trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg oppfattet at statsråden mener at situasjonen i dag er sidestilt med situasjonen for et år siden og at man derfor ikke skal gi noe annet svar. Men i forhold til for et år siden er det en vesensforskjell, fordi man nå nettopp høster erfaringer med bruk av abortpillen som et alternativ til kirurgisk inngrep. Så vidt jeg er kjent med, er det seks land i verden – og det vil komme nye land til – der man har prøvd ut denne pillen, og det begynner å bli et rikelig erfaringsmateriale. Fagfolk beskriver det slik, eksempelvis Ole-Erik Iversen, som er professor og spesialist ved Haukeland sykehus, at behandlingen med medikamenter er sikrere og mer skånsom og enklere for kvinnen. Det beskrives også at av de kvinner som har valgt metoden, vil 85 pst. anbefale den. Det betyr at man står overfor en type behandling som gir mindre komplikasjoner, er mindre risikofylt og som er å foretrekke. Ser ikke statsråden det som tjenlig, også ut fra Stortingets vedtak, at man da får et bedre tilbud enn det som er i dag?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
Spørsmålet går til helseministeren. Det politiske flertallet i Oslo er i ferd med å gjøre sykehusene Ullevål og Aker til aksjeselskaper. En overgang til aksjeselskap for Norges største og tredje største sykehus vil få betydning for hele Helse-Norge ved at dette sender sterke signaler om slik organisering også ved andre sykehus. Aksjeselskapsformen er laget for å operere i et konkurransemarked, og det synes som om vår helse skal ut på en form for børs. Det som nå er i ferd med å skje, står i sterk motstrid til det Stortinget vedtok for ca. et halvt år siden i forbindelse med helseregioninndelingen, der samarbeid og fordeling av oppgaver innad i og mellom fylkene stod sentralt. Hva akter helseministeren å foreta seg etter det som nå synes å skje?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
Jeg synes det er oppsiktsvekkende at helseministerens eget parti, Kristelig Folkeparti, i Oslo er sammen med Høyre og Fremskrittspartiet i iveren etter å kommersialisere helsevesenet. Det bryter med overordnede nasjonale politiske målsettinger. Det er også påfallende at arbeidet med å gjøre sykehusene om til aksjeselskap skjer i forkant av det utvalget som helseministeren nå nevnte at han selv har satt ned, og som jeg syns er et veldig viktig arbeid. Det er jo bare en måned til dette utvalget skal komme med sin innstilling, og jeg syns det er en provokasjon både mot helseministeren og andre medlemmer i Regjeringen at Oslo kommune går så langt i forkant av dette utvalgets innstilling. Fra et slikt markedsstyrt og lite politisk styrt sykehusaksjeselskap er det ganske kort vei til at norske eller utenlandske private investorer kan bli trukket inn, også forsikringsselskaper med en slik interesse. Hvilken kommentar har helseministeren til en slik utvikling?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
Jeg vil på det grunnlag som presidenten refererte til, stille følgende spørsmål til helseminister Dagfinn Høybråten: «I Dagbladet 24. januar 1999 tar norske leger til orde for å gi den såkalte lykkepillen til barn/unge. Mener statsråden at slik medisinering av mindreårige er forsvarlig, mener han det er en fallitterklæring at mindreårige blir satt på kjemisk fremstilte antidepressiver over kortere eller lengre tid, og hva vil statsråden gjøre for at disse barna/ungdommene får forsvarlig psykologisk behandling?»
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
Jeg takker for svaret. Jeg må likevel, utover det som helseministeren var inne på, stille meg spørsmålet om leger for lett satser på medikamentell behandling, kanskje i mangel av tilstrekkelig faglig innsikt. Jeg tror at det ligger muligheter i et bedre samarbeid enn det vi har i dag, mellom lege og PP-tjeneste, som ofte besitter ganske høy kompetanse på dette området. Jeg vil spørre helseministeren i lys av det som var referert i Dagbladet den 24. januar, om vi i Norge har et regelverk som hindrer de tilstander som var beskrevet fra USA, der legene fritt kunne forskrive disse medikamentene til barn.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
Du lyver, sa Valgerd Svarstad Haugland til Thorbjørn Jagland i partilederdebatten da han advarte Kristelig Folkeparti mot å gå sammen med Høyre og Fremskrittspartiet i deres privatiseringsfremstøt. I dag har Kristelig Folkeparti i Oslo gitt sin tilslutning til AS-ifisering av sykehusene i Oslo, til å gjøre den kommunale pensjonskassen om til et aksjeselskap, og det synes som om de er i ferd med å gi sin tilslutning til å sette hele kommunens eldreomsorg ut på anbud. Ser statsråden noen betenkeligheter med hensyn til disse sterke privatiseringstendensene innen helse- og sosialomsorgen i Oslo, og vil han gjøre noe konkret med det?
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
«Statsråden har tidligere uttalt at ingen skulle tape på Regjeringens prioriteringer i barne- og familiepolitikken. I Oslo er den kommunale og private barnehageutbyggingen stoppet helt opp, og det står 4 500 barn i kø for å få barnehageplass. Byrådet begrunner manglende bevilgninger og satsing på barnehager med usikkerheten rundt kontantstøtten. Hva vil statsråden gjøre for å oppklare denne eventuelle usikkerhet slik at de barna som ønsker det, skal få et barnehagetilbud?»
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
Jeg takker for svaret. Jeg er i og for seg glad for at ministeren gir uttrykk for ambisjoner om full barnehagedekning. Men vi må forholde oss til realitetene, og det er et ganske stort gap mellom etterspørsel og faktisk dekning. Regjeringen hadde som ambisjon at det skulle bygges over 13 000 nye barnehageplasser. Etter det jeg får opplyst, er det bygget 3 500. Ministeren sa over 5 000 – jeg vet ikke hva som er riktig. En undersøkelse som Norsk Lærerlag har gjort, viser at 1/5 av landets kommuner foreslår å legge ned til sammen 150 barnehager, noe som representerer 5 000 – 6 000 barnehageplasser. Det skulle ikke være nødvendig med lange utredninger om behovsdekning før en kan se at vi står overfor et umiddelbart behov for flere barnehager. Jeg vil spørre statsråden om hun ikke finner den utviklingen vi har sett, betenkelig, og om vi ikke trenger ikke bare en langsiktig utredning av behov, men også strakstiltak slik at barnehageutbyggingen kan komme på skinner igjen.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
«Byrådet i Oslo har foreslått å sette eldreomsorg i tre bydeler ut på anbud som ledd i en omfattende plan for privatisering av hovedstadens eldreomsorg. Byrådet ønsker videre å delegere vide privatiseringsfullmakter på dette og andre områder til underliggende etater og bydeler. Hvor langt mener statsråden at kommuner kan gå i konkurranseutsettingsvirksomhet innen helse- og omsorgssektoren?»
