Abid Raja (Venstre), 2015-06-15:
Innledningsvis tenkte jeg å si at komiteen har vært veldig heldig med å ha en så kyndig saksordfører, og jeg vil takke ham for det grundige arbeidet han har gjort med innstillingen. Jernbanen skal være det foretrukne reisealternativet for næringslivet og for folk der jernbanen er et alternativ. Det er en ambisiøs målsetting, og det krever at vi gjør mye. Det krever at vi ruster opp og vedlikeholder infrastrukturen. Det krever en smartere organisering av sektoren. Det krever et attraktivt rutetilbud. Venstre og de tre andre samarbeidspartiene har økt bevilgningene til fornying og vedlikehold av eksisterende jernbane. Det gjør at Jernbaneverket betegner 2015 som «det første store vedlikeholdsåret», og det første året på lenge der vedlikeholdsetterslepet på jernbane blir redusert. Det at bevilgningene er kommet opp på et så høyt nivå, gjør at vi kan tenke nytt om hvordan vi organiserer vedlikeholdet. For første gang legges det opp til at fornying og vedlikehold kan gjøres strekningsvis og helt – ikke klattvis og delt. I tillegg planlegges og bygges det nye spor og nye baner, som vil legge grunnlaget for et enda bedre tilbud litt lenger fram i tid. Jeg er stolt av at vi bruker rekordsummer på togtilbud og jernbaneinfrastruktur. Jeg er stolt av at flere har fått et bedre jernbanetilbud de siste to årene. Jeg er stolt av at den økte satsingen på vedlikehold vil gi mindre forsinkelser og bedre tilbud for passasjerer og for gods. Alt dette kommer av at vi bevilger mer penger, og vi bevilger til de tiltak vi vet fungerer. Men det er et viktig men: Penger alene løser ikke utfordringene i jernbanesektoren. Penger alene skaper ikke et bedre togtilbud for deg og meg eller for næringslivet som skal ha fraktet varene sine. Det er derfor Venstre over lengre tid har ønsket en omorganisering av norsk jernbane. Det foreslo vi flere ganger i forrige stortingsperiode, men ble nedstemt. Nå har vi brukt lang tid på å forhandle med regjeringspartiene og har kommet fram til et godt første skritt på veien fram mot en smartere organisert jernbanesektor. En jernbanereform gir ingen mening uten at den gir et bedre togtilbud for folk. Det gjør denne reformen. Det aller viktigste grepet for Venstre har vært å etablere en enhet som skal arbeide med rutemodeller og koordinering med øvrig kollektivtransport, gjennom å sette seg mål og planlegge hvordan togtilbudet skal være på lang sikt. Det har ikke vært gjort før i Norge. Vi har planlagt strekning for strekning, men ikke sett alt i en helhet som tar utgangspunkt i hvordan togtilbudet skal være til og fra Rognan, Steinkjer, Egersund, Hokksund og Sandvika om 5–10–25–50 år. Disse rutemodellene vil danne grunnlaget for hvordan vi prioriterer ressursene til vedlikehold og fornying, til nye større utbyggingsprosjekter, til innkjøp av togsett og ikke minst hva slags togtilbud med hvilken frekvens staten skal kjøpe på hver enkelt strekning. Dette vil igjen synes i et bedre togtilbud til oss passasjerer, der våre nåværende og framtidige behov blir grunnlaget for hvilke utbedringer som gjøres. Et annet viktig grep samarbeidspartiene gjør i fellesskap, er å etablere en infrastrukturenhet. Denne enheten skal ha ansvaret for hele infrastrukturen, inkludert tog og stasjoner. Det er bra. Det er i dag uklare ansvarsforhold i jernbanesektoren, og det å samle hele eierskapet på ett sted vil plassere hele ansvaret til den nye enheten. Dette muliggjør også at vi i større grad kan se stasjoner, infrastruktur og rutetilbud i sammenheng. Det vil være naturlig at den nye infrastrukturenheten bruker eiendom og kapital til å sikre flere «park and ride»-løsninger, til å skape attraktive stasjonsområder og til å bidra til at det fortettes rundt stasjonsområdene. Vi i Venstre tror det er nyttig og vet at det er nødvendig å se alt dette i en sammenheng. Det er også et stort behov for å få oversikt over den faktiske tilstanden på infrastrukturen. Det er satt i gang et arbeid med å kartlegge tilstanden, som dermed kan danne grunnlag for hvilke tiltak vi må igangsette i årene som kommer. Infrastrukturenheten må ha stor frihet til å prioritere ressursene sine der de vil gi størst nytte, for å gi passasjerer og næringsliv det togtilbudet som planlegges på kortere og lengre sikt. For Venstre vil det være naturlig at infrastrukturenheten vil få flerårige budsjetter og mulighet til å ta opp lån på samme vilkår som veiselskapet. Dette vil være med på å sikre at vi får bygd ut mer jernbane i årene som kommer. Noen har hevdet i debatten at jernbanereformen er et hastverksarbeid som ikke vil gi et bedre togtilbud. Jeg er uenig med dem. Det er helt avgjørende å få på plass en ny måte å tenke jernbane på i Norge. Vi må planlegge langsiktig. Vi må ha tro på at jernbane vil kunne bli det foretrukne transportalternativet der det finnes, og den må være organisert på en slik måte at denne tankegangen kan settes ut i livet. Det er det Arbeiderpartiet og Senterpartiet sier nei til når de i praksis stemmer imot hele reformen. Det er trist, men det gir også en mulighet for oss i Venstre å klargjøre noen ting. For det første: Formålet med reformen er todelt – punkt 1: et bedre togtilbud for de reisende og for næringslivet, og punkt 2: smartere organisering av sektoren, som sørger for at vi bruker ressursene riktig – ikke noe annet. For det andre: Ingen har som formål å svekke arbeidstakernes rettigheter i denne reformen – og jeg sier ingen. Venstre har arbeidet for og vil arbeide videre for å sikre gode pensjonsvilkår for dem som arbeider på jernbanen i dag. Vi vil sørge for at jernbanen skal være en attraktiv arbeidsplass for alle, enten det er ingeniører eller lokførere, om det er trafikkstyrere eller vedlikeholdsarbeidere. Gjennom langsiktige planer blir arbeidsplassene sikrere, særlig for dem som arbeider med infrastruktur og vedlikehold. Det har vært nedbemanninger – det er trist. Det har vært nedbemanninger og nedlegging av selskaper i jernbanesektoren de siste årene, fordi den rødgrønne regjeringen ikke har klart å skape gode, forutsigbare rammebetingelser. Jeg mener at forutsigbarheten og rammene nå kommer tilbake. For det tredje: Vedtaket i dag innebærer ikke det Arbeiderpartiet kaller privatisering av jernbanen. NSB vil fremdeles være et sterkt statlig eid transportselskap. Infrastrukturen samles i en statlig enhet som vil ha som formål å styrke og fremme jernbane som transportmiddel. Samtidig har vi gjennom budsjettene vist at vi faktisk prioriterer å kjøpe flere togavganger, at vi prioriterer å redusere vedlikeholdsetterslepet, at vi prioriterer å planlegge å bygge ut ny infrastruktur med offentlige penger. Statens innsats på jernbanefeltet er stort, og vil bli større, fordi det er viktig. Det er viktig for jernbanen selv. Det er viktig for klimaet. Det er viktig for by- og tettstedsutvikling. Det er viktig for næringslivet. Og viktigst: Det er med på å gjøre det enklere for oss alle å leve livet vårt: reise, pendle og få gods dit vi bor.