trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-07:
Vurderingen av reguleringen av lønnen for Høyesteretts medlemmer har sin klare parallell til vurderingen av godtgjørelse for stortingsrepresentanter og Regjeringens medlemmer. Det SV hele tiden har argumentert for, er at vi skal ha en generell lønnsutvikling i dette samfunnet som ikke er annerledes for Regjeringens og Stortingets medlemmer, eller for den saks skyld for høyesterettsdommere, enn den er i det øvrige samfunnet. Ellers vil vi få en lønnsutvikling der den som fra før av er best gasjert, stadig får høyere avlønning – med stadig større forskjeller – enn i den øvrige delen av samfunnet. Det som har vært brukt som argument her for å gi Høyesteretts medlemmer en relativt sett høyere lønnsøkning, er rekrutteringen av medlemmer til Høyesterett og sammenligning med andre typer juridisk arbeid. Etter SVs syn foreligger det ingen problemer med å rekruttere medlemmer til Høyesterett. Det er tvert imot svært attraktivt å sitte i Høyesterett. Det som etter SVs syn er et langt større problem, er avlønningen av en del skrankeadvokater og forretningsadvokater. Der burde man ha gjennomgått hele systemet for å sikre seg mot at man får en lønnsutvikling som den man har sett. Vi mener derfor at det blir helt galt å søke å utligne forskjeller i forhold til andre som er for høyt gasjert, ved å lønne Høyesteretts medlemmer stadig høyere, og vi vil advare mot en slik utvikling. Vi foreslår altså dermed at man avlønner og regulerer Høyesteretts medlemmers lønn tilsvarende den gjennomsnittlige lønnsutviklingen siste år, som var på 3,3 pst., og fremmer forslag i tråd med det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-12-07:
Senterpartiet er ikkje representert i Presidentskapet, og vi har difor ikkje hatt høve til å synleggjera noko standpunkt i denne saka i innstillinga. Ut frå dei debattane som har vore tidlegare i haust, og som gjeld nivået på godtgjersler og leiarløningar, vil eg tilrå Senterpartiet si stortingsgruppe å stemma for SV sitt forslag.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-12-07:
Det er ikkje slik at Senterpartiet stoppar med store ord når det gjeld busetjing og næringsutvikling i distrikta. Det er faktisk slik at Senterpartiet kvar dag er oppteke av å få noko gjennomført for å sikra ein betre distriktsprofil i alt vårt virke, både i Stortinget og ute i fylke og kommunar. Det er ikkje minst difor vi hadde eit sterkt engasjement i heile valkampen for å få på plass fleire midlar til fylke og kommunar. 5,7 milliardar kr er eit fyrste steg. Det skal vera ein opptrappingsplan. Grusvegpakke kan vera éin veg å gå – ja, grusvegpakke kan vera ein måte å løysa dette på. Eg trur det einskilde fylke faktisk har lagt sine planar som gjer at dei allereie for kommande år har meir pengar til fast dekke. Vi skal stå saman med Framstegspartiet i eit påtrykk for å sikra pengar og meir fast dekke. Men det er ikkje sikkert spesielle pakkar er løysinga.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-12-07:
Eg var eit augeblikk spent på om det kom nye sitat. Men eg forstår det slik at Sahl held seg til det meir jordnære når han siterer Senterpartiet i den førre budsjettinnstillinga. Stad skipstunnel er ei viktig sak for Senterpartiet. Det er ei sak som vi synest har teke veldig lang tid, og som har medført den eine utgreiinga etter den andre. Det er bra at det no er eit så sterkt og felles engasjement i Stortinget for å få til ei løysing på denne saka. Eg kjenner ikkje til detaljane i arbeidet til komiteen på dette området, men eg trur det må vera garanti nok i seg sjølv at Senterpartiet no stiller i regjeringa med ein samferdselsminister frå Sogn og Fjordane.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-12-07:
Eg skal fyrst berre seia til Jan Sahl at i proposisjonen frå Regjeringa heiter det: «Spørsmålet om en realisering av Stad skipstunnel vil bli lagt fram for Stortinget i 2006.» Det skulle då vera unødvendig med andre merknader. Det er òg slik at det er ikkje statsråden frå Sogn og Fjordane som er ansvarleg for denne saka, men statsråden frå Finnmark. Men eg reknar med at det vil vera eit visst påtrykk. Så til spørsmålet frå Venstre. Eg forstår knapt spørsmålet, kva Senterpartiet vil gjera for at det vert meir framkomeleg på stamvegnettet. Senterpartiet er oppteke av betre stamvegar. Vi er opptekne av det sekundære riksvegnettet, og vi er opptekne av vegnettet elles. Det er ikkje slik som det synest å vera for Venstre, at det er stamvegane som er vegane. Med den målsetjinga vi har, er det faktisk behov for ei betydeleg auka styrking av alt som heiter vegar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-12-07:
Det var eigentleg representanten Gunn Berit Gjerde som fekk meg til å ta ordet. Ho sa mykje klokt og framtidsretta om gassferjer. Eg må likevel gjera ho og Venstre merksame på at det er Soria Moria-erklæringa og regjeringsfraksjonen av i dag som er grunnlaget for det initiativet som er teke til den omtalen dette temaet har fått i innstillinga frå komiteen. Det er bra at Venstre vil vera med på laget. Det kan likevel oppfattast som noko på overtid. I regjeringa Bondevik II sitt budsjettforslag er det t.d. ikkje sagt noko om krav til dei nye sambanda som skal ut på anbod, t.d. dei fire i Romsdalsområdet. Då var det Venstre som sat med leiarskapen i departementet. Så til betydinga av breiband. Det er eit område som er via stor merksemd både i debatten i dag og i innstillinga. Det er ein påfallande forskjell på regjeringspartia sin omtale og det Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre står saman om, utover det som er felles i komiteinnstillinga. Eg var i Ølen den dagen då regjeringa Bondevik II la fram si stortingsmelding om breiband, der Ølen – ein gründerkommune vel kjend for sine initiativ når det gjeld næringsutvikling – var ein av mange kommunar som var ein kvit flekk på kartet. Det var uskjønleg. Dei skulle altså ikkje vera tilgodesett med statleg medverknad sjølv om marknaden ikkje når fram. Forskjellen i innstillinga av i dag går på ei langt meir offensiv haldning frå Regjeringa og den nærast naive trua på marknaden som den førre regjeringa syntest å ha på dette viktige området. Noreg er eit land med store moglegheiter. Senterpartiet ynskjer at vi skal forvalta ressursane våre på ein meir klok og framtidsretta måte enn det vi til no har klart. Debatten i dag har vist ei regjering som har høgare ambisjonar på samferdsle enn regjeringa Bondevik II. Det trur eg er eit særs godt utgangspunkt nettopp for ei betre forvalting av våre ressursar, og ei langt større moglegheit for det enkelte menneske i dette landet til å velja kor han eller ho vil bu.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-12-07:
Senterpartiet skal vera den fyrste til å invitera alle til eit samarbeid som i vidaste forstand vil styrkja samferdsla i dette landet. Vi er veldig glade for at Venstre vil samarbeida om gassferjer, men for ordens skuld må eg då gjera merksam på at det faktisk var opposisjonen i Stortinget som tvinga fram den førre regjeringa sitt engasjement på dette feltet. Det måtta bl.a. eit eige brev frå dei parlamentariske leiarane til for å få Regjeringa over på det initiativet som Gunn Berit Gjerde no gjorde greie for. Rett skal vera rett!
