Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 1999-05-31:
Mange timers debatt nok engang, ikke fordi sakens innhold har endret seg, men fordi statsråd Sponheim har satt seg i en situasjon hvor Stortinget har sett seg nødt til å ta rollen som førerhund. Det synes vi er synd, men må man, så må man. Det har hele tiden vært rimelig klart at statsråden ikke delte flertallets syn hva gjelder etableringen på Fornebu, men det er med interesse vi har fulgt statsrådens holdning når det gjelder å se bort fra klare vedtak og intensjoner. Vårt utgangspunkt i denne saken har vært at når man står overfor forslag til omstillinger eller nye ideer, bør de vurderes ut fra to synsvinkler. For det første: Hva kan det nye bringe av positive og negative forhold? Og for det andre: Hva skjer hvis vi ikke går inn for det nye eller ikke foretar den foreslåtte omstillingen? Det siste spørsmålet er kanskje minst like viktig som det første. Etter mitt syn unnlater de som er mest negative i denne saken, å stille det siste spørsmålet. For det er jo ikke slik at bare vi sier nei til tung statlig medvirkning, vil det være problemfritt. Et IT- og kunnskapssenter vil komme under enhver omstendighet. For Arbeiderpartiet har det hele tiden vært avgjørende at staten kan være aktivt med og forme deler av sentret, slik at føringene fra Stortinget virkelig kan bli en realitet. I motsatt fall tror jeg det vil være all grunn til å frykte både sentralisering og støvsuging av Distrikts-Norge for kompetanse. At staten er aktivt og tungt med, er den beste garantien for at sentret virkelig utvikler seg slik myndighetene og dermed høyskolene og universitetene ønsker. Arbeiderpartiet har ikke tatt standpunkt til hvilke private interessenter som skal stå for etableringen. Det er heller ikke vår oppgave. Det har hele tiden vært vår forutsetning. IT Fornebu har vist hva som kan være mulig å få ut av et slikt senter av positiv effekt, både for landet som helhet og for distriktene. Andre kan kanskje gjøre det bedre? Flertallet ber i hvert fall Regjeringen snarest å foreta en verdifastsettelse av eiendommen, slik at man kommer videre i saken, og at man forsetter forhandlinger med tre eller flere interessenter på denne tiden. Arbeiderpartiet håper at når vi debatterer denne saken neste gang, kan vi konsentrere oss om sakens innhold og ikke statsrådens holdning til Stortingets vedtak. Nå vil jeg legge til at en nasjonal strategi for IT ikke bare kan ses ut fra denne saken. Vi har lang tradisjon for at nasjonale og lokale myndigheter drar i samme retningen, og kanskje spesielt i denne saken ser vi at mye av det samme skjer. Det tenkes på samme måte i en del kommuner og regioner over hele landet. Dermed er det mulig å gjennomføre det som var utgangspunktet, å benytte IT også som god distriktspolitikk. Derfor var det overraskende at spesielt sentrumspartiene før helgen gikk imot den elektroniske motorveien som Arbeiderpartiet har foreslått. Det er negativt for bedrifter i distriktene, og det er negativt for distriktenes muligheter til å dra veksler på f.eks. KS, som kan bruke kompetanse og det elektroniske systemet som det framtidige IT-senteret utvikler, til å organisere f.eks. fjernundervisning for landets kommuneansatte. For å lykkes i den strategien som et IT-senter på Fornebu er en del av, må vi klare å ta vare på både de bedriftene og de sentrene som er bygd opp over hele landet. Vi ser at enkelte vurderer å flytte ut av distriktene nå, nettopp fordi det ikke er lagt til rette for at de skal få utvikle seg i distriktene. Dette er den største trusselen mot at dette skal bli en god distriktsnæring. Sånt kan skje når ikke sentrumspartiene engang er i stand til å legge en god, nasjonal strategi, men bare er opptatt av å begrense statens deltakelse og dermed risikerer å vingeklippe distriktene.