trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2016-05-31:
Skatte- og avgiftssystemet er viktig for å finansiere fellesgode, sikre sosial mobilitet og fordeling, oppnå effektiv berekraftig ressursutnytting og gje næringslivet gode vilkår over heile landet. Me må ha eit skattesystem som styrkjer den private eigarskapen. Det skal løne seg å arbeide, spare og investere. Det største grepet i skattereforma er å redusere selskapsskatten til 23 pst. innan 2018. For oss i Høgre har det vore viktig at ein har oppnådd aksept for at formuesskatten har fleire problematiske sider. Me er no inne i ei tid med aukande arbeidsløyse, særleg på Sør- og Vestlandet. Me er inne i ei omstilling frå ei sterk oljenæring til at fastlandsindustrien i større grad må bidra til å finansiere auka utgifter til pensjonar, helse og omsorg. Me treng å skape fleire arbeidsplassar i privat sektor. Då er det viktig å ha eit skattesystem som stimulerer til og ikkje er til hinder for utvikling av nye bedrifter, og at ein legg til rette for at eksisterande bedrifter kan ekspandere. Politikarar kan ikkje vedta nye arbeidsplassar, vår oppgåve er å gje næringslivet gode rammevilkår. Då er skatte- og avgiftspolitikken særs viktig. Arbeidet med å trappe ned den særnorske formuesskatten har vore eit prioritert område for denne regjeringa. Det er difor gledeleg at ein i skatteforliket har kome til einigheit om ein verdsetjingsrabatt i formuesskatten på 20 pst. innan 2018. Mange små og mellomstore – ofte familiedrivne – bedrifter melder om store utfordringar med å betale formuesskatt når bedriftene går med underskot. Då er det svært positivt at me i samband med statsbudsjettet for 2017 ber regjeringa «gi en vurdering av problemet med formuesskatt i forbindelse med likviditetsutfordringer for eiere og bedrifter når bedriftene går med underskudd og det ikke er grunnlag for å betale utbytte». I forliket ber ein også i samband med statsbudsjettet for 2017 om ei vurdering av moglegheita for «en ordning med tidsbegrenset rabatt i formuesskatten for gründere ved børsintroduksjon av det respektive selskap». Dette er svært positive tiltak og signal om at politikarar ser dei problematiske og utfordrande sidene som denne særnorske skatten har for næringslivet, og ikkje minst ein vilje til å gjere noko med det.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Senterpartiet er med på skatteforliket, og en del av punktene berører dette med formuesskatt. Jeg synes det er veldig gledelig at man nå er med på en verdsettingsrabatt på aksjer og driftsmidler på 20 pst., og i tillegg punktene nr. 4 og 5 i skatteforliket. Men det er også slik at Arbeiderpartiet har en merknad her der de understreker «at forliket ikke binder nivået på formuesskatten». Det betyr vel at de har tenkt å komme med et forslag om å øke den på et eller annet tidspunkt. Høyre og Fremskrittspartiet sier i en merknad at man ønsker å senke formuesskatten og skatten på arbeidende kapital. Men Senterpartiet sier ingenting om det. Hva mener egentlig Senterpartiet? Mener de at dette er bra sånn som det ligger i forliket, vil de senke formuesskatten i framtiden, eller vil de øke den i framtiden?
Terje Breivik (Venstre), 2016-05-31:
Ein liten digresjon frå ein hobbygitarist til ein annan: Du veit, når me dreg på, må me ha full fuzz på gitaren! Når Venstre er skeptisk til finansskatten og i utgangspunktet imot han, er det fordi alt tyder på at det er vanskeleg å innføra noko sånt utan at det er ein indirekte skatt på forbrukarane, folk flest. Det er òg eit paradoks at fleirtalet no vel å finansiera hovudføremålet med skattereforma, lågare selskapsskatt, med å auka skatten på éi næring – alle er like, men ikkje alle er like like – og kanskje den næringa som er viktigast for resten av næringslivet reint finansieringsmessig og med tanke på kapital. For Venstre sin del er svaret både langt smartare og enklare: heller å henta denne typen midlar gjennom grøne skattar og avgifter. Det ville ikkje berre ha bidrege til mindre skatt på inntekt og selskap, men òg til å løysa klimakrisa. Så slik sett beklagar eg jo at Arbeidarpartiet ikkje er saman med Venstre i å vera ein pådrivar i så måte, men i staden er ein pådrivar for ein skatt som ikkje er spesielt enkel å innføra – og det veit jo Hagebakken godt.
Terje Breivik (Venstre), 2016-05-31:
Det er ikkje tvil om at Stortinget ikkje kan fortsetja ved kvart einaste høve me har, anten me vedtek heilårsbudsjettet eller revidert budsjett, å finna gode forklaringar på at no-situasjonen forsvarar oljepengebruk utover det som er nødvendig frå året før. Det er ikkje berekraftig på sikt. Venstre har vore ein pådrivar og ikkje minst vist veg gjennom vårt alternative budsjett, og me har utgjort ei tung, alternativ stemme i alle dei budsjettforhandlingane eg har delteke i.
Terje Breivik (Venstre), 2016-05-31:
Prinsipielt er det jo lett å vera einig med Siri A. Meling, men dette har me gjort forsøk på ein del gonger før, med tidlegare regjeringar – altså å innføra ein skatt eller ei eller anna form for moms på denne næringa, som eg oppfattar skal oppnå det som er hensikta til dei partia som er pådrivarar for det, altså at ein får litt mindre gunstige rammevilkår for delar av den næringa. Problemet melder seg med ein gong, slik me òg har sett det i desse drøftingane våre, at viss det endar opp med ein rein moms, vil ein i realiteten flytta nesten heile rekninga til folk flest. Ein kan fort enda opp med ei meirrekning til eit gjennomsnittshushald i storleiken 5 000–6 000 kr og oppover per år. Så det er hovudgrunngjevinga vår for at me i utgangspunktet er imot det – samstundes som me no er med på forliket, med visse atterhald.
