ta ut utbytte fra driften. Det kan kreve særskilte restriksjoner på interne transaksjoner i slike selskap. Det bør imidlertid reguleres i avtaler og regelverk på disse områdene og ikke i skatteregelverket, som bør være likt for alle selskaper. Så må jeg bare få si helt avslutningsvis: Når jeg har hørt på debatten, synes jeg at noen av innleggene oser av en grunnleggende mistenksomhet rettet mot private omsorgstilbydere. Det synes jeg er synd, og jeg mener det er en avsporing i forhold til det som egentlig burde være en god og overordnet diskusjon, nemlig om hvordan vi i større grad skal jobbe – både her hjemme og særlig ute – for å få på plass gode internasjonale avtaler som bidrar til å rydde opp i det vi ønsker å unngå, nemlig skatteomgåelser, skatteunndragelser og lukkede jurisdiksjoner. Og det arbeidet er vi meget godt i gang med.