trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Det jeg kan love, er at vi kommer til å fortsette med å trappe opp veibevilgningene. Vi er i rute når det gjelder det vi sa i forrige nasjonale transportplan, nemlig at vi skulle bruke 100 mrd. kr mer på vei, bane og havner – samferdsel – enn det vi gjorde i forrige planperiode. Derfor er det nå rekordhøye statlige bevilgninger til utbygging av vei og bane i Norge. I tillegg til det – oppå den kraftige økningen i statlige bevilgninger – kommer bompenger. Bomprosjekter kommer fordi det er et ønske om det lokalt, man ønsker enda flere prosjekter enn det de rekordhøye statlige bevilgningene gir grunnlag for. Man ønsker å få raskere utbygging, og da kommer det et ønske lokalt om det. Så har vi sagt ja til mange av de prosjektene. Det er altså et bredt flertall i Stortinget som har stemt for dem. Så vidt jeg vet, har f.eks. Høyre stemt for alle bompengeprosjekter. Det uttrykker at det er et veldig bredt flertall i Stortinget for å legge bompengeprosjekter oppå de statlige prosjektene. Fremskrittspartiet har i mange lokale prosjekter, bl.a. gjennom mange år her i Oslo, gått inn for Ring 3, som er det største bompengeprosjektet i Norge. Det er litt rart å høre at man nærmest skaper en illusjon om at det går an å fjerne bompengeprosjekter, som kommer i tillegg til de statlige prosjektene. Det vil i tilfelle bety mindre utbygging av vei i Norge, og det tilrår ikke jeg. Når det gjelder lån og lånefinansiering, tror jeg representanten Solvik-Olsen blander litt sammen her. Det er riktig at den norske stat plasserer mye penger i utlandet. Vi plasserer penger i aksjer, der svinger kursene mye, opp og ned – mer opp enn ned, heldigvis. Så er det obligasjoner, det kalles også lån, og der er det klart at det er samsvar mellom risiko og avkastning. Vi kan plassere penger i trygge papirer. Fordelen med det er at de er trygge, ulempen er lav rente. Eller vi kan plassere penger i litt mindre trygge papirer. Fordelen med det er at det er høy rente, men ulempen er at det er ikke sikkert at man får tilbake pengene. Slik er det. Det er helt riktig at vi plasserer noe i tyske statsobligasjoner – de er trygge, men det er lav rente. Så plasserer vi noe i spanske statsobligasjoner – de har høy rente, men er altså ikke like trygge. Det heter å spre risiko.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg mener at den beste måten staten støtter veibygging på, er ved å bevilge penger. Så kan vi gjerne diskutere hvor mye vi skal bevilge, men vi bevilger rekordmye – 100 mrd. kr mer. Det er en betydelig økning, og vi er i rute. Det gir også betydelige resultater ved at det nå bygges mer veier enn noen gang. I tillegg ser vi at det blir bedre veier, ulykkestallene går ned. Det er mange årsaker til det, men én grunn er at vi får flere midtdelere – mer trygge veier – som bidrar til tryggere forhold på norske veier. Den støtten vi skal gi til veibygging, skal vi gi åpent og ærlig over statsbudsjettet. De lånene som bompengeselskapene tar opp, er ofte fra f.eks. Kommunalbanken, men de reflekterer risikoen. Det synes jeg er helt greit. Når man låner penger, speiler renten risikoen. Den kan variere fra veldig lav rente til noe høyere rente, avhengig av det alminnelige rentenivået og risikoen i prosjektet. Så jeg tror man – igjen – blander to veldig forskjellige ting. Vi skal bevilge penger over statsbudsjettet. Der har vi økt kraftig. Så får man lånefinansiere det som kan lånefinansieres over bompengeselskapene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Vi har økt betydelig bevilgningene til veier. Det jeg snakket om, var økningen. Det er jo mange penger i bånn, så samlet sett bruker vi rundt 300 mrd. kr på vei og bane – bare økningen er 100 mrd. kr. Så kommer det en ny Nasjonal transportplan, og da får vi vente og se om det kommer enda mer der. Men jeg tror vi igjen må stoppe litt opp og tenke: En grunn til at det er flere bompengeprosjekter, er at vi bevilger mer statlige penger. Da blir det flere spleiselag staten kan delta i. Det er lokalpolitikere, f.eks. her i Oslo, med Fremskrittspartiet i spissen, som gjennom mange år har vært en pådriver for store bompengeprosjekter. Ring 3 var noe Fremskrittspartiet var en pådriver for – et stort bompengeprosjekt. Vi ser det også andre steder i landet. Det kommer da i tillegg til de statlige pengene. Når det kommer mer statlige penger, blir det også mulig å gi statlig bidrag til enda flere bompengeprosjekter. Samlet sett blir det mye mer vei. Grunnleggende sett er det ingen veier som er gratis. Det må enten betales av skattebetalerne eller av bilistene. Det er i lengden det norske folk som betaler for norske veier.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Det er minst to grunnleggende forskjeller. Forskjell nr. 1 er at et bompengeselskap drar inn privat kjøpekraft. Der er det noen inntekter i form av bompenger, og så låner man mot de framtidige inntektene. Hvis man har en ganske jevn utbygging, er det faktisk sånn at det som går ut av penger, omtrent tilsvarer det som går inn av penger. Så i forhold til aktivitetsnivået i økonomien er det altså både et pluss og et minus når man har bompengefinansiering. Hvis man bare låner mot framtidige bevilgninger, er det bare ekspansivt, bare gass i økonomen. Derfor må vi altså bestemme oss for: Hvor mye penger kan vi totalt bevilge? Man kan ikke lure det ved å lånefinansiere mot framtidige bevilgninger. Den ene store forskjellen er altså at hvis man låner mot framtidige bevilgninger, er det et rent ekspansivt tiltak. Lånefinansierer man mot løpende bompengebetalinger, er det noe som reguleres ved at man også inndrar kjøpekraft. Det er den ene forskjellen. Den andre forskjellen er simpelthen den at fordi dette skal betales gjennom bompenger, vil det her være en begrensning. Det vil det ikke være hvis det skal lånes mot framtidige bevilgninger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
