Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2016-04-28:
I dag vedtar Stortinget en historisk og forpliktende opptrappingsplan for rusfeltet – en plan som innebærer en satsing på 2,4 mrd. kr, hovedsakelig til kommunene, over en femårsperiode. Men like viktig som midlene og økonomien er planens veivalg for en bedre rusomsorg der vi klarer å møte de store utfordringene på rusfeltet med fornyet og forsterket innsats. Vi har over år erkjent at vi må bli flinkere til å oppdage og hjelpe tidligere, og vi vet at det er mange som opplever et lite tilrettelagt tjenestetilbud ute i kommunene. Veien tilbake til samfunnet er krevende for mange, enten det er fra behandling eller fra fengsel. Vi ser at vi har utfordringer med helt primære, men veldig viktige behov som bolig, arbeid, aktivitet og en meningsfull fritid. Å styrke rusomsorgen er et av Høyres viktigste løfter til velgerne. Derfor gjeninnførte vi det den forrige regjeringen fjernet: regelen, som kalles den gylne regel, om at helseforetakene skal sørge for høyere vekst i innsatsen for rus og psykisk helse, hver for seg, enn for de somatiske lidelsene. Og vi gjeninnførte øremerkingen av rusmidler til kommunene fordi vi så at innsatsen ble trappet ned selv om behovene økte der ute som rusavhengige lever sine liv. Det går en varm tråd gjennom regjeringens ruspolitikk. Først økte vi budsjettene til kjøp av 200 flere behandlingsplasser hos private og ideelle – gode institusjoner som hadde mye ledig kapasitet, men som ikke fikk bidra under rød-grønt styre. Så har vi styrket sykehusbudsjettene mer på våre tre år enn den rød-grønne regjeringen gjorde på sine åtte år – og vi har sikret at rus prioriteres med den gylne regel. Helt nylig har reformen fritt behandlingsvalg startet å virke, pasientreformen som gir rusavhengige og psykisk syke rett til selv å velge hvor de ønsker langtidsbehandling. Samlet sett gir våre politiske løsninger svært gode resultater. Rusavhengige får nå raskere behandling – 17 dager kortere ventetid for tverrfaglig spesialisert behandling, fra 61 til 44 dager, er et viktig steg i å vise at denne pasientgruppen er prioritert. Men ruspasienter lever i en krevende og ofte livstruende hverdag. Overdødeligheten er stor, og det er helt uakseptabelt at pasienter med ruslidelse eller psykisk lidelse skal ha 20 års kortere forventet levetid enn andre. Når vi nå klarer å få ned ventetidene, gir større valgfrihet i behandlingen og faktisk behandler flere pasienter, setter det store krav til at vi også får på beina et skikkelig og robust ettervern. De farligste periodene for en rusavhengig er rett etter at man er ferdig med spesialisert behandling. Det er en av hovedlinjene i opptrappingsplanen vi vedtar i dag: å styrke arbeidet med ettervernet. Vi gir kommunene midler, og vi vet at de har mange av verktøyene for å skape en helhetlig rusomsorg. Det handler om alt som skal til for at en rusavhengig skal finne seg nytt fotfeste. Det kan ikke skje på et sykehus eller i en institusjon, det må skje ute i hverdagen der livet skal leves, og der kanskje familien venter. Derfor tilfører vi midler og gir viktige incentiver for at kommunene skal bygge opp kompetanse og kapasitet til å gjøre den ganske tunge, men utrolig viktige jobben ute i pasientenes lokalsamfunn. Rusavhengighet rammer ikke bare den som er syk, men også familie og pårørende. God rusomsorg må derfor også ivareta pårørende på best mulig måte. Derfor var det trist å lese den nasjonale undersøkelsen om pasienttilfredshet blant pasienter i tverrfaglig spesialisert behandling, som viser at halvparten svarte at samarbeidet med pårørende ikke hadde vært bra nok. Vi er glad for at en samlet komité peker på behovet for en kulturendring og en systematisk forbedring i den kommunale rusomsorgen. Her, som i alle andre områder av helsetjenesten, er det avgjørende for god behandling at pårørende og brukeren opplever å få både påvirke og medvirke i behandlingen. Opptrappingsplanen har et viktig innsatsområde knyttet til tidlig innsats. De sentrale utfordringene i dag er at vi i alle aldre oppdager rusproblemer for sent, at vi mangler incentiver som fremmer forebygging, og det er spesielt krevende at det er en økning i eldres alkoholforbruk. Ansvaret og virkemidlene for forebyggende tiltak og tidlig innsats er forankret i flere sektorer enn bare helsetjenesten: i svangerskapsomsorgen, på helsestasjonen, i barnehagen, på skolen – og ikke minst i frivillig sektor, som gjør en stor del av arbeidet med å skape gode arenaer for rusfri aktivitet. Alle disse er deler av et viktig nettverk som koordinert kan bidra mye i det forebyggende arbeidet. Opptrappingsplanen vektlegger derfor en rekke innsatser allerede fra tidlig barndom, som skal bidra til å fange opp og hjelpe personer med et potensielt rusproblem. I et menneskelig og samfunnsmessig perspektiv er det jo hundre ganger å foretrekke at vi lykkes med å forebygge, fremfor at vi må reparere. Arbeiderpartiet etterspør fastlegenes viktige rolle og arbeidet mot alkoholavhengighet. Det er viktig å minne om at Stortinget ganske nylig vedtok en primærhelsemelding hvor de kommunale helsetjenestene og hvordan man jobber i kommunene er en sentral del, og hvor teamarbeid i mye større grad legges vekt på. Så denne opptrappingsplanen står jo ikke alene, den hviler også veldig trygt på de veivalgene som Stortinget tok i primærhelsemeldingen. I komiteens arbeid og i høringen har det vært spesielt fokus på kvinner som er i LAR-behandling, og graviditet. Vi er glad for at helseministeren tydelig har sagt at kvinner som er i LAR, skal få gratis langtidsprevensjon ved oppstart av behandling. Og vi er glad for at komiteens flertall fremmer forslag om at det tydeliggjøres og stadfestes at kvinner i LAR skal få grundig informasjon knyttet til graviditet og spesiell oppfølging. Vi støtter ikke å innføre et krav om langtidsprevensjon for å kunne være i LAR, fordi vi er engstelige for at det vil kunne skyve noen ut av helt nødvendig legemiddelassistert rehabilitering. Det vil ikke løse utfordringen, men kan føre til at kvinnene forblir rusavhengige og uten noen kontroll knyttet til svangerskapsforebyggende arbeid. Det fødes også hvert år mange barn av mødre med store alkoholproblemer. Det er svært bekymringsfullt. Vi har sett av tallene at av de kvinner som følges opp særskilt i forbindelse med rusproblematikk i svangerskapet, er det en overrepresentasjon av kvinner med rus relatert til illegale rusmidler. Det kan bety at vi ikke i stor nok grad fanger opp gravide kvinner med stort alkoholrelatert misbruk. Sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre ber derfor regjeringspartiene i dag om at regjeringen i arbeidet med pakkeforløp for psykisk helse og rus også ivaretar problemstillingen knyttet til bedre oppfølging av gravide. Rusutfordringer rammer mange – ja, nesten i alle familier. Det er fortsatt mye tabu rundt alkohol- og rusmisbruk, og det er mange som sliter. Rusopptrappingsplanen er et viktig ledd i å styrke den omsorgen som skjer der ute i våre hverdager, der vi lever livene våre, i familiene og i lokalmiljøene. I Høyre er vi glad for at opptrappingsplanen har fått bred støtte i komiteen, og også i høringen i komiteen, og vi synes det er en styrke at komiteen står så samlet bak mange av de viktige målene med planen. Jeg har også på dette tidspunkt lyst til å gi ros til saksordføreren, Kjersti Toppe, for et veldig godt arbeid i komiteen med denne innstillingen. At vi står så samlet bak dette, skyldes også god innsats fra saksordførerens side. Det lover godt for en mer sammenhengende og forpliktende rusomsorg i årene fremover at vi er så forent om de viktigste tiltakene. Nå må vi alle gjøre en viktig innsats for at våre lokalpolitikere, alle kommuneansatte, hele frivillig sektor og alle pasientorganisasjonene ute i Kommune-Norge tar stafettpinnen og deltar i den viktige jobben med å ruste og styrke rusomsorgen i årene fremover.