Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Antall utenlandske innsatte i norske fengsler stiger jo. Per 6. april i 2010 var det 2 430 domsinnsatte, og av disse hadde 503 utenlandsk statsborgerskap. Og vi vet jo også at mange av dem som sitter i varetekt, har utenlandsk bakgrunn. Som jeg har vist til i mitt svar til justiskomiteen den 16. april, er utenlandske innsatte ingen ensartet gruppe. Noen vil ha medlemskap i folketrygden fordi de var i arbeid i Norge eller bosatt her før innsettelse. Norge har i de senere år hatt stor arbeidsinnvandring, og det vil derfor være en relativt stor gruppe personer med utenlandsk statsborgerskap som har opparbeidet seg trygderettigheter. I henhold til arbeidsministerens redegjørelse i forbindelse med utarbeidelsen av mitt svar til justiskomiteen er dette en gruppe som opprettholder sitt medlemskap i folketrygden under straffegjennomføring, og som også er delvis beskyttet i henhold til EØS-reglene. Jeg registrerer at justiskomiteens medlemmer i hovedsak har forståelse for at dette er en gruppe utenlandske innsatte som må vurderes annerledes enn utenlandske innsatte som har tilknytning til Norge alene på bakgrunn av kriminell aktivitet. Det er altså sånn fortsatt at jeg er helt enig med representanten Ropstad, som også reiste saken i spørretimen, i hans vurderinger rundt dette. Det har vært mitt anliggende i min kontakt med arbeidsministeren og også i arbeidet vi har gjort i regjeringa med dette. Jeg har i så måte en ganske stor forståelse for de reaksjoner som har kommet opp mot det å opparbeide seg sosiale rettigheter etter folketrygdlovgivningen, når man isolert sett «bare» er her for å sone. Derfor mener jeg at det Arbeidsdepartementet nå har foretatt seg i det nylig framlagte lovforslaget, Prop. 135 L for 2009–2010, som også representanten Ropstad viste til, gir svar på mange av de utfordringene, og Stortinget får da faktisk anledning til å diskutere det spørsmålet i forbindelse med en lovsak. Hensikten er å fastslå at medlemskap i folketrygden ikke under noen omstendighet kan erverves gjennom straffegjennomføring alene. Personer som var medlemmer fram til soningen, opprettholder i utgangspunktet medlemskapet, men her foreslås at medlemskap under straffegjennomføring ikke skal danne grunnlag for beregning/tilståelse av pensjon når det fattes endelig utvisningsvedtak. I slike tilfeller foreslås det at bortfallet av pensjonsopptjening vil få virkning for hele straffegjennomføringsperioden uavhengig av når utvisningsvedtaket fattes. Jeg har spesielt merket meg at komiteen er opptatt av at utenlandske innsatte mottar dagpenger under straffegjennomføringen. Her er det viktig å presisere at denne gruppen innsatte er underlagt samme aktivitetsplikt som andre, og at dagpengene er en ytelse for dette. Her vises det også til at dagpengene er ment å skulle dekke innsattes behov for nødvendige toalettsaker, kioskvarer mv., og at de utenlandske innsatte forholder seg til et norsk prisnivå når de handler varer. Og jeg må jo si at jeg synes det er en type ytelse som stiller i en helt annen kategori enn det å opparbeide seg rettigheter i norsk trygdelovgivning. Når det gjelder kjøp av fengselsplasser i utlandet, skal jeg være veldig kort, men jeg har bare lyst til å si at – jeg holdt på å si – det er ikke meg det står på! Det er et veldig dårlig marked for kjøp av fengselsplasser. Vi har nærmest endevendt alle muligheter for å se om vi kan øke antall soningsoverføringer. Vi har klart å øke, og i så måte hatt en seksdobling i forhold til det nivået den forrige regjeringen hadde. Men det er ikke så mye å rope høyt om, for tallet er fortsatt lavt. Det er derfor jeg mener det er maktpåliggende at vi bruker de avtaleinstrumenter som foreligger. Det gjelder særlig Europarådets avtale og konvensjon, og tilleggsprotokoll, hvor man har mulighet for å utvise selv mot vedkommendes samtykke hvis det finnes utvisningsvedtak, men ikke minst at vi nå henger tett på EU i deres arbeid med rammebeslutningen om soningsoverføring, som vil være særdeles viktig i dette arbeidet. Da ville man få en enklere prosess. Det ville gå raskere, og man ville få en gjensidig aksept av hverandres straffedommer som ikke er av samme art, i Europarådets konvensjoner og tilleggsprotokoll. Norge er jo ikke medlem av EU, og det er ingen selvfølge at vi får tilslutningsavtale til dette. Jeg har sagt tidligere i dag til Europautvalget at det er to saker som har vært viktig for meg når jeg har møtt utenlandske justisministre, og både innkommende og utgående formannskap i EU. Det første er at vi får tilslutning til Prüm-avtalen. Det har vi fått, og det er signert avtale. Det andre har vært tilslutning til rammebeslutningen om soningsoverføring. Det sitter lenger inne, det må jeg bare medgi. Det er en skepsis hos en del medlemsland mot å involvere tredjeland i den type avtaleverk. Men det hindrer ikke meg fra stadig å ta opp dette, fordi jeg mener at der ligger mye av nøkkelen, ved siden av de bilaterale avtalene, for å få til mer soningsoverføring.