trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
La meg først gi representanten Ryan en velfortjent honnør for at han har tatt en konstruktiv innfallsvinkel til hvordan vi skal komme videre i distriktspolitikken. Det er ikke bare et spørsmål om å gå videre i gamle spor og være opptatt bare av bevilgninger til gamle virkemidler, som også i stor grad ikke har hatt den ønskede effekt, men være villig til å tenke nytt, nye virkemidler. Der har Ryan og SV vært fortjenstfull i forhold til veldig mange andre i denne debatten. Ryan foreslo også opprettelse av en distriktskommisjon nettopp på denne bakgrunn. Det stilte jeg meg positiv til, og det akter vi å følge opp. Jeg er enig i at en ikke skal vente for lenge. Men som representanten Ryan utmerket godt vet, sitter det for tiden et ekspertutvalg, oppnevnt av den forrige regjering, som nå kan gi oss verdifullt grunnlagsmateriale. Vi er åpen for at etter underveisrapporten fra dette utvalget, som kommer til høsten, kan tidspunktet være inne for en bredere politisk sammensatt kommisjon. Det vil vi vurdere når dette kommer, og gjerne i konsultasjon også med SV.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Som jeg sa i et tidligere svar, er det behov for i mange kommuner å gå gjennom ressursbruken. Mange kommuner har gjort det i stor grad, de har effektivisert og rasjonalisert, og føler at de har kommet inn til beinet og ikke klarer mer. Noen kommuner, som jeg sa i et tidligere svar, har nok fortsatt et potensial for en bedre ressursutnyttelse. Jeg kjenner ikke til detaljene i Vardøs situasjon på de ulike områdene som representanten Carl I. Hagen nå nevnte eksempler på, men jeg synes nettopp på en slik bakgrunn at det vil være mer konstruktivt at staten og Vardø kommune går inn i en dialog, f.eks. gjennom fylkesmannen, om hvordan en eventuelt kan utnytte ressursene enda bedre. Nedleggelse av politiske verv er ikke en slik konstruktiv fremgangsmåte. Staten er åpen for en dialog.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
For å ta det jeg er enig med representanten Arnstad i først. Jeg er enig i og tror situasjonen i Vardø er alvorlig, og den skal tas på alvor. Jeg tror ikke de går til nedleggelse av sine politiske verv for moro skyld. De gjør det nok fordi de føler at situasjonen er desperat. Men jeg tror på en annen fremgangsmåte for å komme ut av den situasjonen. Det staten har den mest direkte styring på, er jo mulige statlige arbeidsplasser, og det har vi sagt at vi ønsker å bidra til å kanalisere til Vardø kommune. Det skal følges opp. Ellers inviterer jeg Vardø til en dialog med statlige myndigheter om hvordan en kan komme ut av en vanskelig situasjon i en kommune som har tapt 530 stillinger i statlig og privat sektor i løpet av de siste 15 år. Det er klart at det merkes i en kommune med et slikt innbyggertall. Når det gjelder nye tiltak i distriktspolitikken, viser jeg til kommunalministerens distriktspolitiske redegjørelse. Den er nettopp holdt, og den inneholder en rekke konkrete forslag til en ny politikk, og vi skal følge opp gjennom en distriktskommisjon. Jeg anbefaler Senterpartiet å komme litt mer over på SVs konstruktive linje.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Jeg beklager at Regjeringa er så passiv i forhold til akkurat denne utfordringen. Det å henvise til evalueringen innen 2004 løser jo faktisk ingen problemer for dem som i dag både har fått flyttevarsel, har fått varsel om at tomteleien stiger med flere tusen prosent, og som også faktisk er brakt inn i et dilemma ved at man nå må gå i retten med sine kontrakter. Jeg hadde forventet at Regjeringa faktisk nå bidrog til å løse problemene for de mange som kommer opp i slike saker, og i det minste gjorde som Aftenposten skriver på dagens lederplass, ile noe langsomt, og kanskje også prøvde å skape noen avbøtende tiltak. Ser ikke statsministeren nå for seg muligheten av å ile langsomt, dvs. i det minste skape overgangsordninger, som man helt sikkert ville kunne få flertall for i denne sal?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Jeg har følgende spørsmål til sosialministeren: «Flere kommuner sliter med å skaffe nok boliger, særlig for mennesker med rusproblemer. Paradoksalt brukes flere steder dyre og uegnede løsninger som hospits og campinghytter. Vil statsråden sette i verk særskilte tiltak som vil kunne sikre mennesker med rusproblemer et verdig botilbud og bedre sjansen for en god rehabilitering?»