Terje Breivik (Venstre), 2016-05-31:
Eg og Venstre skulle gjerne ha gått inn i ein konstruktiv dialog om kva som er det mest treffsikre ifrå fyrste stund. Samstundes er eg heilt overtydd om at òg fosterheimsgodtgjersla er viktig i denne samanhengen. Men det som eg synest er beklageleg gjennom dei drøftingane som me no har hatt fram mot behandlinga i plenum, er at eg ikkje opplever at det har vore nokon vilje til å leggja nokre pengar i potten i det heile. For meg er det ganske uforståeleg med tanke på kor mykje me ville ha fått igjen for rimeleg liten innsats.
Terje Breivik (Venstre), 2016-05-31:
Eg er heilt og fullt einig i at dette er eit udelt viktig område, og at me svarar på dette og gjer endringar som er til fordel for det tapet som nok ein del fosterheimar dessverre lir for at dei tek på seg eit så viktig samfunnsoppdrag. Det som er litt av problemet, er at det ligg litt fram i tid – her krevst det ei utgreiing – mens forslaget til Venstre om å gjera noko med fosterheimssatsane med ein gong kunne me eigentleg omsett i praktisk handling allereie frå nyttår, nettopp fordi me eigentleg står i ein akuttsituasjon kor me har altfor lite tilgang på fosterheimar, og me veit at mange barn lir under den stoda.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Representanten Serigstad Valen skal ha stor «kred» for sitt ekte engasjement for dem som sitter nederst ved bordet. Skatt er viktig når det kommer til fordeling, men det aller viktigste er faktisk at folk har en jobb. Det vil utjevne forskjellene. Jeg registrerer at SV fremmet forslag om at regjeringen skulle komme tilbake til Stortinget med et forslag om å redusere merverdiavgiften fra 10 pst. ned til 8 pst. Hvis det skal ha virkning, må det faktisk bety at folk har råd til å gå og kjøpe maten. Ser ikke representanten Serigstad Valen at norske private investorer også spiller en viktig rolle i å etablere bedrifter, og dermed arbeidsplasser, slik at flere kan få jobb? Siden representanten Serigstad Valen er motstander av å lete etter mer olje og gass, noe som igjen reduserer inntektene til staten: Hvem mener han da skal finansiere disse nye arbeidsplassene som vi trenger til dem nederst ved bordet?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Selvmål og selvmål. Jeg anerkjenner representanten Serigstad Valen og SV for deres sterke engasjement for fordeling. Og jeg er helt enig i at skatt er et viktig instrument i så måte. Ikke minst er det særdeles viktig når det kommer til legitimiteten til skattesystemet, at man betaler skatt etter evne, og selvfølgelig at de rikeste skal betale mest. Det vil det i aller høyeste grad òg bli mulighet for med det nye skattesystemet som vi skal vedta i dag. Men mener representanten Serigstad Valen at det er fornuftig å premiere investorer som investerer i eiendom, framfor dem som investerer i produksjonsbedrifter og etablerer arbeidsplasser rundt omkring i distriktene? Er han ikke bare bitte litt enig i at det er riktig å behandle formuesobjektene likere enn det vi i hvert fall har gjort til nå?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Jeg er helt enig i det. Det er helt avgjørende at vi har skatteregler som er konkurransedyktige, nettopp fordi det vil være bidraget til økte skatteinntekter fremover. Forutsetningen for økte skatteinntekter er at vi har flere lønnsomme bedrifter som er i skatteposisjon. Nettopp derfor er det viktig at vi tiltrekker oss bedriftenes investeringslyst til Norge fremfor at de etablerer seg utenfor landets grenser. Det er viktig at vi sikrer lønnsomheten for bedriftene som allerede er etablert i Norge. Nettopp derfor er det viktige signaler, som også kommer gjennom skatteforliket, at et fremtidig skattesystem ikke bare handler om nivået på selskapsskatten, men at det også handler om den særnorske skatten formuesskatt, som først og fremst rammer norskeide bedrifter i Norge, som vi har mange av langs hele kysten og i distriktene. Jeg er glad for enigheten som er fremkommet i innstillingen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Det er for det første en problemstilling jeg også merker meg at det er, tror jeg, enstemmighet i komiteen om at er viktig at vi følger opp basert på arbeidet som har vært lagt ned fra regjeringens side i internasjonale fora gjennom veldig mange år. Jeg kan opplyse representanten Syversen om at jeg i ettermiddag reiser til OECDs møte i Paris, hvor igjen spørsmålet om videreutvikling og oppfølging av denne typen regelverk vil komme på dagsorden. Norge har en aktiv rolle i dette. Vi har vært helt i førersetet når det gjelder å implementere denne typen tiltak, og forbereder nå også mulighetene for raskere å videreutvikle dette, ikke minst fra norsk side. Men vi må sørge for at vi gjør det i en kontekst og på en måte som ikke gjør det vanskeligere for norske skattemyndigheter i jakten på skatteunndragelser internasjonalt, men som styrker våre muligheter til å samarbeide internasjonalt om å få dette til.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
La meg først si at jeg er helt enig i behovet for tiltak mot overskuddsflytting. Det har regjeringen fremmet en rekke forslag for å motvirke. Jeg merker meg at det er bred tilslutning til å gjennomføre dem. Ikke minst handler det ‒ som representanten Wickholm selv sier ‒ om en konkurranseulempe nettopp for små norske bedrifter som ikke har de samme tilpasningsmulighetene som større internasjonale selskaper har. Jeg kan forsikre representanten Wickholm om at regjeringen vil arbeide så raskt som mulig med å følge opp den enigheten som fremkommer i skattemeldingen. Men jeg har lyst til å understreke at selv om regjeringen jobber raskt, må vi også jobbe grundig. Det er viktig at vi utformer disse tingene på en måte som raskt er gjennomførbart. Det er mange kompliserte spørsmål ‒ for å si det litt forsiktig ‒ som blir omtalt og berørt i skattemeldingen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Dette er teknisk vanskelige spørsmål, men jeg har merket meg hva flertallet har sagt om dette i innstillingen. Jeg har lyst til å understreke likevel at det er viktig at vi finner en god balanse i utformingen av