Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-02-07:
Som lovgivende myndighet er straffeloven vårt fremste verktøy for å beskytte oss som samfunnsborgere mot vold. Gjennom den skal vi også ansvarliggjøre voldsutøvere, og vi skal straffe dem som utøver vold. I tillegg har vi politi, påtalemyndighet og domstoler som skal ivareta dette lovverket. I sum er dette et rammeverk som er laget for å ta vare på menneskeverdet i et fritt samfunn og i en rettsstat. Da er spørsmålet: Hva så med den usynlige volden, den som vi aldri får se, den som aldri når oss, de skrikene vi aldri hører, og det som skjer bak de lukkede dørene? For vi vet at hver eneste dag krenkes de prinsippene som lovverket vårt bygger på, som samfunnet vårt bygger på, og så krenkes menneskeverdet gjennom disse usynlige episodene, handlingene og overgrepene. Derfor er også temaet som interpellanten har løftet i dag, så viktig. Menns vold mot kvinner krever særskilt oppmerksomhet – det å utfordre menn, og ikke minst oppdra unge gutter, til ikke å utnytte et fysisk overtak til vold eller trusler om vold, eller å tilta seg en maktposisjon ved hjelp av det, samtidig som vi heller ikke skal miste fokus på voksnes vold mot barn, kvinners vold mot menn, og vold mot eldre, som er nevnt her, og alle andre former for vold. Jeg vil nevne noen viktige stikkord som det er viktig å ha fokus på i det videre arbeidet for å komme enda lenger i å bekjempe problemet. Krisesentrene har en nøkkelrolle og krever særskilt oppmerksomhet også i tiden framover. Kristelig Folkeparti er av den oppfatningen at det var for tidlig å innlemme krisesentrene i rammetilskuddet til kommunene da det skjedde fra fjorårets budsjett. Men når det først har skjedd, krever det særskilt oppmerksomhet for å sikre at det tilbudet vi har, ikke bare vedlikeholdes under kommunalt ansvar, men at det faktisk videreutvikles og blir bedre for alle de gruppene det er ment å betjene. Politiet spiller en nøkkelrolle i bekjempelse av vold i nære relasjoner. Det krever fokus, prioritering hos politiet, og det krever ikke minst kompetanse og bevissthet. Vi ser at i deler av landet har man oppnådd gode resultater gjennom å jobbe målbevisst. Sør-Trøndelag er et eksempel der politiet har satt i verk et særskilt arbeid og som har vist forbausende gode resultater. Det er å håpe at politiet i ulike deler av landet lærer av dem som har kommet lengst, for å oppnå gode resultater. Kompetanse i alle deler av samfunnet som kommer i befatning med vold i nære relasjoner, ikke minst de som jobber med barn og unge, er helt avgjørende. Vi må videre være opptatt av å bekjempe rusmisbruk i all sin form for å komme lenger i bekjempelsen av problemet. Dialog, kommunikasjon og det å lære seg konflikthåndtering på andre måter enn ved å bruke fysisk makt er avgjørende, ikke minst for unger, ungdom og unge gutter. Synliggjøring av utfordringene på alle områder er et annet viktig stikkord. Christoffer-saken er et godt eksempel. Jeg tror ingen av oss skal ta på oss vår høye hatt og si at vi ville ha gjort det så mye bedre, men likevel, saken er dokumentert, og det krever at vi lærer av den – alle som en. Til syvende og sist er det et ansvar for oss alle sammen, som samfunnsborgere, som naboer, som arbeidskollegaer, som venner og familie å ta vårt ansvar, ha øynene åpne og ta vare på hverandre.