Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2014-04-10:
Ruspasienter som er motivert og som har behov for behandling, møter i dag altfor lang ventetid. Det er behov både for å trappe opp innsatsen på rusfeltet og for å sikre bedre overganger mellom ulike stadier i behandlingen. Det er vi alle enige om. Likevel er det retningsforskjeller i ruspolitikken. Et av de områdene hvor dette ses best, er akkurat det vi diskuterer nå: holdninger til kommersialisering av behandlingstilbudet. For mens de rød-grønne, altså oss, ønsket å ta i bruk handlingsrommet i lov om offentlige anskaffelser til å unnta fra kommersialisering, gjør Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen det motsatte. Arbeiderpartiet mener at rusfeltet ikke egner seg for markedstenkning. For når er det lønnsomt å behandle, og når er det lønnsomt å gi opp? Allerede i dag må rusavhengige kjempe for å få behandling for tredje, fjerde, kanskje femte gang etter mislykkede forsøk. Hvor mener Høyre grensen går mellom å tenke profitt og å tenke menneskeverd innen rusfeltet? Arbeiderpartiet er dypt bekymret for Høyre–Fremskrittsparti-regjeringens syn på produksjon av velferdstjenester. I regjeringsplattformen sies det rett ut at velferdstjenester skiller seg lite fra andre tjenester, og at det er helt nødvendig at konkurranse blir et gjennomgående element i offentlig virksomhet. Fri etableringsrett, lovfestede rettigheter og stykkprisfinansiering skal sikre markedsutviklingen. Heller ikke i dag vil Høyre og Fremskrittspartiet være med på et forslag som gir ideelle og ikke-kommersielle rusinstitusjoner et fortrinn. Her i dag sier regjeringspartiene rett ut at de støtter at helseforetakene fritt skal kunne avgjøre dette selv, altså ingen styring. Det nytter ikke med fagre ord og skryt av ideelle tilbydere hvis man ikke gjør noe i praksis. Min påstand er at om man skal bygge kvalitet i tilbudene, holder det ikke med korte kontrakter og at den med lavest mulig pris, vinner. Skal vi lykkes med å gi folk med behov for langvarig, tverrfaglig behandling et tilbud, kan vi ikke gjøre prisen til det viktigste, spesielt ikke når en har frihet til å velge. Både EUs anskaffelsesdirektiver og norsk lov om offentlige anskaffelser åpner for unntak fra hovedregelen ved kjøp av helse- og omsorgstjenester. Mens vi altså brukte vår valgfrihet til å inngå langsiktige kontrakter med ideelle, bruker Høyre-Fremskrittsparti-regjeringen – med støtte fra Venstre – sin valgfrihet til å velge de kommersielle. Jeg ønsker Kristelig Folkeparti lykke til med å temme markedsiveren på velferdsområdet, og jeg er veldig glad for støtten fra Kristelig Folkeparti i dag. Jeg jobbet med folk som har rusproblemer, da jeg jobbet i sosialtjenesten – senere Nav. Det er fortvilende å se hvordan folk sprekker gang etter gang fordi de ikke får gode nok botilbud eller en fornuftig aktivitet. Ofte kommer planlegging av tiltak sent i gang. Da jeg besøkte Kirkens Bymisjon på Lillestrøm, var det en som sa det så fint. Han var med i arbeidslaget og holdt gatene i Lillestrøm rene. Han sa: «Før var jeg en alle var redd for og gikk omveier rundt. Nå kommer jo gamle damer bort, veit du, og klapper meg på skuldra og sier: Så flink du er som rydder i gatene!» Jeg sier ikke mer. Det er verdighet.