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
Jeg vil takke for svaret, men jeg vil understreke at omfanget av konkurranseutsettingen i Oslo er meget stort. Det er eldreomsorg pr. i dag for 157   mill. kr og 470 årsverk som settes ut på anbud, med velsignelse fra Venstre og Kristelig Folkeparti. Dette dreier seg ikke bare om kommende virksomheter, men om virksomheter som allerede er i drift, og byrådet har definert dette som det første skritt til å sette hele Oslos eldreomsorg ut på anbud. Et slikt prosjekt vil ha en økonomisk ramme på 3 milliarder kr. Dette skaper stor usikkerhet. Jeg har lyst til å spørre statsråden om hun vil gi Thorbjørn Jagland rett i hans advarsel om at en koalisjon av Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre ville kunne komme til å gå i kompaniskap(presidenten klubber) med Høyre og Fremskrittspartiet i deres privatiseringsiver. Og jeg vil be om … (presidenten klubber)
Annelise Høegh (Høyre), 1999-02-10:
Jeg er glad for at helseministeren ikke lar seg lure av Arbeiderpartiet til å trekke konklusjonene før utvalgsarbeidet er lagt på bordet. Det har vært en viss tvil om dette før, så det er jeg glad for. Jeg er også glad for å kunne konstatere at den frykt Arbeiderpartiet nå møter sykehusreformer med, ikke deles av helseministeren. Det er vitterlig Høyre og ikke minst Byrådet i Oslo som har drevet mange av disse reformene fremover. Jeg vil spørre helseministeren om han ikke synes at det kan være fornuftig med en prøveperiode når vi skal prøve ut nye modeller, og at man ikke, selv etter Sørensen-utvalgets fremlegg, skal utelukke noen former, men at vi får anledning til å prøve ut både AS-formen og andre former, for det er jo vitterlig slik at det er den overstyrte sykehusmodellen som vi har i vårt land i dag, hvor den politiske styringen har tatt overhånd, som har skaffet oss alle helsekøene, og det er det som gjør at pasienter ikke får behandling så raskt som de ellers kunne ha fått.
Annelise Høegh (Høyre), 1999-02-10:
Jeg har et spørsmål til barne- og familieministeren. Det er et spørsmål i føljetongen om den såkalte Brustad-bua. Jeg har forstått det slik at den bærende idé, eller selve verdigrunnlaget, i denne loven er at søndagen ikke ødelegges dersom vi handler i butikker som er mindre enn 100 m2 . Jeg har sagt det før, og jeg sier det igjen: Jeg kan ikke forstå at det blir mer søndag av å handle i små enn i store butikker. Den hittil siste episode i denne søndagsfarsen er visstnok nå at statsråden også vil fjerne unntaksbestemmelsen om trafikknutepunkter, der butikkene kan ha åpent uansett størrelse. Det får jo som konsekvens at taxfree-butikkene og de andre butikkene på flyplassene eventuelt også må stenges eller presses inn i dette Brustad-bua-konseptet. Er det virkelig statsrådens hensikt å stenge taxfree-salget på søndager og dermed gi nok et bidrag til økt hjemmebrenning eller smugling? Nå er jeg spent på svaret.
Annelise Høegh (Høyre), 1999-02-10:
Jeg takker for dette forhåpentligvis avklarende svaret. Men jeg håper jo at statsråden ser at dette er en så håpløs lov at den beste måten å få den til å bli respektert på, faktisk er å oppheve hele loven og stole på at folk selv er i stand til å finne ut hva det er fornuftig å gjøre på søndagen – at det kanskje går an å kombinere både handling og å gå i kirken, hvis man er opptatt av det, gå på tur eller hva det måtte være. Men har statsråden tenkt over at det nettopp er slik som hun nå sa, at den loven vi i dag har, som Arbeiderpartiet og Regjeringen ønsker å fortsette med, faktisk har belønnet dem som i alle år har brutt loven om forbud mot søndagsåpne dagligvarebutikker? Jeg sier takk og pris for 7-Eleven, for de har gjennom sin ulovlige virksomhet presset Regjeringen og Arbeiderpartiet til å innse at iallfall noen butikker skal få lov til å holde åpent på søndager. Men det har de altså gjort ved å trosse forbudet. Det Regjeringen nå gjør, er å belønne dem som har brutt loven, og straffe dem som har holdt seg loven etterrettelig.
Trond Helleland (Høyre), 1999-02-10:
Jeg ønsker å stille et spørsmål til barne- og familieministeren. Fra 1. august 1999 utvides valgfriheten i kontantstøtten ved at det innføres et nytt trinn. Dette er i tråd med den avtalen kontantstøttepartiene inngikk i fjor. Tilskuddssatsene til barnehager tilsvarer noenlunde kontantstøttesatsene. Departementet har i rundskriv om statstilskudd til drift av barnehager i 1999 innarbeidet dette. Jeg vil spørre statsråden hvorfor Regjeringen i det nye rundskrivet bryter med sitt uttalte mål i budsjettet om en generell økning av tilskuddssatsene og bedre økonomi både for kommunale og private barnehager. Barnehagene får høy støtte for barn under tre år, 36 000 kr, og lav støtte for barn over tre år, 19 000 kr, men i rundskrivet blir det opplyst at bare barn født etter 1. januar 1997 vil få høy støtte etter 1. august i år. Det betyr altså at barn født i 1996, men som ikke er fylt tre år 1. august, vil få lav støtte. Hvorfor endrer departementet reglene uten noe forvarsel? Dette betyr en redusert støtte for barn på opptil 6 000 kr fra 1. august til 31. desember. Hvorfor har ikke statsråden drøftet dette med Stortinget?
