Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-11-28:
I år som i fjor er innstillingen fra næringskomiteen når det gjelder fiskeriavtaler inngått med andre land, preget av ønsket om at vi skal ha et sterkere fokus på bærekraftig utvikling. Nå er det nok slik at det kan være en diskusjon mellom partiene om hva som er «bærekraft», men denne innstillingen, i likhet med fjorårets, uttrykker en sterk bekymring for hva som er i ferd med å skje med bestandsutviklingen, både når det gjelder fellesbestander, og når det gjelder egne bestander. Signalene som kommer fra bl.a. forskerhold, er stadig tydeligere når det gjelder ikke bare torsken, men også det vi har av egne bestander. Slik sett tror jeg innstillingen er viktig. Men jeg savner fortsatt muligheten i Stortinget til å se fiskeripolitiske spørsmål i sammenheng. Det vi gjør av fiskeriavtaler gjennom året, gjelder en felles forvaltning og ressurskontroll, men det gjelder også vår egen nasjonale ressurskontroll og forvaltning for tiden framover. Derfor synes jeg det kunne vært viktig for Stortinget å få en større grad av mulighet til en gjennomgående debatt om fiskeripolitiske spørsmål også i en slik sammenheng. Det preges da også merknadene i innstillingen fra bl.a. Senterpartiet av. Jeg er enig i betraktningene fra saksordføreren som går på at føre var-prinsippet må legges til grunn når det gjelder det vi har av forhandlinger med andre land, men også egen forvaltning. Da har jeg lyst til å minne om at føre var-prinsippet i fiskeripolitisk sammenheng også må handle om hvorledes man utøver fisket, og hvordan man velger å strukturere fisket nasjonalt. Det er saker vi forhåpentligvis kommer tilbake til også i andre sammenhenger. Når det gjelder Innst. S. nr. 44, har jeg også i forbindelse med den lyst til å si at hvordan vi utøver forhandlingene med Russland, er avgjørende for våre fellesbestander, men det er også vesentlig i forhold til den nasjonale fiskeriforvaltningen. Derfor er det viktig at flertallet sier at dette skal forvaltes i tråd med føre var-prinsippet, og at regionale myndigheter i sterkere grad enn tidligere skal trekkes inn i prosessen. Det synes jeg er positivt, og det er viktig. Men igjen er det slik at man fra Senterpartiets side savner en mulighet for Stortinget til ikke bare å kunne drøfte de gjennomgående fiskeripolitiske spørsmålene. Dette er ikke bare snakk om internasjonale forhandlinger, det handler om en av våre viktigste nasjonale ressurser og ressurspolitiske spørsmål. Og jeg må få lov til å si at Regjeringens evne til å trekke Stortinget med i drøftingen av disse spørsmålene hittil ikke har vært imponerende. Senterpartiet er ikke med på forslag nr. 2 fra SV i Innst. S. nr. 44, men vi vil støtte det. Vi finner det likevel ikke naturlig å støtte forslaget om at frivillige organisasjoner skal tas med i de norsk-russiske forhandlingene. Det synes jeg er et forslag som går utover det det bør være rimelig grunn til, når man ellers ser en vilje til å trekke både regionale myndigheter og eventuelt Stortinget sterkere inn i arbeidet. Når det gjelder gjennomgangen av fiskeriavtalene, ligger det en anmodning om at Regjeringen i forbindelse med den årlige stortingsmeldingen om disse avtalene gir Stortinget en bredere informasjon, både om de mål som er satt, og om de mer langsiktige bestandsutviklingstallene. Den anmodningen vil jeg, i likhet med andre representanter her i salen, understreke viktigheten av at Regjeringen følger opp.