trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Hvor mye ressurser som brukes i dag, kan jeg ikke på stående fot svare på, så det må jeg eventuelt få gjort en undersøkelse av og komme tilbake til skriftlig. Men det er jo helt klart at UDI vil måtte bruke ressurser på disse sakene når man skal sette i gang et sånt identifikasjonsprogram. De som i dag jobber med å identifisere de personene som kom i fjor, er de samme som jobber med å behandle asylsøknader som nå står på rekke og rad for behandling. Så det er de samme folkene vi skal prioritere. Jeg mener at det riktige i den situasjonen vi nå er i, burde være å prioritere dem til å håndtere den asyltilstrømningen som vi hadde i fjor, og som vi potensielt kan få i år. Når vi nå ser tilstrømningen til Europa – fra Tyrkia til Hellas – er det stor grunn til å tro at asyltilstrømningen til Norge i år også kan bli svært stor.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Jeg mener at de som oppfyller kriteriene for å få statsborgerskap, kan få det. Det handler om at man bl.a. må kjenne hvilken identitet de har. Problemet med disse sakene er at det er en del personer som vi ikke kjenner identiteten til, sågar er det en del personer som har oppgitt opptil fire forskjellige identiteter. Jeg mener det vil være feil å premiere dem med et norsk statsborgerskap. Men vi skal sette i gang det programmet som Stortinget ønsker, og kommer tilbake til dette – i tråd med det som Stortinget ønsker.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Det jeg mener er problematisk, er at personer som har oppgitt feil identitet, på denne måten vil kunne få amnesti. Det mener jeg er problematisk i forhold til at mange av dem som kommer til Norge, har en identitet som ikke er avklart. Man kan tenke seg at en del av dem som kommer, heller ikke har oppgitt riktig identitet, og at det blir laget nærmest et scenario om at dersom man oppgir feil identitet, og man holder seg her lenge nok, vil man til slutt uansett få statsborgerskap i Norge. Det er det jeg mener er problematisk når det gjelder disse signalene. Men vi kommer selvfølgelig til å følge opp dette forslaget i tråd med det Stortinget vedtar.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Selvfølgelig mener jeg det, og det er jo også derfor regjeringen fremmet flere forslag til innstrammingstiltak som skal bidra til at vi får en bedre registrering av identitet, og at vi kan oppbevare opplysninger i lengre tid enn det vi kan i dag. Men jeg mener at når du oppgir feil identitet og man på en måte sier at det skal vi legge til side, så skal vi notere den nye identiteten og så skal du få statsborgerskap, så premierer vi personer som har gitt falsk informasjon til norske myndigheter. Det mener jeg er feil. Men som sagt mange ganger: Vi vil følge opp dette i tråd med det Stortinget har vedtatt, og da kommer vi tilbake til hvordan man kan løse dette. Selv om jeg mener at det er mange saker som burde vært prioritert – og representanten bruker også ofte å gi kritikk for at det går for sent med saksbehandlingen – er dette da saker som vil kunne gå foran.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Det er altså lokalpolitikerne som er best i stand til å vurdere hvor mange man har kapasitet til å bosette i de enkelte kommunene, og at det er lokal politisk debatt om det, vil jeg tro at det er i mange kommuner. Jeg mener at det skal være lokal frihet. Jeg mener også det er sunt at man har den type debatter, og så er det da flertallet i kommunene som avgjør hvor mange man til syvende og sist skal bosette. Det ene handler om bolig, og vi vet at i en del kommuner er det en mangelvare. Det andre er at disse personene skal ha en oppfølging. Jeg har besøkt flere kommuner som understreker at det selvfølgelig er en sammenheng mellom hvor mange som skal bosettes i årene som kommer, og hvor godt man kan lykkes med integreringsprosessen. Derfor betyr det noe hvor mange som skal bosettes. Men jeg er veldig glad for at kommunene nå tar et stort ansvar for å bosette, og vi vil legge til rette for i integreringsmeldingen at vi skal ha nye grep for å kunne lykkes enda bedre med integrering.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Når det gjelder Husbanken, ligger den under kommunalministeren, så jeg har ikke her og nå oversikt over hvor mye av de midlene som er satt til rådighet, som nå er omsøkt. Men det er helt klart at det kom friske penger inn i 2016-budsjettet, slik at rammen er økt, og da har man mulighet til å kunne bygge ut flere boliger enn det man kunne i fjor. Dette er noe vi løpende må vurdere. Det kommer regjeringen til å gjøre, fordi vi er avhengige av å lykkes med bosettingsarbeidet, og det har vi virkelig gjort de siste årene. Vi har fått bosatt rekordmange, og vi skal også sørge for at oppfølgingen av disse blir bra. Derfor er integreringsmeldingen veldig viktig. Jeg gleder meg virkelig til at vi skal diskutere den i løpet av våren, og håper der å kunne legge fram nye grep til hvordan vi kan lykkes med nettopp det