Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-03-20:
Stortinget har gjennom NAV-reformen og behandlingen av St.meld. nr. 9 lagt grunnlaget for omfattende velferdspolitiske endringer. Arbeids- og velferdsforvaltningen er midt oppe i store organisasjonsmessige omveltninger, og parallelt med dette skal arbeidsmetoder og virkemiddelapparat endres. Vi har nå lagt grunnlaget for en brukerorientert, arbeidsrettet og effektiv forvaltning. Reformen er stor og komplisert, og gjennomføringsfasen vet vi vil bli krevende, ikke minst for alle ansatte i Arbeids- og velferdsetaten. Jeg er imidlertid stolt over og glad for at et bredt politisk flertall står sammen om endringene som har et bedre tilbud til det enkelte menneske som sitt viktigste mål. Målet er økte muligheter til deltakelse for alle. Det er en stor utfordring for Norge at totalt rundt 700 000 mennesker – én av fire av alle i yrkesaktiv alder – til enhver tid mottar ytelser til livsopphold fra det offentlige. De siste ti årene har antallet utenfor arbeidslivet økt med 100 000. Det er en formidabel økning, og det er all grunn til å spørre hvorfor det er blitt slik. Vi må erkjenne at vårt samfunn preges av økt grad av individualisme. Jeg tror dessverre de fleste av oss i mindre grad enn tidligere generasjoner er villige til å ta samfunnsansvar. Det resulterer bl.a. i at arbeidslivet støter fra seg arbeidstakere som ikke yter maksimalt. En annen faktor som kan forklare at så vidt mange mennesker i arbeidsfør alder ikke arbeider, er at det er blitt større og større aksept for at enkelte grupper står utenfor arbeidslivet. Mange av støtteordningene utløses dessuten av bestemte medisinske diagnoser. Dette fører ikke til oppmerksomhet på hva en kan mestre. Nå skal oppmerksomheten flyttes fra den enkeltes begrensninger til den enkeltes muligheter. Innsatsen skal rettes inn mot å få færre på trygd og flere i arbeid. Det gjør vi fordi vi vet hva deltakelse i arbeidslivet betyr for selvfølelsen, for sosial kontakt, og ikke minst har det stor betydning for økonomien. Mulighet til arbeid er den mest effektive veien ut av fattigdom. Det er dessuten viktig at den enkelte gis mulighet til å bruke sine ressurser og delta i samfunnet. NAV-kontorenes første møte med borgerne bør ta utgangspunkt i hvilke muligheter den enkelte har til å fylle kravene som stilles på arbeidsmarkedet. Denne vurderingen bør danne grunnlag for valg av tiltak, og må derfor skje på et meget tidlig stadium. Det bør kreves at en slik vurdering er gjennomført før det eventuelt besluttes å utbetale en økonomisk ytelse som erstatning for arbeidsinntekt. I Kristelig Folkeparti mener vi at en lovfestet arbeidsevnevurdering vil være en garanti for at NAV tidlig iverksetter tiltak som kan forhindre permanent utstøting fra arbeidslivet. Velferdsmeldingen legger opp til økt bruk av skjønnsutøvelse i arbeids- og velferdsforvaltningen. Etter min mening er det hensiktsmessig å gi NAV mer smidige rammer for valg av tilbud og tiltak. Dette vil gjøre arbeidet mer individrettet og resultatorientert. Samtidig er en slik endret arbeidsmåte utfordrende i et rettsikkerhets- og likebehandlingsperspektiv. Den enkelte bruker vil kunne komme i en vanskelig situasjon dersom f.eks. samhandlingen med saksbehandleren er dårlig. Det er derfor helt nødvendig at hensynet til den enkeltes rettigheter blir ivaretatt gjennom gode saksbehandlingsprosedyrer og lett tilgjengelige klageordninger. I Kristelig Folkeparti mener vi at mye taler for å utvide dagens klageordning i saker som behandles etter sosialtjenesteloven. Jeg vil be statsråden så snart som mulig komme tilbake til Stortinget med en vurdering av behovet for endrede klageordninger. Meldingen legger opp til økt bruk av arbeidsrettede kvalifiseringstiltak i NAV. Dette er positivt. En slik satsing bør imidlertid ikke skje uten gode rutiner for kvalitetssikring av de enkelte tiltak. Det er nødvendig å utvikle gode registreringsverktøy for å måle resultatene av de enkelte kurs og for å sikre brukerne plass på egnede ledige