Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2001-03-20:
Jeg kan i all hovedsak slutte meg til saksordførers redegjørelse for flertallets innstilling i denne saken. Innledningsvis vil jeg også uttrykke respekt for det omfattende arbeid Sandberg har nedlagt, og som har vært nødvendig for at saken det her dreier seg om, har blitt gjenopptatt og Liland frifunnet. Frivillig innsats er verdifull, og i denne saken avgjørende for å rette opp urett som er begått. Det er ikke urimelig at samfunnet påskjønner en slik innsats, og jeg viser i denne sammenheng til at Sandberg ble innvilget erstatning på 100 000 kr fra Stortingets billighetserstatningsordning i 1999 som en påskjønnelse for de omkostninger og den omsetningssvikt Sandbergs firma hadde hatt i den tiden han arbeidet med Liland-saken. Innsatsen hadde stor grad av frivillighet ved seg, men jeg vil også minne om at Sandbergs arbeid skjedde under utøvelse av næringsvirksomhet, og at de driftsutgifter Sandberg hadde i sitt bistandsarbeid, er ansett som fradragsberettigete driftsutgifter i hans firma. Sandberg mottok også et beløp på 1,1 mill. kr fra Per Liland for sitt arbeid med saken. Det dagens innstilling dreier seg om, er hvorvidt staten skal betale kompensasjon til Sandberg for det skattekravet som gaven fra Liland har utløst, og som er rettskraftig avgjort av domstolene, videre om omkostningene Sandberg har hatt ved rettslig prøving av skattekravet, skal refunderes, noe domstolene også har tatt stilling til. Fordi det dreier seg om en rettssak mellom en skattyter og staten, er det altså domstolene som avgjør hvordan den økonomiske byrden ved saksomkostningene skal bæres. Det er her flertallet i komiteen mener det må legges til grunn prinsipielle vurderinger av forholdet mellom lovgivende myndighet og domstolene. Det er domstolenes oppfatning at loven ikke har hjemmel til å dekke Sandbergs utgifter ved Liland-saken, og at gaven på 1,1 mill. kr er skattepliktig. Stortinget bør være svært tilbakeholdent med å gå inn i en enkeltsak og overprøve domstolenes avgjørelse, ved å instruere forvaltningen på en løsning som vil undergrave eksisterende lover og regler. Det er dette mindretallet gjør. Ja, de tolker faktisk loven i en enkeltsak om hva som er nødvendige utgifter. De forutsetter at om det hadde vært hjemmel, skulle domstolene godtatt alle utgiftsoppgaver automatisk. Jeg mener det er utvilsomt at slike synspunkter fra lovgiver, forutsatt et flertall her for instruksjon om full kompensasjon, ville ha skapt presedens. Uansett ville det ha vært skatteplikt også om domstolen hadde tilkjent Sandberg et vederlag i medhold av reglene om erstatning eller dekning av saksomkostninger i frifinnende rettssaker. Vederlag – som beløpet på 1,1 mill. kr – skattlegges uansett om det kommer fra private eller fra det offentlige. Mindretallet mener ikke at lovreglene i dag er urimelige, og foreslår ingen endring. Er det slik at domstolens anvendelse av lover skal gjelde for noen, men ikke for andre? Enkeltsaker må avgjøres etter gjeldende lov- og regelverk, og gjelde likt for alle. Stortinget skal benytte seg av sin lovgivende myndighet til å endre eksisterende lovverk der domstolen avdekker manglende hjemmel, eller det skjer avgjørelser i enkeltsaker som Stortinget vil endre på. Det er jo ofte også slik saker dukker opp. En er uenig i hvordan en enkeltsak er håndtert, og tar opp spørsmålet om lov- og regelverk her bør endres. Det er det som Stortinget skal behandle. Det kreves imidlertid en vurdering på et bredere grunnlag enn dagens innstilling gir mulighet for, av om lovgivningen på dette området bør endres for behandlingen av framtidige saker av denne type. Jeg mener det er grunnlag for at det skal skje en slik vurdering. Etter dagens regelverk finnes det imidlertid bestemmelser om billighetsnedsettelse av skatt med hjemmel i skattebetalingsloven. Jeg ser at det utfra sakens innhold og spesielle karakter kan anføres rimelighetsgrunner for en slik søknad, men vil likevel understreke at avgjørelsesmyndigheten her er tillagt de aktuelle organer i skatteforvaltningen, og må skje innenfor rammene av gjeldende lov- og regelverk.