dette regelverket. Vi må ha gode incentiver som også ivaretar bedriftenes muligheter til å reinvestere kapitalen sin uten at skattereglene kommer i veien for det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Jeg har merket meg engasjementet til representanten Slagsvold Vedum gjennom denne debatten, knyttet ganske ensidig til avskrivningsreglene. La meg si at både i Fremskrittspartiets partiprogram og i regjeringens plattform handler spørsmålet om skatt i all hovedsak om å gjøre det norske skattesystemet mer konkurransedyktig fordi vi ønsker flere ben å stå på. Vi ønsker et næringsliv som kan ta nye investeringer, skape nye arbeidsplasser og skape nye muligheter for Norge. Det har regjeringen tatt på alvor, det er nettopp derfor vi helt systematisk siden vi tiltrådte i regjering, har redusert det samlede skatte- og avgiftsnivået i Norge med 18,5 mrd. kr. Man kan godt blinke seg ut en enkelt avskrivningssats, men jeg syns jo, med all respekt, at selv om Slagsvold Vedum synes å være opptatt av dette, har altså hans eget parti fremmet forslag i Stortinget om samlet å skjerpe skattene med over 15 mrd. kr. Jeg er ikke sikker på om nettonytten for norske bedrifter vil være positiv med det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
En annen ting som har preget debatten om skattereformen, har jo vært den litt sånn ekteskapelige krangelen på kammerset mellom Arbeiderpartiet og SV. Den har jeg funnet svært underholdende, særlig fordi SV nå ser ut til å være det eneste gjenværende på Stortinget som holder fast i den litt forslitte retorikken om skattelette til de rike. Det er altså slik at formuesskatten er særnorsk, og det er en særnorsk skatt på norsk eierskap. Vi har et betydelig antall norskeide små og mellomstore bedrifter langs hele kysten i hele landet som opplever det som svært krevende med denne særnorske skattebelastningen i en tid da det faktisk er om å gjøre å redde bedrifter, redde arbeidsplasser og legge grunnlaget for å skape flere. Skal vi i fremtiden lykkes med å opprettholde gode velferdsordninger i Norge, må noen skape de verdiene, slik at politikerne kan fordele dem. Da trenger vi flere, og ikke færre, private bedrifter i Norge.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
La meg først si at enigheten knyttet til skattereformen som har fremkommet i Stortinget i dag, i det alt vesentlige er basert på de forslagene regjeringen la frem for Stortinget. Jeg er veldig glad for at Arbeiderpartiet slutter seg til det. Det representanten Andersen har rett i, er at dette først og fremst er en debatt om system, ikke en debatt om nivå …(lyset går i salen) (lyset går i salen) La meg kommentere spørsmålet om hva vi skal gjøre for å motvirke økte forskjeller. For det første er det ikke økende forskjeller i Norge. Jeg vil bare tilbakevise den påstanden. Norge er et land med små forskjeller, og vi skal fortsette å være et land med små forskjeller. Grunnen til at vi klarer det, er altså den brede enigheten vi har i Norge om at vi skal ha bredt anlagte skattefinansierte velferdsordninger. Forutsetningen for at vi skal klare å opprettholde det, er at vi har et bredt sett med bedrifter som betaler skatt, som er lønnsomme, som går godt, og som er villig til å ansette flere. Det er altså en helt avgjørende forutsetning for et land med små forskjeller at folk er i jobb. Derfor må vi gjøre det vi kan for å kvalifisere innbyggerne våre til å delta i et stadig mer spesialisert arbeidsmarked, og vi må selvsagt legge til rette for at det skapes nye bedrifter og nye arbeidsplasser rundt omkring i det ganske land, særlig i en tid da vi vet at den samlete sysselsettingen knyttet til olje- og gassrelatert næringsliv vil gå ned. Så er det helt riktig at OECD har laget en rapport om økte forskjeller. Det er all mulig grunn til å bekymre seg for dette, og det er nettopp derfor vi jobber i internasjonale fora – for også å se hva vi kan gjøre internasjonalt, ikke minst med skatteregelverket, hindre overskuddsflytting og stoppe skatteregler som gjør det mulig å unndra seg beskatning ved å flytte overskudd og flytte fra land til land. Der har det vært gjort et godt stykke arbeid som stadig flere land slutter seg til, og det vil være et viktig bidrag til at også land som i dag er lavskatteland, eller som ikke har et godt fundert skattesystem, får muligheten til å dra nytte av potensielle skatteinntekter som ellers forsvinner, eller blir unndratt beskatning. Det er mange forhold å ta hensyn til også internasjonalt, men her hjemme handler det om å sikre grunnlaget for fortsatt ivaretakelse av mange av de velferdsordningene som det er bred politisk enighet om. Skal vi klare det, må vi altså sørge for økonomisk vekst. Da må vi sørge for at vi har bedrifter som er lønnsomme, og som kan betale skatt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Jeg må si at det er ganske drøyt når representanten Andersen avslutter sitt innlegg med å si at vi trenger en ny kurs for å ta vare på det norske folk. Dette er en av de mest konstruerte debatter jeg opplever at Stortinget har hatt på lang tid. Det er altså ikke noen uenighet i denne sal om at vi skal ta vare på et samfunn med små forskjeller, men det kan hende at vi er uenige om hvilke virkemidler som skal til for å løse de utfordringene norsk økonomi nå står oppe i. Det er ikke hugget i stein at Arbeiderpartiet er det partiet som har alle svar på de utfordringene Norge står oppe i, og det er altså en grunn til at mange ønsket seg et regjeringsskifte i 2013, fordi man mente at etter åtte år med en rød-grønn regjering tok man ikke på alvor de utfordringene norsk næringsliv sto overfor og ville møte i tiden som kommer. Så må jeg si at jeg synes det er helt formidabelt underlig at Arbeiderpartiet nå argumenterer imot mulighetene for vekstfremmende skattelettelser. Da man med Arbeiderpartiet i spissen la frem grunnlaget for handlingsregelen i 2001, ble det understreket at et av de områdene man nettopp skulle bruke det økte handlingsrommet knyttet til oljepenger på, var vekstfremmende skattelettelser. Det mente i hvert fall Arbeiderpartiet under Jens Stoltenbergs ledelse. Det er veldig