arbeidet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Når det gjelder Husbanken, ble tilskuddene til utleieboliger økt i budsjettet for i år, og det er nettopp fordi mange kommuner nå ser at man er nødt til, i tillegg til å ha et kommunalt tilbud, også å leie boliger på det private markedet. Man har et behov for å bygge flere, og det er det mange som ønsker å gå i gang med. Så er det mange ting som har kommet inn i denne diskusjonen etter det, f.eks. krav til boligene og at man kan se på det, slik at man har boliger som man kan bruke i en kort periode, og om man kan senke noe på kravene og standardene for å få ned kostnadene. Det er klart at det er forslag som vi vil se på og komme tilbake til. På området som gjelder integrering, er tiltakene spredt på veldig mange departement. Derfor er det min oppgave på sett og vis å samle disse trådene og sørge for at vi har en styring på det som mange departement holder på med. Derfor kommer integreringsmeldingen til å inneholde tiltak fra mange ulike departement.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Jeg mener det skal være rom for å ha ulike meninger i denne diskusjonen. Jeg kommer til å respektere at det er ulike meninger der ute når det gjelder hvor mange man mener at man er i stand til å bosette og følge opp på en god måte. Det mener jeg det er lokale politikere fra ulike parti som skal være med på å bestemme. Det som er min oppgave framover, er å sørge for at vi bl.a. går gjennom de grepene som vi har, de virkemidlene som vi har for å lykkes med integreringen. Det er også viktig for at kommunene fortsatt skal bosette og følge opp gjennom integreringstiltak. Det er jo ikke til å stikke under stol at flere av de kommunene jeg har besøkt, er bekymret bl.a. for sosialhjelpsutgiftene. Man er bekymret for at det tar mange år å greie å integrere veldig mange personer, at det er utfordrende å greie å ha skreddersøm og følge opp disse over en lang periode. At det er utfordringer knyttet til integrering og bosetting, er det ingen tvil om, og derfor blir integreringsmeldingen viktig.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Jeg skjønner at det er ønske om at vi skal bosette så raskt som mulig, men det som tar tid nå, er selvfølgelig søknadsprosessen, fordi UDI fikk tre ganger så mange søknader i fjor som det man har fått tidligere. Jeg tror ikke at tvang bidrar til å inspirere lokalsamfunn til å gjøre en stor innsats for å integrere. Tvert imot tror jeg frivillighet og det at kommunen gjennom demokratiske prosesser kan bestemme dette, bidrar til en langt større vilje til å bidra. Den forrige regjeringen hadde jo ute på høring et forslag om dette i 2011. Den hadde to år på seg til å fremme det, men det ble aldri gjort, og det betyr vel at også den forrige regjeringen fant ut at det med tvang var et dårlig forslag.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Det som er forskjellen på da og nå, er jo at denne regjeringen har fått fart på bosettingen og virkelig fått norske kommuner til å bosette rekordmange. Vi overtok fulle asylmottak og har gjort en veldig god jobb etter det. Så hadde vi en stor tilstrømming i fjor som selvfølgelig setter oss på prøve. Når det gjelder det at vi har kuttet, vil jeg bare si at det var en omdisponering på årets budsjett der vi måtte finne 9,5 mrd. kr for å dekke inn de økte utgiftene som asyltilstrømmingen til Norge faktisk innebar. Så å si at vi kuttet i budsjettet – alt er relativt. Det er også sånn at når det gjelder enslige mindreårige, som er en utfordring å bosette, har vi lagt på bordet 100 000 kr i ekstratilskudd til kommunene, nettopp fordi vi ser at det er viktig å få bosatt dem raskt, og at kommunene melder om at det er en økonomisk utfordring. Derfor har vi stimulert.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Vi hører nå fra regjeringshold og fra ministeren at kommunene bosetter som aldri før. Regjeringen har fått et nytt gir, men Fremskrittspartiet lokalt er imot, det er altså andre flertall enn dem Fremskrittspartiet er en del av, som sørger for at kommunene nå faktisk bosetter i et større tempo enn før. Hva mener statsråden er det viktigste elementet for at kommunene skal sørge for at den nødvendige og ønskede – for så vidt – bosettingen av flyktninger skal nås, og som gjør at Fremskrittspartiet lokalt, som f.eks. i Fredrikstad, skal stemme for at man skal bosette?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Jeg registrerer svaret, og at jeg ikke fikk helt tak i hva som skulle til for at også statsrådens egne partifeller lokalt kunne støtte bosetting. Men hun var inne på boliger. Det er det flere som har vært inne på, og det er noe av det mest vesentlige – det er det ikke veldig mye uenighet om. Da kunne jeg tenke meg å spørre statsråden: Kan kommunene nå forvente at ikke Husbanken går tom for penger, slik at kommunene som nå trenger det, kan få lånt de nødvendige midler for å bygge og gjerne også drive rehabilitering av den boligmassen som er nødvendig, for at de skal kunne bosette det antallet flyktninger som er nødvendig?