Trond Helleland (Høyre), 1999-02-10:
Jeg takker for det, men det er altså ikke satsene som er endret, det er innslagspunktet for beregning av alder på barna. Det betyr at barnehagene vil få 19 000 kr i støtte for barn som er to år og syv måneder 1. august, mens barn opp til tre år skulle fått 36 000 kr. Her er det altså 14 000 kr i forskjell på disse barna som følge av den regelendringen som nå står i rundskrivet på side 2 og 3. Det er mulig statsråden ikke er klar over dette, men da burde hun i så fall sjekke det opp, for dette er ganske alvorlig. Det betyr f.eks. at private barnehager kanskje må belaste foreldrene med 1 000 kr mer i måneden i foreldrebetaling i perioden fra august til desember. Det er mulig at dette har foregått i departementet uten statsrådens viten, men det vil i så fall overraske meg stort. Og jeg spør om ikke dette også er i strid med den avtalen regjeringspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet har inngått om å bedre vilkårene for de private barnehagene.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Eg må svara at dette må eg gå tilbake og undersøka grundigare. Eg trudde det var dei same satsane som ein hadde førre året, som blei førte vidare. Difor kan eg ikkje svara noko meir utfyllande enn at dette må eg undersøka og eventuelt koma tilbake til Stortinget med meir informasjon om dersom det er nødvendig.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Når det gjeld å betra vilkåra for dei private barnehagane, kjem Regjeringa tilbake til Stortinget med ei stortingsmelding om akkurat dette, og den skal leggast fram for Stortinget til våren. Når det gjeld akkurat dette punktet som representanten spør om, kan eg faktisk ikkje svara noko anna enn at slik eg har oppfatta det – dette må eg undersøka grundigare, for eg føler meg på litt tynn is – har ein ført vidare den praksisen som har vore før i forhold til støtte når det gjeld aldersdifferensiering mellom to og tre år. Dette punktet har vore tatt opp av bl.a. organisasjonane, og både den førre regjeringa og denne regjeringa har nok blitt kritiserte for at ein ikkje har følgt grensa på tre år heile året. Men som sagt: Eg må gå tilbake til departementet og få meir informasjon og skal eventuelt koma tilbake til Stortinget dersom det er nødvendig.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Det er alvorlege tal vi blir serverte i forhold til born og ungdom som har problem på dette feltet, og eg er einig med representanten i at det ikkje er blitt gjort nok for desse borna. No har vi vedtatt ei psykiatrireform som òg skal hjelpa born og ungdom, og eg trur at også dei vi snakkar om her, vil kunna få hjelp gjennom den psykiatrireforma som er vedtatt, og som er i ferd med å bli sett ut i livet i dei ulike kommunane. Eg har òg lyst til å visa til andre tiltak som Regjeringa har sett i gang, m.a. spesielle hjelpetiltak der ein ynskjer å gi borna hjelp i familien. Det er eit professorat ved Universitetet i Oslo, eit femårsprosjekt, som er sett i gang. Ein har fått ein del erfaringar med veldig gode resultat frå USA, der ein har hjelpt akkurat ungdom som kjem m.a. frå framandkulturar, og der ein har gått inn og hjelpt både borna og foreldra i samarbeid og sett på det som eit betre verkemiddel enn å senda ein del av desse, dei såkalla verstingane, på institusjon. Eg har stor tru på at dette vil hjelpa denne gruppa ungdomar òg her i landet. Så har eg òg lyst til å nemna at vi i førre veka nedsette eit NOU-utval som skal ta for seg barnevernet og fosterheimsproblematikken i Noreg. Eg har stor tru på at det òg vil kunna koma med forslag og tiltak som skal kunna hjelpa akkurat denne gruppa. Det er òg snakk om mange andre prosjekt, der ungdom vil prøva å hjelpa ungdom. Eg trur òg at barnevernet og psykiatrien og ein del av desse tilboda som vi ynskjer å gi ungdomar, spesielt i storbyane, vil vera med og hjelpa denne gruppa til å kunna fungera godt i samfunnet. Det er det vi ynskjer, og det er det vi har ei målsetting om.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Familieministeren vil understreka det ansvaret som barne- og ungdomspsykiatrien har. No har eg lyst til å minna om at denne reforma akkurat er sett ut i livet, og eg reknar med at den skal gi eit godt resultat òg for denne gruppa. Det er tatt krafttak frå Stortinget si side på bakgrunn av forslag frå Regjeringa, og det reknar eg med blir følgt opp i kommunane. Som representanten seier, er det mange som sit i asyl rundt omkring i kommunane. Både barnevernet og barne- og ungdomspsykiatrien vil vera med og legga til rette for at desse skal få hjelp. Dette reknar eg med vil skje. Det er klårt at dei burde helst fått hjelp i går, som representanten nesten påstår, og det å sjå på dei ulike tiltaka og prøva å styrkja dei, er noko som vi støttar. Det er akkurat derfor vi m.a. har sett ned eit utval som skal sjå på barnevernet, og har hatt ei satsing på barne- og ungdomspsykiatrien og psykiatrien generelt, som Stortinget òg har støtta. Så eg håpar desse borna får hjelp.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
