Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-20:
Det er svært urovekkende at bruk av og tilgjengelighet til kokain og andre sentralstimulerende rusmidler ser ut til å øke. Uviklinga er den samme i store deler av verden. Det er godt dokumentert i de årlige rapportene fra FN og fra EUs overvåkingssenter for narkotika og narkotikamisbruk, der Norge er med. I enkelte områder dreier det seg særlig om kokain, i andre om ulike amfetaminstoffer. Bruken av ecstasy synes derimot å avta. Som kjent økte bruken av amfetamin kraftig i Norge på 1990-tallet og har senere ligget på et relativt stabilt nivå. Om lag 4 pst. av ungdom i alderen 15–20 år oppgir at de har brukt dette stoffet. Kokain hadde ikke noe særlig innpass på det norske markedet i begynnelsen av 1990-åra, til tross for at stoffet fikk stor oppmerksomhet i pressa og i forebyggingssammenheng. En grunn til at kokain ikke var utbredt på den tida, kan være at amfetamin var et etablert stoff i narkotikamarkedet på 1990-tallet. De siste åra har vi, slik interpellanten også påpeker, sett klare tegn på at kokainbruken øker, særlig blant unge voksne med god økonomi. En undersøkelse fra SIRUS om bruk av rusmidler i aldersgruppa 21–30 år viser at det blir stadig flere unge som oppgir at de har brukt kokain. I 1998 svarte 3 pst. av de spurte at de hadde forsøkt kokain. I 2006 var det tallet økt til 8,6 pst. Oslo topper statistikken. Her var det 7,4 pst i 1998 og 13,6 pst. i 2006 som hadde prøvd kokain i denne aldersgruppa. Vi ser den samme tendensen når det gjelder kokainbeslag foretatt av politi- og tollvesen. I første halvår i år økte antallet kokainbeslag i landets politidistrikt. Også mengden som ble beslaglagt, er større i første halvår i år enn den har vært tidligere år. I år er det dessuten for første gang beslaglagt mer amfetamin og metamfetamin enn cannabis. Ved hjelp av stikkprøveanalyser av avløpsvann kan vi, slik interpellanten var inne på, anslå at det brukes 10–15 doser kokain pr.1 000 innbygger i Oslo pr. døgn. Dette er en ny måte å måle forekomster av narkotika i samfunnet på som på sikt kan utfylle de tradisjonelle egenrapporteringene. Mens bruken av kokain ser ut til å øke, slik det er påpekt, ligger bruken av andre sentralstimulerende rusmidler stabilt og innenfor de variasjonene vi har sett over lengre tid. Det kan se ut til at metamfetamin, som er et kraftigere stoff enn vanlig amfetamin, er på vei inn på det norske markedet. Denne tendensen pluss at kokainbruken øker, er skremmende – ikke minst på grunn av faren for rask tilvenning. Dersom dette blir et mønster som befester seg, vil vi få en ny type avhengighet og nye behandlingsbehov. Det følger sjølsagt av pasientrettighetsloven at alle som henvises til spesialisthelsetjenesten, skal få en individuell vurdering av sitt behandlingsbehov. Det betyr at spesialisthelsetjenesten til enhver tid skal tilpasse seg pasientenes behov for behandling. Opptrappingsplanen for rusfeltet ble som kjent lagt fram sammen med forslag til statsbudsjett for 2008. I denne planen bebuder Regjeringa flere tiltak knyttet til økt bruk av kokain i befolkninga. Jeg siterer: «Det er grunn til å frykte at forbruk av sentralstimulerende midler vil øke i årene framover(…) Internasjonal og norsk dokumentasjon viser at bruken av sentralstimulerende midler(…) øker blant yngre brukere. Det er behov for mer systematisk kunnskap om endring i bruksmønsteret og om effektive tiltak innen forebygging og behandling.» (…) (…) I planen skriver vi at vi skal øke innsatsen mot bruk av sentralstimulerende midler som amfetamin og kokain og systematisere kunnskap og utvikle nye tiltak og behandlingsformer. Med bakgrunn i opptrappingsplanen planlegger Sosial- og helsedirektoratet på vegne av oss i departementet en høring om situasjonen rundt bruk av sentralstimulerende rusmidler og behovet for tiltaket. Denne høringa skal være i første halvår av neste år, og alle sentrale aktører på rusmiddelfeltet vil bli invitert. Forebyggende innsats mot rusmiddelmisbruk har høy prioritet. Sjøl om bruk av ett bestemt rusmiddel er økende, er det også viktig å holde fast ved generell forebyggende innsats, slik jeg opplever at interpellanten også er opptatt av, dvs. at vi må rette oppmerksomheten og innsatsen mot rusmiddelmisbruk generelt og ikke mot ett bestemt rusmiddel alene. Legges det stor vekt på å hindre bruk av ett rusmiddel, kan vi risikere at bruken flyttes fra ett rusmiddel til et annet. Å forebygge rusmiddelmisbruk må også ses i et folkehelseperspektiv. Det