vanskelig å få øye på at Arbeiderpartiet mener det samme i dag, men de mente det altså den gang. Når rapport, på rapport, på rapport dokumenterer de dynamiske virkningene av skattereduksjoner, er det ganske bemerkelsesverdig at Arbeiderpartiet hopper fullstendig bukk over de effektene og over de erfaringene vi gjorde oss fra skattereformen i 1992, men jeg skjønner at de debattene som går nå om dagen i forhold til tiltak og virkemidler for å bekjempe arbeidsledigheten, for Arbeiderpartiet først og fremst handler om retorikk og veldig lite om tiltak og virkemidler. Jeg har til gode å se at Arbeiderpartiet har fremmet et eneste forslag av betydning utover det regjeringen allerede har lagt frem, men det de fremmer hver eneste dag, er tom, innholdsløs retorikk, og det mener jeg ikke er verdig i den situasjonen vi står i nå. Nå handler det om å løse de utfordringene vi har på kort sikt, og det handler om å omstille norsk økonomi på lengre sikt. Da må vi evne å bruke flere virkemidler samtidig, og det gjør denne regjeringen.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Skattedebatter i Norge – og i andre land, for den saks skyld – blir ofte karikerte debatter. Her hjemme har det betydd at opptakten til denne debatten i altfor stor grad har handlet om sjampanjekorker istedenfor arbeidsplasser. Det har handlet om misunnelse istedenfor begeistring, og det har handlet om å straffe de rike istedenfor å handle om hvordan vi kan legge til rette for et verdiskapende næringsliv. En av de viktigste forutsetningene for at vi skal lykkes med verdiskaping i den internasjonale konkurransen framover, er gode rammevilkår for privat eierskap i næringslivet. Det gjelder for så vidt uavhengig av omfanget av statlig eierskap. Det statlige eierskapet er også avhengig av at man har et sterkt privat eierskap, som et viktig fundament for å etablere og utvikle bedrifter. Formuesskatten har skadelig effekt på investeringene i Norge, kanskje særlig i regioner hvor mangelen på privat kapital og privat eierskap er enda mer påtakelig enn i og rundt Oslo-gryta. Den skadelige effekten skyldes dels skattesatsen, dels at det skattemessige grunnlaget for beregningen er mye høyere på investeringer i næringslivet enn på andre investeringer, og dels at den rammer kun eiere i Norge med norsk pass. Den første effekten har regjeringen og stortingsflertallet gjort noe med. Det andre kommer på plass nå, men særdiskrimineringen av norske eiere får man ikke bukt med før skatten er historie. Paul-Christian Rieber, administrerende direktør i GC Rieber, hadde i mars i Aftenposten et glimrende debattinnlegg hvor han forklarte de usosiale sidene ved formuesskatten. Selskapet gikk i fjor med 200 mill. kr i underskudd. Likevel må de betale ut 20 mill. kr i utbytte til eierne, slik at de får betalt formuesskatten. Finanspolitisk talsmann i SV, min benkekollega Snorre Serigstad Valen, er ofte opptatt av sjampanje og særlig sjampanjekorker. Jeg håper Serigstad Valen, som står utenfor forliket, kan forklare eierne, men ikke minst de ansatte i bedriften, hvorfor dette er fornuftig. Det er en ren utdraging av egenkapital, selve grunnkapitalen og sikkerheten for hver enkelt ansatt i en bedrift. Dette handler ikke om sjampanje eller sjampanjekorker i Holmenkollen, men det kan handle om et potensielt gravøl i Bergen og mange andre steder i landet. Bedriftene langs hele kysten sitter ikke nå i tenkeboksen og lurer på hva de skal gjøre med overskuddet – noe også representanten Steffensen var inne på. Mange prøver å begrense underskuddet og holde ansatte i jobb. Likevel må de betale formuesskatt. Jeg er glad for at det nå er et stort flertall på Stortinget som ønsker endringer på dette feltet. Særlig gledelig er det at Arbeiderpartiet nå endelig ser at lavere skatt på arbeidsplasser styrker det private norske eierskapet, gir flere arbeidsplasser og mer vekst. Det har tatt litt tid, men nå har det gått inn.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Jeg kan forsikre statsråden om at jeg fulgte med på skattedebatten. Som statsråden er kjent med, går det an å gjøre det fra kontoret. Jeg synes det var litt synd at representanten Marianne Marthinsen ikke hadde mulighet til å være til stede, for hun fortjener stor honnør for måten hun og hennes folk utviklet Arbeiderpartiets alternativ til det som regjeringa la fram, noe som er til forveksling likt det som ble kompromisset til slutt. Jeg vedstår meg dette hver gang vi som parti er med på å lage brede kompromisser: Jeg mener det er en viktig del av samfunnsstyringen i Norge at skattesystem, pensjonssystem eller andre viktige, store saker ikke blir gjenstand for endring ved eventuelle regjeringsskifter – jeg vedstår meg det fullt ut. Det er heller ikke noen ny erkjennelse for Arbeiderpartiet at vi skal ha næringsvennlig beskatning. Selv om statsråden ikke har fått det med seg, er dette en lang tradisjon i Arbeiderpartiet, delvis ved det alternativet vi nå la fram, og ikke minst ved at det faktisk var vi, da vi satt i regjering, som først reduserte selskapsbeskatningen og satte ned Scheel-utvalget, som la grunnlaget for den nåværende behandlingen. Et annet spørsmål når en er enig om skattesystem, er at det fortsatt kan komme til å være uenighet om skattenivå i diskusjonene framover. Så er det riktig som statsråden sier, at det er en rekke internasjonale trender som drar i retning av større forskjeller. Ikke minst har Thomas Piketty veldig klart påvist det, både når det gjelder fordeling av inntekt, og ikke minst når det gjelder fordeling av formue, at verden snart er tilbake til den primitive fordelingen som var på slutten av 1800-tallet. Det er derfor vi stiller spørsmålet om hva vi kan gjøre politisk for å motvirke det. Det er det som er spørsmålet – ikke å la humla suse eller å la utviklingen skje med større forskjeller, men faktisk å sette inn politiske vedtak for å motvirke større forskjeller. Da blir jeg litt forvirret av statsråden, for hun sa innledningsvis i sitt innlegg – der hun pekte på mange trender som jeg kan være helt enig i at er utfordrende for landet, spørsmålet er hvordan man møter dem – at vi fremdeles skulle være et land med små forskjeller. Det som er så forvirrende, er at statsråden sier det, men hele tiden legger fram forslag som øker forskjellene, som vi nå også begynner å se i statistikk – selv om ting er litt forsinket, og det tar litt tid før ny politikk får gjennomslag. Nå ser vi at forskjellene øker, at forskjellene i formue øker, og at antallet sosialhjelpsmottakere øker. Da er spørsmålet: Vil statsråden være med på å gjøre noe med det, eller vil hun bare konstatere?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