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg betviler ikke viljen til å gjøre noe. Jeg er for så vidt også glad for vinklingen på svaret, for hvis man ser rundt omkring i norske kommuner, ser man en situasjon hvor man med rimelig enkle håndgrep, faktisk også billig, kan gi et langt bedre botilbud enn det som i dag tilbys. I så måte er det underlig at det man for 40–50 år siden klarte å gjøre for borgere i helt vanlige situasjoner og i arbeid, altså bygge boliger, nærmest er blitt en umulighet for mange norske kommuner i dag, selv når man kan gjøre det rimeligere enn det tilbudet som faktisk er. Det jeg etterlyser fra statsråden, er om hun nå kan komme med særskilte, konkrete tiltak, som investeringsincitamenter eller nye ressurser, eller om vi skal gå inn på forskrifter i forhold til å sette den standarden som slike boliger bør ha. Er det noen som trenger en have – for å si det billedlig – for å sikre rehabiliteringen, så er det nettopp rusmiddelmisbrukerne. Kommer det noe konkret?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Jeg takker for svaret. Vi er helt enige om at kommunene må ha primæransvaret for dette. Men det ser ut til at man på mange måter, også fra sentralt hold, nå er nødt til å sette ytterligere trykk på dette, og også ytterligere fokus på det, fordi vi ser at flere kommuner i dag tilbyr en standard som er langt under pari. Både campingplasser og hospitser er svært uegnet for dem som faktisk søker å rehabilitere seg tilbake til det som de fleste av oss ville kalle et normalt liv. Jeg vil til slutt spørre statsråden om hun har noen tidsplan og tidsgrense for når disse endelige tiltakene skal være ferdige fra Regjeringens side, slik at vi kan få ytterligere trykk i dette.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Hvilken regjering som i bunn og grunn har ansvar for dette, er for SV revnende likegyldig. Det som interesserer oss svært mye, er at det er mange som nå har opplevd en dramatisk økning i en avgift, noe som faktisk kan føre til at noen må flytte fra gård og grunn. Jeg lurer på om det virkelig er rimelig å ta utgangspunkt i at man skal balansere hensynene, om det egentlig er mulig, når det f.eks. er slik at en del av de som har festekontrakt, faktisk har betalt ned hva tomta er verdt, og i tillegg har investert i infrastruktur i tomta, noe som gjør at det blir enda mer urimelig når de da får en sterk økning i festeavgiften, som i ytterste konsekvens altså kan føre til at de som har minst penger, er nødt til å flytte.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-05-22:
Jeg har et spørsmål til statsministeren, fordi Bondevik-regjeringen ved Forsvarsdepartementet har besluttet øyeblikkelig å stanse erverv av en del materiell fra Israel og også fryse eksisterende kontrakter. Dette innebærer at det ikke skal mottas materiell på allerede inngåtte kontrakter med Forsvaret, at det ikke skal mottas materiell med vesentlig innhold av israelske underleveranser, at det ikke skal inngås nye kontrakter, at det ikke skal gjennomføres materiellrelaterte møter, at israelsk personell ikke skal delta i aktivitet knyttet til service, oppfølging, reparasjon e.l. av materiell anskaffet tidligere fra Israel, og at det ikke skal sendes forespørsel. Dette nører i realiteten opp under antisemittiske holdninger overfor Israel, og er en fiendtligsinnet holdning. Hvordan kan statsminister Bondevik være bekjent av å opptre slik – fiendtlig – overfor Israel?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-05-22:
Da lurer jeg på hva i all verden statsministerens definisjon av boikott er når det gjelder forsvarsanskaffelser. Det er ingen regler – meg bekjent er det ingen lovhjemmel for regler når det gjelder anskaffelser. Det er retningslinjer og stortingsvedtak for eksport av norsk forsvarsmateriell, men ikke den andre veien. Det er bare regler for Israel. Ingen andre av verdens land er det noen regler for. Det er i seg selv en fiendtligsinnet handling å plukke ut akkurat landet Israel. Og når man fryser, bl.a. ved at det ikke skal gjennomføres materiellrelaterte møter – man skal ikke møtes, man skal ikke snakke sammen – når man ikke skal ta imot materiell fra eksisterende kontrakter, når man ikke skal tillate israelsk personell å delta med service på allerede kjøpt materiell, er dette i sum en boikott når det gjelder forsvarsmateriell som ikke noen gang har vært gjennomført i forhold til noe annet land. Jeg har lyst til å gi statsministeren en sjanse: Vil statsministeren sørge for at dette direktivet, som er vedtatt av Forsvarsdepartementet fordi det var litt skriverier i Dagbladet, øyeblikkelig oppheves, trekkes tilbake, og at statsministeren igjen, med sin regjering, inntar en mer vennligsinnet holdning overfor Israel?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-05-22:
Jeg går tilbake til statsministeren. Det dreier seg om Vardø kommune. Vardø kommunes frie driftsinntekter var ifølge Statistisk sentralbyrå 34 876 kr pr. innbygger i fjor, 50 pst. over landsgjennomsnittet. Vardø kommunes administrasjon koster 5 121 kr pr. innbygger, nesten dobbelt så mye som landsgjennomsnittet. Legedekningen pr. 1000 innbyggere er 0,99, mot landsgjennomsnittet 0,77. På alle felter er Vardø i særklasse i forhold til landsgjennomsnittet: høyere barnehagedekning, flere eldre med hjemmetjenester, dobbelt så mange barn under oppfølging av barnevernet, høyere driftsutgifter pr. plass i institusjonsomsorgen for eldre, osv. Og det er tre færre elever pr. klasse i barneskolen i forhold til landsgjennomsnittet. Er statsministeren enig i at man også må lete i kommunens egen styring etter årsaken til eventuelle problemer? Når de ligger over i utgifter i forhold til landsgjennomsnittet, kan det hende at det faktisk er de lokale politikere som har ansvaret selv, og da skal man ikke skylde på staten.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2002-05-22:
Av statsministerens siste svar til representanten Hagen kan jeg ikke se at han svarte på spørsmålet om hvorvidt man ville trekke tilbake disse forskriftene hvoretter det bl.a. ikke er anledning til å ha møter med israelske kolleger. Dette er relativt dramatisk, og det går langt utover det som handler om gjenkjøp, eksport og import av forsvarsmateriell. Det handler om samkvem og kontakter. Det handler om oppfølging av servicekontrakter, service på materiell fra allerede inngåtte kontrakter. Dette er noe som blir lagt merke til, ikke minst i Israel, men også i USA, og signalene vi sender, kan være ganske urovekkende. Vi er tidligere kjent med at Norge har hatt og har handelsboikott mot regimer som Burma, og at vi tidligere har hatt det mot apartheidregimet i Sør- Afrika, noe som var godt begrunnet og naturlig. Og det er ikke unaturlig at man trekker paralleller til den type boikott, selv om vi selvsagt ser at dette er mye mer begrenset.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Jeg vil gjerne stille statsministeren et spørsmål. SV la i går fram en rapport om Forskjells-Norge, som bruker offentlig statistikk, samler offentlig statistikk, og som kan konkludere med at forskjellene i Norge øker. Det er særlig fordi den aller rikeste tidelen, eller 5 pst. av det norske folk, virkelig drar fra det store flertallet, først og fremst fordi de har store inntekter fra kapital og aksjeutbytte, som er meget lavt beskattet. Jeg lurer på om statsministeren er enig med SV i at det er et bedre samfunn hvis man har små forskjeller mellom folk. All samfunnsforskning viser at det slår ut både i forhold til helse, i forhold til folk flests muligheter til å ta utdanning og i forhold til kriminalitet hvis man klarer å holde et samfunn med små forskjeller mellom folk. Er statsministeren enig i det?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Statsministeren vet utmerket godt at hvis det er ett parti på dette stortinget som har fremmet et utall av forslag og til stadighet har utfordret stortingsflertallet til virkelig å gjøre noe for å bekjempe fattigdommen i et av verdens rikeste land, er det SV. Den romsligheten synes jeg statsråden skulle koste på seg og gi også andre partier anerkjennelse når de gjør en skikkelig jobb. Jeg er overrasket over at Regjeringen, som har sagt at den skal være opptatt av å bekjempe fattigdom, nå ber om mer tid. Regjeringen klarer ikke å finne de fattige så presist at den er helt sikker på at ikke det går en eneste krone for mye til noen som sliter mye fra før, mens det i den andre enden av skalaen, blant dem som virkelig er rike i Norge, ikke er noen finsikting. Der deler man ut skattelette i hytt og pine uten å spørre hvor pengene egentlig går. Men hvis man virkelig skal bekjempe fattigdom, er det viktig med hvilket utgangspunkt man bekjemper fattigdommen fra, nemlig om man har et samfunn med store forskjeller i bunnen eller et samfunn med mindre forskjeller i bunnen.(Presidenten klubber.) Er statsministeren enig i at det er et bedre utgangspunkt for å bekjempe fattigdom hvis man har et samfunn med større likhet? (Presidenten klubber.)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Det var en forsnakkelse, som jeg dypt beklager!