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Brillene er i god behold, så det må være noen som tidligere har løpt fra sine «sjåglass». Dessuten ser Fremskrittspartiet både med og uten briller. Derfor er det altså realistisk det vi legger fram. Hvis Rudihagen hadde hørt på det jeg sa i mitt hovedinnlegg, ville han ha hørt at jeg sa nettopp det han etterlyste. For å unngå kaos i Oslo ønsker vi at jernbanen skal satse der, satse der hvor det er samfunnsøkonomisk tjenlig. Men det nytter ikke å legge inn midler til jernbane og tro at en løser problemene i Troms, Nordland og Finnmark. Hvis ikke det er et budskap som Rudihagen tar innover seg, er det hans utfordring, og ikke Fremskrittspartiets. Jeg tror jeg var ganske klar og tydelig på at vi ønsker en jernbane i framtiden som skal stå på egne bein, og som skal være samfunnsøkonomisk tjenlig for alle – til og med for jernbanen selv. Men hvis vi skal fortsette på denne måten, at jernbanen skal slåss om midlene i forhold til veg, vil alle sammen være tapere på sikt.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Det blir en massiv satsing på veg med vårt alternative statsbudsjett – 7,5 milliarder kr ekstra til samferdselstiltak og 5,5 milliarder kr til veg. Jeg vil minne representanten Halleraker om at vi har et forslag som kommer til behandling i denne sal snart, som gjelder å fjerne alle bomstasjoner – samme prinsipp som vi brukte på Gardermobanen i sin tid. Da er det ikke noe problem, verken for Høyre eller for andre partier, å slutte seg til det forslaget, og da er problemstillingen til Halleraker borte. Jeg registrerer at Halleraker har stått bak en regjering som fra 2002 til 2005 har økt finansieringen av riksvegutbygging gjennom bompenger med 114 pst. «Brukermedvirkning», sier representanten Halleraker. I utgangspunktet betaler bilistene 50 milliarder kr gjennom bilbruk. Det må være måte på «brukermedvirkning».
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Nei, jeg gjør nok ikke det! Men jeg synes det er veldig interessant det representanten Langeland tar opp, for SV har nå nettopp gått inn i regjering, og det første de gjør, er å svikte sin satsing på jernbanen med 800 mill. kr i løpet av ett år. – Så jeg tror nok man må rydde og feie for egen dør før en prøver å angripe Fremskrittspartiets satsing på infrastruktur. Vi innrømmer at det var nærmest håpløst å tvinge på plass ekstra midler til infrastruktur og samferdsel gjennom de forlik vi inngikk med den avgåtte regjering. På enkelte områder fikk vi til 150 mill. kr, 200 mill. kr, 250 mill. kr i forlikene våre, men det er klart at når det samstemte politiske miljøet – utenom Fremskrittspartiet – ikke har noen intensjoner om å satse på infrastruktur, da blir det håpløst. Det er klart vi håper, vi også, at på et eller annet tidspunkt kommer Fremskrittspartiet i den posisjon som SV har kommet i nå, og da vil det nok sannsynligvis bli helt andre toner og satsinger på infrastruktur – det tør jeg love!
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Senterpartiet er kjent for å bruke store ord for å sikre sysselsetting og bosetting i distriktene. I en slik sammenheng er veg veldig viktig, da også fylkesveg. Faktisk er det slik at vi har 27 000 km med fylkesveg som i dag er av en elendig standard, og som skaper ekstrautgifter, særlig for næringslivet, store ekstrautgifter for næringslivet og folk flest som bor ute i distriktene. Fremskrittspartiet har i noen år fokusert på å skaffe til veie midler til en grusvegpakke, først og fremst for å få fast dekke, men også for å få økt bæreevne på fylkesvegene. Jeg er innforstått med at representanten nok vil svare at vi har gitt mer penger til kommunene. Men nå må disse 5,7 milliardene som kommunene har fått i overføringer, snart være oppbrukt. Så mitt spørsmål til representanten er: Vil Senterpartiet, i hvert fall på Stortinget, øve noe trykk på den rød-grønne regjeringen for en økt satsing for å få fast dekke og økt bæreevne på fylkesvegene?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
I Budstikka 1. desember 2005 uttaler representanten Tenden at Fremskrittspartiet driver med mye tøv. Det er fordi vi vil løse alle disse problemene som representanten Tenden tar opp i sitt innlegg. Her har jeg et problem med å forstå budskapet fra representanten. Men min utfordring til representanten Tenden er: Fremskrittspartiet er, som jeg også var inne på i mitt hovedinnlegg, ganske enig om at det er store utfordringer i Oslo-Akershus-området, også innenfor det feltet som representanten Tenden var inne på i sitt innlegg. Fremskrittspartiet sysler med tanken om å prøve å ta hovedstaden med omliggende områder ut fra Nasjonal transportplan og behandle denne regionen særskilt, på grunn av de store utfordringene som ligger her, både når det gjelder kollektivdelen og når det gjelder vei. Er det noe som representanten Tenden og Venstre kunne tenke seg å følge opp sammen med Fremskrittspartiet?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Jeg registrerer at Senterpartiet er særdeles fornøyd med 20 pst. satsing i forhold til det som de i utgangspunktet hadde lovet velgerne i valgkampen. Jeg registrerer at statsråden og Regjeringen ønsker å stoppe konkurranseutsettingen – det er slik jeg tolker det. Samtidig sier statsråden at effektiviseringen og rasjonaliseringen skal fortsette. Mitt spørsmål er da: Hvordan skal man få det til å henge sammen? Skal man kutte på de årlige overføringene? Jeg vil påstå at statsråden bommer på et helt sentralt poeng her. Konkurranseutsetting iverksettes ikke først og fremst for å spare penger, men for å få leverandørene til å yte sitt beste, gi bedre service, mer varierte tjenester og som en konsekvens også besparelser som kan føre til at man styrker tjenestetilbudet. Mitt spørsmål er: Hvordan kan statsråden måle kvaliteten på tjenestene i de mange sektorene der hun nå ønsker å bevare monopolet?