For det første er jeg helt enig i at EØS-avtalen er helt avgjørende for Norge. Det er den mest omfattende avtalen Norge har inngått, og den har tjent Norge godt. Den har gitt oss både forutsigbarhet, stabilitet i økonomien og også en tilknytning til mange europeiske samarbeidsprosjekter, som formelt sett er litt på utsiden av EØS, som f.eks. forskning, samarbeidet om asylpolitikk og mange andre områder der vi samarbeider med andre EØS-land. Derfor var det også helt avgjørende for oss å få avklart før valget i 2005 og på Soria Moria i 2005 at EØS-avtalen skulle ligge fast. Det gjorde vi i 2005. Tilsvarende var det avgjørende å få det avklart i 2009. Vi fikk det avklart også i 2009 – både foran og etter valget – og jeg er helt trygg på at vi også kommer til å få avklart det i forbindelse med valget i 2013. Det er helt uaktuelt å gjøre noe for å svekke EØS-avtalen. Vi skal bruke det handlingsrommet som er der, men vi skal ikke undergrave eller svekke EØS-avtalen. Det er slått fast fra regjeringens side senest i stortingsmeldingen om EØS som ligger til behandling her i Stortinget. EØS-avtalen ligger fast. Det er en viktig avtale for Norge. Vi har avklart det med de to andre regjeringspartiene foran de to forrige valgene – i 2005 og i 2009 – og jeg mener det ikke skal være noe grunnlag for usikkerhet rundt det foran valget i 2013 heller.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Ja, å reforhandle avtalen – hvis man med det mener å reforhandle store deler av avtalen, og ikke en enkelt paragraf som det kan hende det er grunn til å se på – mener jeg vil sette hele avtalen i fare, fordi vi vil være i en helt annen forhandlingsposisjon enn det vi var i da vi forhandlet EØS-avtalen på begynnelsen av 1990-tallet. Når EØS-avtalen ligger fast, er jo det avtalen. Det innebærer også at man ikke kan f.eks. reforhandle og si at tjenester og arbeid er ut – man kan ikke ha fire friheter i Europa og to i Norge, så jeg mener det også omfatter det. Ellers vil jeg bare understreke at jeg mener vi må tåle at det er diskusjon om enkeltdirektiver – også vi som er tilhengere av EØS-avtalen. Jeg mener det f.eks. var viktig at vi tok en kamp når det gjelder hjemfallsretten. Det var viktig at vi sikret fortsatt offentlig og nasjonalt eierskap til fossekraften. Der var det en strid med EØS, EFTA-domstolen og hele tolkningen av EØS-avtalen, og det var viktig at vi brukte handlingsrommet for å sikre det. Jeg mener vikarbyrådirektivet også er et eksempel på at vi har brukt handlingsrommet for å sikre norske rettigheter.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg mener det spørsmålet er avklart. Som jeg prøver å si, ble det avklart foran valget i 2005, det ble gjentatt foran valget i 2009, og det ble senest gjentatt i den stortingsmeldingen regjeringen samlet har levert til Stortinget om EØS-avtalen. At SV og Senterpartiet har et annet syn på EØS, er en kjent sak, men det er altså blant de spørsmålene som har vært avklart i denne regjeringen, og er en forutsetning for denne regjeringen hele tiden. Derfor er jeg helt trygg på at det vil være klart også i forbindelse med dette valget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg mener spørsmålet er avklart. Jeg vil gjerne være med på å bekrefte det enda en gang, men det er altså avklart både i 2005 og i 2009 og senest nå i en stortingsmelding som er lagt fram for Stortinget. At SV og Senterpartiet har et annet syn som partier, aksepterer jeg. Det har de hatt alltid – de hadde det både i 2005 og 2009 – men forutsetningen for denne regjeringen er at vi bygger på EØS-avtalen. Det har vært klart lenge og kommer fortsatt til å være klart.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg mener at spørsmålet er avklart, og jeg mener at det kan være absolutt nyttig å få en bekreftelse på avklaringen. Men jeg mener samtidig at det nå skapes unødvendig usikkerhet om noe som har vært klart lenge. Det at ulike partiledere kan ha ulike standpunkter i regjeringen, er et forhold som gjelder i koalisjonsregjeringer. Men det hersker ingen tvil om hva som er regjeringens standpunkt; det er slått fast gang på gang. Jeg mener at en styrke ved de rød-grønne før valget i 2005, da vi fortsatt var i opposisjon, var at vi avklarte noen av de vanskeligste sakene før valget – ikke bare at vi var enige om mer penger til kommunene, det var det forholdsvis enkelt å bli enig om, men det som var mer krevende, var å bli enig om NATO, handlingsregelen, EØS-avtalen og spørsmålet om å søke EU-medlemskap. Det er store og viktige uenighetssaker som vi avklarte før valget, og jeg mener det var en styrke. Jeg mener at det er en svakhet at de borgerlige ikke har greid å avklare noen av disse grunnleggende uenighetssakene før valget, f.eks. synet på oljepengebruken og hovedbestanddelen i den økonomiske politikken.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
Jeg er veldig glad for at statsministeren signaliserer såpass tydelig at han vil ta imot den utstrakte hånden fra Fremskrittspartiet og partileder Siv Jensen i kampen om å bekjempe den økende barnefattigdommen. Barnefattigdom i Norge handler først og fremst om barn som ikke har mulighet til å delta i aktiviteter på lik linje med andre barn, det handler om barn som ikke får oppleve bl.a. sommerferie, og som ikke får delta i fotball eller i fritidsaktiviteter. Røde Kors er en av de organisasjonene som gjør en betydelig innsats for å la barn få mulighet til å delta på ferie, gjennom prosjektet Ferie for alle. Dessverre har Røde Kors de siste årene måttet avslå to tredjedeler av søknadene. De har ikke plass til mer enn 1 000 barn. Da blir mitt spørsmål til statsministeren, uten å foregripe begivenhetenes gang i en sånn dugnad: Vil han bli med på å gi et løfte til barn som ikke får oppleve ferie, og legge til rette for bedre rammevilkår for frivillig sektor, sånn at flere barn kan få oppleve sommerferie?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-12-19:
Siden julestemningen og forsoningen åpenbart har lagt seg over Stortinget, har jeg lyst til å si at jeg er enig med statsministeren i at de grunnleggende årsakene til fattigdom dreier seg om manglende integrering og at man ikke deltar i arbeidslivet. Det er verdt å nevne f.eks. at i hovedstaden vår, den byen vi er i nå, er den store årsaken til fattigdom, nyankomne innvandrere som ikke blir integrert, og som ikke kommer inn i arbeidslivet. Det å gjøre noe med årsakene til fattigdom er det aller viktigste, og det har dessverre ikke denne regjeringen klart å gjøre noe med. Men det er også viktig å bøte på symptomene. Vi vet at en av de tingene som er viktige for mange barn, de som kanskje ikke får et par skøyter eller et par ski til jul, er å kunne få tilgang til den type utstyr resten av året – selv om man ikke har fått det hjemme – eller få tilgang til f.eks. opplevelser, få delta på en fotballkamp eller på en konsert. Høyre har hvert eneste år lagt inn ekstra midler til lokale fattigdomstiltak, som blir brukt opp altfor tidlig på året, melder kommunene om. Hvorfor vil ikke regjeringen styrke disse tiltakene?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-12-19:
Statsministeren er god med tall, men i 2004 var det rett under 70 000 fattige barn, og nå kom Nav med en rapport som sa at det var rett over 100 000, så selv om en kan bruke andel, eller trikse med tall, er det i alle fall sikkert at det har blitt flere fattige barn. Statsministeren pekte på forrige regjering. Jeg husker veldig godt valgkampen i 2005, da mitt store forbilde, statsminister Bondevik, ble kjørt hardt på fattigdom. Han sa at hvis det var én ting han kunne gjort mer for, var det fattigdommen, og han beklaget at han ikke hadde gjort mer. I valgkampen i 2009 var det nytt press på at det ikke var gjort nok for de fattige. Kristin Halvorsen var stor, synes jeg – hun gikk ut og beklaget på vegne av de fattige at hun ikke hadde fått utryddet fattigdommen. Selv om Stoltenberg har et stort engasjement og har hatt mange tiltak, som han har listet opp nå – og jeg kunne ha hjulpet ham med flere tiltak – har ikke resultatene vært så gode som vi hadde ønsket. Så jeg gir statsministeren muligheten – det er et ja/nei-spørsmål: Ønsker han å beklage til de fattige at han ikke har fått gjort mer?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-12-19:
På mandag satt jeg og snakket med en jente på ca. 25 år som het Tine, og som var tydelig preget av rus. Hun gikk på metadon og var litt redd for å sprekke fordi hun hadde gjort det et par ganger før. Hun visste at hvis hun sprakk en gang til, ville hun bli lagt inn, og da ville hun miste hunden sin, som var det viktigste hun hadde. Hun klarte å holde seg rusfri på grunn av den, men hun ønsket å bli innlagt. Men det var lang ventetid, så hun sto fremdeles i kø. Statsministeren vet veldig godt at når man har motivasjon, er det avgjørende at man får hjelp. Likevel opplever man at f.eks. Frelsesarmeen og Evangeliesenteret har ledige plasser. Ideelle organisasjoner blir ikke tatt i bruk i så stor grad som de har kapasitet til. Samtidig ser man nå også at Nybøle eller Phoenix Haga holder på å bli lagt ned – organisasjoner som ønsker å hjelpe, og som har mulighet til det. Hva er logikken i at slike institusjoner blir lagt ned?
Erna Solberg (Høyre), 2012-12-19:
La meg stille meg i rekken av dem som ønsker god jul til statsministeren. Juletiden gir mange refleksjoner, og refleksjonen som har vært fremme i den tidligere spørrerunden – at det er noen som ikke har det så bra – har jeg tenkt å følge opp. Det er nemlig sånn at julen er høytid – det er familietid, og det er for mange noen av de koseligste og beste dagene i året. Men for noen barn er det ikke det. Rusproblemer og psykiske problemer i familien kan gjøre høytiden utrolig vanskelig for barn. I går fortalte Kirsti en sterk historie på NRK om hvordan hun gruet seg til jul, mens andre gledet seg. Helseminister Gahr Støre har prisverdig nok manet til voksenansvaret når det gjelder rusmisbruk og rusbruk i julen, og det skal vi alle ta på alvor, men som politikere har vi også et ansvar for å hjelpe disse barna, både i julen og resten av året, ved å gi deres foreldre et bedre tilbud. Under Stoltenbergs ledelse gikk Arbeiderpartiet i 2009 til valg på et mye bedre tilbud til rusavhengige. Man sa at hjelpen skulle gis raskere. I dag er ventetiden for hjelp nøyaktig like lang som da løftet ble gitt – nemlig 75 dager i snitt. Samtidig ser vi at det skjer et skifte, der mange døgnbehandlingsinstitusjoner nedlegges til fordel for poliklinisk behandling. Dette betyr at de barna som allerede har en belastning med foreldre med rusmisbruk og psykiske problemer, ikke opplever at foreldrene hentes ut, eller at det gis et godt sammenhengende tilbud. Presset i behandlingstilbudet er fortsatt der, uten at det samtidig bygges opp et bedre pårørendeapparat i kommunene. Tvert imot har jo denne regjeringen nå fjernet øremerkingen av det som skulle bygge opp tilbudet til pårørende. Mitt spørsmål til statsministeren er: Hvorfor er det slik at denne regjeringen, som ikke har nådd de målene som Arbeiderpartiet satte seg før 2009, nedprioriterer rus og psykiatri?
Erna Solberg (Høyre), 2012-12-19:
Jeg er veldig glad for at statsministeren sier at han ikke er fornøyd med det man oppnår, men da må jeg stille det spørsmålet: Hvorfor mener man da at man ikke lenger skal prioritere rus og psykiatri innenfor helseforetakene? Fra i år av har man fjernet den prioriteringsinstruksen som lå i helseforetakene tidligere. Lars Vorland i Helse Nord har sagt at denne prioriteringsinstruksen er et kraftig styringsmiddel som har virket, at det er derfor pasienter med rusproblemer og psykiatriske problemer er blitt prioritert. Det samme har Spekter, som er interesseorganisasjonen for sykehusene, faktisk også sagt: Styringen fungerer. Nå har regjeringen tatt vekk styringen, og det står altså 2 573 mennesker i kø for å få rusbehandling i Norge, og det skal ikke lenger være prioritert. Og statsråd Gahr Støre sa altså at dette – å prioritere disse pasientene – var å gi et falsk signal. Hvordan kan statsministeren si at han ikke er fornøyd, når han samtidig nedprioriterer?
