Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-05-12:
Innovasjons- og næringspolitikk på matområdet og i skjæringspunktet mat-reiseliv er et prioritert område for meg. Derfor er jeg glad for denne interpellasjonen, og derfor er det en god anledning til å presentere Regjeringens og mine planer på området. I Norge produserer vi til tross for vår geografiske beliggenhet og et røft klima, råvarer i verdensklasse. Gulrot fra polare strøk er en funksjon mellom næring, lys og varme. Resultatet blir en søt, sprø, lys, spiss og fruktig gulrot. Vi har frukt med en unik sødme, vi har jordbær som ikke kan sammenlignes med andre, og vi har lam i verdensklasse. For å kunne produsere kvalitetsprodukter og på sikt bli et internasjonalt matkulturland av betydning er det derfor nødvendig å opprettholde et landbruk i hele landet. Volumproduksjon og et aktivt produksjonsmiljø i hele landet er grunnlaget for at noen – stadig flere – satser på produksjon av ulike former for matspesialiteter. Derfor har Regjeringen bidratt til at det har vært en god inntektsutvikling for næringsaktørene i landbruket de siste årene, og fra 2008 til 2009 budsjetteres det med en inntektsøkning på 12–13 pst. Jordbruksoppgjørene er viktige, og under denne regjeringen har det blitt en annen og mer positiv inntektsutvikling i jordbruket. Det er viktig for å nå målene for politikken, men vi har fortsatt utfordringer. Det vil f.eks. ta tid før vi igjen dekker innenlands etterspørsel etter kjøtt fra storfe og sau. Det å utvikle Norge til «et internasjonalt ledende gourmetland», for å bruke representanten Kielland Asmyhrs ord, er med andre ord ikke mulig å tenke seg dersom matproduksjonen i Norge skal styres av markedskreftene alene. Jeg vil samtidig understreke at utvikling er avgjørende for å lykkes i markedet over tid. Norsk landbruk har endret seg enormt de siste 60 årene. Teknologisk utvikling har her, som ellers i samfunnet, vært en viktig drivkraft. Vi må også innse at det kreves mer enn markedsregulering, grensevern og økonomiske støtteordninger for å opprettholde norsk landbruk. Norsk næringsmiddelindustri og landbruk er konkurranseutsatt. Fra 1995 til 2008 har import av mat- og drikkevarer økt med over 200 pst., og i 2008 utgjorde importen 23 milliarder kr. Med en skjerpet konkurranse som utgangspunkt må vi skape en politikk som bl.a. åpner mat- og landbrukspolitikken mot andre sektorer for å øke verdiskapingen og styrke konkurransekraften. Regjeringen har, som sagt, tatt initiativ til etablering av et nytt kvalitetsmerke for norsk mat, «Nyt Norge», og jeg hadde privilegiet å lansere logoen for merkeordningen sist fredag. «Nyt Norge» skal bl.a. bidra til å bringe jordbruket og bonden nærmere forbrukerne, synliggjøre betydningen av å ha matproduksjon i Norge og ikke minst dokumentere kvalitetsarbeidet i norsk matproduksjon. Mitt mål er en politikk som gir store nok og stabile tilførsler av råvarer av høy kvalitet, for på den måten å sikre en tilsvarende sterk innenlands matindustri. Dette er avgjørende for å kunne ha et aktivt landbruk her i landet og dermed også en produksjon av lokale matspesialiteter. Dette kommer imidlertid ikke av seg selv. Skal vi lykkes, vil vi være avhengige av en betydelig kompetanseutvikling og arbeidsdeling, så vel nasjonalt som i de enkelte lokalsamfunn. Norsk landbruk har store muligheter til å ta ut verdiskapingspotensialet som ligger i å produsere matspesialiteter – kall det gjerne mat med lokal identitet. Mat med lokal identitet gir forbrukerne en tilleggsopplevelse, som f.eks. en god historie eller en følelse av tilhørighet og nærhet til maten. For at Norge skal utvikle seg til en matnasjon, mener jeg det er svært viktig at flere små og mellomstore næringsmiddelbedrifter satser på slike produkter. Jeg har derfor tatt initiativ til et taktskifte i arbeidet for å bidra til produksjon av matspesialiteter. I Verdiskapingsprogrammet for matproduksjon har jeg etablert en egen vekstsatsing. Der vil vi styrke bedrifter som ønsker å produsere matspesialiteter for et større marked. Vi vil hjelpe produsentene til å bli enda dyktigere, slik at de klarer å produsere et volum som kan leveres til større dagligvarebutikker og til hoteller og restauranter. Vi har en aktiv distriktspolitikk som har bidratt til å opprettholde bosetting i hele landet. Norge har derfor unike muligheter til å ta vare på og utvikle konkurransefortrinn knyttet til produksjon