trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-11-18:
La meg først få bemerke at jeg hørte Arbeiderpartiet uttrykke frykt for likviditeten til norske bedrifter, men den kan jo ikke være så veldig sterk all den tid Arbeiderpartiet foreslår å skjerpe skatten for de samme bedriftene med over 7 mrd. kr allerede neste år. Men det var ikke det jeg skulle spørre om. Fremskrittspartiets hjerte har alltid banket for landets eldre. De er en ressurs gjennom frivillig arbeid, nå i pandemien, hvor vi har fått på plass tiltak for å bekjempe ensomhet blant eldre. Vi skal ha en verdig eldreomsorg gjennom statlig finansiering for mer likebehandling av eldre på sykehjem og få på plass et bedre tilbud om mat i landets sykehjem. Nå har vi tatt et initiativ til et pensjonistforlik i Stortinget. Det handler om å rette opp i mange år med urettferdighet. I trontaledebatten 6. oktober svarte statsministeren meg: «Det er ingen tvil om at utviklingen har vært annerledes enn det man så for seg i 2011», da pensjonsreformen var et faktum, og at «det er grunn til å se på dette». Det var jo oppløftende toner fra statsministeren. Da blir mitt spørsmål til statsministeren: Betyr det nå at Høyre er innstilt på et forlik i Stortinget som kan rydde opp i det titusenvis av pensjonister opplever som dypt urettferdig, nemlig at kjøpekraften deres svekkes helt systematisk som følge av underreguleringen?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-11-18:
En pensjonskommisjon er vel og bra. Det er ingen som har motsatt seg at man skal gå gjennom dette for fremtiden, men mange av dem som er pensjonister i dag, har en høy alder, og det betyr at de ikke har tid til å vente på dette. Jeg tror heller ikke veldig mange pensjonister forsto det statsministeren nettopp sa når hun begynte å snakke om delingstall og teknikk, eller snakke om hva andre regjeringer gjorde for mange, mange år siden. Jeg tror de er opptatt av å høre hvordan Stortinget praktisk vil løse den situasjonen som vi har kommet i, som kan løses gjennom de rammene som gjelder for pensjonistforliket fra 2011, men som oppleves som rimelig. Derfor gjentar jeg spørsmålet mitt til statsministeren: Vil Høyre bidra til et forlik i Stortinget som oppleves som mer rettferdig for landets pensjonister enn den situasjonen som vi nå står i?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-11-18:
Det er i hvert fall bra at Høyre kommer til forhandlingsbordet. Men Høyres arbeidspolitiske talskvinne, Heidi Nordby Lunde, hevdet nylig overfor NTB at Fremskrittspartiet og SV bryter generasjonskontrakten ved å jobbe for at landets pensjonister ikke skal få redusert sin kjøpekraft. Deler statsministeren det synet, nemlig at denne generasjonskontrakten styrkes jo mer man reduserer pensjonen til de som bygde landet? Handler virkelig generasjonskontrakten om at de som bygde landet, skal gå ned i kjøpekraft og levestandard for å finansiere tiltak for andre grupper i samfunnet?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-11-18:
Det er et mål i vårt samfunn at alle grupper i samfunnet skal bli hørt og være deltakere i demokratiet. Arbeidstakerne forhandler med arbeidsgiverne om lønn, pensjon og andre viktige arbeidsspørsmål, bøndene forhandler med staten om jordbruksoppgjøret, men pensjonistene ble fratatt sin forhandlingsrett i 2011 – i det samme pensjonsforliket, som Fremskrittspartiet heller ikke støttet. Fremskrittspartiet ønsker nå å gjeninnføre den retten. Hva tenker statsministeren om det?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-11-18:
Familier over hele Norge er bekymret for om en mor eller far skal miste jobben – om familieinntekten, helt eller delvis, blir borte. I norsk luftfart alene er det tusenvis av arbeidsplasser. Mange har allerede opplevd å bli permittert, har blitt oppsagt. De jobber som bakkepersonale, eller som han jeg møtte som samlet sammen trillevogner, samlet sammen bager. Det er folk som jobber i Widerøe, i SAS, i Norwegian. Mange har allerede opplevd å bli oppsagt. I flyselskapet Norwegian alene er det ca. 2 500 mennesker som nå er livredd for jobben sin, som er redd for at det viktige luftselskapet i Norge skal gå over ende, og at de skal stå uten levebrød. I det Norge vi er så glad i, er vi hundre prosent avhengig av luftfart hvis vi skal klare å binde Norge sammen – for folk og næringsliv i det langstrakte landet vårt. Etter koronautbruddet er spørsmålet: Skal det være norske arbeidsplasser i luftfarten, eller skal det være utenlandske arbeidsplasser i luftfarten? Skal det være norske selskaper som flyr og betjener det norske rutenettet, eller skal det være utenlandske selskaper som flyr og betjener det norske rutenettet? Jeg mener helt klart at det bør være norske, at det er en stor fordel. I en tidligere debatt uttalte statsminister Erna Solberg at debatten om norsk eller unorsk er tåpelig. Jeg vil ikke tro at statsministeren mener det her. Jeg vil tro at også statsministeren ser at det er en fordel at det er norske selskaper som flyr i Norge. Mitt spørsmål til statsministeren er ganske åpent. Ser statsministeren det som et mål at SAS, Norwegian og Widerøe også etter koronakrisen skal betjene det norske folk og fly i Norge?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-11-18:
Statsministeren har helt rett i at jeg er opptatt av å løfte fram norske arbeidsplasser og norske bedrifter om vi skal utvikle det Norge vi er så glad i. Men jeg kan godt si noe om andre land også. Den danske stat har stilt opp med kontantstøtte til SAS for å hjelpe til med at de skal ha en framtid. Den svenske stat har stilt opp med kontantutbetalinger til SAS for å hjelpe til med at de skal ha en framtid. Den franske stat har stilt opp med penger. Den ungarske stat, den britiske stat og stat etter stat i Europa har gjort det, for man har sett at det er viktig for deres land å ha en luftfart. Den norske stat har ikke gjort det. Utenfor Stortinget står det nå demonstranter fra Norwegian, som er akutt redde for jobben sin. Det er alvor, man er redd for å stå arbeidsløs. Mitt spørsmål til statsministeren er: Vil hun som leder for regjeringen sette seg ned med de ansatte i Norwegian, representanter for dem, og representanter for selskapet og diskutere åpent om det er tiltak man kan gjøre innenfor gode rammer med tydelige vilkår, sånn at man kan redde arbeidsplassene i stedet for å la dem gå over ende?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-11-18:
Jeg synes statsministeren tar det litt vel lettvint når hun skal svare på de utfordringene vi ser i norsk luftfart, for det er utfordringer i SAS, det er utfordringer i Widerøe, og det er utfordringer i Norwegian. Så er det et politisk spørsmål hva slags luftfart Norge ønsker framover. Hvis vi ikke tar grep, er det aktører som Wizz Air som vil ta over det norske markedet. Arbeidsplasser og verdiskaping flyttes ut av Norge. Det vil også svekke vår beredskap, så vi ikke har den luftfartskompetansen i vårt eget land. Vi ser også innenfor andre deler av transportbransjen at det er store, store utfordringer. Selv om statsministeren har vært veldig avvisende til nå, er jeg oppriktig opptatt av at hun legger litt prestisje til side og tør å møte de ansatte og fagforeningene og diskutere hvordan man kan redde arbeidsplassene. Da har jeg igjen et helt åpent spørsmål: Kan de ansatte i Norwegian nå forvente en litt åpen hånd og litt tid hos statsministeren til en diskusjon om hvordan man kan redde arbeidsplassene, og at statsministeren møter de ansatte med et åpent sinn?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-11-18:
Det er 30 000 norske arbeidsplasser i norsk luftfart, og jeg mener at det er veldig viktig for norske politikere å være bekymret for norske selskap. Det er det som forundrer meg veldig med den norske statsministeren, Erna Solberg, at hun virker ganske ubekymret overfor de norske arbeidsplassene i luftfarten. Vi mener det er ekstremt viktig å sikre arbeidsplasser, verdiskaping og trygghet for norske familier. Det er en kjerneoppgave for oss som folkevalgte, det er en kjerneoppgave for en norsk statsminister å være urolig hvis hun møter folk f.eks. på Romerike, der det er blitt skyhøy arbeidsledighet. Å få den ledigheten ned er det jobben vår å bekymre oss for. Så sier statsministeren at hun har hatt gjentatte runder med Norwegian. Er det riktig? For når vi snakker med folk som er nær Norwegian, får vi inntrykk av at det har vært mer gjennom konsulentselskap og andre enn at det har vært direkte dialog med representanter for regjeringen og Norwegian for å diskutere hvordan man kan finne konkrete løsninger. Det er det vi er opptatt av i Stortinget, at vi skal sikre de arbeidsplassene, at statsministeren legger prestisjen til side, setter seg ned, jobber og sikrer de norske arbeidsplassene og bruker mer tid sammen med dem som faktisk kjenner alvoret i sitt eget liv.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-11-18:
Statsministeren har tidligere sagt at hun ikke vil fly med Wizz Air av hensyn til arbeidslivet og brudd på norsk arbeidslivsmodell. Jeg har ikke hørt statsministeren si det samme om transporttjenesten Uber. For også i drosjenæringen er det mange som er redde for jobben sin i disse dager. Forrige lørdag kjørte jeg drosje. Han jeg kjørte med, hadde hatt vakt i 15 timer og hadde kjørt inn snaut 2 500 kr. Med koronaen forsvant også passasjergrunnlaget. Midt i den krisen vender Uber tilbake på norske veier, og regjeringen velger å gi fullt frislipp i drosjenæringen. Begrunnelsen er, som det står på regjeringens nettside: «De som har løyve må ha drosjeyrket som hovederverv(…) (…) Mener statsministeren virkelig at drosjesjåfører skal måtte jobbe ved siden av for å finansiere drosjekjøringen? Mener regjeringen på alvor at drosjesjåfører må ha tilleggsjobb for å sikre seg en anstendig lønn?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-11-18:
«Et av argumentene for sammenslåing av tingretter til større rettskretser er ønsket om mer effektive domstoler. Halden tingrett er landets mest effektive tingrett. Hvordan forsvarer statsråden forslaget om å slå sammen Halden med tingrettene i Moss, Sarpsborg og Fredrikstad i en slik sammenheng?»
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-11-18:
Det skal sies at før regjeringen vedtok felles ledelse ved Halden og Fredrikstad tingrett, var den tidligere sorenskriveren ved Halden tingrett klart imot en sammenslåing, men det er en annen skål. Statsråden svarer i grunnen som forventet, og sier at effektivitet er en vektig grunn for sammenslåingen av fire tingretter til fire domstoler, som statsråden sier. Det er her jeg mener det er en logisk brist i fortellingen, for slik vi leser loven, er det ikke mulig å ha flere domstoler innenfor én rettskrets. Det samme hevdes av stortingsrepresentantene Tage Pettersen og Ingjerd Schou i leserbrev i Østfold-avisene. Men er det sånn at statsråden vil ta initiativ til en lovendring av domstolloven som gjør det mulig å ha flere domstoler innenfor én rettskrets?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-11-18:
Vi er opptatt av detaljene når vi leser forslagene fra regjeringen. Vi vet at denne regjeringen har stått for sentralisering på en rekke punkter, og derfor er vi opptatt av ordvalg og detaljer, akkurat som man er i jussens verden. Der er det ofte viktig å få med seg det som står med liten skrift. Representantene Pettersen og Schou skriver i et leserbrev at «vi ikke legger opp til noen hoveddomstol i hver rettskrets. Alle domstoler er likestilte, og sorenskriveren skal ha sin tilstedeværelse på alle domstolene i kretsen.» Spørsmålet er om statsråden er enig i utsagnet om at det ikke skal være en hoveddomstol innenfor hver rettskrets, og om man har fastsatt en brøk for hvor ofte sorenskriveren skal være rundt på de forskjellige rettsstedene. Og hvordan henger den reiseaktiviteten som disse dommerne og sorenskriverne skal bedrive, sammen med den effektiviteten statsråden mener at man skal oppnå med domstolsreformen?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2020-11-18:
Jeg har møtt ansatte i luftfarten, Norwegian-ansatte som står på utsiden her nå, truffet noen av dem som jobber på flyplassen på Gardermoen, som sier at når de våkner om morgenen, håper de egentlig at de har drømt, at ikke situasjonen er sånn som den er nå. Det var 40 ansatte, og det pleier å være mange hundre som jobber daglig på flyplassen. Jeg vet at det er enighet mellom regjeringen og Fremskrittspartiet om at regjeringen skal komme tilbake senest innen januar når det gjelder luftfarten. For det er viktig å sikre at vi har luftfart, at vi har luftfart som er klar til å møte tiden nå etter korona, og selvfølgelig også under korona, at man er klar til å gå videre, at man har flyselskaper i Norge som er trygge og gode, og som skal levere gode tjenester framover. Jeg kunne godt tenke meg å utfordre statsministeren på hva hun tenker, og hvor raskt man mener at man kan få på plass en løsning som kommer tilbake til Stortinget.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-11-18:
Regjeringen skal i løpet av de neste ukene bli enig med Fremskrittspartiet om statsbudsjettet. Fremskrittspartiet kan da altså vente dobbelt gjennomslag i en regjering de ikke engang sitter i, for først har statsministeren lagt fram et statsbudsjett som er basert på Granavolden-plattformen, som Fremskrittspartiet har vært med på og har seire i, og deretter skal hun forhandle med Fremskrittspartiet en gang til for å gi rom for enda mer Fremskrittsparti-politikk. I årets budsjett øker f.eks. regjeringen CO 2 -avgiften for klimautslipp med 5 pst., og det er bra. Men så nuller de samtidig ut effekten av dette for bensin og diesel ved å senke veibruksavgiften akkurat like mye, med det formålet å holde prisen akkurat like lav for bilisten. Det er jo Fremskrittsparti-politikk vi ser fra regjeringen, selv etter at Fremskrittspartiet har gått ut av regjering. Det skal altså ikke koste et øre mer å forurense på norske veier. Hele poenget med miljøavgiften er å få de som ellers ville ha byttet til elbil om tre år, til å gjøre det neste år. For det holder ikke med elbilfordelene alene. Det går ikke fort nok, ikke bare for oss som er aller mest opptatt av framtiden til ungene våre, men heller ikke for regjeringen og deres evne til å nå egne mål. Etter sju år med Fremskrittspartiet er det altså umulig å se forskjell på Høyres og Fremskrittspartiets grå og miljøfiendtlige avgiftspolitikk. Mitt spørsmål er egentlig om statsministeren kan gjøre det klart for oss som lurer: Hva er forskjellen på regjeringens syn på miljøavgifter for bil og drivstoff og Fremskrittspartiets syn?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-11-18:
Flertallet av Norges befolkning vil ha en innskjerpet og kraftigere klimapolitikk, og jeg er helt uenig i at det er et motsetningsforhold mellom utvikling og det å få ned utslippene. Det å framstille det som om det statsbudsjettet regjeringen har lagt fram, og prinsippet om at forurenser betaler, som ligger i Granavolden-plattformen, eller prinsippet om at pumpeprisen skal være lik, har noe som helst å gjøre med koronapandemien, er litt søkt, for det vet både jeg og statsministeren ikke stemmer. Det gir ikke mening at statsministeren på den ene siden sier at det er regjeringens politikk at bensin- og dieselprisen skal være akkurat den samme, og så sier at det for Høyre ikke er så viktig. Nei vel, så er det Kristelig Folkeparti eller Venstre det er veldig viktig for å ikke få opp bensin- eller dieselprisen. Det blir jeg sittende igjen og lure på. Det er altså klin umulig å få til en firedobling i takten på utslippskutt, som vi trenger i Norge nå, uten å bruke miljøavgifter. Da snakker vi i så fall om forbud eller f.eks. personkvoter på flyreiser. Spørsmålet er igjen: Hva er forskjellen på Fremskrittspartiets miljøavgiftspolitikk og regjeringens?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-11-18:
Hvis regjeringen – hva nå regjeringens politikk er – ikke radikalt klarer å endre synet på miljøavgifter, har dette stortinget ingen grunn til å tro på at regjeringen vil klare å fremme tiltak som får oss i havn med minst 50 pst. utslippskutt innen 2030. Det klarer ikke statsministeren å sannsynliggjøre. Det klarer ikke forskerne å sannsynliggjøre. Som nevnt er alternativet mye mer restriktive tiltak, som forbud eller kvoter på å få lov til å kjøre med bil eller ta fly. Det vil jeg si ligner mye mindre på god høyrepolitikk, slik jeg har vært vant til å kjenne den, enn det å bruke markedet til å fremme de mest miljøvennlige måtene å reise på. Det bekymrer meg veldig at Fremskrittspartiet har fått en dobbeltstemme inn i statsbudsjettet ved at Fremskrittspartiet har vært med på å framforhandle Granavolden-plattformen. Statsministeren føler seg forpliktet til den, men Fremskrittspartiet selv føler seg jo ikke forpliktet til den samme plattformen og er veldig tydelig utad i offentligheten på at de vil ha flere avgiftsletter på fossilbiler og på drivstoff. Hva kan vi vente oss av innrømmelser til Fremskrittspartiet i budsjettet for neste år?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-11-18:
Får jeg også ett til?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-11-18:
«Viljen til å kutte utslipp har aldri vært større. 8 av 10 vil gjøre mer klimavennlige valg i hverdagen. Det gir høye forventinger til myndighetene. I høst har det pågått forhandlinger om internasjonale regler for utslippskutt i skipsfarten i regi av IMO. Norge har ledet forhandlingene. Jeg har fått signaler om at Norge i lukkede møter har motarbeidet at klimakrav til skip skal være i tråd med Parisavtalen. Kan statsråden forsikre om at Norge har vært en konsekvent pådriver for en mest mulig ambisiøs klimapolitikk i IMO-forhandlingene?»
