trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-12-05:
La meg først si at det er mye som gjør meg glad i dagens debatt, bl.a. det at vi ser fire samarbeidspartier som står rakrygget bak det vi skal vedta i dag. Så har jeg lyst til å si at etter å ha vært olje- og energiminister nå i 14 måneder har jeg for første gang opplevd å ha en petroleumspolitisk opposisjon i stortingssalen. Det setter jeg pris på, selv om jeg mener at man bommer litt i noe av det man tar til orde for. De som driver virksomheter på norsk sokkel, de som sørger for at disse store verdiene strømmer inn i statskassa, som sørger for at mellom 200 000 og 300 000 mennesker har sin sysselsetting i næringen, er nesten utelukkende internasjonale selskaper. Det er selskaper som vurderer hvor de ønsker å investere, og en av grunnene til at de har valgt å investere i Norge, er den store graden av forutsigbarhet for virksomheter vi har hatt i dette landet, kombinert med et strengt helse-, miljø- og sikkerhetsregime som selskapene har lært seg å sette pris på etter hvert. Jeg kan forsikre om at jeg har en tett og god dialog både med operatørselskaper, med leverandørselskaper og med fagbevegelsen i debatten om hvordan utviklingen på norsk sokkel vil bli framover. Samtidig sikres denne langsiktigheten og forutsigbarheten gjennom store prosesser som har vært i Stortinget rundt eierskapsmeldingen og petroleumsmeldingen, som ble lagt fram i forrige periode. Og det er nettopp fordi næringen er syklisk at vi trenger å ha stabilitet og forutsigbarhet. Det kan være kjedelig, men det tjener oss alle svært, svært godt. Så har jeg lyst til å si litt til representanten Ljunggren, som trekker fram en del viktige ting rundt flom og skred. Blant annet er det sånn at etter en naturskade forlanger vi fra myndighetenes side en distriktsandel for flomsikringstiltak – ikke for å erstatte tapt infrastruktur i kommunene, men som delbetaling til flomsikringstiltak. Den ordningen vil bli videreført, men vi vil selvfølgelig vurdere den fortløpende. Så utbetales det skjønnsmidler for tap av kommunal infrastruktur som ikke kan forsikres – det ligger hos Kommunal- og moderniseringsdepartementet – og Landbruks- og matdepartementet betaler gjennom Naturskadefondet for skader på privat infrastruktur og jordbruksarealer. Alt dette er basert på ordninger som ble etablert under de rød-grønne, men etter den siste flommen på Vestlandet har statsministeren sagt at vi skal se på om alle disse ordningene kan håndteres mer effektivt enn det som har vært tilfellet så langt.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-12-05:
Landet fikk i fjor høst et nytt flertall. Det er derfor vi har det budsjettet vi har i dag. En forutsetning for å lykkes med å kombinere kampen mot klimautfordringene og fortsatt vekst og velstandsutvikling i verden er at vi har tilgang på nok energi, og selvfølgelig mer fornybar energi. Da har jeg lyst til, med den litt dårlige stemningen jeg hører fra de rød-grønne – jeg tror kanskje, eller jeg må i hvert fall anta, at det er litt fordi de er sure for at vi får til så mye – å ta en liten, kjapp runde på hva vi har fått til når det gjelder fornybar energi etter at vi kom til makten, og det nye flertallet ble etablert i fjor høst. Vi har økt innslagspunktet for grunnrenten på småkraftverk. Det vil gjøre at allerede utbygde anlegg vil kunne produsere mer kraft. Vi har utvidet fristen for å delta i sertifikatordningen. Enova har gitt tilsagn til ny pilot på Karmøy, det arbeides med mange store nettutbygginger i flere deler av landet, både i vest og i nord, og vi skal innføre grønne avskrivningsregler. Det er kjempemorsomt at de rød-grønne er veldig utålmodige etter det nå. Det er selvfølgelig regjeringen også, men de rød-grønne har jo hatt åtte år på seg til å få på plass dette. Vi har sagt at vi skal levere i løpet av neste år. Finansdepartementet sier at det sendes ut på høring før jul. Da vil næringen vite hvordan dette blir. Vi har også gitt konsesjon til to nye mellomlandsforbindelser til Storbritannia og Tyskland. Det er viktig for at de landene kan fase ut sin kullproduksjon, og viktig for at vi styrker verdiskapingen i norsk kraftproduksjon. Vi har ennå ikke innført et enøkfradrag, men vi har faktisk styrket og forbedret ordningen med tilskudd til enøktiltak i egen bolig. Akkurat det mener jeg også er et godt eksempel på hvordan det nye flertallet først og fremst tar tak i energi- og klimautfordringer, nemlig ved å mobilisere og stimulere til innsats fra industri og fra vanlige folk. Jeg setter stor pris på utålmodigheten, både fra samarbeidspartiene og fra de rød-grønne, men mange av de tingene vi har gjort, og de tingene vi er i ferd med å gjøre, skjer på grunn av at vi har et annet flertall enn vi hadde før valget i fjor høst.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-05:
Forvaltningen av petroleumsressursene våre skal sikre landet inntekter, som statsråden påpekte, men den skal også styrke norsk næringsliv, industriell utvikling og sysselsetting. På de snart 50 årene som har gått siden den første letetillatelsen ble gitt, har vi bygd opp en stor og viktig leverandørindustri. Men etter at mange store kontrakter gikk til utlandet vinteren 2012–2013, ble det satt i gang flere prosesser som tok fatt i det høye kostnadsnivået i norsk leverandørindustri. Nå skal det snart deles ut kontrakter for utbyggingen av Johan Sverdrup-feltet – den største enkeltinvesteringen i dette tiåret. Mye står på spill for en industri som i disse dager må la tusener av ansatte gå fordi vedlikehold, modifikasjoner og andre prosjekter skyves på eller kanselleres som følge av kapitaldisiplinen i oljeselskapene og fallende oljepriser. Hva gjør statsråden for å forsikre seg om at kontraktsbetingelsene for Johan Sverdrup-feltet og andre prosjekter blir utformet sånn at utbyggingen bidrar til å styrke norsk næringsliv, sysselsetting og industriell utvikling?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-05:
Det begynner å ta seg opp lite grann her. La meg bare først få svare Tina Bru, som i sin utrettelige kamp for å prøve å finne eksempler på at Arbeiderpartiet ikke er til å stole på i petroleumspolitikken, nå må bruke blogger skrevet av tidligere medarbeidere mens de er mellom to jobber. Så snakker hun om plugging, at vårt forslag om å bruke ledig kapasitet på å plugge brønner er uforutsigbar instruering av selskapene, noe som aldri har skjedd før, liksom. Med all respekt, dette er tøv. Aktivitetsforskriften på norsk sokkel tilsier at alle brønner boret etter 1. januar 2014 skal permanent plugges etter to år. Det står i forskriften. Det er ingen grunn til å tro at det er veldig mange brønner boret før 2012 som står uplugget, og ikke er permanent plugget, som er i bedre stand enn de brønnene som har blitt boret i år. Så dette er en helt relevant problemstilling å reise, og dersom det er sånn at regjeringen ikke tåler å høre noen andre forslag enn dem som ble skrevet av vår regjering i en oppgangstid for mange år siden, tror jeg vi står for en stillstand i petroleumsvirksomheten. Det kan være forutsigbart, men det er ikke bra. Representanten Rotevatn lurer på hvem han skal forholde seg til i debatten om klima. Skal han forholde seg til undertegnede, eller skal han forholde seg til representanten Åsmund Aukrust? Representanten Rotevatn kan trygt forholde seg til Arbeiderpartiet. Vi for vår del har litt problemer og lurer på hvem vi skal forholde oss til. Skal vi forholde oss til partilederen i Venstre, Trine Skei Grande, som ganske riktig hengte bjellen på katten og forklarte at regjeringspartiet Fremskrittspartiet er i et annet univers i klimapolitikken, og som knallhardt kritiserte budsjettet ut fra et klimaståsted da det kom, eller skal vi tro på representantene Rotevatn og Elvestuen, som prøver å få oss til å tro at på et magisk vis er dette budsjettet blitt til tidenes miljøbudsjett? Det har vi vanskelig for å tro på. Hvis vi ser på den magiske prosessen som var i disse budsjettforhandlingene, presterte man der å kutte 40 mill. kr til Teknologisenteret på Mongstad, som kanskje er et av de viktigste framtidsrettede forskningsprosjektene for å kunne leve med de klimaforandringene som skjer, og for å ta knekken på de utslippene som i dag blir bygget inn ved industriutbygging, og som har blitt bygget ut ved industriutbygging. Bevilgningene til Teknologisenteret på Mongstad er nå på en brøkdel av det som vår regjering anså som nødvendig for at dette Teknologisenteret skulle få den rollen det har, som et verdensledende senter for utvikling av teknologi, kanskje den viktigste enkeltteknologien for å få ned klimautslippene med mellom 15 pst. og 20 pst., som IEA sier.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-05:
Dette er en kort merknad. Det høres ut som om man tror at tallet på brønner, 3 000, er noe som har blitt sugd av eget bryst. Det har det ikke. Som vi sier i vår budsjettmerknad om dette, er dette tall fra en organisasjon som heter Norsk olje og gass, som vi forventer har en viss peiling på hva som foregår på sokkelen. Der sier Martin Straume – fra BP og leder av Plug & Abandonment Forum – at det per dags dato er 3 000 brønner på norsk sokkel som må avsluttes. Dette er ikke noen eierskapspolitisk avgjørelse der man sier at disse skal plugges. Dette er en oppfølging av aktivitetsforskriften, som sier: «Alle brønner skal sikres før de forlates slik at brønnintegriteten ivaretas i den tiden de er forlatt.» Her er det snakk om å få gjort den jobben som man i forskrift forutsetter skal skje, men som man av andre ressursforvaltningsmessige hensyn har skjøvet på i en oppgangstid. Nå er det på tide å bruke dette som ett av flere tiltak for å få opp aktiviteten på norsk sokkel igjen. Jeg må si at det er skuffende å høre hvor aggressivt man møter dette forslaget fra regjeringspartienes side.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-12-05:
Staten kjøper klimakvoter for å oppfylle Norges internasjonale klimaforpliktelser under Kyotoprotokollen. Stortinget har jo for inneværende år gitt en fullmakt til å kjøpe kvoter innenfor en ramme på 2 mrd. kr. Regjeringen har lagt fram et forslag om tilsvarende ramme for 2015. Så vet vi at utarbeidelse av budsjett knyttet til kvotekjøp, er krevende, fordi kvoter utbetales først når de blir levert til statens konto i kvoteregisteret. Som kjøper har vi ikke full kontroll på når kravet om utbetalingene kommer. Derfor har jeg varslet Stortinget om at dersom det skulle vise deg at den nye avtalen om kvotekjøp kommer til utbetaling i 2015, eller det er behov for andre endringer i kjøpsopplegget, vil regjeringen måtte komme tilbake til Stortinget på egnet måte. Dette er også varslet i nysalderingen.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-12-05:
Jeg er glad for komiteens merknad på dette området. Evalueringen av det norske klima- og skogprosjektet gir gode tilbakemeldinger, fordi vi har bra dialog med de landene som vi inngår avtale med. Det at landene selv har et eierskap til utfordringen med å redusere sin avskoging, er viktig, for det er da de selv bygger opp sin egen skogforvaltning – det at vi gir penger til det i første fase, og i neste fase at vi betaler for resultater, slik at de har en motivasjon for å redusere avskogingen. Så viser evalueringen at de som står nærmest til å ta vare på regnskogen, også er de som bor i regnskogen. Derfor er det satt ev ekstra midler til sivilsamfunnet, slik at det blir ivaretatt. Jeg tror at det er nettopp den totale politikken på dette området som gjør at vi får gode evalueringer på det norske klima- og skogprosjektet.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-12-05:
Jeg er glad for at Senterpartiet er fornøyd med noe av det vi gjør innenfor kulturminner. Det var et etterslep innen satsing på brannsikring. Jeg tror vi alle tok lærdom av det som skjedde i Lærdal i vinter, når det gjelder å satse mer på brannsikring for å ta vare på kulturminnene våre. Gjennom budsjettforliket med Venstre og Kristelig Folkeparti har vi nå styrket bevilgningen til Kulturminnefondet ganske betydelig – fra 65 mill. til 75 mill. kr. Kulturminnefondet er en bra ordning. Den er lite byråkratisk, og den gir rask innfrielse av flere av de søknadene som kommer til Kulturminnefondet. Det å gi penger til private eiere i kombinasjon med den kompetansen som Kulturminnefondet også representerer, mener jeg er en styrking av kulturminnefeltet i forhold til det den forrige regjeringen sto for.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-12-05:
Nå oppfattet jeg nesten ikke hva spørsmålet var. Det vi har lært gjennom klima- og skogsatsingen, det at vi har slike prosjekter over tid – og som representanten Elvestuen også sier – at det er et bredt flertall for det i Stortinget, og at vi også internasjonalt får anerkjennelse for at vi uavhengig av hvem som sitter i regjering, følger opp det vi sier at vi skal gjøre, det at vi har bygget opp god kompetanse og har god dialog med de landene vi inngår avtale med – nå har vi lovet at vi er på dette nivået fram til 2020, så det er vel ikke rom for noe mer der – det å se kombinasjonen av å bruke kompetanse på det i nært samarbeid med de landene vi inngår avtale med, er jo overførbart også til andre prosjekter. Om det var svar på spørsmålet, vet jeg ikke, for jeg hørte ikke helt hva spørsmålet var.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-12-05:
Klimautfordringene er en av de største utfordringene verden står overfor, og det å se klima som en del av bistanden er for oss ganske naturlig. Når vi nå bevilger mer penger til Det grønne klimafondet, er det for at utviklingsland kan redusere sine klimagassutslipp, og det er også for at de skal kunne bedrive klimatilpasning. Den klimatilpasningen som de kan bedrive innenfor jordbruk, slik at de faktisk kan produsere mer mat, mener vi også er god bistand. Ved å samle penger i det grønne fondet, hvor man får flere penger inn fra ulike kilder og ser sammenhenger og bygger kompetanse, tror jeg vi kan få mer igjen for det vi bidrar med. Det er bra for klimaet og ikke minst for bistanden.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-12-05:
Jeg fikk et spørsmål fra representanten Helga Pedersen om forhandlingene om Tanavassdraget. Jeg ville bare svare på en rolig og saklig måte. Det er riktig at forhandlingene om fiske i Tanavassdraget har trukket ut i tid. Planen var opprinnelig en ny avtale fra 2015, men etter initiativ fra Finland har Norge akseptert en ny avtale fra 2016. Men til tross for møter med vesentlig tilnærming mellom Norge og Finland i løpet av høsten, viste det siste forhandlingsmøtet, 17. og 18. november, at heller ikke 2016 vil være mulig. Den norske delegasjonen vil legge fram sine vurderinger og anbefalinger om hvordan vi nå bør gå videre. Det får vi i neste uke. Så jeg må komme tilbake til Stortinget med den saken, når vi har vurdert den noe nærmere.
Ferhat Güven (Arbeiderpartiet), 2014-12-05:
Det er gledelig å se at denne regjeringen har valgt å videreføre petroleumsvirksomheten på grunnlag av meldingen regjeringen Stoltenberg II la fram, men det savnes vilje til å styre denne næringen, basert på ny og oppdatert kunnskap. For oss i Arbeiderpartiet er det viktig å legge til rette for vekst og nye arbeidsplasser i hele landet gjennom en aktiv nærings- og arbeidslivspolitikk. På bakgrunn av mindre aktivitet i oljenæringen har det oppstått store utfordringer for de berørte aktørene. For at vi som politikere skal avhjelpe en situasjon med nedbemanninger og permitteringer, må vi ha på plass stabile og gode rammebetingelser, ikke bare for selskapene, men også for de mange tusen ansatte i næringen. Det er mangel på forståelse for den konkurranseutsatte nærings utfordringer i denne regjeringen. I Trøndelag har store bedrifter som Reinertsen og Aibel gått til masseoppsigelser på grunn av lav ordreinngang. Virkemiddelet slike aktører hadde i sånne vanskelige situasjoner tidligere, var midlertidige permitteringer. Dette er dessverre ikke mulig lenger med denne regjeringen, som har svekket permitteringsregelverket og gjort det dyrere å permittere ansatte for å kunne spare penger, for siden å gi dette som skattekutt til dem som har mest fra før. Det er grunnleggende usosialt fordi mange høyt kompetente og dyktige mennesker plutselig står uten levebrødet sitt, og en serviceindustri mister god kompetanse. Vi i Arbeiderpartiet er også bekymret for at energiindustrien er blitt slepphendt på HMS og nødvendig vedlikehold for å spare penger i en lavkonjunktur som vi har nå. Det er derfor utrolig viktig at denne regjeringen setter i verk tiltak for å eliminere dette etterslepet. At denne regjeringen i sitt tildelingsbrev til Petroleumstilsynet har fjernet henvisningen til Norges ambisjon om å være verdensledende innen HMS på sokkelen, er en klar svekkelse av ambisjonene på et svært viktig område. For å avhjelpe situasjonen for leverandørindustrien ber vi derfor om at regjeringen kommer tilbake til Stortinget i 2015, i reviderte statsbudsjett, med en sak om dette.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2014-12-05:
Arbeiderpartiet vil ta Norge i en mer miljøvennlig retning, med mer til jernbane, miljøteknologi, skogvern og økt satsing på kollektivtransport og sykkel. Vi vet at stadig flere mennesker velger å leve hele eller deler av livet sitt i storbyene våre. Denne veksten i storbyene gir muligheter som kommer hele landet til gode. Arbeiderpartiet er derfor opptatt av å utvikle de unike mulighetene som finnes i våre største byområder. Samtidig utfordrer befolkningsveksten oss. Vi ser nå at vi har store utfordringer med boligmangel i de store byene, noe som presser prisene opp og gjør at altfor mange ikke kommer seg inn på boligmarkedet, og vi ser at transportbehovene øker. Når vi vet at verdens byer står for 70 pst. av de globale klimagassutslippene, blir det helt åpenbart at byene våre er sentrale i løsningen på klimakrisen. Skal vi lykkes i klimakampen, må persontransportveksten i storbyene tas med kollektiv, sykkel og gange. Arbeiderpartiet mener at tiden er overmoden for å bruke sterkere virkemidler for en miljøvennlig vekst i byene. Vi vil føre en offensiv storbypolitikk som bidrar til et grønt skifte, og som samtidig gjør at hverdagen for folk går i hop. Det må bli enklere å ta kollektivtransport til og fra jobb, og det må bli tryggere både å