No er det ikkje berre representanten Hedstrøm og Framstegspartiet som har vore opptatt av denne problemstillinga. Det er ganske mange i Stortinget og i departementet hos meg som har vore opptatt av denne problemstillinga i lengre tid. Som ein sikkert er kjend med, var det statsråd Grete Berget som sende ut eit forslag på høyring, som fekk både ros og ris. Så har saka blitt liggande, og eg greip fatt i ho då eg vart statsråd. Når det gjeld framdrifta, kan eg lova representanten at det blir sendt ut eit høyringsnotat i løpet av våren, men saka kjem nok ikkje til å bli fremma i Stortinget før til hausten, slik som arbeidsprogrammet ser ut for oss no. Det er òg opplagt for meg at denne saka må ut på ei ny høyring fordi vi har sett kva slag høyringssvar som kom inn på det førre forslaget som vart sendt ut. Dei vil vi tilpassa til det nye forslaget som vi sender ut saman med dei prioriteringar som denne regjeringa ynskjer å gjera i denne saka. Då er det opplagt at saka må ut på ny høyring før vi eventuelt kan utforma eit forslag som blir sendt til Stortinget. Dette fører til at det nok ikkje kjem før til hausten. Det er ikkje snakk om å forseinka prosessen; det er snakk om å ta den tida vi treng for å få til eit forslag som så mange som mogleg kan vera einige om.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Eg trur ikkje eg har fått noko nytt spørsmål. Saka kjem til Stortinget, og eg reknar med at den blir handsama fort når den kjem hit, slik at vi kan få sett regelverket ut i livet.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Eg fekk meg ei litt sjokkarta oppleving då eg gjekk om bord i flyet i New York sist fredag. Eg var avbilda på fyrstesida i VG, og der stod det at om eg fekk det som eg ville, skulle butikkane på flyplassane stengast på søndagen. VG har ikkje vore i kontakt med meg. Eg har inntrykk av at måten dei jobbar på, er at ei god sak ikkje skal undersøkast så veldig grundig. Det har aldri vore min intensjon å stenga korkje tax-free-butikkar eller andre butikkar på Gardermoen. Men det er viktig for meg å streka under at eg ynskjer å ha ei lov som skal bli respektert, som eit fleirtal på Stortinget ynskjer, og som bevarer søndagen som ein annleis dag, samtidig som ein kan ta vare på dei tilsette i varehandelen. Det går det godt an å gjera. Når det gjeld korleis vi skal rydda opp i desse uklarheitene som enkelte innafor handelsnæringa påstår er i det lovverket som er vedtatt, har ikkje Regjeringa behandla det enno, men det kjem vi tilbake til. Eg vil berre ha gjort det klart at det aldri har vore min intensjon å stenga tax-free-butikkar eller andre butikkar på flyplassane. Tidlegare var det slik at det var mange butikkar som hadde ope ulovleg, og det ynskte ein å regulera. Veldig mange av desse kan no – gjennom ein langvarig sedvane – føra vidare den opningstida dei hadde før, som dei tok seg til rette for. No skal ikkje eg kommentera kva som var ulovleg eller lovleg av det som skjedde før 1. januar 1999. Men det eg kan seia, er at vi ynskjer å gjera dei endringane som eventuelt må til, på den mest kurante måten, for at lova sin intensjon skal bli fylgt opp òg av dei som i dag ikkje ser ut til å gjera det.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Det er heilt klart: Det som representanten her peikar på, er eit tankekors, og det skal eg ikkje legga skjul på. Samtidig ynskjer korkje eg eller Regjeringa – heller ikkje Arbeidarpartiet, trur eg – å skjerpa inn det som har vore ein sedvane. Vi ynskjer faktisk å ha ei lov som skal rydda opp i det som har vore ulovleg. Folk kan tenka sjølve – ja, men problemet er at dersom representanten Høegh sin fridom til å gjera kva ho vil på søndagen, skal bli respektert fullt ut, må nokon arbeida i desse butikkane. Eg ynskjer faktisk å ta omsyn til dei som eventuelt skal tena representanten Høegh eller andre i butikkane dersom dei skal vera opne. For at også dei som jobbar innafor varehandelen, stort sett skal kunna ha fri på ein søndag, må ein faktisk ha ei lovregulering. Eg ynskjer ikkje ein søndag der både sportsbutikkar, møbelbutikkar og matbutikkar skal vera opne. Då legg vi faktisk eit ganske stort press på dei som jobbar innafor varehandelen. Det er det òg viktig for meg å streka under, samtidig som vi ynskjer å behalda søndagen som ein annleis dag.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Eg var sjølv til stades og høyrde foredraget til Per Isdal i går. Det var eit veldig interessant foredrag. Han peikte på, som representanten også seier, at vald i heimane er eit stort problem. Det er noko vi har gripe fatt i i Regjeringa, og på måndag skal vi ha ein idédugnad med dei som kjenner dette området best – dei som tek seg av kvinner og born som blir utsette for vald osv. – for å koma med ideer til kva vi kan gjera. Privat vald er vanskelegare å takla enn den valden som skjer i gatene. Valden som skjer i gatene, får langt meir medieomtale. Privat vald er absolutt det største området, men vi kan ikkje setta opp overvakingskamera eller ha politi i stovene til folk, vi må ha andre tiltak. Eg håpar at den idédugnaden vi skal ha på måndag, vil føra til at vi får ein del forslag som vi kan setta i verk, i tillegg til alle dei andre tiltaka som faktisk er sette i verk – tiltak som denne regjeringa har sett i gang, og tiltak som er førte vidare frå tidlegare regjeringar sine satsingar. Dette er eit av dei områda som ikkje fekk nedskjeringar då vi la fram budsjettet vårt i haust. Trass i at vi måtte ha eit budsjett som var veldig stramt, skjerma vi dei tiltaka som gjekk direkte på å hjelpa ungdom m.a. gjennom utviklingsprogrammet, pilotprosjekt i to kommunar, og ulike tiltak og støtteordningar som vi har i dei store byane. Eg synest det er kjekt å få tilbakemelding på at ein del av desse tiltaka som vi har hatt, m.a. i Oslo, har vore målretta og viser gode resultat. Så håpar eg at denne idédugnaden på måndag kan føra med seg ein del gode tiltak. Regjeringa vil å legga fram ein handlingsplan mot vald i heimane i løpet av våren. Vi håpar vi på den måten kan gjera noko konkret – meir enn det vi allereie gjer i dag.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Vi hadde budsjettdebatten i haust, og eg har ikkje tenkt å ta den opp på nytt. Eg trudde representanten Fossum visste korleis ting fungerer frå Regjeringa si side. Vi legg fram budsjettet om hausten, og der har vi våre prioriteringar. Vi skal legge fram eit revidert nasjonalbudsjett i vår, og det er heilt klart at eg i dag ikkje kan gå ut og seia kva vi kjem til å prioritera ved behandlinga av revidert nasjonalbudsjett til våren. Det ville ha vore oppsiktsvekkande om eg i dag stod her og sa at eg kan lova mange fleire millionar til eit spesielt område. Vi veit korleis ting fungerer både frå Regjeringa si side og her i Stortinget. Og Stortinget får til behandling vårt reviderte budsjett med dei prioriteringane vi har, når tida er inne for det.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
No vil eg minna representanten om at ein kan ha ei rett framstilling av fakta i saka. For representanten Breimo, som sit i den komiteen som òg skal behandla tilleggsmeldinga til frivilligheitsmeldinga, veit svært godt at der ligg det òg ein tanke om at dei 4 mill. kr som skal gå til desse pilotprosjekta, skal takast frå den summen som eventuelt skal gå over tilleggsmeldinga. Det ligg store grep der i forhold til det frivillige arbeidet, som ein ønskjer å føra ned på lokalnivået, og det ligg òg føringar i forhold til desse midlane. Det veit representanten godt. Så når Stortinget får behandla den meldinga, reknar eg med at dei midlane er på plass og kan brukast til det dei var tenkte til.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Dersom mitt svar til representanten Grethe G. Fossum i stad vart oppfatta som fleipet, seier eg meg sjølvsagt lei for det, for slik var det ikkje meint. Men eg reiste ei problemstilling. Det er lettare å gjera ting direkte på gata enn å gå inn i heimane. Det har noko med privatlivets fred å gjera og er eit vanskelegare problemområde. Dette er heller ikkje noko nytt problem. Tidlegare regjeringar har òg vore klar over dette, men det er ikkje like lett å finna ut kva vi skal gjera. Det er akkurat derfor denne regjeringa faktisk no gjer noko, vi har sett ned eit utval med representantar frå desse tre departementa som eg nemnde. Vi skal ha ein idedugnad måndag der vi kallar inn dei i samfunnet som har best greie på dette, og som kanskje òg har dei beste ideane om kva tiltak vi skal setta ut i livet for å kjempa mot den private valden. Eg er veldig glad for at vi har fått litt meir fokusering på dette, for det er så lett å ropa meir politi, strengare straffar og ned med den kriminelle lågaldaren, når vi har så mange oppslag om vald i samfunnet. Og eg håpar faktisk at den handlingsplanen skal føra til at vi får sett i gang tiltak. Eg vil imøtegå påstanden om at vi ikkje gjer noko, og at vi set ting tilbake. Vi set ting i gang, og vi skal òg følgje opp dei tiltaka som kjem fram måndag.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Integrering av born frå etniske minoritetsgrupper er ei høgt prioritert oppgåve for Regjeringa. I den samanhengen er barnehage eit sentralt verkemiddel. Regjeringa si målsetting om full barnehagedekning til alle som ynskjer det, står fast. Dette gjeld sjølvsagt alle born – uavhengig av etnisk bakgrunn. Barne- og familiedepartementet har i lang tid arbeidd med ulike tiltak for å betre integreringa av born med innvandrarbakgrunn i barnehagane. Fafo-undersøkinga som spørsmålet refererer til, er ei undersøking departementet sjølv har tatt initiativ til for å kartlegga innvandrarforeldre sitt syn på og haldningar til bruk av barnehage. Undersøkinga gir departementet viktig kunnskap for å vurdere nye tiltak som kan auke bruken av barnehagar i desse gruppene. Det er fyrste gongen ei slik undersøking er gjennomført blant etniske minoritetar. Konklusjonane i undersøkinga tyder m.a. på at avslag på søknad og høg pris er årsaker til at innvandrarforeldre ikkje brukar barnehage i like stor grad som dei etnisk norske. Barnehageplass til alle kan ein berre oppnå ved auka etablering av barnehageplassar – og barnehageplassar som i større grad er tilpassa brukarane sine behov. Hausten 1998 sette departementet i gang eit treårig prosjekt i bydel Gamle Oslo med gratis korttidsplass i barnehagar for alle 5-åringar. Formålet med prosjektet er m.a. å sjå om gratis barnehagetilbod vil føra til auka deltaking blant innvandrarbarn, og om dette i sin tur vil betre språkopplæringa deira. Det er eit mål å gi etniske minoritetar god informasjon om kva slags tenester kommunar og bydelar kan gi tilbod om. Fafo-undersøkinga tyder på at dei etniske minoritetane saknar betre tilrettelagd informasjon om kva eit barnehagetilbod inneber og kva slags tilbod som eksisterer. Her har både sentrale og lokale styresmakter ei utfordring. Undersøkinga frå Fafo syner at den viktigaste årsaka til at innvandrarforeldre ynskjer barnehageplass, er at borna deira skal lære norsk. Behovet for tilsyn er ikkje den utslagsgjevande faktoren for bruk av barnehage hos innvandrarfamiliar, slik det er hos mange av dei etnisk norske familiane. Det blir difor viktig å tilpassa barnehagetilbodet til innvandrarfamiliane sine behov. Ulike typar korttidsbarnehage og open barnehage er gode løysingar og blir ofte nytta av innvandrarfamiliar. Desse tilboda har òg ein lågare pris. Prosjektet i bydel Gamle Oslo er ei viktig satsing for Barne- og familiedepartementet dei neste tre åra med omsyn til etniske minoritetar og bruk av barnehage. Prosjektet vil gi erfaringar som andre kommunar kan dra nytte av. Samstundes vil sentrale og lokale styresmakter få kunnskap om kva for verkemiddel som må til for å auke andelen av born med innvandrarbakgrunn i barnehagane.