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Digital allemannsrett: Jeg vi gjerne ha statsråden til å utdype hva som ligger i «digital allemannsrett». I samme runde kan jo også statsråden forklare for Stortinget hvor de digitale klasseskillene, som det er presisert i innstillingen, ligger hen. Statsråden svarte ikke på replikk fra representanten Hoksrud tidligere i dag – definisjonen på bredbånd. Det er greit å ha en målsetting om at alle eller alle landsdelene skal ha tilgang til bredbånd. Men jeg vil gjerne utfordre statsråden, når Regjeringen har den ambisjonen, på lik linje med Fremskrittspartiet: Hva defineres da som bredbånd? Er det 200 kilobit, eller er det 2 megabit eller er det 10 megabit? For det tror jeg er veldig avgjørende. I markedet i dag kan man få bredbånd helt nede i 200 kilobit, noe som jeg ikke betrakter som bredbånd, men som kanskje Regjeringen vil betrakte som bredbånd i sin satsing for å oppnå at alle skal ha tilgang til bredbånd.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Jeg skal veie mine ord, rett og slett for å prøve å unngå å trekke ut debatten. Men til representanten Strøm: Ja, jeg synes det er et komisk skjær over norsk samferdselspolitikk. Alle partier går ut i en valgkamp og lover milliarder på satsing innenfor sine lokale områder, regionale områder og nasjonalt. Men ingen greier å følge det opp. Jeg tror nok at de aller fleste velgerne, også Strøm sine velgere, synes at det virker komisk. Det vil nok gi seg resultater etter hvert, når vi får nye valg. Det var det jeg sa. Det er heller ingen annen plass i politikken der det er så stor avstand mellom lovnader og handling, og det gir et komisk preg. Det er mange som har vært inne på Fremskrittspartiet i dag, og det er vi godt vant med. Det er mange som har etterlyst og ønsket seg like store ressurser som Fremskrittspartiet har. Statsråd Pedersen sa det så trygt, på en måte: Jeg skulle ønske at jeg hadde hatt alle disse midlene som Fremskrittspartiet har. Men alle har jo samme tilgang til ressurser. Det flyter jo over av ressurser i dette landet. Vi vet snart ikke hvordan vi skal behandle alle disse ressursene. Representanten Sortevik var inne på at nå låner vi penger til våre naboland, slik at de kan få råd til å bygge veier. Det er ikke det at det er forskjell på tilgang på ressursene. Forskjellen er viljen og en uforståelig handlingsregel. Det er forskjellen mellom Fremskrittspartiet og alle de andre partiene. Hvis man ønsker å satse på vei, kan man satse på vei. Jeg begynner å bli litt småirritert på alle dem som nå skal forsvare Regjeringen, og som sier at de har hatt bare tre uker på seg, og at de har fått til så mye på tre uker. Dette samarbeidsprosjektet som de nå har oppe i Akersgata, har jo vært på plass i over ett år. Vi behøver ikke å gå lenger tilbake enn til juni: Da hadde de en omfattende plan for hvordan de skulle satse når de kom i regjering sammen. Så de har hatt mye mer enn tre uker, og de har tilgang på ressursene. Dette synes jeg de rød-grønne partiene skal holde seg utenom. Til slutt vil jeg gjerne utfordre statsråden på en ting. Det gjelder universelle ordninger innenfor kollektivtransporten, noe som også beklageligvis komiteen på en måte har hoppet litt bukk over. Jeg synes det er viktig, for Stortinget har gjort et vedtak i forhold til det, og jeg vet at statsråden også er godt kjent med dette gjennom henvendelser fra forskjellige organisasjoner. Nå ber jeg statsråden om å ta grep, slik at vi får på plass en satsing på universelle ordninger når det gjelder billettautomatene, slik at de funksjonshemmede også kan få tilgang til kollektivtransporten på en skikkelig måte.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-12-07:
Eg håper Sandberg ser, for det er kanskje han som har gløymt att brillene sine her. Representanten Sandberg seier at dei andre partia påstår at Framstegspartiets forslag er urealistisk. Samtidig seier han at dei vil satse på jernbanen, men at dei vil ta bort subsidieringa av dei ulønnsame banestrekningane. Dette viser nettopp at det er urealistisk det som Framstegspartiet her legg fram. Dei skal satse på veg. Men viss ein ser på budsjettforslaget for jernbanen, føreslår dei ein reduksjon på ca. 2 milliardar kr. Dei skal ta bort 800 mill. kr som skal gå til kjøp av ulønnsam transport. Det vil i praksis medføre fullstendig kaos på dei vegane som representanten Sandberg ønskjer å byggje ut. I Oslo, t.d., vil dette bety at intercitytriangelet – regiontoga og lokaltoga – truleg blir lagt ned. Da må eg gjere merksam på at til og frå Oslo blir det kvar dag frakta 120 000 passasjerar med toget. Viss heile dette togtilbodet blir fjerna, vil det truleg bety 100 000 personbilar ekstra inn og ut av Oslo kvar dag. Korleis skal Framstegspartiet greie å gjennomføre denne politikken?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-12-07:
Regjeringas satsing er jo det som står i NTP. No har denne regjeringa vore i posisjon i tre veker. I løpet av dei siste fire åra har Framstegspartiet sete både med handa på rattet og foten på bremsepedalen. Og som det er nemnt tidlegare, i løpet av tre budsjettforlik har ein altså greidd å auke tilskotet til samferdsel med ca. 450 mill. kr. I løpet av tre veker har vi greidd, med utgangspunkt i det budsjettet som låg føre frå Bondevik-regjeringa si side, å auke med eit tilsvarande beløp som det Framstegspartiet greidde å få til over dei fire åra. Vi ligg no på etterskot i forhold til det som det burde ha vore i forhold til NTP, det sa eg òg i innlegget mitt, men målet er at NTP skal gjennomførast i løpet av denne perioden. Når det gjeld vegsektoren, har vi ein oppfyllingsgrad no totalt sett på ca. 24 pst. Han burde ha lege på 25 pst., så det blir ei utfordring at ta opp dette i tida framover, men det er ambisjonen.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-12-07:
Eg sa i mitt innlegg at konkurranse ikkje er svaret på alle utfordringar. Her må ein finne fornuftige løysingar, og enkelte gonger kan jo det med konkurranse vere ei fornuftig løysing. Men konkurranse og effektivisering som ein oppnår gjennom konkurranse, må ein òg kunne greie å gjennomføre og oppnå gjennom effektiviseringstiltak og andre tiltak for samferdselsbedriftene. Her har Regjeringa skissert korleis ein vil gå fram for å få det til, med klar målstyring, med effektivitetskrav. Når det gjeld f.eks. jernbanen og kjøp av transporttenester, går det årleg føre seg forhandling mellom staten og NSB. Her må da staten stille klare krav til effektiviteten og leveransen av dei produkta som staten skal betale for. Det er mange uheldige sider ved å konkurranseutsetje NSB og dele opp NSB i mange forskjellige selskap. Det er stor synergieffekt ved at NSB er eitt selskap og kan nytte materiell og personell om kvarandre. Derfor tapar ein på sikt meir ved konkurranseutsetjing enn det ein vinn.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-12-07:
Når kontrakten på det siste OPS-prosjektet er på plass, skal vi ha ei brei evaluering. Det har det òg vore semje om i denne salen skal gjerast. Samtidig ønskjer vi å få utgreidd det vi kallar «prosjektfinansiering». Det er riktig som representanten Sahl seier, at det har han fått forklart i komiteen, men eg kan gjenta det. Det går rett og slett ut på at ein stiller kapital til rådvelde for utbyggjar, slik at han kan vere sikker på å få ei rask, rasjonell og føreseieleg gjennomføring av dei ulike prosjekta. Det er det som òg er meininga med OPS, men da er det altså privat lånekapital som blir stilt til disposisjon. Staten har moglegheit til å stille lånekapital til disposisjon på ein billegare måte. Det er jo ingen som er så kredittverdig som staten. Dersom ein går inn og analyserer dei to ulike alternativa, ser ein jo at ein vil få ei langt betre økonomisk styring gjennom statleg kapital, og ein vil få mindre finanskostnader og lågare rente. Det er dette vi vil ha utgreidd som eit alternativ eller ein parallell til OPS.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-12-07:
Prosjektfinansieringa skal ikkje gjere det dyrare for brukaren, slik som representanten Anundsen påstår. Prosjektfinansiering betyr kort og godt at ein fortrinnsvis stiller statleg kapital til disposisjon for utbyggjaren, slik at utbyggjaren har ei sikkerheit for å få ei rask og rasjonell framdrift av prosjektet. Dette skal betalast tilbake gjennom dei årlege budsjettløyvingane, og sjølvsagt skal det òg betalast gjennom bompengeinnkrevjing på dei vegprosjekta som er bompengefinansierte. Men eg har enno ikkje registrert at nokon har foreslege bompengeinnkrevjing på Vestfoldbanen, så det må i så fall vere ei gedigen misforståing. Så har Regjeringa under debatten vore kritisert for at ein har stoppa konkurrranseutsetjinga i Jernbaneverket. Det faktiske forholdet er – og det står i proposisjonen – at ein stoppar konkurranseutsetjinga på dei områda som har betydning for driftsstabilitet og sikkerheit. Bakgrunnen for det er at det blei sett i gang ei omstilling og ei utsetjing av arbeidsoppgåver i Jernbaneverket som rett og slett gjekk ut over sikkerheita, ifølgje det som jernbanedirektøren sjølv sa. Grunnen til det var at ein sette ut arbeidsoppgåver og samtidig nedbemanna og gav frå seg kompetansen. Og så var det ikkje ein leverandørmarknad som hadde god nok kompetanse, og som hadde moglegheit til å kunne handtere dei arbeidsoppgåvene på ein sikker måte. Følgjeleg bør Jernbaneverket sjølv utføre dei oppgåvene som har med driftsstabilitet og sikkerheit i eigen regi å gjere. Det betyr ikkje at all konkurranseutsetjing er skrinlagd av den grunn. Ser vi på Gjøvikbanen, er det påstått her at ein har fått eit mykje betre togtilbod for ein mykje lågare pris. Men går ein litt bakom det som har skjedd på Gjøvikbanen, ser ein at her er alt optimalisert i ein liten organisasjon ved å stille materiell til disposisjon for NSB-anbod. Dette gjekk an på Gjøvikbanen, men dersom ein skal begynne å dele opp NSB på denne måten rundt om på andre banestrekningar i dette landet, får ein ikkje den same effekten. Min påstand er at den effektiviteten kan ein få gjennom å forhandle med NSB om dei årlege kjøpa og stille klare krav på denne måten. Vi kan sjå på Statens vegvesen og det som har skjedd der. No har ikkje Regjeringa varsla at ein skal gjera om på noko her, men det faktiske forholdet òg der er at vi har fått meldingar frå det ganske land om at vegvedlikehaldet har vorte mykje dårlegare etter omorganiseringa enn det var tidlegare. Den gule bilen med ein mann med spade som fylte hola, har blitt fullstendig borte, så hola har lett for å bli liggjande att i vegen.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2005-12-07:
Fremskrittspartiet hevder at de satser sterkere på vegbygging enn noe annet parti. Haken er imidlertid at partiet er imot bompengefinansiering, og støtter prinsipielt ikke denne formen for brukermedvirkning. Nei, partiet foretrekker at vegbygging utelukkende skal finansieres over skatteseddelen. Sammenholder vi bidraget fra bompengeselskapene til vegbygging i budsjettforslaget for 2006, som er på ca. 3,4 milliarder kr, er dette i størrelsesorden samme beløp som Fremskrittspartiet plusser på med til veg i sitt budsjettforslag og hevder representerer en storsatsing. Poenget er at når Fremskrittspartiet har brukt sine 3,4 milliarder kr til å erstatte bompengeselskapenes anleggsbidrag, er det ikke noe igjen til partiets øvrige satsing. Derfor henger ikke dette i hop. Hvordan kan Fremskrittspartiet kalle en alternativ finansiering – for det er det det i realiteten er – en storsatsing? Det blir ikke noe mer veg av det.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2005-12-07:
Jeg har litt problemer med å se hvordan SVs fellesskapsjernbane kommer til å se ut, men det får vi kanskje svar på etter hvert. Avkledd politikkens språkbruk og SVs retorikk oppfatter jeg det slik, etter replikkordskiftet med Helleland, at Langeland tar litt rev i seilene og anerkjenner Bondeviks kollektivsatsing. Regjeringen forandrer Norge, sier Langeland. Ja, vi registrerer at SV har til dels dramatiske forslag til forandring av det norske samfunnet rett som det er. Men hver gang framstår de som tapere, fordi Stoltenberg må riste dem litt i ørene. Også i dette budsjettkapitlet framstår de som tapere. Det er knapt mulig å spore jernbane- og kollektivsatsing utover Bondeviks budsjettforslag. Er Langeland komfortabel med å gå på tap etter tap på SVs kjerneområder?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2005-12-07:
Jeg vil fortsette der forrige replikant slapp. Det er riktig at statsråden har skrevet en merknad om dette i sitt budsjettforslag, men komiteen har enstemmig uttalt at vi er bekymret for denne sterke trafikken i Mongstad/Sture-området. Komiteen har derfor også i merknads form bedt om at hoveddepotet for oljeutslipp blir gjenopprettet på Fedje, og bedt Regjeringen om å komme tilbake med en sak om dette så snart som mulig. Jeg synes ikke statsråden var så klar som man kunne forvente når en enstemmig komite står bak. Kan statsråden kanskje være litt klarere på hvor snart flertallet skal få et svar på sin merknad?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-07:
Komiteens leiar var inne på at Noreg burde vore i forkant når det gjaldt transport og kommunikasjon, faktisk i førarsetet, sa Framstegspartiet, i forhold til infrastrukturinvesteringar. Me som har vore i denne bransjen ei stund, har sett på Framstegspartiets budsjett, og me har sett på dei resultata som dei har klart å få til etter at dei i tre år forhandla med den førre regjeringa om å få pengar til samferdsel – der ein altså burde vera i førarsetet – og det er berre knappar og glansbilete, det er småpengar. Til kvar tid har ein voluminøse budsjett som ein ikkje følgjer opp i praksis når ein forhandlar. Mitt spørsmål, i og med at Framstegspartiet har gangsyn både med og utan briller, er: Når ein no har ei regjering som faktisk i løpet av 24 dagar klarer å plussa på meir i budsjettet enn Framstegspartiet klarte på tre år, betyr det då at Framstegspartiet ser lysare på framtida med den raud-grøne fleirtalsregjeringa?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-07:
Representanten Helleland brukte store delar av sitt innlegg til sjølvskryt av Bondevik II sin formidable innsats for infrastruktur og veg- og banebygging i dei siste fire åra. Det er sjølvsagt lovleg. Det skal ein lytta nøye til. Men det som blei litt rart for meg, er at når ein då meiner at dette er så viktig, har ein satsa 460 mill. kr mindre enn det den nye raud-grøne regjeringa har klart på relativt kort tid. På 24 dagar har me klart å auka dette budsjettet som denne regjeringa meiner er så livsviktig for verdiskapinga. Då er det vel slik at det som har vore meir livsviktig for Høgre, nettopp har vore å få til den skatteletten som ein har fått til, og dermed har ein ikkje så mykje pengar til å byggja infrastruktur. Er ein likevel fornøgd med at den raud-grøne regjeringa no legg opp til ein annan politikk enn det Høgre sjølv gjorde?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-07:
I samferdselspolitikken har ikkje SV alle dei pengane som Framstegspartiet har til vegar. Det er først og fremst vegar Framstegspartiet skal byggja. Det hadde jo vore interessant om Framstegspartiet hadde fått bygd alle desse vegane og lagt ned alle dei togstrekningane dei ønskjer å leggja ned, og sett korleis trafikkbiletet hadde blitt for det norske folket. Eg tippar at ganske mange framstegspartiveljarar i Oslo hadde blitt ganske sinte når dei opplevde den trafikkveksten som dei ville få med Framstegspartiet. Den raud-grøne regjeringa klarer altså i løpet av 24 dagar å plussa på 460 mill. kr på samferdselsbudsjettet. Framstegspartiet klarte i løpet av tre år å plussa på 450 mill. kr. Det fortel noko om forskjellen på denne raud-grøne regjeringa og Framstegspartiets tyngde. Det bør representanten leggja seg på minne. Når det gjeld dette med samfunnsøkonomisk lønnsemd innan kollektivsatsinga, er det ei problemstilling som har veldig mange svar. Noko som i dag ikkje er samfunnsøkonomisk lønnsamt, vil vera det i neste runde dersom ein gjer dette på ein skikkeleg måte.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-07:
Eg får svara min kollega frå energi- og miljøkomiteen i førre periode med at ja, på klimaområdet, som Høgre burde vera meir oppteke av, har SV faktisk fått til betydelege ting i Soria Moria-erklæringa. Me er veldig fornøgde med den felleserklæringa me har på dette området, og me er veldig fornøgde med at miljøvernministeren følgjer opp dette i Montreal. Det betyr at me får ei anna satsing på jernbanen, og me har begynt på det. Dersom Høgre-representanten er villig til å lesa, ser han at det står at me aukar løyvingane, samanlikna med den regjeringa han representerte, med 182 mill. kr på jernbanen. Det er i alle fall noko pengar, ifølgje mitt budsjett. Samtidig gjer me ting innanfor feltet lågutsleppsbilar og får til ei anna satsing der. Me kunne sjølvsagt vore betre på satsing på kollektivtransport i byane. Men alt dette må representanten Halleraker venta på i spenning. Dette blir følgt opp i revidert budsjett og i kommande budsjett. Så han får lesa Soria Moria-erklæringa med forventning og sjå på resultata når dei kjem.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-07:
Kristeleg Folkeparti ser ikkje den retningsendringa me no har i norsk politikk. Eg forstår godt at dei ikkje ønskjer å sjå det, men at det skjer, erfarer folk ute. No klarer SV og denne fleirtalsregjeringa å plussa på pengar bl.a. til jernbanen, ei satsing på jernbanen som ikkje er det ho burde vera, men det er altså 182 mill. kr meir enn det Kristeleg Folkeparti klarte å få til. Det er ein annan miljøprofil på denne regjeringa, og det vil ein erfara i åra som kjem. Til Hurtigrutemuseet. Me hadde ein debatt om det internt i regjeringspartia, men me har ikkje konkludert. Me får no ei ugreiing. Frå storfraksjonens side er me positivt innstilte, men me vil ikkje konkludera på dette med nasjonalt museum på det noverande tidspunktet. Det skal me komma tilbake til. Men både SV og storfraksjonen er opptekne av å få sørgja for å få Hurtigrutemuseet på plass. Korleis det skal skje, om det skal skje ved spleiselag, eller kor stor del staten skal ha, må me komma tilbake til seinare.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-07:
Eg registrerer at Kristeleg Folkeparti vel å vera i lomma på Høgre også i denne debatten, trass i at det gav eit visst håp då representanten Sahl begynte å sitera frå Agnar Mykles «Lasso rundt fru Luna». Det er jo kraftig kost. Så eg tenkte at det var ein invitasjon til eit samarbeid med dei raud-grøne, men så valde han å halda på sin vanlege partnar. Mitt spørsmål til Sahl er knytt opp mot kvifor ikkje Bondevik II gjorde mange av dei tinga Sahl no etterlyser. Kvifor rydda han ikkje opp i rassikringsproblematikken? Kvifor rydda han ikkje opp i Hurtigrutemuseet? Kvifor rydda han ikkje opp for at dei funksjonshemma skal ha tilgjenge til jernbanestasjonar? Kvifor rydda han ikkje opp i slepebåtkapasiteten? Kvifor gjorde han ikkje det same med ferjene som me no gjer? I det heile: Kvifor kjeftar han no på oss, når me gjer noko med det dei ikkje gjorde noko med sjølve?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Veibygging er viktig for folk flest. De store manglene ved dagens veinett registreres daglig med frustrasjon. Det som må til, er sterkere statlig finansiering. Vi går nå inn i første året i en ny veiplanperiode, og vi går inn i det året med en ny regjering, som vil satse. Satsingen er at vi starter første planåret med etterslep i forhold til planen som Stortinget relativt nylig har behandlet. Satsingen fra den nye regjeringen er at den faktisk sender en regning for veiutbygging til brukerne som er dobbelt så stor som sin egen satsing – netto ca. 200 mill. kr i veivedlikehold og veibygging føles som en regning til bilbrukerne – og registreringsavgift og andre avgifter på nesten 400 mill. kr. Men det som øker, det er inntektene fra bompengeprosjektene. Er det dette som er Regjeringens satsing: større regninger til veibrukerne og flere ekstraskatter når det gjelder private?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
