Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-10:
Handel med kvinner og barn er vår tids slaveri og innebærer grove krenkelser av menneskerettighetene. Et klart forbud mot dette hører hjemme i straffeloven. Det er derfor svært gledelig at Regjeringen nå foreslår et forbud mot menneskehandel. Menneskesmuglere fører årlig flere tusen kvinner og barn til Vest-Europa. Mange av disse utnyttes i prostitusjon og i ulovlig arbeid. De som føres til Norge av menneskesmuglere, kommer fra fattige kår. Flertallet kommer fra eller via landene på Balkan, fra Sovjetunionen eller fra det øvrige Øst-Europa. De betaler ofte alt de eier, for å få en bedre framtid i Vesten. Men ofte ender reisen i grov utnyttelse og fornedrelse. Mange av dem som utnyttes av menneskehandlere, er mindreårige. I tillegg til å være ofre for en kriminell handling er de frarøvet omsorg, familieliv, utdanning og andre grunnleggende rettigheter som alle barn har behov for og krav på. Menneskehandel er en alvorlig form for profittmotivert og organisert kriminalitet, som truer de mest grunnleggende prinsipper om menneskets verdi. Handel med kvinner og barn må bekjempes på mange ulike måter. I februar i år la Regjeringen fram en handlingsplan med 23 ulike tiltak for å stoppe dette. Å forby menneskehandel i straffeloven er ett av tiltakene som skisseres i planen. Internasjonalt samarbeid er en forutsetning for å stoppe menneskehandel. Skal arbeidet lykkes, er det viktig at de fleste land har tilsvarende forbudsbestemmelser på området. Det er derfor meget positivt at mange land har lovregler som oppfyller kravene i FN-protokollen om menneskehandel. Et forbud mot menneskehandel vil dessuten bidra til at vårt regelverk blir klarere enn det er i dag, og nettopp det er viktig av preventive og håndhevingsmessige hensyn. Både de typiske bakmannshandlingene og handlingene til dem som står for selve utnyttelsen av de personene som smugles, vil rammes av den nye bestemmelsen i straffeloven § 224. Både det å forlede og det å utnytte noen i forbindelse med menneskehandel er så straffverdig at det bør omfattes av bestemmelsen. I forbindelse med dette reduseres omfanget til den såkalte hallikparagrafen noe. Det er i den forbindelse svært viktig for meg å presisere at dette ikke innebærer en reduksjon i omfanget for det straffbare. Kristelig Folkeparti mener at det er nødvendig å endre hallikparagrafen samtidig som vi vedtar en ny bestemmelse om menneskehandel. Årsaken til dette er at vi ikke ønsker en utstrakt overlapping straffebestemmelsene imellom. Vi frykter at en slik overlapping kan medføre at handlinger som bør dømmes etter det strengere menneskehandelsforbudet, vurderes av påtalemyndigheten og/eller av domstolene etter hallikparagrafen i § 202. Dette kan skje fordi brudd på § 202 oppleves lettere å bevise enn brudd på § 224. En slik utvikling er ikke ønskelig. Det er et faktum at mange volds-, vinnings- og sedelighetsforbrytere er gjengangere. Disse mangler respekt for andres integritet, helse eller eiendom. Mennesker som utsettes for kriminelle handlinger og overgrep, får i mange tilfeller ødelagt sine liv. Psykiske skadevirkninger er regelen, ikke unntaket. Dette er meget alvorlig og fordrer at vi som lovgivere gjør alt vi kan for å redusere den gjentatte kriminaliteten. De som sliter med ettervirkninger av kriminelle handlinger, må tas på alvor! Straff har en individualpreventiv funksjon. En økning i straffen for de gjentatt kriminelle vil derfor kunne bidra til færre lovbrudd og færre skader på liv, helse og eiendom. Etter min vurdering vil den individualpreventive virkningen bli særlig tydelig dersom straffeskjerpelsen, som anbefalt i proposisjonen, skjer i form av en betydelig betinget fengselsstraff som kommer i tillegg til den ubetingede delen av straffen. Kristelig Folkeparti er imidlertid oppmerksom på at straffskjerpelse ved gjengangerkriminalitet kan slå uheldig ut for rusmiddelmisbrukere som finansierer sitt forbruk med kriminalitet. Men det er viktig å holde fast ved at en rusmiddelmisbrukers straffbare handlinger ikke er mindre straffverdige enn om den samme handlingen ble begått av en rusfri person. Like fullt erkjenner jeg at den individualpreventive effekt som vi ønsker å oppnå gjennom straffskjerpelsen for gjengangerkriminalitet, i mindre grad