trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Aller først har jeg lyst til å si i tilknytning til at interpellanten framhevet at debatten rundt dem med annen nasjonal bakgrunn ofte er negativ, at det har vi alle et ansvar for å forhindre skjer. Jeg kan f.eks. nevne asylsøkere. Asylbegrepet er jo et hedersbegrep for dem som virkelig trenger asyl. Men det er fortsatt slik at noen veldig få ødelegger for store grupper mennesker. Det er derfor vi har all interesse av å rekruttere mye bredere enn det vi har gjort, for nettopp å kunne høste gevinst ved å redusere kriminalitet, for å skape mer legitimitet til politietaten som sådan, og også for å løfte fram viktige grupper i samfunnet. Så må jeg si at når det gjelder debatten rundt rekruttering til Politihøgskolen, er dét ute i det offentlige rom blitt framstilt som særs positivt. De tjenestemenn og -kvinner som i dag har en annen bakgrunn enn den tradisjonelle norske, er jo folk som gjør en veldig god politimessig jobb, og som har fått god støtte fra sine lokalsamfunn og er blitt framstilt på en veldig all right måte. Og fra departementets side har vi gjort hva vi kan for å bidra til å løfte disse, fordi de er viktige rollemodeller, og jeg oppfatter at der har samfunnet og den politiske debatt faktisk opptrådt anstendig ved å si at dette er viktige tiltak. Det er fantastisk gode politifolk som vi har rundt omkring, og som har en annen type bakgrunn. Vi trenger bare flere av dem. Så har vi hatt debatt om disse 462 stillingene. Vi tar sikte på at det skal utlyses og rekrutteres inn på ordinær måte. Og når jeg sier ordinær måte, mener jeg at dette er hensyn man skal ta når man rekrutterer inn bredt i politiet. Alt det mangfoldsarbeidet som gjøres, alle de gruppene man har satt ned, alle de tiltak man ser på, vil ha like stor aktualitet når det gjelder det øvrige stillingsbildet i politiet. Jeg forutsetter at når politiet nå skal ansette, gjør man hva man kan på dette feltet. Men jeg skal ta det med meg, slik at vi – samtidig som vi passer på at disse politistillingene går med til å utløse politikraft – også ser på at man har rekruttert inn så bredt man bare kan innenfor de rammer og regler som gjelder for offentlige ansettelser.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Jeg må bare gjenta at det er bra at dette løftes fram i offentligheten, både av media og av oss her i Stortinget, for det er slik at de tiltak som når de få, kan løpe den risiko at de ikke får den nødvendige refleksjon og debatt som de fortjener. Det syns jeg er bra, og jeg tar gjerne utfordringa med å rapportere videre om dette i egnet form til Stortinget i løpet av høsten, slik at vi kan se hvordan dette utvikler seg, særlig nå når det er under utvikling, og man ser at man bl.a. skal flytte beslutningsmyndighet osv. Jeg tror også det er avgjørende at vi har denne debatten, for den store utfordringa for oss er faktisk å skape alternativ til det vi ofte opplever som det strengeste, og som kan være forlokkende i øyeblikket, men som kan være veldig vanskelig. Min beskrivelse av fiktiv identitet og hva det virkelig innebærer, viser jo at det er et virkemiddel som «rammer» svært den som blir utsatt for det. Derfor må vi aldri gi opp å tenke alternative tiltak. Det er alt fra tiltak fra Alternativ til Vold for å forebygge til disse mobile voldsalarmene og det som vi nå er i ferd med å få på plass, nemlig en ny generasjon av voldsalarmer. Så tar interpellanten også opp et forhold som jeg mener er veldig viktig når man nå også ser på beslutningsmyndighet. Det er: Hvordan håndterer vi de fornærmede i disse sakene, særlig vold i nære relasjoner? Men jeg understreker også: Det gjelder også andre typer vitner, og det gjelder politiaktører. Har vi mulighet til i større grad å kunne gi dem mer stabil og forutsigbar tjeneste hos politiet ved bl.a. én kontaktperson. Jeg mener at den gjennomgangen vi nå skal ha av driftssituasjonen i politiet, også skal bidra til å kaste lys over hvordan vi møter mennesker som står i denne typen situasjon – det er vi helt avhengig av. Jeg mener at noe av den beste egenforebygginga vi kan ha i forhold til så inngripende virkemidler som dette, er å gi god veiledning og dialog og trygghet i møte med politiet. Så jeg skal bidra til at det også blir tatt ytterligere grep i forhold til det. Til slutt vil jeg si at dette er en sak, særlig når det gjelder vold mot kvinner og barn, som jo fortsatt debatteres ikke bare i Norge, men også i andre land. Derfor vil jeg på bakgrunn av denne interpellasjonen og at dette er reist som et politisk spørsmål, ta opp dette spørsmålet, disse kryssende interessene vi ser i forhold til virkemidler, men også i forhold til aktørene i det, ofre og gjerningspersoner, i en debatt vi skal ha med de andre europeiske justisministerne som kommer til Tromsø nå i juni, fordi jeg mener at vi kan gi innspill overfor andre, men vi kan ikke minst også høste erfaring fra hvordan situasjonen er i andre land. Så dette vil bli et eget tema som jeg sjøl vil løfte fram når vi stevner europeiske justisministere møte i Tromsø i juni.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Det er ikke så mye jeg skal føye til etter denne debatten. Det har vært en god debatt og en helt nødvendig debatt. Det som gleder meg, er at alle som har deltatt i debatten, ser problemstillingene vi står overfor i et så vanskelig landskap som dette. Vi må ha to mål for øye når det gjelder denne type virkemidler. Det første er at virkemidlene må bli så effektive som mulig. Uansett hvor de administreres fra, uansett hvor mange som er inne og vurderer spørsmål om kode 6 eller strengere tiltak, desto viktigere er det at tiltakene blir gjort effektive, og at de faktisk virker. Det er det ene i dette. Det andre, som jeg synes debatten har ivaretatt godt, og som jeg skal ta med meg videre i regjeringsarbeidet om dette, er at disse strenge tiltakene aldri må bli en hvilepute for oss for ikke å iverksette tiltak, enten det er av forebyggende art mot gjerningsperson, i organisert kriminalitet eller i vold i nære relasjoner. Til sjuende og sist kommer vi aldri unna at vi ikke kan bygge dette samfunnet på at folk skal ha fiktive identiteter eller skjulte adresser. Det skal være mulighet for det, men det skal være unntaksvis. Derfor er de viktigste tiltakene f.eks. i forbindelse med vold i nære relasjoner, å gjøre det som et bredt flertall i Stortinget enstemmig har sluttet opp om: Vi er nødt til å kunne forebygge ved å møte den som er gjerningsperson, slik at man får en slutt på den onde spiralen. Derfor må jeg si at de innspill som har kommet, skal jeg ta med meg i det videreutviklingsarbeidet som nå gjøres for disse mekanismene. Jeg synes det har vært en ryddig debatt om dette. Som jeg sa tidligere i dag på formiddagsmøtet: Vi skal komme tilbake til Stortinget så raskt vi kan for å rapportere om hvordan arbeidet går, slik at politikerne har mulighet til å ha en hånd på rattet i så viktige spørsmål. Dette handler jo i veldig stor grad om hvordan folks liv og frihet faktisk arter seg.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Aller først vil jeg si at jeg fullt ut deler bekymringen til representanten Dørum for rusfeltet. Det har vært syndet i altfor lang tid, over altfor mange år og på altfor mange nivåer overfor de utsatte rusmisbrukerne våre. Det gjelder både på kommunalt nivå og også her i forhold til helsevesenet. Her har helseministeren varslet en opptrappingsplan. Han har også varslet at samhandlingsreformen er en betydelig bit av rusopptrappingsplanen, fordi det kommunale nivået kompetansemessig må bli bedre i stand til å håndtere det. Det som er bra, er at vi allerede er i gang innen kriminalomsorgen. Det må vi i hvert fall glede oss over. – Så har jeg sagt det. Når det gjelder kontrollen, som representanten Aspaker er opptatt av, vet jeg at det foretas om lag 20 000 urinprøvekontroller i norske fengsler. Om lag 10 pst. av dem viser misbruk. Så antar jeg at kriminalomsorgen tar urinprøver der de mistenker misbruk, eller når noen kommer fra permisjon. Vi skal ikke skape et bilde av at det florerer helt hinsides av narkotika innenfor murene eller innenfor anstaltene, men det er en utfordring å få ned rusmisbruket innenfor fengslene. Det er alle enige om. Det viktigste er igjen å sørge for at de som er rusmisbrukere, klarer å rehabiliteres fra sitt misbruk. Det er det som må være hovedsaken. Så vil jeg til slutt bare kommentere det som er Fremskrittspartiets honnørord, nemlig ofre og pårørende. Det er slik at denne regjeringen klarer å ha flere tanker i hodet samtidig. Vi har gjort en betydelig innsats for ofre og pårørende både gjennom endring av voldsoffererstatningsloven og endring av straffeprosessloven, slik at man får bedre oppfølging under straffesaker osv. Det er ikke slik at det viktigste for ofre av kriminalitet er at man skal straffes lenger eller hardere. Tvert imot viser Advokatforeningens undersøkelse i fjor at det ofrene av kriminalitet er opptatt av, er at straffen skal virke, slik at ikke andre blir ofre når de er ferdig med soningen sin. Det perspektivet skulle jeg ønske at Fremskrittspartiet snart fikk inn i sin politikk også, for det ville kanskje bidra til at vi igjen kunne bli så enige som representanten Horne prøver å si vi er.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
I en fremskrittspartiannonse i VG i påsken kunne vi lese følgende: «Den rødgrønne regjeringen sier: Slipp fangene fri, det er vår.» Og det stopper ikke der. Den rød-grønne regjeringen er ikke opptatt av å hjelpe deg hvis du er blitt utsatt for vinningskriminalitet. Den rød-grønne regjeringen er mer opptatt av rettighetene til de kriminelle enn til ofrene, kan vi lese i den samme annonsen. Det er ikke nytt at Fremskrittspartiet framstiller sannheten som noe helt annet enn det den er. Det er ikke nytt at Fremskrittspartiet søker enkle symbolpolitiske løsninger. Det er heller ikke nytt at Fremskrittspartiets løsninger på justisfeltet som på andre samfunnsområder vil føre til et mer utrygt samfunn. Dårligere progresjon i soningen og færre permisjoner vil føre til dårligere tilbakeføring til samfunnet. Det vil føre til at en rekke mennesker ikke vil være forberedt – trent – til møtet med samfunnet den dagen de er ferdig med soningen. Hvilke valg gjør de da – uten et godt nettverk rundt seg, bestående av folk utenfor fengselsmurene, og uten andre erfaringer enn fengselslivet de siste årene? Vi vet at det valget de fleste da vil ta, er veien tilbake til kriminaliteten. Derfor er Fremskrittspartiets politikk en uklok og utrygg politikk. I VG-annonsen hevder Fremskrittspartiet at de rød-grønne partiene pynter på soningskøen – nok en usannhet fra Fremskrittspartiets side. Soningskøen går ned fordi vi har gjort det vi sa vi skulle gjøre, og som den forrige regjeringen – som stort sett ble støttet av Fremskrittspartiet – ikke gjorde. Vi har bygget nærmere 400 nye soningsplasser de siste fire årene. Snart står et nytt stort fengsel med 251 plasser klart i Halden. Vi har lovt å fjerne soningskøen, og vi nærmer oss. Ved siste telling, i forrige uke, var soningskøen ikke 2 900, som da vi tok over, men nede i 278. Nå er det bare uker før soningskøen er borte. Og ikke nok med det: 1. juni fjerner vi restene av ordningen med tidlig løslatelse som den forrige regjeringen innførte. Justispolitikken er krevende, for den fordrer at man kan ha flere tanker i hodet samtidig. Derfor bygger vi opp kapasiteten i kriminalomsorgen samtidig som vi tar et krafttak for å bedre kvaliteten i soningen. Bedre utdanningstilbud, bedre jobbtilbud og en tett oppfølging der helse, rusmestring og bolig er kjerneelementer, fører til at innsatte er bedre forberedt på å møte livet etter soning. Det vil gi mindre kriminalitet. Jeg må si at jeg skvatt litt da jeg hørte at Høyre anklaget oss for å bedrive snillisme i justispolitikken. Da kan ikke representanten fra Høyre ha lest det nye forslaget til straffelov. I den nye straffeloven foreslår Regjeringen betydelig strengere straffer. De øker med en tredjedel i forhold til dagens nivå for bl.a. voldtekt, drap, grov vold og overgrep mot kvinner og barn. Vi venter heller ikke på at den nye straffeloven skal tre i kraft i 2011/2012. Vi er tydelig i meldingen på at vi vil at dette skal ha effekt allerede etter Stortingets behandling nå i vår. Dette er den sanne versjonen om den rød-grønne justispolitikken. Slik skaper det rød-grønne flertallet mer trygghet.
