Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-11-24:
«Små og mellomstore bedrifter utgjør hoveddelen av norsk næringsliv. Over 99 prosent av bedriftene i Norge har 100 ansatte eller færre. Når nye bedrifter etableres og eksisterende bedrifter utvikler seg, skapes og opprettholdes arbeidsplasser. Derfor er det viktig å sørge for gode rammebetingelser for de små bedriftene.» Dette står å lese på nettsiden til Nærings- og handelsdepartementet, og Kristelig Folkeparti er så enig. En bedriftsleder har sagt: Verdiskapingen skal vi ta oss av, men politikerne må legge til rette for oss, ikke tukle det til for oss. Dette ønsker Kristelig Folkeparti å ta på alvor. Vi kan ikke vedta arbeidsplasser, men vi kan fra storting til kommunestyre legge til rette for forutsigbare vilkår, som er grunnlaget for et solid næringsliv med omstillingsevne. Derfor vil vi fjerne arveavgiften ved generasjonsskifte etter Kristelig Folkepartis arveavgiftsmodell, vi vil fjerne formuesskatten på arbeidende kapital og frita bedriftseierne for utbytteskatt når utbytte må tas ut for å betale formuesskatten. Vi vil også øke avskrivningssatsene for maskiner og utstyr. Dette er viktig for å skape stabilitet og forutsigbarhet. Jeg ønsker å trekke fram en næring som på ingen måte har møtt stabilitet og forutsigbarhet, og det er møbel- og interiørnæringen Kristelig Folkeparti har i flere år fokusert på Innovasjon Møbel. Vi har ønsket å videreføre den suksessen dette programmet var, som tross lovnader fra regjeringen ikke ble videreført. Dette var et viktig virkemiddel for økt konkurransekraft i møbelbransjen, og flere bedrifter har iverksatt nye arbeidsmåter og satset på innovasjon med vekt på design og eksport, noe som også har ført til at flere av bedriftene har styrket sin posisjon internasjonalt. Gjennom Innovasjon Møbel har norsk møbeldesign bygd omdømme, som gir god norgesprofilering. Møbel- og interiørindustrien har bedt om å få videreføre prosjektet, og Kristelig Folkeparti synes det er beklagelig at de møter stengte dører. I dag står bransjen, som sysselsetter 10 000 årsverk, uten en nasjonal satsing i virkemiddelapparatet. Ikke minst når tradisjonell industriproduksjon i Norge er utsatt for kostnadsutfordringer, er det viktig å legge til rette for innovasjon og en nyskaping i bedriftene. Kuttene hos Innovasjon Norge, som egentlig er småpenger i den store sammenhengen, har også medført usikkerhet. Også utekontorene til Innovasjon Norge er usikre på om de har mulighet for å arbeide med møbelbransjen fordi næringen ikke er et satsingsområde. Jeg vil avslutte innlegget mitt med et positivt tiltak som skjer i mitt hjemfylke, der minst en tredjedel av møbelbedriftene befinner seg. Av nøkkelnæringene i regionene er det denne næringen som har hatt de største utfordringene som følge av finanskrisen. Gjennom møbelprogrammet skal en styrke innovasjons-, markeds- og internasjonaliseringskompetansen i bransjen – med støtte fra Innovasjon Norge. Det er vel og bra, men det er synd at bedrifter i andre fylker, der to tredjedeler av bedriftene befinner seg, står uten mulighet til å delta i en slik satsing. Det vil også svekke bransjen i Møre og Romsdal, der flere bedrifter er leverandører til eller har fellesprosjekter med bedrifter andre steder. En nasjonal satsing ville vært fremtidsrettet og positivt og ført til en skikkelig vitamininnsprøytning for møbel- og interiørnæringen.