La meg begynne med å si at å arbeide for bedre internasjonalt samarbeid for at de pengene som skal komme til beskatning, faktisk kommer til beskatning, er vi enige om. Det er et viktig arbeid, men vi må gjøre ting nasjonalt, og når statsråden sier at det er bred enighet om at det skal være små forskjeller i Norge, blir jeg nok en gang forvirret. Jeg har hatt gleden av å bli bedt om å holde foredrag om den norske samfunnsmodellen i ganske mange land i verden. Da har ofte – i hvert fall Høyres, ja, sågar Fremskrittspartiets deltakere i delegasjonen – sagt at dette er representativt for en felles tenkning i Norge. Til og med Fremskrittspartiets representanter har noen ganger sagt det. Så opplevde vi altså på landsmøtet til Fremskrittspartiet i 2013 at statsråd Jensen ikke mindre enn ti ganger sa at den norske modellen står i veien for det norske folk, og på forskjellige måter angriper den norske modellen. Og det er jo den politikken vi nå ser. Som representanten Gahr Støre akkurat var inne på, er det én ting å si at man er for små forskjeller, men når en fatter vedtak som fører til større forskjeller, og ikke motvirker de kreftene som øker forskjellene, er det helt feil det statsråd Jensen sa i sitt forrige innlegg, da hun sa at lønnsforskjellene i Norge ikke øker. Jo, de gjør det. Statistisk sentralbyrå dokumenterer det. Når det gjelder formuene i Norge, øker forskjellene, og antall sosialhjelpsmottakere i Norge går opp. Det er et faktum som bekrefter det vi har advart mot, i den politikken som regjeringen nå fører. Det er ingen uenighet om at vi trenger økonomisk vekst. Det er uenighet om måten å få til økonomisk vekst på – vi mener faktisk at aktive arbeidstakerorganisasjoner og arbeidstakere med innflytelse i bedriftene er et av våre konkurransefortrinn, og vi er derfor veldig skeptisk til dem som reduserer innflytelsen til partene i arbeidslivet. Jo, vi er for økonomisk vekst. Det var jo grunnen til at vi førte en politikk i forrige periode som gjorde at det ble 350 000 nye arbeidsplasser i Norge og to tredjedeler av dem i privat sektor – ikke skapt av regjeringa, men skapt under de rammevilkår som regjeringa la til rette for, i all hovedsak vekst i sysselsettingen i privat sektor. Derfor blir tesen om vekstfremmende skattelette så hul, fordi alle faglige råd sier at det ikke virker, at resultatene viser i de land som har prøvd det, at det ikke virker, og at de tallene vi fikk fra Statistisk sentralbyrå i går, viser at sysselsettingen i Norge nå har gått ned med 10 000. Da er det på tide å velge en ny kurs for å ta vare på det norske samfunnet.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Vi er så heldige i dette landet at vi bor i en av verdens mest velutviklede velferdsstater med gode velferdsordninger fra vugge til grav. Gjennom disse velferdsordningene, som barnetrygden, som foreldrepermisjonen, barnehagene, har vi gjennom historien stimulert til at folk kan få barn. Vi har fått økte fødselstall, vi har oppnådd likestilling, og vi har styrket arbeidslinja. Velferdsstaten vår og velferdsordningene våre er blitt til, og blir til, gjennom fellesskapets spleiselag, og de er helt avhengig av å ha legitimitet i folket. Det at folk oppfatter at velferdsordningene er rett og rimelig, at folk oppfatter at alle gjør sin plikt og krever sin rett, det at alle bidrar etter evne og får etter behov, at velferden vår er rettferdig fordelt, at de som skal ha, får, og at ingen misbruker velferdsordningene våre, er en viktig del av samfunnskontrakten. Det norske samfunnet er i konstant endring. Familiemønstre, reisemønstre, mobiliteten er helt annerledes i dag enn det den var da mange av velferdsordningene våre ble til – i en annen tid. Det er derfor viktig at vi hele tiden evner å fornye og tilpasse velferdsordningene våre til dagens utfordringer, nettopp for å sikre at de treffer dem som de skal treffe, best mulig, og ivaretar legitimiteten. De endringene vi vedtar i denne saken i dag, er en slik nødvendig tilpasning, og den er riktig av flere grunner. For det første vil en innstramming av retten til å motta barnetrygd i utlandet bidra positivt til å få ned skolefravær. Det er en av våre store utfordringer framover, som vi bruker mye tid på å snakke om i denne salen. Hvordan skal vi få flere barn gjennom skoleløpet? Langvarig fravær i tidlig alder svekker mulighetene for gjennomføring. Vi vet at dette er et stort problem spesielt i mange av de større byene. Da er det vår plikt som politikere å snu hver stein og bruke de virkemidlene vi har, for å forhindre dette. Langvarig utenlandsopphold når man egentlig skal være på skolen, svekker ikke bare gjennomføringsevnen og læringen, men det virker også integreringshemmende, både for barn i skolealder og også for de ungene som burde gått i barnehagen. Det oppfattes som rett og rimelig at man ikke skal kunne oppholde seg i lange perioder i utlandet og ha med seg trygden. Jeg minner om at Stortinget vedtok en rekke innstramminger for enslige forsørgere i en rekke stønader til livsopphold, i denne sal for nesten nøyaktig et år siden. En slik endring som flertallet i dag vedtar, bringer barnetrygden og reglene for den i samsvar med reglene for andre ytelser, f.eks. reglene om mottak av kontantstøtte ved opphold i utlandet. Således får vi en mer enhetlig praktisering av regler for trygd ved utenlandsopphold, og med gode unntaksordninger er jeg helt sikker på at dette forslaget vi vedtar i dag, vil virke positivt på skolefraværet og på integreringen, men selvfølgelig samtidig sikre at familier fortsatt vil kunne oppholde seg i utlandet i perioder og innenfor det som er normal reisevirksomhet.