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Det gleder meg at statsråden erklærer at det ikke er størrelsen det kommer an på. Stortingsmeldingen er i så måte også veldig tydelig på det i det sitatet jeg tok opp i mitt innlegg – og som vel flere av talerne har berørt, særlig representanten Lundteigen – om lønnsomhet, og særlig det som står i meldinga fra regjeringa: «Politikken skal difor leggje til rette for vekst og utvikling uavhengig av storleiken på gardsbruket.» Jeg mener at det er en god formulering, man er nødt til å sikre lønnsomheten. Skal vi ha bedrifter og bønder som når markedet – som statsråden ønsker seg – er det viktig at vi har basis, slik at det er noe å satse fra. I dette mener flere av oss at det da er viktig at særlig de små, som i dag er viktige og innovative aktører for å nå et marked med sine produkter, faktisk overlever. Så mitt spørsmål er: Innebærer uttalelsen om «uavhengig av storleiken på gardsbruket» et linjeskift i hvordan støtteordningene innrettes?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Jeg skal komme tilbake til hva jeg syns om dette, i et tilleggsinnlegg. Først og fremst skal man produsere mer mat, da er man nødt til å øke volumet, men vi er også helt avhengig av å utnytte alt areal, og der er vi nok – etter Arbeiderpartiets oppfatning – avhengig av noen andre typer driftsstørrelse enn det statsråden ofte snakker om. Men i merknadene ser vi at bl.a. når det gjelder Inn på tunet-aktivitet, som er særdeles viktig, oppfatter et flertall i stortingssalen regjeringa å være for defensiv – og også når det gjelder spørsmålet om energi. Jeg kunne godt tenke meg å utfordre statsråden på både Inn på tunet og energibiten i dette, når et flertall i Stortinget skriver at etter deres mening «må regjeringen adressere dette tydeligere i fremtidige plandokumenter, herunder i stortingsmeldingen om landbruket og i bioøkonomistrategien». Har statsråden gjort seg noen tanker om tiltak knyttet til å løfte opp særlig bioøkonomisk strategi for bondenæringa?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Jeg legger merke til at foregående taler, representanten Grimstad, i sin beskrivelse av det rød-grønne reguleringstyranniet bl.a. tok med at oppheving av konsesjonsloven var en del av resultatene til regjeringa. Jeg finner grunn til å minne om at et samlet storting har kommet dit hen at man ikke skal oppheve konsesjonsloven, slik at en flik av dette reguleringstyranniet – hvilket jeg syns er en dårlig beskrivelse – i så måte blir værende, først og fremst for å sikre at vi får produksjon over hele landet, og at man får bosetting knyttet til denne produksjonen. Det tror jeg er en veldig klok regulering. Det var ikke derfor jeg tok ordet, det var først og fremst for å snakke om en hjertesak. Vi har sett hvordan en god del bønder gjør en fantastisk jobb knyttet til velferdstjenester, særlig i Inn på tunet-prosjektene – også herværende bønder i denne sal. Jeg tenker først og fremst på de tiltakene som er rettet inn mot barn, mot pleietrengende eldre og ikke minst mot soning, hvor jeg virkelig mener at vi har sett kombinasjonen av det å kunne la folk mestre og lære å stå opp om morgenen, samtidig som man ser resultater av det man driver med. Derfor mener jeg at Inn på tunet-ordningen er særdeles god, og det er en vinn-vinn-situasjon for oss alle. Det er to forslag fra et mindretall knyttet til Inn på tunet. Det ene relaterer seg til at man ønsker en noe mer offensiv holdning fra regjeringas side når det gjelder å lage en handlingsplan om hvordan vi utvikler Inn på tunet-konseptet enda mer enn vi har gjort i dag. Jeg beklager at det ikke får flertall. Så er det også et forslag – forslag nr. 1 fra det samme mindretallet – som går på hvordan denne ordninga kan relateres til de store integreringsutfordringene vi har med flyktningene som kommer til Norge. Når disse forslagene lider nederlag i salen i dag, håper jeg ikke at det innebærer at statsråden og regjeringa ikke tenker i den retning. Jeg tror heller ikke at årsaken til at Høyre og Fremskrittspartiet ikke er med på disse forslagene, er det. Men jeg vil sterkt understreke og egentlig tale veldig varmt for at f.eks. når det gjelder spørsmålet om integrering av flyktninger, skulle Inn på tunet-ordninga og aktiviteter knyttet til norsk matproduksjon være vel så relevant. Jeg vil bare, så sterkt jeg kan, oppfordre statsråden til å se på om det er grep som kan gjøres. I denne situasjonen, når vi får så mange flyktninger til Norge, opplever vi at regjeringa nettopp sier at nå må alle bidra, nå må vi tenke over sektorer. Her har vi en god utfordring i så måte.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Det høres ut på saksordføreren – jeg takker ham for jobben han har gjort – som at vi i stor grad er enige om utfordringen på dette området, som egentlig gjelder flere arter enn én. Forslaget til vedtak som ser ut til å få flertall i dag, omfatter faktisk flere arter. Når Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Venstre og Sosialistisk Venstreparti utgjør flertallet bak forslag til vedtak I, hvor det heter at «Stortinget ber regjeringen på egnet måte fremme en sak om nasjonal strategi for å sikre fortsatt mangfold av villbier og andre pollinerende insekter», så mener jeg at det må dreie seg om mer enn bare biene og én art. Hvis Høyre og Fremskrittspartiet var redde for at man her begrenser det veldig, er jo dette et forslag som ber om en nasjonal strategi inn mot de utfordringene vi nå står overfor når det gjelder pollinerende insekter. I likhet med saksordføreren mener jeg det er en stor utfordring vi står overfor, en stor utfordring knyttet til mange forhold, både til import av dyr, men også til spørsmål om klimamessige utfordringer og endringer som vil måtte komme og som gjør at dette, etter mitt skjønn, er helt avgjørende å satse på. Det undrer meg litt, at man fra regjeringspartiene mener at dette er så viktig, slik som representanten Ørsal Johansen nå påpekte, men man er ikke villig til å ta skrittet og si at da må vi sette i verk tiltak, her er vi er nødt til å gjøre en jobb. Jeg er glad for at et flertall, dog uten regjeringspartiene, mener at her bør man lage en slik nasjonal strategi. Jeg syns det er stor grunn til å takke forslagsstillerne. Jeg mener dette er forhold som ofte kan gå under den politiske radaren, også medieradaren, sjøl om jeg har lagt merke til at det er økende oppmerksomhet rundt dette, og det bør det fortsatt være. Så vil jeg også ile til og si at det er ikke et faktum som nødvendigvis er gitt i denne saken, og det er en omstridt diskusjon rundt hva slags utvikling vi har, i hvert fall rundt noen arter. Det gjør at det fra Arbeiderpartiets side er enda mer påtvunget å gå inn i dette i større grad enn hva man har gjort så langt, nettopp for å kunne kartlegge faktum. Vi mener at kunnskapen om dette er for svak, og at kunnskapsinnhenting i en slik nasjonal strategi er helt nødvendig. Vi mener også det er nødvendig bl.a. å se på bruken av kjemiske plantevernmidler opp imot denne problemstillingen. Og vi er redd for at å utvide problemstillinga ut over det som allerede ligger i forslaget, til å dreie seg om en strategi knyttet til naturmangfoldet eller dess like, bidrar til at ansvaret blir pulverisert, og det trenger vi ikke noe av. Mandatet, faktuminnhentinga og tiltakene blir for utydelige. Sluttsummen blir at politikken og virkemidlene man vedtar, blir for svake for å kunne gjøre noe med en slik utfordring. Det er bakgrunnen for at Arbeiderpartiet ønsker å støtte forslagsstillerne og er med på å danne flertall for å lage en slik strategi som forslag til vedtak I beskriver.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Jeg skal ikke summe for mye i denne debatten, men jeg hører jo at statsråden er glad i effektive grep. Det syns jeg er bra. Det er det vi trenger. Vi som nå går inn for en nasjonal strategi, mener ikke det er motsatsen til effektive grep. Det er mange nasjonale handlingsplaner i Norge som har inneholdt utrolig mange effektive grep på en rekke områder, og det er for å få et helhetsblikk og for å få de effektive grepene på bordet. Men siden statsråden er så pass tydelig på at han prioriterer effektive grep – han har vel sittet i over to måneder i stolen, og denne saken har versert, så det er en kjent sak i departementet – hva slags effektive grep er det? Kan han gi meg et eksempel på noe som er underveis? Det må jo ligge i kortene at dette må komme fort, siden det er effektivt. Kan han gi meg et eksempel på et effektivt grep som vil komme, uavhengig av denne handlingsplanen?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Dette er jeg enig i. Det som skjer på Ås, er særdeles viktig. Det som skjer med å kunne ha dyr på beite, som statsråden nå beskriver, er avgjort viktig. Men statsråden beskriver ikke noe effektivt grep i den sammenheng. Det er det jeg lurer på. Når man er motstander av en strategi og har så pass klart for seg at her bør det tas effektive grep, hva slags effektive politiske grep vil man ta fra Landbruksdepartementet og regjeringens side for å oppnå det statsråden nå prisverdig peker på? Det kunne det være interessant å høre, siden man har valgt denne retoriske veien, i motsetning til å gjøre som flertallet sier, at man lager en strategi.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Jeg skal gi meg nå, president. Dette er en beskrivelse av det som har skjedd, og det som skjer. Vi har en klar forventning, etter mitt skjønn, i Stortinget til at man bør sette i verk ytterligere tiltak for å møte den alvorlige situasjonen man står overfor. Jeg ble så pass betatt av statsrådens innlegg i sted om at her var det effektive grep på vei, og så hører jeg ingen. Jeg hører en beskrivelse av hva som skjedde i juni i fjor, og hva som skjer på Ås, og det er bra og veldig viktig, men jeg trenger ikke noen beskrivelse og oppramsing av det. Det er ikke det i hvert fall vi fra Arbeiderpartiets side mener med en strategi. Vi mener faktisk at det må tas noen grep, og jeg må si at jeg har ikke hørt noen svar på hva innholdet er, utover det som allerede skjer.