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-11-18:
Jeg er usikker på om statsråden har forstått alvoret i denne saken fra min side, for det er en reell bekymring jeg har, basert på hva internasjonal presse skriver, og hva internasjonal miljøbevegelse formidler. Statsråden er tydelig på at han mener at Norge skal være mest mulig ambisiøse og si hva som ligger på bordet, men ikke hva som er Norges posisjon i forhandlingene på det tidspunktet vi står i nå. Realiteten er jo at IMO-forhandlingene er i ferd med å bli en fiasko, og at Norge ifølge både miljøorganisasjoner og internasjonal presse har bidratt til så svake regler for klimakutt at vi risikerer at utslippene går opp på grunn av den generelle veksten i shipping som sådan, og ikke ned innen 2030. Mitt spørsmål er fortsatt hva som er Norges posisjon. For det er vel ikke meningen at det skal være hemmelig for Stortinget spesifikt hvilke forslag Norge støtter i de forhandlingene som ligger på bordet?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-11-18:
Jeg synes jo det er litt utilfredsstillende at jeg må vente på at internasjonal presse skal skrive om Norges posisjon, når jeg har invitert statsråden til en dialog om hva som er Norges posisjon i de forhandlingene. Konkret får vi f.eks. meldt fra internasjonal presse at Norge har alliert seg med Japan, altså støtter Japans forslag, som vil bidra til svakere krav for internasjonal skipsfart enn det som f.eks. ligger på bordet av motforslag fra Tyskland og Danmark. Et konkret spørsmål er: Vil vi være med i den gruppen som går for de mest ambisiøse kravene? Da er, sånn jeg forstår det, Tyskland og Danmark land som har kommet med forslag som vil ha krav til åpne standarder, f.eks. til type drivstoff som vil framprovosere en utskiftning av en del teknologi på skipene som ellers ikke vil trenge å skje.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-11-18:
Mitt spørsmål handler om de nye AW101 SAR Queen-redningshelikoptrene, og om de skal kunne lande på de samme norske akuttsykehusene som dagens Sea King-helikoptre har gjort. I 2011 vedtok Stortinget en kostnadsramme for regjeringen for å kunne gjennomføre en tilpasning av landingsmulighetene ved sykehus som benyttes av dagens redningshelikoptre. Vi har i dag 21 akuttsykehus der Sea King lander. De nye redningshelikoptrene er større, tyngre og har mer rotorvind. Helseforetakene sa allerede i 2016 at den usikkerheten som eksisterer knyttet til effekten av rotorvind, er en risiko som nå må avklares uten unødig opphold. Parallelt må det brukes ressurser på å utrede hvilke avbøtende tiltak som kan være aktuelle på berørte sykehus, slik at det tapes minst mulig tid dersom tiltak blir nødvendige. Vi er nå i 2021. De nye helikoptrene skal fases inn i 2022. En gjennomgang NRK har gjort, viser at det nå er 15 akuttsykehus der de nye redningshelikoptrene foreløpig ikke kan lande. Jeg kan ikke ramse opp alle, men det gjelder Universitetssykehuset i Tromsø, Harstad, samtlige akuttsykehus i Trøndelag og på Helgeland, Stavanger, Sørlandet sykehus og flere. På spørsmål fra Stortinget svarer helseministeren at Rikshospitalet og Ullevål sykehus i Helse Sør-Øst vil bli oppgradert for å kunne lande de nye redningshelikoptrene. Jeg lurer på om statsministeren kan forklare: Betyr det at regjeringen ikke vil følge opp vedtaket fra 2011, eller betyr det at bare de større regionssykehusene nå skal kunne lande de nye helikoptrene?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-11-18:
Det er bra at statsministeren bekrefter at en på de akuttsykehusene som Sea King har kunnet lande på eller ved, fortsatt skal kunne gjøre det med de nye helikoptrene. Så er jeg ikke helt enig med statsministeren når hun sier at det er først nå vi vet dette. Det er gjort noen prioriteringer i anskaffelse av fartøy som gjør det mer komplisert ut fra helsebehovene, i forhold til f.eks. det å ha god søk- og redningskapasitet ute ved kysten. Det er naturlig da likevel å spørre – for alle som har sett serien «113», vet at når situasjonen er akutt, teller hvert sekund: Hva vil være tilstrekkelig beredskap for våre akuttmedisinske miljøer når det gjelder nærheten til disse fartøyene? I Stavanger har man f.eks. sagt at flyplassen på Sola er godt nok. Hvis det blir situasjonen for så mange sykehus, har vi en betydelig avstand mellom hvor redningshelikoptrene kan lande, og hvor medisinsk personell kan ta inn pasienter. Hva vil være godt nok for regjeringen her?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-11-18:
Jeg setter pris på at statsministeren er ærlig om de prioriteringene som er gjort, og det er mange som har skrytt av disse fantastiske fartøyene. Men helsetjenesten har vært bekymret gjennom hele prosessen, og det som nå er avdekket, er en potensielt stor svekkelse i den akuttmedisinske beredskapen. Hvis 15 sykehus som i dag kunne få redningshelikoptrene inn på sitt område, ikke lenger får det, er jo det en betydelig endring av den akuttmedisinske beredskapen. Så jeg vil bare gjenta: Vil dette være godt nok? Og vi snakker jo ikke om mindre akuttsykehus her, vi snakker om St. Olavs hospital, der jeg kommer fra, hvor det ikke var mulig at folk gikk på gatene da man testlandet. Ved universitetssykehuset i Tromsø har fagsjefen sagt at det ikke er aktuelt å lande denne maskinen hos dem – det fører til for stor belastning, det er ikke trygt. Så hva er godt nok? Det er det viktig at regjeringssjefen avklarer.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-11-18:
«Stortinget har gjort klare vedtak om at følgetjenesten skal være på plass i områder hvor fødende har mer enn 90 minutters reisetid til nærmeste fødetilbud. Likevel svikter følgetjenesten i store deler av Distrikts-Norge. I Orkdalsregionen ble nylig seks jordmødre i følgetjenesten omdirigert til fødeavdelingen ved St. Olavs hospital, noe som resulterte i lavere trygghet for fødende i Orkland, Hitra, Frøya og Heim. Hva vil statsråden gjøre for å sikre følgetjenesten for alle som har rett på dette, og slik sikre trygghet for fødende i distriktene?»
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-11-18:
President, kjært barn har mange navn, men jeg lyder bare mitt eget! I Trøndelag og Møre og Romsdal mangler mer enn ti kommuner en trygg følgetjeneste. I Finnmark mangler halvparten av kommunene følgetjeneste. Ved St. Olavs hospital, som også statsråden nevnte i sitt svar, sier klinikksjef Kjell Salvesen at han er nødt til å kalle inn jordmødrene fra distriktene for at hans fødeavdeling skal opprettholde det som kalles en forsvarlig helsetjeneste. Skal det være sånn? Nevnte Salvesen sier også at han ønsker debatten velkommen. Skal det være sånn at by og land står opp mot hverandre? Skal det være så sårbart på fødeavdelingene i byene at klinikksjefene må hente inn følgejordmødre fra distriktene? Er det å legge til rette for en likeverdig tjeneste? Det synes jeg faktisk distriktsministeren skal svare på.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-11-18:
Årsaken til at man kom i denne situasjonen, var to sykmeldinger på avdelingen på St. Olavs hospital. Så sårbart er det. Det er 77 kommuner som mangler denne tjenesten. Arbeiderpartiet kjenner godt til ordningen. Vi innførte den i 2010, men med Solberg-regjeringen er man i dag lenger unna å oppfylle retten til en god følgetjeneste enn man var i 2012. Er det godt nok? Jeg hører statsråden si at hun er veldig glad for at helseministeren er opptatt av dette. Ja, hvor opptatt har helseministeren vært av dette når vi nå er i en mye vanskeligere situasjon enn det vi var for ti år siden?