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Vi var mange i opposisjonen i Stortinget, men kanskje først og fremst mange fosterbarn, fosterforeldre og biologiske foreldre, som så fram til at regjeringen skulle legge fram denne fosterhjemsmeldingen, og at vi skulle få en skikkelig gjennomgang av forholdene. Vi skulle få tiltak som kunne øke stabiliteten, tryggheten og medvirkningen for ungene, og bedre rammevilkårene for foreldrene. Meldingen svarer på ingen måte til de forventningene noen av oss hadde. Men Stortinget har nok en gang, som Stortinget også har gjort i forbindelse med likestillingsmeldingen og barnehagemeldingen, gjort jobben der regjeringen ikke gjør den, og kommet med en rekke ‒ over elleve ‒ forslag som svarer på de utfordringene vi vet vi står overfor. Hva synes representanten Tønder om at meldingen regjeringen la fram, ble dårlig mottatt av høringsinstansene ‒ at den var for tynn? Er representanten enig i at den jobben stortingsflertallet nå har gjort, bedrer situasjon for fosterhjem og fosterforeldre?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Da komiteen hadde høring om denne meldingen, var alle høringsinstansene enige om at denne meldingen på ingen måte svarte til de forventningene folk der ute hadde. Den svarer ikke på de utfordringene vi står overfor på noen som helst god måte. Jeg lurer på om representanten Tønder mener at den meldingen som ble lagt fram, var god nok. Er representanten uenig med høringsinstansene i at den var for tynn? Er det altså slik at representanten Tønder gjerne hadde godtatt den meldingen slik den forelå?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-05-31:
Forslaget om innstramming i retten til barnetrygd ved utenlandsopphold er først og fremst et forslag som skal forhindre langvarig fravær fra skolen. Man fikk en henvendelse fra Oslo kommune og Drammen kommune, som ba regjeringen om hjelp til å håndtere disse utfordringene, fordi de mente de ikke hadde virkemidler eller eksisterende sanksjonsmidler som kunne være tilfredsstillende med tanke på å få gjort noe med dette. Dette er først og fremst en innskrenkning som gjelder barn i skolealder. Kristelig Folkeparti er ikke uenig i at vi gjør disse innstrammingene, men vi mener man går for langt når man også innskrenker dette til å gjelde barn under skolepliktig alder. Det kan være grunner til at man ønsker å ha et utenlandsopphold, ikke minst for å kunne besøke familie i svangerskapspermisjonen, f.eks. Her endrer man loven slik at barn både i og under skolealder blir rammet. Vi i Kristelig Folkeparti er ikke enig i dette. Det er også høringsinstanser som deler Kristelig Folkepartis syn. Vi mener man bør differensiere mellom barn i skolepliktig alder og under, og ønsker at det skal være en forskjell der. Derfor fremmer vi et mindretallsforslag der vi bl.a. sier: «Ved midlertidig fravær fra Norge som ikke varer mer enn tre måneder, regnes barn i skolepliktig alder fortsatt som bosatt her. Ved midlertidig fravær fra Norge som ikke varer mer enn seks måneder, regnes barn under skolepliktig alder fortsatt som bosatt her.» Jeg mener at den differensieringen burde man ha gjort, og særlig når saken har som utgangspunkt å skulle gjøre noe med langtidsfraværet i skolen.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-05-31:
Begrunnelsen for å ha en lik ordning for barn i skolepliktig alder og barn under skolepliktig alder er at man sammenligner dette med kontantstøtten, og siden en tremånedersgrense vil sammenfalle med grensen for eksport av kontantstøtte, vil dette være lettere å administrere enn hvis grensene er ulike. Betyr dette at det egentlig er et slags makelighetshensyn som ligger til grunn for at man ikke ønsker å differensiere mellom barn i skolepliktig alder og barn under skolepliktig alder?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-05-31:
I Norge er det skoleplikt, men det er ikke barnehageplikt, slik at det å bruke barnehage forstår jeg veldig godt har med integrering å gjøre. Det er svært viktig at barn ikke blir for lenge borte fra skolen, men man må jo bruke de argumentene som er viktige i forhold til hva denne saken har som utgangspunkt, og utgangspunktet var en henvendelse fra Drammen kommune og Oslo kommune, som ønsket virkemidler for å forhindre langvarig fravær. Så igjen: Har man i det hele tatt brukt tid på å vurdere om det går an å differensiere? Det er veldig lite omtalt.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-05-31:
La meg være tydelig – veldig tydelig – på en ting: Dersom det blir flertall for en NOU i dag, betyr ikke det at de andre forslagene som det også blir flertall for, skal stilles i bero. Vi har en forventning om at regjeringen setter i verk det som forslagene inneholder. Det vil også være sånn at innenfor dette området har ikke meldingen, og kanskje heller ikke alle forslagene, tatt opp i seg alt det som er utfordringer innenfor fosterhjemsfeltet, og som gjør at det kan være behov for en NOU. La meg peke på ett område: at kommunene skal overta mer av ansvaret for barnevernstjenestene. Man baserer dette på en forsøksordning i tre kommuner. Jeg er bekymret for at denne forsøksordningen kanskje ikke holder helt mål, at vi ikke får det brede grunnlaget for å kunne ta en vurdering av om det er riktig å overlate mer ansvar til kommunene basert på denne forsøksordningen. Dette er av de tingene som ville passet godt inn i arbeidet med en NOU. Er statsråden enig i det?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-05-31:
Reell ytringsfrihet og en fri og uavhengig presse er forutsetningen for et sunt demokrati og en levende samfunnsdebatt. Medienes tradisjonelle finansieringsmodeller er under press, og mediemarkedet, som i stor grad har vært beskyttet av språk og nasjonale grenser, har blitt globalisert. I dette bildet er det svært viktig med gode rammevilkår for nasjonale medieselskaper som har ambisjoner om å levere kvalitetsjournalistikk. Lokalmediene er viktige kulturbærere, som bidrar til levende lokalsamfunn og sørger for at bredden av synspunkter kommer fram i det offentlige ordskiftet. De riksdekkende, regionale og lokale mediene spiller sammen og gir en bredde i samfunnsdebatten. Dette er det viktig at vi klarer å legge gode rammer rundt, slik at vi også kan ha det i framtiden. Det er ingen tvil om at mange sliter, både med den digitale overgangen og gjennom færre annonsekroner. Likevel er ikke bildet entydig, og vi er litt usikre på om en generell heving av minstesatsen er en treffsikker løsning. Kristelig Folkeparti er opptatt av at pressestøtten skal være tilpasset på en slik måte at den også tar inn over seg en endret mediehverdag. Derfor ser vi det som viktig, og vi er glad for at en samlet komité også viser til det nedsatte Mediemangfoldsutvalget, og at det selvsagt også bør drøfte produksjonsstøtten. Jeg vil helt til slutt bare understreke at Kristelig Folkeparti ønsker å videreføre pressestøtten for å sikre en rik flora av både papiraviser og nettaviser som utgis både nasjonalt, regionalt og lokalt, og vi ønsker å sikre nasjonale medieselskaper gode rammevilkår i møtet med den globale mediekonkurransen. Dette er det viktig at vi fokuserer sterkt på framover.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-31:
Barnetrygd er viktig for å sikre unger grunnleggende nødvendigheter som mat, klær, leker og fritid. Det synes vi er viktig gjennom hele barndommen, uavhengig av hvor folk bor. Så er det klart at trygdesystemene i Norge må virke sånn at det bygger opp under resten av tanken rundt velferden og fellesskapsløsningene i Norge. SV er helt enig i at det er viktig å sikre skolegang, sikre deltakelse i grunnskole, og ha en innretning på trygdesystemene som bygger opp under nettopp det. Langvarig fravær fra skolegang er uheldig, både når det gjelder det å ramle ut av fellesskapet i skolen, og ikke minst bli hengende etter faglig. Men det vi har vanskelig med å forstå, er at man skal gjøre en innskrenkning også for unger som ikke er i skolepliktig alder. Jeg ser ingen gode grunner til å gjøre det, og jeg ser få gode grunner til å skulle innskrenke rommet for å ha anledning til å være i utlandet når ungen er under seks år. Det handler om at et så rigid system vil kunne få noen utilsiktede konsekvenser. La meg gi noen eksempler. Vi vet at kjærlighet over landegrensene kan være krevende. Jeg har selv en venninne som har fått barn med en mann fra Tunisia, og som har store problemer med å få forent pappaen med sitt barn og å kunne leve sammen som familie, fordi det er vanskelig å få den man elsker fra Tunisia til Norge. Hvis det hadde vært mulig å reise til Tunisia, kunne man vært der i barselperioden, man kunne vært der i permisjonstiden, for at familien skulle være i lag. I et sånt eksempel synes jeg det er urimelig at staten skal kutte i barnetrygden fordi en familie vil være samlet. Et annet eksempel kan være at man har veldig lang reisevei for å besøke familien. Alle vet at det er krevende å reise med små unger, og at det kan være lettere å være på samme sted over tid. Etter mitt syn er det urimelig å skulle ha et så firkantet regelverk at hvis man krysser over en tremånedersgrense, skal man tape barnetrygd – når man har klart å spare opp til en slik tur. Vi må huske på hva barnetrygd er: å sikre forsørgelse av og sikre nødvendigheter for ungene. SV støtter Kristelig Folkepartis forslag. Vi synes det er et veldig konstruktivt forslag. Vi synes det har en klok inngang og er en naturlig grense å sette, nettopp fordi det handler om argumentasjonen som komiteen legger opp til, at man skal hindre fravær fra skolegang, men samtidig sikre unger de nødvendighetene barnetrygden skal gi. Vi vil stemme for Kristelig Folkepartis forslag og mot I.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Foreldre kan i dag motta barnetrygd ved utenlandsopphold som ikke er ment å vare mer enn seks måneder. Fra og med 1. januar 2007 ble grensen redusert fra tolv måneder til seks måneder. Forslaget som i dag er til behandling, går ut på å senke denne grensen ytterligere – til tre måneder. Forslaget om innstramming i retten til barnetrygd ved utenlandsopphold er et tiltak mot langtidsfravær fra skolen på grunn av utenlandsopphold. Begrunnelsen er først og fremst hensynet til integrering av barn med annet morsmål enn norsk. Skolebarn som i lengre perioder sendes ut av landet, vet vi mister verdifull undervisningstid og tilknytning til sitt norske miljø. Foreldre står fritt til å velge utdanningsløp for sine barn. Utenlandsopphold kan være positivt, men for enkelte barn kan en utflytting fra kjente omgivelser samt returen til norsk skole være problematisk. Det er ikke et stort antall barn dette gjelder, men for de barna det gjelder, kan det være alvorlig. De positive virkningene av det foreslåtte tiltaket, nemlig integrering av barn, veier tyngre enn ulempene for dem som måtte berøres økonomisk av en slik innstramming. Forslaget om en grense på tre måneder sammenfaller også med grensen for rett til kontantstøtte ved utenlandsopphold, som er på tre måneder. La meg understreke at det i utgangspunktet er helt uproblematisk at foreldre tar med seg barna sine på lengre turer i utlandet. Det kan gi spennende og nye opplevelser for familien, og familier står fritt til å organisere sitt liv som de ønsker. Representanten Bekkevold var inne på at noen familier ønsker å besøke familien i utlandet. Representanten Bergstø var inne på at hvis man skulle få til et godt samvær, var det lang reiseavstand. La meg understreke at det er altså ikke sånn at man fratar foreldrene barnetrygd her nå, de har fremdeles muligheten til å kunne være på besøk i utlandet i tre måneder før denne regelen trer i kraft. I enkelte familier ser vi at utenlandsopphold kan få uheldige konsekvenser for barna. Det er vanskelig å bli skilt fra venner og kjente omgivelser, det kan være vanskelig for barn som er tatt vekk fra sitt vante miljø, å komme tilbake igjen, og barna får også et avbrudd i en læringsprosess. Komiteens representant fra Kristelig Folkeparti har foreslått at innstrammingen bare skal gjelde for barn i skolepliktig alder. Regjeringen foreslår derimot én felles regel for alle, fordi lange utenlandsopphold også kan være problematiske for barn som ikke har begynt på skolen. Barnehagen er en viktig arena for integrering og særlig for språkutvikling, og det er også viktig å prøve å forhindre langvarig fravær fra barnehagen. Vi har prioritert å ha én regel for alle og mener det er rimelig at barnetrygden ikke opprettholdes under langvarige utenlandsopphold, uavhengig av om oppholdet medfører fravær fra skolen eller ikke. Dette er et tiltak som vil være viktig for å fremme integrering og for å hindre uønsket langtidsfravær fra skole og barnehage. Jeg er glad for at flertallet i komiteen støtter dette forslaget.