I innstillingen har Høyre gjort forslaget fra avgått Bondevik-regjering til sin satsing på veiinvestering. Den er for liten. Det er et etterslep i forhold til første året i Nasjonal transportplan. Høyre markerer starten på denne perioden ved å bevilge for lite penger til veiutbygging. Bakteppet for dette er at i de fire årene som nå er gått, også med Høyre i styringen, er det eneste som har økt eksplosivt innen veifinansiering, brukermedvirkning. Innkasserte bompenger ved mange bomprosjekt har altså økt formidabelt, nesten doblet seg, på fire–fem år. Er det fortsatt slik at det eneste grepet Høyre har å komme med når det gjelder å øke finansieringen til nødvendig veiinvestering, er såkalt brukermedvirkning, det som i realiteten er en kjøreskatt, hvor de som allerede skattes dobbelt, skal beskattes for tredje gang?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Jeg vil tilbake til Avinor. Et verktøy som denne regjeringen og denne statsråden har hatt fra dag én, er eierskapsverktøyet i Avinor. Jeg tror verken reisende eller operatører vil finne seg i fortsatte forsinkelser og fortsatt ventetid langt ut i 2006, mens det utredes videre. Havarikommisjonen har pekt på at omstillingen påvirker flysikkerheten, og det er ikke i positiv retning. Vesentlig for flysikkerheten er tilgang på kvalifisert bemanning som både er til stede og på jobb. Det er et vesentlig sprik i virkelighetsoppfatningen i omstillingsprosessen i Avinor, mellom ledelsens oppfatning av bemanning og de ansattes oppfatning av bemanning. Vil statsråden bruke verktøyet sitt som eier, skjære gjennom og få fastlagt, ved å bruke tilsynsmyndighet, hva antallet flygeledere må være for å gi tilfredsstillende flysikkerhet, slik at vi kan komme videre og i alle fall få fastlagt det som partene synes å være totalt uenige om, nemlig hva som må til for å drive norske flyplasser og norsk luftrom?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Jeg har et spørsmål om gjeninnføring av hoveddepot på Fedje. Statsrådens forgjenger, fra partiet Høyre, sørget for å flytte hoveddepotet fra Fedje til Florø, altså ut av et av Norges mest risikofylte områder når det gjelder tankskipstrafikk. I opposisjon var Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV sammen med Fremskrittspartiet svært kritiske til dette. Men av kritiske merknader er det nå ikke annet tilbake enn at et eventuelt hoveddepot på Fedje «vil bli vurdert som en del av en samlet plan for oppgraderingen av hoveddepoter». Poenget er at vi må få tilbake hoveddepotstatus på Fedje, det mest risikoutsatte tankskipsområdet i Norge – ja faktisk i nesten hele Europa. Er statsråden virkelig i tvil om at dette er et høyrisikoområde? Bør ikke et høyrisikoområde ha et hoveddepot for oljevernberedskap?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-12-07:
Budsjettåret 2006 er også første året av en ny planperiode for Nasjonal transportplan. I oppstartåret er det naturlig å knytte noen av budsjettkommentarene til nettopp det. Utgangspunktet i første planåret er en tiårsplan med mange og store investeringer, men også en plan som på ingen måte møter de utfordringene og de behov innenfor samferdsel generelt og veinettet spesielt som det norske samfunn står overfor. Det er et paradoks at vi tar fatt på en ny veiplanperiode med budsjettbevilgninger som ikke dekker inn planens innhold og vedtak. Det blir et dobbelt paradoks når nasjonen Norge er rikere enn noen gang. Når vi som nasjon satser mindre offensivt på bygging av infrastruktur i samferdselssektoren enn mange andre nasjoner vi kan sammenligne oss med, er det ikke fordi vi mangler penger. Det blir et tredobbelt paradoks når vi som nasjon låner ut av vår finanskapital til andre nasjoner som skal investere i egen samferdselsstruktur. La oss minne hverandre om at veiutbygging er lønnsomt, at veiutbygging kunne gi milliardgevinster i sparte trafikkulykker og reduserte køer. Blant annet rapporter fra SINTEF dokumenterer dette til overmål. Effekten for næringslivet i innsparing alene er på over 30 milliarder kr pr. år. En skremmende høy andel av veiene våre holder ikke mål i forhold til det Statens vegvesen selv regner som fullgod standard. Det er flere år siden også fagøkonomer sa det som Fremskrittspartiet har sagt hele tiden: Bruk noen av oljepengene til utbygging av samferdselssektoren. Det er bakteppet for første år i en ny tiårig nasjonal transportplan, som bare delvis og med altfor sakte fart gir Norge bedre infrastruktur samferdselsmessig. Derfor mener Fremskrittspartiet at det må fokuseres på kraftig økning i investeringsrammen og på systemendringer som kan sikre at økningen også realiseres på en god måte. Vår rammeøkning på veiutbygging er 75 milliarder kr i planperioden. Vi følger opp med 7,5 milliarder i budsjettåret, med forslag til systemendringer. Jeg viser til våre verbalforslag i innstillingen. For balansen skyld: Vi gleder oss over to ting. Prosjektfinansiering er en del av en nødvendig systemfornyelse, så det hilser vi med glede. Vi registrerer også med tilfredshet at kalkulasjonsrenten er satt ned til 4 pst., slik vi har foreslått hele tiden. Det bør også slå inn på samferdselssiden, og spesielt på veiutbygging. Det gjør mange prosjekter mer lønnsomme. Det er kjekt å få det bekreftet. Dette har jo Fremskrittspartiet hevdet hele tiden. Norge har råd til kraftig investering i opprusting og effektivisering av veinettet for å sikre verdiskaping i landet. Vi har slett ikke råd til å la det være.