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
I Norge har vi ikke livstidsstraff. Alle som soner i norske fengsler, kan bli naboen din når de har sonet ferdig. Svaret er derfor enkelt for meg og for Arbeiderpartiet: Vi må gjennomføre en straff som virker, og som gjør at menneskene blir rehabilitert til å klare livet utenfor murene på en best mulig måte. En gruppe innsatte som trenger særlig fokus, er kvinner. Selv om kvinner utgjør halvparten av befolkningen, er de en minoritet i fengslene. Vi vet at kvinnelige innsatte har en opphoping av levekårsproblemer, bl.a. dårlig fysisk og psykisk helse. Mange er rusavhengige, og mange har med seg traumer fra seksuelle overgrep eller vanskelige oppvekstvilkår i voldelige og alkoholiserte hjem. Jeg er glad for at vi har åpnet Stifinnerprosjektet på Bredtveit. De som har barn, har problemer med å innrette seg i morsrollen som innsatt. Det er viktig at vi legger til rette for at barn kan ha kontakt med mor, men dette må foregå på barnets premisser og med barnets beste som utgangspunkt. Meldingen ønsker å legge til rette for bedre besøksrom og besøksboliger som kan være med på å opprettholde kontakten med familie og nettverk under soning, noe som er viktig for å klare hverdagen når man kommer ut igjen. Kvinner soner i gjennomsnitt kortere dommer enn menn, og innholdet i soningen må legges opp deretter. Skal rehabiliteringen fungere, er det viktig at vi har et bredt utvalg av arbeidsmuligheter i fengslene. Det kvinner har blitt tilbudt, har i stor grad vært kjønnsstereotype arbeidsoppgaver som rengjøring og systue. Dette tar ikke høyde for kvinnenes ulike behov for arbeidstrening og kvalifisering. Meldingen legger gode føringer for en endring på dette området. Jeg er glad for å høre historien om Hanne fra Bredtveit, som viser at det gjøres mye bra arbeid i norske fengsler. Men en utfordring er at kvinnene er få i fengslene, slik at det å få progresjon i soningen, det å gå fra lukkede til åpne plasser og overgangsboliger, ikke er like lett. Vi må jobbe videre med å få til et godt system for progresjon for kvinner som soner. En undersøkelse fra Kriminalvårdens forskningskommitté i Sverige viser at tidligere straffedømte kvinner mellom 24 og 44 år som er dømt for vinningslovbrudd, har en tilbakefallsprosent på 81, og i narkosaker er den på 79 pst. Det er grunn til å tro at tallene i Norge er de samme. Meldingen gir gode innspill til en kriminalomsorg som skal minske tilbakefallene. Til slutt: Vi nærmer oss ett av målene vi har satt oss, om at innsatte ikke skal slippes løs med én dags varsel og med framtidsutsiktene sine i plastposen de har i handa.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-04-28:
Nå skal jeg gjøre noe jeg sjelden gjør, nemlig rose representanten Lundteigen og Senterpartiets innfallsvinkel til de spørsmålene vi diskuterer her. Det kan jeg ikke huske at jeg noen gang har gjort offentlig, så jeg skal benytte anledningen til å gjøre det nå. Det er rett og slett fordi jeg hadde den store glede å observere representanten Lundteigen som en ekstra «fengselsbetjent» – som han viste til i sitt innlegg – da jeg jobbet en uke i Hassel fengsel og fikk se ved selvsyn hva praktisk arbeid og hardt arbeid faktisk kan medføre. Jeg ville sannsynligvis ikke ha fikset det i det hele tatt, men jeg så altså ved selvsyn hvordan representanten Lundteigen faktisk gjennomførte noe av det vi alle her snakker om. Jeg synes det var et godt, verdibasert innlegg som Lundteigen holdt, som sier noe om hva vi faktisk bør tilstrebe i kriminalomsorgen for at alle mennesker her skal få en verdighet og en trygghet på seg selv, sånn at de kanskje kan klare å bli kriminalitetsfri. Det var godt og verdikonservativt sagt det representanten Lundteigen sa. Jeg syntes bare det var greit å få sagt det. Jeg ønsker vi kunne få mer av det. Det understreker faktisk også at vi har et felles verdisyn. Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet her, men nå later man jo som om Fremskrittspartiet har tenkt å rasere hele kriminalomsorgen, sammen med Høyre som en sånn liten hjelpebår, men da bør man kanskje ta en titt på hva vi faktisk står sammen om i mindretallsforslagene: økt fokus på lederkompetanse i kriminalomsorgen, økt fokus på frivillighet, frivillige mennesker som faktisk bryr seg om innsatte, selv om de ikke er ansatt, men som har noe å bidra med. Det er en forutsetning for å få hele tilbakeføringsgarantien til å funke. Så til helse i fengslene. Vi hadde høring hvor Legeforeningen dokumenterte hvordan det står til, at det helsetilbudet som gis innsatte i norske fengsler, er under enhver kritikk. Det er ikke rart at mange av dem rett og slett ikke greier å håndtere hverdagen når de kommer ut igjen, når de ikke har et helsetilbud som oppfyller de kravene som også innsatte bør kunne forvente. Ikke minst står opposisjonen sammen, Fremskrittspartiet, Høyre og de andre opposisjonspartiene, om å satse på kunnskap, og at man skal kunne få dokumentert de kursene man tar, slik at man kan bruke det når man kommer ut etterpå. Det er forslag som jeg syns Regjeringen i hvert fall bør ta en nærmere titt på, og kanskje til og med støtte. Etterpå skal vi ha en interpellasjonsdebatt om politiet. Så har jeg lyst til å si til slutt at når man er veldig fornøyd med at soningskøene går ned, ja, så er det bra, men samtidig kan kanskje en av grunnene være at man ikke har nok politi til verken å etterforske, påtale eller ta mange. Vi har altså store mørketall innenfor kriminalitet. Når man får ordentlig i gang dialogen med Politiets Fellesforbund, vil man antakeligvis etter relativt kort tid se at den enorme skryt man her gir i forhold til soningskøene, faktisk ikke er reell, men at det er mer kriminalitet, og at soningskøene antakeligvis kommer til å gå raskt opp igjen fordi man ikke har hatt balanse i straffesakskjeden.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2009-04-28:
Høyres interpellasjon om bemanningskrisen i politiet kan man egentlig si mye om, men jeg skal la det meste ligge og heller konsentrere meg om hva Fremskrittspartiet har foreslått. Jeg må allikevel få si at Høyres budsjetter på dette området var nok heller ikke av det feteste slaget da Høyre selv satt i regjering. Uten Fremskrittspartiet til å dytte på hadde det nok vært heller magre budsjetter. Men tilbake til Fremskrittspartiet: For 2009 har vi foreslått å styrke politibudsjettet med 745 mill. kr. Det er 330 mill. kr til drift, som da fordeles over hele Norge, men det er lagt mest vekt på Oslo, hvor vi har foreslått 115 mill. kr. Vi har også foreslått 500 mill. kr til investeringer, og derav 100 mill. kr til Oslo. Vi har videre foreslått differensiert politiutdanning, slik at vi kan få utdannet personell på ett år, til f.eks. vakthold, fangetransport m.m. Videre kunne det vært interessant å ta opp en del fra politirollemeldingen, som vi hadde til behandling for en tid tilbake. Der hadde Fremskrittspartiet ganske mange forslag og merknader. De ble vi da stående alene om – totalt alene. Men rett skal være rett: Regjeringen har økt på en del poster, det skal de ha honnør for, og statsråden har virkelig fått til en del. Den rosen skal han ha. Det som er ille, er at det dessverre har bygget seg opp en tillitskrise mellom politietaten og Regjeringen. Det meldes nå om at flere lensmannskontor skal stenges i sommer, og helgevaktene blir ikke fylt opp. Etatene går nå mange steder rundt omkring i Norge på sparebluss, og totalt på minimumsbemanning, noe som medfører at det blir et svært dårlig tilbud til publikum utover. Vi er av den mening at det nå er på tide at man får til en ordning med polititjenestemennene, slik at de kan jobbe overtid framover, til vi får nok folk å sette inn. Man har fått til løsninger på lignende områder med andre etater, og da bør det gå an å få gjort det på dette området også. Man må huske på at det er Regjeringen som har ansvaret for innbyggernes sikkerhet.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Det jeg i alle fall med bred penn kan slå fast, er at det er for tidlig nå å konkludere om norske virksomheter skal få eller ikke få kvoter etter 2012. EU ønsker å fortsette kvotesystemet etter 2012 og fram mot 2020. I det systemet ligger det også salg av kvoter. Et grunnlag er at Norge vil delta i det europeiske kvotesystemet også etter 2012. Men Norge har en høyere ambisjon enn EU, så ideelt sett ønsker vi at omsettingen av kvoter bør være slik at det innebærer at kvotepliktige virksomheter skal kjøpe kvoter. Så er det slik at innlemmingen av kvotedirektivet i EØS-avtalen heller ikke er avklart. Konklusjonen på det jeg har sagt nå, som svar på spørsmålet, er at vi ønsker et system som ivaretar det norske næringslivet. Vi legger ikke opp til et system som skal ha som formål å legge ned virksomheter. Derfor vil vi, når den tiden kommer, konkludere.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Det som ligger til grunn, er at vi ikke legger opp til en generell kvotereserve for ny virksomhet, og at forurenser skal betale i den tiden som er igjen, etter notifiseringen. Hvis vi bruker eksemplet Celsa, som vel lå i spørsmålet, er det slik at utslippsbildet for Celsa, den typen bedrifter, er så sammensatt, som jeg så vidt touchet i mitt innlegg, at det ikke er gitt at de vil komme bedre ut om de søkte etter det nye systemet, eller om de baserte seg på historiske kvoter, som de nå har. Jeg vil nevne tre forhold. Det ene er at de har utslipp fra energi, fra bruken og fra prosessen. Dette har endret seg etter utvidelsen. Det andre forholdet er at de har klaget på utslippsfaktoren på prosessutslipp. Det tredje er faktisk at det foreligger en søknad fra Celsa om kvoter på grunn av tildeling av overskuddsgass – det kompliserer dette ytterligere. Dette er ikke et enkelt bilde. Derfor er det ingen gitt å svare på hva resultatet vil være med et reservekvotesystem.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Nå er ikke dette et så enkelt spørsmål som det gjøres til nå. Jeg sa i mitt svar til Ketil Solvik-Olsen at vi ikke kan konkludere nå. Vi må ta hensyn til at innlemmelsen av kvotedirektivet i EØS-avtalen ikke er avklart. Det er en viktig premiss for vårt system etter 2012. Så vet vi også at EU ønsker – enten får du ha respekt for svarene, eller du får høre etter – å fastsette kvotesystemet etter 2012. Det er heller ikke avklart hva det blir. Jeg har sagt i svaret at vi ønsker å ha et system som er så pass til gunst for vårt næringsliv at vi ikke fjerner norske bedrifter. I det ligger det at vi selvsagt må forholde oss til hvordan EU håndterer dette systemet etter 2012. Det vil være min holdning. Det er også Regjeringens og statsrådens holdning, regner jeg med.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Jeg registrerer at Høyre både nå og ellers i ordbruk uttrykker ambisjoner om en god miljø- og klimapolitikk. I den saken vi diskuterer i dag, klimakvotepolitikken, står altså Regjeringen sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, mens Høyre i sin innstilling, og i sin ordbruk nå på talerstolen ved representanten Kristiansen, nærmest opptrer som en klonet versjon av Fremskrittspartiet. Lyspunktet er imidlertid at Høyre kanskje vil bedre klimaet, men får det ikke til. Og da må jeg etterlyse: Når vil Høyre være villig til å ta i bruk virkemidler som står noenlunde i forhold til de mål som Høyre har uttrykt både her og tidligere, når de ikke vil bruke klimakvoteloven som et redskap for å nå lenger?