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2002-05-22:
Jeg må først si at jeg er helt enig med statsministeren i at det er viktigere å bekjempe fattigdommen nedenfra enn å drive misunnelsespolitikk overfor de ytterst få som har mye, men som samtidig bidrar på en viktig måte gjennom kapitaltilførsel til norsk næringsliv. Da er det mer interessant å få vite hva Regjeringen de facto gjør for å bekjempe fattigdommen. Dette har vært en vedvarende debatt siden valget i fjor, og Regjeringen har i festtaler vært svært flink til å snakke om hvor viktig det er å bekjempe fattigdommen, uten at vi har sett konkrete resultater av det. Regjeringen og statsministeren er veldig flinke til å drive sammenligningsmanøvrer i forhold til hva tidligere regjeringer har gjort, og hva denne regjeringen gjør – uten at de synlige resultatene kommer. Derfor vil jeg utfordre statsministeren med å spørre: Hva har Regjeringen gjort? Og hva kommer Regjeringen i snarlig fremtid til å gjøre som vil gi synlige resultater?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Jeg er glad for at statsministeren sa seg enig i at han er bekymret over at forskjellene er blitt så store. Hvis man skal gjøre noe med dette, må man først vite hva man skal gjøre. Det vi har lagt fram i rapporten vår, er en overveldende dokumentasjon på at forskjellene gjennom 1990-tallet har økt dramatisk. Det betyr at en sjuendedel av arbeidsstyrken står utenfor det ordinære arbeidsmarkedet, og det betyr at det har blitt vanskeligere for unge mennesker å komme inn på boligmarkedet. Egenandelene har økt til dels dramatisk innenfor helse- og sosialtjenester og når det gjelder barnehagesatser. Nesten samtlige parametre, inntekt og formue inkludert, viser at forskjellene i Norge har økt. Denne regjeringen har valgt å ha fokus på et finmasket nett for de fattigste, så ikke en uverdig trengende skal få en eneste krone, mens pengene flyter i andre retninger. Der er aksjeutbyttebeskatningen et meget godt eksempel – 1,5 milliarder kr har de rikeste i Norge fått. Det jeg var veldig overrasket over, og som jeg ber om statsministerens kommentar til, er følgende: Hans egen sosialminister sier i dagens avis at dette er resultatet av en misunnelsespolitikk. Jeg vil gjerne at statsministeren avkrefter at dette er Regjeringens holdning til disse alvorlige problemene.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-22:
Det er bra at statsministeren i dag nemner Utjamningsmeldinga. Det kan av og til sjå ut som om Bondevik II-regjeringa har gløymt den meldinga. Ein av fem strategiar var nemleg eit meir rettferdig skattesystem. Årsaka til at dette vart halde så sterkt fram, var at ein ville ha høve til å trekkja inn frå dei som har mest, for å løfta meir i botnen. Då kommunalministeren presenterte kommuneproposisjonen, trekte ho på skuldrene og sa: Regjeringa har ikkje meir pengar! Det vart eit stramt opplegg, og vi veit kven det går ut over. Det går ut over dei som treng spesiell oppfølging i skulen, i barnehagar osv. – det er svake grupper. Er det slik at Regjeringa har lagt til side den strategien som går på ei meir rettferdig fordeling, og at statsministeren er samd med sin sosialminister, som seier at no må SV slutta å masa? Senterpartiet har heller ikkje tenkt å slutta å masa. Vi vil halda fram kampen mot auka forskjellar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-22:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «2002 er utropt til «Landbrukets brannvernår». Gjennom eit nært samarbeid mellom m.a. landbruket, forsikringsselskap, elbransjen og offentlege tilsynsorgan vert det gjennomført ulike tiltak for å førebyggja brann. I 2001 vart skadane som følgje av brann i bustad rekna til 1,8 mrd. kr. 61 liv gjekk tapt. Halvparten av brannane skuldast truleg manglande kvalitet i elektriske anlegg. Vil statsråden ta initiativ til eit samarbeid for eit brannvernår for bustader etter modell frå Landbrukets brannvernkomité?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-22:
Eg takkar for svaret. Det er bra at statsråden vil sjå nærare på ideen om eit eige brannvernår. NELFO – Sør-Rogaland presenterte nyleg ei undersøking der 45 pst. av dei som vart spurde, visste at det var eigaren som hadde ansvaret for det elektriske anlegget. 30 pst. av dei forbrukarane som budde i bustadar som var mellom 6 og 20 år, hadde ikkje brukt elektrikar. Det synest eg er alarmerande tal i forhold til at kanskje halvparten av brannane skuldast feil på det elektriske anlegget. 67 pst. av husstandane var faktisk òg positive til ein nærare kontroll av sine elektriske anlegg. Det er på bakgrunn av desse tala eg synest det kan vera aktuelt å sjå nærare på eit spesielt år. Så eg vil utfordra statsråden: Kva andre tiltak ser han som aktuelle?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-22:
Eg deler statsrådens oppfatning av at forholda i Noreg er meir spesielle innan landbruket, og at det her må arbeidast på eit breitt felt, både med bevisstgjering og med auka kunnskap. Det er likevel interessant å registrera at som mål har denne landbrukets brannvernkomite at alle bønder i løpet av satsingsåret skal gjennomføra minst eitt brannførebyggjande tiltak på garden, og dei har husdyrprodusentane som ei spesiell målgruppe. Og det vert meldt om så god respons at etterspørselen etter brannvarslingsanlegg er langt større enn installasjonskapasiteten. Det er førebudd godt, dette året – denne komiteen har vel arbeidd i tre år. Eg ber statsråden ta med seg erfaringane med landbrukets brannvernår så langt, følgja med på kva som skjer resten av året, og intensivera innsatsen. Eg registrerer òg at statsråden opererer med langt større tal på skadar og tap av liv enn eg hadde i spørsmålet mitt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-05-22:
Jeg har også et spørsmål til statsministeren. I dag legger bystyret i Vardø ned all politisk virksomhet med øyeblikkelig virkning. Vi kan selvfølgelig starte en diskusjon om alt det som er blitt gjort for Vardø og alt det som er blitt gjort for Finnmark. Jeg ser at det i en del lederartikler i avisene er startet en slik debatt, men jeg tror oppriktig talt ikke det er særlig fruktbart. Det vi ser fra Vardø nå, er et signal om avmakt – avmakt i forhold til at tjenestetilbud bygges ned, og at arbeidsplasser forsvinner. Det som har skjedd, er at man rett og slett gir opp, og man ser seg ikke lenger i stand til å ivareta de oppgaver og forpliktelser som man har. Det fører heller ingen vei å si at det de folkevalgte i Vardø gjør, er ulovlig, så mitt spørsmål til statsministeren blir: Hvordan vil statsministeren møte den situasjonen som nå er oppstått i Vardø?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-05-22:
Jeg registrerer at statsministeren har et nærmest desperat behov for å sammenlikne det denne regjeringen gjør, med det den forrige regjeringen han ledet, gjorde. Jeg hadde faktisk tenkt å avstå fra dette i denne omgang. Jeg hadde også tenkt å avstå fra å nevne kommuneøkonomien, men holde meg til det som skjer i Vardø. Denne gangen er det Vardø det gjelder, men jeg tror faktisk vi ganske fort kan komme til å se at dette også vil komme til å spre seg til andre plasser. Jeg har lyst til å ta et konkret eksempel på det som folk opplever som fullstendig meningsløst i en del av den omorganiseringen som skjer i dag. Jeg har lyst til å bruke Aetat som et eksempel på dette. I helgen ble jeg kjent med at i et område av landet som jeg kjenner veldig godt, er flere kontorer slått sammen til et regionkontor. Avstanden mellom to av disse kontorene er så stor at det ikke er mulig for de ansatte å pendle fra sin gamle arbeidsplass og til sin nye arbeidsplass. Dette har ført til at de fortsatt får beholde sin gamle arbeidsplass som arbeidssted, men de sitter bak låste dører og skal gjøre interne arbeidsoppgaver. De tar ikke imot brukerne. Det betyr at brukerne av tjenesten må pendle fem timer fram og tilbake, mens de ansatte, med 20 års kompetanse, fortsatt sitter på kontoret, men ikke får lov til å betjene kundene. Anser statsministeren dette for å være en meningsfull måte å drive modernisering på?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-05-22:
Jeg vil gjerne få lov til å stille forsvarsministeren følgende spørsmål: «Siden Stortinget vedtok etablering av Regionfelt Østlandet i 1999 er en rekke av miljøforutsetningene for vedtaket radikalt endret. Disse endringene må forelegges Stortinget. Vil statsråden ta initiativ til å sikre at Stortinget på egnet måte, for eksempel gjennom en redegjørelse, blir informert om de endrede forutsetningene for etablering av Regionfelt Østlandet?»
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-05-22:
Jeg må si at jeg er noe forundret over svaret som forsvarsministeren nå gav. Min oppfatning er fortsatt at miljøforutsetningene er radikalt endret i forhold til det som var utgangspunktet for prosjektet. For det første blir det gjort betydelige inngrep i Rena-elva, som tidligere har vært skjermet for militære inngrep. Enda mer alvorlig anser jeg det for å være at giftutslippene til vann sannsynligvis vil komme til å bli mellom tre- og firedoblet i forhold til hva som var forutsatt ved etablering av Regionfelt Østlandet. Dette gjelder bl.a. for flere typer metaller. Det var forutsatt f.eks. et blyutslipp på 10 tonn, mens det ser ut til å kunne bli så høyt som 19 tonn. Det er riktig at Forsvaret vurderer å gå over til annen type ammunisjon, men det vil allikevel ikke forhindre store utslipp av kobber, sink og f.eks. hvitt fosfor. I tillegg til dette er det også kjent at det er langt flere som vil bli berørt av støyproblemer enn det man i utgangspunktet hadde antatt. Det er en forutsetning for et fungerende demokrati at statlige inngrep behandles på en grundig måte, og at man tar reelle hensyn i prosessen. Det kan ikke aksepteres at Forsvaret endrer bruken av feltet på tvers av forutsetningene som ble lagt til grunn i 1999, uten at de berørte parter blir tilstrekkelig hørt og også Stortinget har hatt et ord med i laget. Med utgangspunkt i forsvarsministerens første svar blir da mitt oppfølgingsspørsmål: Ser ikke forsvarsministeren at hensynet både til inngrep i elva, hensynet til giftutslipp og hensynet til støy har endret seg i forhold til de opprinnelige vedtak?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-05-22:
Det er også oversendt en rekke spørsmål som tar opp problemstillinger knyttet til Regionfelt Østlandet hvor nettopp miljøaspektet ikke er berørt. Det er helt riktig at det er et demokratisk vedtak som ligger til grunn for bygging av Regionfelt Østlandet. Det demokratiske vedtaket er bygd på gitte forutsetninger, og vi har da noe ulik oppfatning av hvor stort avviket er i forhold til de gitte forutsetningene. Mitt avslutningsspørsmål til statsråden blir kort og godt: Vil statsråden garantere at Forsvaret vil holde seg innenfor de rammer, bl.a. med hensyn til miljø, som ble satt av Stortinget i 1999?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Vardø er ikke enestående når det gjelder å oppleve avmakt. Jeg mottar massevis av både mailer og telefoner fra enkeltpersoner og kommuner som faktisk er oppgitt over situasjonen. Men samtidig mottar jeg også henvendelser fra folk som gleder seg til å komme i gang og bidra med å utforme en framtidsrettet og ny distriktspolitikk. Den bebudede distriktskommisjonen fra statsministeren er svært godt mottatt av mange. Men mange er utålmodige etter å komme i gang, for de ser at det haster med å finne nye grep i distriktspolitikken. Mitt spørsmål til statsministeren er derfor: Er statsministeren enig i at det er viktig å komme raskt i gang med dette arbeidet, og er Regjeringa i rute med denne viktige jobben for Distrikts-Norge?