Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-16:
Da sykehusreformen ble gjennomført, var SV imot. Vi fremmet også egne lovforslag om en annen styringsmodell den gangen, som hadde vært mer demokratisk. Den styringsmodellen som ble valgt, bærer etter vårt syn altfor stort preg av markedsrettede styringsmodeller og av altfor lite demokratisk, politisk kontroll i folkevalgte organer. Det har vært kritikken hele vegen, og den står seg. Men historien til denne sykehusreformen er nok slik at det har vært vanskelig for de partiene som sto i bresjen for den, å se at dette har hatt store problematiske sider. Jeg er glad for at nå har vel alle partier, bortsett fra Arbeiderpartiet, sagt at man ønsker en annen modell, og det er positivt. Dette forslaget går ut på at man skal komme i gang mer konkret med dette arbeidet, slik at vi kan få fortgang i å få en bedre politisk styring over sykehusene. Representanten Kjenseth fra Venstre var oppe her og sa at det var sikkert problemer med å få oppnevnt folkevalgte representanter i styrene også i Skottland, som det vises til i innstillingen. Det er det nok sikkert, for dette er vanskelige saker. Men poenget er at det er politikerne som må ta ansvaret. Den modellen som er valgt nå, der man har noen politikere som har sittet nærmest som gisler i et sånt styre, som ikke er oppnevnt av noe politisk folkevalgt organ og ikke skal melde tilbake til noe politisk folkevalgt organ, og som henger litt i løse lufta, har SV hele tida ment har vært en ren kvasimodell, og at man i utgangspunktet da heller burde hatt en modell med rene – for å si det sånn – fagstyrer istedenfor å blande fag og politikk inn i den type styringsorgan. SV ønsker at man må ta politisk ansvar for de beslutningene som blir tatt. En av mine veldig rare opplevelser som politiker var da foretaket i Hedmark skulle ta beslutning om å flytte mor- og barnenheten fra Elverum til Lillehammer, for da fikk du som politiker, og Stortinget, på en måte ansvaret for at dette skjer, men du har ingen virkemidler, og så står du utenfor et styremøte til helseforetaket og liksom protesterer mot et helseforetak som egentlig det politiske Stortinget har ansvaret for, men vi har ingen innvirkning på det. Det er en komplett umulig situasjon å være i. Jeg har som stortingspolitiker i alle år blitt konfrontert av befolkningen med ting som foregår i sykehusene, men jeg har aldri hatt direkte innflytelse og muligheter til å gjøre noe med det, og det er en helt umulig situasjon, og dette må vi løse på en annen måte enn det vi gjør i dag. Det andre er styringssystemene og finansieringssystemene. I dette forslaget tar man opp at vi må få mer rammefinansiering og mindre innsatsstyrt finansiering, og at man må ha andre incitamentmodeller enn det man har i dag, for det kan få perverterte virkninger, og dette er velferd og ikke butikk. Jeg er veldig glad for at dette representantforslaget kommer, for det er med på å pushe fram en veldig viktig debatt som må komme. Vi vet ikke helt hva regjeringen har tenkt når de sier at man skal avvikle denne modellen, så vi er veldig spente på å få se det konkrete resultatet. Men SV ønsker altså en modell der det er folkevalgt styring i første omgang, før man får opp et regionnivå som eventuelt kan ta dette tilbake. Så er det vel rimelig at det skal være under Helsedepartementet, slik at det er helseministeren som «in the end» har dette ansvaret, og at man må gå gjennom finansieringsmodellene. Vi har også store forventninger til den nasjonale helseplanen, og til at statsråden legger den fram slik at de viktige beslutningene faktisk blir tatt av politikerne i Stortinget, og det ansvaret må vi ta.