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2020-11-18:
«En medeier i Oslo-restauranten Bass stiller på facebook noen klare spørsmål til finansministeren, som også denne representanten gjerne vil ha svar på. Han etterlyser ordninger for å holde sine ansatte i jobb, fremfor å måtte stenge ned og spør: «Hvorfor det ikke ble satt sammen en gruppe som har sett på ett worst case scenario både hva gjelder smittespredning og da igjen, hva det vil ha å si for den delen av næringslivet som vil lide den største nøden av de nødvendige tiltakene smittespredningen fører til?»»
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2020-11-18:
Likevel er næringen bekymret. Vi ser det i sosiale medier, vi ser det i avisene. Det bransjen er redd for, er nedstengninger, konkurser og enda mer arbeidsledighet. Da er spørsmålet om regjeringens dialog med bransjen er god nok, og om de nye tiltakene vil føre til at restauranter og utesteder unngår konkurser framover. Bransjen har også etterspurt en grønn, gul og rød knapp som kunne utløst en fallskjerm for de gruppene som blir skadelidende. Er det noe regjeringen har tenkt på?
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2020-11-18:
Det er nettopp det vi står i nå: Hva er det som vil skje framover med denne bransjen? Byrådet i Oslo har både i møte med regjeringen og i brevs form kommet med noen forslag for å redde næringen. Det er bl.a. å se denne kompensasjonsordningen med utgangspunkt i tapt inntekt, f.eks. basert på fjorårets omsetning, og om ikke at vi i hvert fall kraftig forbedrer den eksisterende kompensasjonsordningen. Videre peker de på om det går an å se på ytterligere avgiftslettelser eller betalingsutsettelser. Det bransjen særlig etterspør, er forutsigbarhet, det at vi tør å være langsiktige i disse krisepakkene våre. Hvordan har regjeringen vurdert disse forslagene?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-18:
Da Norge brått ble rammet av koronapandemien i vår, satte regjeringen ned en ekspertgruppe ledet av professor Steinar Holden for å gjøre en samfunnsøkonomisk analyse av de strenge smitteverntiltakene. Gruppen ble opprettet den 25. mars og har siden da levert flere rapporter som har gjennomgått de økonomiske tiltakene som ble iverksatt, og vurdert den økonomiske kostnaden av smitteverntiltakene, herunder en beskrivelse av hvilke næringer som er berørt. I mai satte regjeringen ned utvalget «Norge mot 2025», ledet av Jon Gunnar Pedersen. Utvalget skal drøfte mulige strukturelle endringer som følge av krisen og hvordan dette påvirker norsk økonomi. I mandatet står det at utvalget skal se på fremtidige scenarioer knyttet til smitte, smittevern og den økonomiske utviklingen. Analysen skal leveres samlet, som en NOU, med frist første kvartal 2021, men kortere analyser i form av notater legges også frem underveis i arbeidet. Regjeringen har gjennom krisen hatt dialog med partene i arbeidslivet og fagmiljøer i etableringen av de økonomiske tiltakene. Dette var også bakgrunnen for at regjeringen bl.a. innførte lønnsstøtteordningen for å ta egne permitterte tilbake i jobb i juli og august. Ordningen er nå fornyet til å gjelde oktober, november og desember. Til sammen har regjering og storting iverksatt omfattende økonomiske tiltak i 2020 og varslet nye tiltak i 2021. Tiltakene skal hjelpe de delene av næringslivet som er hardest rammet av pandemien og av smitteverntiltakene. Det har vært medvirkende til at arbeidsledigheten er kommet ned fra de høye nivåene i vår, og mange bedrifter har tatt tilbake arbeidstakere som ble rammet i mars og april, men arbeidsledigheten er fortsatt altfor høy. Norge opplever nå en ny smittebølge, og det er strenge smitteverntiltak flere steder i landet. Jeg er derfor glad for at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet nå har avklart hvordan kompensasjonsordningen blir – det vil hjelpe mange bedrifter. Vi følger også utviklingen nøye og er klare til å innføre nye tiltak dersom det er nødvendig. Vi har hele tiden sagt klart fra at vi skal gjøre det som er nødvendig for at Norge skal komme trygt gjennom krisen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-18:
At næringen, bedrifter og ansatte er bekymret, skjønner jeg veldig godt – det er jeg også. Jeg er bekymret for den krisen vi står i, det er en helsekrise. Den rammer økonomien, den rammer arbeidsplasser. Og vi må være forberedt på at bedrifter vil gå konkurs. Det gjør de også i gode tider. Så er spørsmålet hvilke verktøy vi skal bruke, og det er nettopp i utviklingen av disse at vi hele veien har hatt omfattende og tett dialog med LO, med NHO, med Virke, med Finans Norge, med små og mellomstore bedrifter og direkte mot mange næringer og bransjer. Mitt inntrykk er at partene i arbeidslivet ser at de ordningene som har kommet, er gode, men så er det selvfølgelig mange som står i akutte problemer, fordi den bufferen de hadde, var/er borte. Der er det en likviditetsutfordring. Det er også bakgrunnen for at vi har dialog også med Finans Norge, for å se om det kan finnes noen mulige løsninger i den situasjonen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-18:
Vi får heldigvis inn mange forslag, og vi vurderer dem og diskuterer også med partene i arbeidslivet hva som kan være mest målrettet. Vi har som inngang i kompensasjonsordningen at man har et omsetningsfall. Det betyr at en ikke kan få penger før det omsetningsfallet er realisert. Vi har ordninger i Norge som er bedre enn det de har i de andre nordiske landene. Jeg skjønner at mange opplever at det ikke er nok. Derfor har vi også tett dialog med de ulike næringene for å få innspill om hva man kan stille opp med. Noen bedrifter vil kunne nyte godt av de statsgaranterte lånene, men det er jo bankene som må foreta vurderinger, også opp mot hvilken trygghet man har for at bedriftene vil få kompensasjon når denne kompensasjonsmodellen åpner. Men vi er tett på, vi har god dialog, og vi mottar gjerne også nye innspill til hva som kan bringe oss ut av krisen.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2020-11-18:
«I spørjetimen i Stortinget den 11. november sa justisminister Monica Mæland at ingen domstolar skal bli nedlagde, og at ingen skal miste jobben i samband med domstolreforma som regjeringa gjer framlegg om. Det følgjer av konstitusjonell sedvanerett at det berre er når regjeringa vil leggje ned domstolar at forslaget må fremjast for Stortinget. Viss ingen domstolar skal bli nedlagde, kvifor legg då regjeringa forslaget sitt fram for Stortinget til votering?»