Ingunn Foss (Høyre), 2016-03-01:
Menneskelige ressurser og skaperevne er avgjørende for å styrke og videreutvikle gårdens totale ressursgrunnlag. En liten eiendom kan være en like god forretningsidé som en stor eiendom. Politikken må legge til rette for vekst og utvikling uavhengig av størrelse på eiendom. Regjeringen har satt i gang flere prosesser for å styrke rammevilkårene for norsk næringsliv. Satsingsområdene «Konkurransekraft for norske arbeidsplasser» og «Kunnskap gir muligheter for alle» er gode eksempler på dette. Gjennomgang av virkemiddelapparatet og forenkling vil også gi bidrag i denne sammenheng. Landbruksbedrifter er i all hovedsak små bedrifter spredd over hele landet. De har stor regional betydning for verdiskaping og sysselsetting og ikke minst som stolte produsenter, enten det er tradisjonelt landbruk eller mindre lokale nisjeprodusenter. Bedriftene må i størst mulig grad kunne utnytte det totale ressursgrunnlaget uten unødvendige hindringer. Denne meldingen viser at det er et stort markedspotensial og gode muligheter både for å videreutvikle eksisterende landbruksbaserte næringer og for å utvikle nye produkter og tilbud. Jeg opplever at landbruksnæringen tar tak i disse mulighetene og skaper spennende og framtidsrettede arbeidsplasser på både små og store bruk. Regjeringen ønsker å stimulere til gründerskap, vekst og innovative næringsmiljøer i landbruket ved å støtte opp om forskning og utvikling, styrke fokuset på rekruttering og legge til rette for kompetanseutvikling i hele verdikjeden. Meldingen inneholder også tiltak for å lette markedsadgangen for lokalproduserte produkter. Landbruksnæringen er viktig, først og fremst som matprodusent, men også for reiselivet og ikke minst for velferdssektoren. Dette samspillet er det viktig å ta vare på og videreutvikle. Denne meldingen gir et godt grunnlag for å se optimistisk på framtiden innen landbruksbaserte næringer, og det er gledelig at Norges Bondelag i sitt høringsinnspill omtaler meldingen positivt: «Det er positivt at regjeringen vil videreutvikle satsingen på entreprenørskap og næringsutvikling i landbruket, og meldingen gir en god beskrivelse av utviklingstrekk, gjeldende virkemidler og vekstpotensialet innenfor ulike produksjoner.»
Ingunn Foss (Høyre), 2016-03-01:
Tilbakegangen av pollinerende insekter synes å være en global trend og en utfordring i store deler av verden. Landbruksnæringen er helt avhengig av pollinerende insekter, og jeg deler forslagsstillerens bekymring for tilbakegangen og for de konsekvensene dette på sikt kan få for norsk landbruk og norsk natur. Jeg er glad for at regjeringen tar denne utfordringen på alvor og sørger for tiltak som vil bidra til å bevare og opprettholde den norske bestanden av villbier og andre pollinerende insekter. Tiltakene berører og involverer flere sektorer. Som det påpekes, vil tiltak langs veier og grøftekanter kunne bidra positivt, i form av både bievennlige blomster og strategier for slått i veikantene. Dette tilligger Statens vegvesen og hører inn under Samferdselsdepartementets ansvarsområde. Introduksjon av fremmede arter som vil kunne ha negativ effekt på villbier, er primært Klima- og miljødepartementets ansvar. Det samme er meldingen til Stortinget om en handlingsplan for naturmangfold som er under utarbeidelse. Mange tiltak er sektorovergripende, og samarbeid på tvers av sektorer er viktig i dette arbeidet. Samtidig som det jobbes med utfordringene i flere departementer, er det viktig at landbrukssektoren fokuserer på problemstillingen med tanke på hvilke arter som benyttes i produksjon, og hvilke tiltak som kan bidra til å bevare villbier og andre pollinerende insekter, spesielt med tanke på kulturlandskap, beplantning og ikke minst bruk av plantevernmidler. Det er et mål å redusere avhengigheten av kjemiske plantevernmidler, og at risikoen for helse og miljø ved bruk av slike midler reduseres. Det arbeides med å nå disse målene bl.a. gjennom regelverk og oppfølging av handlingsplanen på plantevernmiddelområdet. Bønder og andre yrkesutøvere må vurdere om man kan bruke andre metoder enn kjemiske plantevernmidler for å hindre skadegjørere. Arbeidet med å bevare villbier og andre pollinerende insekter er gjenstand for stor oppmerksomhet i flere departement, og det er iverksatt en rekke tiltak på dette området. Arbeidet med handlingsplanen for naturmangfold vil bli lagt fram for Stortinget, og i denne planen vil bevaring av truede arter være et sentralt tema. Vår konklusjon i denne saken er at vi vier spørsmålet stor oppmerksomhet, har tiltak på flere områder og et pågående arbeid med planer for hvordan vi skal ivareta dette viktige området i framtida.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
I likhet med representanten Lundteigen kommer jeg fra et område der produksjon og salg av alkohol har vært meget utbredt opp gjennom årene. Jeg er enig med representanten Lundteigen i at det hadde sine utfordringer, det også, men jeg klarer, i likhet med statsråden, ikke helt å se hva som er forskjellen på et produkt med 4,7 pst. alkohol og et produkt med 4,8 pst., eller 10 pst., for den saks skyld. I Norge produseres det i dag øl med rundt 20 pst. alkohol – ikke veldig utbredt, men det gjøres, og det er enormt mye smak i dette ølet. Det er også det som er meningen med dette. Det er å få til et helkonsept for disse som driver med mat- og drikkeproduksjon – et helt konsept av mat og drikke og de smaksopplevelsene som dette gir. Smaksturisme er faktisk en av de voksende næringene i landbruket i dag, og da må vi også legge til rette for det. Selvfølgelig skal det være noen regler for hvordan dette skal være, og det er det vi ønsker å få svar på bl.a. gjennom den høringen som regjeringen har sendt ut. Da kan vi få en del innspill, en del ideer om hvordan dette kan reguleres eller dereguleres, som er det aller viktigste for både regjeringen og Høyre og Fremskrittspartiet. Når vi får høringen, og når saken kommer på stortingsrepresentantenes bord, tror jeg vi skal klare å få til en ordning som gjør at vi får utviklet dette konseptet, i likhet med en del andre konsepter som er nevnt i den meldingen vi nå behandler. Så vil jeg til slutt bare kommentere så vidt at for å få til gründerskap, innovasjon og nye næringer i landbruket er ideer, evne og skaperlyst utrolig viktig, som det er blitt sagt her. Samtidig må det være åpenhet for nye ideer og nye tiltak. Det må være en ja-holdning både hos Fylkesmannen og i kommunene – hos dem som styrer med regelverket. Det må være en ja-holdning som ikke legger hindringer i veien for at en skal få etablert seg, slik det har vært en tendens til – når produsenter sier at hadde de visst hvor vanskelig det var, ville de aldri i verden ha startet opp med dette. Derfor må vi prøve å gjøre det som også Lundteigen har vært inne på: se på regelendringer, gjøre det enklere, ha en ja-holdning og være positive til at den norske bonden kan få lov til å utvikle seg. Vi må ikke være skeptiske og legge hindringer i veien, og – ikke minst – vi må ikke la janteloven styre hva norske bønder skal gjøre.