trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg mener vi må øke veibyggingen i Nord-Norge, og det har vi også gjort; vi har bidratt med mer penger til veibygging, også for de nordnorske fylkene, i inneværende budsjett. Det andre som jeg tror er viktig å gjøre, er å anerkjenne at flytransport i Nord-Norge har en helt særskilt rolle, ikke minst knyttet til næringslivet. Det betyr at det er viktig å holde det nettet godt oppe og i stand. Så er det spennende spørsmål som kan komme opp fremover, også om andre typer jernbaneutbygging: Ofotbanen er jo viktig for næringslivet og kan bidra til store utviklingsforhold for Narvik Havn, og ringvirkninger knyttet til det, hvis det blir enda bedre. Men vi må ha for øye det som representanten sier, at i områder i Nord-Norge vil nettopp bompengefinansiering kanskje være en dårligere løsning enn andre steder, fordi det vil gi lite inntekt. Derfor har vi også gjort noen endringer på E6 på grunn av det.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg tror kanskje at det viktigste budskapet til ungdommen i nord er at de ikke må lytte til verken SVs regnestykker eller SVs politikk hvis de vil ha utvikling i Nord-Norge. Utviklingen i Nord-Norge har skutt fart nettopp fordi vi har hatt olje- og gassvirksomhet i nord, som SV har vært motstander av. Vi kommer til å ha utvikling i nord på grunn av mineralutvinning, som SV er motstander av. Vi kommer til å sørge for at folk i Nord-Norge kan stå på egne ben. Vi løfter kunnskap og kompetanse – noe vi har foreslått å gjøre hvert eneste år innenfor yrkesutdanning og annet, for å løfte ungdommen i nord til å være forberedt på det fremtidige arbeidsmarkedet som kommer. Regnestykker som sier at vi tar 1 mrd. kr vekk på grunn av differensiert arbeidsgiveravgift, samtidig som jeg sier at vi skal kompensere dette krone for krone, er fiktive regnestykker av hensyn til politikk, og de stemmer ikke. Jeg synes også SV burde tatt det ansvaret – som jeg har sagt til andre rød-grønne politikere her – siden man satt i regjering da hovedvedtaket ble fattet. Vi finner ikke spor etter deres aktivitet for å motvirke det vedtaket. Det burde dere tatt litt mer ansvar for.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg mener at det i strategien mot fattigdom er to ulike elementer, altså to ulike strategier, som man må klare å gjøre samtidig. Den ene strategien er den langsiktige utfordringen. Vi vet at en del sosiale problemer og en del fattigdomsproblemer dessverre går i arv i Norge. Vi vet at uføretrygd kan gå i arv – ikke bare fordi noen sykdommer er arvelige, men også fordi noen livsmønstre kan bli arvelige. Derfor er det utrolig viktig at vi bryter de kjedene. Det kan vi gjøre ved økt satsing på rusfeltet – det gjør regjeringen. Det kan vi gjøre ved økt satsing på psykisk helse – det gjør regjeringen. Det handler også om en aktiv integreringspolitikk som får folk ut i arbeid, og som gjør at folk mestrer livet sitt bedre. Det jobber regjeringen også med å få til. Den andre strategien er de avbøtende tiltakene for dem som er i en fattigdomssituasjon, særlig barn og unge. De fire partiene som har stått bak en regjeringsdannelse i Norge, var i fjor vår enige om en del konkrete tiltak, og jeg er glad for at den rød-grønne regjeringen kopierte dem inn i budsjettet, for det betyr at vi har en start med midler i år for å kunne styrke områder som f.eks. ferie for alle og andre tiltak som bidrar til at konsekvensene av fattigdom avhjelpes for barn og unge. Det må vi fortsette med, og vi må jobbe med de målrettede tiltakene, som gjør at det blir lett å få tilgang til fritidsaktiviteter, og at det blir tilbud om å få ferie og reiseopplevelser. Men hovedgrepet er det første som jeg sa: Vi må bryte disse kjedene. Når antallet barn som lever i fattigdom, har økt de siste årene, skyldes det også at det har kommet flere asylsøkere og innvandrere til Norge, som har et dårligere økonomisk utgangspunkt, og for disse tar det lengre tid å komme inn i vårt samfunn. Vi må faktisk gjøre mest på det området og sørge for at de kommer raskere inn i samfunnet, og at foreldrene deres klarer å være yrkesaktive, og at de får rollemodeller for fremtiden som gjør at de ikke arver foreldrenes sosialhjelpavhengighet.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Det er selvfølgelig vanskelig for en statsminister å forhåndsprofilere alle deler i budsjettet, men jeg tror at jeg med rimelig stor grad av sikkerhet kan si at Trine Skei Grande vil bli hørt når vi legger frem det. Det er også en viktig del av det vi har som regjeringsgrunnlag. Vi skal finne løsninger på områder knyttet til fattigdom, fattige barn og tilgangen på barnehageplasser for dem som er fattigst. Jeg er enig i at man må gripe tak i de strukturelle utfordringene, og at man må sørge for at foreldre lærer seg norsk tidlig og kan fungere i vårt samfunn. Det har betydning ikke bare for fattigdom, men også for mye annet. Jeg tror f.eks. at det i kampen mot ekstremisme er veldig viktig at foreldre skjønner det norske samfunnet og opplever at de kan ta kontakt med norske myndigheter hvis de blir bekymret for barna sine. Det er veldig mange positive konsekvenser av at vi sørger for at voksne som kommer til Norge, får kvalitativt god og rask norskopplæring.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg har lyst å si at den debatten vi har hatt om tigging, og bakgrunnen for at regjeringen har foreslått i Stortinget at vi skal innføre mulighet for kommunene til å iverksette et tiggerforbud – vi har også en diskusjon om vi skal ha et nasjonalt tiggerforbud – har ikke først og fremst vært begrunnet i at det er skjemmende, vanskelig eller annet, men i at det er en kobling mellom tigging og kriminalitet for øvrig, noe som har vært problematisk og økende. Det har også vært spørsmål om tigging i enkelte saker har vært koblet til menneskesmugling. At det har vært mulig å tigge, og at Norge har vært sett på som et både åpent og veldig hyggelig land med mye penger, hvor man kan tigge, har totalt sett bidratt til at vi også har fått en betydelig andel kriminalitet samtidig. Derfor mener jeg at det er riktig – og det kan ikke forbause noen – at en regjering utgått av Høyre og Fremskrittspartiet faktisk foreslår dette overfor Stortinget. Det er blant de tingene jeg mener er viktig at vi gjennomfører; vi gjør det mulig å kunne stoppe tigging i enkelte områder, for bl.a. å sørge for at belastningen og kriminaliteten blir mindre.