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Fyrst vil eg gripa fatt i den siste påstanden frå representanten om at barnehageutbygginga har stoppa opp. Det er ikkje sant. Eg skal òg svara på eit anna spørsmål om dette seinare i dag. Barnehageutbygginga har ikkje stoppa opp. Vi klarte ikkje i fjor å bygga så mange plassar som vi hadde håpt, men det er absolutt ikkje snakk om nokon stopp når det gjeld å bygga nye. Det håper eg heller ikkje det vil vera i framtida, for vi treng framleis ein del nye barnehageplassar. Når det gjeld spørsmålet om eg kan tenkja meg å vurdera gratis kjernetid, er jo det i aller høgste grad snakk om økonomi, kor mykje det vil kosta. Vi skal frå Regjeringa si side legga fram ei stortingsmelding om barnehagane i vår, der vi vil ta opp mange ulike sider ved barnehageproblematikken både i forhold til private og offentlege barnehagar, i forhold til prisnivå osv. Eg kan sjølvsagt ikkje i dag lova representanten at vi der vil gå inn for gratis kjernetid, men eg er einig i at barnehagar er eit godt verkemiddel òg for integrering, og eg trur at prosjektet i Oslo, der dei har gratis tilbod, vil gi oss nyttig informasjon, i forhold til kva vi skal gjera for å få betre integrering av born frå andre etniske minoritetar.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
No stiller representanten tilleggsspørsmål om noko heilt anna enn det det vart stilt spørsmål om i fyrste omgang. Eg kan la vera å svara på det, men eg skal iallfall prøva å svara noko. Når det gjeld delt omsorg for born ved samlivsbrot, er problemstillinga ganske vanskeleg. Det kan fungera for enkelte. For andre vil det absolutt ikkje fungera. Det kan òg vera ganske traumatisk for born ikkje å ha ein heim som dei kallar for sin heim, men stadig vekk ha to ulike heimar. Her har ein mange problemstillingar som eg nok måtte hatt eit eige innlegg om for skikkeleg å kunna underbyggja og gje eit fyldig svar på. Problemstillingane er velkjende. Eg har ingen planar om å endra barneloven på det punktet som representanten spør om. Men som han òg veit, har eg akkurat fått tilsendt ein NOU som bl.a. handlar om denne problemstillinga. Den skal sendast ut på høyring, og i neste omgang skal vi koma tilbake til Stortinget, og så får vi ha ein full gjennomgang av problemstillingane når den tida kjem.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Eg sukkar litt tungt over måten ein presenterer spørsmålet på: For det fyrste har barnehageutbygginga «stoppet helt opp», for det andre må den «komme på skinner igjen». No har eg i svaret mitt prøvt å fortelja representanten at barnehageutbygginga ikkje har stoppa opp, og vi har tal i departementet som er høgare enn det som representanten opplyste. Eg skal vera den fyrste til å innrømma at vi ikkje klarte å bygga så mange plassar i fjor som det vi hadde som målsetting. Eg har ei viss forståing for at ein del kommunar ynskjer å ha eit betre grunnlag for å vurdera kor mange plassar dei treng når kontantstøtta er innført. Vi har òg gjort klart i budsjettforslaget frå Regjeringa si side kvifor vi har eit forholdsvis lågt måltal for inneverande år. Grunnen er sjølvsagt at når vi får ei ordning som kontantstøtta, vil behovet bli annleis enn det var før og utan. Derfor er det viktig at kommunane ikkje bygger fleire plassar enn dei treng, men at dei bygger så mange plassar som dei treng. Og så får vi ein full diskusjonsrunde om dette når vi legg fram stortingsmeldinga om barnehagane, og vonleg òg eit betre grunnlag for å seia kor mange nye vi treng.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-02-10:
Nei, statsråden har ikkje dårleg samvit på likestillingsområdet. Og eg kan opplysa representanten om at då den siste rapporten vart send inn, i 1994, var han ikkje til høyring i det heile. Vi har trass i alt sendt han til ein god del organisasjonar. Ein av dei organisasjonane som har gått ut og kritisert oss offentleg, har ikkje sendt nokon kommentarar tilbake til departementet endå dei fekk moglegheit til å vere med på å påverke innhaldet i rapporten. Det meiner eg faktisk er eit spel for galleriet i høve til det arbeidet vi har gjort. Men som eg òg nemnte i svaret mitt, ynskjer vi i neste omgang å syta for at alle dei ulike organisasjonane som det er naturleg å spørja om innspel, skal få høve til det på eit tidlegare tidspunkt. Når eg ser på dei fire rapportane som er sende inn før, har dei nokre gonger blitt sende til alle, andre gonger har dei ikkje blitt sende ut i det heile. I 1994 – då det ikkje var eg som var minister, men ein representant frå eit heilt anna parti – var det ingen som fekk rapporten til høyring, så det har vore litt ulik praksis på det området. Men som sagt, eg har ikkje dårleg samvit på dette området. Og eg trur rapporten blir god til slutt, når vi no skal senda han over til CEDAW-komiteen.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
Jeg vil stille statsråd og partileder Lahnstein følgende spørsmål: Kirkeminister Lilletun har beklaget biskop Köhns avgjørelse om å la kapellan Siri Sunde fortsette i den jobben hun har utført på en samvittighetsfull måte. Er statsråd Lilletuns beklagelse også Regjeringens og dermed Lahnsteins syn?
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 1999-02-10:
Jeg synes det svaret statsråd Lahnstein nå gir, er trist, for den som ifølge kirkeloven er satt til å gjøre jobben på vegne av Kirken, er biskop Köhn, og kirkeministeren har på vegne av Regjeringen beklaget hennes avgjørelse. Han har ikke latt de indre organene selv ordne opp. Biskop Köhn var den som skulle ordne opp, det har hun gjort, og han har beklaget det. Jeg synes det er trist, for en videreutvikling av folkekirken må nettopp skje ved både Arbeiderpartiets og Senterpartiets innsats. Men samtidig sementerer også Regjeringen nå en oppfatning av en meget utsatt gruppe, og mitt spørsmål til Lahnstein blir: Hvordan skal Regjeringen, Verdikommisjonen til tross, arbeide for å øke toleransen og likeverdet spesielt?