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Eg vil gjerne få stilla eit oppfølgingsspørsmål til samferdselsministeren. Eg er samd med Regjeringa i at me får mange mailar og mange meldinger frå Distrikts-Noreg om frustrasjon – frustrasjonar over Bondevik-regjeringa sin manglande distriktspolitikk. Mange vil, men får det ikkje til, for verkemidla er ikkje til stades. Og den dropen som fekk begeret til å flyta over i Vardø, var nedlegginga av Vardø flyplass. Det same for så vidt i Narvik. Og då vil eg spørja samferdselsministeren: Hadde ho kontakt med andre departement? Skaffa ho seg ei oversikt over nedlegginga av statlege arbeidsplassar i Vardø, og for så vidt i Narvik, før ho kom med forslag om å leggja ned flyplassane? Hadde ho kontakt med Vardø kommune, med Narvik kommune, for å sjå på kva som var mogleg å få til, og kva som dei kunne bera, for ein kan lett stella seg i ein situasjon der ein moraliserer over at folk vert frustrerte. I Arbeidarpartiet forstår me veldig godt at dei er frustrerte.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Eg prøver meg igjen på å gje statsministeren litt avlastning, og stiller eit spørsmål til samferdselsministeren. Samferdselsministeren skal no gjennomføra overgang til aksjeselskap på mange område i sektoren, bl.a. produksjonsavdelinga i Statens vegvesen. Me i Arbeidarpartiet er imot dette. Me trur at det vil verta meir kommers og mindre samfunnsstyring, noko som i siste instans vil gje mindre og dårlegare veg for pengane. No, sju månader før omdanninga, er det meste uklårt både for oss og dei tusenvis tilsette i etaten. Me veit ikkje om me får meir igjen for pengane, slik målet var, og me har ikkje peiling på kva omstilllinga kostar. Arbeidsmannsforbundet seier at ho vil kosta 7 milliardar kr, og statsråden seier 680 mill. kr. Dei tilsette veit lite om kor lenge dei vil ha arbeid og på kva slags vilkår. Me har dei siste vekene stilt ein del spørsmål om dette. Me får generelle svar, og det verkar som om statsråden helst ville sleppa å svara. Me har fått ei utgåve av ein rapport, unnateken offentlegheit! Forstå det den som kan. Difor vil eg spørja statsråden: Kva kostar omstillinga – 680 mill. kr eller 7 milliardar kr? Og korleis vil ho få dei tilsette på lag i det vidare arbeidet?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Eg takkar statsråden for svaret. Svaret er då at eigentleg er det ikkje nokon kostnad i seg sjølv, men at ikkje-kostnadene så langt er rekna til 2,2 milliardar kr. Det er klart at det trengst mykje omstilling i ein sektor med 10 000–11 000 tilsette, der mange skal seiast opp. Vår bekymring er at det einaste ein oppnår med dette, er ei styrt avvikling, og at ein ikkje tek vare på den kompetansen som dei tilsette i Vegvesenet har. I ei pressemelding frå 7. mai seier departementet at allereie frå 2003 vil innsparingane dekkja kostnaden. Eg har lyst til å spørja: Korleis stemmer det med denne utarbeidde rapporten? Viser den at ein vil tena pengar så fort? Så har eg lyst til å gjera statsråden merksam på – det er mogleg ho veit om det – at svenske erfaringar syner at der dei trudde det skulle kosta 1,2 milliardar kr å omstilla Vägverket, ikkje til eit AS, men til ei forvaltingsbedrift, er resultatet no 4,5–5 milliardar kr. Eg er bekymra for at det vil kosta meir enn det smakar i Noreg òg.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-22:
Samferdselssektoren er veldig sentral i forhold til distriktspolitikken i Norge. Det har den vært, og det vil den fortsatt være. Jeg er veldig opptatt av at vi skal finne gode distriktsløsninger innenfor samferdselen, så også innenfor luftfarten. Derfor gikk vi til det steget å foreslå de nedleggelsene, fordi vi så at i disse regionene hadde man en gevinst å hente på at det ble et annet trafikkgrunnlag på de nærmeste flyplassene. Derfor vil regionen som sådan vinne på at vi tar de grepene. Jeg vil også minne om, for så vidt i likhet med det statsministeren har gjort, at det var under den forrige regjeringen transportplanen ble lagt fram, der det ble bedt om at man skulle foreta en sånn gjennomgang av lufthavnene i Norge. Det ble gjennomført, og vi har fulgt opp det.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-22:
Nå er det slik at det også er en del regjeringer tidligere som har vært igjennom noen omgjøringer til AS, og tidligere arbeiderpartiregjeringer har god erfaring med det. Derfra vet man at omdanning til AS ikke i seg selv medfører store kostnader. Den store utfordringen når det gjelder produksjonsvirksomheten i Statens vegvesen, er nettopp konkurranseutsettingen av virksomheten. I den forbindelse er det rimelig å anta at det vil være behov for effektivisering og nedbemanning – alt avhengig av hvor god man er i denne konkurransen. I denne type omstilling vil det alltid ligge kostnader. Det er helt riktig at det i dag ikke foreligger en total oversikt over kostnadene, for vi er ennå ikke kommet til det stadiet at denne konkurransesituasjonen har inntrådt. Vegdirektoratet har nylig utarbeidet et innspill i forbindelse med oversendelse til departementet av forslag til åpningsbalanse. Departementet går nå igjennom dette, og med kvalitetssikring av en ekstern konsulent. Kostnadene vil være avhengig av det antall personer som omfattes av nedbemanningen. Omfanget av dette vil da bli gjenstand for styrets vurdering. De tall som Vegdirektoratet har spilt inn, indikerer en samlet omstillingskostnad på 2,2 milliarder kr. Dette er et beløp og en analyse som vi må, som jeg sier, ha en ekstern kvalitetssikring av. Departementet vil komme tilbake til omstillingskostnader i forbindelse med en total presentansjon av åpningsbalansen i budsjettet til høsten.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-22:
Nå oppfatter jeg dette egentlig som et lite forsøk på en omkamp om vi skal ha et AS eller ikke. Det har Stortinget forholdt seg til, så der anser jeg det som at beslutningen er tatt. Det er også viktig å understreke at når representanten Starrfelt her viser til de 10 000–11 000 ansatte, så snakkes det om forvaltning og produksjon, mens spørsmålet til meg var rettet i forhold til produksjonen. Hvis vi konsentrerer oss om produksjonen, er der åpne spørsmål i forhold til hva kostnadene vil være. Men vi vet at vi får en effektivisering av måten vi får gjennomført både investering, drift og vedlikeholdsoppgaver på, som gjør at vi samlet sett tjener på denne omstillingen i Vegvesenet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-22:
Aller først vil jeg understreke at det er ikke snakk om å gjøre Statens vegvesen om til et AS. Det er snakk om å gjøre Statens vegvesens produksjonsvirksomhet om til et AS, og det er en meget stor forskjell. Så er det slik at de kostnadene det her er snakk om, gjelder pensjonsløsninger, ventelønn osv. Dette er kostnader som vil ligge der uansett, og som pr. i dag er rimelig skjult, men som vi nå får tall på. Dette vil bli ivaretatt gjennom åpningsbalansen, som senere vil bli presentert for Stortinget. Jeg har ikke noe imot at disse tallene kommer på bordet, og at vi ser hva det koster. Vi har også kommet langt på vei i dialogene med de ansatte om nettopp hvordan vi skal få ivaretatt hensynet til fortrinnsrett til andre stillinger i staten, ventelønn, førtidspensjonering osv.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-22:
Jeg vil minne om at to av de selskapene som det er snakk om, er særlovsselskap i dag. Forskjellen på et særlovsselskap og et aksjeselskap er minimal. Det betyr at disse selskapene i praksis var omdannet til aksjeselskap allerede før denne regjeringen tiltrådte. De ansatte har vært invitert til å være med i prosessen hele veien, og er det selvsagt i fortsettelsen. Jeg har registrert at det er en viss uro i Statens vegvesen, og jeg er selvfølgelig åpen for dialog i forhold til de punktene hvor man føler usikkerhet. Det er også slik at den største gjenstående utfordringen går i forhold til usikkerheten omkring åpningsbalansen, og vi har sagt at den skal legges fram når vi skal legge fram budsjettet til høsten.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-22:
Denne nasjonale dugnaden er jeg med på hver dag, og jeg har tenkt å fortsette så lenge denne regjeringen sitter. Det er med stor glede jeg registrerer at Fremskrittspartiet er svært opptatt av trafikksikkerheten på norske veier. Vi har absolutt et felles utgangspunkt når vi ser disse utfordringene, det være seg når det gjelder E6 gjennom Østfold, eller når det gjelder andre veier rundt om i hele vårt land, når det gjelder rassikring på Vestlandet og i Nord-Norge, og når det gjelder de alminnelige trafikkforhold rundt om, som gjør at så lenge vi ikke klarer å få bygd og utbedret de veiene som bør utbedres og bygges, må vi foreta andre trafikksikkerhetsmessige tiltak. Dette har vi et stort arbeid i gang i forhold til, og det har vi tenkt å fortsette – det er en nasjonal dugnad, med bidrag så vel fra staten som fra trafikantene som ferdes på norske veier, f.eks. gjennom bompenger. Jeg kan helt klart slå fast at vi fra statens side kommer til å komme med viktige bidrag i tiden fremover både når det gjelder investering, drift og vedlikehold, og vi kommer til å komme med tiltak generelt når det gjelder trafikksikkerhet. Jeg har selvfølgelig stor forventning til at Fremskrittspartiet vil støtte oss i disse tiltakene, alt fra fartsreduserende tiltak og til hva det ellers kan være.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-22:
Jeg er litt usikker på om vi lever i samme land – hvis det er slik at vi ikke gjør noe på veisiden! Det kan vises til uhorvelig mange gode tiltak vi har gjort på veisiden, både når det gjelder bygging av nye veier, bruer og tunneler – det tror jeg ikke det er noen tvil om. Så er det slik at når det gjelder fiskale avgifter her i landet, er ikke de øremerkede. Enten vi vil det eller ikke, er det ikke slik at det er en automatikk i at bilavhengige avgifter går til samferdselsformål. Derfor er det viktig at vi plukker ut de beste og viktigste prosjektene først og får gjennomført dem. Den innsatsen har vi tenkt å fortsette med, og vi kommer med jevne mellomrom til å legge fram Nasjonal transportplan, hvor det blir mulighet for Stortinget til å forholde seg til både planer på lang sikt og budsjettene de enkelte år i forhold til prioriteringene hvert år.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-05-22:
Vi får vel gi dem i Vardø den kreditten at det ikke er kommuneøkonomien de har klaget på. De klager over at de mister arbeidet, de klager over at det er flere hundre arbeidsplasser som har forsvunnet, og det er mye i et lite samfunn som Vardø. Likeens klager de over at de mister flyplassen, og det er også alvorlig for en plass i distriktene. Jeg tror det er viktig å ta dette på alvor, sammen med avmakt, og også i forhold til det at det kan spre seg til andre deler av Distrikts-Norge. Jeg tror det er en kombinasjon av en rekke forhold som skaper denne avmakten: at statlige arbeidsplasser forsvinner, at SND-virkemidlene blir kuttet, at fiskeriene blir sentralisert, og at en føler en overstyring fra staten i en rekke forhold. Og den avmakten er alvorlig, for uten lokaldemokratiet stopper Norge. Når statsministeren her sier at vi må tenke nytt i distriktspolitikken – implisitt at vi som ikke tenker nytt, vi er gammeldags og foreldet – så venter vi i spenning på innholdet i de nye tankene som statsministeren har tenkt å gjøre seg, og så får vi håpe at ikke flere kommunestyrer har nedlagt sine verv før det innholdet blir synlig.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-05-22:
Jeg har følgende spørsmål til statsråden: «Norske fiskere er i dag representert gjennom Norges Fiskarlag og Norges Kystfiskarlag. Selv om begge organisasjoner representerer fiskere, forskjellsbehandler norske fiskerimyndigheter de to yrkesorganisasjonene. Norges Kystfiskarlag har vansker med å få høringsrett, og får ikke representasjon i relevante fora som Reguleringsrådet og Den norsk-russiske fiskerikommisjonen, der Norges Fiskarlag er representert. Hva vil statsråden gjøre for å rette opp denne forskjellsbehandlingen?»