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg føler ikke et behov for å diskutere hvilken politikk som har vært i Sverige. Jeg diskuterer gjerne hvilken politikk regjeringen har. Denne regjeringen har tenkt å motarbeide store forskjeller, først og fremst ved å gjøre mennesker i stand til å bruke mulighetene i vårt samfunn. Det dreier seg om å sørge for at vi har en bedre rusomsorg, at folk faktisk får behandling når de er behandlingsklare. Det dreier seg om bedre psykisk helsevern. Det dreier seg om at folk kan komme tilbake igjen i jobb etter at de har vært utenfor arbeidslivet, skape et arbeidsmarked som klarer å få det til, og det dreier seg om å skape en bedre integreringspolitikk. De største forskjellene som skaper fattigdom, er ikke et spørsmål om skattepolitikk. Det er et spørsmål om folk er i stand til å komme seg ut i arbeid, bruke ressursene sine, og om de får god hjelp når de trenger det. Jeg synes Anniken Huitfeldt hadde en ganske god betraktning like før hun gikk av som arbeidsminister, nemlig at fattigdomsdebatten i Norge ble skjev når man bare så på de relative forskjellene og ikke på alle de andre ordningene som bidrar til at man i Norge faktisk har mindre konsekvenser av inntektsforskjeller.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Vår skolepolitikk dreier seg om det som all forskning viser er det viktigste for å utjevne sosiale forskjeller. Det er gjort masse forskning omkring disse spørsmålene, og det forskerne er helt tydelige og klare på, er at det er den gode læreren i klasserommet som kan motvirke din sosiale bakgrunn. Forskning fra Stanford sier at det å ha en god lærer i fem år kan utviske bakgrunnen du har, altså i dine skoleprestasjoner. Derfor er det å løfte lærernes kompetanse utrolig viktig, løfte lærernes evne til å stå i klasserommet, sørge for å løfte læreryrket som sådant. Veldig mange av de tiltakene denne regjeringen driver med, er nettopp konsentrert om dette. En annen ting jeg tror det er viktig å si, er at det er særlig én gruppe som faller gjennom i skolesamfunnet, og det er barnevernsbarn. Det er bare en tredjedel av barnevernsbarna i Norge som gjennomfører videregående opplæring. Det har regjeringen ambisjoner om å gjøre noe med, med mye tettere skolemessig oppfølging av dem.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Den største sosiale forskjellen i Norge er mellom dem som har jobb, og dem som ikke har jobb. Det viser all statistikk. De som i størst grad har opplevelsen av å stå utenfor vårt samfunn og opplever forskjeller, er de som står utenfor arbeidslivet. Jeg mener at den største utfordringen vi har med hensyn til forskjeller og fattigdom, dreier seg om å sørge for at flere kan være i jobb, og at flere opplever at de mestrer sin egen hverdag. Det er derfor jeg mener at hovedstrategien må være å se på dem som står utenfor, og gi dem større mulighet til å komme tilbake, større mulighet til å kunne delta og til å mestre livene sine. Det er ingen tvil om at veldig mange av de barna som lever i fattigdom i dag, og som ikke er barn av innvandrere, gjør det fordi foreldrene deres ikke mestrer livene sine. Derfor er psykisk helsevern og rusomsorg så viktig. Derfor har det høy prioritet. Jeg mener faktisk at det er den viktigste strategien for å bekjempe et samfunn med store forskjeller.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg registrerer at representanten Lysbakken refererer til en dialog. Jeg vil minne om at den dialogen ikke eksisterer. Den har ikke eksistert siden 2010. Men jeg har lyst til å understreke at den volden som utspilte seg i Beijing og andre kinesiske byer 4. juni 1989, er en tragedie både for Kina og for Kinas folk. Det er veldig viktig at vi har åpenhet om de hendelsene. Kontakten mellom myndighetene og de etterlatte bør være bedre, slik at man kan bidra til at sårene leges. Jeg er også veldig bekymret over de rapportene som representanten Lysbakken nå nevner og tar opp – om at personer som ønsker å markere 25 års-jubileet for 4. juni, ser ut til å være utsatt for forfølgelse og til dels forsvinninger. Kinesiske myndigheter har ansvaret for at menneskerettigheter respekteres – de har også undertegnet FNs grunnleggende charter – og å sørge for at alle landets borgere får tilgang til disse menneskerettighetene. Vi kommer til å være klare og tydelige overfor kinesiske myndigheter på at vi mener at man må ha respekt for menneskerettighetene. En av de målsettingene vi har for å forsøke å normalisere forholdet til Kina, er nettopp å kunne ta opp viktige menneskerettighetsspørsmål i direkte dialog med landets myndigheter. Vår oppfatning er at ofte kan direkte dialog gi mer effekt enn politiske demonstrasjonstiltak. Det er rett og slett slik at det ofte er vanskeligere for et lands myndigheter å bøye seg for politiske demonstrasjonstiltak enn i direkte dialog å snakke om vanskelige saker.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Vi har fra regjeringens side ikke bestemt i hvilken form vi skal ytre våre synspunkter til Kina. Men jeg er ikke stille. Jeg står på Stortingets talerstol, som er dette landets fremste talerstol, og sier at jeg er sterkt bekymret for forsvinningene og forfølgelsene. Jeg er sterkt bekymret for det. Jeg mener at Kina må respektere menneskerettighetene og det grunnleggende FN-charteret. Det er ikke å være stille. Det er som statsminister i Norge å gi uttrykk for en tydelig, klar politisk holdning på vegne av nasjonen Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg mener det er forskjell på hva slags reaksjonsmønstre vi har overfor land vi bidrar med norske skattebetaleres penger til, og som begår menneskerettighetsbrudd, og andre land. Jeg synes som skattebetaler i Norge at det er vanskelig hvis mine skattepenger skal brukes til å opprettholde regimer som har en nedadgående spiral med hensyn til dette. Vi kommer til å være tydelige og klare når det gjelder menneskerettighetsspørsmål, overfor Kina. Vi har vært det og kommer til å være det. Jeg har nettopp gitt uttrykk for mitt synspunkt knyttet til 4. juni. Det er slik at vi ser med stor bekymring på forsvinningene og forfølgelsene, og vi mener at kinesiske myndigheter har forpliktelser etter menneskerettighetene til å ivareta alle landets borgere på dette området. Så kan Snorre Serigstad Valen si at han mener at alle andre enn jeg vet hva som foregår i mitt hode eller ved vår regjerings forhandlinger. Vi er selvfølgelig også opptatt av næringsvirksomhet – det har vi aldri lagt skjul på. Men den viktigste utfordringen er at Kina er verdens nest største økonomi. Det er en vetomakt i FN, og Norge har ikke noe forhold til eller noen dialog med landet i dag. Det er også en vanskelig utenrikspolitisk situasjon for Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg er uenig i alle delene av det innlegget som Per Olaf Lundteigen nå holdt. Den norske regjeringen har aldri gitt uttrykk for at det har vært en norsk politisk beslutning å gi en fredspris til noen. Den forrige regjeringen ga heller aldri uttrykk for det. Tvert imot var de opptatt av å si at det er en uavhengig komité som gir denne prisen. Vi har heller aldri beklaget at den er gitt til noen dissidenter eller til noen enkeltpersoner. Det kommer vi heller aldri til å beklage, for det er helt unaturlig at en norsk regjering skulle beklage en avgjørelse som er fattet av en uavhengig komité. Komiteen er oppnevnt av Stortinget, men den fatter sine beslutninger uavhengig. Jeg oppfatter at det standpunktet er helt i tråd med den utenrikspolitikken den forrige regjeringen hadde på dette området. Jeg vil understreke at det er en forskjell på det å være Nobel-komité og det å være den norske regjeringen.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg opplever ikke at vi binder oss sterkt opp til Kina når vi forsøker å komme ut av en situasjon, da vi i mange år ikke har hatt noen dialog med Kina. Det er et helt annet spørsmål. Det er klart at denne regjeringen ser muligheter i Asia. Vi ser store muligheter i mange land. Nettopp derfor har det vært et kronprinsbesøk med bl.a. en næringslivsdelegasjon i Vietnam. Det er derfor vi jobber med forholdet vårt til India. Vi investerer mye i et ønske om å kunne samhandle mer med India. Det er et stort og viktig land, i stor økonomisk utvikling. Vi ser ikke minst på etableringen i Burma og utvikling av det burmesiske samfunnet. Det er veldig mange av de landene som det er viktig at vi har en strategi for. Men det er et annet spørsmål enn spørsmålet om at Norge ikke på noen områder i dag har en reell dialog om politiske spørsmål med en av verdens vetomakter i FN, verdens nest største økonomi. Vi mener faktisk at vi kanskje kan oppnå mer for menneskerettigheter på viktige områder, som situasjonen i Tibet, ved å være i dialog fremfor å stå uten noen form for dialog.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Et av de viktigste områdene vil fremkomme når vi legger frem en menneskerettighets- og bistandsmelding til Stortinget, hvor vi vil trekke opp en strategi for hvordan vi gjennom vår bistandspolitikk skal bidra til å styrke menneskerettighetene bedre, men også sette grenser, når det gjelder utviklingen i land, for når vi skal fortsette med bistand. Det mener jeg vi gjør et grundig arbeid med, og vi vil legge det frem for diskusjon i forbindelse med bistandspolitikken. Så kan man alltid diskutere – mye eller lite. Jeg registrerer bare at i alle fall de frivillige – eller de organisasjonene, NGO-ene – som jobber i denne sektoren, ga tydelig beskjed om, etter mitt møte med Medvedev, at det var tydeligere tale fra en norsk regjering enn de hadde hørt på lenge.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg tror at vi alltid kan bli bedre. Det er i og for seg min lille misjon som politiker – jeg tror alltid at samfunnet kan bli bedre. Jeg tror vi også kan bli bedre på flomforebyggelse, på samarbeid og på samhandling mellom de ulike etatene. Det betyr at vi alltid må sørge for at vi lærer av de tingene som skjer. Jeg mener at vi har lært noe tidligere. Det betyr at vi er bedre rustet nå. En viktig betydning det har hatt for Trysil, f.eks., er at man har fått bygget et anlegg med tanke på en 200-årsflom og dermed sørget for at skadene er betydelig mindre i Trysil. Det betyr at det er viktig at vi tar inn over oss de klimatiske endringene som skjer, som gjør at flere steder kan rammes av flom fremover, og at vi forebygger og jobber. Så skal vi gjøre noe som vi fikk beskjed om fra Gjørv-kommisjonen var utrolig viktig i forbindelse med alt beredskapsarbeid, og det er å ha lærende organisasjoner. Det betyr at vi alltid må evaluere det arbeidet vi har gjort, og så må vi se på hvordan vi kan gjøre det bedre. Det er en stående instruks for det arbeidet vi gjør i beredskapssammenheng – og det gjelder også beredskap mot flom og annet – at vi skal lære av de opplevelsene som har vært. Vi kommer sikkert til å lære at vi gjorde noe bra og noe dårlig. Jeg synes det er litt for tidlig, når flommen fortsatt er der, å si om vi har truffet godt nok og lært godt nok nå, men det vil en etterevaluering av dette vise. Så er det heller ingen tvil om at det kommer til å koste mer penger å gjøre dette. Derfor har vi også foreslått for Stortinget å bevilge 50 mill. kr mer i revidert nasjonalbudsjett, fordi vi ser at det er et behov for det. Det kommer også til å være et behov for å se på strammere regler i årene fremover for hvor man får lov å bygge. Men det er ingen tvil om at det å få flyttet bebyggelsen noen steder som er mer flomutsatt enn andre – eller utsatt for leirras eller annet – vil være viktig i arbeidet for å forberede oss på mer ekstremvær, som en del av klimautfordringene, i årene som kommer. Men vi skal alltid lære. Om vi er fullt forberedt – det vil jeg aldri si vi er. Vi kan alltid bli bedre.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Jeg mener det ikke er unaturlig at man ikke kompenserer for store standardforbedringer når man retter opp etter en flom. Det er en utfordring. Hvis man tror at man gjennom hver erstatnings- eller gjenoppbyggingsordning som lages, skal bygge opp til en helt annen standard enn det var tidligere – det kan vi ikke innrømme. Så skal vi alltid se på hvor grensen går for hva som er nødvendig standardheving for bedre flomsikkerhet fremover. Det er et annet tema enn en generell standardheving på det en gjenoppbygger.
