Nils Aage Jegstad (Høyre), 2015-05-19:
Jeg vil først si at det ikke er så unaturlig for oss å sammenligne Stoltenberg-regjeringens siste budsjett for 2014, som faktisk var et helhetlig budsjett, med det som faktisk ble vedtatt den høsten på grunn av våre påplussinger. Stoltenberg-regjeringen hadde tenkt å styre etter de lave tallene på vedlikehold som de la fram i det budsjettet. Vedlikehold er ikke uvesentlig når man snakker om jernbane, og et etterslep på 17 mrd. kr skal tas igjen. Det er årsak til forsinkelser og kapasitetsreduserende transport både på gods og på passasjertrafikk. Dette er likevel en annen debatt. Dette dreier seg egentlig om hvilke muligheter man har til å serve en viktig landsdel med transporttiltak framover. Jeg tror man må innse at i et land som Norge er veier viktig – kanskje det viktigste virkemidlet i transportbransjen og for så vidt også i persontransporten. Jernbanen står bare for 10 pst. av kollektivtransporten i dette landet. Bussen er størst når det gjelder kollektivtransport – persontrafikk. Men jernbanen har et konkurransefortrinn når det gjelder gods på lange strekninger. Derfor har vi en bra andel godstransport på både Bergensbanen, Dovrebanen, Nordlandsbanen og ikke minst på Ofotbanen. Men ting henger sammen, så Ofotbanen er en forlengelse inn i søndre del – på samme måte som Kongsvingerbanen. Det er en bane som er viktig for godstransporten fra Nord-Norge, og den mangler også investeringer. Det er store forventninger til jernbanen, og den har mange viktige oppgaver for samfunnet. Ikke minst for klimasatsingen er det viktig å få mer av transporten over til kollektiv. Jernbanen er ryggraden, men altså ikke hovedtransportåren. Den er ryggraden for kollektivtransporten inn til og ut av de store byene, den skal bidra til forstørring av regioner, den skal bygge byene sammen, og den skal bidra til mer gods på bane. I dag har vi som sagt et veldig stort etterslep, det har vi etter hvert begynt å ta inn over oss, og vi gjør noe med det. Så ble det nevnt – og jeg tror det er nokså viktig – at man faktisk må se utover landegrensene. Man har i de siste NTP-ene tradisjon for at man ikke har sagt ett eneste ord om grensekryssende transport. Den grensekryssende transporten har for så vidt vært nullet ut i åtte år. Nå har vi en regjering og en statsråd som faktisk tar tak i grensekryssende transport inn over svenskegrensen og for så vidt over til Finland. Vi håper å få til et bedre samarbeid når det gjelder utbygging av jernbane på tvers av grensene. Det å få knyttet seg til det europeiske jernbanenettet vil være noe vi kan dra nytte av i stor stil, men i dag er alle grensekryssingene på jernbanen flaskehalser i Norge. Vi er enda ikke der at vi kan koble oss fritt til svenskenes utbygging – som er såpass heldige at de faktisk er medlem av EU og kan nyte godt av EUs satsing på jernbane. Men det går an å gjøre mer. Vi kan være mer offensive, og vi skal være mer offensive. Jeg tror det er riktig at Nord-Norge er tjent med først og fremst å få hevet standarden på de veiene og det som allerede ligger der. Det er altfor mange innsnevringer og altfor mange problemer knyttet til at man til tider rett og slett ikke henger sammen med Norge for øvrig. Det å utføre veivedlikehold, bygge ut veistandarden, bygge og sørge for at eksisterende jernbane har tilstrekkelig kapasitet og tilstrekkelig standard vil være de kortsiktige grepene. Så registrerer jeg nesten hvert fjerde år at det kommer et spørsmål om forlengelse av Nord-Norgebanen. Jeg har vært med i politikken i ganske mange år, og jeg tror ikke det har vært en valgkamp uten at det har dukket opp. Kanskje det ikke var så sentralt for to år siden, men det er faktisk et spørsmål om hva vi skal prioritere. Vi prioriterer vedlikehold, og vi prioriterer klima og de store transportbehovene inn til og ut av de store byene. Og så skal landet henge sammen.