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2020-11-18:
Det er stadig grunn til forvirring – eg forstår det. Eg lurar på om statsråden kan forklare kva som i praksis vil vere forskjellen på forslaget frå Domstolkommisjonen, som gjekk ut på å leggje ned 38 tingrettar, og regjeringa sitt forslag om å leggje ned 37 tingrettar, reint bortsett frå at forskjellen er éin tingrett mindre nedlagd i det siste tilfellet. Høgre og statsråden gjentek at domstolar ikkje skal bli nedlagde. Kvifor opererer regjeringa med tal som går ut på at 23 av 60 tingrettar skal bli oppretthaldne, viss ikkje dei resterande 37 tingrettane faktisk skal bli nedlagde?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2020-11-18:
Problemet er jo at statsråden stadig brukar «rettskrets» og «domstol» som parallelle uttrykk. Eg skal kome tilbake til dette, men no skal eg prøve å gjere det enklare for statsråden. Eg meiner det er ein påfallande bruk av feil ord når statsråden og Høgre, hennar eige parti, stadig påstår at domstolar som skal leggjast ned, framleis kjem til å vere domstolar etterpå berre fordi det foreløpig er tenkt å ha aktivitet i alle desse nedlagde domstolane. Her er det snakk om samanslåing av rettskretsar, og det kan ikkje vere meir enn ein domstol i kvar rettskrets. Meiner statsråden at fire kommunar som slår seg saman til éin, og som får eitt nytt rådhus som hovudsete, men som opprettheld noko aktivitet i dei tre gamle rådhusa, framleis er fire kommunar, berre fordi ein har oppretthalde noko aktivitet i dei tre gamle rådhusa, eller har desse kommunane vorte til berre éin kommune? Forstår ho at eg vil samanlikne dette med samanslåing av rettskretsar og domstolar?
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
La meg gjenta det jeg sa: Det er ingen som mister jobben som følge av domstolsreformen, og domstolene skal være akkurat der de er lokalisert i dag. Av forarbeidene til domstolloven framgår det at det er Stortinget som fastsetter domstolenes organisering med hensyn til antall instanser og domstolenes saklige ansvarsområder. Det framgår av Ot.prp. nr. 44 for 2000–2001 at «praksis er også at spørsmål om nedleggelser, sammenslåinger og lokalisering av domstoler forelegges Stortinget av regjeringen, selv om regjeringen formelt har kompetanse til å treffe beslutninger om dette selv». Det framgår altså av forarbeidene at praksis er at ikke bare nedleggelser, men også sammenslåinger forelegges Stortinget. Det var også tilfellet da Sogn tingrett og Fjordane tingrett ble slått sammen til Sogn og Fjordane tingrett i 2017, hvor rettsstedene i Sogndal og Førde ble opprettholdt. Dette ble forelagt Stortinget i statsbudsjettet for 2017. Regjeringens forslag til endringer i domstolstrukturen, med en utvidelse av rettskretsene og opprettholdelse av rettsstedene, er etter modell fra Sogn og Fjordane tingrett. Erfaringene fra Sogn og Fjordane er positive. Domstolen har fått et solid fagmiljø, med moderat spesialisering og muligheter for studiepermisjoner for dommerne. Domstolen ligger i fremste rekke når det gjelder digitalisering og nye arbeidsmåter, har god kontroll på saksavviklingen og har fått solide søkere på nylig utlyste dommerembeter. At regjeringen nå legger fram et forslag til endringer i rettskretsene for Stortinget, er altså både i tråd med praksis og i tråd med det jeg og flere justis- og beredskapsministre før meg har bekreftet overfor Stortinget i flere sammenhenger, bl.a. i svar på skriftlig spørsmål fra representanten Klinge. At vi har lagt fram en sak for Stortinget, er også et uttrykk for at det er regjeringens syn at endringer i rettskretsene og lokaliseringen av domstolene skal forelegges Stortinget før endringene formelt fastsettes av Kongen i statsråd.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
Jeg har virkelig litt vanskelig for å skjønne hva som er vanskelig å forstå. Domstolkommisjonen foreslo å gå fra 69 rettssteder til 30 – altså legge ned 39 rettssteder/domstoler. Vi foreslår å opprettholde alle rettsstedene/domstolene – alle skal opprettholdes, men vi endrer rettskretsene. Dette kan gjentas igjen og igjen: Det er det geografiske området som endres. Det er det faktum at man får færre sorenskrivere som skal lede flere domstoler – akkurat som Sogn og Fjordane-modellen, som jeg vil tro at representanten kjenner veldig godt. Dette kan ikke være veldig komplisert. På alle steder hvor det er domstol i dag, skal det fortsatt være det etter reformen.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
Jeg kan ikke fatte hva som er problemet. Vi skal ha færre rettskretser. Jeg blander ikke sammen rettskretser og rettssteder. Rettskrets er det geografiske området en sorenskriver leder. Hvor mange rettssteder – altså domstoler – det er innenfor en rettskrets, vil variere. I dag er det hovedsakelig én domstol innenfor én rettskrets. Det ønsker vi å endre. Er det så fryktelig vanskelig å tenke seg at på samme måte som man får to domstoler i Sogn og Fjordane, ledet av én, gjør man det nå også flere steder i landet? Det er Sogn og Fjordanes modell som er foreslått alle steder. Uttrykket «foreløpig tenkt opprettholdt» må stå for representantens egen regning. Vi er veldig tydelige på at der man har domstol i dag, skal vi ha det også i framtiden. Ingen skal flyttes. Vi får færre sorenskrivere. Det er det denne reformen egentlig handler om.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