Erna Solberg (Høyre), 2012-12-19:
Det å kjenne seg selv, det å kjenne sin kultur og sin bakgrunn er sannsynligvis det beste bolverket mot ekstremisme og misforståelser og for å kunne møte andre med åpenhet. Jeg er ikke i tvil om at i et samfunn der folk er sikre på sine grunnleggende verdier og samfunnets grunnleggende verdier gjør dette det lettere å møte andre – som bolverk mot dem som vil rive det ned – som har andre verdier, men som man skal respektere når de tror på noe annet. Det er mange mennesker rundt omkring i offentlig sektor som sitter med litt ulikt og forvirrende syn på hva som er tanken vår f.eks. om skolegudstjenester. Vi ser at diskusjonen om det skal være eller ikke være skolegudstjeneste, dukker opp, av hensyn til at noen ikke vil, kan eller ønsker å delta. Da er mitt oppfølgingsspørsmål til det forrige spørsmålet: Vil statsministeren sikre at det gis et tydelig signal om at vi faktisk anser det som ønskelig at det gjennomføres gudstjenester for dem som ønsker det, i regi av skolene i Norge?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2012-12-19:
Jeg opplever at statsministeren ikke svarer helt på spørsmålet, og at han ikke tar et skikkelig ansvar, at han på en måte holder det på en armlengdes avstand. For det er jo en kjensgjerning at døgnbehandlingstilbudet til rusavhengige og psykisk syke over hele landet reduseres, uten at det finnes noen gode alternative tilbud. Flere får poliklinisk tilbud i stedet for døgnbehandling, og det kan være bra for noen, men for andre er det et veldig dårlig alternativ. Og det betyr at flere rusavhengige skal bo hjemme i sine familier. Det øker belastningen på de pårørende, og kanskje spesielt på barna. Og selv om kommunene får et større ansvar for rusavhengige, har altså regjeringen kuttet i tilskuddet til rustiltak i kommunene. Så jeg opplever ikke at det statsministeren sier, er å ta ansvar og sikre gode tilbud. Tvert imot – de fraskriver seg ansvar.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
Ja, det er riktig at vi av og til føler at vi har hørt denne debatten før, i hvert fall svarene, at det aldri har vært bevilget mer penger, og at det aldri har vært gjort mer. Jeg kjenner også til Samdata-tallene. Men statsministeren sier samtidig at det er resultatene som teller, og resultatene er faktisk at vi stadig får tilbakemeldinger om institusjoner som legges ned, institusjoner som ikke kan ta imot flere – jeg har en lang liste her over institusjoner som ikke lenger kan ta imot rusavhengige. Men når statsministeren er så opptatt av resultatene – og det er faktisk Fremskrittspartiet også – så lurer jeg på én ting: Det resultatet som er viktig, må jo være hvor mange som er rusfrie etter behandlingen, og når Fremskrittspartiet tar til orde for at dette skal være et kriterium når man velger hvem som skal få anbudet, så ønsker altså statsministeren og regjeringen at dette ikke skal være et kriterium. Vil statsministeren være med på, for fremtiden, at det at du er rusfri også vil bli et kriterium?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-12-19:
Fra Kristelig Folkepartis side vil vi selvfølgelig også ønske statsministeren en velsignet julehøytid, for å få en litt annen vri enn de foregående. Jeg har tenkt å holde meg til julen. Det har sikkert ikke gått statsministeren hus forbi at det de siste par ukene har vært en ganske intens debatt om våre juletradisjoner og betydningen av dem. Min datter er f.eks. på dette tidspunkt deltager i en skolegudstjeneste, også i en del av denne byen hvor det er mange flerkulturelle, men hvor dette forløper helt problemfritt. Tidligere i dag har vi hatt den tradisjonelle juletregangen her i Stortinget, hvor vi bl.a. har sunget «Et barn er født i Betlehem».(Munterhet i salen.) Den debatten vi har hatt, tyder på at vi egentlig har tre kategorier i dette landet. En kategori er nå så redd for at vi skal feire jul med noe som helst tradisjonelt kristent innhold, at man vil feie alt under teppet. Omskrivning av «Deilig er jorden» osv. kan tjene som eksempel på den kategorien. Så har vi en annen kategori som er så kulturforsiktig og ømfintlig at man vegrer seg for å fremme noe som helst syn, av hensyn til de andre. I Sverige ruller det nå endog en historie om Jenny Simics sønn som kom og var lei seg fordi han ikke fikk være pepperkakemann ved årets luciafeiring fordi det kunne såre noen. (Munterhet i salen.) Så har vi den tredje, og den tilhører jeg, og jeg tror mange med meg, som mener at dette er en høytid hvor vi faktisk skal ta vare på våre kulturelle og verdimessige tradisjoner. Min utfordring til statsministeren er: Hvordan ser han på dette temaet, og i hvilken kategori føler han seg hjemme?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-12-19:
Jeg skal ikke gå så personlig til verks i oppfølgingen, men jeg hører det statsministeren sier, og det er vel og bra. Men egentlig er også dette et ganske viktig spørsmål knyttet til at vi har et mer flerkulturelt samfunn enn tidligere. Spørsmålet er hvordan vi som nasjonalforsamling også forholder oss til det, samtidig som vi ivaretar det verdigrunnlaget som dette landet har vært tuftet på i over 1 000 år. Et eksempel på det er Stortingets beslutning tidligere i år om en ny verdiparagraf, hvor man fastslår at vår kristne verdiarv fortsatt «forbliver» vårt verdigrunnlag i dette landet. Som VGs kommentator Anders Giæver skrev: «Skal man åpne seg for nye kulturer må man også gi andre muligheten til å åpne seg for vår egen kultur.» Jeg vil gjerne ha bekreftet at dette også er grunnlaget for regjeringens syn.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-19:
Jeg vil takke statsministeren for svarene. Jeg er glad for at statsministeren så tydelig understreker betydningen av at det kristne verdigrunnlaget tydelig er lagt fast i Grunnloven, og at han også legger det til grunn. Jens Bjørneboe har sagt at hvis man tar bibelhistorien fra et menneske, tar man halve hans barndom fra ham. Statsministeren viser til hva det betyr av utfordringer at vi har et mer flerkulturelt samfunn, og at vi skal vise respekt og toleranse i møte med det. Jeg tror mange av oss opplever det samme som kom til uttrykk i VG på lørdag. En muslimsk lærer sa da: «Kristendommen er sterkt til stede i det vi kan kalle vår nasjonale kulturarv. Som muslim har jeg ingen problemer med å påstå og forfekte dette.» Spørsmålet mitt til statsministeren blir: Er statsministeren enig i at det er viktig at norske elever fortsatt får lov til å oppleve skolegudstjenester i norske skoler, og at et mer flerkulturelt samfunn ikke er til hinder for det?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
For å holde på juletemaet: Mange skal ut og reise i jula. Noen flyr, men veldig mange kommer til å kjøre bil. Veldig mange kommer til å møte på bomstasjoner på veien. Bompenger innkreves for å nedbetale lån, for at man har bygd veien. I landsstyremøtetalen til statsministeren den 24. april i år sa statsministeren at han advarte mot delvis privatfinansiert utbygging av vei og jernbane. Han sa: «Modellen gir(…) mindre penger totalt til nybygg av vei og bane, fordi staten rundt neste sving både må betale avdrag og renter for de pengene som ellers kunne gått til(…) bygging. De som tror noe annet, er enten blitt lurt eller de lurer seg selv.» (…) (…) Nå har Riksrevisjonen nettopp lagt fram en rapport etter å ha kontrollert landets bomstasjoner, som i all hovedsak er offentlig styrt. En fjerdedel av bomselskapene har mer enn halvparten av sine inntekter disponert til drift og renter, altså ikke til veibygging. To stykker har faktisk så høye drifts- og renteutgifter at de måtte ha statlig tilskudd for å gå i null. Riksrevisjonen har gjennomgått hele 46 bomselskaper. De har 22 mrd. kr i lån og lånerenter på mellom 2,5 pst. og 4 pst., ifølge rapporten. Man har altså i stor grad lånefinansiert veier, akkurat det statsministeren advarte kraftig mot. Det som blir en ekstra hån mot bilistene, er at samtidig som man lånefinansierer veier – fra 2,5 pst. opp til 4 pst. rente – låner staten ut oljepengene til andre land til noe nedimot 1 pst. rente. Folk flest eier faktisk oljefondet, men de må låne ut sine penger billig, for så å låne hjem igjen pengene dyrt – til tross for at statsministeren advarte mot at det er en dårlig måte å finansiere veibygging på. Kan statsministeren gi en julegave ved å love at norske bilister skal slippe å finansiere veier på en dårlig måte?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
Jeg er godt kjent med terminologien, jeg har jobbet som finansanalytiker. Jeg er glad for de 100 mrd. kr som regjeringen har lovet ekstra til veibygging. Fremskrittspartiet skulle gjerne sett at det var enda høyere. Paradokset er at i samme periode som statsministeren snakker om, vil vi altså ha 1 622 mrd. kr til disposisjon innenfor handlingsregelen. Så det er en svært liten andel av oljeformuen som brukes til investeringer i vei. Det er riktig at både Høyre og Arbeiderpartiet har stemt for alle bompengeprosjekter. Poenget er allikevel at det går an å gjøre dette på en bedre måte. Risiko og avkastning henger sammen. Det som kunne vært mulig, er f.eks. å si at de veiprosjektene som man bygger med bompengefinansiering i Norge, som riktignok Fremskrittspartiet er imot – som en liten gave til bilistene – fikk låne til samme rente som i Danmark. Det er liten grunn til å tro at disse veiprosjektene, selv om bompengeselskapet skulle gå konkurs, ville bli flyttet ut av landet. Veiene ligger der, de har en samfunnsøkonomisk nytte, og derfor har regjeringen akseptert at de bygges. Spørsmålet er: Vil man i hvert fall gi bompengeselskapene muligheten til å låne til samme rente som i Danmark?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
Jeg har lyst til å starte med at statsministeren skrøt av at denne regjeringen har bevilget 60 mrd. kr mer til kommunesektoren. Det er like mye som denne regjeringen har påført bilistene i ekstraskatt gjennom bompenger. Når statsministeren sier at vi bevilger 100 mrd. kr mer til samferdsel, har denne regjeringen på åtte år klart å bevilge 50 mrd. kr mer – det er halvparten, og vi snakker om en tiårsperiode. Så det må komme mye statlige penger hvis man skal klare å følge opp det. I tillegg til at man betaler 60 mrd. kr i bompenger, forsvinner 10 mrd. kr i innkrevingskostnader og rentekostnader, altså ikke til en eneste meter vei. Riksrevisjonen har dokumentert at denne regjeringen gjennom alle disse årene kunne spart 150–200 mill. kr med en bedre og mer effektiv drift. Det sier Riksrevisjonen. Er ikke statsministeren litt flau over at mellom 1,2 og 1,5 mrd. kr har blitt borte fordi man ikke vil være for å konkurranseutsette og sørge for mest mulig effektiv drift av bomstasjonene? Eller er det greit at man driver på den måten?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
«Kjøretøyforskriften ble i henhold til ECE-regulativ 115 endret i 2008, slik at det kreves dokumentasjon fra bilprodusentene på at avgassystemet er tilpasset LPG-gassdrift i hver enkelt bilmodell før ombygging kan godkjennes. Dette er altså ikke noe som kommer fra EU gjennom EØS-avtalen. Forskriftsendringen har gjort det svært vanskelig å bygge om biler til gassdrift. Hvorfor har Norge i motsetning til for eksempel Tyskland innført dette regulativet som et krav, og hvor mange av våre naboland har gjort det samme?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
Jeg takker statsråden for svaret. Alle er enige om at både trafikksikkerhet og miljø er det viktig å ta hensyn til når man gjør disse grepene, og det er nettopp derfor mange ønsker å gå over til gass. Det handler om at det er mer miljøvennlig enn det bilen normalt ville gått på. Men det er også en kjensgjerning at utstyr som tilfredsstiller R115, ikke nødvendigvis er av god kvalitet og sikrer lave utslipp over tid. De største og mest anerkjente leverandørene har ikke fått dette på plass for alle biltyper. Kan statsråden tenke seg å stoppe den måten vi gjør det på her i Norge og se på andre land, f.eks. Tyskland og Frankrike, og se om man kan ta etter det de gjør? Jeg tror jo at enten man er tysker eller franskmann er man opptatt av trafikksikkerheten til bilistene som kjører på veien, og det er et sterkt ønske om å få enda mer av bilparken over på gass, fordi det er et veldig miljøvennlig og bra drivstoff, og det fungerer veldig godt i byer.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