nytter ikke, slik jeg ser det, å sette i gang med enkeltprosjekter dersom de ikke er integrert i en helhetlig politikk på området. Sosial- og helsedirektoratet har i de siste åra gjennomført Regionprosjektet – et samarbeid mellom flere kommuner og regioner som skal sikre god og samordnet rusforebygging på tvers av kommunegrensene. Erfaringer og kunnskap fra dette prosjektet skal spres til andre kommuner og frivillige aktører, og vi skal gjøre mer av det som virker. Jeg mener det er viktig å se alkohol, narkotika og tobakksbruk i en sammenheng. Barn og unge som velger bort tobakk og utsetter alkoholdebuten, vil med stor sannsynlighet også si nei til bruk av narkotika. Forebygging må derfor ha et veldig langsiktig perspektiv, samtidig som vi må møte de nye utfordringene som hele tida kommer – som f.eks. kokainbruk, som det i dag er debatt om. Vi skal fortsatt ha en ruspolitikk som retter seg mot hele befolkninga. Samtidig mener jeg vi må drive målrettet forebygging tilpasset kjønn, minoritetsgrupper og spesielt utsatte grupper, særlig barn og unge. Vi må få økt kunnskap om hvordan vi tidlig skal greie å fange opp barn og unge som trenger hjelp, og sørge for at slik hjelp faktisk er der. Sosial- og helsedirektoratet arbeider nå med en strategi for tidlig å komme inn når det gjelder identifisering og intervensjon. I forrige uke markerte jeg, sammen med barne- og likestillingsministeren, starten for en langsiktig innsats på tiltak for barn og unge som har foreldre med psykiske lidelser og/eller rusproblemer. Stortinget bevilget 29 mill. kr til dette arbeidet for inneværende år, og Regjeringa har som kjent foreslått ei økning på 5 mill. kr for 2008. Blant tiltakene i denne satsinga kan jeg nevne at vi mener at det regionale barnevernet må styrkes. Vi håper at ventetidsgarantien for barn og unge under 23 år som sliter med psykiske lidelser og/eller rusproblemer, blir vedtatt. Vi ønsker også at det skal lages en veileder om hvordan disse tjenestene kan hjelpe de barna vi her snakker om, på en best mulig måte. Vi mener at narkotikaproblemet ikke kan løses nasjonalt alene. Vi må ha en politikk som også ivaretar den internasjonale innsatsen for å stanse produksjon og smugling av narkotika. I opptrappingsplanen for rusfeltet er det tatt fatt i dette. Vi skal gjennomgå og vurdere alle tiltak som kan bidra til at det dyrkes, produseres, innføres, omsettes og brukes mindre narkotika. En arbeidsgruppe som skal se på hvilke tiltak som, med størst sannsynlighet, begrenser tilgjengelighet og bruk av narkotika, jobber også med dette. Det er også grunn til å anta at økt tilgang til rusmidler og lavere priser fører til økt bruk av rusmidler. Vi foreslår å styrke arbeidet mot illegale rusmidler både nasjonalt og internasjonalt. Blant annet skal vi målrette politi- og tollinnsatsen for å hindre produksjon, innførsel og omsetning av narkotika. Det å bekjempe narkotikakriminalitet er en prioritert oppgave for Justis- og politidepartementet. I politiets plan for dette legges det stor vekt på forebyggende arbeid og innsats mot brukermiljøene. Et viktig mål er sjølsagt å hindre nyrekruttering av unge mennesker til misbrukermiljøene. Politiet får dessuten kunnskap om alvorlig narkotikakriminalitet gjennom dette arbeidet. Og jeg er informert om at en vesentlig innsats rettes mot bakmenn i miljøer som distribuerer og omsetter narkotika. Slik kriminalitet er en del av den internasjonale, organiserte kriminaliteten, og har derfor høy prioritet fra politiets side. I høst har Oslo-politiet styrket innsatsen mot innførsel, omsetning og misbruk av kokain. De økte kokainbeslagene er en vesentlig grunn til dette. Det pågår også nå et arbeid for å påvirke innbyggernes holdninger til denne type narkotika, og interpellanten var inne på Operasjon Hvit Snø, som er et samarbeid mellom Oslo-politiet, Kripos, Tollvesenet og andre politidistrikter, nettopp for å redusere innførsel, omsetning og misbruk av kokain i hovedstaden. Det legges også stor vekt på samarbeid med utelivsbransjen for å bekjempe narkotikakriminalitet, som også interpellanten var opptatt av. Det er allerede avdekket mange saker etter at Operasjon Hvit Snø ble satt i gang. Politiet er også i gang med informasjonstiltak i aviser og andre medier for å få folk til å holde seg unna kokain. Regjeringa tar på største alvor de utfordringer som er knyttet til kokain og andre sentralstimulerende midler. Det er avgjørende å gripe inn så tidlig som mulig, og før kokain befester seg i de norske misbrukermiljøene.