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Denne saken handler veldig mye om rammebetingelser for norsk næringsliv i forhold til konkurrenter i utlandet. Representanten Nordtun fra Arbeiderpartiet sendte i august ut en pressemelding der han sa at Regjeringen jobber for at det ikke skulle tildeles gratis CO2-kvote etter 2012. Det var en viktig avklaring, på samme måte som klimakvoteloven vi nå vedtar, er en viktig avklaring. Det er en viktig avklaring for næringslivet å få vite hva som skjer etter 2012. Da er det interessant, ikke bare for meg, men for veldig mange næringsaktører å få vite: Står Arbeiderpartiet fast ved utsagnet fra representanten Nordtun i pressemeldingen, som han antakeligvis har skrevet selv, og som dermed ikke kan feiltolkes, om at Regjeringen ikke vil tildele gratis CO2-kvoter til noen industri eller næringsaktør etter 2012?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Jeg synes det var et godt spørsmål. Jeg håpet at han skulle se selv at spørsmålet ikke hadde noen sammenheng med det innlegget jeg holdt, for forslaget som representanten Nordtun refererer til, var Fremskrittspartiets tiltaksliste for å kutte CO2-utslipp. Det som vi vedtar i dag, innebærer ingen endringer i forhold til de totale CO2-utslippene en vil få om en vedtar Fremskrittspartiet og Høyres forslag kontra Regjeringens forslag. Utslippsreduksjonene vil være nøyaktig de samme. Ergo er det ingen motsetning mellom det argumentet som representanten Nordtun prøver å lage ut fra det som Fremskrittspartiet har stått for tidligere, og det vi argumenterer for nå. De reelle endringene som Fremskrittspartiet og Høyre foreslår, er at en ikke skal legge kostnadene på industrien, men at en faktisk heller skal redusere statens inntekter av å selge CO2-kvoter, noe som ikke harmonerer med argumentet om at en faktisk skal få større CO2-kutt med Regjeringens opplegg. Dette handler om kostnadsvurderinger. Det handler altså ikke om å prøve å endre de totale utslippskuttene fra norsk næringsliv.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Jeg oppfattet ikke at det var et spørsmål. Dette var bare en vanlig edder-og-galle-utblåsning fra representanten Thorkildsen. Ja, det er riktig at mitt innlegg var kjemisk fritt for dommedagsbeskrivelser, som SV ynder å bruke i sånne debatter. Derimot brukte jeg mye tid på å diskutere det som er det faktiske innholdet når det gjelder hvordan vi skal få en klimakvotelov til å fungere sånn at en ikke omstiller næringslivet ved å tvinge dem til å gå konkurs og flagge ut av landet, men ved at en faktisk legger til rette for at de kan opprettholde konkurranseevnen, ved å sikre lønnsomhet for det de driver med, og kunne sikre at de får en kvotetildeling som gjør det interessant å etablere ny aluminiumsproduksjon i Norge i stedet for å sende den til utlandet. Jeg skulle også gjerne likt å vite, i og med at representanten Thorkildsen har bedt om ny replikk, om hun kan nevne noen bilmerker som General Motors produserer, utover Hummer. Jeg vil også be henne si om alle de andre bilmerkene i verden tjener gode penger i dagens økonomi.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Jeg nevnte i mitt innlegg mange store fordeler ved å legge til rette for at norsk næringsliv på en konkurransedyktig måte kan utvikle teknologi og ta den i bruk i Norge. Elkems karbotermiske aluminiumsproduksjon er et eksempel på det. Men en åpner ikke for at norsk industri kan gå i forkant hvis en fullstendig ødelegger lønnsomheten deres. Det er jo det SV snart må lære, at en faktisk må kunne skape verdier i en bedrift for at en skal kunne leve i framtiden, og ikke påtvinge den å gjennomføre alle mulige urealistiske krav. Når norsk næringsliv har klart seg i konkurransen, er det fordi de i samarbeid med myndighetene har gjort rammeavtaler der industrien selv setter i verk tiltakene. Det som Regjeringen nå innfører, er jo å legge bånd på hver enkelt bedrift når det gjelder mulighetene for å få tildelt ekstra kvoter hvis den utfører tiltak i sin egen bedrift. Mulighetene til å etablere ny produksjon, få kvoter for det og kunne konkurrere på verdensmarkedet – det er der Regjeringen fullstendig går seg blind i en miljødommedagsretorikk i stedet for å se på realitetene for bedriftene det omhandler.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Først en liten kommentar, for det viser hvor symbolpreget denne debatten er. Statsrådens partikollega i denne salen, representanten Thorkildsen, gikk hardt ut i sitt innlegg og sa at etter 2012 blir ingen klimakvoter gratis tildelt. Så er det betryggende å høre at statsråden ikke sier det samme. Den usikkerheten som opprettholdes, er likevel en risikofaktor for næringslivet, som ikke bør være til stede. Men mitt spørsmål er: Når statsråden skryter av at stram tildeling av kvoter er bra for miljøet, hva er miljøvennlig når staten selger de kvotene i markedet – og dermed opprettholder utslippsrettighetene som totalt finnes innenfor EU-systemet? Kan statsråden gi et resonnement som tilsier at det er mer miljøvennlig enn å gjøre slik som Fremskrittspartiet og Høyre sier, gi kvotene gratis til næringslivet, slik at det kan opprettholde sin konkurranseevne?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Spørsmålet mitt var noe helt annet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Dette er bare et forsøk, mitt siste i dag, på å få statsråden til å fortelle og resonnere rundt hvorfor Regjeringens politikk med å selge CO2-kvoter som de ikke tildeler til næringslivet, vil gi miljøfordeler. Hvorfor er det en miljøfordel å selge CO2-kvotene som Regjeringen disponerer, i forhold til bare å la være å selge dem? Hvorfor vil det være et incentiv til næringslivet til å investere i mer miljøvennlig teknologi å gi dem strengere CO2-krav enn det en vil ha i et europeisk marked? Jeg håper statsråden nå bruker anledningen til å resonnere rundt dette, og ikke bare kommer med floskler og harselas mot andre partier.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-02-12:
Regjeringen og de rød-grønne partiene har jobbet intenst imot at det avsettes en såkalt kvotereserve. Man avviser forslaget, som Høyre og Fremskrittspartiet står bak, om å innføre en generell kvotereserve. Vårt forslag har fått bred støtte fra Rana kommune, hjemkommunen til den bedriften som blir mest brutalt rammet, nemlig Celsa Armeringsstål. Norsk Industri, NHO og LO gav under høringen i denne saken klart uttrykk for og var utvetydig i sin anmodning om å støtte Høyre og Fremskrittspartiets forslag om en generell kvotereserve. Hva er det partiene i Rana kommune og partene i arbeidslivet ikke har forstått som regjeringspartiene har forstått i denne saken?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-02-12:
Jeg regner med at representanten Kristoffersen er godt kjent med at Høyre og Fremskrittspartiets forslag i denne saken ikke bringer én kilo mer klimagassutslipp totalt sett, verken internasjonalt eller her. Det tror jeg vi alle sammen i denne sal bør være klar over. Jeg ville også hatt en litt lavere profil, for hvis jeg har forstått det rett, øker fortsatt klimagassutslippene i Norge relativt sett ukontrollert, og man er langt unna de mål vi var sammen med regjeringspartiene om å sette. Vi gav et viktig bidrag til klimaforliket i Stortinget, så jeg tror representanten Kristoffersen vil finne at våre ambisjoner som sådan lå langt foran Regjeringens forslag i klimameldingen. Hadde man lyttet til Høyre, hadde man kommet mye lenger på dette området enn hva tilfellet er i dag.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-02-12:
Inga Marte Thorkildsens innlegg hadde egnet seg bedre på plenen utenfor denne salen, når hun tar for seg både Snøhvit-utbygging og SVs generelle, primære holdning til disse spørsmålene. Man deltar faktisk i et regjeringssamarbeid hvor SV offisielt har gått inn for disse tingene, og det synes jeg man må kunne slutte seg til. Når det gjelder Celsa, vil jeg på de få sekundene jeg har igjen, gi Inga Marte Thorkildsen det råd at hun lytter til sine partifeller fra Rana kommune. Noen av dem er ansatt på bedriften, og noen av dem har jobbet i flere år – de er blant de mest aktive i hele landet – for å utvikle ny miljøteknologi. Her var faktisk den forrige regjering også med på, gjennom pengebidrag, å stimulere til å investere i teknologi som kunne utvikle og redusere klimagassutslipp i Rana kommune, som lå på topp i Norge.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-02-12:
Det er ingen i denne salen, tror jeg, som har antydet eller noen gang kommer til å antyde at man skal tildele en øremerket kvotereserve til Celsa. Men Norge burde som det eneste land som ikke har fått på plass en generell kvotereserve, ha sørget for at Celsa kunne gis adgang til å søke. Da blir det for meg et eventyr at Sosialistisk Venstreparti er i stand til å gi en kvotereserve til såkalte høyeffektive varmekraftverk som den eneste sektoren som skal få donert denne kvotereserven. Men Celsa Armeringsstål i Mo i Rana, definert av SFT som best i verden, har altså ikke Sosialistisk Venstrepartis omtanke i det hele tatt i denne saken.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
I og med at representanten Kristoffersen ikke svarte på spørsmålet fra representanten Solvik-Olsen, må jeg begynne på nytt og prøve å gjøre det litt enklere. For det første må vi begynne med EU. Man må i Norge stå med hodet ganske langt ned i sanden for ikke å skjønne at EU kommer til å tildele sin industri, også i 2012 og utover, mellom 70 og 90 pst. gratiskvoter – mest sannsynlig mellom 80 og 90 pst. gratiskvoter. Da er spørsmålet helt konkret: Vil Arbeiderpartiet gå inn for at norsk industri, også etter 2012, skal få gratis kvoter på nivå med det man tildeler i EU?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Norsk industri er også en av de fremste distriktspolitiske virkemidlene vi har i dette landet – det er flere tusen arbeidsplasser i norske distriktskommuner. Kanskje er det derfor Senterpartiet – i motsetning til sine regjeringskollegaer i SV og Arbeiderpartiet – ikke har sagt at de ønsker å gå inn for null gratiskvoter til norsk industri etter 2012. Mitt spørsmål handler altså om tildeling av kvoter til norsk industri i 2013 og deretter. Spørsmålet er: Vil Senterpartiet gå inn for at norsk industri i 2013 og senere skal få gratiskvoter, på linje med EU? Spørsmålet handler ikke om man kommer til å bli tvunget av EU til å akseptere det. Jeg ber heller ikke om spekulasjoner om hva EU kommer til å gjøre – eller ikke gjøre. Jeg spør om Senterpartiets prinsipielle standpunkt er at norsk industri skal ha samme kvotetildeling som EU også i 2013.