Monica Mæland (Høyre), 2020-05-05:
Jeg er glad for at det er støtte i komiteen for at pålegg om DNA-testing er et viktig kontrolltiltak for utlendingsforvaltningen. DNA-tester bidrar til at utlendingsmyndighetene kan fatte riktige avgjørelser basert på et korrekt grunnlag. Det er en kjensgjerning at enkelte forsøker å få opphold i Norge på grunnlag av uriktige opplysninger, bl.a. falske dokumenter. Dette gjelder også i saker hvor en familierelasjon er et sentralt vilkår for å få tillatelsen. DNA-tester bidrar til å avsløre og motvirke forsøk på å få opphold på uriktig grunnlag. I mange land er det også vanskelig å skaffe til veie dokumenter med tilstrekkelig troverdighet, og DNA-tester kan derfor også være et gode for søkere som ellers ville hatt vansker med å dokumentere sin familierelasjon. Det er slik at dagens bestemmelser baserer seg på at det samtykkes til å avlegge DNA-test. Personvernprinsipper taler imot bruk av samtykke når frivilligheten ikke oppleves som reell. Et pålegg om DNA-testing er mer i tråd med disse prinsippene og med realiteten i situasjonen. Flere av høringsinstansene var av den grunn positive til endringsforslaget. De påpekte bl.a. at en klarere ordlyd gir større forutsigbarhet for dem det gjelder. Jeg vil presisere at pålegg om DNA-testing ikke skal kunne gjennomføres med tvang. Det vil heller ikke være straffbart å nekte. Lovforslaget slår derimot tydelig fast at man da må forvente at søknaden avslås. Samtidig skal det ikke være automatikk i dette, og forslaget åpner for at det kan finnes unntakstilfeller hvor man har rimelig grunn til å nekte. Når det gjelder proposisjonens forslag om endringer i aupairordningen, er jeg glad for at det fortsatt er flertall for å videreføre ordningen. Ordningens intensjon, nemlig språkopplæring og kulturutveksling gjennom arbeid og deltakelse i en familie, er god og basert på verdier som gjør at ordningen fortsatt bør bestå. Samtidig er det noen klare dilemmaer, og vi er godt kjent med at det forekommer misbruk av ordningen og i noen tilfeller også alvorlige overgrep mot au pairer. Jeg er derfor opptatt av å ta utfordringene med ordningen på alvor og forhindre at den misbrukes. Lovforslaget som fremmes av regjeringen nå, er et ledd i dette arbeidet. Vi følger opp Stortingets anmodningsvedtak nr. 743 og 744 fra 2017, men vi går også lenger. I tillegg til å åpne for varig utestengelse fra aupairordningen senker vi også terskelen for å ilegge utestengelse for brudd på ordningen. Videre foreslår regjeringen at utestengelse kan ilegges på et tidligere tidspunkt i saker som gjelder straffbare forhold begått mot en au pair. Endelig foreslår vi en opplysningsplikt for politiet, slik at politiet skal gi utlendingsmyndighetene opplysninger om saker i rettsvesenet som kan gi grunnlag for å vurdere utestengelse fra aupairordningen. I tillegg til disse forslagene er det slik at Justisdepartementet like før jul innførte endringer i utlendingsforskriften for å styrke rettighetene til au pairer når de bytter familier. Mye er gjort den siste tiden for å styrke au pairenes rettsstilling. Likevel ser jeg at enkelte partier fortsatt etterlyser flere tiltak i innstillingen. De fleste forslagene er ikke av en slik art at de skal gjennomføres i lovs form, og det er derfor ikke nærliggende å drøfte dem i det framlagte lovforslaget. Tiltakene ble også drøftet i debatten i Stortinget 3. desember i fjor, da Stortinget den gang behandlet forslagene om å avvikle aupairordningen i Dokument 8:162 S for 2018–2019. Som settestatsråd Jan Tore Sanner uttalte i den debatten, vurderer regjeringen fortløpende behovet for endringer i regelverket. Det vil vi gjøre også framover.