Jeg er veldig glad for at representanten trekker fram høringssvaret fra Valdres tingrett, for la meg sitere fra høringen: «Valdres tingrett er en liten domstol og med 3,5 årsverk er vi sårbare med hensyn til sykdom, har begrenset mulighet til å bygge opp fagmiljø og drive moderat spesialisering. Det sett i sammenheng med en utvikling i retning av mer tidkrevende og komplekse saker, reduserte budsjetter og økte krav til digitalisering og sikkerhet, medfører at vi også ser behov for en domstolstruktur som gir en enda mer fleksibel bruk av dommer- og saksbehandlingsressursene enn i dag.(…) Valdres tingrett er fornøyd med at departementet går inn for at vi skal bestå som rettssted. Vi mener departementet har funnet en god balanse som sikrer viktige lokale kompetansearbeidsplasser ute i distriktet, samtidig som domstolen gjøres bedre i stand til å møte de økte krav som stilles til oss.» (…) Dette er poenget mitt. Jeg mener ikke at små domstoler er dårligere enn store domstoler, men de har ikke samme mulighet til å drive systematisk kompetanseutvikling. Selv om sakene avgjøres av den enkelte dommer, er det viktig med et sterkt fagmiljø rundt enkeltdommerne, som kan gi innspill til relevante rettskilder og diskutere generelle problemstillinger. Kollegiet bør også være stort nok til at det er rom for at dommerne kan tilegne seg ny kunnskap gjennom kurs og videreutdanning. Det krever større fagmiljøer enn det f.eks. Valdres tingrett har i dag. Valdres tingrett er for øvrig én av 40 tingretter – av i alt 60 – som har skrevet brev til justiskomiteen og uttrykt sin støtte til regjeringens forslag. Helt til slutt har jeg lyst til å presisere at jeg er helt enig i at nærhet skaper tillit. Derfor har regjeringen foreslått at alle rettssteder skal opprettholdes, slik at nærheten til brukerne blir nøyaktig den samme som i dag – ikke som en midlertidig løsning, men som en permanent løsning fram til Stortinget måtte mene noe annet.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
Jeg har ikke noe ønske om å slå hverandre i hjel med ord, men jeg opplever hele tiden at særlig Senterpartiet forsøker å gjøre en faktisk framstilling av noe som ikke er faktum i saken. Det er problematisk. Når vi sier at alle steder der det er domstoler i dag, skal det fortsatt være det, forholder man seg ikke til det. Man sier hele tiden at det egentlig bare er noe vi sier, men ikke mener. Det sier vi, og det mener vi. Når det gjelder minimumsbemanning, har vi vært helt åpne for å diskutere det. Det var også en del av høringen. Men noen av høringsinnspillene gikk på at ordet «minimumsbemanning» veldig ofte kan tolkes som en maksimumsbemanning, og det ønsker vi ikke. Vi har store domstoler med kø, vi har små domstoler med kø, men vi har mange små domstoler som heller ikke utnytter kapasiteten sin, som vil kunne behandle flere saker. Det er veldig bra, og det kan bidra til økt bemanning. Men vi har vært helt åpne for dette. Man skal ha like mange dommere som i dag. Man må ha saksbehandlere, og skal tingrettene være likeverdige, slik vi har sagt, må man også ha administrative ressurser.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
Det er slik at denne regjeringen har hatt et historisk løft for domstolene når det gjelder digitalisering. Det skal vi ha også neste år, i tillegg til at vi har et historisk løft – dette er Domstoladministrasjonens ord, ikke mine – på bemanning av domstolene. Det har skjedd en enorm utvikling, men vi trenger fortsatt å investere. Vi trenger fortsatt å prioritere, og det skal vi gjøre. Jeg må bare gjenta: Det eneste som endrer seg i realiteten – i den grad man måtte ønske å diskutere realiteten – er at det blir færre sorenskrivere, færre ledere. Det blir flere dommere. Ingen sorenskrivere mister jobben. De blir dommere på heltid heller enn sorenskrivere. Det er den eneste endringen. For alle som bor og jobber knyttet til en domstol, vil ikke noe endre seg, men vi får flere domstoler som ledes av én sorenskriver. Det er den eneste realitetsendringen vi foreslår. Det gir større fleksibilitet, og det gir større mulighet for å flytte på saker mellom domstolene.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
De nye redningshelikoptrene, SAR Queen, er et vesentlig løft for landets redningstjeneste og luftambulansekapasitet. De vil bidra til raskere og bedre pasienttransport under nærmest alle slags værforhold. De nye helikoptrene har høyere vekt, og de gir mer rotorvind enn det Sea King-helikoptrene gjør i dag. Det gjør det nødvendig å tilpasse landingsplasser ved enkelte norske sykehus. Når innfasingsarbeidet er gjennomført, vil beredskapen være vesentlig forbedret. Målet med SAR Queen er at de skal kunne lande ved alle de sykehusene som Sea King lander ved i dag, eventuelt andre steder etter avtale med helseforetaket. Arbeidet med å vurdere behov for og å gjennomføre eventuelle tilpasninger av landingsplasser pågår. Det er opprettet en avtale og en styringsgruppe mellom Justis- og beredskapsdepartementet ved anskaffelsesprosjektet for de nye helikoptrene og Sykehusbygg HF for vurderinger, prosjektering og gjennomføring av tilpasninger. De regionale helseforetakene og Luftambulansetjenesten HF deltar i styringsgruppen. Det er for tidlig å si hvor mange sykehus det blir behov for å gjøre tilpasninger ved. Det planlegges ikke for at de nye redningshelikoptrene skal lande på helipad på alle landets sykehus. Sea King lander i dag ved de fleste av landets akuttsykehus, men det er kun et mindre antall som har landingsplasser tilpasset redningshelikoptre. I mange tilfeller benyttes parkeringsplasser, idrettsbaner og flyplasser i nærheten. Kostnadsrammen som Stortinget har vedtatt, setter økonomiske rammer for anskaffelsen av nye redningshelikoptre, inkludert tilpasning av landingsplasser. Hvilke sykehus som vil få tilpasset landingsplass, vil være gjenstand for vurderinger knyttet til antall landinger og avganger, kostnader, medisinskfaglige vurderinger og alternative landingsmuligheter som må veies opp mot hverandre. SAR Queens toppmoderne utstyr gjør at det kan fly direkte til målet i stedet for å fly rundt kysten eller følge daler og fjorder. Kombinasjonen av høyere hastighet og muligheten til å fly i rett linje betyr også store tidsbesparelser. Helikopteret har en stor kabin som gir plass til mange nødstedte. Det gir gode arbeidsforhold for besetningen. Det gjelder ikke minst ved behandling av skadde på de moderne og avanserte traumestasjonene om bord. SAR Queen-helikoptrene vil redde flere liv og gi større trygghet for folk på sjøen, langs kysten og i avsidesliggende områder over hele landet når innfasingen av alle redningshelikoptrene er ferdigstilt.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
