Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2009-03-23:
Riksrevisjonen har gjort en grundig jobb i sin evaluering av Innovasjon Norge og kommet frem til det som Fremskrittspartiet har fryktet i mange år, nemlig at Innovasjon Norge bærer preg av å være et politisk verktøy for å innfri enkelte partiers politiske målsettinger, fremfor å være et virkemiddelapparat som støtter bedriftsetablering og innovasjonsprosjekter i næringslivet. Undersøkelsen som Riksrevisjonen har gjennomført, viser at kun halvparten av de prosjektene som har fått støtte gjennom Innovasjon Norge, har et element av innovasjon i seg. Og av den halvparten som er registrert som innovative prosjekter, er det kun halvparten av den igjen som har en innovasjonsgrad som bidrar til nye produkter eller nye tjenester, dvs. at av hele den porteføljen som Innovasjon Norge har, er det kun 25 pst. av midlene som går til det som bedrifter og folk flest mener Innovasjon Norge skal drive med. Da har vi et problem, og det kan kanskje forklare alle de henvendelsene vi får fra skuffede gründere og fra næringslivsfolk som har vært i kontakt med Innovasjon Norge. Det er tydelig at det er stor forskjell mellom forventninger og realiteter når det gjelder hva Innovasjon Norge skal drive med. I utgangspunktet tror jeg de fleste har en formening om at Innovasjon Norge skal bidra til nyskaping og være en samarbeidspartner i et marked der private investorer ikke tør ta risiko. De skal bidra med kompetanse og erfaring, og være en kanal for å få realisert prosjekter med et fremtidspotensial. Det er i den konteksten vi politikere fremhever Innovasjon Norge – som et statlig virkemiddel. Dessverre er det ikke den erfaringen mange har etter å ha vært i kontakt med Innovasjon Norge. Når søkerne vet at det for 2007 ble gitt tilsagn om 4,7 milliarder kr i lån, tilskudd og garantier til selskapet, og politikerne hele tiden viser til selskapet når de får henvendelser fra næringslivet og gründere, så er det en kollisjon mellom virkelighetsoppfatninger som er vanskelig å forholde seg til for dem som oppfatter det som vanskelig å komme gjennom nåløyet. Det betyr ikke at Fremskrittspartiet mener at alle prosjekter skal få støtte – det er nok en mikset blanding av søkere til virkemidlene – men vi opplever at det er en gryende mistillit til virkemiddelapparatet, og det kan føre til at mange gode prosjekter aldri søker og blir realisert fordi man opplever at den type risikokapital som Innovasjon Norge skulle bidra med, er utilgjengelig. Innovasjon Norges rammer preges også av mange politiske føringer som ikke ivaretar intensjonen om innovasjon. Blant mange av de hensyn Innovasjon Norge må ta, er bl.a. hensynet til distrikt, kjønn og næringsområde. Det medfører at potten som er tilgjengelig for f.eks. en mannlig gründer fra Oslo, er svært begrenset uansett hvor godt prosjekt vedkommende skulle ha. Er man derimot en kvinnelig gründer fra en fjellgrend, har man en mye større sjanse til å få realisert prosjektet sitt med bidrag fra Innovasjon Norge. Etter Fremskrittspartiets syn hemmer disse politiske intensjonene graden av innovasjon og nyskaping i prosjektene, noe som kan føre til at vi går glipp av mange potensielle arbeidsplasser. Et annet problem som Innovasjon Norge står overfor, er at det er mange ulike departementer som gir bevilgninger, med ulike styringssignaler og føringer for bruken av midlene. Dette er ikke noe som søkere nødvendigvis er klar over, og det skapes urealistiske forventninger om hvor mye av midlene som er tilgjengelig for den enkelte søker. Det bør kanskje vurderes om midlene som er fremforhandlet gjennom jordbruksoppgjøret, bør forvaltes av andre enn Innovasjon Norge. Disse midlene er i liten grad rettet inn mot innovasjon, men fungerer mer som støtte til landbrukets omstillingsarbeid. Allikevel er de en del av den store potten som mange tror de kan søke om midler fra. Når de da får beskjed om at dette er midler som er bundet opp til en spesiell næring, er det med på å svekke inntrykket av den rollen som folk flest tror Innovasjon Norge skal inneha i næringslivet. Fremskrittspartiet har ikke konkludert i dette spørsmålet, men vi håper at dette er noe som blir vurdert i den evalueringen av Innovasjon Norge som nå skal finne sted. Riksrevisjonens rapport er viktig i arbeidet med å gjøre virkemiddelapparatet vårt så godt som mulig og et godt bidrag i den evalueringen. Men vel så viktig er det at de politiske partiene selv evaluerer sin holdning til virkemiddelapparatet og kanskje spesielt sin holdning til hva Innovasjon Norge skal være: Skal det være et organ for å fremme innovasjon, nyskaping og nye fremtidige arbeidsplasser, eller kun et apparat for å kanalisere penger til enkelte velgergrupper? Skal vårt statlige virkemiddelapparat nyte den respekten vi forventer, bør det kanskje i større grad gjenspeile de forventninger vi har til det.