trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-02-10:
Jeg er enig i at nettopp fordi det er vanskelig, skal man også ha høye ambisjoner, og at vi er nødt til å se de ulike elementene i sammenheng. Det er mange forutsetninger som tilsier at dette kan bli et godt miljøprosjekt, som jeg var inne på. Det at vi samler regjeringskvartalet, med unntak av forsvar, på ett sted, gjør at man unngår mye transport internt i byen. Det gjør også at vi kan få mer energieffektive løsninger, og at vi kan få en mer effektiv bruk av departementskontorene. Så jeg har stor tro på at vi skal få til gode løsninger, med høye ambisjoner, men allerede nå å konkludere med at det skal inn i én ramme, mener jeg er for tidlig. Det er god dialog mellom Statsbygg og FutureBuilt, og vi jobber nå kontinuerlig og konkret med å definere standarder og hvordan man kan få til et nytt regjeringskvartal med høye miljøambisjoner midt i byen.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-02-10:
«Lyngen kommune har innført skuddpremie på gaupe. Gaupe er en sterkt truet art på norsk rødliste. I 1845 vedtok Stortinget å utrydde gaupe, ulv, bjørn og jerv, og innførte derfor skuddpremie på rovdyrene. Først i 1980 ble skuddpremien avviklet, da var bestanden på randen av utryddelse. Skuddpremie burde være et forhistorisk virkemiddel som ikke har noen plass i moderne miljøforvaltning. Mener statsråden det er greit at kommuner innfører skuddpremie på gaupe i Norge?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-02-10:
Som statsråden påpeker, fungerer uttak av gaupe utmerket også uten skuddpremie. Det fungerer så utmerket at bestanden i dag er under bestandsmålet, og jeg anser det som naturlig at statsråden selv ser det som en oppgave å få bestanden opp til i hvert fall det minimumsnivået som den ifølge Stortinget skal være på. Det er viktig å være klar over at gaupebestanden i Norge biologisk sett er mikroskopisk – vi har omtrent én gaupe per 1 000 km2 areal i Norge, hvorav det aller meste er godt gaupehabitat. Spørsmålet er: Selv om statsråden sier han ikke ser noe godt poeng i skuddpremietiltaket i Lyngen, har statsråden ikke tenkt å foreta seg noe som helst for å ta tak i et så spesielt virkemiddel som brukes på en så sårbar art?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-02-10:
Jeg tror det er rimelig å ha en forventning om at miljøvernministeren i Norge har en offentlig mening om bruk av den typen virkemidler i norsk forvaltning, og jeg oppfordrer statsråden til å gi uttrykk for det på en mer kraftfull måte enn det han har gjort nå. Men når det gjelder gaupe, er det også slik at Norsk institutt for naturforskning ved John Odden & Co. for halvannet år siden gjennomførte en studie som viste at utbetalingen av skadeerstatninger for gaupe i et stort område på Østlandet var omtrent dobbelt så høy som det reelle tapet forårsaket av gaupe. Det er altså fare for at gaupa får skylden for mye større sauetap enn det den reelt sett forårsaker, og at gaupebestanden dermed blir forvaltet på feil grunnlag. Har statsråden planer om å gå inn i disse faglige spørsmålene opp mot den stortingsmeldingen som skal komme, og det rovdyrarbeidet som Stortinget nå skal gjennomføre, slik at vi får et bedre faglig grunnlag for ny bestandsfastsettelse?
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-02-10:
Alle de fire store rovdyrene i Norge forvaltes i dag ut fra de føringer som er lagt av Stortinget innenfor rammene av Bernkonvensjonen og naturmangfoldloven. Det er vedtatt bestandsmål for hver enkelt art, og Stortinget har sagt at bestandene skal forvaltes så nær bestandsmålene som mulig. Det er krevende å forvalte viltbestander med et slikt presisjonsnivå. Av de fire store rovdyrene er det bare gaupe som er definert som en jaktbar art. Dette har bl.a. sammenheng med at gaupe er oppført på liste III i Bernkonvensjonen. Gaupe har også et betydelig høyere bestandsmål enn de andre store rovdyrene. Bjørn, ulv og jerv er på liste II i Bernkonvensjonen, som innebærer at disse artene skal undergis en strengere beskyttelse. Bjørn, ulv og jerv kan kun tillates felt ut fra hensynet til å unngå at de gjør skade, mens det i vurderingen av jakt på gaupe også kan trekkes inn vurderinger knyttet til bl.a. rekreasjon og høstingstradisjon. En annen forskjell er at det for jaktbare arter, slik som gaupe, er tillatt å bruke skuddpremie som et motiverende virkemiddel, noe som ikke er tillatt for fredet vilt, som bjørn, ulv og jerv. Jakt på gaupe reguleres gjennom årlig fastsettelse av jaktkvoter. Jeg har ikke kjennskap til om det er lokale forhold i det aktuelle området som tilsier at skuddpremie kan være hensiktsmessig. Generelt er det stor interesse for gaupejakt i Norge, og kvotejakten fungerer svært effektivt. I de fleste tilfeller blir derfor de tildelte kvotene skutt i løpet av jaktperioden. I så måte har jeg nok vanskelig for å se at skuddpremie kan være et aktuelt og samfunnsøkonomisk lønnsomt virkemiddel for ytterligere å effektivisere jakten i særlig mange områder. Det er de fastsatte jaktkvotene som avgrenser antall gauper og i hvilke områder disse kan felles. Det påvirkes ikke av kommunale skuddpremieordninger. Men så lenge gaupe er en jaktbar art i Norge, mener jeg det ikke er grunnlag for å fjerne muligheten for å vedta skuddpremie på denne arten.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-02-10:
Som jeg tidligere har vært inne på, er det viktige virkemiddelet fastsettelsen av jaktkvoter. Derfor er det det som avgrenser antall gauper og i hvilke områder de kan felles, ikke kommunale løsninger som en kommunal skuddpremie. Vi har et eksakt bestandsmål for gaupe som er vedtatt av Stortinget. Det gir ikke noe handlingsrom for å kunne forvalte bestanden verken over eller under et nivå på 65 årlige ynglinger, som er målet. Situasjonen for gaupebestanden i Norge er i så måte den samme som den var da Stortinget vedtok gjeldende bestandsmål i 2004, og vi forholder oss til at forvaltningen av gaupe fungerer godt slik den er i dag.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-02-10:
Vi vil komme tilbake til Stortinget når det gjelder oppfølging av rovdyrforliket. Det er også slik at mulige endringer i jakttidsforskriften vil bli sendt på høring våren 2016, og det kan bli aktuelt å vurdere disse temaene nærmere i den forbindelse, men det er det foreløpig ikke tatt stilling til. Nå er det slik i dag at gaupebestanden ligger noe under bestandsmålet. I 2015 var det 60,5 ungekull av gaupe – det er altså 4,5 kull mindre enn bestandsmålet. Til tross for at gaupebestanden har økt noe sammenlignet med året før, er det det tredje året på rad at det ligger noe under. Vi er – i tråd med forliket – opptatt av å ligge så nær bestandsmålet som mulig og arbeider for å komme opp på det nivået.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-02-10:
I 2010 publiserte Helsedirektoratet nasjonale kvalitetskrav til fødselsomsorgen i veilederen «Et trygt fødetilbud». Kvalitetskravene tok utgangspunkt i Stortingets behandling av St.meld. nr. 12 for 2008–2009, En gledelig begivenhet. Helseforetakene har lagt direktoratets veileder til grunn for den videre utviklingen av fødselsomsorgen, og dette har ført til en mer hensiktsmessig oppgavedeling mellom sykehusene på dette området. Når det gjelder tilbudet til barn som blir født ved sykehuset i Arendal, har Helse Sør-Øst informert helseministeren om at Sørlandet sykehus sommeren 2015 vedtok to organisatoriske endringer for å redusere risiko for syke nyfødte i Agder. Den første av disse endringene var at alle definerte risikofødsler skulle foregå på Kvinneklinikken ved sykehuset i Kristiansand. Dette er i tråd med den nevnte veilederen fra Helsedirektoratet, som anbefaler at alle risikofødende skal henvises til en kvinneklinikk. Kvinneklinikker har mer kompetanse og mer ressurser enn avdelinger som er definert som fødeavdelinger, slik som avdelingen i Arendal. Den andre endringen var at syke nyfødte fra sykehuset i Arendal skulle overføres nyfødtenheten i Kristiansand. Denne beslutningen ble gjort av hensyn til kvalitet og pasientsikkerhet. Gjennomføringen av det siste vedtaket har skjedd uten at det har vært meldt om alvorlige hendelser for mor eller barn. Noen få nyfødte har måttet vente på transport fra Arendal til Kristiansand, men de har hele tiden blitt godt ivaretatt av kvalifisert personell ved sykehuset i Arendal. Det er forståelig at det oppleves som en ekstrabelastning å vente, men Sørlandet sykehus opplyser at barna har vært godt ivaretatt i ventetiden. Det viktigste er at disse funksjonsendringene sikrer kvalitet og pasientsikkerhet i behandlingen av syke nyfødte.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-02-10:
Regjeringen følger denne situasjonen nøye, og vi baserer oss, som nevnt, på at Helsedirektoratets veileder «Et trygt fødetilbud», med de kvalitetskravene den setter, følges opp. Det er også slik at det gjøres tilsyn med nyfødtmedisinen, og det var nettopp et slikt tilsyn gjort av fylkesmennene i Vest-Agder og Aust-Agder i fjor med nyfødtmedisinen i Sørlandet sykehus som ledet til disse endringene, for den rapporten påviste to avvik. Ett av disse var at Sørlandet sykehus HF ikke sikrer forsvarlig behandling av syke nyfødte ved Sørlandet sykehus Arendal. Det var med bakgrunn i dette tilsynet fra fylkesmennene at styret i Sørlandet sykehus sommeren 2015 vedtok at syke nyfødte fra fødeavdelingen i Arendal skulle overflyttes til Kvinneklinikken i Kristiansand.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-02-10:
Det var nettopp representantens poengtering av at man ikke bør vente til det har skjedd noe galt, som er utgangspunktet for beslutningen gjort ved Sørlandet sykehus, for man baserer seg her på tilsynsrapporter og fatter vedtak i tråd med tilsynsrapporter, som igjen er basert på eller måles opp mot de standardene og de kvalitetskravene som er satt. Det er en god måte å operere på, slik at vi sikrer samsvar mellom kvalitetskravene og det som faktisk er situasjonen innenfor nyfødtmedisinen. Derfor kan jeg forsikre representanten om at tilsyn, rapportering og oppfølging av kvalitetskravene er noe vi legger stor vekt på.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-02-10:
«Sykehuset i Arendal har over 1 000 fødsler i året, men til tross for dette og store protester ble nyfødtposten lagt ned. Vi fryktet særlig at tilbudet til akutt syke nyfødte skulle bli dårligere. I Agderposten 28. januar går ledelsen ved fødeavdelingen på sykehuset i Arendal ut og uttrykker sin bekymring over at det kan ta opptil ni timer etter fødselen før mor og barn kommer fra fødeavdelingen i Arendal til nyfødtposten i Kristiansand, samtidig som sykehuset i Arendal har kompetanse og muligheter til å ta seg av disse barna. Synes statsråden det er greit at nyfødte og deres foreldre unødig utsettes for disse ekstrabelastningene, og kan statsråden garantere at dette ikke går ut over pasientsikkerheten?»
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-02-10:
Det kan vel absolutt diskuteres om det har ført til en kvalitetsbedring at en har fjernet nyfødtposten ved Norges tolvte største sykehus når en måler antall fødsler. Det er vel bare Bærum sykehus som ikke har en nyfødtpost som er av tilsvarende størrelse i forhold til antall fødsler, så dette er nok langt mer enn organisatoriske endringer. Det som jeg synes kanskje er mest alvorlig i svaret til statsråden, er at det ikke er meldt om alvorlige hendelser. Spørsmålet mitt til statsråden blir da: Må en vente til det eventuelt oppstår alvorlige hendelser før en tar denne problematikken på alvor, at en faktisk har en ventetid på opptil ni timer, samtidig som en har kompetansen på sykehuset i Arendal, som gjennomfører over 1 000 fødsler i året? Vil regjeringa følge denne situasjonen nøye?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-02-10:
Vi har hatt mange runder om tilsynsrapporten fra fylkeslegene. Skulle en legge den til grunn for de andre fødeavdelingene av tilsvarende størrelse i resten av landet, var det nok mange sykehus som hadde mistet sin nyfødtpost. Det har, så vidt jeg vet, aldri skjedd alvorlige hendelser ved nyfødtposten i Arendal som et resultat av dårlig kvalitet. Snarere tvert imot har kvaliteten vært svært høy, men i tilsynsrapporten antydet en potensielt at det kunne skje noe hvis det ikke ble iverksatt visse tiltak. Men det er snøen som falt i fjor, bokstavelig talt. Det som i hvert fall er viktig, er at en sikrer et godt fødetilbud også for akutt syke nyfødte og deres foreldre ved Sørlandet sykehus Arendal, som faktisk har mer enn 1 000 fødsler i året, og det føler jeg meg faktisk ikke trygg på. Jeg vil be statsråden forsikre befolkningen i Aust-Agder om at de kan være trygge på det.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-02-10:
«127 000 personer står uten jobb, og arbeidsledigheten er høyere enn lagt til grunn i statsbudsjettet. I en interpellasjon i juni 2014 om økende arbeidsledighet sa statsministeren at det er «viktig å ha høy oppmerksomhet om utviklingen». Senere har regjeringsmedlemmer sagt at det ikke er krise, og at deres politikk virker. Nylig sa likevel finansministeren at det kan bli aktuelt med nye tiltak, noe Arbeiderpartiet lenge har etterspurt. På hvilket nivå må ledigheten være før regjeringen setter inn nye tiltak mot økende ledighet?»
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-02-10:
Jeg spør på hvilket nivå ledigheten må være før regjeringa setter inn nye tiltak, og det gjør jeg på bakgrunn av at jeg selv hadde gleden av å sitte i den statsrådsposten som statsråden nå sitter i, da vi hadde finanskrisa i Norge i 2008 og 2009. Den gangen startet regjeringa med å fastslå en ambisjon, at Norge skal ha Europas laveste ledighet, men vi skal ha Europas sterkeste tiltak mot ledighet. Det er bakgrunnen for at jeg spør, fordi det var på et ledighetsnivå som var langt lavere enn i dag. Vi startet prosessen med å reise rundt i landet og høre på næringslivets behov, og så kom vi med en pakke på 20 mrd. kr for å skape aktivitet. Krisa i dag er annerledes enn forrige gang. Det krever andre tiltak, men det krever ikke i mindre grad at regjeringa faktisk har ambisjoner om å gjøre noe med ledigheten – og ikke bare bortforklare det. Ett eksempel er permitteringsregelverket, som vi vet vil hjelpe det næringslivet konkret, men som vi da har utsatt. Når vil statsråden gi etter for det presset som nå er, for å få det på plass?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-02-10:
Det aller viktigste tiltaket i arbeidsmarkedspolitikken er en god næringspolitikk som skaper aktivitet. Men når statsråden sier det hun nå sier, og bagatelliserer ønsket fra næringslivet om et utvidet permitteringsregelverk, så synes jeg det avslører en total mangel på forståelse for den situasjonen som næringslivet er i. Det er riktig at det er deler av næringslivet som ikke har behov for å styrke permitteringsregelverket, men et styrket permitteringsregelverk blir da også bare brukt av den delen av næringslivet som har bruk for det, og som faktisk nå innstendig ber om det. Denne regjeringa må altså drives fra skanse til skanse og utviser ingen ledelse når det gjelder ledigheten. Jeg tror at et utvidet permitteringsregelverk kommer, hvis bare mange sterke grupper får mase lenge nok. Derfor blir spørsmålet mitt: Når skal regjeringa gi seg og følge etter, når den ikke er villig til å vise ledelse når det gjelder sysselsettingssituasjonen?
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-10:
Arbeidsmarkedet er gradvis svekket det siste året. Ledighetsnivået i 2015 ble 4,4 pst., likt det vi anslo i nasjonalbudsjettet for 2016. Lavere petroleumsinvesteringer er den viktigste årsaken til svekkelsen, men også en generell nedgangskonjunktur etter høsten 2014 bidrar negativt. Da vi la fram nasjonalbudsjettet for 2016 nå i høst, forventet vi at arbeidsmarkedet skulle utvikle seg svakt gjennom det meste av 2016, og at sysselsettingsveksten ville ta seg opp i 2017. Denne vurderingen ligger fortsatt fast. Men dagens situasjon er ikke først og fremst en midlertidig konjunktursvekkelse, slik vi opplevde under finanskrisen i 2009. Norsk økonomi er nå inne i en betydelig omstillingsfase. Det er overkapasitet i den oljerelaterte delen av økonomien, og arbeidskraften skal finne veien til andre aktiviteter og andre områder. I en slik situasjon blir ledigheten i en periode høyere enn vanlig. Samtidig må vi sette inn tiltak for å hindre at ledige forblir ledige over lang tid, vi må stimulere etterspørselen etter arbeidskraft, og vi må bidra til at overtallige er aktive og effektive arbeidssøkere. Bare da vil omstillingene forløpe mest mulig smidig. Den økonomiske politikken har nå en ekspansiv innretning. Det bidrar til å skape arbeidsplasser, og det bidrar til å bygge bro over en periode med svake konjunkturer. Regjeringens tiltakspakke for økt sysselsetting er innrettet mot å gi arbeid i en omstillingsperiode, og den er særlig rettet mot Sør- og Vestlandet. Arbeidsmarkedspolitikkens bidrag til omstillinger er flere: Arbeidsledige må være aktive, og de må være åpne for mobilitet. For noen er det ikke nok å være aktive arbeidssøkere, de trenger påfyll av kompetanse og praksis. Nav kan gi slik bistand. Regjeringen har økt tiltaksnivået for ledige med 4 000 plasser fra saldert budsjett 2015 til 2016. Jeg har nylig varslet noen endringer i dagpengeregelverket som skal gjøre det lettere å kombinere trygd med utdanning. Også regjeringens endringer i regelverket for midlertidige ansettelser virker positivt på etterspørselen etter arbeidskraft. Representanten Andersen spør på hvilket nivå ledigheten må være før regjeringen setter inn nye tiltak. Regjeringens politikk og prognoser presenteres i budsjettdokumentene til Stortinget. Som nevnt ble nivået på ledigheten i 2015 slik regjeringen anslo. Regjeringen følger utviklingen tett og har samtidig tatt en rekke initiativ for å holde sysselsettingen oppe. Samtidig ønsker vi å stimulere til de omstillingene som nå må komme. Regjeringen vurderer behovet for tiltak løpende også framover.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-10:
Det som er utfordringen med kravet som nå kommer fra noen om å utvide antall permitteringsuker i regelverket, er jo at det ikke gir noen arbeidsplasser, og det vi trenger nå, er flere jobber. Vi trenger jobber på kort sikt for å hjelpe dem som nå har blitt ledige som en følge av krisen på Sør-Vestlandet, særlig i oljerelatert industri, og vi trenger å omstille landet vårt på lang sikt til en ny virkelighet. Så det vi gjør, er at vi har tiltak på kort sikt gjennom store satsinger innen vei og bane, innen rehabilitering av offentlige bygg, og vi retter oss særlig mot de områdene av landet som nå sliter, samtidig som vi også satser på næringsrettet forskning og innovasjon, kunnskap og utdanning for å sørge for omstilling på lang sikt. Det er ingen entydige signaler ute om at man skal utvide antall uker. Det kommer fra noen, ikke fra alle. For meg er dette mer et spørsmål om hva som er mest hensiktsmessig for arbeidstakerne, for bedriftene og for landet. Vi er åpne for endringer, vi også, men foreløpig mener vi at det ikke er hensiktsmessig.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-10:
Vi er åpne for å gjøre fortløpende endringer også i permitteringsregelverket, det har vi gjort før. Men det spørsmålet vi må stille oss nå, er: Hva er det som bidrar til omstilling? Hva er det som har effekt, på kort og lang sikt, der ledigheten nå slår ut? Jeg besøkte, som mange andre, Rogaland for ikke så lenge siden og fikk da vite fra Nav Rogaland at av de yngste ledige – alderen 16–29 år, er vel det – har 40 pst. ikke engang fullført videregående skole. Da er spørsmålet: Hva er det de trenger? Trenger de flere uker som de er permitterte, eller burde vi nå bruke momentumet til å gi dem fagutdanning, til å gi dem fullført videregående? Så det er ikke noe entydig krav ute eller ønske om at man skal utvide antall uker, det blir ikke flere arbeidsplasser av det. Det vi trenger nå, er jobber på kort og på lang sikt. Og så får vi følge utviklingen nøye og se hvordan vi skal innrette tiltakene, også permitteringsreglene.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-02-10:
«Forskerne Magne Kaldhusdal, Anne Margrete Urdahl og Kari Grave ved Veterinærinstituttet skriver i Nationen 23. desember 2015: «Narasin er et antibiotikum, men det er ikke slik at alle antibiotika er årsak til den typen resistens vi snakker om her.» Veterinærinstituttet er en virksomhet under Landbruks- og matdepartementet. Kan statsråden bekrefte at narasin er et antibiotikum, slik forskerne ved Veterinærinstituttet skriver?»
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-02-10:
I Norge er narasin i all hovedsak brukt i kyllingproduksjon. Forbruket økte fra 5,2 tonn i 2004 til hele 12,4 tonn i 2014. Dette utgjør mer enn det dobbelte av volumet av antibiotika som brukes til behandling av alle dyr i norsk husdyrproduksjon – det er et faktum. Det er videre et faktum at legemiddelfirmaet Eli Lilly and Company fikk amerikansk patent på narasin i 1982. Det er videre et faktum at i henhold til norsk lov om fôrtilsetninger er det forbudt å tilsette antibiotika i maten til husdyrene våre. Altså: Narasin er et legemiddel som må brukes til å behandle sykdom, ikke gis i maten til kylling. Er statsråden enig i det?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-02-10:
Erfaringene så langt fra de forbildene som tar narasin ut av produksjonen sin, er at det ikke fører til økt antibiotikabruk. Det som er det sentrale her, er at statsråden mener at mine premisser er feil. Da er det viktig å få et offentlig ordskifte om de premissene. Ifølge det dokumentet fra USA fra 3. august 1982, Process for preparing narasin, som jeg refererte til, er kjernen i saken at det er et internasjonalt patent som antibiotikum. Kan statsråden medvirke til at det patentet blir lagt ut på Landbruksdepartementets hjemmesider, slik at forskere og allmennheten sjøl kan vurdere hva som er korrekt faktum i denne saken?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-02-10:
I EØS-regelverket er narasin ikkje rekna som eit antibiotikum, men eit middel mot ein type snyltarar i tarmen som særleg kan vere eit problem hos slaktekylling. Det er ulike meiningar om bruk av narasin som fôrtilsetting. Enkelte ekspertar hevdar at narasin er viktig for å vareta god dyrehelse, andre peiker på, som representanten presiserer her, at det er ei form for antibiotikum. Men dersom narasin blir forbode i produksjon av kyllingkjøt, risikerer vi auka forbruk av det som alle meiner er antibiotika. Bransjen har på bakgrunn av reaksjonar frå forbrukarar sett i verk omfattande tiltak for å prøve å fase ut denne fôrtilsettinga. Dersom ein ser på reklame, er det ein god del eksempel på det. Vitskapskomiteen for mattryggleik seier at det er ekstremt lite sannsynleg at vanlege forbrukarar i Noreg får i seg narasin frå kyllingkjøt. Det er òg ekstremt lite sannsynleg at menneske får i seg narasinresistente bakteriar ved å ete kylling så lenge kjøtet er gjennomsteikt. Ifølgje Folkehelseinstituttet er det ikkje dokumentert negative helseeffektar på menneske som følgje av bruk av narasin til fjørfe. Eg vil følgje utviklinga nøye på dette området og eventuelt setje i verk andre tiltak dersom ny kunnskap tilseier det.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-02-10:
Dersom føresetnaden i spørsmålsstillinga hadde vore rett, hadde statsråden vore einig i det. Men som eg sa, ser verken norske eller europeiske myndigheiter på narasin som eit antibiotikum, ergo er spørsmålsstillinga basert på ein premiss som eg starta mitt første svar med å seie at eg ikkje deler. Eg er oppteken av at vi skal fortsetje kampen mot antibiotikaresistens. Det gjer regjeringa på veldig mange område: Eg tok opp spørsmålet om antibiotikaresistens i mitt første ministermøte i Berlin for nokre få veker sidan, i desse dagar er både min eigen statssekretær og helseministeren i Amsterdam og diskuterer det same, og eg vil leggje fram ein handlingsplan mot antibiotikaresistens seinare i år. Det aller viktigaste spørsmålet ein må stille seg, er: Viss vi ikkje fortset å bruke narasin, må vi då bruke meir antibiotika i behandlinga? Det er eg openbert redd for, og difor følgjer eg den utviklinga som no skjer, når produsentane sjølve fasar ut dette, nøye, for å sjå kva resultatet av det vert.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-02-10:
På dette området som på mange andre er eg oppteken av at vi skal ha ei kunnskapsbasert tilnærming. Det håpar eg at vi klarer å bidra til. Representanten Lundteigen har heilt rett i at hos dei produksjonane som har fasa ut bruken av narasin, ser vi ikkje ein betydeleg auke i bruken av antibiotika. Det er grunnleggjande bra. Eg er for å ha minst mogleg tilsetjing av behandlingsmiddel i fôret. Det er eit konkurransefortrinn for norsk landbruk. Det meiner eg er verdt å vareta i eitt og alt. Når eg reiser rundt i Europa, kan eg seie at i Noreg er maten trygg, vi brukar ikkje medisin i fôret. Vi brukar ein femtiandedel av den antibiotikaen veldig mange andre land brukar. Så at kunnskap er viktig og eit konkurransefortrinn for norsk landbruk på dette området, er openbert. Difor er det viktig å følgje opp det i det vidare arbeidet. Det gjer ein med å ha faglege diskusjonar, og eg meiner at det som Vitskapskomiteen og for så vidt også desse forskarane forsøkjer å bidra til, er positivt, og eg meiner at også statsråden kan bidra til det.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2016-05-26:
Jeg vil på vegne av meg selv framsette et representantforslag om å styrke ordningen med fri rettshjelp.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2016-05-26:
Jeg utfordret statsråden i mitt innlegg og kunne ikke høre at hun responderte eller forholdt seg til det. Det gjelder to utviklingstrekk som vi har hatt en stund, og som utfordrer EØS-samarbeidet, nemlig horisontal politikk, hvor man lager brede pakker, hvor man har en rekke tiltak som åpenbart er EØS-relevante fordi det også handler om konkurransepolitikk, men hvor man samtidig setter politiske målsettinger. Vi får nå en høstpakke med et nytt fornybardirektiv, og det er et eksempel på en målsetting – hvor vi riktignok fikk forhandlet fram en noe lavere målsetting takket være vannkraften, men likevel – hvor vi har byråene som får ansvar. Vi har fortsatt ingen løsning på ACER. Og det kommer et europeisk datatilsynsbyrå, som jeg antar at regjeringen ønsker vi skal delta i, og som får den samme problemstillingen fordi det kan ta bindende avgjørelser i enkeltsaker. Vil statsråden bidra til at vi kan få en mer prinsipiell diskusjon om hvordan vi håndterer disse utfordringene i EØS-rammen?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2016-05-26:
Det var byråene. Jeg håper og tror at det fornuftige vil være å bruke finansbyrå-løsningen og topilarsystemet med ESA og med domstolen som en konfliktløser, hvis det skulle komme til det. Men den andre delen av spørsmålet mitt, som statsråden ikke rakk å svare på, gjelder det horisontale og om vi skal være bundet av politiske målsettinger som EU setter. Det interessante her i salen er jo at hvis det anses positivt i forhold til økt fornybarandel og slikt, er også partier som helst ikke vil være bundet av EU i noen sammenhenger, veldig ivrige på at vi skal ta det inn. Men jeg mener dette er prinsipielt. Uansett om målsettingene er positive, gode og velmenende, mener jeg vi må vurdere om ikke det er utenfor EØS-avtalen, så vil virkemidlene for å nå de målsettingene som man gjør, være det. Det burde vi kanskje også ha en prinsipiell debatt om her i salen.
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-05-26:
I innlegget mitt avslutta eg med den store utfordringa vi faktisk har med svart arbeid og kriminalitet i arbeidslivet. Dette er òg ei kjend utfordring her hos oss. Næringslivet spør etter tiltak. Statsråden sa i utgreiinga si at EØS-midlar kan brukast her. Eg ønskjer å vita korleis dette no blir eit prioritert område med omsyn til dei EØS-midlane vi har?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-05-26:
Til liks med føregåande representant etterlyser eg òg ein meir djuptgripande debatt om vårt forhold til EU. Det er på tide å få det opp i det offentlege rom, og kanskje utanfor denne salen. I mitt innlegg stilte eg ministeren eit spørsmål som eg ikkje høyrde eit skikkeleg svar på, så eg vil stille spørsmålet ein gong til ‒ veldig tydeleg. Eg vil be minister Aspaker i respekt for Stortinget og med hennar konstitusjonelle ansvar for dette saksområdet, gjere greie for regjeringa sitt syn om det å knyte Noreg til EU sitt finanstilsyn er å sjå på som avståing av suverenitet. Viss svaret er nei, vil eg be henne forklare kvifor regjeringa legg opp til ein prosess der saka skal avgjerast etter § 115 i Grunnlova, ein paragraf som elles vert nytta når Noreg avstår suverenitet.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-05-26:
Eg stilte tre spørsmål i innlegget mitt, som eg enno ikkje har fått svar på. Eg skal gjenta eit av dei, og det er det som statsråden bør ha hatt mest tid til å forberede seg på, fordi Venstre har stilt det spørsmålet mange gonger i denne salen, og eg stiller det igjen. Det handlar om den såkalla SMB-rabatten, det vil seie moglegheita for bankar til å stille lågare kapitalkrav ved utlån til små og mellomstore bedrifter, slik vi har moglegheit til innanfor det europeiske regelverket, og slik våre naboland Sverige og Danmark har valt å nytte seg av. Det vil, viser berekningar, gje ein auka utlånskapasitet på 31 pst. til små og mellomstore bedrifter. Og i ei tid der arbeidsløysa i Noreg stig, der vi treng at fleire satsar på gode idear og skapar arbeidsplassar, er det for Venstre vanskeleg å forstå at Noreg ikkje vil nytte seg av den moglegheita. Kvifor vil ikkje Noreg det?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-05-26:
Det har vore ein lang dag, så eg skal ikkje dra ut tida unødig. Det er ein samrøystes komité som står bak innstillinga i denne saka. Eit par korte ord om bakgrunnen: Departementet har føreslått å endre formuleringa i folketrygdlova § 11-6. Slik han lyder i dag, er det eit vilkår for rett til arbeidsavklaringspengar at medlemene får aktiv behandling eller deltek på eit arbeidsretta tiltak. Proposisjonen medfører at ordlyden blir endra frå «får aktiv behandling» til «har behov for aktiv behandling» og at «deltar på et arbeidsrettet tiltak» blir endra til «har behov for arbeidsrettet tiltak». Bakgrunnen er at trygderetten igjen skal få moglegheit til å overprøve alle vurderingar som Arbeids- og velferdsetaten gjer etter folketrygdlova kapittel 11, også med heimel i denne føresegna, § 11-6. At trygderetten skal ha den kompetansen, var lovgjevaren sin intensjon då ordninga vart innført. At trygderetten sin kompetanse i realiteten vart innskrenka, var med andre ord ikkje tilsikta og er i strid med det Stortinget hadde som intensjon då ordninga med arbeidsavklaringspengar vart innført. Saka er ei oppfølging av ei fråsegn frå Sivilombodsmannen i 2014, og eit fleirtal av høyringsinstansane har støtta den føreslåtte endringa. Det blir føreslått at endringa skal gjelde for alle saker der kravet blir sett fram etter at lovendringa tek til å gjelde. Lovendringa vil såleis ikkje endre på vilkåra for rett til arbeidsavklaringspengar, men vil sikre rettstryggleiken til dei som har behov for ordninga, gjennom at trygderetten igjen får full prøvingskompetanse. Det er ein samrøystes komité som står bak innstillinga, og eg viser elles til kommentarane til lovendringa i proposisjonen og til komitéinnstillinga.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-26:
Statsråden svarte ryddig nei på første del av representanten Navarsetes spørsmål, men ho svarte ikkje på andre del av det, så det skal eg gje ho ei ny moglegheit til, nemleg: Kvifor skal vi bruke § 115, som jo dreier seg om suverenitetsavståing, viss det ikkje er snakk om suverenitetsavståing? Så tenkte eg å slengje inn eit lite spørsmål til, for eg vart litt nysgjerrig etter innlegget til representanten Rytman. Mitt spørsmål er ganske enkelt: Var hans innlegg sånn nokolunde uttrykk for regjeringas posisjonar når det gjeld våpendirektivet, eller er dei posisjonane heilt annleis?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-26:
Eg òg synest det ryddige og audmjuke innlegget til utanriksministaren var eit klart nok innlegg i «navlepilleri»-diskusjonen». Men eg skal spørje om noko heilt anna, nemleg om eit spesielt forhold ved rolla til Utanriksdepartementet, som har slått meg her: Det er Utanriksdepartementet som gjev eksportlisens, men informasjonen dei gjev, kjem jo heilt og fullt frå andre aktørar, frå eksportørane, og ein er heilt avhengig av at dei gjev korrekt informasjon. Som bl.a. tolldirektøren peikte på i høyringa, er det eit tillitsbasert system som kan skape utfordringar dersom ein har å gjere med miljø og aktørar som ein ikkje har grunn til å ha tillit til. Eg kunne tenkje meg å spørje utanriksministaren: Har dette vore tema som ein har følgt opp internt i etterkant av dette – korleis ein jobba, kor grundig, osv. – for å handtere denne typen situasjonar, når det er aktørar ein tydelegvis ikkje kan stole på, som det jo kanskje er av og til?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-26:
Med fare for å verte skulda for å vere ein dårleg opposisjonspolitikar vil eg seie det var eit veldig godt innlegg, på grensa til førebiletleg – på grensa, riktig nok. Så eg har berre eit fattig spørsmål: Eg synest det var veldig klokt av statsråden at ho i tillegg til å gjennomgå saka, gjekk gjennom og forklarte litt grunngjevinga for det vi kallar den manglande openheita, problema med å få tak i dokumentasjon og så vidare. Eg kunne tenkje meg å spørje: Dersom eit medium no skulle begynne opprullinga av det dei meiner, med god eller dårleg grunn, er ei stor forsvarssak eller ei sak som avdekkjer store, vesentlege feil i forsvarssektoren – kan statsråden seie med stor sikkerheit at det då ville verte vist større openheit frå departementet og statsråden enn det var i begynninga av denne saka?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-26:
Tru det eller ei – det er faktisk slik at i Stortingets forretningsorden § 55 står det: «Talaren bør halde seg strengt til den saka som er under debatt.» Det er vel opptil fleire brot på den paragrafen i dag, men eg vil likevel seie at det er synd at ein debatt om ei så viktig sak vert så dominert av ein formdebatt. Eg synest det kan vere ein riktig måte å avslutte debatten på med å seie at vi rundar av lang tids arbeid med ei svært viktig sak, og eg synest forsvarsministeren veldig klart uttrykte at ho og departementet ikkje er ferdige med saka, men står framfor ei ganske lang tid med betydeleg oppfølgingsarbeid med alt det saka har avdekt. Det set eg pris på, og eg reknar med at Stortinget på beste måte vil samarbeide om dei eventuelle endringane som det er aktuelt å kome til Stortinget med.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-05-26:
Jeg er svært glad for at vi har denne muligheten til å diskutere europapolitikk og hva som skal være Norges veivalg inn i en framtid og inn i en situasjon med stadig flere utfordringer. Utviklingen i Europa påvirker utviklingen i Norge. Europas utfordringer er også Norges utfordringer. Europas muligheter er også Norges muligheter. Regjeringen vil trygge Norge for framtiden. Strategien for samarbeidet med EU for denne stortingsperioden, som ble lagt fram tidlig i 2014, reflekterer nettopp dette. Våre prioriteringer samsvarer godt med de satsingene som Juncker-kommisjonen la fram senere samme år. Det viser at Norge og EU i stor grad er samstemte om hva som er våre felles utfordringer. Det handler om å skape økt konkurransekraft, mer innovasjon og få til grønn omstilling. Basert på strategiens ulike satsingsområder utarbeider vi altså et årlig arbeidsprogram for å følge opp tett disse målsettingene. Det sikrer nødvendig sammenheng og struktur i EU-arbeidet her hjemme. Samarbeid med europeiske partnere bidrar til å lette omstillingen i norsk økonomi. En forutsetning for å finne fram til gode felles løsninger er nærhet, tillit og bred oppslutning om forslagene som vedtas på europeisk nivå og i det enkelte land. Kun sånn kan vi lykkes på veien mot et grønt, konkurransedyktig og inkluderende Europa. På møtet i går i Brussel i EØS-rådet diskuterte vi Europakommisjonens agenda for bedre regelverksutforming. Det handler om at nye regler skal bli grundigere forberedt, at de ikke medfører unødvendige byrder for næringsliv og borgere, samt at nye regler kun innføres når det er nødvendig. Et viktig prinsipp for oss er at nye tiltak bør besluttes så nært innbyggerne som mulig. Sagt på en annen måte: EU-nivået skal kun gripe inn dersom saker ikke kan løses på statlig eller regionalt nivå. Dette har vi spilt inn og vært tydelig på til kommisjonen sammen med våre EØS/EFTA-partnere Island og Liechtenstein. EUs regelverk for det indre marked gjelder også i Norge. Regjeringen ønsker derfor velkommen tiltakene og mener det er et steg i riktig retning. Regelforenkling kan også underbygges av vårt eget motto, og vårt eget arbeid her hjemme, om å forenkle, fornye og forbedre, som er spesielt rettet inn mot offentlig sektor og små og mellomstore bedrifter. Sammen er vi opptatt av at forenklingsarbeidet ikke må svekke standarder på områder som helse, miljø, forbrukervern og mattrygghet. Vårt samarbeid i Europa er enda viktigere i krevende tider som disse. Det er nå det handler om å være solidarisk. Det er nå det handler om å bidra til gode felles løsninger i Europa som tar Europa videre, men som i neste omgang tar Norge videre. Vi trenger samarbeid som kan sette oss i stand til å takle det mangfold av utfordringer som vi står overfor, enten det gjelder migrasjon, oppfølgingen etter Paris som handler om klima og grønn omstilling, eller det handler om de større sikkerhetsutfordringene, der vi også utfordres med tanke på å bekjempe terror og annen alvorlig internasjonal kriminalitet på en god og effektiv måte.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-05-26:
Det er helt riktig som Svein Roald Hansen sier, at tendensen i EU går i retning av større pakker. Det er enorm dynamikk i politikkutviklingen i Brussel. Det stiller oss overfor store utfordringer med å greie å holde tempoet oppe for å unngå at etterslepet skal øke. Det handler også om at vi må være godt i stand til å vurdere, til enhver tid, EØS-relevansen i det som utformes av politikk. Svein Roald Hansen tar også opp spørsmålet om alle disse byråene som Norge har ytret ønske om å kunne delta i, og hvordan innretningen av dem blir. Nå har vi funnet en løsning på finanstilsynet, som retter seg mot både offentlige og private. Når det gjelder ACER, derimot, snakker vi om offentlige regulatorer. Så det er nødvendigvis ikke slik at én løsning passer for alle typer byråer.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-05-26:
Det er et viktig spørsmål Svein Roald Hansen nå reiser, og det er litt tilbake til det jeg sa i mitt første svar, om at dynamikken i Brussel er stor. Det er helt åpenbart at vi må tenke igjennom de endringene som skjer der, i forhold til vårt apparat og hvordan vår måte å samhandle med EU-systemet skal være i framtiden. Det understreker egentlig bare det som har vært regjeringens målsetting: Vi må være enda tidligere på ballen. Vi må greie å lese prosessene i Brussel på en enda bedre måte, for å sikre oss at vi kommer tidlig nok inn, og at vi har mulighet til å påvirke og ta stilling til hvordan vi skal håndtere sakene også hjemme i fortsettelsen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-05-26:
La meg starte med å si at jeg er uenig med representanten Navarsete i at vi ikke har en dyptgripende debatt om Europa. Det opplever jeg at vi har til stadighet. Vi har et næringsliv som er opptatt av hvordan de kan samhandle med Europa. Vi har eksportører som har Europa som sitt aller viktigste marked, og vi har mange som har Europa sterkt i fokus, enten de arbeider med migrasjon eller kriminalitetsbekjempelse. Så til spørsmålet om avståelse av suverenitet. Vi avstår ikke suverenitet til EU, men vi har en begrenset overføring av myndighet til EFTAs overvåkingsorgan, ESA. Det er det som ligger i forslaget om finanstilsynet. Det er topilarsystemet i praksis, og det er på den måten Norge kan løse sin tilknytning til finanstilsynssystemet i EU.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-05-26:
Dette kan gjøres på den måten at når EØS-midlene nå offentliggjøres, starter man arbeidet og dialogen med de ulike landene om hvilke temaer som er mest aktuelle og hvilke saker og prosjekter man skal prioritere. Vi har fra norsk side stilt Arbeidstilsynets kompetanse til disposisjon. De er programpartnere, de er med i prosjekter. I tillegg har arbeidslivets parter i Norge, med LO og NHO i spissen, også sine midler og muligheter til å samarbeide med land som har arbeidstakere til Norge, og hvor vi ser at konkurranse og lønns- og arbeidsvilkår er viktig å sikre, og også helse, miljø og sikkerhet. Så dette er definitivt et prioritert område. Arbeidsministeren og undertegnede har henvendt seg til flere land, og vi har fått positiv respons tilbake. Så dette er absolutt et område som har prioritet framover.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-05-26:
Det er riktig at EUs kapitalkravforordning inneholder en særskilt bestemmelse om lavere kapitalkrav for utlån til små og mellomstore bedrifter. Dette er en tidsbegrenset overgangsbestemmelse, og den aktuelle rettsakten er ikke tatt inn i EØS-avtalen ennå, grunnet denne tilsynsbyråsaken. Vi vurderer det sånn at situasjonen i Norge er annerledes enn i disse andre landene som har benyttet seg av å gi denne rabatten. Norske banker har for tiden gode resultater. De er lønnsomme, og de oppfyller kravene i disse nye bestemmelsene. Vi vurderer også situasjonen sånn i dag at det norske kredittmarkedet fungerer godt, og at lønnsomme investeringer synes å få tilgang til den kapitalen de trenger.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-05-26:
Jeg må bare gjenta det svaret som jeg ga til representanten Navarsete. Det er ikke avståelse av suverenitet til EU. Det er bruk av topilarsystemet, og det er begrenset overføring av myndighet til EFTAs overvåkingsorgan. Men fordi man vurderer denne myndighetsoverføringen som mer enn «lite inngripende» i Grunnlovens forstand, bruker man § 115 i dette tilfellet. Når det gjelder våpendirektivet, er det en stor diskusjon innad i EU, hvor de samme reaksjoner som har kommet fra jeger- og fiskerorganisasjoner i Norge, har kommet fra tilsvarende organisasjoner i andre land. Det er også andre land som har reagert, med hensyn til om det blir en for inngripende endring, det som ligger i forslaget fra kommisjonen. Dermed er vi i prosess med dette, men saken skal komme til en avklaring om ikke så altfor lang tid.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-05-26:
Jeg har lyst å takke for mange engasjerte og gode innlegg. Så har jeg lyst å legge til at det viktige i denne debatten, og som jeg synes at de aller fleste talerne har tatt inn over seg, er at det handler om ikke å være seg selv nok. Det handler om å erkjenne at Norge er en del av Europa. Det handler om å erkjenne at mange av våre utfordringer her hjemme er de samme utfordringene som er i Europa, og vi må ikke tape av syne de mulighetene og den gevinsten som dette samarbeidet faktisk kan gi oss. EØS-avtalen er selve bunnplanken i samarbeidet med EU. Det har også gitt oss tilgang til viktig utdannings- og forskningssamarbeid, vi deltar aktivt i Schengen, vi har god dialog med EU i forsvars- og sikkerhetspolitiske spørsmål – i det hele tatt viktige og store områder, hvor Norge som et lite land har stor nytte av det internasjonale samarbeidet vi kan ha med det som er våre nærmeste naboer og viktigste handelspartnere. Jeg erkjenner at den problemstillingen som Svein Roald Hansen tar opp, knyttet til at det settes konkrete mål i disse direktivene, kan by på utfordringer. Vi vurderer alltid EØS-relevans når det gjelder regelverk, men vi slår ikke på forhånd fast om et regelverk er EØS-relevant eller ikke. Men vi er også opptatt av å søke tilpassinger når det er i norsk interesse, og når vi mener at det er det som er den best farbare veien framover. Representanten Rotevatn etterlyste hva som er regjeringens syn på utsendingsdirektivet. Vi har vært veldig tydelige på at vi ønsker kommisjonens nye initiativ for å sikre riktig balanse mellom fri flyt av tjenester, beskyttelse av arbeidstakere og rettferdig konkurranse mellom lokale og utenlandske virksomheter. Vi hilser det velkommen. Så må vi bare erkjenne at det er betydelig intern uenighet i EU om forslaget, og en gruppe medlemsland har nylig bedt kommisjonen revurdere sitt forslag gjennom en såkalt gult kort-prosedyre. Så det arbeidet er kommisjonen i gang med, og de må vurdere om de skal opprettholde, endre eller trekke forslaget. Men det er viktig for regjeringen, og vi følger denne prosessen videre og vil også engasjere oss, naturlig nok, i fortsettelsen i forhold til om det kommer nye forslag her. Flere har vært inne på betydningen av det nordiske samarbeidet og sammenhengen mellom det nordiske og det europeiske samarbeidet. Jeg mener at Norden har stort potensial for å samarbeide mer innad i Norden, men vi har definitivt også store muligheter til å gjøre oss enda mer gjeldende i Europa, dersom vi kan bruke den nordiske kanalen.
Sylvi Graham (Høyre), 2016-05-26:
Mye er sagt. Men la meg starte med å gi statsministeren ros for det grepet hun tok da hun utpekte en statsråd for EU- og EØS-saker, som også er den nordiske samarbeidsminister i den norske regjeringen. Dette er viktig, fordi gode relasjoner med Europa er med på å trygge Norge for framtiden, men også fordi våre gode relasjoner med Europa starter her i det nordiske nabolaget. Og i den grad samarbeidet i Europa skranter, er det viktig at det nordiske hjørnet er sterkt. Så slår da også regjeringen fast at den vil føre en aktiv europapolitikk. Og la meg få inkludere statsråd Aspaker i den rosen som jeg startet med, for arbeidet som gjøres, ser vi – ikke minst av den offensive redegjørelsen som hun holdt her i Stortinget – er nettopp det: en aktiv europapolitikk. Våre regjeringsmedlemmer er hyppig i Brussel for å fremme våre interesser. Vi har europastrategi med årlige arbeidsprogrammer, og vi her på Stortinget har hyppige redegjørelser i Stortingets europautvalg. Statsråden sa bl.a. at hun, som statsråd med ansvar både for EU- og EØS-samarbeidet og for det nordiske samarbeidet, er opptatt av å utnytte mulighetene for en mer aktiv nordisk europapolitikk. Jeg er enig med statsråden i at Norden har et godt utgangspunkt for å påvirke, at Norden kan vise vei, og at vi i større grad må tenke Norden i Europa. I 2017 har Norge formannskapet i Nordisk ministerråd, det nordiske regjeringssamarbeidet. Der vil det nettopp være en gyllen anledning til å fremme aktivt nordisk europapolitisk samarbeid. Europa og det europeiske samarbeidet har mange utfordringer for tiden. Den sikkerhetspolitiske situasjonen har vært nevnt, likeså Storbritannias forhold til EU og behovet for mer bærekraftig vekst, omstilling og konkurranseevne. Jeg vil også trekke fram de store flyktning- og migrasjonsutfordringene. Det er ikke mulig for enkeltland å håndtere det som skjer, på egen hånd, og jeg mener det er svært riktig av vår regjering at den bidrar til å finne felles løsninger gjennom vår deltagelse i Schengen- og Dublin-samarbeidet. Norge er tjent med at tiltakene for å styrke dette samarbeidet lykkes, for det gjelder å få på plass løsninger som begrenser menneskesmuglingen, og å få på plass løsninger som f.eks. hindrer at flere liv går tapt i Middelhavet. Samtidig må vi få et europeisk asylsystem som er bærekraftig og rettferdig. Det er viktig for oss at internasjonale forpliktelser når det gjelder flyktningretten og menneskerettighetene, overholdes. De som har reelle beskyttelsesbehov, må gis beskyttelse. Norden i Europa er et av tre hovedspor som regjeringen vil forfølge i sitt formannskapsarbeid i Nordisk ministerråd. Det handler om mer samordnet nordisk gjennomføring av regelverk og mer bruk av fellesnordiske innspill til tidlig fase til EU. La oss ønske statsråden lykke til fra Stortinget med den satsingen i det kommende år. Den er viktig for vårt forhold til Europa.