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-05-22:
Jeg takker for svaret. Litt av min intensjon var å få vite hva som var problemet med å ta Kystfiskarlaget inn i de organ der Fiskarlaget i dag er medlem, fordi vi jo i andre næringsmessige sammenhenger vanligvis lar de ulike yrkesorganisasjonene være representert hver for seg. Jeg er enig i at det finnes et mangfold av organisasjoner innenfor fiskerinæringen, men en god del av dem er medlem av Fiskarlaget, det gjelder bl.a. ringnotrederne, mens Kystfiskarlaget er en ren yrkesorganisasjon som representerer fiskerne på samme måte som Fiskarlaget. Jeg er glad for at en her vil vurdere Kystfiskarlagets stilling når det gjelder Reguleringsrådet. Jeg tror kanskje det er det aller viktigste. Jeg hadde også ønsket at en her hadde inntatt en kanskje litt åpnere holdning når det gjaldt forhandlingsdelegasjonen til de norsk-russiske forhandlingene. Hvor lang tid kan en regne med at det vil ta før Regjeringen kommer til å oppnevne et nytt reguleringsråd, når reguleringensforskriften må være ferdig i november? Er det mulig å si noe nærmere om det?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Det viktigste er ikke omkamp om et vedtak som allerede er fattet. Det viktigste er å få fatt i hva som egentlig foregår når det gjelder denne omorganiseringen av Statens vegvesen til et AS, og kostnaden. Mitt spørsmål til statsråden er: Er det bekvemt å stå overfor kostnader som kan tyde på å dreie seg om milliarder av kroner? Er det bekvemt å stå overfor tusener av ansatte som får en utrygg hverdag? Og er det bekvemt å si nei til de tiltak som man kunne ha brukt disse pengene til når det gjelder veiutbygging, rassikring og kollektivtransport?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2002-05-22:
Statsråden starta sitt fyrste svar med å vise til at andre regjeringar òg har omdanna selskap til AS. Men statsråden må jo innrømme at det denne regjeringa gjer, ligg langt over det som andre regjeringar har tenkt på. Her tar dei Posten, NSB, Luftfartsverket og produksjonsavdelinga i Statens vegvesen og gjer om til AS utan at det har vore gjort noko grunnleggjande arbeid på førehand, og utan at dei tilsette har vore tekne med i prosessen. Det er jo klart at det må skape uro blant dei tilsette, og det har jo òg vist seg når organisasjonane til dei tilsette både demonstrerer og bryt all kontakt med departementet. Ser statsråden dei problema som dette skapar når dei tilsette sine organisasjonar ikkje føler at dei kan vere med på eit slikt arbeid? Så viste statsråden til opningsbalansen, der skal svaret på det meste kome.(Presidenten klubbar.) Men den opningsbalansen kjem ikkje før budsjettet til hausten, og omdanninga skal skje 1. januar 2003. (Presidenten klubbar.)
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-05-22:
Spørsmålet mitt går til samferdselsministeren. Jeg var nylig i møte med folkeaksjonen for 4-felts E6 i Østfold. Møtet fant sted i Sarpsborg. På scenen stod det én rose for hvert dødsfall pr. år – 20 roser i en bukett. Om 10 år vil det stå 200 roser der. Og før Nasjonal transportplan er oppfylt for Østfold vil det antakeligvis stå 400 roser – én for hvert dødsfall – på den scenen. I tillegg kommer alle de hardt skadde. Har vi råd til å miste disse 400 de neste 20 årene? Og som sagt: I tillegg kommer de hardt skadde. Men det stopper ikke der. Vi har de samme problemene i Oslo, i Akershus, i Vestfold – for ikke å snakke om i resten av landet, der nesten 340 mennesker blir drept pr. år. 11 500 personer er skadd i trafikken. Det vi nå trenger, er en nasjonal dugnad, et nasjonalt løft for å få veiene på plass. Vil statsråden ta initiativ til en slik nasjonal dugnad?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-05-22:
Det er med all mulig respekt en forunderlig nasjonal dugnad man deltar i. Det er faktum at man i 1990 brukte 9,5 milliarder kr til veier, mens man tok inn ca. 20 milliarder fra bil og bilbruk. I år bruker man 10,5 milliarder kr og tar inn ca. 40 milliarder kr fra bilbruk. Man har altså nesten ikke hatt noen økning i kronebeløpet de siste ti årene. Det er faktisk en reell nedgang i bruken til bygging av veier. Den nasjonale dugnaden samferdselsministeren legger opp til, er å produsere flere fotobokser, flere humper på veiene, prikkbelastning, radarkontroller, mens det som virkelig hjelper, som vi ser på E6 til Gardermoen, der dødstallet har gått dramatisk ned, er bygging av nye veier, og der gjør Regjeringen absolutt ingenting. Det er der jeg etterlyser en nasjonal dugnad. Vil statsråden ta initiativ til en nasjonal dugnad for å bygge sikre veier i dette landet?
