Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-21:
Regjeringen har i år lagt fram flere forslag som til sammen utgjør en vesentlig reform av rettsvesenet i Norge. Målet er å sette domstolene i stand til å løse sine kjerneoppgaver på best mulig måte. Dette må skje på en måte som ivaretar domstolenes behov for uavhengighet av forvaltningen. To sentrale elementer i denne reformen behandles i St.meld. nr. 23 for 2000-2001, Førsteinstansdomstolene i fremtiden. Tinglysing i fast eiendom er en forvaltningsoppgave. Det er ingen direkte sammenheng mellom tinglysingoppgavene og de andre oppgavene ved domstolene. Det er historiske grunner til at tinglysing ligger til domstolene. Regjeringen har derfor foreslått at tinglysingen tas ut av domstolene, slik at domstolene konsentrerer seg om sine kjerneoppgaver, den dømmende virksomhet. Jeg er glad for at flertallet i justiskomiteen er enig i vurderingen av at domstolene først og fremst skal konsentrere seg om dømmende virksomhet, og at tinglysingen på sikt bør tas ut av domstolene, men basert på en ytterligere utredning. Forslaget om en større grad av rendyrking av de dømmende oppgavene i domstolene kan også ses i sammenheng med et annet viktig reformforslag som ikke er gjenstand for debatt her i dag: Den sentrale domstolsadministrasjonen er foreslått skilt ut fra Justisdepartementet og gitt betydelig selvstendighet under ledelse av et eget styre. En slik organisering av den sentrale administrasjonen for domstolene er godt i samsvar med at domstolenes ansvar for omfattende forvaltningsoppgaver reduseres. Det har vært Regjeringens klare utgangspunkt at tinglysing utenfor domstolene må ivaretas på minst samme gode måte som i dag, slik at publikum får et minst like godt tilbud som tidligere. Tinglysingsoppgavene utføres i dag på en utmerket måte i domstolene. Bakgrunnen for forslaget innebærer derfor ikke noen form for kritikk av domstolenes håndtering av oppgaven. I tillegg til den prinsipielle årsaken jeg nevnte først, står vi imidlertid foran en utvikling som stiller andre krav til et tjenestetilbud enn i dag. I løpet av noen år vil den dominerende delen av dokumenter til tinglysing bli levert inn elektronisk. For Regjeringen har det dessuten vært av vesentlig betydning å kunne gi publikum et best mulig tilbud. Målet har vært å gi brukeren all nødvendig informasjon i forbindelse med fast eiendom samtidig, fra samme sted. Det er for så vidt korrekt som representanten Dørum sa tidligere, at det er god og grei informasjon om tinglysingsopplysningene fra domstolen, problemet for publikum er at det bare er tinglysingsopplysninger man får fra domstolene, ikke øvrige opplysninger som har sammenheng med samme eiendom. Det er derfor Regjeringen har foreslått at Statens kartverk i framtiden overtar ansvaret for tinglysingen. Statens kartverk har allerede ansvaret for GAB-registeret, og er foreslått som framtidig matrikkelmyndighet i Norge. Statens kartverk har dessuten et meget nært samarbeid med alle landets kommuner, som forvalter en tredje vesentlig informasjonstype for brukerne, nemlig hvordan kommunale planer og restriksjoner berører eiendommene. Jeg har merket meg at flertallet i justiskomiteen har behov for ytterligere opplysninger og konkretisering av konsekvensene ved forskjellige måter å løse tinglysingen på utenfor domstolene. Regjeringen er derfor bedt om å komme tilbake til Stortinget i egnet form så snart som mulig med slike vurderinger. For de ansatte i domstolene har det vært en lang periode med usikkerhet knyttet til tinglysingsoppgavene – helt fra Strukturutvalget ble nedsatt høsten 1997 og til i dag. Det er derfor ønskelig å få en beslutning så snart som mulig når det gjelder hvem som i framtiden skal ha ansvaret for tinglysingen. Jeg tar derfor sikte på at Regjeringen kan legge fram de nødvendige tilleggsutredninger allerede innen årsskiftet. Et sentralt punkt vil da være å sammenholde en delvis desentralisert modell, som foreslått, med full sentralisering i én registerførende enhet. For alle alternativer skal brukernes behov være det sentrale. En rask avklaring av tinglysingsspørsmålet er også ønskelig for framdriften når det gjelder sammenslåing av domstoler, som er en annen vesentlig side av reformen. Det er ønskelig med en reduksjon i antallet små domstoler. Målet er at domstolene skal ha et bredt faglig miljø og er organisert slik at de ved egne krefter kan løse sine oppgaver. Regjeringens forslag innebærer at antall domssogn reduseres fra 