av produkter med utgangspunkt i regionale særtrekk. Jeg er derfor opptatt av å stimulere til etablering av regionale produsentnettverk og sammenslutninger som kan utnytte potensialene i bl.a. felles kvalitetsarbeid, merkevarebygging, distribusjon og markedsarbeid. Produsentsammenslutninger, som f.eks. Hallingkost, Lofotmat og Rørosmat, bidrar til at små produsenter blir sterkere sammen. Vår merkeordning, Beskyttede betegnelser, tilsvarer EUs merkeordning PGI, Protected Geographical Indication. I Norge har vi 16 godkjente produkter. Sider fra Hardanger, som ble et beskyttet produktnavn for to uker siden, har nå samme status som AOC-merket vin fra Frankrike. I en fersk undersøkelse i regi av EU-prosjektet True Food sier 90 pst. av franske, spanske og italienske forbrukere at opprinnelsesmerking gir signaler om en bedre og spesiell kvalitet. I Norge var ikke tallene like høye, men undersøkelsene viser at potensialet er stort. For de store matkulturlandene som Frankrike, Italia og Spania er dette en viktig konkurransestrategi. Jeg mener merkeordningen er en riktig og viktig konkurransestrategi for Norge dersom vi skal klare å øke vår status som matland. Vi trenger derfor en ny mobilisering for å få flere produkter med Beskyttede betegnelser. Jeg er utålmodig på vegne av alle oss som ser at merkeordningen gir positive resultater, og har derfor bedt om en ekstra mobilisering for å få flere merkede produkter. Mat og matkultur har med vår identitet å gjøre. I en verden der grenser mellom land i seg selv får mindre betydning, fungerer matkultur som nasjonsbygging. Dette fikk vi illustrert i rikt monn da vi i januar i år var på matmessen Grüne Woche i Berlin. Nasjoner kappes om å markedsføre sin kultur som kjernen i landets identitet. Regjeringen ser mat og reiseliv som to sider av samme sak. Mat er et viktig reiselivsprodukt. Undersøkelser viser at turistene søker opplevelser knyttet til regional mat og matkultur. Et sterkere innslag av norsk mat og matkultur vil skape tilleggsverdier for turistene og dermed styrke reiselivet. Samtidig er reiselivet et viktig marked for våre mat- og drikkeprodukter. Når vi markedsfører norsk mat og reiseliv i Tyskland, er det en form for eksport der vi i stedet for å sende varer ut henter kundene inn til landet. Samtidig er jeg positiv til at vi på sikt satser mer på eksport av norske kvalitetsprodukter. Akevitt er det landbruksproduktet vi eksporterer mest av, og vi har noe eksport av moreller og lam. Dette er produkter som oppnår en høyere pris i enkelte betalingsvillige markeder ute enn det de oppnår på hjemmemarkedet. Vi har mange tiltak i gang for å gjøre våre tradisjonsretter og gode råvarer lettere tilgjengelige for turister og tilreisende. Jeg har spesielt lyst til å nevne vår store nye, nettbaserte satsing «Spor». Fra 1. juni i år kan turister få informasjon om gode spisesteder langs veien via Internett, GPS og mobiltelefon. «Spor» inngår i nettportalen Visitnorway – det største og viktigste internettstedet for norsk reiseliv. Landbruks- og matdepartementet har også, i samarbeid med Samferdselsdepartementet, blitt enige om at lokal mat og matkultur skal være en del av tilbudet langs de nasjonale turistveiene. I dag er disse veiene i all hovedsak omgitt av flott natur. Nå skal turistene få oppleve noe i tillegg – mat som står i stil med naturopplevelsene. For å lykkes trenger vi gode ambassadører for norsk mat – ambassadører som presenterer Norge som et matland med kvalitetsprodukter. På bakgrunn av dette har jeg inngått en fireårig avtale med Norges Kokkemesteres Landsforening. Avtalen innebærer at Landbruks- og matdepartementet bidrar med 500 000 kr hvert år avtalen løper. Departementet samarbeider også med Ungt Entreprenørskap for å få flere barn og unge interessert i mat og matproduksjon. Norsk lam og norsk laks ble valgt som hovedråvarer under sommerens europamesterskap i kokkekunst, Bocuse d'Or. Vi har med andre ord usedvanlig gode råvarer. Vi har også mesterkokker i verdensklassen, som årets vinner av Bocuse d'Or, Geir Skeie, eller også landslaget i kokkekunst som ble olympisk mester. Det er et meget godt utgangspunkt for å utvikle Norge til å bli et anerkjent matland. Det viktigste er å ta vare på de mulighetene dette gir oss. Denne regjeringen gjør det, med en god og målrettet landbrukspolitikk som inkluderer hele verdikjeden for mat, og som legger til rette for produksjon i hele landet.