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-05-22:
Jeg er ikke enig i Odd Roger Enoksens påstand om at miljøforutsetningene for Stortingets vedtak om etablering av Regionfelt Østlandet er radikalt endret. Det ble det også redegjort for av kommunal- og regionalministeren, som på mine vegne svarte representanten Knut Storberget i spørretimen onsdag den 17. april 2002. Anbefalingene i St.meld. nr. 11 for 1998-99 om etableringen av Regionfelt Østlandet var basert på Forsvarets behov, men la også til grunn en omfattende utredning om konsekvensene for natur, miljø og samfunn, så langt man på det tidspunkt hadde oversikt. Etter at arbeidet med konsekvensutredningen ble avsluttet i 1998, har uavhengige fagkonsulenter gjennomført oppfølgende utredninger. Resultatet av disse viser at konsekvensene for natur, miljø og samfunn stort sett er de samme eller noe bedre enn det som ble forelagt Stortinget ved behandlingen av St.meld. nr. 11. Når det gjelder støy fra feltet, erkjennes det at virksomheten vil medføre støybelastning for omgivelsene. Ved å endre plassering av standplasser, skyteretning og målområder samt justering av ladningsstørrelser arbeides det for å minske støyforurensningene i forhold til det Stortinget ble informert om. Når det gjelder forurensning til vann, har Forsvaret som målsetting å gå over til blyfri ammunisjon for håndvåpen. For Østerdal garnison og Regionfelt Østlandet vil denne prosessen bli fremskyndet. Deponering av bly i feltet vil derfor bli betydelig redusert i forhold til det som lå til grunn i Stortingets behandling. Når det gjelder bruk av Rena-elva til militær aktivitet, forutsettes det at dette kan skje med tilbørlig hensyn til eksisterende sivil bruk av elva. Det pågår fortsatt en omfattende prosess, hvor hensynet til natur, miljø og samfunn blir sterkt vektlagt i planleggingen og gjennomføringen av Regionfelt Østlandet. Stortinget har siden vedtaket i 1999 fått seg forelagt relevant informasjon om prosjektet i tilknytning til de årlige budsjettproposisjonene samt i St.prp. nr. 55 for 2001-2002, Gjennomføringsproposisjonen, som ligger til behandling i forsvarskomiteen nå. Det er min oppfatning at gjennomføringen av prosjektet skjer i henhold til de føringer som Stortinget har lagt, og at nødvendig informasjon om planleggingen og gjennomføringen har blitt lagt frem for Stortinget på en tilfredsstillende måte.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-05-22:
Når det gjelder de konkrete eksemplene som har vært fremme her, har jeg et annet syn på en del av de påstandene som Odd Roger Enoksen baserer seg på, og som bl.a. ligger i en utredning fra naturvernorganisasjonene. Når det gjelder forurensning til vann, er bly den største forurensningskilden. Forsvarets syn er at deponering av bly i feltet vil bli betydelig redusert gjennom f.eks. overgang til blyfri ammunisjon. Man kan også på andre måter håndtere utslipp til vann. Blant annet kan man la skytingen foregå på baneanlegg og mot mål i felt med skytevoller og andre tiltak som hindrer avrenning, og som også legger til rette for oppsamling av prosjektiler. Når det gjelder støy, mener vi fortsatt at de 305 boligene som man antar blir berørt, står ved lag, og det er tall som også ble presentert for Stortinget i en spørretimerunde tidligere i år. Når det gjelder Rena-elva, mener vi altså at her er det fullt mulig å forene Forsvarets aktivitet med sivil bruk av elva. Da er vi over på spørsmålet om demokrati, og situasjonen er at demokratiet har vedtatt at Regionfelt Østlandet skal bygges. Det har vært betydelig motstand, men motstanden har ikke vunnet frem. Når departementets holdning er at man med hensyn til miljøforutsetningene stort sett har den samme eller en noe bedre situasjon i forhold til enkelte utslipp, er det riktig å la prosjektet gå sin gang. Men jeg synes også demokratiet skal ha sine muligheter til å stille spørsmål. Det har vi ved at vi har en proposisjon som ligger i forsvarskomiteen, nemlig St.prp. nr. 55, som også har en omtale av Regionfelt Østlandet, slik at vi vil selvfølgelig besvare spørsmål fra komiteen der man tar opp aktuelle problemstillinger i den forbindelse.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-05-22:
Jeg vil holde meg til det jeg sa i hovedsvaret mitt, nemlig at når det gjelder de samlede miljøforutsetningene, er de stort sett uendret eller til og med noe forbedret. Det er mange ulike elementer i disse miljøforutsetningene. Vi har vært inne på blyforurensning av vann, vi har vært inne på konsekvenser for Rena-elva, vi har vært inne på støyforurensning, men samlet sett mener vi at dette er innenfor det som Stortinget la til grunn. Det pågår også fortsatt arbeid i prosjektorganisasjonen for å minimalisere alle de utslipp som vi her har snakket om. Jeg har tillit til at dette vil skje på en tilfredsstillende måte, i tillegg til at det selvfølgelig til syvende og sist er Statens forurensningstilsyn som skal stille utslippskrav til Forsvaret, og som vi selvfølgelig må holde oss til når vi skal iverksette bruken av feltet.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-05-22:
Jeg vil stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «Det går nå raskt mot en utvidelse av Europaunionen. Dette stiller Norge overfor store utfordringer. Hvilken strategi har Regjeringen for å styrke Norges posisjon i våre nærområder, særlig med henblikk på forvaltningen av og kontrollen over våre store havressurser?»
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-05-22:
Etter Kystpartiets syn må Norge nå satse på et samarbeid med de vestnordiske land for å sikre kontroll over naturressursene i Norskehavet. Vi hadde til behandling et Dokument nr. 8-forslag fra meg om dette i går. Den siste meningsmålingen om islandsk medlemskap i EU viser at det islandske folk vil si et klart nei hvis det blir snakk om å gi fra seg råderetten over fiskeressursene. Det innebærer at Island vil være mer interessert i et samarbeid som ikke innebærer en oppgivelse av råderetten. Et slikt samarbeid mener vi at Norge kan tilby Island. Norge må satse tungt på flere markeder enn EU for fiskeproduktene. Bare ved å stå på flere ben kan vi redusere vår avhengighet til EU-markedet, som vi har sett at vi har hatt store problemer med i den senere tid. Ser ikke utenriksministeren de enorme mulighetene som ligger i disse vestlige havområdene, slike som olje, gass og fiskeri? Jeg vil påstå at et slikt samarbeid vestover vil gi oss status som stormakt når det gjelder forvaltning av ressurser i fremtiden.