Thorbjørn Merkesdal (Venstre), 1999-06-09:
Rehabilitering av syke og funksjonshemmede er trolig den delen av helse- og omsorgstjenesten som er minst prioritert, og der kvalitetsforskjellene er størst. Forskning har vist at det er forskjellige sykdommer vi lever med og dør av. Det er de sykdommene vi dør av, vi bruker mest penger på. De som har kroniske lidelser eller funksjonsproblemer, er lavere prioritert av både politikere og helsevesenets personale. Det er derfor svært bra at det nå kommer en rehabiliteringsmelding, slik at en får fokusert på problemene og får tjenesten inn i et bedre spor. En kunne ønske seg at meldingen var mer konkret, slik at dette sporet ble tydeligere. Vi setter vår lit til at Regjeringens oppfølging i forskrifter vil vise dette. Det er dessuten klart at de helselovene vi har vedtatt denne våren, vil være av stor betydning når det gjelder denne pasientgruppen; både med hensyn til krav om at det skal lages individuelle planer, plikt til tverretatlig samarbeid og til mer forpliktende samarbeid profesjonsgruppene imellom, som er svært viktig for den pasientgruppen vi snakker om. Likedan vil fritt valg av behandlingstilbud være et gode. Det har under behandlingen av meldingen vært diskusjoner om begrepene rehabilitering og habilitering. Venstre er enig med komiteen i at det viktigste er at tjenestene organiseres slik at pasientenes behov blir ivaretatt, uansett hvilken aldersgruppe de tilhører, og på en slik måte at de ressursene en har til rådighet, blir brukt på best mulig måte, dvs. samordning av tjenestene. Det er òg riktig at barn og unge med revmatiske lidelser blir omfattet av et godt habiliteringstilbud. Det er gledelig at det er nedsatt en interdepartemental gruppe for å se på forholdene for særlig ressurskrevende pasienter. Det er svært nedverdigende for disse å bli kasteballer i systemet og uønsket av de fleste organisasjoner. I framtida skal det utvikles spesialiserte tilbud og kompetansebaser som en del av det regionale helsetilbudet. Dette kan vi bifalle. I dette arbeidet må en ivareta de gode tilbudene som er bygd opp forskjellige steder i landet. Det har til nå vært svært ujevn bruk og skjev geografisk fordeling når det gjelder opptreningsinstitusjoner. Oppland har flest institusjoner og pasienter, mens Rogaland er uten organisasjoner og har nesten ingen pasienter. Statskonsult peker i sin rapport fra 1998 på at institusjonene i en viss grad fyller et behov for rekreasjon, hvile og pleie, dvs. plassering av pasienter som pårørende eller lokalt omsorgsapparat ikke har hatt anledning til å ta seg av. Pasienter som skulle rehabiliteres tilbake til yrkeslivet, har hørt til unntakene. Likevel er det folketrygden som har betalt. Det er viktig at det blir ordnet opp i dette forholdet, og at det blir stilt strengere faglige krav til institusjonene. Venstre er enig med komiteen i at et klassifikasjonssystem og gruppering i kostnadsgrupper kan være av interesse. På denne måten kan alle typer rehabiliterings- og opptreningsinstitusjoner komme i betraktning. Det må likevel understrekes at det faglige innholdet må stå i fokus. Venstre støtter Regjeringen i at det er behov for en ny finansieringsordning for institusjonene. Ordningen må sikre tilbudet til pasientene gjennom en god og framtidsrettet drift og organisering. Tilbudet må ta utgangspunkt i behovene i både primærhelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten.