Inger Lise Husøy (Arbeiderpartiet), 2000-01-27:
Jeg vil fokusere på Øst- og Sentral-Europa og situasjonen der – fra Barentsregionen, til Baltikum og Balkan. Jeg ser fram til en egen Balkan-debatt senere. Jeg er ikke helt overbevist om at det politiske Norge vil ta konsekvensene av hvor ille situasjonen faktisk er i landene rett utenfor stuedøra vår – hvor stor nøden og fattigdommen er. Det viser de små bevilgningene vi har avsatt til dette viktige arbeidet. Lykkes vi ikke med stabiliseringen, eller vi ikke setter inn nok penger, kan ropet på såkalte sterke menn, nasjonalister og diktatorer bli veldig sterkt. Vi snakker om forsoning, ja vi rett ut krever at folk skal forsone seg etter krigene på Balkan. Selvfølgelig er det eneste vei ut av situasjonen, men jeg savner ofte en dypere analyse og beskrivelse av hva og hvem som skal forsones, og hvorfor det er en vanskelig prosess som krever hjelp fra vestlige land. Min mening er at satsing på kvinner er det viktigste bidraget til forsoning. Uten flere ressurser kan ikke dette skje. Kvinner er en viktig nøkkel til stabiliseringen. Jeg har vært i de fleste land i Øst- og Sentral-Europa de siste årene. Jeg har innledet på ulike demokratiseringskurs for kvinner, et opplegg som kalles «Kvinner kan», som Arbeiderpartiets kvinnebevegelse har laget og oversatt. Det er sparsomt med penger til disse kursene, til tross for at det er et enormt stort behov og stor etterspørsel. Kvinner fra ulike partier, fagbevegelser, NGO-er, fra parlament og kommunestyrer deltar. Jeg mener jeg har et rimelig godt bilde av hvor ille situasjonen oppleves, og jeg skulle så gjerne sett at vi brukte mer penger rettet mot kvinner de nærmeste årene. For det er nå det skjer, det er nå det viktigste grunnlaget for stabilisering og forsoning blir lagt. Hvorfor er det viktig med kvinnerettet innsats? Kvinner og barn rammes hardest, som mor og ikke minst som krigsenke. Skilte kvinner og enker, som det er mange av, har en særlig vanskelig bosituasjon. Leilighetene er knyttet til jobb, og uten en mann, som gjerne har jobb, ligger en tynt an. Enker rammes dobbelt opp. Mødre forsøker fortvilet å varme sine nyfødte barn i kalde og krigsskadde boliger. Det er høy arbeidsledighet, størst for kvinner, selv om de ofte har mest utdanning. Det er lav lønn for alle, men lavest for kvinner. Manglende lønnsutbetalinger rammer kvinner, som ofte har hovedansvaret for familien, som skal skaffe mat til barna. I f.eks. Albania frykter mødrene for underernæring hos barna, og det er ikke det eneste landet. Det er dårlige arbeidsforhold, mye seksuell trakassering, det er korrupsjon, mafia, narkotikabruk, smugling og prostitusjon, det er sterke machokulturer, med veldig mye privat vold og alkoholisme, mye våpen er tilgjengelig hos privatpersoner, det er stor kriminalitet, som alle vet, og mange landeveisrøvere. Det er også alvorlige ettervirkninger av kriger, drap og angiveri – kriger der voldtekt var en krigsstrategi og barn var tilskuere. Naboer skjulte paramilitære grupper, støttet og tilhørte fienden. Du skal nå samarbeide med han som voldtok mora di eller søstera di, han som drepte broren din eller kappet hodet av kjæresten din. Bare noen få er tatt av politiet. De er selvfølgelig mistenksomme overfor hverandre, de stoler ikke på hverandre, og de blir ikke venner på kommando. Når det f.eks. gjelder pensum i skolen, hvem sin historie skal barna lære om? Hva skal de lære om krigene – hva er sannheten om krigene i Bosnia eller i Kosovo? Partiene og de politiske og samfunnsmessige institusjonene er mannsdominerte. Det har vært en dramatisk tilbakegang av kvinner i parlamentene, og det er få kvinner i ledende posisjoner i fagbevegelsen. Men kvinner i Øst- og Sentral-Europa er som oss – de ønsker fred og harmoni og et liv basert på likeverd. Vi må hjelpe dem med å bygge opp sterke demokratiske strukturer. Vi må hjelpe kvinnene til et liv i verdighet. Dette er en del av grunnmuren for demokrati. Det er skjøre demokratier der, og de trenger mye hjelp. De er motiverte, de er engasjerte, de vil så gjerne, og de er optimistiske. Men vi må altså hjelpe dem. Jeg må få si rett ut at et av de store problemene er at det er for mange udugelige, maktsyke og korrupte menn som selger landene sine på billigsalg til Vesten og til ulike mafiaorganisasjoner. Jeg mener at kvinner må komme inn og erstatte noe av den udugeligheten og korrupsjonen som er til stede der.