Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2011-11-24:
Gjennom budsjettforslaget for 2012 vil en fireårig langtidsplan for Forsvaret være fullfinansiert, for første gang på flere tiår. Dette resultatet gjør meg stolt og glad – glad fordi jeg representerer en regjering som har stått 100 pst. bak sine finansielle løfter, og stolt over Forsvaret som gjennom å effektivisere sin drift har bidratt sterkt til at målsettingen i langtidsplanen nå er i havn. Inneværende langtidsplan representerer slutten på en grunnleggende omstilling som Stoltenberg I-regjeringen, med Bjørn Tore Godal som forsvarsminister, startet i 2000. Etter tre langtidsplaner med stadig bedre måloppnåelse er omstillingen fra et tradisjonelt mobiliseringsforsvar til et moderne innsatsforsvar nå gjennomført. Dette er fornyelse i offentlig sektor i stor skala. Dette hadde ikke vært mulig uten klare og tydelige veivalg, der langsiktige gevinster har blitt prioritert framfor populistisk kortsiktighet. Dette betyr selvsagt ikke at moderniseringen av Forsvaret er over, men det betyr at tiden da alt skulle kastes opp i luften hvert fjerde år, er forbi. Fra nå av er det mer snakk om justeringer underveis. Regjeringen har dermed skapt økt stabilitet og trygghet. Det har vi gjort gjennom å bygge et forsvar som er godt rustet til å møte både dagens og morgendagens sikkerhetsutfordringer. Videre har regjeringen bidratt til å legge grunnlaget for den kraftige veksten i norsk forsvarsindustri. Vår forsvarsindustri er sterkt teknologiintensiv. Veksten her har bidratt til innovasjon, sysselsetting og betydelige eksportinntekter. Budsjettforslaget for 2012 styrker samtlige forsvarsgrener og Heimevernet. Gjennom dette legger vi til rette for økt operativ evne, helt i tråd med langtidsplanen. Sjøforsvaret vil seile mer. Hæren får mer personell og mer penger til øving og trening. Heimevernet skal også øve mer, og innen utgangen av 2012 skal nær hele områdestrukturen i HV ha øvd minst én gang i løpet av siste toårsperiode. I Luftforsvaret vektlegges innføring av nye helikoptre. For øvrig videreføres trening og øving i Luftforsvaret om lag på dagens høye nivå. Takket være at vi nå kan hente ut synergieffektene av omstillingen, vil operativ evne allerede nå øke mer enn budsjettøkningen, hvilket jo nettopp var poenget. Hoveddelen av budsjettopptrappingen skal skje i nord. Budsjettforslaget styrker oppfølgingen av våre veteraner med ytterligere 125 mill. kr i 2012, og det satses på både forsvarsrelatert kultur og miljøvern. Mens vi i stort viderefører nivået på våre bidrag til utenlandsoperasjoner i 2012, vil bidraget i Afghanistan innrettes mot å gjøre afghanske myndigheter i stand til å overta sikkerhetsansvaret. Dette vil åpne for en gradvis reduksjon av de norske styrkebidragene i Afghanistan i perioden fram mot 2014. Regjeringens forslag legger opp til at det ved utgangen av 2012 er balanse mellom budsjett, oppgaver og forsvarskapasiteter. Dette gir et svært godt grunnlag for neste langtidsplan, som regjeringen vil legge fram for Stortinget til våren. Jeg har i dag mottatt forsvarssjefens fagmilitære råd som et viktig innspill i denne prosessen. Norge ligger helt i front i omstilling i NATO, og vår erfaring vekker interesse hos våre allierte. Samtidig vil jeg understreke at det sikkerhetspolitiske landskapet rundt oss er krevende. Mange av innleggene i denne debatten har med rette vist til den dype og vedvarende krisen vi ser i verden i dag, ikke minst i vår egen verdensdel. Det tilligger meg i min nåværende rolle å minne om at en økonomisk og sosial krise også kan utvikle seg til en sikkerhetspolitisk krise. Det var dette som skjedde i 1930-årenes Europa. I motsetning til da har vi riktignok et sett med institusjoner på europeisk og globalt nivå som kan bidra til at man finner felles løsninger på krisen. Men løsningene finner dog ikke seg selv, de krever politisk handling. Vi ser allerede nå at den økonomiske krisen setter etablerte politiske systemer på alvorlige prøver, også i europeiske land. Norge er i dag et av de meget få landene i Europa med økende forsvarsbudsjetter. Mange nærstående land velger i dag å kutte kraftig. Samtidig går mange først nå inn i de omstillingsprosessene vi allerede har vært igjennom. Jeg er redd kuttene kan redusere den kollektive forsvarsevnen i Europa. Det finnes bare to gode svar på dette: For det første å arbeide for bedre og mer integrerte løsninger i alliansen og i Norden, og for det andre å erkjenne at vi i en tilspisset situasjon kanskje må gjøre mer av jobben selv. Det er derfor god grunn til å gjøre nettopp det regjeringen har gjort i hele denne perioden – å sikre forutsigbare rammevilkår rundt Forsvaret og beholde et langsiktig blikk på hvordan vi får mest mulig forsvar for hver investerte krone.