Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Som representanten Syversen reiser jeg litt, jeg også. Og det er riktig som det er sagt, at det blir lagt merke til der ute hvordan vi forvalter den store rikdommen som Pensjonsfondet er. Vi høster ros og anerkjennelse for det. Jeg synes det er grunn til at vi i fellesskap er stolte over at vi har klart å få det til. Det tjener også det politiske system i Norge til ære at vi har klart det gjennom veldig mange år. Grunnen til at det er slik, er at oljeformuen er folkets eiendom. Det ble slått fast allerede i 1974. Og det er Stortinget, som på vegne av folket skal forvalte denne formuen, og forvalte den på en måte som gjør at det ikke bare er til beste for vår generasjon, men også for framtidige generasjoner. Så er det viktig å understreke at for å skape størst mulig oppslutning om måten vi forvalter fondet på, må det også forvaltes i tråd med verdier som er forankret i det norske folk. Det er det viktig å understreke. Debatten i dag, høringen vi hadde 20. mai, og det faktum at det er et bredt flertall som slutter seg til måten vi gjør dette på, viser at vi i fellesskap tar denne oppgaven med stort alvor. Det er ikke bare viktig at vi har hatt enighet i historisk sammenheng. Det er også viktig at vi forankrer dette bredt i årene framover. Dette fondet skiller seg på mange måter fra andre fond. Det er stort, det er langsiktig, og det er eid av folket. Det vil selvsagt både stille krav til og legge rammer for forvaltningen. Derfor inviterer vi også i år til en debatt om videreutvikling av fondets investeringer. Som tidligere ønsker vi også å diskutere planlagte endringer i strategien før de blir gjennomført. Bare på den måten kan vi leve opp til ønsket og målsettingen om å være en langsiktig investor. Så vil det alltid være slik at en diskusjon om såpass store ting som dette dreier seg om, også vil dreie seg om enkeltsaker. Det er helt naturlig. Men jeg synes det er viktig – og det lever vi opp til i diskusjonen i dag – at vi også ser på de lange linjene i fondet. Det skjer i forbindelse med meldingen i 2010. Det vil også skje i framtidige meldinger. Så er det helt klart at fondets størrelse og veksten i fondet i årene framover i seg selv blir en betydelig utfordring. Fra departementets side vil vi legge opp til en åpen og fordomsfri diskusjon rundt det, både om hva det krever i forhold til strategier på investeringssiden, og når det gjelder måten en skal organisere investeringene på. Men samtidig vil jeg understreke at vi har gjort en del endringer nå i forhold til forvaltningen i Norges Bank. Det er viktig at det får virke, og det er viktig at en ikke her skaper usikkerhet over tid om hvordan fondet skal forvaltes. Men at vi skal ha og bør ha en debatt om slike ting, er viktig. Så vil jeg også understreke at erfaringer helt fra 1996, da det første innskuddet kom i oljefondet, viser at ingen plassering er risikofri. Vi må på en måte akseptere at det er risiko, men det er selvsagt også fortjeneste å hente. I årets melding varsler vi at vi over tid vil redusere andelen investert i Europa, og at vi vil vurdere andelen framvoksende markeder på nytt. Vi vurderer flere endringer i obligasjonsporteføljen. Vi åpner ikke nå for investeringer i nye aktivaklasser. Men det ligger ikke i det at vi ikke vil diskutere og vurdere det etter hvert som vi skaffer oss ny erfaring på flere områder. Vi foreslår at det skal innføres et generelt tak på eksterne honorarer i SPU. Når det gjelder SPN, altså det gamle Folketrygdfondet, har vi hatt en særlig gjennomgang av aktiv forvaltning, og planlegger å videreføre dagens ramme. Det siste året har det vært mye diskusjon om aktiv forvaltning, og særlig ekstern forvaltning. Samtidig har noen tatt til orde for økte investeringer i unoterte og andre mer uprøvde markeder. Det i seg selv vil i tilfelle gi mer ekstern og mer aktiv forvaltning. Det er viktig å ha det med seg i denne diskusjonen. Vi har gjort mange tiltak for å styrke kontrollen og tilsynet av fondet. Som jeg sa, det er viktig at dette er tiltak som virker en tid, før vi eventuelt foretar større endringer i rammeverket rundt fondet. Så er det