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Jeg noterer meg at regjeringspartienes representanter har veldig vanskelig for å svare på de spørsmålene vi stiller. Jeg prøver å være så presis som jeg klarer, men det går ikke inn. Derfor skal jeg gi meg med det – og så skal jeg akseptere at Senterpartiet kommer til å støtte tilnærmingen til Tore Nordtun og Inga Marte Thorkildsen om at norsk industri ikke skal ha gratiskvoter etter 2013. Så må jeg følge opp noe representanten Sande sa i sitt svar til meg. Han sa at industrien skal være der i framtiden også. Og hvis Arbeiderpartiet og SV får flertall for sin tilnærming om at det skal være null gratiskvoter i 2013, vil en industribedrift som Elkem Thamshavn få en kostnad pr. årsverk på 400 000 kr. Tror representanten Sande det han selv sier, at den bedriften er der i framtiden – med et slikt regime?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Statsråden sier til spørsmålet om klimakvoter etter 2012 at vi må vente, og vi har tid. Det er et gigantisk paradoks når vi 14 måneder etter at denne loven skulle ha trådt i kraft, er solid på etterskudd. Det er også slik at EU har konkludert, og de diskuterer småting i forhold til hvor stor gratiskvoteandelen skal være. Det er også slik at industrien i dag venter med miljøinvesteringer, fordi man er usikker. Vi har valg om noen få måneder, og flere tusen industriarbeidere hadde fortjent å få et klart svar fra miljøvernministeren. Så snakket statsråden om Alf Bjørseth og solcelleindustrien. Nettopp solcelleindustriens grunnlag, nemlig råstoffproduksjonen av silisium, er det som blir hardest rammet hvis man fjerner alle gratiskvotene. På Elkem Bremanger og på Elkem Thamshavn vil kostnadene bli 400 000 kr pr. årsverk, som det har vært sagt. Da er mitt spørsmål til statsråden: Tror statsråden at 400 000 kr pr. årsverk vil føre til endring eller nedlegging av norsk industri?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Jeg synes for så vidt at det var noen konstruktive innlegg på slutten av debatten, men det var før representanten Thorkildsen gikk på talerstolen. Vi diskuterer altså klimakvoteloven, og Thorkildsen får det til å høres ut som om Fremskrittspartiet og Høyre i dag fremmer et forslag om ikke å lage en klimakvotelov. Vi fremmer derimot et forslag om å lage en klimakvotelov som medfører akkurat like mye i antall utslipte tonn CO2 som det Regjeringen foreslår. Den andre konsekvensen av vårt forslag er at norsk industri som er verdensledende på miljø, faktisk får bedre vilkår, og at vi forhåpentligvis kan eksportere noe mer av disse meget miljøvennlige produktene, som delvis blir eksportert for å bidra i miljøindustrien i andre land, f.eks. solcelleindustri, aluminiumsindustri osv. Jeg må bare få understreke på nytt igjen at det kan godt hende at Bondevik-regjeringen trodde at den hadde god tid, og det kan godt hende at Stoltenberg-regjeringen tror at den har god tid. Men jeg tror vi må ta lærdom av tidspunktet vi har denne debatten på. Det er ett år og to måneder etter at loven skulle tre i kraft. Vi har ikke god tid. Det står prosjekter i kø. Jeg trekker nok en gang fram – jeg beklager at jeg gjør det så mange ganger, men det er det eksemplet jeg kjenner best – Elkem Thamshavn i Sør-Trøndelag, som konkret vurderer å investere en halv milliard i et system som vil gjøre at de kan produsere mer silisium med høyere kvalitet med langt lavere CO2-utslipp pr. tonn. Men fordi produksjonsøkningen i antall tonn er så stor, vil også CO2-utslippene øke noe. Den investeringen kommer ikke Orkla-styret og Elkem-styret til å gå inn for, så lenge man ikke klarer å avklare hva som skal skje etter 2012. Så til dette med disse avgiftene. Det er ikke noen svovelavgift i Norge. Industrien betaler derimot et innskudd til et svovelfond. Det har gjort at svovelutslippene i Norge har stupt dramatisk. Regjeringen la fram et forslag om NOx-avgift på 15 kr pr. kg. I den samme proposisjonen stod det svart på hvitt at dette ikke kommer til å fungere. NOx-avgift på 15 kr pr. kg kommer ikke til å fungere. Den avgiften må opp i 50 kr pr. kg for at den skal fungere. Det stod det svart på hvitt i budsjettproposisjonen fra Regjeringen den gangen. Etter at Fremskrittspartiet først stod alene om dette standpunktet, har vi nå fått flertall for å innføre et NOx-fond i stedet. Med et NOx-fond med en kostnad på fire til elleve kr pr. kg, altså under en femtedel av det Regjeringen legger til grunn, ser vi nå at vi kommer til å nå målene på grunn av progressiv og god miljøpolitikk og ikke gammeldags sosialistisk avgiftspolitikk.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Jeg har tatt meg tid til å gå tilbake til Fremskrittspartiets miljømanifest, altså Dokument nr. 8:97 for 2006–2007, som ble fremmet for Stortinget, og jeg skal bare sitere et par ting. Der konstaterer Fremskrittspartiet at stortingsflertallet har forpliktelser ifølge Kyoto-avtalen, og at dem må man bare følge opp. Fremskrittspartiet sier følgende: «Norge er i dag forpliktet av Kyoto-avtalen til å begrense de totale klimagassutslipp til ca. 50 millioner tonn CO2 i snitt i perioden 2008-2012.» Så sier Fremskrittspartiet videre: «Forslagsstillerne vil minne om at Fremskrittspartiet allerede i juni 2002 fremmet forslag i Stortinget om at Norge må bruke Kyoto-mekanismene fullt ut, deriblant kvotehandel.» Til slutt vil jeg sitere: «Forslagsstillerne ønsker med dette forslaget å vri debatten over til å diskutere tiltak fremfor målsettinger.» Ja, det var ikke mange gledelige ting representanten Solvik-Olsen hadde i sitt innlegg.(Presidenten klubber.) Hvor er de forpliktelsene og tiltakene Solvik-Olsen viste til i dokumentet? (Presidenten klubber.)
