Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-05:
SV ble oversett og latterliggjort da vi første gang foreslo at vi skulle ha etiske retningslinjer for oljefondet. Det er tryggere med matematikk enn etikk, sa en ikke navngitt finansminister en gang på 1990-tallet. Og en avis refererte fra en spørretime – der Øystein Djupedal tok opp spørsmålet om etiske retningslinjer – på en slik måte: «Jeg har stor sympati for representantens bekymring, sier finansministeren og skotter opp på stortingspresidenten. Men det har vært arbeidet mye, sier han, og det hele er vanskelig, sier han, komplisert.» Selvfølgelig er det komplisert å forsøke å være etisk i en kapitalistisk ulveverden. Men det kom på plass etiske retningslinjer, og det er veldig fint å se at med unntak av Fremskrittspartiet er alle partier nå opptatt av hvordan vi kan styrke det etiske arbeidet i oljefondet. Det er ikke strid om hvorvidt vi skal ha etiske retningslinjer. Oljefondet i dag opererer på kapitalismens premisser. Vi investerer i alle verdens markeder, og så forsøker vi å ta samfunnsansvar ved å trekke oss ut av selskaper som oppfører seg på en måte som vi synes er etisk uholdbar. Sånn sett er de etiske retningslinjene et slags regelverk for minimumsetikk. I tillegg bruker vi noen ganger eiermakta vår for å gå inn og forandre selskaper. Jeg tror at i framtida vil det også presse seg fram en debatt om hvordan hele oljefondet mer aktivt kan brukes til å fremme en god utvikling med investeringer til beste for utviklingsland og for å nå klimapolitiske mål. Derfor er det f.eks. viktig at investeringsprogrammet for miljø utvikles og utvides, for representanten Rytman har et poeng – vi kan ikke ha uttrekksmekanismer for alt vi ikke liker. Men vi kan gå motsatt vei og investere i det vi desidert liker. Fondet heter Statens pensjonsfond – Utland, jeg foretrekker å kalle det oljefondet. Det er fordi vi ikke må tro at vi i framtida kan leve som rentenister av inntekter fra fondet. Det er i bunn og grunn bare hverandres arbeid vi kan leve av. Oljefondet er en oppsamlet grunnrente fra verdier som tilfeldigvis lå på vår sokkel, og vi må huske på å forvalte disse verdiene ikke bare på vegne av hele det norske folk, men faktisk på vegne av og til beste for hele verdens befolkning. Jeg gleder meg over Fremskrittspartiets komitémerknad: «Disse medlemmer viser til at praktiseringen av de etiske retningslinjene allerede langt overgår intensjonen i de opprinnelige retningslinjene. Norge burde ikke på noen måte opptre som «moralpoliti»(…) (…) Hvis Fremskrittspartiet også hadde vært fornøyd med etikkarbeidet, hadde jeg kanskje opplevd det som en litt klam omfavning og lurt på om hele arbeidet var blitt tannløst. Jeg tror det er viktig hele tida å jobbe for nye kriterier for etisk forvaltning og å skjerpe kriteriene. Det er viktig å få klare politiske skillelinjer, som når Rytman er oppbrakt over at Norge sier at vi ikke vil tjene penger på barnearbeid. Kristelig Folkeparti er bekymret for om Etikkrådet er underbemannet, siden fondet vokser så raskt. Det er viktig at Etikkrådet har de ressursene de trenger, men – som det står i saken – det dreier seg ikke bare om administrasjonen i Norge, men også om bruk av eksterne konsulenter. Etikkrådets bemanning er økt, og bruken av eksterne konsulenter plassert i ulike deler av verden har økt enda mer, og det er veldig bra. Men likevel er det viktig alltid å ha et øye til om Etikkrådet har de nødvendige ressursene, og det mener jeg at Regjeringa har. Det blir også snart lagt fram en stortingsmelding om Pensjonsfondet, hvor etikkarbeidet også er et tema. For øvrig hilser jeg velkommen den offentlige diskusjonen som kontinuerlig pågår om Etikkrådets arbeid, og om investeringer i enkeltselskaper. Det er viktig at etikkarbeidet følges med argusøyne av en kritisk presse og en kritisk opinion.