Trond Helleland (Høyre), 2005-12-07:
Representanten Rudihagen skryter av satsingen, at det har blitt en ny kurs på 24 dager. Jeg skal gi ham rett i det. Pengene som var lovd, er jo ikke kommet på bordet – en fjerdedel omtrent. Men kursomlegging, eller bråstopp, har vi fått. Nei til konkurranse for Jernbaneverket, nei til anbud på togstrekninger, lunken holdning til OPS, vurdering av anbud, nei til nødvendig liberalisering av Posten. Her er det bare én vinner, nemlig fagforeningene, mens passasjerene – brukerne – har kommet i annen rekke. Rudihagen var i sitt innlegg opptatt av at den forrige regjeringen var ideologisk. Det kan jeg være stolt av, at vi er ideologiske, særlig når det gir så gode resultater. Til vei er det 850 mill. kr ekstra i året på grunn av konkurranseutsetting. Hvor mange milliarder ekstra må Torstein Rudihagen bevilge dersom en nå setter bom for all konkurranse for å nå målene i NTP?
Trond Helleland (Høyre), 2005-12-07:
Det ville vel være oppsiktsvekkende om en samferdsels- eller transportpolitiker gikk opp her og sa at han ikke hadde noe ønske om å få økte overføringer verken til vei eller bane, så jeg kan gjerne istemme gleden over de ekstra bevilgningene. Men jeg advarte i innlegget mitt, og det står jeg fast ved: Med den reversering av konkurransepolitikken vi nå ser på område etter område, er jeg dessverre redd for at de ekstra bevilgningene blir borte på veien. Det håper jeg ikke. Jeg håper tvert imot at den nye regjeringen også ser fornuften i å benytte seg av markedet, benytte seg av konkurranse innen veisektoren – der er det ikke varslet noen omlegging, jeg håper heller ikke det kommer – og også innenfor jernbanesektoren er det muligheter. Når det gjaldt forrige periode, har vi faktisk, dersom en tar med OPS-prosjektene, oppfylt våre målsettinger, det vi skrev i Sem-erklæringen. Det er det ingen andre regjeringer som har gjort før, nemlig å oppfylle løftene man gav på samferdsel. Så har den nye regjeringen lagt lista mye høyere, og derfor blir det tøffere å komme over.
Trond Helleland (Høyre), 2005-12-07:
Jeg registrerer at representanten Sortevik synes vi startet med for lite penger, og at vi markerte starten på en dårlig måte. Jeg vil si at Fremskrittspartiet markerer starten på den nye samferdselsperioden med å ønske alle god jul og godt nyttår, for maken til gjennomgang av veiprosjekter som Fremskrittspartiet har i sitt alternative forslag, skal en lete lenge etter. Representanten Halleraker har pekt på at det er en satsing på vei, hvis en ser på det krone for krone, som tilsvarer omtrent det en vil miste ved å fjerne bompengene. Representanten fra Fremskrittspartiet har listet opp alle gode prosjekt, og det er veldig fristende å gjøre det. Jeg registrerer at før skulle rv. 7 bli motorvei. Nå er det Haukeli som skal bli motorvei. Jeg har regnet litt på det, og hvis en har en skikkelig motorveistandard, tror jeg det prosjektet alene vil koste 16 milliarder kr å gjennomføre, og da har jeg ikke tatt med verken tunneler eller bruer. Dette er uansvarlig, og jeg håper at Fremskrittspartiet legger om kursen.
Trond Helleland (Høyre), 2005-12-07:
Jeg svarte på det spørsmålet etter replikken fra Irene Johansen. Det er mye rart i denne verden. Noe av det rare er at den forrige regjeringen hadde en formidabel kollektivsatsing, dobbelt så stor som det vi la opp til i Sem-erklæringen. Hvorfor gjorde et veiparti som Høyre det? Jo, fordi vi ser at det er nødvendig for å avlaste biltrafikken i de store byene. Da finner jeg det litt pussig at Regjeringen, med SV som en tung aktør, med hånd om skattepolitikken osv., ikke prioriterer kollektivtrafikk, f.eks. belønningsordningen, høyere enn den gjør. Her har vi – de tre partiene som satt i regjering – funnet 75 mill. kr som vi kan prioritere til det, innenfor det budsjettet som foreligger. Dette sier altså representanten Langeland nei til. Han har nå blitt talsmann for veier, og det synes jeg er flott. Der skal vi ha mye felles framover.
Trond Helleland (Høyre), 2005-12-07:
Den berømte verktøykassa ble nevnt av statsråden i hennes innlegg. Det er riktig at den var velfylt, i hvert fall da statsråden overtok. Men med hurtigtogsfart, eller kanskje bredbåndshastighet, har hun nå begynt å tømme verktøykassa. Hun sier nei til konkurranse på jernbanelinjer og på jernbanestrekninger. Hun sier nei til konkurranse når det gjelder Posten. Hun vil vurdere anbudsutsetting når det gjelder ferjene og organiseringen av Avinor. Isteden sier statsråden at vi skal satse på samarbeid og fellesskapsløsninger, og at de samfunnsmessige mål må settes først. Dette skal da føre til effektivisering. Ja, det er fine ord. Men kan statsråden gi ett eksempel på at den konkurranseutsettingen vi har hatt i Norge, har gitt svekket sikkerhet, dårligere tilbud og mindre igjen for pengene? Eller er det bare å konstatere at egentlig er det fagforeningene som har fått sitt?