viktig at det er en tydelig ansvars- og rolledeling mellom de nivåer i forvaltningen som har noe med fondet å gjøre, fra Stortinget og ned til den enkelte forvalter. I tillegg er det viktig med gode kontroll- og tilsynsenheter på alle nivåer, og at arbeidsdelingen mellom de ulike tilsynsorganene er klar. Riksrevisjonen spiller en viktig rolle i den offentlige forvaltningen. Samtidig er det viktig at vi i forvaltningen av SPU og SPN har en klar arbeidsdeling. Derfor er det bra at komiteen på ny klargjør hva som er ansvars- og rolledelingen mellom det stortingsoppnevnte representantskapet, ekstern revisor og Riksrevisjonen. Etter mitt syn vil det styrke forvaltningen ytterligere. Vi tar de etiske utfordringer som ligger i å være en stor og bredt fordelt investor, på det største alvor. I rollen som ansvarlig investor skal vi ivareta verdier i vid forstand: Vi skal sikre langsiktige avkastninger, og vi skal sikre – som jeg sa i stad – at forvaltningen samsvarer godt med det felles verdigrunnlag som befolkningen representerer. Det vil være utfordrende, og vi må stadig håndtere kompliserte spørsmål. Hva er det mest etisk riktige å gjøre i en situasjon hvor vi kjenner til at det skjer menneskerettsbrudd, eller det er fare for miljøforurensning? Skal vi umiddelbart selge eierandeler, skal vi søke å påvirke selskapet, eller skal vi gå åpent ut med vår bekymring, samtidig som vi gir selskapet en sjanse til å håndtere situasjonen, eventuelt også i fellesskap med flere eiere i selskapet? Den siste muligheten, som vi kaller observasjon, er noe som vi innførte retningslinjer for fra 1. mars 2010. Vi tar rollen som ansvarlig investor med stort ansvar. Samtidig er det helt klart at vi heller ikke med dette fondet kan oppfylle alle ideelle fordringer. Men vi skal strekke oss langt, for vi ønsker å være ikke bare et godt fond på det området, men å ligge i fremste verdensklasse når det gjelder ansvarlige investeringer og etisk ansvar. Så har jeg merket meg at flere av komiteens medlemmer etterlyser mer informasjon om kostnadsutviklingen i fondet. Det er naturlig at en i takt med at fondet vokser og strategien utvides til nye aktivaklasser, nå utvider rapporteringen om kostnadsutviklingen. Derfor har en nå i årsrapporten fra Norges Bank presentert nye analyser for utviklingen i forvaltningskostnadene. Jeg legger også opp til at vi i neste års melding om pensjonsfondet skal gi en enda mer detaljert presentasjon av forvaltningskostnadene. Resultatene både i SPU og SPN var, som andre har vist til i debatten, gode i 2010. Avkastningen i SPU var nesten 10 pst. og i SPN drøyt 15 pst. Det var også gode resultater i den aktive forvaltningen i begge de to fondene. Siden oppstart har den årlige gjennomsnittlige realavkastningen vært 3,3 pst. Det er noe lavere enn de 4 pst. som ligger til grunn for handlingsregelen, men 4 pst. er likevel et rimelig anslag på forventet realavkastning over tid. Historien har vist at gjennomsnittlig avkastning kan variere betydelig i perioder på selv 10–20 år. Hvis en skulle endre regelen hver gang avkastningen skulle vise seg å bli annerledes enn det vi ventet, ville vi måtte endre den ofte. En regel som endres ofte, vil miste sin troverdighet. En slik undergraving av handlingsregelen ville etter mitt syn sette stabiliteten i norsk økonomi i fare. De resultatene en ser i 2010, kommer i tillegg til svært gode resultater i 2009 og innebærer at de store verdifallene under finanskrisen er mer enn oppveid av gevinstene i oppgangsperioden som fulgte. Til slutt: Vi har i nær fortid markert noen viktige begivenheter i norsk sammenheng. I går, den 15. juni, var det 40 år siden produksjonen på Ekofiskfeltet startet. 31. mai var det 15 år siden det første innskuddet i oljefondet, og den 29. mars feiret handlingsregelen tiårsjubileum. Når man ser på det som har skjedd i løpet av disse årene, har vi utviklet en næring som på en måte har vokst seg stor, og som har betydd og vil bety store økonomiske muligheter for Norge i årene framover. Det å forvalte dette på en slik måte at det kommer både dagens generasjon og framtidens generasjoner til nytte, er vår viktigste oppgave. Takk for ordet!