Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1998-12-14:
Jeg vil gjøre det klinkende klart at Fremskrittspartiet ikke ønsker en innføring av et egenerklæringssystem for fritak av militærtjeneste som innebærer at søkerne bare undertegner en egenerklæring om at man fyller lovens vilkår for fritak. Vi er uenig i regjeringspartienes verdinøytrale holdning til disse viktige prinsippene. På den måten skapes det på en uheldig måte inntrykk av at militær verneplikt og sivil tjeneste er sidestilt og likeverdig. Vi vil understreke den grunnleggende forskjell det er på å forsvare sitt land, om nødvendig med våpen i hånd, med livet som innsats, og annen samfunnstjeneste. Jeg vil vise til Innst. S. nr. 177 for 1995-96, der komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet og Høyre bl.a. uttaler: «Disse medlemmer mener at plikten til å verne om sitt fedreland, om nødvendig ved militære midler, er en så grunnleggende plikt for en samfunnsborger at det skal svært mye til før det bør gis fritak. Disse medlemmer mener derfor at argumentet om at saksbehandlingen tar lang tid samt at den er økonomisk ressurskrevende i denne sammenheng ikke kan tillegges avgjørende vekt. » Fremskrittspartiet mener dessuten at det at situasjonen med politiavhør fjernes, faktisk øker risikoen for å få umotiverte søknader om fritaking for militærtjeneste. Det står også i proposisjonen. Dagens system med politiavhør bør fortsette inntil eventuelle forslag om et bedre system presenteres. De er ikke blitt presentert. Vi ser at det kan være behov for å finne fram til en mindre ressurskrevende måte å behandle fritakssøknader på, men mener dette må gjøres på en annen måte enn å avvikle en ordning som innebærer en reell prøving av fritakssøkernes overbevisning. Så langt har departementet ikke tatt til orde for andre løsninger enn egenerklæring. Fremskrittspartiet og Høyre vil derfor fremme et eget forslag som går nettopp på det. Jeg henviser til side 3 i innstillingen. Forslaget berører § 2, uten at jeg skal sitere direkte – det blir for langt. Videre er Fremskrittspartiet enig i at førsteinstans behandlingen bør legges til regionale vernepliktsavdelinger med klageadgang til Justisdepartementet, og at det enkelte mannskap selv må reise sak for domstolene. Det vil virke mindre byråkratiserende. Vi ser imidlertid ikke nødvendigheten av at Siviltjenesteadministrasjonen skal ta del i saksbehandlingen, og mener at alle vedtak i første instans bør fattes av vernepliktsavdelingene, også om det gis avslag. Enkelte vernepliktige spekulerer i at søknader om fritak vil ta lang tid, spesielt når sakene skal opp for domstolene. Det har vi en rekke eksempler på. Fremskrittspartiet er enig i at dersom egenerklæringssystemet skal innføres, bør loven endres slik departementet foreslår, nemlig at man i utgangspunktet ikke får utsettelse med militærtjeneste eller kan dimitteres fra militæret mens saken er til behandling. Vi ønsker imidlertid i motsetning til departementet ikke å sette noen maksimalgrense for saksbehandlingstiden på fire uker. Vi vil heller ikke gå inn for umiddelbar dimittering der søkeren har fått avslag og deretter bringer saken inn for domstolene. Militærtjeneste kan eventuelt avtjenes uten at den vernepliktige eksempelvis må ta våpen i bruk mens saksbehandlingen pågår. At fortsatt tjeneste i så fall skulle innebære noen urimelig påkjenning for vedkommende, burde ikke være til stede. Sammen med Høyre vil vi fremme forslag om endring også til § 9. Med de to endringsforslag jeg nå har referert til, tar jeg herved opp mindretallets forslag i innstillingen.