gå og å sykle i byene. Dessverre ser det ut til at regjeringen ikke helt har tatt inn over seg at vi må ta større grep i storbyene. Regjeringen har kun foreslått 70 mill. kr til bymiljøavtaler, og i tillegg kutt til viktige sykkelsatsinger. Arbeiderpartiet mener vi må ta to store grep. Staten må ta et større ansvar for utbyggingen av kollektivtransport i storbyene våre, og vi er nødt til å bygge mer rundt kollektivknutepunktene. Det blir litt meningsløst når høyresida i Bærum stemmer ned forslag etter forslag om eksempelvis å bygge mer langs Kolsåsbanen. Arbeiderpartiet mener derfor at staten etter dialog med kommunene skal finansiere opptil 70 pst. av investeringene til viktige infrastrukturtiltak hvis kommunene forplikter seg til boligbygging langs knutepunktene. Det er jo et slags kinderegg, fordi det bidrar til miljøvennlig vekst i storbyene samtidig som det blir flere boliger, og hverdagen for folk flest blir enklere – tre gode ting på én gang. Og vi følger også opp med penger. Vi har foreslått 1 mrd. kr mer enn regjeringen til de viktige bymiljøavtalene. Helt til slutt vil jeg si at for oss som jobber med kommunalpolitikk til daglig, er Arbeiderpartiets forslag om 50 mill. kr til kartlegging av norsk natur svært gledelig. I dag er bare en fjerdedel av norsk natur kartlagt, og det gjør arealforvaltningen betydelig mye vanskeligere i mange kommuner, så en slik kartlegging synes vi er kjempebra både for å unngå konflikter og for å gjøre det billigere og smartere.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-12-05:
Jeg tar ordet på grunn av situasjonen til villaksen, nærmere bestemt Tana-laksen. Over tid har utviklingen for villaksen i Tana vært dårligere enn i sammenlignbare norske vassdrag. Situasjonen er spesielt alvorlig for bestandene i de øvre delene av vassdraget, og det skyldes i all hovedsak et for omfattende fiske. Laksefisket i Tanavassdraget har siden 1873 vært regulert gjennom bilaterale avtaler mellom Norge og Finland. Den nåværende avtalen trådte i kraft i 1990, og det er enighet med Finland om at den nå bør oppdateres og tilpasses nasjonale og internasjonale prinsipper og retningslinjer for lakseforvaltningen. Hovedformålet med forhandlingene vil være å sikre at fisket i vassdraget til enhver tid er bærekraftig. I 2010 ble det oppnådd enighet mellom den norske og den finske regjeringen om å starte reforhandlinger om Tana-avtalen av 1989. Etter to og et halvt år med forhandlinger er det, så langt vi vet, ikke utsikter til ny avtale om fisket i Tana-vassdraget. I vår spurte jeg miljøvernministeren om framdriften i forhandlingene. Statsråden svarte da at konklusjonene ville bli trukket i september 2014. Nå er vi i desember 2014, og fortsatt er ingen konklusjoner trukket. Når forhandlingene ikke har ført fram, bør det settes mer trykk på og flere ressurser inn i reforhandlingene om Tana-overenskomsten. Jeg håper derfor at miljøvernministeren her i dag kan si noe om hvordan hun har tenkt å løse reforhandlingene om ny avtale om fisket i Tana-elvens grenseelvområder, og også svare på om hun vil ta initiativ til å si opp avtalen dersom forhandlingene ikke fører fram.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-12-05:
Eg tek ordet, for etter å ha høyrt denne debatten synest det som ein del representantar frå Arbeidarpartiet lever i den villfaringa at dei har levert eit ambisiøst klima- og miljøbudsjett. For det første er det litt vanskeleg å vite kven eg skal halde meg til. Er det representanten Aukrust, som held eit innlegg som representanten Hansson sikkert ville reist seg og klappa for, viss han kunne det? Eller er det representanten Henriksen, som leverer eit innlegg som Norsk olje og gass ville reist seg og klappa for, om dei var til stades? Skal eg halde meg til Arbeidarpartiets primære statsbudsjett, eller skal eg halde meg til den justerte versjonen av budsjettet – tilleggsproposisjonen, om ein vil – som dei såg seg nøydde til å kome med etter å ha sett kor ambisiøst det borgarlege budsjettforliket vart innanfor miljø, innanfor flyktningpolitikk og innanfor utdanningspolitikk. Eg forstår at representantar frå Arbeidarpartiet meiner at Venstre og Kristeleg Folkeparti heller bør lage budsjett med dei, for då skal alt bli så mykje betre, men eg kan ikkje sjå kva det skal vere i Arbeidarpartiets alternativ som tek oss lenger enn det vi har vorte einige om på borgarleg side. Om eg skulle antyde eitt område der ein kanskje kunne ha forsøkt noko, er det det som handlar om dei svært gunstige skattereglane for norsk olje- og gassindustri. Der skjer det ingenting, og eg ser heller ikkje nokon indikasjonar på at det vil skje noko, etter å ha høyrt innlegga i dag. Det Arbeidarpartiet derimot tilbyr, er ein usvikeleg vilje til å drive oljeverksemd i våre mest sårbare havområde og auka skattar for næringsliv og bedrifter på 10 mrd. kr, eller var det 13 mrd. kr? Det er ikkje bra for den omstillinga vi no skal gjennom, og det er ei reformvegring utan like innanfor alt frå organisering av jernbanesektoren til kommunesektoren. Det vi blir tilbydde, er status quo. Vi skal lenger enn det. I budsjettforliket som Høgre, Venstre, Kristeleg Folkeparti og Framstegspartiet har vorte einige om, går vi i rett retning. For første gong går vedlikehaldsetterslepet på jernbanen ned etter åtte år med raud-grøn regjering. For første gong vil utsleppa i transportsektoren gå ned etter åtte år med raud-grøn regjering. Vi styrkjer klima- og miljøbudsjettet med 1,9 mrd. kr. Vi har eit grønt skatteskifte på 2,7 mrd. kr – langt meir enn det Arbeidarpartiet i utgangspunktet føreslo. Vi har 700 mill. kr i avgiftslettar for grøn bilisme – kjempeviktig ikkje minst for dei av oss som held til i distrikta og er avhengige av bil. Dette er sjølvsagt berre starten. Vi skal vidare. Vi skal forsterke klimaforliket, eit klimaforlik der dei borgarlege partia måtte dra dei raud-grøne etter vêrhåra for i det heile å kome fram. No skal vi vidare. Dette er berre første budsjett. Eg gler meg til neste budsjett, og eg trur at dei beste løysingane finn vi, som i år, i sentrum-høgre av norsk politikk.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-12-05:
Arbeidarpartiet og representanten Henriksen kan fint halde seg både til representanten Skei Grande og til underteikna, for eg er jo einig i at det blå utkastet til budsjett som kom i denne salen tidlegare i haust, ikkje var godt nok på klima- og miljøområdet. Det var faktisk såpass svakt at det var omtrent på nivå med det siste raud-grøne budsjettet. Det kunne vi openbert ikkje leve med, og det gjorde vi heller ikkje. No har det skjedd endringar – det har gått frå å vere eit blått budsjett til å bli eit blå-grønt budsjett. Dei endringane har ikkje kome som følgje av magi, for å sitere representanten Henriksen. Eg forstår at det for Arbeidarpartiet kanskje blir opplevd som magi at eit budsjett kan bli endra i Stortinget. Men det er altså det som har skjedd, fordi vi ikkje lenger har ei fleirtalsregjering, men ei mindretalsregjering. Etter krevjande, men gode forhandlingar på borgarleg side har vi fått eit budsjett som er det mest ambisiøse klima- og miljøbudsjettet Noreg har vedteke. Det er bra, sjølv om Venstre sjølvsagt ønskte å gå endå lenger, og dersom Arbeidarpartiet deler Venstres ønske om å gå endå lenger, vil eg anbefale å stemme for Venstres alternative statsbudsjett neste år. Det har ein full moglegheit til. Så til representanten Arnstad: Det er sikkert krevjande å halde seg til at vedlikehaldsetterslepet for jernbanen for første gong går ned. Det er like fullt ein realitet. Det seier mykje om dette budsjettet, og det seier også mykje om dei budsjetta som har vorte leverte i denne salen før. Det er også rett at Venstre innførte belønningsordninga for kollektivtrafikk då vi var i regjering sist, på same måte som vi innførte gunstige avgiftssystem for grøn bilisme. Det styrkjer vi i dette budsjettet. Det er viktig for mange. Eg skal ikkje stå her og seie at det går føre seg ein revolusjon i norsk miljøpolitikk, men eg vil seie at vi opplever no ein heilt annan klima- og miljødebatt enn vi har sett på mange år. Det er berre positivt. Det er berre positivt at mange parti ønskjer å bli grønare. Det skal Venstre heie fram. Representanten frå SV fekk spørsmål tidlegare i debatten om ho ville vere med på at det no skjer eit taktskifte. Vi fekk eit litt nølande tja. Eg meiner at vi no ser eit taktskifte innanfor særleg grøne avgifter, der vi ser eit stort skifte, men det inkluderer ikkje berre å auke dei grøne avgiftene, men også å senke dei raude, noko Arbeidarpartiet ser ut til å gløyme i det alternative budsjettet sitt. Og vi ser ei betydeleg styrking av den grøne bilismen gjennom avgiftssystemet. Det er også svært viktig. Eit – vil eg seie – ganske dårleg budsjett har vorte bra. Det er Venstre glad for. Vi leverer til veljarane våre det vi sa vi skulle levere, god blå-grøn politikk, og han skal sjølvsagt bli endå grønare i åra framover.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-12-05:
Representanten Aasland, til liks med resten av arbeidarpartirepresentantane, held seg konsekvent til budsjettforslaget frå Høgre– Framstegsparti-regjeringa i sin kritikk i denne salen. Det synest eg er litt rart, i og med at det var meir ambisiøst enn det dei raud-grøne sjølve presterte då dei sat i regjering. Dei held seg ikkje i det heile til budsjettforliket mellom Høgre, Framstegspartiet, Venstre og Kristeleg Folkeparti. Det synest eg ikkje er rart i det heile, for det er langt meir ambisiøst enn det dei sjølve gjorde i regjering, og meir ambisiøst enn det dei sjølve føreslår i denne budsjettbehandlinga. Så til representanten Aukrust, som seier at vi har fått meir fokus på klima og miljø no fordi vi veit meir. Var det mangel på kunnskap som gjorde at den førre regjeringa ikkje leverte godt nok på dette området? Visste ein ikkje nok om klima- og miljøutsleppa til å ha ei ordentlig satsing på kollektiv i byane, til å få i gang eit grønt skatteskifte, til å få ein grønare bilpark? Viss det var kunnskapen som var problemet, så har eg litt større forståing no enn det eg hadde før for kvifor det ikkje skjedde mykje. Vi «oversel» ikkje budsjettet vårt, som representanten Aukrust seier, vi berre forklarar kvifor det er det mest ambisiøse klimabudsjettet som er vedteke, og korleis det har vorte grønare etter behandlinga her i Stortinget.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-05:
Jeg har lyttet til debatten, og det er interessant å høre at Venstre blir bedt om jekke seg litt ned, men vi har vel tenkt å jekke oss opp. Det er ingen tvil om at det er et taktskifte når det gjelder klima- og miljøpolitikk når Venstre kommer i maktposisjon. Det er vel nok å nevne at det har vært en rød-grønn pauseknapp i fem år etter at en la på biodieselavgiften. Det har ikke skjedd så mye når det gjelder utslippsreduksjoner, og det skjedde i hvert fall ingenting når det gjelder den industrielle produksjonen og investeringer i alternative drivstoff under den rød-grønne regjeringas styre. Det er nå vi får utløst markedene, og dermed kommer også investeringene i ny teknologi som gjør at en får fram drivstoff med mindre utslipp. Hvis vi ser tilbake på de åtte årene med rød-grønt styre, fremmet Venstre mange miljøforslag, som representanten Grimstad refererte til. Men vi fremmet ikke bare miljøforslag. Det var også mange andre forslag i Stortinget, og jeg husker bare at vi kom til et forlik om klima. Det skjedde ikke fordi de rød-grønne ville det så veldig gjerne. Vi måtte jo nærmest slepe de rød-grønne med oss. Hvis en ser på kommunesektoren, har det heller ikke skjedd så mye de siste åtte årene når det gjelder klima. I Sverige har de klimapådrivere og tenker rundt dette på en helt annen måte. Sverige har jobbet veldig godt på lokalplan med å få ned klimautslippene og omstille energisektoren sin. Det er en satsing jeg virkelig savner i Norge: at vi nede på kommunenivå får målrettede tiltak. Da må vi også tenke på hvordan vi kan legge til rette for økonomiske incentiver for å få til det. Etter at øremerkinga av midler til miljøvernkonsulenter, som det het, forsvant på slutten av 1990-tallet, har de fleste kommuner i dag fjernet den ene som eventuelt var ansatt som miljøkonsulent. Og jeg har ikke sett noen stillingsbetegnelser i Norge på en lokal miljøstilling som heter «klimapådriver». Så vi har et stykke å gå også her, og her må vi jobbe framover, de neste årene, for å legge til rette for det.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-04-10:
Jeg vil på vegne av representantene Dag Terje Andersen, Trond Giske og meg selv fremme et forslag om å tillate bruk av blyhagl utenfor våtmarksområder og skytebaner.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-04-10:
I så fall var det presidenten som ba meg om å snike! Jeg har gleden av å framsette et representantforslag på vegne av Knut Storberget, Odd Omland, Ingrid Heggø og meg selv om å påby redningsvest i fritidsbåter (Endring i lov om fritids- og småbåter(småbåtloven) (småbåtloven)
Abid Raja (Venstre), 2014-04-10:
Jeg har på vegne av Kjetil Kjenseth og meg selv gleden av å fremme et representantforslag om å redusere bruken av palmeolje i Norge.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-10:
På vegne av stortingsrepresentanten Audun Lysbakken og meg selv vil jeg fremme et forslag om å sikre kraft fra land-løsning for hele Utsirahøyden.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-10:
Eg vil på vegner av stortingsrepresentantane Trygve Slagsvold Vedum, Ivar Odnes og meg sjølv fremja eit forslag om innføring av ein times fysisk aktivitet kvar dag i skulen.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-10:
Eg hadde fleire rundar med statsråd Horne i samband med budsjettbehandlinga og etter jul, der ho ikkje kunne bekrefta at den nye regjeringa ville vidareføra samarbeidsavtalen mellom staten og ideell sektor. Statsråd Høie er den første som bekreftar at regjeringa vil gjera det, og det er litt pussig at statsrådane talar med forskjellige tunger. Statsråd Høie sa i innlegget at han no er i dialog om pensjonskostnadar, men i samarbeidsavtalen ligg det jo til grunn at det skal vera halvårlege møte, der ein kan diskutera bl.a. pensjon og andre ting. Spørsmålet mitt er: Kva er grunnen til at ein ikkje berre vidarefører samarbeidsavtalen? Han er jo ikkje noko statisk. Han skal vidareutviklast. Har det vore eit møte, som det står i samarbeidsavtalen at det skal vera? Viss det ikkje har vore eit møte – kvifor ikkje?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-10:
Eg synest dette er ein litt spesiell debatt, der Stortinget debatterer mest det som ikkje ligg i saka. Saka handlar om om vi skal instruera føretaka om å prioritera ideelle framfor kommersielle, og om ein skal seia at ein skal inngå langsiktige avtalar i staden for anbod. Så vert det ein heftig debatt om eit EU-direktiv, slik at EU-direktivet på ein måte kjem som eit lagleg argument. Eg etterlyser, slik som representanten Audun Lysbakken gjer: Kva vil eigentleg regjeringspartia? Kva vil dei, kva meiner dei, kva vil dei kjempa for? Det kjem ikkje fram i denne saka – eller det er bevisst at det ikkje kjem fram. Det vart sagt at EU-direktivet kom overraskande. Det kom altså lagleg for dei som ikkje stemmer for dette forslaget i dag. Komiteens leiar, Kari Kjønaas Kjos, sa i sitt innlegg at anbodssystemet ikkje er årsaka til at institusjonar vart lagde ned, men stram økonomi og overgang til poliklinisk behandling. I regjeringsplattforma står det, som det vart referert her, at produksjon av velferdstenester vert sett på som produksjon av alle slags andre varer og tenester. Det er her politikken ligg i dag. Det som vert sagt, er at regjeringa har gjort mykje – auka budsjett, gjennomført den gylne regel. Igjen tar ein fokus vekk frå det som saka handlar om: Er anbodssystemet årsaka til at institusjonar vert lagde ned? Senterpartiet er heilt sikker på at anbodssystemet er årsak til at frivillige, ideelle organisasjonar vert lagde ned. I høyringa var Frivillighet Norge, som eg meiner må representera dei frivillige på ein god måte. Dei seier at når ein kjøper velferdstenester på kortvarige kontraktar gjennom anbodskonkurranse, favoriserer ein dei kommersielle aktørane på grunn av val av forretningsmodell, mens dei ideelle skvisast ut. Frivillighet Norge kartla at det var lagt ned helse- og omsorgstilbod, men dei seier at hovudårsaka var at offentlege tenester vart kjøpte av kommersielle aktørar, som hadde lågare prisar enn dei ideelle, som historisk sett har hatt store pensjonskostnader. Eg synest det er rart at verken helse- og omsorgsministeren eller Høgre, Venstre eller Framstegspartiet høyrer på Frivillighet Norge viss dei er så opptatt av at ideelle tilbydarar ikkje skal bli lagde ned – som vi får kritikk for at skjedde i førre periode. Her er regjeringspartia veldig opptatt av å kritisera oss for noko som dei ikkje vil ordne opp i sjølve.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-10:
Eg vil takka statsråden for svaret. Det er veldig mykje ein er einige om når det gjeld folkehelse. Det er veldig lett å prata om folkehelse frå Stortinget sin talarstol, og vi har òg gode stortingsmeldingar og lover som er fatta her. Det som eg ønskjer å ta opp, er at når vi ganske nyleg har vedtatt ei folkehelselov, og ganske nyleg har slutta oss til ei folkehelsemelding – den førre regjeringa la fram ein heilt konkret strategi – må den første jobben no vera å få dette ut i livet. Mi bekymring er at eg på ein del område opplever at regjeringa heller går i revers. Eg høyrde heller ikkje så mykje i innlegget frå statsråden om kva regjeringa gjer for å implementera NCD-strategien og dei konkrete tiltaka i den. Eg vil gi statsråden ros for å påpeika at psykisk helse og trivsel òg er ein del av folkehelseperspektivet, at helse ikkje berre er fråvær av sjukdom, men at det handlar mykje om meistring. Eg vil dra fram dette med einsemd, særleg kanskje i seniorperspektivet – vi veit at einsemd tar vel kanskje like mange leveår som andre risikofaktorar. Det er òg ein del av ein heilskapleg folkehelsepolitikk. Alt med omsyn til bustadutvikling, samferdselstiltak og arbeidsliv er vi heilt einige om. Dette var òg breitt beskrive i folkehelsemeldinga som overordna mål og ei retning for folkehelsepolitikken – det skal vera helse i alt vi gjer. Men eg vil tilbake til NCD-strategien. Dette handlar om fire konkrete sjukdomar. Det handlar om hjarte- og karsjukdomar, kols, kreft og diabetes. Når det gjeld dei fire hovudsjukdomane, er det fire tydelege risikofaktorar. Det er kosthald, fysisk inaktivitet, tobakk og alkohol – så enkelt. Då må vi kraftsamla inn mot dei fire risikofaktorane og vera einige herifrå òg. Det er eigentleg det eg spør statsråden om: Desse fire risikofaktorane, vil den nye regjeringa vera aktiv inn mot desse? Eg trur at dersom vi ikkje set inn litt tøffe tiltak mot dei, vil vi ikkje nå målet om 25 pst. reduksjon av desse sjukdomane. Det er ein ganske stor reduksjon, og vi er i motvind. Så eg ser igjen fram til svaret frå statsråden.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-10:
Takk til dei som har tatt ordet. Eg har eit par kommentarar til dette med at folkehelse må inn i kommuneplanen. Dette at folkehelse skal inn i det kommunale planarbeidet, har Stortinget vedtatt i folkehelselova. Eg får håpa at alle kommunar no gjer akkurat det. Eg meiner òg at kommunar bør ha ein årleg debatt om folkehelse. Det er vel ikkje pålagt, eg meiner det er noko vi må kunna vurdera. Når det gjeld ny stortingsmelding, som statsråden viser til, går eg ut frå at det er oppfølging av det som Stortinget vedtok i folkehelsemeldinga, at det kvart fjerde år skal leggjast fram ei folkehelsemelding for Stortinget. Eg er bekymra for at alt no igjen vert sett på vent, for no skal den nye regjeringa få ein ny folkehelsepolitikk, og alt arbeidet vi har gjort – alle dei gode tiltaka som ligg der, og som alle faglege instansar støttar og anbefaler oss politikarar å gjera – vert det ikkje snakk om, og vi vegrar oss for å gjennomføra det. Eller det aller verste: at vi kuttar i tiltaka. Eg har nokre spørsmål: Trur regjeringa og helseministeren at kutt i frukt og grønt i ungdomsskulen fører til eit betre eller verre kosthald for 14-åringen? Fører det til mindre eller meir sjukdom i framtida? Trur helseministeren at å redusera målsetjinga om ein time fysisk aktivitet i skulen – som ligg i folkehelsemeldinga – til meir uforpliktande å skulla styrka fysisk aktivitet, er eit vedtak som vil føra til meir fysisk aktivitet eller mindre fysisk aktivitet, meir sjukdom eller mindre sjukdom? Det å fjerna bemanningskravet for tobakkssal, vil det ta færre eller fleire av dei som sel til mindreårige? Det var jo derfor dette vart innført. Det å fjerna bemanningskravet for solarium, vil det føra til meir eller mindre stråleskade? Vil regjeringa følgja opp tobakkslova, som regjeringspartiet Framstegspartiet er imot? Vil ein følgja opp tobakksstrategien, der ein har dei klare målsetjingane som Venstre etterlyste? Dette er veldig tøffe målsetjingar. Vi høyrer no at alkoholforbruket har auka, mens den politiske debatten handlar om liberalisering. Kva vil regjeringa gjera med det? Trur helseministeren at når ein kuttar 50 mill. kr i det som vi føreslo for å betra drikkevatnet, vil føra til tryggare vatn og sikrare folkehelse – eller det motsette? Eg er opptatt av at tiltaka i NCD-strategien vert følgde opp, og eg håpar – det er det eg kan gjera no – at regjeringa gjer det. Eg ser fram til det siste svaret frå statsråden.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-04-10:
Jeg vet ikke hva som avgjør rekkefølgen. Det er i hvert fall ikke antall partiledere som forslagsstillere, for jeg vil fremme et forslag på vegne av Audun Lysbakken, Knut Arild Hareide, Trygve Slagsvold Vedum, Rasmus Hansson og meg sjøl om stans i norsk implementering av datalagringsdirektivet.
Tina Bru (Høyre), 2014-04-10:
Denne saken omhandler at Stortinget skal gi sitt samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning om innlemmelse i EØS-avtalen av EU-forordning om markedsføring og bruk av biocidprodukter. Biocidprodukter benyttes til å bekjempe uønskede organismer. Eksempler på biocidprodukter er rottemidler, treimpregneringsmidler, insektmidler, desinfeksjonsmidler og bunnstoff til båter. Flere biocider og biocidholdige produkter inneholder stoffer som utgjør en fare for helse og miljø. Det er svært grundige vurderinger som ligger til grunn for godkjenning av denne typen stoffer og produkter. Biocidforordningen opphever og erstatter det eksisterende biociddirektivet. Den nye forordningen skal medvirke til en enda tryggere bruk av biocidprodukter med tanke på å beskytte helse og miljø samt forenkle regelverket og fremme insentiver for industrien til å utvikle tryggere produkter til skadebekjempelse. Forordningen vil også gi mer harmonisering og en helhetlig gjennomføring i EU/EØS-området. Biocidforordningen fikk virkning fra 1. september 2013. Det er viktig å få innlemmet forordningen i EØS-avtalen så raskt som mulig, slik at Norge får et likt og oppdatert regelverk. Det er viktig at Norges regelverk på dette området er like godt som i resten av EU, både med tanke på helse og miljø og industriens behov for like rammebetingelser som resten av EU-statene. Gjennomføringen av forordningen krever ikke lovendring. Den gjennomføres ved en ny biocidforskrift, som erstatter biocidforskriften fra 2003. Innstillingen fra energi- og miljøkomiteen er enstemmig i at Stortinget samtykker til godkjenningen av EØS-komiteens beslutning om at forordningen innlemmes i EØS-avtalen.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-04-10:
Helseministeren har i brev av 7. februar orientert helse- og omsorgskomiteen om EUs forslag til revidert direktiv for anskaffelser av helse- og sosialtjenester. Jeg forventer at helseministeren vil utnytte det handlingsrommet man her har for også å gi ideelle aktører gode rammebetingelser med langvarige avtaler i stedet for anbud, som direktivet retter seg mot. Med utgangspunkt i dagens forslag om å prioritere ideelle vil jeg peke på at helseministeren for en tid sida selv var til stede da NOVA presenterte professor Charlene Harrington og hennes forskningsresultater som bygde på breie befolkningsundersøkelser. Professoren slo fast at ideelle aktører viser seg å levere langt bedre kvalitet på sikt til helse- og omsorgssektoren enn kommersielle tilbydere gjør. Synes ikke statsråden at det som denne forskninga viser oss, alene er god nok grunn til å prioritere ideelle aktører foran kommersielle aktører i velferdsproduksjonen?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-04-10:
Spørsmålet har blitt stilt her i dag: Er det vanskelig for ideelle å konkurrere med kommersielle? Svaret er selvfølgelig ja, til tross for at komiteens leder sa noe annet tidligere her. Jeg har selv hørt det fra aktørene, både da jeg satt i familie- og kulturkomiteen og som helsepolitiker. Det er jo et faktum at kommersielle bedrifter, spesielt de store helsekonsernene, som jo overtar mer og mer av dette markedet, har dårligere lønns- og pensjonsvilkår for de ansatte, selv om det finnes unntak, som Sigma Nord, som er nevnt her, som opererer som en ideell aktør. Vi ser at når de store konsernene kommer inn, går presset på de ansatte opp og kvaliteten blir dårligere. Det viser forskningen som er gjort i veldig mange land. Noen har nevnt at institusjoner er lagt ned. Det er riktig. Jeg synes vi skal være så ærlige og si at det ikke er alle institusjoner, heller ikke alle ideelle, som innfrir kravet om kvalitet og tilgjengelighet. Dette er ideell sektor selv veldig tydelig på. Derfor har vi i vårt forslag satt kvalitet som et veldig viktig krav for å prioritere de ideelle. Ikke alle ruspasienter kan eller skal behandles i institusjon eller i institusjon alene. Mange ruspasienter har flere diagnoser – rusproblemer, psykiske problemer og somatiske plager. Det krever ofte større tverrfaglighet og behandling på tvers – tilbud som man kanskje har mer av i den offentlige helsetjenesten. Ruspasienter trenger også behandling og oppfølging i sine kommuner, og er avhengig av samspill mellom den spesialiserte rusbehandlingen og behandlingen som gis i kommunene. Den samhandlingen er som regel mye bedre i den offentlige helsetjenesten. Så er det noen som har sagt at man ikke er opptatt av behandlere, men pasienter. Jeg mener at dette forslaget adresserer det pasientene har behov for og bruk for. Jeg vil minne de blå-blå om at da de øremerket økning av penger til rusbehandling, var det ikke øremerking av penger til pasienter, men til private behandlere. Det skulle vel si det meste.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-04-10:
Jeg synes det blir litt merkelig at denne debatten blir om EU-direktivet. Det er en viktig debatt å ta – og den ligger som grunnlag for det vi skal gjøre på dette feltet i framtida – men denne debatten handler egentlig, dypest sett, om noe helt annet. Som noen har vært inne på her, handler det om hvorvidt regjeringa står ved det de sier i regjeringserklæringa, nemlig at det ikke er forskjell på de tjenestene vi nå diskuterer, og kjøp av smør og sko. Jeg mener – og vi mener – at det er det. Jeg er sterkt bekymret ikke over EU-direktivet, men over den sterke viljen til kommersialisering, kjøp og salg, og det å se på pasienter og sårbare mennesker som kunder. Det dette dypest sett handler om, er om vi skal løfte de ideelle, som ikke har profitt som sitt mål, inn i et samspill med det offentlige, eller om vi skal ha full butikk. Det er det dette handler om.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-04-10:
Det er en spesiell historieskriving vi i dag hører fra de rød-grønne partiene. Jeg mener det faktisk framstår som ganske merkelig at flertallet ber regjeringen pålegge helseforetakene å prioritere ideelle tilbydere ved kjøp av private institusjonsplasser, all den tid vi vet at det største arbeidet knyttet til dette direktivet ble gjort da de rød-grønne satt på vakt. Representanten Kjenseth kalte det kanskje et oppgjør med egen politikk. Jeg tenkte jeg kunne bruke helsetermen og si at man har sovet på vakt. Som helseministeren redegjorde for i stad, var alle forhandlinger gjennomført – både med EU-parlamentet, rådet og kommisjonen – og allikevel har altså vår regjering rettet en siste henvendelse for å forsøke å få en forståelse for dette før direktivet ble vedtatt. Bakgrunnen er jo at vi deler synet på det viktige bidraget fra de ideelle organisasjonene i helsetjenesten. Man forsøker i salen i dag å konstruere en stor forskjell. Den eksisterer ikke. Dersom representantene Lysbakken og Gustavsen hadde lyttet til innleggene tidligere i dag, ville de ha hørt at i hvert fall jeg redegjorde for en betraktelig styrking i budsjettet for 2014 for rusavhengige pasienter innenfor ideell sektor, men også en styrking for å øke antallet behandlingsplasser. Det er det som er trygg rusomsorg. Trygg rusomsorg er at det er aktører som er i drift, og som kan levere kompetent behandling når noen trenger det. Det kan være at den rød-grønne regjeringen forsøkte å snu alle steiner i møter og forhandlinger med EU, men at de ikke lyktes. Men de holdt ikke Stortinget godt nok oppdatert om dette. Som helseministeren var inne på: Man hadde en gylden anledning til å drøfte denne problemstillingen i Meld. St. 29 for 2012–2013, Morgendagens omsorg. Av det jeg har lest i referatene, er ikke dette nevnt i debatten i det hele tatt her i Stortinget. For meg blir det et spill for galleriet når man nå skylder på en ny regjering når man selv ikke gjorde det man skulle da man var på vakt. Det er en annen bekymring som også bør nevnes, som ikke er knyttet til det vi reelt debatterer i dag. På høringen kom det fram at man etterlyste større kompetanse og mer faglighet på dette feltet. Dette gjelder de svakeste og sykeste pasientene i vårt samfunn. Vi trenger en betydelig opptrapping av kompetanse på dette feltet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-04-10:
Jeg hørte at ministeren sa at pensjonskostnadene for ideell sektor er store, og at han heldigvis, som vi sier i Rogaland, er i dialog med ideell sektor når det gjelder pensjonsforpliktelsene og den ryggsekken sektoren bærer med seg. Jeg er litt opptatt av hvordan den veien blir videre, for det er nye helseforetak som skal ha anbudsrunder snart – både Helse Midt-Norge og Helse Nord. Hvor langt har en kommet, og hvordan kan en forsikre ideell sektor om at en vil se på dette, slik at en kan komme med i disse anbudsrundene på en god måte?