La meg først si at jeg forstår godt den bekymringen som vekkes i folk når de ser en slik reportasje. Det er veldig synd fordi vi nå diskuterer det som er verdens beste helikoptre. Da man anskaffet dem, da den forrige regjeringen tok den beslutningen, visste man jo at de var større og tyngre, og at det ville kreve endringer. Derfor planla man også for at åtte dedikerte sykehus skulle være en del av anskaffelsesprosjektet. Ved de øvrige sykehusene er det helseforetakene som har ansvaret også for landingsforhold, slik de har for resten av bygningsmassen. Det er også slik i dag at helikoptrene ikke lander på  sykehusene. De lander ved  sykehusene. Svaret på hva som er godt nok for regjeringen, er ganske enkelt at det som er godt nok helsefaglig, er godt nok for regjeringen. Vi gjør disse investeringene, vi gjør disse endringene, fordi vi skal redde flere liv. Dette er altså helikoptre som kan fly fortere og lenger. Det vil redde flere liv, og det er bra.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
Det er ikke slik at man oppdaget i går at det måtte gjøres endringer. Det har man visst hele tiden, og det har vært jobbet med det hele tiden. Det vil kanskje overraske, men dette er litt mer enn en teoretisk øvelse. Det var først for to måneder siden at vi fikk to av helikoptrene til Sola. Det er når vi faktisk kan gjøre øvelser med de reelle helikoptrene, at vi også vet nøyaktig hvilke utbedringer som må gjøres. Dette arbeidet går parallelt, og målet er at SAR Queen skal lande på samme måte som Sea King gjør i dag. Det arbeidet pågår, og vi skal innfase disse nye redningshelikoptrene de to neste årene. Da er det også tidsaspektet for å få på plass nye og forbedrede landingsforhold for de åtte dedikerte stedene hvor det er besluttet å være en del av prosjektet.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
Det er ganske betegnende at representanten helt uten grunnlag omtaler reformen som en sentralisering. Mens representanten er opptatt av å opprettholde status quo, altså en situasjon hvor tingrettene i distriktene får stadig mindre å gjøre, er regjeringen opptatt av å få gjennomført endringer som legger til rette for økt rettsaktivitet nettopp i distriktene. Det er det å sikre arbeidsoppgaver, ikke bare arbeidsplasser, som er god distriktspolitikk. La meg for ordens skyld også nevne at professor Hans Petter Graver i den nevnte artikkelen viser til at faglige miljø sterkt har anbefalt en endring der intensjonen er å justere rettskretser for å få en mer effektiv saksbehandling, noe jeg er helt enig med ham i. Det foreslåtte antallet rettskretser sikrer etter regjeringens syn fortsatt betydelig spredning av makt. I tingrettene er det i dag 50 sorenskrivere og under 500 dommere. I jordskifterettene er tettheten av virksomhetsledere enda større. Hvis representantens partigruppe får gjennomslag for representantforslaget om stedlig ledelse, fjernes også muligheten til felles ledelse, og da må vi ha ytterligere 10 sorenskrivere i tingrettene. 23 sorenskrivere i tingrettene er mer enn nok for å sikre maktspredning og god administrasjon av domstolene. Den enkelte dommer er uavhengig i sin dømmende virksomhet, og jeg kan ikke si at jeg ser noen prinsipielle motforestillinger mot at gruppen ansatte som den enkelte sorenskriver leder, blir større enn hva som er tilfellet enkelte steder i dag. Oslo tingrett har f.eks. i en årrekke hatt over 200 ansatte, uten at dette har vist seg å utgjøre et maktproblem. Tvert imot vil færre ledere, som kan bruke mer tid på ledelse, være til det beste for de ansatte. I domstoler med få ansatte kan det være vanskelig både for de andre dommerne, for saksbehandlerne og for eksterne aktører å ta opp kritikkverdige forhold. En større organisasjon vil gi bedre rom for diskusjon om nettopp domstolens utvikling.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
Det veldig enkle svaret er at vi har fremmet en domstolsreform, det er svaret på Riksrevisjonens rapport. Og så tar – med all respekt – representanten feil. Vi skal ikke ha én sorenskriver sittende ett sted i fylket. Igjen har man ikke lest innstillingen. Det som står i innstillingen, er at vi skal ha jevnbyrdige domstoler. Alle skal være likestilt. Det betyr at sorenskriveren faktisk må flytte seg heller enn at domstolen flytter seg. Heller enn at vi legger ned domstoler, skal vi altså ha ledere som beveger seg rundt i rettskretsen.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-18:
Derfor er det så veldig bra at vi i innstillingen til saken som noen åpenbart ikke har lest, har slått fast at dette fortsatt skal ligge til regjering og storting å bestemme, slik praksis alltid har vært. Det er jo derfor vi har disse debattene i denne salen – fordi praksis har vært at dette ligger til regjering og storting å beslutte. Og så er det altså ingen sentralisering. Jeg skjønner at man har en rørende omsorg for å beholde antall sorenskrivere. Jeg har en rørende omsorg for at rettssikkerheten i dette landet økes. Folk har krav på, og skal fortsatt ha krav på, å få behandlet sakene sine og få oppgaver utført av sin stedlige domstol, og ingen skal flyttes, ingen skal miste jobben. Jeg skjønner at det irriterer, men det er altså reformen, og det er svar på den fleksibiliteten vi trenger. Det er helt riktig at man kan bytte på saker i dag, at man har anledning til det i henhold til loven, men dommerne sier at det ikke er godt nok, det er byråkratisk, man gjør det de facto ikke. Det er det altså dommerne som står nærmest til å gjøre en vurdering av, ikke regjeringen.