Det virker nesten på meg som om statsråden bare har fått noe overlevert fra noen byråkrater i Vegdirektoratet. Jeg hører at statsråden prater om 10 pst. reduksjon. Det er helt andre størrelser de som driver i bransjen, sier at man vil redusere utslippene med enn det som statsråden nå forfekter. Når det gjelder trafikksikkerhet og det med fare for eksplosjoner og den typen ting, er eksplosjon umulig – med det utstyret som norske leverandører bruker – med denne tanken som skal ta vare på og ikke minst sikre trafikksikkerheten ved en eventuell kollisjon eller andre typer ting. Jeg håper virkelig at statsråden ikke bare tar alt hun tydeligvis får fra noen byråkrater i Vegdirektoratet, for god fisk, men faktisk også går ut og lytter til dem som har god kompetanse på dette, og som ønsker å komme i dialog med statsråden, men som ikke når fram og får møte statsråden og får lov å legge fram sitt syn. Jeg håper virkelig at statsråden vil se med åpnere øyne på det nye året og ta imot dem som ønsker å komme og prate med statsråden, slik at hun kanskje får litt mer opplysning om hva dette faktisk handler om.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2012-12-19:
Jeg tror statsministeren prøver å gi inntrykk av at disse 100 mrd. kr skal gå til bygging av vei. Det denne regjeringen har vært best på, er jo å bygge opp byråkratiet. Veldig mye av disse pengene går til oppbygging av byråkrati. Staten finansierer ett prosjekt selv, og det er Svinesundsforbindelsen. Her tar staten 5 pst. rente. Det er faktisk langt mer enn dagens NIBOR-rente, som en del andre selskaper forholder seg til. Når Stoltenberg snakker om økning i veibygging, er det vesentlig lånefinansierte prosjekter. Faktisk er det prosjekter som er opptil 100 pst. lånefinansiert, og ett av de største i Norge er Ryfast. Statsministeren har tidligere advart mot lånefinansiering av veier, og særlig gjør han det i forbindelse med forslag fra Høyre om OPS-løsninger. Kan statsministeren fortelle oss hva som er forskjellen på lånefinansierte statlige veier gjennom bompengeselskapene og lånefinansierte prosjekter gjennom OPS-selskapene – begge innebærer jo bindinger over lengre tid?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2012-12-19:
«Vi er på vei inn i julehøytiden. De siste dagene før julaften vet vi at det blir en reisekonsentrasjon hvor flyene er fullbooket, togene fulle, og veiene travle. Folk skal hjem til jul. Dette gir en ekstra sårbar situasjon for mange, som er avhengige av at det offentlige har gjort jobben med å sikre nok kapasitet i reisetilbud, men også, ikke minst, på beredskapssiden. Hva har statsråden gjort for å sikre at kapasitet og beredskap er god nok, slik at folk kan være trygge på at de rekker hjem i tide til jul?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2012-12-19:
Jeg vil takke for svaret. Jeg tar også sjansen på å takke på vegne av de mange tusen som er på reisefot i forbindelse med julehelgen. Så får vi bare håpe at de beredskapstiltak som er iverksatt, er riktige og tilstrekkelige – det høres bra ut – slik at alle kommer seg trygt og sikkert hjem til jul. Jeg har faktisk ikke noe oppfølgingsspørsmål, men jeg vil gjerne få lov til å ønske statsråden en riktig god jul i vente, som det heter på Vestlandet, og legge til at jeg håper også at hun får rolige dager og ikke må på jobb for å håndtere situasjoner i Samferdsels-Norge. Så ser jeg fram til å møtes på nyåret til nye tak.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2012-12-19:
EØS er vår livslinje til Europa og er helt avgjørende for vår velferd, våre arbeidsplasser og også for norske bedrifter. Det er Jens Stoltenberg og jeg helt enige om. Den store utfordringen for Jens Stoltenberg er at ingen av hans regjeringspartnere er enige i det. Det har også ført til at vi i løpet av denne høsten har hatt mange debatter her i stortingssalen hvor Arbeiderpartiet har vært nødt til å bekrefte og forsikre om at EØS-avtalen står fast. Utenriksminister Espen Barth Eide sa i en interpellasjonsdebatt jeg reiste 22. november, at «EØS-avtalen står klippefast», og at «det er helt uaktuelt å velge en svakere tilknytning». Utfordringen er at mens julefreden senker seg over både Stortinget og det meste av landet, så bryter bikkjeslagsmålet ut i regjeringa. Jo mer Arbeiderpartiet har vært ute for å forsikre og bekrefte at EØS-avtalen står ved lag, jo oftere har Senterpartiet og SV vært ute for å si det motsatte. De ønsker både å reforhandle hele EØS-avtalen og at Norge ikke lenger skal ha en EØS-tilknytning. Som Klassekampen så treffende sier det fredag 14. desember, er det «rødgrønt kaos om EØS». Sjøl om det har kommet forsikringer fra Arbeiderpartiet, er det som skjer fra SV og Senterpartiet, egnet til å skape stor usikkerhet for norske arbeidsplasser – stor usikkerhet i en tid hvor også norske bedrifter merker utfordringene med det som skjer i Europa: synkende eksport, synkende råvarepriser. Parlamentarisk nestleder Martin Kolberg sa det treffende på Kristiansen & Strand på TV 2 27. oktober: Hvis ikke angrepene på EØS-avtalen opphører, gjør det oss regjeringsudyktige. Er statsministeren enig med sin parlamentariske nestleder i det?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2012-12-19:
Man må vel legge til grunn at den som tier, samtykker, og det må jo bety at statsministeren er enig i det representanten Martin Kolberg sier om at angrepene på EØS-avtalen kommer til å gjøre regjeringa regjeringsudyktig hvis de ikke opphører. Én ting er hva regjeringa skriver i stortingsmeldinger og hva som sies i denne salen, en annen ting er politikken som føres. Det som bidrar til å skape usikkerheten, er at regjeringa i flere saker har bidratt – med god hjelp fra Senterpartiet og SV – til å undergrave EØS-avtalen. Man tar for seg direktiv for direktiv og prøver å lage så mye bråk som mulig for å skape en vanskelig situasjon med EU. Som utenriksminister Espen Barth Eide også sa i den samme interpellasjonsdebatten, vil en reforhandling av hele EØS-avtalen sette avtalen i fare. Er statsministeren enig med utenriksministeren i at det å reforhandle hele EØS-avtalen vil sette avtalen i fare?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-12-19:
Jeg må erkjenne at det ikke ble veldig mye klarere etter de to svarene fra statsministeren. Å si opp eller reforhandle EØS-avtalen fremstår i dag som SVs og Senterpartiets aller viktigste valgløfte før valget i 2013. Jeg registrerer at statsministeren sier at han føler seg «trygg på at vi også kommer til å få avklart det i forbindelse med valget i 2013». Mitt spørsmål er om statsministeren vil garantere at dette blir avklart før valget i 2013. Med andre ord: Vil statsministeren avlyse SVs og Senterpartiets forsøk på å si opp eller reforhandle EØS-avtalen?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
Det er nå imidlertid slik at de to regjeringspartiene Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti bruker mye energi på å bekjempe EØS-avtalen, som altså har tilslutning fra over 140 representanter i Stortinget. En samlet opposisjon anbefaler å videreføre EØS-avtalen. EØS-området er et område vi eksporterer til – 79,5 pst. av Norges eksport går til EØS. Da er det naturlig å spørre statsministeren om han vil følge opp den holdningen Martin Kolberg har, og få de to regjeringspartnerne til Arbeiderpartiet til å slutte å bekjempe den avtalen som er så grunnsolid slått fast av et nesten enstemmig storting.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-12-19:
Problemet er ikke at det ikke er klart i stortingsmeldingene som kommer hit. Problemet er heller ikke at ikke representanter for Arbeiderpartiet – både her i Stortinget og i regjeringen – er klare og tydelige på EØS-standpunktet sitt. Problemet er at to regjeringspartier kontinuerlig driver et vandrende seminar om EØS og har bestemt seg for å gjøre dette til en valgkampsak. Da hjelper det ikke at det var avklart i 2005 eller i 2009. Spørsmålet statsministeren må svare på, er om han vil sørge for at dette blir avklart i god tid før valget i 2013, slik at velgerne vet at ikke bare opposisjonspartiene står samlet bak EØS-avtalen som et fundament for et alternativ til denne regjeringen, men at de også kan være trygge på at den regjeringen som sitter – og har til hensikt å sitte etter valget i 2013 også – har det samme fundament.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-12-19:
Jeg vil gjerne rette dette spørsmålet til finansministeren: «Finanstilsynets tak på 85 pst. gjeld ved boliglån skal omfatte alle former for gjeld, også startlån fra Husbanken, slik statsråden sa i svaret på mitt spørretimespørsmål 28. november i år. Departementet har oppgitt i svar på budsjettspørsmål at 93 pst. av alle startlån i 2011 ble gitt til boligkjøp med mer enn 85 pst. lånefinansiering. Er bildet endret med de nye retningslinjene fra 2012, og hva gjør eventuelt statsråden for å sørge for at retningslinjene etterleves?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-12-19:
Grunnen til at jeg følger opp dette, er at jeg fikk en del mailer etter forrige runde, hvor ordførere skriver at de er sterkt bekymret for at kommunen blir bank. De ga klart uttrykk for at de ga lån opp til 100 pst. Det må jo ligge noen uklarheter her. Jeg er fullstendig klar over at det som finansministeren sa i svaret, er riktig – at det omfattes av Finanstilsynets retningslinjer med en gang startlån blir grunnlaget også for annen bankfinansiering. Da må bankinstitusjonene inn. Men det må være et paradoks når gjeldsgraden i norske husholdninger er så høy og det kommer klare signaler fra kommunene om at det er kommunene som begynner å overta mye av risikoen. Jeg tror kanskje finansministeren bør se litt nøye på hvordan vi unngår dette. Det som var bakgrunnen for krisen i USA, var nettopp at det offentlige hadde overtatt mye av toppfinansieringen av boliger.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-12-19:
Dette er vel også riktig, og jeg hører fra kommunene at det er veldig lite tap. Men det er alltid slik inntil det eventuelt smeller – da kommer tapene. I en av de mailene jeg fikk fra ordførerne, skrives det at dette vil føre til at bankene får de solide kundene med svært lav risiko, mens kommunene får søknader fra alle som ikke evner å stille med 15 pst. egenkapital. I veldig mange kommuner oppfatter man altså at dette er en måte å komme rundt kravet om egenkapital på. Igjen: Jeg mener at da har man i hvert fall en jobb å gjøre med å få alle kommunene på samme linje, for det gjøres utrolig mye nå for å prøve å begrense boligprisveksten og prøve å begrense det som en del begynner å karakterisere som en boble – og da bør det ikke komme ut igjen gjennom det offentlige. For øvrig vil jeg ønske finansministeren – og også presidenten – en god jul.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Først bare en liten presisering av premisset for spørsmålet, med referanse til det jeg sa i spørretimen 28. november i år. Jeg siterer: «For det første er det slik at retningslinjene ikke omfatter statsbanker. De omfatter heller ikke de tilfeller hvor Husbanken alene står for lånegivningen. Derimot er det ofte slik at et startlån også kan bli gitt i kombinasjon med et banklån. I de tilfeller kommer man innunder retningslinjene,(…) (…) Finanstilsynets retningslinjer for forsvarlig boliglånspraksis gjelder for banker under tilsyn fra Finanstilsynet. Etter retningslinjene skal bankene normalt ikke gi boliglån som overstiger 85 pst. av boligens verdi. Bankene skal ta hensyn til alle lån med pant i boligen når de beregner belåningsgraden, inkludert et eventuelt startlån med pant i boligen. Finansdepartementet gjenga i oktober i år et svar fra Kommunal- og regionaldepartementet på et budsjettspørsmål om andelen startlån med en belåningsgrad på over 85 pst. Svaret var at om lag 93 pst. av alle startlån både i 2011 og i de tre første kvartalene i år ble gitt med en belåningsgrad på over 85 pst. Nyere tall enn dette er ikke tilgjengelig. Startlån er behovsprøvd og rettet mot personer med dårlig økonomi eller andre som har vanskeligheter