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Jeg har lagt merke til at mitt navn og hva jeg skrev i en pressemelding i sommer er blitt tatt opp gjentatte ganger her. Derfor vil jeg presisere litt. Jeg vil også presisere at det var før EU hadde satt tingene på plass. La det være en klar overskrift fra min side – den oppfatningen tror jeg alle deler – at hvis man deler ut for mange gratiskvoter, vil det stoppe en omstilling i klimavennlig retning i vårt samfunn. Det er på den bakgrunn jeg mener at Norge ikke bør legge opp til en fortsatt tildeling av vederlagsfrie kvoter etter 2012. Men jeg ser jo at EU legger opp til en lengre omstillingsperiode enn det vi har tenkt oss, og som vi anså som nødvendig. Vi deler EUs syn at det fortsatt er behov for gratiskvoter i tiden etter 2012 også. Det er imidlertid for tidlig for oss å konkludere med at norske virksomheter vil måtte kjøpe alle kvotene i markedet, slik Regjeringen til nå har arbeidet for. Det må jo være en motivasjon at EU har valgt å fortsette med gratiskvoter i visse bransjer. EU ønsker åpenbart å beholde sine virksomheter og gi dem muligheter for nyinvesteringer innenfor fellesskapets grenser. Og når jeg sier «fellesskapets grenser», går det på utflagging, men det går også på å ta miljømessige hensyn. Norge skal – det har vi sagt, og det har også statsråden sagt i tidligere innlegg – vurdere sine tilpasninger til EUs regelverk framover mot 2012. Da vil grunnprinsippet være at vi ønsker en raskest mulig omstilling av norsk industri i en maksimalt miljøvennlig retning. Men vi er helt nødt til å gjøre den mer konkurransedyktig i et lengre perspektiv enn akkurat nå. Det er derfor denne omstillingen er veldig viktig. Men selvfølgelig vil vi ikke at denne omstillingen skal skje på en slik måte at store deler av norsk industri nedlegges eller flagges ut. Det er mine presiseringer i denne saken, og det synes jeg også skal komme fram.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-12:
Innlegget som Ketil Solvik-Olsen holdt nettopp nå, handlet egentlig ikke om klima og miljø i det hele tatt. Det eneste det handlet om, var en bekymring for at norsk næringsliv skal få problemer. Jeg mener at den utviklinga som vi har sett i land som ikke har tatt klimaproblemet på alvor, og som kan sammenlignes med den politikken som Fremskrittspartiet ellers står for, viser at det vi bør være mest bekymret for, er at vi havner i bakevja også når det gjelder å omstille næringslivet til å bli konkurransedyktig innenfor en klimasetting. General Motorser jo et eksempel på at man kan få en konkurransemessig veldig dårlig situasjon hvis man ikke er i forkant av utviklinga. Jeg må si at jeg er bekymret for Fremskrittspartiets tilnærming til dette. Jeg tror ikke at Fremskrittspartiet kommer til å være en god alliert for det næringslivet som ser at man trenger å omstille seg for også å være konkurransedyktig.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-12:
Jeg har tenkt å stille et spørsmål på egen hånd, så kan heller representanten Solvik-Olsen ta en replikk på meg etterpå. Mitt spørsmål går på om ikke representanten Solvik-Olsen kan se at det at man har stilt miljøkrav fra norske myndigheter og krav til f.eks. sikkerhet på arbeidsplasser, eller offshore, for den saks skyld, krav til arbeidstakerrettigheter, kompetanse, sikret at vi er i forkant i Norge, faktisk også har betydd at vi har fått et mer robust næringsliv, et mer omstillingsdyktig næringsliv, og dermed også sikret norske arbeidsplasser. I tillegg har det ført til mindre utslipp, både klimagassutslipp og utslipp som berører menneskene i nærmiljøet, eller langtransportert utslipp som berører mennesker i andre land. Er det ingen fordeler knyttet til å gå foran?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-12:
Jeg vil gjerne innledningsvis minne om at noe av årsaken til at vi i dag har såpass store utslippsøkninger, ikke minst skyldes gasskraftverket på Melkøya. Og det er det representanten Kristiansens egen regjering som gav utslippstillatelse til, så hvem som skal være høy og mørk i denne salen, er jeg litt usikker på. Når det gjelder en annen utslippsøkning som ble vedtatt, nemlig Skarv-utbygginga, var undertegnede pluss noen få til – men i hvert fall ikke Ivar Kristiansen – de eneste som påpekte at dette kom til å øke våre utslipp med 1 pst. Det var helt uinteressant for representanten Kristiansen da. Mitt spørsmål gjelder imidlertid Celsa. Kristiansen argumenterer som om det bare er vrangvilje fra oss som er årsaken til at Celsa ikke kan få tildelt en generell kvotereserve. Men dette handler om hele EU-systemet. Vi har ikke mulighet til å si at vi avsetter en reserve, og at den skal gå til Celsa, og det vet representanten Kristiansen.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-12:
I mitt innlegg har jeg tenkt å berøre hva som er SVs historie når det gjelder Celsa, og som representanten Kristiansen utmerket godt vet, er noe av bakgrunnen for at man fikk på plass en del av de rensetiltakene som er satt i verk, at det kom i stand en avtale mellom SV og den forrige regjering, som Høyre var en del av, som innebar en overføring av 30 mill. kr. I tillegg til det sørget vår regjering for at overskuddsgass skulle kunne tas i bruk, som også har hatt betydning for Celsa, og nå har man også delvis tatt til følge klagen fra Celsa knyttet til faktoren på skrapjern. Det er noe vi syns er positivt. Poenget er at det ikke er mulig for oss å si at vi skal ha en generell kvotereserve, og at Celsa garantert skal få kvoter fra den. Er ikke representanten Kristiansen enig i at det er en korrekt beskrivelse at vi ikke kan vedta noe så spesifikt, i henhold til ESAs regelverk?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-12:
Jeg har lyst til å starte med å takke for rosen. Jeg tror at SV og Venstre har veldig mye til felles i mange av disse sakene. Men hele Regjeringen, og jeg tror veldig mange i Stortinget – med unntak av i hvert fall Fremskrittspartiet, og jeg vil si at jeg også tviler på Høyre – ser at klimapolitikk og næringspolitikk er to sider av samme sak. Det er lurt å omstille. Det er lurt å være tidlig ute, for det koster samfunnet mindre. Men det har selvfølgelig også en solidaritetsside og en moralsk side. Når det gjelder gasskraftverk, er det, som jeg påpekte, sånn at det som ble anført som en bakstreversk holdning fra tilhengerne av gasskraftverk, nemlig at vi ikke ville ha gasskraftverk eller at vi ville ha gasskraftverk med rensing, nå har vist seg å bli en fordel for Norge. Så er det sånn at man tildeler en del gratiskvoter til gasskraftverket på Kårstø, men det er redusert til en tredjedel. Det er noe SV er veldig forhøyd med, så sånn sett er svaret at SV er fornøyd med hvordan det nå har utviklet seg.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-12:
Som jeg sa i mitt forrige svar er vi fornøyd med at det nå tildeles en tredjedel av det som lå som utgangspunkt for gasskraftverket på Kårstø. Men det som er vårt hovedfokus når det gjelder Kårstø, er at vi skal få til en rensing av de utslippene som er der. Og der tror jeg at både Venstre og SV har mye til felles og kan samarbeide framover, slik at vi får en tilstrekkelig god løsning knyttet til dette gasskraftverket som vi alle vet at begge partiene advarte mot i utgangspunktet, først og fremst fordi det ville føre til en mengde utslipp som vi ikke trengte, og dernest fordi det ikke ville være lønnsomt. Vi var mange som påpekte det i sin tid, og det viste seg å være rett.