Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
I motsetning til mange andre land har Norge i stor grad vært forskånet fra den økende problematikken med antibiotikaresistente bakterier. Det kan i stor grad tilskrives den restriktive antibiotikapolitikken som har vært ført i Norge. Både myndighetene og fagmiljøene har bidratt aktivt for å understøtte denne politikken. Økende import av motstandsdyktige bakterier fra utlandet medfører en situasjon som både er utfordrende og krevende, samtidig som det gir grunn til en viss bekymring. Med dagens relativt åpne grenser og større bevegelighet av mennesker over landegrensene øker risikoen for import av motstandsdyktige bakterier og «fremmede» smittestoffer. Men motstandsdyktige bakterier kan også oppstå her i landet. I tillegg til å hindre smittespredning av slike bakterier til andre pasienter er det i dag et økende behov for å hindre smittespredning, også av normalt «ufarlige» bakterier til pasienter med svekket immunforsvar, f.eks. pasienter med brannskader, ved cellegiftbehandling eller etter organtransplantasjoner. Foruten gode infeksjonskontrollprogrammer og gode rutiner i sykehusene kreves det også tilfredsstillende fysiske og rommessige forhold for å hindre smittespredning. Såkalte kontaktsmitteisolater er enklere spesialinnrettede enkeltrom i sykehus til dette bruk. Ved mistanke om særlig smittefarlige infeksjoner, slik som resistent tuberkulose, store sårinfeksjoner som ikke responderer på antibiotika og lignende, kan det være aktuelt med bruk av såkalte luftsmitteisolater, dvs. rom med spesiell bygningsmessig utforming og undertrykksventilasjon, hvor de tekniske installasjonene er relativt kostbare og komplekse. Dagens situasjon ved enkelte sykehus er ikke slik som ønskelig, og det må gjøres mer på dette området. Det gjelder i forhold til oppfølging av gjeldende retningslinjer og anbefalinger for infeksjonsforebygging samt bygningsmessige forhold og antall isolater. Jeg la fram «Handlingsplanen for å motvirke antibiotikaresistens» i min forrige statsrådsperiode, og er gjennom statusrapporten fra oppfølgingen av denne fra 2001 gjort kjent med at arbeidet med implementeringen har god fremgang både i egen og andre sektorer. Som ledd i handlingsplanen utgav Helsetilsynet i 2001 en veileder, en håndbok, som gir retningslinjer for bruk av antibiotika i sykehus og forebygging av antibiotikaresistens. Helsetilsynets kartlegging av isolatkapasiteten ved sykehusene i 1997 viste at antall isoleringssenger – kontaktsmitte og luftsmitte – var 2,8 pst. av totalt antall sykehussenger på landsbasis. Ved oppfølgende kartlegging i 2001 ble det funnet at 4,2 pst. av de effektive sengene var isolater. Det er en klar forbedring, men fremdeles ikke opp mot den anbefalte målsetting på 10 pst. Statens helsetilsyn har i samarbeid med Folkehelseinstituttet arbeidet med å revidere retningslinjene fra 1988 om bruk av isolering for å forebygge smittespredning i sykehus. Fullføringen vil skje i samarbeid med Sosial- og helsedirektoratet. Jeg forventer at reviderte retningslinjer vil foreligge i nær framtid. Det foreligger utbyggingsplaner som vil innebære et samlet investeringsvolum opp mot 50 milliarder kr. Jeg legger opp til en gjennomgående analyse av disse prosjektene ut fra hva som er viktigst for å realisere helsepolitiske mål. Og jeg forutsetter at tiltak for utbygging av tilstrekkelig antall isolater, herunder luftsmitteisolater, inngår i sykehusenes planer for modernisering og opprusting og vil fremgå av investeringsplanene til de regionale helseforetakene.