virker overfor rusmiddelavhengige. Derfor vil jeg understreke at målrettede tiltak overfor denne gruppen med sikte på rusfrihet, er viktig for å hindre gjentakelse. Straffedømte rusmiddelmisbrukere trenger behandling for sin avhengighet. Kriminalomsorgen gir slik behandling til innsatte som er avhengige av narkotika, og jeg vil i den forbindelse framheve at Regjeringen i siste statsbudsjett markert økte bruken av soning i behandlingsinstitusjon. Det er vanskelig eksakt å angi omfanget av den organiserte kriminaliteten i Norge. Det opplyses imidlertid fra politiets side at utviklingen på området er bekymringsfull. Det er et signal som må få betydning for justispolitikken. Organisert kriminalitet utgjør en større trussel mot samfunnet og den enkelte enn annen kriminalitet. Ofte er det ingen tradisjonell fornærmet som oppdager og anmelder kriminalitet som har sitt utspring i kriminelle nettverk. Få våger f.eks. å anmelde narkotikasmuglere eller spritligaer. Man tier i frykt for konsekvensene tysting kan medføre. Lovbrudd blir derfor lett skjult i kriminelle nettverk. Dette gir politiet helt andre utfordringer enn det den mer tradisjonelle kriminaliteten gir. Skal man klare å bekjempe den organiserte kriminaliteten, kreves det et bredt spekter av virkemidler. Det er bl.a. nødvendig med en straffetrussel mot det kriminelle nettverket som sådant, slik Regjeringen foreslår i proposisjonen. Dette vil muliggjøre at politiet kan arbeide pro-aktivt i disse miljøene gjennom spaning, infiltrasjon og gjennom bruk av utradisjonelle etterforskningsmetoder. Forslaget til ny forbundsbestemmelse i § 162 c i straffeloven knytter seg til en straffbar handling som en person selv skal begå eller medvirke til å begå. En slik tilknytning er, etter Kristelig Folkepartis vurdering, helt sentral ved vurderingen av hvilke handlinger som skal straffereguleres. Vi synes det er svært positivt at Regjeringen fremmer forslag om endring i straffeloven overensstemmende med FNs konvensjon mot grenseoverskridende organisert kriminalitet. De organiserte kriminelle opererer ofte på den internasjonale arena, og av den grunn er det viktig med tilsvarende straffebestemmelser som i andre land. Dersom Norge straffer organiserte kriminelle mildere enn andre europeiske land, kan dette medføre at kriminelle miljøer finner det hensiktsmessig å utøve sine ugjerninger her. En slik utvikling vil være svært uønsket. Den foreslåtte straffeskjerpelsen for kriminelle handlinger som utøves som ledd i virksomheten til en organisert kriminell gruppe, er, etter Kristelig Folkepartis oppfatning, nødvendig. Dagens strafferammer er i en viss utstrekning for lave til å dekke den maksimale straffverdighet ved organisert kriminalitet. Det er en fare for at Norge vil tiltrekke seg denne type samfunnsnedbrytende virksomhet dersom vår straffeutmålingspraksis ikke minst er på linje med de europeiske land for øvrig. Dette presiseres i justiskomiteens innstilling i saken, og skal forstås som et klart signal til domstolene om hvor straffenivået ved organisert kriminalitet skal ligge. Det er størst behov for å heve strafferammene ved organisert kriminalitet når lovbruddet i utgangspunktet har en lav strafferamme. Årsaken til dette er at det ellers er en tilstrekkelig mulighet til å ta høyde for det straffskjerpende moment som organisert kriminalitet er innenfor de alminnelige strafferammene. Dette er bakgrunnen for at Kristelig Folkeparti gir sin støtte til at det fastsettes et absolutt tak på fem års tilleggsstraff i straffeloven § 60 a. Vi mener også at det er behov for å redusere det foreslåtte innslagspunktet for straffskjerpingsregelen i § 60 a fra fire til tre års fengsel. Det er viktig at bestemmelsen f. eks. fanger opp organiserte kriminelle grupper som har som hovedformål å begå vinningsforbrytelser med strafferamme på tre års fengsel. I Ot. prp. nr. 62 foreslås det flere virkemidler for å få bukt med alvorlig kriminalitet som den organiserte kriminaliteten, som kanskje er den råeste form for kriminalitet som finnes handel med mennesker, som er vår tids slaveri gjengangerkriminaliteten, som påfører mange ofre skader for livet Tøffe tiltak er derfor nødvendig. Men disse tiltak må kombineres med økt innsats i kriminalomsorgen, slik at soning reelt sett gir en rehabiliterende effekt.