Erna Solberg (Høyre), 2007-11-27:
Da Regjeringen tiltrådte for litt over to år siden, sa jeg i debatten om regjeringserklæringen at jeg var redd for at dette kom til å bli en regjering for de tapte muligheter. Det var en regjering som kom til dekket bord, men det var en regjering som ikke la frem en regjeringserklæring for å utnytte den gode økonomiske situasjonen man var oppe i, for å videreutvikle det norske samfunnet. Jeg hadde håpet at jeg kunne ha sagt at jeg tok feil. Men to år og tre statsbudsjetter etter den debatten må jeg bare konstatere at jeg nok ser at det jeg sa, var en riktig beskrivelse også av hva Regjeringen gjør. Én ting er at vi kan konstatere at dette er en regjering som gang på gang begår løftebrudd på viktige områder i forhold til hva de lovet i valgkampen i 2005 – noen av dem har jeg nevnt i replikkordskiftet med parlamentarisk leder Akselsen i Arbeiderpartiet tidligere – men det som bekymrer meg mest, er ikke at det er løftebrudd fra Regjeringens side, men at man skritt for skritt går i feil retning. Dette er en regjering som ser ut til å ha blandet sammen prat og handling. Aktiv stat er blitt til mest aktiv prat. Verdens beste klimapolitikk er blitt til verdens mest oppblåste klimaretorikk. Det man burde ha hatt, var en regjering som benyttet muligheten til å handle når det gjelder de viktige og store tingene. Det som vi fra Høyres side synes er viktig, er at man i gode tider skal investere for fremtiden, at man investerer slik at de gode tidene kan fortsette, og de neste generasjoner kan håndtere sine utfordringer bedre enn det vi i vår tid klarer. Å investere for fremtiden innebærer å satse på vei, jernbane, infrastruktur. Men det dreier seg også – og kanskje først og fremst – om å satse på grunnlaget for verdiskaping i fremtiden, grunnlaget som ligger i hvert enkelt menneskes muligheter til å ta fatt og utvikle seg selv og vårt samfunn, nemlig når det gjelder kunnskap og kompetanse, både gjennom grunnskolen og gjennom høyere utdanning. Vår opplevelse er at Regjeringen går i stikk motsatt retning. Hvileskjæret i høyere utdanning og forskning er nå blitt til et rent feilskjær. – Ja, for det fortsetter. I går kom oppslagene om at man har store problemer ved Universitetet i Oslo med å gjennomføre det som var det store løftet i høyere utdanning og som var fullfinansiert av den forrige regjeringen. Nå går det på undervisningskvaliteten løs ved landets største universitet. I en tid der kunnskap er viktigere enn noen gang, velger Regjeringen å prioritere ned satsingen på mennesker og kunnskap og utvikling. I en tid der vårt samfunn ikke har hatt mer penger å bruke, er det fremtiden denne regjeringen ikke er villig til å satse på. Det vi ønsker, er å gjøre det mer lønnsomt å jobbe, mer lønnsomt å spare, mer lønnsomt å forske, mer lønnsomt å investere i norske arbeidsplasser og å eie og drive små og mellomstore bedrifter. Det Regjeringen gjør, er å gjøre det mindre lønnsomt å jobbe, mindre lønnsomt å spare, mindre lønnsomt å forske, mindre lønnsomt å investere i norske arbeidsplasser og å eie og drive små og mellomstore bedrifter. Det er å gå baklengs inn i fremtiden. Det er ikke å møte de behovene vi har fremover. Vi trenger en regjering i dette landet som er villig til å premiere dem som står på litt ekstra, som tør å realisere gode ideer, tør å skape noe nytt, og alle dem som legger ned en innsats hver eneste dag for å skape sin egen fremtid og for å spille en rolle i andre menneskers fremtid. Vi trenger en regjering som ikke på den ene siden sier at man trenger kapital i Norge, det skal komme et statlig fond på litt over 2 milliarder kr, samtidig som de henter ut egenkapital av alle landets små og mellomstore bedrifter slik at deres egen evne til å utvikle seg og investere blir svekket. Det er det misunnelsesargumentene som brukes fra denne talerstolen i dag, dreier seg om. Når man snakker om at noen av oss skulle gi såkalt mer skattelette – som i praksis betyr at vi opprettholder situasjonen slik den er i dag for dem som eier norske bedrifter – henter denne regjeringen ut mer og mer av de investeringsmidlene disse bedriftene skulle hatt for å kunne bygge nytt utstyr, satse på forskning og utvikling og være robuste arbeidsplasser i en periode som kanskje ikke blir like god i fremtiden. Regjeringen gjør lite for alle dem som står utenfor arbeidslivet. Regjeringen har planer, den har prosjekter, det kommer stortingsmeldinger. Men den gjør for lite for å hjelpe de 700 000 menneskene som står utenfor arbeidsmarkedet, tilbake i arbeid. Høyres budsjett prioriterer fremtiden, prioriterer å få flere tilbake i arbeid, prioriterer kunnskap og utdanning. Samtidig klarer vi å satse på dem som er aller svakest: betydelig mer til fattigdom, til rusomsorgen og til rehabilitering som gjør at verdigheten ville blitt større for mange av dem som trenger det.