Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2003-03-20:
Hedmark er et flott fylke med mange muligheter og utfordringer. Hedmark og Oppland er ganske like fylker i innlandet. Når jeg nå snakker mest om Hedmark, er det fordi jeg selvsagt har hjertet mitt i eget fylke. Vi har bevist at vi har både evne og vilje til å gjøre jobben selv, men vi ønsker å få myndighetenes oppmerksomhet og få tilgang til statens virkemidler i større grad enn tilfellet er i dag. Det er bakgrunnen for denne interpellasjonen. Hedmark har spredt bosetting, men også her er det mindre tettsteder og byer som har vokst relativt sterkt. I Hedmark og Oppland betyr jord- og skogbruk vesentlig mer enn for landet under ett. Jord- og skogbruk har vært og vil fortsatt være bærebjelken i næringsliv og sysselsetting. Det er derfor nødvendig at Regjeringen utarbeider en plan og veiledning innen jord og skog, herunder nye områder som biotek og bioenergi knyttet opp mot dette. Flere av Regjeringens medlemmer har gitt uttrykk for at innlandet trenger mer drahjelp fra staten. Landbruksminister Lars Sponheim uttalte til Kommunal Rapport den 30. januar i år følgende: «De distriktspolitiske utfordringene vi har her i landet, er i hovedsak innlandsspørsmål. Kyst-Norge får nå så sterke vekststimulanser at det nærmest blir problematisk å fordele dem.» Hedmark og Oppland har en såkalt tradisjonell industri som bygger på råvarer fra skog og jord. Dette trenger ikke nødvendigvis være en industri som er på vei ut, snarere tvert imot. Tross all usikkerhet om utviklingen av framtidens industri- og næringsvirksomhet kan ikke folk leve uten mat, hus, varme og opplevelser. Vårt råstoffgrunnlag, skog, jord, vann og natur, er i så måte viktige framtidstilganger, men det som avgjør hvordan vi får det til, er evne til omstilling og innovasjon. Vi må ha evnen til å se viktige trender i tiden og sette vår næringsutvikling inn i denne framtiden. Å bygge innovasjonskraft betyr å koble mennesker, kunnskap og produksjonsevne med slike framtidige trender. Det blir i mange tilfeller et spørsmål om holdninger og kultur. Hvorfor i all verden skal vi alltid vente på at noe blir borte før vi bygger noe nytt? Det nye må også bygges på det vi har. Da må vi finne ut hva vi har, og hva vi mangler. Hedmark og Oppland har 45 pst. av landets produktive skogareal. I tillegg til å produsere bord og plank sitter vi på den viktigste bioenergiressursen i landet. En bevisst politikk for å skape et marked for bioenergi i sin alminnelighet vil dermed være til stor drahjelp for innlandet. Vi har de fremste forsknings- og produksjonsanlegg i landet knyttet opp mot husdyrproduksjon og biotek innenfor dette området. Vi har alle forutsetninger for ikke bare å være best i landet, men også bli en betydelig internasjonal aktør. Økologi og naturforvaltning likeså – vi kan bli fremst i landet og også bli lagt merke til internasjonalt for produksjon av grønne verdier. Hedmark har de største ferskvannsressursene i landet, en langt mer livsviktig tilgang for folk enn sågar olje. Vi har de beste anlegg i landet for opplevelse og idrett, ikke minst naturopplevelser. For både Hedmark og Oppland er turismen en viktig næring. I Trysil har vinterturismen utviklet seg til en solid næring, men her kan staten bidra til ytterligere videreutvikling, ikke minst når det gjelder sommerturismen. Hedmark har landets tredje største sykehus, og Forsvarets kjerneområde ligger her. Til tross for at vi har kort vei til hovedflyplassen, har ikke dette så langt gitt seg utslag i stor tilflytting. Det er tre hovedgrep innlandet trenger hjelp til. Først vil jeg nevne at staten har etablert et virkemiddelapparat hvor SND og SIVA er gitt viktige utviklingsroller. Fra innlandets side ville det være et viktig signal til alle aktører som er opptatt av gründervirksomhet og næringsutvikling, at SNDs samlede virkemidler ble stilt til rådighet uten geografiske begrensninger i begge fylkene Hedmark og Oppland. SIVA må snarest engasjere seg som medspiller i landbasert næringsindustri på lik linje med sitt store engasjement i fiskeriindustri og annen havbruksnæring. Som et eksempel kan jeg nevne at Ringsaker kommune har et sentralt beliggende industriområde hvor de tre bedriftene SPIS kjøttforedling, Gro grønnsaksforedling og Stabburet syltetøy ligger. Kommunen og bedriftene ønsker at SIVA skal gå inn og foreta en opprustning og tilpasning av anlegget, men det har ikke vært lett å få SIVA på banen. Her trenger vi statsrådens bistand for å få det til. Det er helt nødvendig å gi kommunene større armslag når det gjelder næringsutvikling, og gjøre virkemidler som SIVA og SND fullt ut tilgjengelige for Mjøsområdet. En annen drahjelp innlandet trenger, er bygging av fysisk infrastruktur. Her vil jeg nevne behovet for bygging av ny Rv 2 og E6 samt en bevisst politikk for Rørosbanen hva angår godstrafikk og tømmertransport, noe som vil bety en avlastning for Rv 3. Jeg vet ikke om Regjeringen har snakket sammen om utflytting av statlige arbeidsplasser fra Oslo. Statsråd Lars Sponheim har uttalt at det å legge statlige tilsyn til Trondheim og Bergen ikke må kalles distriktspolitikk, og han sier følgende til Kommunal Rapport: «Det er bare et forsøk på å rette opp den regionale ubalansen.» Jeg er enig med statsråd Victor Norman, som hevder at han vil ta hele landet i bruk, men han har dessverre glemt et viktig område, nemlig innlandet. Jeg forventer at statsråd Norman retter opp dette i neste omgang når det gjelder desentralisering av statlig kompetanse. Og enda et punkt: Det er viktig at staten stiller opp når lokale initiativ reiser kapital til utvikling. Hvis Regjeringen med næringsministeren i spissen utvider virkeområdet for enkelte statlige virkemidler, og samferdselsministeren åpner for bygging av tung infrastruktur, kan vi samle oss i Hedmark og Oppland og ta vår rettmessige andel av virkemidler og interessante oppgaver som er tilgjengelig for alle. Mulighetene ligger på rekke og rad, og jeg vet at det er mye stå på-vilje i Hedmark og Oppland. Men en viss vital drahjelp for å få utløst mulighetene skader jo ikke.