87 til 63, og at antall domstoler med bare én embetsdommer reduseres. Jeg har lyst til å understreke, siden det ble nevnt i debatten tidligere at forslaget innebar det synspunkt at små domstoler var faglig dårligere, at Regjeringen ikke har lagt til grunn at små domstoler faglig sett er dårligere enn større, men vi har derimot lagt vekt på sårbarhet, rekruttering og de momentene jeg nevnte tidligere. Regjeringen har imidlertid samtidig vært opptatt av at publikums reiseavstand til domstolene ikke må være for lang. Med vårt lands geografiske forutsetninger og spredte befolkning vil det derfor være behov for å opprettholde mange domstoler som er mindre enn det som er ønskelig ut fra domstolenes mer faglige behov. Og det er også grunnen til at Regjeringen har foreslått langt flere domstoler opprettholdt enn det Strukturutvalget opprinnelig foreslo. Det forslag som Regjeringen har lagt fram, har forsøkt å imøtekomme alle hensyn og avveid dem mot hverandre så langt det lar seg gjøre. Jeg har også behov for å kommentere antydningen om at Regjeringen egentlig ønsket å gå lenger, og at når tinglysingen var ute av domstolen, skulle man legge ned enda flere domstoler. Jeg har lyst til å minne om at i Regjeringens stortingsmelding gikk forslaget ut på både å ta tinglysingen ut av domstolene og den strukturen vi faktisk foreslo. Det var klar sammenheng mellom forslaget om å ta tinglysingen ut, og det antallet domstoler vi foreslo opprettholdt for framtiden. Så det er ikke grunnlag for antydningen om at tar man tinglysingen ut av domstolen, så er egentlig neste runde å legge ned flere domstoler. Jeg har merket meg at justiskomiteens flertall i alt vesentlig deler Regjeringens syn på den framtidige strukturen i første instans. Komiteen foreslår justering av tilhørighet til domssogn for enkelte kommuners vedkommende. Det foreslås at antall domssogn skal være 64 i stedet for 63, ved at Halden sorenskriverembete opprettholdes. Det foreslås også at domstolen for nedre Buskerud legges til Hokksund i stedet for til Kongsberg. Jeg er glad for at det har vært mulig å komme fram til en såpass stor politisk enighet om domstolsstrukturen. Jeg har nevnt at Regjeringen allerede før jul tar sikte på å komme tilbake til Stortinget med nærmere utredning om tinglysingen. Etter loven er det Kongen som har myndighet til å fastsette domstolenes struktur. Dette ligger fast. Det er likevel tradisjon for at Regjeringen lytter til Stortinget i dette spørsmålet. Ut fra de signaler som Stortinget nå gir under behandlingen av St.meld. nr. 23 om domstolene i første instans, vil Regjeringen gjennomføre de enkelte endringer ved kgl. resolusjon. Som jeg nevnte, vil framdriften i strukturendringene påvirkes noe av beslutningen om tinglysingen. I en del tilfeller innebærer sammenslåing av domstoler investeringer i nye lokaler. Framdriften er derfor til dels avhengig av budsjettsituasjonen. Under enhver omstendighet vil vi legge stor vekt på at det videre arbeid skjer i nært samarbeid med den enkelte domstol og de ansatte. I et demokratisk samfunn er det en grunnleggende forutsetning at det er god balanse mellom de tre statsmaktene: den lovgivende, den utøvende og den dømmende. Jeg ser det som svært positivt at det er enighet i viktige spørsmål om domstolenes organisering, og stor forståelse for at domstolene på best mulig måte må settes i stand til å utføre sine viktige samfunnsoppgaver. Når reformene er gjennomført, vil vi få domstoler med enda høyere kvalitet og effektivitet enn i dag. Jeg ble stilt et spørsmål av representanten Hernæs når det gjaldt Larvik. Det har vært en korrespondanse mellom Justisdepartementet og Larvik kommune og delvis sorenskriveren i Larvik, og så langt har ikke departementet funnet grunn til å mene noe annet enn det vi har ment i den stortingsmeldingen som er fremlagt. Når det imidlertid gjelder det siste brevet fra ordføreren i Larvik, som er datert den 4. mai, er ikke det registrert innkommet til Justisdepartementets domstolsavdeling, og er derfor ikke gått igjennom slik at jeg kan besvare representanten Hernæs" spørsmål konkret. Men jeg har lyst til å minne representanten Hernæs om at det fra Regjeringens side selvfølgelig er ut fra en totalvurdering av hva som er den riktige plasseringen, at man har foreslått Sandefjord som lokalisering for den nye domstolen i søndre Vestfold, og at eventuelle mindre endringer i beregningene av ulike kostnader ikke uten videre velter det resonnementet eller den totalvurderingen.