Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-01:
Store norske leksikon har vært en viktig kunnskapsbase i mange hjem. Det har også ført til mange sosiale hopp for mange elever som har hatt mor og far som ikke har visst svaret, men som faktisk hadde noe i hylla som visste svaret. Det har ført til at kunnskapen har økt i det norske folk – ja, det har faktisk ført til at mange familiekrangler eller krangler på sene fester har blitt avklart med et enkelt lite oppslag i boka. Så dette har ført både til at familier kan mer og til mer harmoniske hjem, vil jeg påstå! Det å kjempe for dannelse i et samfunn er en kamp som det av og til føles at man har glemt som politiker, i hvert fall for mange. Jeg må si at jeg liker ikke begrepet å «rote seg frem» i informasjon. Jeg tror det nye klasseskillet når det gjelder barn og ungdom i norsk skole, vil gå mellom dem som klarer å finne fram i informasjonssamfunnet, og dem som ikke klarer å finne fram i informasjonssamfunnet. All informasjon kommer til å finnes. Den kommer til å finnes ved et enkelt tastetrykk på hver enkelts mobiltelefon. Men det betyr ikke at alle klarer å forholde seg til den informasjonen, at man klarer å skjønne hva som er forskjellen mellom det som står om nazisme i Store norske leksikon, og det som står om nazisme på en nettside til noen nynazister. Det er en ganske viktig forskjell. Det er veldig viktig hvis du skal kjempe for dannelse i et samfunn at du også kjemper for at ungdom ikke bare skal rote seg fram på nettet, men også faktisk vet hva som er riktig informasjon, hva som er feil informasjon, og på hvilken måte du skal lese informasjon. Derfor er dette en mye viktigere debatt enn det kan virke som. Det er ikke snakk om å sponse en bedrift eller ikke. Jeg mener at politisk arbeid handler om en mye større kreativitet enn å si ja og nei til søknader. Det handler faktisk om av og til å sette seg noen litt djerve mål ut fra at man tror man står overfor noen nye utfordringer. Utfordringene som informasjonssamfunnet står overfor, er i hvert fall en soleklar og viktig utfordring for dette stortinget. Da handler det ikke om å si ja eller nei til en statsstøttet søknad. Da handler det om at man må tenke noen moderne tanker om hva et leksikon er i et informasjonssamfunn. Jeg syns Wikipedia er helt fantastisk. Det er veldig bra, og det er også veldig bra for alle oss som vet hvordan vi skal ta inn informasjon. Men som førstehåndskilde når du som åtteåring skal slå opp for første gang, tror jeg som lærer at jeg ikke hadde kommet til å foreslå Wikipedia, fordi det forutsetter mange kunnskaper for å kunne ta i bruk den kunnskapen som ligger der. Det er først og fremst en kilde for oss voksne, som faktisk vet hvordan man kritisk leser kilder. Derfor er det viktig at vi har tenkt en moderne tanke om hva som er leksikon. Da er jeg litt skeptisk til at Nasjonalbiblioteket skal være navet i en slik tanke. For meg er det soleklart at det er universitetene som er navet i en slik tanke. Tankegangen om å få med universitetene på laget for å lage en ny type leksikon, moderne, som en inngangsport til den informasjon som sitter der, som også tvinger våre forskere og våre beste formidlere til å sette seg ned og tenke ut hvordan man formidler det også til et publikum som er ikke-akademisk, som ikke nødvendigvis har en universitetsgrad å slå i bordet med, eller som bare ganske enkelt er åtte år og skal slå opp på noen av de basistingene man lurer på – jeg ser for meg at en slik modell hadde vært mye mer drivende enn det som ligger i bibliotektanken. Jeg tror bibliotekene blir enda viktigere i et slikt informasjonssamfunn, men jeg tror at det er universitetene som burde være basen i en slik modell. Da burde de også vært drivkraften for å få det fram. Jeg tror at hvis kulturministeren hadde satt seg ned med forskningsministeren – hvis vi fortsatt har det – og laget en modell som først og fremst hadde vært navet i en slik ny leksikontanke ved universitetene, og koblet det opp mot formidling, hadde vi fått en spennende løsning, som jeg tror både Norges barn, norsk fagspråk og det norske folk hadde fått god nytte av. Kanskje det også hadde stoppet noen familiekrangler eller sene diskusjoner på byen, for man kunne slått opp og funnet ut hva det er som er fakta i saken.