Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-05-26:
Jeg vil også begynne med å takke saksordføreren for et godt innlegg og for ros – og slik sett også for debatten, som viser at dette er en sak som det er stor enighet om. Så er det vel forskjell på utålmodighet. Kristelig Folkeparti pleier ofte å si at et samfunn som er godt for barna, er godt for alle, og i denne saken er det klart at vi skylder barn som er bortført, å gjøre enda mer – gjøre så mye vi kan. Det er bekymringsfullt at tallet på barnebortføringer øker. Statsråden og saksordføreren har trolig rett i sin vurdering av saken når de sier at økningen kan skyldes økt globalisering og etablering av multikulturelle familier. Men uansett årsaken til økningen i barnebortføringer, krever det tiltak og handlingsvilje fra regjeringen. Det er åpenbart at det er bred tilslutning i Stortinget til at barnebortføring er et så alvorlig problem at viljen til å innføre tiltak er stor. Derfor er det gledelig at det er bred politisk enighet om at de som bortfører et barn, ikke skal få barnebidrag eller andre økonomiske ytelser. Men da er det synd at det tar så lang tid for regjeringen å utarbeide lovendringer og legge dem fram for Stortinget. Regjeringen signaliserte ved forrige behandling av tilsvarende forslag at det vil bli lagt fram et lovforslag om dette i løpet av 2010. Det har vi ikke sett noe til. Da et tilsvarende forslag ble behandlet for over et år siden, sa justisminister Knut Storberget følgende: «… jeg har stor tro på at økonomiske tiltak vil kunne virke svært forebyggende og også framskynde tilbakelevering av ulovlig bortførte barn(…) (…) Det er et veldig godt sitat, men det er flere år siden en justisminister første gang varslet et mulig lovendringsforslag på dette området. Jeg merket meg at statsråden i sin vurdering av forslaget har skjøvet ansvaret over til Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet, og at de tar sikte på å legge fram en lovproposisjon når arbeidet er avsluttet. Det er litt vanskelig å forholde seg til akkurat det tidsaspektet. Nå har det allerede gått mange år, og jeg lurer på hvor mange flere år statsråden regner med at dette arbeidet kommer til å ta. Det er berettiget å tro at det er store mørketall når det gjelder barnebortføringer. Mange av disse sakene når ikke fram til Justisdepartementet eller Utenriksdepartementet, fordi de ikke blir anmeldt. Som flere har vært inne på, er det kompliserte tilfeller, og det kan være vanskelige historier rundt barnebortføring. Det er viktig at saker blir anmeldt, selv om det kan være krevende i noen situasjoner. Men det betyr også at problemet og antall bortførte barn er større enn det antallet som blir anmeldt. Kristelig Folkeparti tror at vi må gjøre regelverket og rutinene som i dag skal ivareta de barna som blir bortført, mye mer finmasket enn det er i dag. Dette er en utfordring som jeg synes regjeringen må ta enda mer på alvor, slik at vi også ser handling straks. Vi er helt avhengige av at vi her hjemme har et apparat som håndterer sakene når de kommer. Statsråden peker på at vi har et nasjonalt og nordisk samarbeidsforum der man utveksler erfaringer og informasjon. Statsråden kan også fortelle at forumene er svært verdifulle. Da er det vanskelig for meg å forstå at statsråden ikke ønsker å formalisere og konkretisere innsatsen bedre. Han burde fått på plass et råd for å samordne innsats mellom relevante myndigheter for bistand til norske foreldre som har fått barn bortført. Jeg tar debatten og behandlingen som et tegn på saken tas alvorlig av et samlet storting, og så får statsråden ta debatten som et tegn på stor utålmodighet fra opposisjonen.