Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2010-12-15:
Høyres næringspolitikk har som mål å legge til rette for et variert og lønnsomt næringsliv, et næringsliv som trygger velferden, et næringsliv med sikre og interessante jobber. I årets budsjettdebatt har det fra medlemmer av regjeringsfraksjonen til stadighet blitt etterlyst eksempler på den dynamiske effekten Høyre hevder man får når man bruker skattelette for å gi næringsutøverne bedre betingelser. Da den rød-grønne regjeringen startet sitt arbeid i 2005, hadde Høyre, med den politikken man fikk til i Samarbeidsregjeringen, lagt forholdene godt til rette for økt næringsutvikling og økt verdiskaping. Mye av fortellingen om det rød-grønne glansbildet baserer seg altså på at norsk næringsliv har lyktes med å utnytte de gode rammebetingelsene – rammebetingelser de fikk med Høyre i regjering. Så når statsråd Giske tar knebøy og surfer på næringslivsbølgen, må han huske at for å skape en sånn bølge er man avhengig av muskler, og de musklene har altså Høyre i lag med næringslivet vært med og trent opp. Trygghet for velferden, økonomisk vekst og et næringsliv med sikre jobber er altså en stor og viktig del av den etterlyste dynamiske effekten. Nå er det ikke slik at skattelette er det eneste verktøyet Høyre har i sin næringslivspolitikk. Forutsigbare betingelser er viktig. Norge har et gjennomregulert næringsliv, og da mener Høyre det er viktig å ha følgende momenter i minne: Politiske reguleringer har ofte en kostnadsside. Derfor er det viktig å huske intensjonen når man skal inn å regulere. Forandre for å bevare heter det i Høyres verdibaserte næringspolitikk. Hvis forutsetningene for reguleringen endrer seg, må man også være villig til å se på reguleringer og forskrifter i et nytt lys. Det er en fare for, og Høyre mener at vi ser dette oftere nå, at reguleringene beholdes mer for politikken, hensynet til ett eller flere partier, eller for reguleringenes egen del, ikke fordi man skal oppfylle en intensjon. Det gjør at politikken blir uforutsigbar og skaper dårlige betingelser for økonomisk vekst. Høyre mener det er et problem at man opererer med forskjellige strukturordninger for ellers like fartøy innenfor kystflåten. Høyre vil også i større grad ha en markedsrettet fiskeripolitikk. Til representanten Lillian Hansen, som mener at alt er bare gloria, bare velstand: Jeg vil anbefale henne å reise nordover og spørre om alle innenfor næringen er like fornøyde. Høyre mener Norge trenger en nasjonal strategi for mineralleting og utvinning, dette for å bøte på manglende helhetstenkning og å skape forankring der man blir berørt. Høyre vil også se på mineralletingen i sammenheng med at antall verneprosesser eskalerer, verneprosesser som nesten uten unntak mangler forankring lokalt. Her mener Høyre at vår politikk skaper bedre forutsigbarhet for både næringsutvikling og vernepolitikk. Det er et tankekors at statsråd Giske tar fram den økte satsingen. Den er nok riktig, men det er faktisk sånn at vi er betenkt fra Høyres side. Hvis man ikke klarer å forankre denne typen prosesser lokalt, kan man risikere støy, noe som ikke bestandig skaper god, næringsvennlig politikk. Så til reindriftsnæringen. Høyre mener at reindriftsnæringens største problem er at gjeldende lovverk ikke håndheves. Aktørene innen næringen har alt å tjene på at de blir sett på som næringsutøvere, med de rettigheter og plikter dette innebærer. I dag ser vi dessverre et bilde av en kulturbærende dyrefôrprodusentnæring, og det kan vi ikke være bekjent av. Det blir ikke god næringspolitikk av unnlatelsessynder, og jeg mener faktisk at her bør statsråden ta sitt ansvar. I debatten om oljeleting i Lofoten og Vesterålen trekker man dessverre føre-var-prinsippet så langt at man nekter å søke kunnskap. Høyre mener det er viktig at næringspolitikken sørger for progresjon i den norske olje- og gassutvinningen. Vi mener vi trenger en politikk som sørger for at vi tar den posisjonen i Barentshavet vi må ha, for at norske sikkerhetskrav og norsk lovverk skal være rådende i industriutviklingen der nord. Da er det farlig å lukke øynene og håpe at dette går over. Sprikende signaler om hvor man vil med politikken, er et problem for næringslivet. Havbruksnæringen har det siste året opplevd en fantastisk økonomisk vekst, samtidig som miljøutfordringene har blitt større og større. Høyre er for å flytte makt ut til regionale ledd og mener en regional tildeling av konsesjoner er bra. Høyre vil derfor se på en ny forvaltningsmodell for havbruk. Men allikevel er det et viktig prinsipp: Hvis man flytter makt og myndighet, må man flytte det så kraftig og så ettertrykkelig at avgjørelsene som blir tatt ute i det regionale leddet, er de avgjørelsene som gjelder. Sirkuset rundt de to siste års tildelinger av laksekonsesjoner tjener ikke norsk næringspolitikk til ære. Høyre vil ha en forvaltningsmodell som skaper troverdighet overfor miljøvernere, lokale myndigheter, næringsaktører, markedsaktører og investorer. Til slutt: Høyre vil ta grep for å sikre villaksen, både av hensyn til villaksens situasjon og havbruksnæringens omdømme. Først når man tar sånne grep, blir Norge rigget til å bli verdens fremste sjømatnasjon.