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Jeg understreket vel i mitt innlegg at barnehage er en ganske viktig arena for integrering og særlig for språkutvikling, og det er viktig å prøve å forhindre langvarig fravær fra barnehage. Så er det slik at familiene, før barna har begynt på skolen – og også etter at de har begynt på skolen – fremdeles har mulighet til å kunne være på et langvarig utenlandsopphold, i tre måneder. Og det er viktig for oss at denne regelen også gjelder for barnehage. Vi vet hvilken viktig arena barnehagen er, og ikke minst får en det likt med andre regelverk. Det er også lettere å praktisere, og det gir mindre ekstraarbeid i forvaltningen når en har en lik ordning.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Det er riktig som representanten hevder her, at dette har kommet på bakgrunn av en henvendelse fra Oslo kommune opp mot skole, men da vi vurderte denne saken og sendte den ut på høring, valgte vi å ta med de barna som går i barnehage, fordi vi mener at barnehage også er en viktig arena i dette arbeidet. Det var også det som ble resultatet da vi fremmet denne saken. Så er det viktig for oss å ha et likt regelverk, men hensynet i denne saken er at barnehage er også en viktig arena, det er viktig for språkutviklingen til barna, og vi mener at det har vært rett å ha en ens regel for de barna som går i barnehagen, og dem som går på skolen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Jeg har full forståelse for at Stortinget er utålmodig, og det var akkurat på det grunnlaget stortingsflertallet vedtok å lage en stortingsmelding. Med de forslagene i proposisjonen som er til behandling i dag, opplever jeg at det er en klar marsjordre til regjeringen: Sett i gang med å arbeide. Med forslaget om å lage en NOU – å sette ned et utvalg med et mandat som kommer til å jobbe halvannet til to år, og som etterpå skal ut på høring for å lage en sak for Stortinget: Jeg stusser litt over den utålmodigheten. Jeg er utålmodig etter å få satt i gang tiltakene som ligger i meldingen, og også det arbeidet som Stortinget har bedt oss om å intensivere. Da skjønner ikke jeg bakgrunnen for å utsette dette arbeidet ved å få på plass en NOU.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Jeg kan forsikre representanten om at dette arbeidet ikke stopper opp, for vi er allerede godt i gang med arbeid for å forbedre fosterhjemsomsorgen. Mange av de tiltakene som ligger i meldingen, og som Stortinget nå stiller seg bak, kommer til å bli fulgt opp. Det er mange innlegg her om at det er utfordringer – vi er enige om utfordringene. Den ene delen i denne meldingen beskriver utfordringene, og det er vi enige om. Men hvordan skal vi klare å møte disse utfordringene? Jeg mener vi møter utfordringene ved konkret å se på kartleggingen, ved bedre veiledning til og oppfølging av familiene og ikke minst ved å gjøre noe med de store forskjellene ute i kommunene – og å rekruttere flere fosterhjem i nettverk og hos slektninger. Jeg er glad for å ha brukerorganisasjonene, og jeg møter barn både fra Forandringsfabriken og Landsforeningen for barnevernet, som veldig klart sier ifra at dette er en melding som har et tydelig barneperspektiv. Den tar opp de utfordringene som de mener fosterhjem har, for å klare å skape trygge, gode og stabile forhold for dem. Det er et arbeid som vi skal fortsette med.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Først og fremst har jeg lyst til å anbefale representanten Bekkevold å lese høringen om ny barnevernsreform som nå er ute på høring. Der står det om de tre forsøkskommunene som blir følgeevaluert, og der ligger veldig tydelig retningen som regjeringen ønsker for å få på plass et bedre barnevern i framtiden. Det er mange forslag i fosterhjemsmeldingen som er til behandling i dag. Det har kommet mange konkrete forslag fra Stortinget som jeg i hovedsak støtter opp om, og som jeg selvfølgelig skal følge opp. Men jeg må si at det fra Stortinget er utydelig hvilket mandat NOU-en skal ha, og på hvilke områder man skal intensivere arbeidet. Representanten fra Arbeiderpartiet er tydelig på at veldig mange av de økonomiske forslagene som er til behandling, og det som går på rettigheter – det er flere forslag der – bør inn i en NOU for å få et bredere helhetlig bilde.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Kanskje det som overrasker representanten Grande, er at forslaget fra Stortinget faktisk får flertall i dag – uten at jeg skal gå videre inn på det. Det ligger mange forslag i den stortingsmeldingen som er til behandling i dag, og det er bare å lese de forslagene som kommer fra regjeringen, der vi – tydelig – gjør noe både med rekruttering, veiledning og oppfølging, bedre kartlegging av det enkelte barn og nasjonale, faglige anbefalinger for å følge opp og få på plass en utligning av de forskjellene som er der. At det da kommer andre forslag som understreker hovedlinjene i regjeringens melding, og som også forsterker det arbeidet som Stortinget mener at regjeringen skal gjøre, det ser jeg bare som en styrke. Dette er et felt som vi alle engasjerer oss i, et viktig felt, for å sikre en bedre hverdag for barn når staten overtar ansvaret, og da skylder vi faktisk de barna å gi dem en bedre oppfølging enn det de har hatt før. Det har altså vært slik at Arbeiderpartiet har sittet i åtte år og stemt ned alle gode forslag om fosterhjem. Derfor er jeg glad for at de nå stiller seg bak ganske mange forslag som ligger i denne meldingen, og at stortingsmeldingen som blir fremmet, faktisk får flertall, i tillegg til en del andre forslag.