Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2009-06-08:
St.meld. nr. 13 om klima, konflikt og kapital i utviklingspolitikken er interessant lesning. Utfordringen i forbindelse med behandlingen av meldingen har vært å forstå hvordan vurderingen av de ulike temaene skal innpasses i den totale utviklingspolitikken. For at det ikke skal være tvil om dette, er det klokt at innstillingen understreker at de etablerte prinsipper og retningslinjer om rettighetsbasering, fattigdomsorientering, mottakerorientering, nasjonalt eierskap, konsentrasjon, ubunden bistand, relevans til internasjonal arbeidsdeling og bistandseffektivitet ligger fast. I tillegg må det være klart og entydig at Stortinget slår fast at FNs tusenårsmål skal være førende for norsk utenrikspolitikk. I meldingen vektlegges at stat til stat-bistanden i større grad skal dreies mot områder der Norge har særskilt kompetanse, og at man i større grad skal bruke multilaterale kanaler der Norge ikke har særskilt kompetanse. Senterpartiet er enig i at dette kan være en overordnet føring, men la meg understreke følgende: Økt bruk av multilaterale kanaler, som vi støtter fullt ut, fordrer at innsatsen følges opp med aktivt arbeid i organisasjonens styrende organer, og at den politiske ledelsen også engasjerer seg i dette. Vi mener det er klokt å erkjenne følgende: Det er i praksis få, for ikke å si svært få områder der Norge har spesiell kompetanse i et globalt perspektiv. Det er f.eks. ikke slik at Norge har spesiell kompetanse på tropisk regnskog. Vi velger like fullt – og med rette – å ha en betydelig regnskoginnsats. Kravet om særskilt norsk kompetanse må ikke forhindre at Norge bidrar bilateralt også på områder som er anerkjent viktige internasjonalt. Utdanningsfeltet er ett av disse, et område Stortinget mener at Norge skal ha økt innsats på. Representanten Marit Nybakk viste til et heldig prosjekt i Namibia. Det gjaldt fiskeri. Der har vi særskilt kompetanse. Vi har kanskje også særskilt kompetanse på akvakulturutvikling. Det var vi med på i Vietnam. Der fikk vi anmodning om å være med ytterligere i Namibia. Landbruk er et område der vi i global sammenheng kanskje ikke har særskilt kompetanse, men jeg tror det er viktig at vi også konsentrerer oss om det. Jeg er glad for at vi i St.meld. nr. 13 – i alle fall slik Senterpartiet tolker det – har endret syn på dette med matvareproduksjon. Da vi i 1970 målte fordelingen mellom forskjellige sektorer, var 30 pst. av norsk innsats rettet mot matvareproduksjonen. I dag er den på 3 pst. Vi er inne i en global matvarekrise. Jeg tror ikke vi rår bot med mange av de problemene vi står overfor, hvis vi ikke gjør befolkningen i utviklingsland i stand til i større grad enn i dag å brødfø seg selv. Den utfordringen må vi være i stand til å ta. Men det vil også ha konsekvenser for tenkningen her på berget. Jeg tror vi må være med på å utvikle forskning for å se på hvordan vi skal utnytte de begrensede arealene som vi har i verden i dag, for å få til en bærekraftig utvikling med enda bedre konklusjon. Jeg synes at meldingen er interessant, som jeg har sagt. Den er spennende, og jeg ser for meg at det i denne salen i tiden som kommer, blir mange viktige debatter på dette området.