Sylvi Graham (Høyre), 2012-06-06:
Jeg vil også takke interpellanten for å ha tatt opp et svært sentralt tema, som også Høyre har løftet fram tidligere. Ikke bare er det å ha en arbeidsplass av sentral betydning for hva slags økonomisk situasjon man skal være i resten av livet, det er også av avgjørende betydning for identitet, for selvfølelse og for hva slags sosialt felleskap man er en del av. Derfor mener Høyre det er så viktig at man hjelper flest mulig ut i arbeid, og derfor er det så viktig at de tiltakene vi politikere bevilger penger til, fungerer best mulig for dem som trenger dem. Høyres budsjett i år var derfor en storsatsing på dette feltet, med til sammen 400 mill. friske kroner. Men det hjelper ikke å bevilge penger til tiltak dersom tiltakene vi bevilger penger til, ikke virker. Det er en lærdom vi som sitter i denne salen, kanskje oftere burde ha tatt inn over oss. Jeg er glad for at statsråden nå forteller at hun har bedt direktoratet om å utarbeide statistikk på dette feltet, for det aller viktigste er ikke hvor mange penger vi bevilger, men hvordan de blir brukt, og på dette feltet vil det si hvor mange man faktisk klarer å formidle over til arbeid. Interpellasjonsinnlegget vi nettopp hørte, understreker poenget med at det ikke bare er mer penger og flere plasser man trenger. Det er ikke mer penger som har gjort at formidlingen til arbeidslivet er så mye høyere i Telemark enn i en del andre fylker. Det som har gjort formidlingen så mye høyere f.eks. i Telemark, er god ledelse og konkrete mål. Det trenger ikke å koste så mye, men det krever at feltet prioriteres, og at man jobber systematisk med det over lengre tid. Statstråden utfordrer opposisjonen på måltall. Måltalldebatten er nok vanskelig, men et svar kan jo være: Se til Nav Telemark! Dessverre har ikke denne regjeringen prioritert dette feltet tilstrekkelig. Derfor har de ikke hatt oversikt over hvor mange som formidles til arbeidslivet fra forskjellige tiltak. Heldigvis har vi hatt noen tall, men de kommer fra NHO og attføringsbedriftene, ikke fra departementet. Vi har flere ganger forsøkt å få slike tall fra departementet, uten hell. Det er synd. Vi bevilger tross alt godt og vel 7 mrd. kr her hvert år. Selv om jeg har forståelse for at departementet ikke skal fotfølge hver tiltaksdeltaker, burde man nok hatt bedre kontroll over resultatene disse pengene gir. 7 mrd. kr er mye penger. Men milliardene er én ting – menneskene er mye viktigere. Det virkelig tragiske i denne situasjonen er skjebnen til alle dem som med rett oppfølging kunne kommet seg ut i arbeidslivet, men som på grunn av at man bor i feil fylke, eller kanskje sogner til feil lokalt Nav-kontor, ender opp på uføretrygd eller med i år etter år å bli gående rundt i systemet som tiltaksnomader. I omstillingen over til det nye Nav-systemet har formidlingen til arbeid relativt sett vært nedprioritert. Det er i det lange løp ikke bra. La det være klart: Alle som har rett på ytelser, skal få dem – til riktig tid. Og store reformperioder er vanskelige. Men vi må klare å ha to ting i hodet på én gang: Nav skal være en arbeidsetat så vel som en velferdsetat. Det er viktig for brukerne som vil ha jobb heller enn stønad, og det er ikke minst viktig for bærekraften i velferdssamfunnet vårt. Når man ser så store fylkesvise forskjeller som interpellanten løfter fram, vet man at noe er galt. Nav over hele landet må bli en bedre og mer profesjonell bestiller og sette krav til de bedriftene man betaler. Samtidig må Nav sette like høye krav til seg selv og egne tiltak. Det er problematisk at det er forskjeller mellom Nav-fylkene, men det er det dessverre også mellom de enkelte Nav-kontorene. Det er virkelig nødvendig at statsråden tar tak i dette og velger å prioritere dette arbeidet fremover. Den typen forskjeller mellom fylkene, som interpellanten har pekt på, er uakseptabel. Den viser at veldig mye på dette feltet kan gjøres betydelig bedre uten at man trenger å sette etaten på hodet. Man trenger å prioritere feltet og følge det opp over tid og ha klare mål. Jeg forventer, i likhet med interpellanten, at statsråden velger å prioritere dette arbeidet. Jeg er glad for at statsråden forsikrer at det skal komme forsterket fokus på overgang til arbeid. Til slutt vil jeg si at jeg er spent på statsrådens oppfølging av Brofoss-utvalgets rapport – den høringsrunden er snart ferdig. Jeg vil si fra denne talerstolen at jeg håper at den vil munne ut i en stortingsmelding, slik at Stortinget kan diskutere dette feltet grundig og i sin fulle bredde – særlig fordi Brofoss-utvalget selv var så uklar, ja faktisk tredelt.