med å komme inn på boligmarkedet. Kommunene er, i likhet med bankene, underlagt finansavtaleloven når de yter lån. Det innebærer at de må vurdere kredittverdigheten til lånsøkeren og gjøre en såkalt forsvarlighetsvurdering. Det betyr at kommunene må fraråde at lånet blir gitt hvis økonomisk evne eller andre forhold tilsier at lånsøkeren bør avstå fra å ta opp lånet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Det som skjer med startlån, er at kommunene formidler et husbanklån. I det ligger det at kommunen skal gjøre en kredittvurdering og en forsvarlighetsvurdering av den som søker om et startlån. I 2011 ble det gitt startlån for om lag 6 mrd. kr. Halvparten av disse lånene ble gitt i kombinasjon med et banklån som en toppfinansiering. Så er det slik at ca. en tredjedel av dem som søker om startlån, blir avvist ut fra det jeg sa i stad: enten for dårlig betalingsevne eller andre forhold som gjør at en ikke bør ta opp et slikt lån. Så er det slik når det gjelder startlån, at det er en risikofordeling mellom kommunene og staten, der kommunene tar de første 25 pst. og staten de neste 75 pst. Hvis vi ser på erfaringene med startlån til og med 2011, var tapsprosenten 0,3, så det er relativt sett veldig små tap på startlån.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Det er viktig å få med at Husbanken har en sosialpolitisk rolle i boligbyggingen i å hjelpe mennesker inn på boligmarkedet som ellers har små forutsetninger for å komme inn der. Det er viktig at en legger det i bunnen – dertil også muligheten de har for å kunne yte startlån. Jeg tror vi fort kan bli enige om det. Generelt vil jeg si at ja, vi skal ha stor oppmerksomhet rundt gjeldsoppbyggingen i husholdninger – i snitt nå to ganger bruttolønnen. Det er vel verdt å ha et våkent øye på det og også være nøye med hele tiden å minne folk om at rentenivået nå er lavt av mer internasjonale grunner, altså tilstanden i økonomien rundt omkring i verden, og at en må forvente at renten går opp. Så dette er et område som finansministeren generelt sett er opptatt av, og jeg er helt enig med representanten Gundersen i at vi må unngå at vi kommer i en situasjon der vi får et betydelig prisfall i dette markedet. For øvrig gjengjeldes lykkønskningene om en god jul og et godt nytt år.
Henning Warloe (Høyre), 2012-12-19:
«Nasjonalt folkehelseinstitutt skal avvikle sin vaksineproduksjon. Spørsmålet er hva som skal skje med lokaler og utstyr som har vært brukt til formålet. Det er sannsynlig at disse vil være godt egnet infrastruktur for selskaper innen biomedisinsk virksomhet, for eksempel organisert gjennom SIVA. En slik løsning ville være i samsvar med tiltak beskrevet i Meld. St. 22(2011-2012) (2011-2012) Hva er status nå?»
Henning Warloe (Høyre), 2012-12-19:
Jeg vil takke statsråden for svaret som jeg oppfattet som en – skal vi si – endelig avklaring når det gjelder disse lokalitetene og dette utstyret, med andre ord at det ikke vil være noen som helst mulighet for at de kan nyttiggjøres til formål som det som var intensjonen i mitt spørsmål, nemlig for ulike typer oppstartvirksomhet – gründervirksomhet, privat virksomhet – innenfor biomedisin, eventuelt organisert gjennom SIVA. Er det å oppfatte som en endelig avklaring på spørsmålet fra statsrådens side?
Henning Warloe (Høyre), 2012-12-19:
Det er det ikke behov for, president.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Takk for spørsmålet. Vaksineproduksjonen ved Nasjonalt folkehelseinstitutt, FHI, har vært diskutert i flere tiår. Allerede i St.prp. nr. 61 for 1999–2000 ble det gjort rede for at forutsetningene for vaksineproduksjon ved instituttet var endret. Endringene førte til at produksjon i regi av instituttet de siste årene bare har vært knyttet til produksjon av meningokokk B-vaksine i beredskapsøyemed og for salg til franske myndigheter. Det ble derfor, som representanten Warloe viser til, vedtatt at vaksineproduksjon ved Nasjonalt folkehelseinstitutt skal avvikles. Vaksineproduksjonslokalene er lokalisert i Lovisenberggata 6 og utgjør 2 300 m2 av et totalt 12 000 m2 stort bygg, som i sin helhet leies av Statsbygg til 2025. Tidspunktet for avvikling av vaksineproduksjon er ikke bestemt, men det vil være naturlig å se dette i sammenheng med at en framleieavtale for deler av lokalene utløper i juni 2017. Beslutningen om å avvikle vaksineproduksjonen har reist spørsmålet om hva som så skal skje med produksjonslokalene på 2 300 m2, og jeg oppfatter at det er det representanter ønsker status om. Statsbygg har, på oppdrag fra Helse- og omsorgsdepartementet, gjennomført en økonomisk og byggteknisk analyse av tre alternativer: Folkehelseinstituttet beholder lokalene, som omgjøres til annen virksomhet ved Folkehelseinstituttet. Lokalene selges eller leies ut til privat aktør til markedspris. Lokalene fristilles til å fungere som en del av klinikkbygg for Tannhelsetjenestens kompetansesenter Øst, TKØ. Statsbyggs konklusjon er at vaksineproduksjonslokalene bør stilles til disposisjon for pågående forprosjekt for nybygg og rehabilitering av instituttets lokaler på Lindern, og benyttes til den delen av Folkehelseinstituttets virksomhet som best kan gjøre seg nytte av de avanserte tekniske anleggene, altså en løsning for Folkehelseinstituttet. Det kom fram av analysen at det vil være langt rimeligere å bygge om lokalene til annen laboratorievirksomhet ved instituttet enn å bygge nye lokaler for samme funksjon. Statsbygg mener det er dette alternativet som på kort og lang sikt er mest fleksibelt med tanke på en eventuell utbyggingsprosess for instituttet, bl.a. som erstatningslokale i byggeperioden. Leie til privat aktør, alternativ 2, ble vurdert som gjennomførbart, men både det og alternativ 3 vil medføre en merkostnad for staten fordi arealer for instituttet må plasseres i nybygg på en allerede presset tomt. På dette grunnlaget har regjeringen nylig besluttet at lokalene skal tilpasses annen ordinær virksomhet ved Nasjonalt folkehelseinstitutt, og erstatte tilsvarende antall kvadratmeter nybygg i forprosjektet for nybygg og rehabilitering av Folkehelseinstituttets lokaler på Lindern.