Morten Lund (Senterpartiet), 2001-06-01:
Om presidenten tillater, vil jeg da få lov til å holde meg til saken. Vi må ha et helt annen handelsregime for matvarer og husdyr enn for spiker og PC-er. Helsehensyn må gå foran handelshensyn, mener Senterpartiet. Dette private forslaget ble fremmet fordi mange saker på kort tid har avslørt at Norge påstås å være tvunget til å prioritere handelshensyn framfor helsehensyn – altså det motsatte. Jeg ser imidlertid ikke bort fra at de som påstår at vi er i en tvangssituasjon uansett hva vi foretar oss, vet bedre, men at de ønsker sterkt å redusere vår handlefrihet slik at ikke EU-motstanderne skal kunne peke på at det norske folk har den fordelen som Regjeringen viste til da EØS-avtalen ble vedtatt i 1993, bl.a. at våre helsemyndigheter kan avgjøre slik at vi ikke må tillate økt bruk av kreftframkallende tilsetningsstoffer i maten at vi ikke må importere levende dyr eller dyreprodukter fra land med farlig smitte som vi ikke har Senterpartiet har sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre påstått at EØS-avtalens reservasjonsrett gir oss full anledning til dette. Vi har hørt representanter fra andre partier si at det er slik på papiret, men at de frykter langvarige og kostbare straffetiltak fra EU hvis vi bruker den reservasjonsretten som EØS-avtalen inneholder, eller den sikkerhetsklausulen som gjelder for EUs regler generelt. Jeg skal om nødvendig sitere de forsikringene som er gitt fra flere regjeringer om vår rett til å sikre oss mot helsefare. Jeg synes det har vært flaut å være vitne til at våre dyrehelsemyndigheter har vært innkalt på teppet i Brussel for vårt importforbud da munn- og klovsyken var nærmest oss, at statsråden mer og mer måtte vente med svar og tiltak til han visste hva nabolandene gjorde, at vi innførte meningsløse kopier av Krise-Englands tiltak, mens føre var-handlinger med god faglig begrunnelse dels ble avvist, dels avblåst etter vennlige råd fra Brussel. Tragediene knyttet til kugalskap og munn- og klovsyke har utløst intens debatt om matsikkerhet i forhold til jordbrukspolitikk i landene omkring oss. Det er ingen tvil om at politikken skal legges om innenfor EU – ikke i retning av mer industrialisert landbruk, økt dyretransport eller mindre hensyn til dyrehelse, folkehelse og miljø. Det vil bli mindre forkjørsrett for frihandelen med matvarer. Det vil bli større forskjell på handel med spiker og handel med mat og levende dyr. Det er det Senterpartiet ønsker å få til her i Norge også. Så henviser resten av komiteen til en evaluering av EØS-avtalen som ble bestemt i 1998 – lenge før de siste mat- og dyreskandalene, som om ingen ting var hendt! Jeg er svært overrasket og skuffet over at komiteen ikke ønsker å si ett ord om de nye utfordringene. Så leser vi i statsrådens brev til komiteen om den intense aktiviteten innenfor EU for å skjerpe helsepolitiet. 84 prosjekter er i gang, og Norge deltar aktivt i disse. Jeg ser ikke bort fra at noen av prosjektene handler om det som Senterpartiets forslag tar opp. Ifølge dagens redegjørelse om WTO-forhandlingene foregår det også der drøftinger om nye handelsregler. Norge deltar. Senterpartiet mener det er åpenbart at forholdet mellom handelshensyn og helsehensyn vil bli diskutert av våre handelspartnere. Hvorfor skal ikke vi kunne ta initiativ? Det er i alle fall ingen ting som hindrer oss i å ta slike initiativ. Å be om endringer etter at de andre har bestemt seg, er bare dumt. Senterpartiet vil at Stortinget skal bry seg. I debattene om mulige økonomiske mottiltak fra handelspartnere i forhold til norske beskyttelsestiltak har den langvarige og uprøvde saksgangen blitt brukt som begrunnelse for at vi ikke må ta noen sjanser. Det er av juridisk ekspertise blitt påpekt at EØS-avtalen mangler en klageinstans som raskt kan tre inn før mottiltak iverksettes. En slik mangel vil føre med seg at det er frykten for den sterkestes rett som gjør at land som Norge må legge seg langflat i enhver konflikt. Uten en slik instans vil det trolig være mekanismer innenfor WTO som må kobles inn. For langvarige og for kostbare prosesser for de aller fleste formål blir en følge av det. Vi har erfart at sikre helsefaglige råd må settes til side av frykt for handelsboikott. Da står selvsagt føre var-prinsippet enda svakere. Senterpartiet mener vi og andre land må ha rett til å gjennomføre tiltak for å unngå en fare som ennå ikke er bevist, både når det gjelder folkehelse, dyrehelse og miljø. Når føre var-prinsippet skal legges til grunn, er det ekspertene på livet får snakke med størst tyngde, ikke økonomiekspertene. Til slutt: Det tok seks uker for statsråden å svare på komiteens anmodning om en kommentar til dette forslaget. Jeg oppfatter dette som forsøk på trenering for å unngå en viktig debatt i Stortinget. Jeg vil sette fram det forslag som står i innstillingen, og få lov til å understreke at vi ikke ønsker en forhandlingsrunde om å utvide våre handelsforpliktelser og -avtaler, men å forbedre de avtalene vi har.