Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-10-22:
Jeg håper mitt innlegg skal bidra til å rette opp Aaslands inntrykk, for denne regjeringens plattform er fundamentert på prinsippene om å ta et sosialt ansvar og om universelle rettigheter for enkeltmennesket. Det gjelder også i vårt møte med utenverdenen. I utenrikspolitikken betyr dette at internasjonal solidaritet skal danne grunnlaget for vårt internasjonale engasjement. Verden skal vite hvor Norge står. Norge skal spille en ledende rolle for verdens svakerestilte, og vi skal aldri miste av syne menneskers rett til å utvikle seg, uttale seg og skaffe seg utdanning og et livsgrunnlag gjennom arbeid. Utgangspunktet for regjeringens utviklingspolitikk er å heve innsatsen i arbeidet med menneskerettigheter, økt demokratisering gjennom utvikling av sivilsamfunn og godt styresett samt mulighet for at flere skal få rett til utdanning og arbeid. Dette er kjerneområdet for denne regjeringens bistands- og utviklingspolitikk. Humanitær bistand og fattigdomsbekjempelse er områder denne regjeringen vil prioritere høyt. Det er fortsatt slik at kriser og katastrofer rammer land med utspring i både politiske og klimatiske årsaker. Vi ser det i Syria, og vi har sett det på Afrikas Horn. Vår nye regjering står parat og er sammen med frivillig sektor, bistandsaktører og internasjonale samarbeidskanaler klar til å yte den innsatsen som kreves for verdens fattige, syke og vanskeligstilte. Regjeringen legger opp til å ta en global lederrolle i dette arbeidet som særlig gjelder utdanning for alle. Især er det oppløftende at regjeringen går så sterkt på banen for å løfte jenters rett til utdanning. Utviklingspolitikken til den nye regjeringen er i sum preget av at den tar mennesker på alvor. Vi vil lytte til mottakere av norsk støtte, til partnere i utviklingsland og i mellominntektsland og til aktører i forskningsmiljøer internasjonalt og her hjemme. På den måten skal vi være bedre rustet til å innrette norsk utvikling og bistand. Bistand er kritisk, men må følges opp av andre virkemidler. Derfor er jeg glad for å se at regjeringsplattformen gir nettopp dette – nye virkemidler og målsettinger for investeringer og næringsutvikling. Dette er en global trend som flere land har kommet langt i arbeidet med, og som Norge også vil ta en lederrolle i. Privat sektors betydning for utvikling er ofte underkommunisert. Skal vi nå målene vi alle er enige om, nemlig å få mennesker og samfunn varig ut av fattigdom, må vi satse på utdanning og arbeid. Derfor legger regjeringen opp til at det skal legges til rette for mer næringsutvikling og investeringer, med det mål for øye å skape økonomisk vekst i samarbeidsland gjennom et moderne og diversifisert virkemiddelapparat der myndigheter og private aktører i samarbeidslandene får en rolle å spille. Vi ser ikke på handel som et substitutt for bistand, men økt handel vil være å ta globalt ansvar. Å nå målene om økt handel med klare retningslinjer vil være med på å hjelpe samfunn ut av varig fattigdom. Regjeringen vil prioritere kapasitetsbygging, kompetanseoverføring og teknisk bistand til samarbeidsland for å sette landene i stand til å forvalte egne ressurser. På denne måten kan vi sette norske aktører i kontakt med internasjonale partnere og sørge for at også de – ikke bare norske myndigheter – tar et sosialt og solidarisk ansvar. Vi har fått en ny utenriksminister som setter dette høyt på agendaen. Ja, så høyt står utviklingspolitikken at dette er en del av hans særlige ansvar, og vi vil se en klarere sammenheng mellom bistands- og utviklingspolitikken og resten av utenrikspolitikken. Det er en tøff jobb, og en jobb jeg vet han setter alt inn på å klare. Vi ser fram til utenriksministerens ambisjoner når det gjelder resultatoppnåelse i bistanden. Dette er ikke gjort over natten, det krever en samlet jobb av departement, ambassader, utestasjoner og andre.