tiltaksplasser. Det må utvikles gode analyseverktøy for å kunne tilby de mest relevante kurs til NAVs brukere, men det er også nødvendig for at myndighetene skal ha mulighet for god styring av den nye Arbeids- og velferdsetaten. Kristelig Folkeparti er særlig engasjert i dem som over tid har stått utenfor arbeidslivet, og som trenger mer langsiktig hjelp og opplæring for å komme i ordinært arbeid. Derfor har vi bl.a. prioritert spesielle arbeidsmarkedstiltak i våre budsjettalternativer. Vi støtter Regjeringens forslag om kvalifiseringsprogram og kvalifiseringsstønad til langtidsmottakere av sosialhjelp, fordi vi tror at dette vil gi en ny sjanse til dem som lenge har stått utenfor. Samtidig er vi bekymret for at dette nye programmet kan skape et lite hensiktsmessig skille mellom sosialhjelpsmottakere som vurderes å ha potensial til å komme i arbeid, og dem som man mener ikke har det. Det er viktig for meg å påpeke at dersom en person flere ganger har fått avslag på søknad om å delta i kvalifiseringsprogram, er det en klar indikasjon på at vedkommende ikke vil klare å komme i arbeid. Konsekvensen bør da bli at han eller hun tilbys en mer varig trygdeytelse – og ikke igjen henvises til sosialhjelp, som jo skal være en midlertidig inntektssikring for dem som står uten inntekt i en periode. Dersom intensjonen bak kvalifiseringsprogrammet skal nås, kreves langsiktig og ressursintensiv innsats. I Kristelig Folkeparti er vi bevisste på at det er vanskelig å anslå hvor mange av programdeltakerne som vil komme i ordinært arbeid. Det har imidlertid vært avgjørende for oss at deltakelse i kvalifiseringsprogram vil være viktig for den enkeltes livskvalitet, for selvtillit og for sosial kontakt. Slike positive faktorer må også medregnes når tiltaket skal evalueres. I samfunnsdebatten har det vært hevdet at en ordning med tidsubestemt lønnstilskudd for dem som er i ferd med å falle ut av arbeidsmarkedet, strider mot målet om å få flest mulig i ordinært arbeid. Isolert sett er dette en forståelig innvending. Men jeg tror vi må innse at det er en del mennesker i vårt samfunn som ikke er 100 pst. arbeidsføre, og som aldri vil komme i jobb uten at arbeidsgiver får en viss kompensasjon. Derfor støtter vi i Kristelig Folkeparti forslaget om tidsubestemt lønnstilskudd. Vi erkjenner imidlertid at en slik ordning kan medføre en viss fortrengning av ordinære arbeidsplasser, og det er derfor viktig at ordningen rammes inn slik at mulige negative effekter minimeres, og at den gjøres til gjenstand for en grundig evaluering. Velferdsmeldingen inneholder flere konkrete tiltak som skal gjøre det lettere for både funksjonshemmede og innvandrere å delta i arbeidslivet. I Kristelig Folkeparti er vi positive til at det skal satses offensivt på kvalifisering av innvandrerkvinner. Vi er imidlertid bekymret over den negative utviklingen vi ser i antall funksjonshemmede sysselsatt i det offentlige, og vi forutsetter at inkluderingsministeren i samarbeid med fornyingsministeren sørger for å snu denne utviklingen. Norge har gjennom flere år forsøkt å utvikle virkemidler for å inkludere flere funksjonshemmede og personer med minoritetsbakgrunn i arbeidslivet, uten at vi har lyktes i tilstrekkelig grad. Bruk av kvotering for å nå oppsatte mål er et sterkt virkemiddel, men vi i Kristelig Folkeparti mener likevel at tiden nå er kommet for å utrede nærmere hvordan kvoter og kvotering kan brukes for å oppnå reelt likeverd når det gjelder tilgang til arbeid. Vi er oppmerksomme på at disse virkemidlene, hvis de brukes feil, kan bidra til økt diskriminering og rasisme. Jeg ber statsråden ta dette med i de vurderinger som skal foretas. Avslutningsvis vil jeg gi sakens ordfører, representanten Christoffersen, honnør for grundig og strukturert arbeid i forbindelse med meldingen. Jeg er svært glad for at det har lyktes å få et bredt politisk flertall bak innstillingen. Det er viktig for brukerne av Arbeids- og velferdsetaten og for NAVs videre utvikling. Jeg viser til innstillingen og tar opp de forslag som er fremmet der.