Erna Solberg (Høyre), 2014-05-28:
Det vil i så fall være et juridisk spørsmål om hvilke rettigheter forsikringsselskapene har overfor kommunene. Det kan ikke jeg på stående fot kommentere uten å ha gått dypere inn i et sånt spørsmål. Men jeg tror det er en viktig påminnelse om at når vi driver gjenoppbygging etter en flom, må man også se på faren for fremtidig flom. Som jeg nevnte i mitt første svar: Det er nok sånn at flere kommuner må tenke at på noen områder gjenoppbygger man ikke, man må finne erstatningsområder. Det har vært gjort i noen tilfeller og gjør at man er bedre rustet neste gang flommen kommer. Det har nok vært noen tilbøyeligheter til å bygge for mye på flomutsatte områder. Man har ikke tenkt så mye over at dette faktisk kan bety ganske store ødeleggelser og kostnader for fremtiden. Det betyr at vi er nødt å jobbe med den politikken i et samarbeid mellom stat og kommune. Der har også staten i noen tilfeller vært med på å bidra til nettopp den byttingen av områder, for å sørge for at man i fremtiden ikke gjenoppbygger på et flomutsatt sted.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-05-28:
Politikk handler om å gjøre valg. I stortingsvalgkampen sa vi veldig klart fra de rød-grønnes side at vi ønsket å satse på eldreomsorg, bedre skole, barnehageplasser, men ikke på skattekutt. Høyre sa det motsatte. De har holdt sitt løfte. I statsbudsjettet for 2014 er det i underkant av 5 mrd. kr i skattekutt. Men ikke alle får glede av det. Folk med vanlig inntekt uten formue får 50 øre per dag i skattekutt. De som tjener over 2 mill. kr, får i gjennomsnitt 40 000 kr i skattekutt. Det er faktisk sånn at bare den skatteletten som går til mennesker som tjener over 1 mill. kr – ca. 2 mrd. kr – hadde vært mer enn nok til å sørge for en realvekst for kommunene til å bedre eldreomsorgen, til å gjøre dem som trenger omsorg, tryggere i hverdagen, til å satse på skole og til å sikre alle barnehageplass. Hvorfor mener Erna Solberg at det er viktigere å gi store skattekutt til dem som tjener over 1 mill. kr, istedenfor å sørge for grunnleggende gode eldreomsorgstjenester og en god skole?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-28:
Representanten Helga Pedersen var inne på dette med barnehagesektoren og underfinansieringen der, som ligger på i overkant av 340 mill. kr. Hvis man ser det i et makroperspektiv, kan man kanskje tenke at dette går nok greit. Men hvis man går ned på den enkelte kommune, ser man at det er dramatisk. Min egen kommune, Skien, må i år og til neste år kutte nesten 12 mill. kr bare i denne sektoren. Høyre har vært veldig opptatt av å snakke om å heve kvaliteten – ikke bare i skolen, men de har også snakket om å heve kvaliteten i barnehagene. Nå må kommunene kutte i denne sektoren. Det å heve kvaliteten – hvordan henger det sammen med denne underfinansieringen? Det er interessant å stille spørsmål til statsministeren om det er slik at hennes partifelle og leder i KS, Gunn Marit Helgesen – som også har vært bekymret for dette, og har pekt på det – tar feil.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-05-28:
Kvalitet trenger ressurser. Før jul inngikk regjeringen et budsjettforlik med Kristelig Folkeparti og Venstre, og man økte kontantstøtten ytterligere. Man la da inn en innsparing, for man trodde det ville slå ut likt, som når den rød-grønne regjeringen endret kontantstøtten for noen år siden. Det gjorde det ikke. Man beregnet feil. Nå har man fått et revidert budsjett der man har hatt rom for ulike satsinger, men man har ikke hatt rom for å rette opp de feilene man gjorde før jul, der man kuttet i pengene til kommunal sektor. Det vil da gå ut over andre tjenestetilbud i kommunal sektor. Mitt spørsmål til statsministeren er: Bør ikke den sterke part, staten, være forutsigbar? Når staten gjør feil i sine beregninger og kommune får større regninger, bør ikke da staten stille opp i revidert nasjonalbudsjett og si at kvalitet i barnehager er viktigst, og derfor kommer pengene vi uttalte oss feil om før jul?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-05-28:
Vi er alle enige om vårt moralske ansvar for dem som har hjulpet våre soldater i kamp eller på andre måter i vårt lands tjeneste. Det har vært krevende runder før. Det var det også i 2012. På bakgrunn av krevende runder endret man politikk – for det er sånn man ofte endrer politikk, etter krevende runder. Nå er vi inne i en ny krevende runde, der det er kommet en ny problemstilling. Da er mitt første spørsmål til statsministeren – og jeg forstår at det er vanskelig å være statsminister og svare veldig tydelig og konkret på det: Vil statsministeren være villig til å se på om det er behov, også i 2014, for å justere politikken, slik man gjorde i 2012, fordi man er kommet inn i en ny krevende runde og ser at man har et moralsk ansvar? Så er spørsmål nummer to: Var regjeringen informert om, eller på noen måte involvert i, den gjeldende saken?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-05-28:
Nord-Norge er en fantastisk landsdel med veldig mange muligheter, men naturen er røff, og det er veldig store avstander. Derfor har vi brukt ulike virkemidler for å ta hele landsdelen i bruk. Regjeringen har imidlertid systematisk tappet Nord-Norge for midler som er viktige for næringsliv, for samferdsel og for velferd. I sitt første budsjett kuttet man i finnmarkstillegget i barnetrygden, i Marint Verdiskapningsprogram, i tilskudd til næringstiltak i fiskeriene og i prosjektet markedsarbeid for torsk. Man kuttet også i den skattelettelsen vi ga gjennom fiskerfradraget, og man kuttet i regionale utviklingsmidler. Det var et lite raid mot Nord-Norge i fjorårets budsjett. I mars varslet regjeringen at den ga etter for EU, og at man skal øke arbeidsgiveravgiften for bedriftene i Nord-Norge. Heldigvis har man fått litt kalde føtter og sagt at man skal gå en ny runde etter å ha fått massiv kritikk for det. Men fortsatt er det stor, stor usikkerhet rundt arbeidsgiveravgift for alle bedriftene i Nord-Norge. For en bedrift som Widerøe, er det snakk om 45 mill. kr i økte kostnader fra 1. juli, hvis det som regjeringen varslet i mars, blir virkelighet. Men ikke nok med det. I kommuneproposisjonen blir det nå varslet at man skal ta 368 mill. kr fra de tre nordligste fylkene og flytte dem sørover. Og i forslaget til jordbruksoppgjør er det direkte angrep på det arktiske landbruket. Det er ikke et jordbruksoppgjør tilpasset nordnorske forhold i det hele tatt. I januar i Tromsø uttalte statsministeren at det har blitt mye utenriks- og forskningsfokus i nordområdesatsingen, og at det nå er ringvirkningene lokalt som teller. Hvordan samsvarer ambisjonene i januar med at man systematisk har tappet nordområdene og landsdelen Nord-Norge for midler ved enhver anledning?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-05-28:
Den forrige regjeringen godtok aldri det avgiftshoppet som den nåværende regjeringen aksepterte 17. mars. Heldigvis har de valgt å gå en ny runde etter at det ble mye støy her hjemme. Men den største prioriteringen til regjeringen før jul var skattelette. La oss ta formuesskatt som eksempel: Den endringen som skjedde i formuesskatt, tjente innbyggerne på Snarøya, Nesøya og Jar like mye på som 141 distriktskommuner. Og med den varslede endringen på differensiert arbeidsgiveravgift, som nå eventuelt kommer, på i overkant av 1 mrd. kr for Nord-Norge, blir det et voldsomt avgiftssmell. I Aktuelt på NRK 18. mars sa Jan Tore Sanner at hvis den avgiftssmellen kommer, skal det kompenseres krone for krone. Står den lovnaden fortsatt ved lag? Vil Nord-Norge blir kompensert krone for krone hvis det blir en slik avgiftssmell som vi risikerer å få?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-28:
Regjeringen har gjennom sine valg på kort og lang sikt med all tydelighet vist at de ikke prioriterer barnehager høyt verken når det gjelder å sikre barnehageplass, som man har rett til, eller kvalitet. Mens en barnehageansatt nå får 27 øre i skattelette om dagen av statsministeren, kan det bli kutt i barnehagene rundt omkring, og kvaliteten vil gå ned. På kort sikt kan man se på det reviderte nasjonalbudsjettet som regjeringen nettopp har lagt fram, der regjeringen klarte å finne 200 mill. kr – 100 mill. kr til billigere taxfree sprit og 100 mill. kr til båtmotorer som skulle bli billigere. I går diskuterte vi vold mot barn og behovene i barnevernet, som også nå risikerer kutt. Mener statsministeren at billigere taxfree sprit og billigere båtmotorer er viktigere enn barnehager og bedre barnevern?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-05-28:
Det er ikkje berre kommunane som leverer utdanings- og velferdstenester, det er også fylkeskommunane. I kommuneproposisjonen som regjeringa har lagt fram, er det eitt fylke som kjem usedvanleg mykje dårlegare ut enn alle andre fylke. Det er fylket eg er vald inn frå, Sogn og Fjordane. Det er eit fylke som no må kutte i budsjetta sine med over 10 pst. Det er eit fylke som allereie har lagt ned to vidaregåande skular, og som ikkje har så veldig mange igjen. Det har også regjeringspartia sine eigne politikarar i fylket, frå Høgre og Framstegspartiet, sagt at ikkje er mogleg. Trur statsministeren det er mogleg?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2014-05-28:
Stridstolken Faizullah Muradi blei arrestert i går og send ut av landet. 18 år gamal blei han rekruttert av dei norske styrkane i Afghanistan som tolk. Han tenestegjorde i fleire år for fedrelandet Noreg og deltok òg i kamphandlingar i norsk uniform skulder ved skulder med norske soldatar. I går blei han send ut av landet. Dublin-konvensjonen som handterer denne typen spørsmål, og som òg Noreg har forplikta seg på, seier at asylsøkjarar som kjem til Europa, skal få behandla søknaden sin i det første landet dei kjem til. For Muradi var det Italia. Det vil da seie at Noreg kan sende den typen asylsøkjarar tilbake, men ein treng ikkje gjere det. I 2011 stoppa Noreg alle returar til Hellas fordi me opplevde at det ikkje var ansvarleg. I 2012–2013 fekk 21 tolkar som hadde vore tolkar for den norske tenesta i Afghanistan, opphald etter ei særskild vurdering av Justisdepartementet. Mitt spørsmål er: Meiner statsministeren at me har eit særleg ansvar for dei som har vore i kamp, gjort ein nødvendig innsats for dei norske styrkene og dermed utsett seg for ein fare i ettertid?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2014-05-28:
Eg takkar for svaret. Eg er veldig glad for at statsministeren er så tydeleg på at me har eit heilt spesielt ansvar. I 2012 sa òg forsvarspolitisk talsmann for Høgre at me har eit enormt moralsk ansvar. Men da må eg seie at eg har litt problem med å sjå vurderinga i denne særskilde saka, både i tråd med dei føringane statsministeren legg her, og med det Høgre har sagt tidlegare i denne typen spørsmål. Det er klart: Me veit at det opphaldet i Italia kjem av ei heilt konkret hending, men det er i realiteten akkurat den same moralske vurderinga som burde liggje til grunn for denne saka som det gjorde i 2012. Me veit at i 2012 valde regjeringa å gjere ei særskild vurdering. Vil regjeringa vere villig òg denne gongen til å gjere ei særskild vurdering? Det er mitt spørsmål.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2014-05-28:
Eg trur befolkninga i Nord-Noreg er veldig glad for at me har hatt ein auke i samferdselsløyvingane dei siste åra, og alt tyder på at regjeringa vil fortsetje den positive trenden. Men det er to utfordringar med den strukturen me ser på samferdsleløyvingane, for me har fått ei stor satsing på veg gjennom auke innan bompengar, og me har fått ei satsing på jernbane som har vore heilt nødvendig, fordi dei løyvingane har lege for lågt. Poenget med strukturen der er at bompengar ikkje er det som er best eigna i Nord-Noreg, og at jernbanesatsinga naturleg nok, med den strukturen me har i dag, ikkje kjem Nord-Noreg til gode på ein god måte. Derfor er mi utfordring til statsministeren: Ser ho den strukturutfordringa med dei satsingane me no har hatt på samferdsel? Me har satsa gjennom bompengar, vi har satsa tydeleg på jernbanen, men det kom ikkje Nord-Noreg til gode. Kva tenkjer ho rundt den utfordringa?