Trond Helleland (Høyre), 2005-12-07:
Jeg likte mange av ordene i statsrådens innlegg. Hun snakket om «kommersiell utbygging». Hun snakket om «konkurransedyktige vilkår». Det tror jeg er det riktige sporet for å bygge ut bredbånd. Det er det sporet som har gitt en rekordrask utbygging av bredbånd i Norge. Men jeg er enig med statsråden i at det vil være deler av landet som trenger statlig hjelp for å komme i mål. I merknadene står det at hele landet skal ha tilgang til bredbånd i 2007. I statsrådens siste svar til Hoksrud sa hun at alle skulle ha tilgang til bredbånd i 2007. Jeg stiller meg et spørsmål, som jeg også vil stille til statsråden: Kan statsråden hjelpe meg med å få klarhet i hva som er målet? Er det at alle i Norge skal kunne knytte seg til i 2007? Eller er det at alle kommuner eller alle deler av landet skal kunne gjøre det?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2005-12-07:
Representanten Rudihagen var inne på Bondevik-regjeringens suksessfaktorer innenfor samferdsel, og han nevnte noen av dem. Han unngår selvfølgelig å nevne de beløpene vi sparte, som var nevnt i forrige replikk. En nyvinning som kom med Bondevik-regjeringen, var OPS-prosjektene. Det første er gjennomført med stor suksess, så vidt vi kan se. Arbeiderpartiet har vært med på dette, dog under sterk tvil. Vi er helt enige om at etter tre prosjekter skal det evalueres. Et viktig spørsmål er om Arbeiderpartiet vil være med på fortsatt OPS-satsing. Nå har de nemlig funnet opp et nytt navn i Soria Moria-erklæringen: «prosjektfinansiering». Vi har forsøkt å utfordre i komiteen på hva dette er. Vi fikk en viss forklaring i innlegget, men jeg stiller meg spørsmålet om det egentlig bare er et nytt ord, altså Keiserens nye klær. Vil Arbeiderpartiet være med på fortsatt OPS-satsing i framtiden?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2005-12-07:
Vi leser Soria Moria-erklæringen med åpne øyne og venter spent på det som skal skje. En ny retning, sa representanten Langeland. Men i hvert fall når det gjelder miljøpolitikken, ser jeg foreløpig ingen endringer og ikke noen ny retning i det samferdselsbudsjettet som den nye regjeringen i all hovedsak stiller seg bak. Men så til mitt konkrete spørsmål: Hurtigrutemuseet på Stokmarknes har vært et hjertebarn for Kristelig Folkeparti i mange år. Det har det også vært for SV. Men SV har i stor grad stått alene om et forslag som tidligere representant Geir-Ketil Hansen fremmet, om at Hurtigrutemuseet skulle bli et etatsmuseum under Samferdselsdepartementets område. Man skulle sågar gjøre vedtakene før man visste hva prisen var. Jeg ser nå at man har havnet tilbake på det som var Kristelig Folkepartis opprinnelige tanke, at vi skulle få utredet prisen, og så skulle vi komme tilbake til et eventuelt spleiselag når det gjaldt Hurtigrutemuseet. Står SV fortsatt på standpunktet om at vi skal få et etatsmuseum så snart som mulig?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2005-12-07:
Jeg trodde at representanten Tor-Arne Strøm kom fra Nord-Norge. Så jeg er voldsomt overrasket over at når vi snakker om Nord-Norge-satsing, er altså Tor-Arne Strøm – nå når han er kommet i posisjon – imot at vi nevner viktige prosjekter som det må være en målsetting både for oss som er i opposisjon, og for Tor-Arne Strøm som er i posisjon, å få gjennomført. Tor-Arne Strøm vet like godt som meg at det har vært et sterkt ønske om å få bygd en jernbanestrekning mellom Kirkenes og Nikel, og representanten Tor-Arne Strøm vet veldig godt at det er et sterkt ønske om å videreføre lenka AREtoget fra Narvik til Tromsø. Når vi nå skal inn i en regiondebatt, er det etter mitt skjønn et glimrende eksempel på hvordan man kan legge til rette for og knytte sammen en større region i Nord-Norge. Så jeg håper at vi fortsatt kan stå sammen om å jobbe for disse sakene.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2005-12-07:
Jeg takker for rosen for Kristelig Folkepartis engasjement for rassikring. Vi har et felles engasjement med Fremskrittspartiet på det området. Kristelig Folkeparti har i de to periodene vi har sittet i regjering, jobbet sterkt for å få fram et eget rassikringsprogram. Vi har allerede et rassikringsprogram som vi fra Stortingets side prøver å følge. Kristelig Folkeparti ser derfor ikke behov for at vi nå skal gå en ny runde og gjøre nye prioriteringer, når vi allerede har prioriteringer. Vi har fulgt dem, og de ligger i Nasjonal transportplan. Men at Kristelig Folkeparti skal ha et sterkt engasjement for oppfølging av allerede lagte rassikringsplaner, kan representanten Hoksrud være overbevist om.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2005-12-07:
For å være i det humoristiske hjørnet får jeg understreke at jeg viste til en togreise som Agnar Mykle gjennomførte, og ikke en hurtigrutereise. Så vidt jeg vet, var det rimelig sømmelig det som foregikk, og jeg tror han var alene på den togreisen. Så det handlet altså om andre bekvemmeligheter på tog. Ellers vi jeg si at de punktene som her nevnes av representanten Langeland, har Kristelig Folkeparti fokusert på i regjering. Rassikring har vi jobbet med, og vi har fått fram en egen rassikringsplan. Vi har vært opptatt av Hurtigrutemuseet, men vi har innsett at vi måtte ha en utredning på forhånd, før vi kunne gjøre et direktevedtak om et etatsmuseum, som en tidligere representant for SV var inne på. Vi har behandlet meldingen om sikkerhet til sjøs og gitt våre lovnader om hva slags slepebåtkapasitet vi skal ha. Så Kristelig Folkeparti har et sterkt engasjement både i posisjon og i opposisjon for de samme sakene.