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Jeg vil i denne saken vise til Lilletuns uttalelse og også til at dette er et spørsmål som Kirkens indre organer vil følge opp, slik jeg har forstått det. Ellers er jo dette en sak som det er vel kjent at det er noe ulike vurderinger av i forhold til håndteringen. Men statsråd Lilletun uttaler seg på vegne av Regjeringen i spørsmålet.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Jeg blir litt overrasket over denne reaksjonen, for så vidt jeg husker, var statsråd Lilletuns beklagelse knyttet til det som ble oppfattet som et løftebrudd. For øvrig viste Lilletun til det som er prosessen som er i Kirkens egne organer. Det er det viktig for meg å presisere. Ellers er jeg enig i at når det gjelder utviklingen av folkekirken, er det viktig med takhøyde. Det er viktig at vi får en utpekelse av lederskap i Kirken som ivaretar den romslighet som man ønsker for en folkekirke knyttet til staten. Det er det som er vårt mål, og jeg ønsker å videreføre det. I denne konkrete saken er det klart at statsråd Lilletun uttaler seg på vegne av Regjeringen. Han har beklaget det ene elementet. Han har videre vist til prosessen innad i Kirken, og det er etter min mening helt riktig at han her viser til det indre selvstyret som Kirken har i trosspørsmål.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Jeg er helt enig med Alstad i at kinotilbudet er svært viktig og godt utbygd i Norge. Det er faktisk en ganske enestående modell, hvor vi har bygd opp et tilbud og også har en bransjeavtale som innebærer at man får en god spredning på film i Norge, og hvor bortimot 90 pst. av kinoene, tror jeg, er i offentlig eie. Nå ser vi at det er fremstøt fra ulike sider for å komme inn på dette markedet. Det er kommunene som har konsesjonsmyndighet til kinodrift, og derfor vil jeg vurdere om det er riktig å gå ut til kommunene og peke på betydningen av kinotilbudet, slik vi har det, og kanskje be om at kommunene tenker seg nøye om før de går inn på en privatisering, som kan ligge i kjølvannet nå. Ellers er det svært viktig også å opprettholde denne solidariske avtalen som Alstad peker på, og det kan nok ses i sammenheng. Filmpolitikk, eller kinopolitikk, framover vil være et viktig politikkområde for meg.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Jeg er helt enig med Alstad i beskrivelsen av tilbudet vårt og betydningen av det. Det er klart at en kommersialisering eller en privatisering vil kunne føre til at man får et smalere filmtilbud rundt omkring i landet. Jeg er også glad for at jeg på dette området kanskje kan regne med at vi kan få en samhandling med Arbeiderpartiet for å få til en offensiv som innebærer at det viktige kulturtilbudet som kinodrift er i hele landet, kan opprettholdes og videreutvikles.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Det er riktig som representanten Bredvold peker på, at Senterpartiet og Fremskrittspartiet har ulikt syn i denne saken. Det som har skjedd, er at et flertall i Stortinget har bedt om at man skal få en bedre lovhjemmel for forbud mot politisk reklame i TV. Det har vi fulgt opp ved å sende ut et høringsnotat. Høringsfristen er nå utløpt. Vi har i den sammenheng selvfølgelig vurdert det som går på forholdet til ytringsfrihet, og kommet til at man etter en vurdering, som jeg ikke er helt ferdig med, vil fremme et forslag for Stortinget som sikrer et forbud mot politisk reklame i TV. Det kan selvfølgelig være ulike syn på det, men en av hovedbegrunnelsene, slik jeg oppfattet stortingsflertallet den gangen det var oppe her, var nettopp knyttet til at man ønsker noenlunde like muligheter for de politiske partiene, i tillegg til at politisk reklame på TV kan bli svært sterkt, og at en ikke ønsker amerikanske tilstander på dette området. Jeg kan for øvrig også tilføye at det er svært mange land som det er naturlig å sammenlikne seg med, som har et slikt forbud. Så vidt jeg vet, har Sverige, Tyskland, Frankrike og Sveits et slikt forbud. Jeg oppfatter det som et oppdrag fra stortingsflertallet, og det er helt i tråd med det programmet som jeg også er valgt på.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Det forslaget som jeg regner med å fremme, vil på basis av høringsutkastet og høringsuttalelsene dreie seg om reklame på fjernsyn. Man kan altså ha ulike oppfatninger om det. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet har et annet syn enn meg, men jeg mener det er ganske viktig å få en bedre lovhjemmel enn vi har i dag for forbud mot politisk reklame på TV.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Kulturdepartementet har i denne saken basert seg på de faglige vurderinger Statsbygg har kommet med. Kulturdepartementet har derfor anmodet Statsbygg om å gi en uttalelse om det spørsmål som her reises. Statsbygg har i brev av 9. februar gitt følgende uttalelse: «Den tidligere prosjektleder mener vurderingene av meromkostningene på grunn av de vanskelige grunnforholdene, er betydelig overvurdert. Selv mener han at meromkostningene betyr 6-7 mill. kr. og ikke ca 25 mill. kr som Statsbygg har beregnet. Vi antar at Svenbys» – det vil si den tidligere prosjektlederens – «overslag bygger på vanlige erfaringstall, og at han ikke har hatt tilgang på de data som grunnundersøkelsene har gjort tilgjengelige. Det er utført et grundig arbeid som dessverre resulterer i så høye tall for totalkostnadene. Statsbygg har på nytt gjennomgått kalkulasjonene, og bekrefter at disse beregningene ikke gir grunnlag for å redusere overslaget. Dette skyldes at hele bygget må pelefundamenteres, spuntvegger må settes ned i stort omfang, massebalanse i tomten blir ikke mulig, leirmasser i stort omfang må bortkjøres og deponeres med ekstra omkostninger, eksisterende ledninger må omlegges, gang- og kjøreveier fordyres.» Statsbygg gir i brevet en detaljert opplisting av de komponenter som ligger i de foranstaltninger som må treffes. I forhold til den opprinnelige kostnadsrammen på 56 mill. kr vil et nedgravd bygg på den valgte tomten ifølge Statsbyggs beregninger kreve 24,7 mill. kr i tilleggskostnader i prisnivå oktober 1998. Jeg viser til denne uttalelsen og må for min del ta til etterretning at statens fagorgan på området har kommet frem til dette resultatet når det gjelder merkostnader for det planlagte bygget på grunn av de vanskelige grunnforholdene. Statsbygg har fått i oppdrag å utrede forskjellige alternativer. De har startet grunnboringen på en alternativ tomt. I tillegg vil de utrede bruk av eksisterende bygninger. Disse utredningene vil være ferdige i midten av april. Kulturdepartementet vil som tidligere meddelt komme tilbake til Stortinget med saken senere i vår.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Det er ikke noe problem for meg å være enig i at man kan være forundret over de tingene som har kommet fram i forbindelse med Rikspolitisk senter på Eidsvoll. Det har blitt kjent at det er en stor uoverensstemmelse i denne forbindelse, og jeg forholder meg, som jeg sa i mitt svar, til statens eget fagorgan. Det er det beste jeg kan gjøre. Jeg er dessuten av den oppfatning at man må være maksimalt årvåken i forhold til problemet med grunnforholdene når en skal sette opp et nytt bygg, slik at vi ikke opplever at vi får overraskelser i ettertid. Jeg synes ellers det er viktig at alle gode krefter nå kan forenes i denne saken, slik at vi kommer videre. Som jeg nevnte i mitt svar, kommer vi tilbake med saken til Stortinget til våren. Statsbygg utreder nå flere alternativer, en alternativ tomt, som det også kan være beheftet problemer med, i tillegg til at man også ser på eksisterende bygninger. Så mitt håp er at alle gode krefter kan forenes, slik at vi kan finne en god løsning.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Jeg er enig med representanten Terje Johansen i at konsesjonene til TV2 og P4 har en betydelig verdi for de respektive selskaper. TV2 har konsesjon til å sende riksdekkende reklamefinansiert fjernsyn fram til 31. desember 2002. Etter konsesjonsvilkårene skal konsesjonen normalt fornyes. Staten skal ha tatt stilling til dette spørsmålet senest ni måneder før konsesjonen utløper. Det er derfor nå for tidlig å antyde hvilke konklusjoner som vil bli trukket etter denne prosessen.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Jeg vil vise til det jeg sa i mitt svar til representanten Terje Johansen. Her er man i en situasjon hvor det dreier seg om verdifulle konsesjoner, og det ville være helt galt av meg som konsesjonsmyndighet å gjøre noe som helst eller si noe som helst her om denne saken. Og derfor skal heller ikke mitt smil nå til Terje Johansen tolkes på noen måte.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Jeg kan opplyse at inneværende års bevilgning til selskapet Tusenårsskiftet – Norge 2000 AS er tenkt fordelt slik på de tre hovedområdene: Tusenårshelgen 30 mill. kr Tusenårsprosjekter 20 mill. kr Kirkens markering 5 mill. kr For perioden 2000-2005 er selskapet gitt tilsagn om statsstøtte på til sammen 215 mill. kr. Påløpte kostnader for selskapet fra det ble etablert 12. februar 1998 til 1. februar i år utgjør om lag 17 mill. kr, hvorav 10 mill. kr finansiert av 1998-bevilgningen. Av dette utgjør driftsutgifter – lønn, kontorutgifter m.v. – om lag 7 mill. kr. Det er videre påløpt utgifter til aktiviteter som informasjon og markedsføring. Det er også utviklet et eget designprogram til bruk for selskapet, kommuner, sponsorer m.v., og som jeg håper vil skape grunnlag for inntekter til formålene selskapet skal tilgodese. Av de 30 mill. kr som er avsatt til tusenårshelgen, tar selskapet sikte på at et beløp i størrelsesorden 14 mill. kr skal fordeles til tusenårskomiteene i kommunene. Av tilskuddet til tusenårsprosjekter vil bare en mindre andel gå til kommunene, da hovedtyngden av søknadene kommer fra institusjoner, organisasjoner og enkeltpersoner. Kommunene vil likevel indirekte nyte godt av tilskudd til tusenårsprosjekter gjennom bl.a. lokale aktiviteter som de frivillige organisasjonene står bak. Det er ikke mulig på det nåværende tidspunkt å spesifisere størrelsen på det samlede tilskuddet til kommunene.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Den siste konklusjonen som representanten Fossum trakk, er det overhodet ikke dekning for. Når det gjelder det som ble sagt om informasjonssjefen i Tusenårsselskapets kommentarer til pressen – tipper jeg det må være – vil jeg si at det er viktig at vi forholder oss til dette på en ryddig måte. Tusenårsselskapet er etablert som et statlig aksjeselskap, det er oppnevnt et eget styre og det er ansatt en egen administrasjon. I et statlig aksjeselskap, som dette er, vil statsråden være generalforsamling, og vi har selvfølgelig i forbindelse med at vi har bevilget penger også kommet med et tilsagnsbrev, som vi selvfølgelig vil følge opp. Selskapet forholder seg til de signalene det får fra Stortinget og i forbindelse med tilsagnsbrevet, og det er ikke dekning for å antyde at man her bruker pengene på en gal måte. Tvert imot er mitt inntrykk at Tusenårsselskapet har kommet veldig godt i gang med å få til aktivitet og skaffe et verdig løft i forbindelse med tusenårsskiftet, slik vi hadde forhåpninger om.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Selskapet Tusenårsskiftet – Norge 2000 AS" aktiviteter skal gå over seks år. Selskapet er gitt en bevilgning på 55 mill. kr for 1999 og en tilsagnsramme på til sammen 215 mill. kr for perioden 2000-2005, som skal gå til de tre hovedformålene: Tusenårshelgen, tusenårsprosjekter og Kirkens markering. Jeg viser i denne forbindelse til mitt svar til representanten Fossum. Deler av midlene avsatt til formålene vil gå til kommunene. Det redegjorde jeg for i mitt forrige svar. Det er likevel slik at hovedtyngden av selskapets virksomhet for perioden 1999-2005 vil være knyttet til de såkalte tusenårsprosjektene, hvor kommunene har en mindre sentral rolle. Selskapet har mottatt søknader for mer enn 900 mill. kr, og dette understreker på en gledelig måte den store interessen for tusenårsjubileet. Bak søknadene står enkeltpersoner, organisasjoner, stiftelser, skoler mv. Jeg er veldig fornøyd med at det har kommet inn så mange gode prosjektsøknader. Dette vitner om at tusenårsmarkeringen 2000-2005 har utløst en verdifull kreativitet rundt omkring i lokalsamfunnene. Selskapets styre må foreta en hard prioritering. Jeg er likevel sikker på at dette skal føre til mange gode prosjekter for tusenårsjubileet og derved bidra til det kulturløftet jeg mener tusenårsmarkeringen skal representere. Det er fortsatt mitt og selskapets mål at det skal skaffes betydelige beløp til veie i sponsorinntekter, slik at disse midlene sammen med tilskuddene fra staten kan bidra til å finansiere nevnte hovedformål. Forhandlingene med potensielle sponsorer pågår, dog slik at det ennå ikke er inngått bindende sponsoravtaler.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-02-10:
Det er også min forutsetning at markeringen av tusenårsskiftet er en helt spesiell anledning, og at den derfor ikke skal skje på bekostning av kulturbudsjettet for øvrig. Det var også bakgrunnen for at jeg da jeg før jul fikk et kutt i Kulturdepartementets budsjett, som kjent valgte å ta det på pressestøtten. Nå skal vi ikke åpne den debatten igjen, men det var bakgrunnen, mens Arbeiderpartiet altså valgte å kutte på tusenårsmarkeringen. Jeg er oppmerksom på det Gunnar Breimo tar opp, nemlig at det kan være noe store forventninger ute i lokalsamfunnene til statlig medfinansiering. Og jeg kan gjerne bruke denne anledningen til å si at min intensjon er å følge opp dette, at det skal komme i tillegg til kulturbudsjettet, men jeg skulle ønske vi kunne bestemme oss for å prøve å være konstruktive i forhold til hvordan vi skal greie å få dette til, og at man har tillit til at også tusenårsselskapet håndterer situasjonen på en konstruktiv måte i samråd med politiske myndigheter.