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2014-05-28:
Statsministeren legger vekt på at søknaden kom etter at Muradi hadde reist fra Afghanistan. Det er klart at i Norge er det mange som kan ha tjenestegjort for Norge som tolk og annet, som faktisk kan ha bidratt til å redde norske liv, og som søker beskyttelse fordi de har fått drapstrusler. I Danmark ser vi at 396 familier eller enkeltpersoner med familie har fått oppholdstillatelse. Vi ser også i mediene at motstandsfolk reagerer, for når vi involverer en mann, pådrar vi oss også forpliktelser overfor mannen. Det kan jeg ikke se er gjort i denne saken. I Dublin-avtalen står det at forutsatt at asylsøker samtykker, kan en stat påta seg ansvaret for å behandle søknaden. Det mener jeg kunne vært gjort i denne saken. Men så har vi strammet inn innreisereglene her i landet. Betyr det at hvis han kom til Norge nå, kunne han blitt arrestert og fått to års fengsel?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2014-05-28:
Jeg synes statsministeren gir et veldig byråkratisk svar på et spørsmål som egentlig handler om noe annet. Muradi reiste før ordninga ble innført i Norge. Han hadde et lengre opphold i Italia – det var ikke frivillig. Det som da gjenstår, er at Norge tilsynelatende mener det er rimelig å sende en person som jobbet for Norge i Afghanistan i tre år, ut av landet uten å få sin sak vurdert her. Dette handler ikke om opphold eller ikke, det handler om å få saken sin behandlet i Norge. Mitt konkrete spørsmål er: Vil statsministeren ta initiativ til å sørge for at Muradi i det minste får sin sak behandlet i Norge? Det var jo oss han tjenestegjorde for.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-05-28:
Dette kan da ikke være så vanskelig! Det er riktig at man ikke skal gå inn i enkeltsaker politisk, men samtidig har vi nå en egen ordning for afghanske tolker, slik at de kan søke om asyl fra Afghanistan. Spørsmålet er: Vil statsministeren ta et initiativ som gjør at de – dersom det skulle dukke opp saker som er uvanlige med afghanske tolker – vil kunne få en likebehandling og få sin søknad vurdert i Norge og av Norge, som tross alt kjenner forholdene de har vært under i Afghanistan sammen med norske styrker, best?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-05-28:
Det går mot sommer, og i år – som tidligere år – har vi mange fattige tilreisende til Norge. Mange av dem slår seg ned i parker og skogholt, noe som definitivt er en problemstilling, men som også er sterkt regulert og allerede forbudt. I stedet for å ta tak i denne problemstillingen, har regjeringen valgt å hastebehandle et forslag om tiggeforbud – et spørsmål om hva som skal være tillatt i det offentlige rom. Sett også i lys av valgresultatet til Europaparlamentet sist helg, hvor mange partier, ikke bare EU-skeptiske, men også fremmedfiendtlige og innvandringsskeptiske, har vokst seg sterke, blir mitt spørsmål: Hvilket ansvar vil statsministeren ta for at den debatten det nå legges opp til norske kommuner, skal dreie seg om hvilke rettigheter den enkelte skal ha i det offentlige rom – vår viktigste demokratiske arena – og ikke bli en debatt for eller imot enkelte folkegrupper?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-28:
Jeg synes dette var en ganske oppsiktsvekkende runde, for statsministeren gikk langt i å forsvare utlendingsmyndighetenes vurdering, og jeg synes det var et formalistisk og ufølsomt svar. Den asylsøkeren vi her snakker om, var ikke i Italia av tilfeldige grunner. Han var i Italia for å vitne i en sak knyttet til menneskesmugling, og var hele tiden klar på at målet var å komme til Norge. Det går selvfølgelig an å skyve Dublin-avtalen foran seg, men det går også an å la være – og si at Norge i denne saken vil ta det moralske ansvaret som følger av at en person er flyktning fordi vedkommende har tjenestegjort for Norge med det norske flagget på uniformen. Derfor vil jeg be regjeringen om ikke å skjule seg bak formaliteter. Jeg vil utfordre statsministeren på to ting. Det ene er spørsmålet som også Slagsvold Vedum stilte: Har regjeringen vært inne i denne saken på noe tidligere tidspunkt? Og det andre spørsmålet er: Vil regjeringen – og da snakker vi ikke om de fortløpende prosesser som statsministeren beskrev – gjøre en konkret, ny vurdering av om personene i alle disse sakene bør få vurdert sitt beskyttelsesbehov i Norge?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-28:
Det er en svært alvorlig menneskerettighetssituasjon i Kina, og det er tegn til at det strammes inn overfor dissidenter og menneskerettighetsaktivister. Det skjer i forbindelse med at det 4. juni er 25 år siden massakren på Den himmelske freds plass, da et ukjent, men stort antall demokratiaktivister ble drept da regimet slo ned på protestene. Det er fortsatt sånn at politiske fanger fra den gang ikke er løslatt, og det kommer nå meldinger om at flere blir anholdt i disse dager for å planlegge markeringer av 25-årsdagen. Vi har jo i det siste hatt en diskusjon om hvordan Norge skal forholde seg til kinesiske myndigheter, og regjeringen har sagt at en har bøyd seg for Kina én gang for å få muligheter til å kritisere senere. Statsministeren er vel kjent med at det er en strategi som vi i SV har vært uenig i. Vi tror at å gi etter har svekket vår autoritet i en sånn dialog, men likevel har jo regjeringen nå muligheten til å vise at den mener alvor med dette. Det er et stort behov for å bygge et internasjonalt press mot kinesiske myndigheter. Det er et stort behov for å vise dem som fortsatt tør å stå opp for sine meninger og for grunnleggende rettigheter som ytringsfrihet, at de har internasjonal støtte. Jeg vil derfor spørre statsministeren: Vil regjeringen ta kontakt med Kinas ambassadør med krav om løslatelse av de menneskerettighetsaktivister som har blitt arrestert de siste ukene for å forberede markering av 25-årsdagen?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-28:
Mitt spørsmål var nettopp tilpasset det at Norge ikke har de samme dialogmuligheter som vi skulle ønske vi hadde. Vi har jo én kanal, som er åpen for oss, og det er å ta kontakt med den kinesiske ambassadøren og tydeliggjøre hvor Norge står, og kreve løslatelse av disse aktivistene. Jeg leser blogger med glede, og en av dem jeg leser, er statsministerens. På Erna Solbergs blogg 4. juni 2009 kunne vi lese: «… samtidig er det viktig at vi er veldig tydelig overfor Kina at vi mener at systematiske menneskerettighetsbrudd er uakseptabelt og at norske myndigheter formidler dette krystallklart.» Hun støttet et initiativ fra Jan Tore Sanner om å ta opp situasjonen for politiske fanger i forbindelse med at det var 20 år siden massakren. Jeg lurer i disse dager på om det er Erna Solberg eller Kina som har forandret seg mest siden 2009, og hvorfor statsministeren er så stille i dag, når hun var så høylytt for fem år siden. Jeg vil gjenta mitt spørsmål: Vil regjeringen ta kontakt med Kinas ambassadør i forbindelse med disse arrestasjonene?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-05-28:
«Det er langt dette landet. Det meste er nord.» Der jeg kommer fra, Helgeland, er det betydelig kortere til Kristiansand enn til Kirkenes, og det sier noe om hvor viktig det er med transport i en region som Nord-Norge. Vi er helt avhengig av å få til både offentlig transport, som fylkeskommunen står ansvarlig for, som er kollektive løsninger – buss, båt, ferge – og transportselskap, som kan bidra til at vi får varer og tjenester rundt i hele regionen. Nå står vi overfor en ganske dramatisk situasjon der NHO Nord-Norge sier at på grunn av den differensierte arbeidsgiveravgiften til sektorunntaket på transport, vil to av tre selskap sannsynligvis ikke klare å overleve i framtiden. Kan statsministeren forsvare at man må kutte så dramatisk innen transport på det offentlige tilbudet i Nord-Norge på grunn av at man endret kostnadsnøkkelen og differensiert arbeidsgiveravgift, og samtidig si at det er en vekstregion?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-05-28:
Mitt spørsmål går til da finansministeren: «I sin omtale av differensiert arbeidsgiveravgift i revidert nasjonalbudsjett skriver regjeringen at det vil være aktuelt å kompensere transportsektoren gjennom infrastrukturtiltak. Hvilke konkrete infrastrukturtiltak er det regjeringen vurderer som kompensasjon for eventuelt bortfall av differensiert arbeidsgiveravgift, hva er statusen for disse prosjektene i dag, hvordan skal de finansieres, og hvilke konkrete kostnadsbesparelser beregnes for berørte transportbedrifter ved realisering av det enkelte prosjekt?»
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-05-28:
Jeg takker for svaret. Er det slik at vi med sikkerhet kan slå fast at man kompenserer krone for krone? Har næringslivet vært tett påkoblet? Det er mange, ikke minst transportbedrifter, som kommer veldig dårlig ut. Det er mange små og mellomstore bedrifter rundt omkring i de fylkene det her er snakk om, som har varslet at de kommer veldig dårlig ut med den løsningen som nå er skissert. Har de vært involvert i arbeidet?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-05-28:
De infrastrukturtiltakene man vurderer fra regjeringens side, er det tiltak som ligger inne i transportplanen, er det tiltak som ligger inne i de regionale transportplanene som fylkeskommunene har gjort vedtak om, eller vurderer man andre tiltak, som ikke er skissert i planverk?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-28:
Etter at regjeringen Stoltenberg satte nordområdene på kartet, begynte vi i Nord-Norge å tro på at vi har noe å bidra med, og for første gang på veldig lenge så vi også en vekst i folketallet. Regjeringsskiftet brakte dessverre med seg mye usikkerhet – usikkerhet rundt flytting av GIL til Bodø, rundt utbyggingen av Framsenteret i Tromsø, fiskerihavnutbyggingen på Napp og Sommarøy ble stoppet, det ble skapt usikkerhet rundt CO2-kompensasjonsordningen for industrien, regjeringen avlyste med et pennestrøk valgløftet om oljeaktivitet utenfor Lofoten og Vesterålen, og regjeringen kastet kortene i Brussel og sender en regning på 1,5 mrd. kr til norsk næringsliv. Derfor er det mange som lurer på: Hvilken statsråd har det overordnede ansvaret for nordområdene? Vi vet at europaministeren slår om til Bodø-dialekt når han må. Det imponerer oss som sliter med å snakke noe annet enn dialekt, men jeg er i tvil om det imponerer sjefen i Torghatten som får en regning på 100 mill. kr i året. Er nordområdesatsingen avlyst, eller er det bare regjeringen som ikke forstår Nord-Norge? Eller er det vi som bor i Nord-Norge, som har misforstått regjeringen?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-05-28:
Jeg vil gjerne spørre statsministeren om fattigdom. Det er en utfordring som gjelder alle, og der trenger man ikke å snakke med forakt om Oslo for å få fram poenget sitt. Dette er et av områdene hvor vi lenge har sett at man trenger tiltak, og vi trenger tiltak som virker. Jeg er spesielt opptatt av ungene. Nå går vi inn i en tid da mange unger ikke vil fortelle hva de skal gjøre i sommer, for de skal ikke gjøre noen ting, eller de vil ikke invitere venner hjem etter skolen, fordi hjemmet de skal vise fram, ikke er så fint. Barn er utrolig lojale mot sine foreldre og prøver å skjule. Det betyr at vi legger store problemer på mange små skuldre. Kjell Magne Bondevik sa etter sin statsministerperiode at det var én av de tingene han angret mest på at han ikke fikk gjort mer med. Kristin Halvorsen gikk inn i regjering og sa at fattigdommen skulle fjernes med et pennestrøk, men hun opplevde sjøl at den økte med mange tusen. Nå bør vi snu utviklinga. I forrige periode la Venstre fram en liste med 35 forslag, der vi også utfordret andre til å komme med forslag til tiltak for å nå akkurat disse gruppene. Mine spørsmål til statsministeren er: Når kommer den tiltakspakken mot fattigdom, som vi egentlig var enige om at vi skulle sette i gang? Hvilke grep ser statsministeren for seg at vi kan gjøre for å nå et mål om å gjøre fattigdommen så minimal som overhodet mulig og få til et samfunn med minst mulig forskjeller?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-05-28:
I den siste Nav-rapporten som kom, kan man lese mye interessant, også når det gjelder utviklinga på dette området. Vi ser at den fattigdommen som spesielt barn opplever, er mer strukturell. Den er knyttet til to hovedindikatorer: Det er innvandring og enslige forsørgere. Det er trist, men det gir oss også en politisk mulighet, for det betyr at hvis vi har en reell vilje til omfordeling, kan vi klare å nå akkurat de gruppene det faktisk er snakk om. En av de viktigste tingene for unger som vokser opp under sånne forhold, er å ha trygge, gode voksne som kan språk, og som kan gi alle en like god start. Det er noe som Høyre understreket veldig i grunnlovsdebatten f.eks. I budsjettet ble vi egentlig enige om at vi skulle ha tiltak knyttet til barnehage og barnehagepriser. Det skulle komme i revidert nasjonalbudsjett for 2014, men det ble bare sju linjer. Det er vi skuffet over. Nå vil jeg at statsministeren skal love at dette kommer til høsten.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2014-05-28:
Det er ikke noen tvil om at en av hovedårsakene til stor fattigdom er store forskjeller i samfunnet. Norge er et av de landene i verden som har minst forskjeller i samfunnet, og der var vi tidligere i konkurranse med vårt naboland Sverige, som òg var blant de landene med minst forskjeller. Sverige deltar nå i en annen konkurranse. Det er blant de land der forskjellene øker mest og fortest. Når de gjør det, er det flere årsaker til det. Det ene er lønnsutvikling. Det vi har sett i Sverige, er en galopperende lederlønnsutvikling samtidig som de mangler tiltak mot sosial dumping, som presser de lave lønningene nedover. Vi har sett en skattepolitikk som gir mest til de rikeste, og som gir veldig lite til dem som har lite, og vi har sett kutt i velferdsordningene. Ser statsministeren at den politikken som har gitt økte forskjeller og økt fattigdom i Sverige, vil gi økte forskjeller dersom den blir gjennomført i Norge?
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2014-05-28:
Også vi i Kristelig Folkeparti er utålmodige med tanke på å få på plass en tiltakspakke mot fattigdom, og vi vet at en av de viktigste nøklene i kampen mot fattigdom er å få flest mulig ut i jobb. En viktig nøkkel til å komme inn på arbeidsmarkedet er utdanning og kompetanse, og da er det kjempebra at regjeringen har en ambisjon om å realisere kunnskapssamfunnet. Men det er et problem at det er for mange som faller fra i videregående opplæring, og disse elevene risikerer da å ekskluderes fra det framtidige arbeidsmarkedet. Hvis vi ser hvem det er som faller fra, er elever som har en lav sosioøkonomisk bakgrunn, overrepresentert i den statistikken, og på den måten går fattigdommen ofte i arv. Regjeringen har presentert flere gode satsinger innenfor skole, men vi har foreløpig sett lite som retter seg direkte mot å utjevne sosiale forskjeller i skolen. Mitt spørsmål er ganske enkelt: Hva vil regjeringen gjøre for å utjevne sosiale forskjeller i skolen?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-28:
På dette området, som på mange andre områder, er det noe sterkt som skjer. Alle politiske partier er mot fattigdom, men stadig flere mennesker føler seg som fattige. Det som skjer, er altså annerledes enn det som blir sagt. Statsministeren sier at en må tenke både langsiktig og på avbøtende tiltak, og det er jeg helt enig i. Det er det langsiktige som er viktig. Og det aller viktigste når det gjelder dette temaet, er inntekt fra arbeid. Statsministeren peker på integrering av asylsøkere, og det er viktig. Men er ikke statsministeren enig i at det som skjer på arbeidsmarkedet, som konsekvens av den frie arbeidsinnvandringa, fører til endringer i maktforhold i arbeidslivet, slik at stadig flere føler at de sakker akterut i utviklinga i forhold til dem som ikke blir rammet av denne konkurransen?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-28:
Amnesty International skildrer situasjonen i Tibet som svært anspent, og kinesiske styresmakter trapper opp undertrykkinga. Solbergs regjering ønsker å normalisere forholdet til Kina og oppgir tidligere regjeringers standpunkt og gir kineserne rett i at fredsprisen til en kinesisk dissident var en norsk politisk beslutning. Slik har jeg oppfattet uttalelsene både fra stortingspresidenten og fra regjeringa. Det oppfattes som at man på vegne av Nobel-komiteen angrer det som har skjedd. Man ønsker å rette opp forholdet ved å opptre mindre respektfullt enn tidligere overfor tibetanernes åndelige leder, Dalai Lama. Senterpartiet er veldig uenig i denne holdninga. Mitt spørsmål er: Denne normaliseringsstrategien overfor Kina, vil den også gjelde overfor andre land som utøver grove brudd på menneskerettighetene, sjøl om landet internasjonalt er mindre viktig økonomisk og politisk?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-28:
«Størrelsen på norsk planteproduksjon avgjør matvaresikkerheten for jordbruksmatvarer. Størrelsen på jordbruksarealet og avlingene bestemmer størrelsen på planteproduksjonen. Vil statsråden tilrettelegge økonomisk for reduksjon eller økning av norsk planteproduksjon av jordbruksmatvarer?»
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-28:
Spørsmålet var rimelig presist stilt. Det gjelder jordbruksmatvarer. Spørreren er fullstendig klar over at en ikke lever av brød alene; en må også ha fisk. Men dette gjelder jordbruksmatvarer. Så får jeg som svar at en ikke er enig i problemstillingen, og da vil jeg jo si at det ikke er spesielt overraskende at det kom til brudd i årets forhandlinger, for en er altså uenig om forståelsen av matvaresikkerhet. Det er et spørsmål som raskest mulig må avklares her i salen. Men mitt tilleggsspørsmål går da på det som var mitt konkrete spørsmål: Vil statsråden tilrettelegge økonomisk for reduksjon eller økning av norsk planteproduksjon av jordbruksmatvarer? Der går det an å svare ja eller nei.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-28:
I 1884 ble det innført parlamentarisme. Det ga statsråder rett til å møte i Stortinget, og det betydde også at man skulle svare på de spørsmål som ble stilt. Jeg gjentar derfor spørsmålet for tredje gang: Vil statsråden tilrettelegge økonomisk for reduksjon eller økning av norsk planteproduksjon av jordbruksmatvarer?