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Som komiteen sier i sin innstilling, er dette noe som er viktig: bier og pollinering og den formeringen som skjer gjennom det. Komiteen ser viktigheten av at vi har insekter som kan pollinere og som gjør at vi har utvikling og vekst i landbruket. Komiteen ser også alvorlig på at en del insekter, spesielt bier, har blitt borte. Dette gjør at det store mangfoldet i naturen kan bli utfordret. Vi er også veldig enige om at bier og blomster var noe vi lærte om i barndommen, og vi vet at pollinering, eller befruktning, er basis for alt liv på denne jorda, om det så er planter, insekter, dyr eller mennesker. Vi er stort sett enige om det aller meste i det forslaget som kommer, men det skiller noe. Det skillet går på, er hvor mye ressurser en skal bruke på én bestemt ting. Det som er viktig her, er at det er tilbakegang i antall insekter, og at insekter er viktig for pollineringen. Ja, bier er et av disse insektene – det er vi helt enige om – men det er også andre insekter som er minst like viktige som biene for pollinering opp imot spesielle arter. Derfor er spørsmålet: Hvor mye ressurser skal en da bruke på én art, istedenfor å se helheten i å bevare hele naturmangfoldet? Høyre og Fremskrittspartiet mener at dette er minst like viktig som å bruke store ressurser for å peke på én ting. Viktigheten av denne ene tingen er stor – det er ingen uenig i – men viktigheten av å se på helheten, mener Fremskrittspartiet og Høyre, er større. Derfor hadde vi håpet at vi kunne være enige om det, at vi istedenfor å være spisset på én bestemt art, ser hele naturmangfoldet under ett for å få en strategi og en handlingsplan som kanskje er mer omgripende enn bare den spissingen jeg er redd vi vedtar nå. For all del, ingen er uenig i viktigheten av det, men vi er kanskje uenige om hvordan vi skal bruke ressursene. Uansett hvordan vedtaket blir her i dag, vet jeg at det kommer til å bli tatt på alvor i regjeringen, og at regjeringen kommer til å jobbe fram en sånn strategi. Jeg håper regjeringen tar det med seg og kanskje bruker litt mer tid på å se mye videre på det, og at det til slutt kommer fram en bred strategi, over flere departementsområder, slik at vi får en handlingsplan som er mye mer framtidsrettet og som da tar for seg et større område enn bare denne spesielle saken.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-03-01:
Landbruket har vært en bærebjelke i norsk næringsliv så lenge det har vært bosetning i Norge. På tross av lite dyrkbart areal har landbruket stått for sysselsetting og matproduksjon og dannet grunnlaget for bosetning over hele landet. Utviklingen av industrisamfunnet og senere servicesamfunnet har redusert sysselsettingen i landbruket, men ikke betydningen av det. Det er i dag flere sysselsatte i primærnæringen enn i industrien i Norge. Om lag 45 000 bønder leverer til næringsmiddelindustrien, som sysselsetter om lag 40 000. I tillegg kommer alle som jobber i næringer knyttet til landbruket. Dette forteller at det er en viktig næring vi snakker om – og en stor næring. La oss slå det fast først som sist: Gården er en ressurs for Norge. Med dette sagt, skal vi ikke slå oss til ro med det. Dette er en ressurs som fortsatt har potensial for videreutvikling. Potensialet er stort innenfor både innovasjon og gründerskap. Kristelig Folkeparti mener at det ved en aktiv næringspolitikk vil kunne skapes flere gründere og økt verdiskaping med utgangspunkt i landbruket. I det grønne skiftet vil bioøkonomien spille en avgjørende rolle, og det er klart at ressursene fra jordbruk og skogbruk vil stå sentralt i dette. Verdens eldste produksjonsprosess, fotosyntesen, vil ikke bli mindre viktig i framtiden – nei, den vil være selve kjernen i grønn økonomi. Men det er viktig å huske at denne utviklingen ikke skal komme i stedet for den primære produksjonen i jordbruket, som er mat. Potensialet ligger i at dette springer ut av en forankring i basislandbruket. En landbrukspolitikk som gjør det stadig viktigere å skaffe seg tilleggsinntekter, og som setter matproduksjon i annen rekke, vil ikke bidra inn i et bærekraftig grønt skifte. Innovasjon og gründerskap skal springe ut av en basis i primærproduksjonen, slik Kristelig Folkeparti ser det. Kristelig Folkeparti er tilfreds med at Stortinget gjennom denne stortingsmeldingen har satt fokus på ressursene og potensialet som ligger i norsk landbruk. Dette danner et godt grunnlag for en aktiv landbruks- og næringspolitikk, som styrker grunnlaget for vekst med basis i en av våre viktigste næringer.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-03-01:
Bare en kort merknad: Jeg er glad for at bioøkonomi også ble dratt inn i denne debatten, som representanten Lundteigen nå sa. Så hørte jeg Lundteigens definisjon av bioøkonomi: gran, timotei og torsk. Jeg er ikke uenig når det gjelder noen av de tre områdene, men jeg vil også henlede oppmerksomheten på vår tidligere representant Johan C. Løkens 50 teser og definisjoner av dette, for jeg tror at med tre er representanten Lundteigen vel smal, fordi dette er et så stort og viktig område som vil ha så stor betydning. For meg handler dette om å være den gode forvalter, et syn jeg vet jeg deler med representanten Lundteigen. Det handler om å ta i bruk de ressursene som landet vårt har gitt oss, på en god, bærekraftig måte, inn i bioøkonomien. Da er landbruket, da er jordbruket, da er skogen – og hav og blå sektor – avgjørende viktig.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-03-01:
Det Stortinget i dag gjør, er å rope et varsko om nedgang for pollinerende insekter. Vi har de siste ti årene hatt en nedgang på ca. 5 pst. De faktaene vi har, er at vi har ca. 200 arter villbier, derav 35 humlearter. Det er et veldig finmasket samspill. Jo mer jeg leser og jobber med dette, jo mer skjønner jeg at dette er et finmasket samspill, for det er noen nyttevekster som er helt avhengig av visse arter villbier for å formere seg. Én til én er jo et godt prinsipp i mange former. Vi vet også at endrede driftsformer i landbruket er mye av årsaken til nedgangen i pollineringen. Det har ikke vært hensikten, men det har skjedd, og det må vi ta fatt i. Derfor har Kristelig Folkeparti bedt om at vi får en systematisk gjennomgang mens vi har muligheten, og at vi klarer å lage en nasjonal og systematisk dugnad basert på en nasjonal strategi som er kunnskapsbasert og bred. Insektene er avhengig av landbruket like mye som landbruket er avhengig av insektene. Det er en grunn til at Statens vegvesen nå har valgt å gå bort fra å bruke sprøytemidler i veikantene og over til å slå. Det er ikke bare fordi det er like effektivt og trafikksikkert, men man har også fått høyere på dagsordenen hvilken stor ressurs som er langs veikantene for våre pollinerende innsekter. Vi trenger derfor en dugnad som består av oss enkeltpersoner – gjennom våre summende hager – av grøntpersonalet som jobber med park og anlegg i kommunene, og av bøndene. Jeg stusset litt over saksordførers innlegg, der han var redd for at det kanskje ble for smalt, og at han ønsket et sterkere fokus enn det som forslagsstillerne og komiteen nå går inn for – hvis jeg forsto saksordføreren riktig. At det ikke er uenighet om viktigheten av dette, som saksordføreren sier, er bra, men vi leser i innstillingens merknader fra Høyre og Fremskrittspartiet at det er ressursene dette står på. Det vil være ressurskrevende å utarbeide en slik nasjonal strategi som Stortinget i dag ber om. Ja, det vil kreve bruk av noen kloke hoder, men det er lurt å være føre var på dette området og bruke de kloke hodene til å få utarbeidet en god nasjonal strategi, slik at vi klarer å ivareta villbiene og alle andre pollinerende insekter, slik at de kan gjøre den viktige jobben som vi trenger for framtiden. Jeg stusser også litt over at Senterpartiet i innstillingen ikke er villig til å vise noen kort for hva en slik nasjonal strategi skal inneholde. De vil vurdere alt når det kommer på bordet fra regjeringen. Det er spennende tanker fra et opposisjonsparti, kanskje litt oppsiktsvekkende, men la det nå være med det. Jeg er glad for de gode ordene som bl.a. representanten Storberget sa om dette. Ja, det kan virke smått å snakke om villbier og andre pollinerende insekter, men du verden hvor viktig det er for framtiden. Det er kanskje i de små tingene at de virkelig store endringene ligger, og tar vi ikke vare på dem, har vi tapt dem – det har vi ikke råd til.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-03-01:
Takk til statsråden for et godt innlegg. Jeg synes det er unødvendig å sette et skille mellom å kunne ta effektive grep og å ha en handlingsplan – det er også mulig å ta effektive grep via en handlingsplan. Men la det ligge. Statsråden sier at han gjennom den vanlige landbrukspolitikken fokuserer på villbier og andre pollinerende insekter. Da er mitt spørsmål: I dag har vi 22 utvalgte kulturlandskapsområder. I en av merknadene, som ikke har flertall, men som også står i representantforslaget fra Kristelig Folkeparti, ønsker vi å utvide dette til 100 områder. Er det en sak som statsråden kan tenke seg å ta med når han legger villbier og pollinerende insekter inn i vanlig landbrukspolitikk?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-03-01:
Jeg er glad for at statsråden sier at det ikke er umulig både å ta effektive grep og å utarbeide en handlingsplan, for stortingsflertallet kommer i dag, gjennom en votering om ikke så lenge, til nettopp å be om en nasjonal strategi for å sikre fortsatt mangfold av villbier og andre pollinerende insekter. Så jeg er glad for at det er en statsråd som hele tiden, så lenge han har sittet i statsrådsstolen, har opptrådt lojalt overfor stortingsflertallet. Det setter stortingsflertallet pris på, og jeg tror også det er lurt av en mindretallsstatsråd. Og når man ser helhetlig gjennom en handlingsplan, kan man kanskje finne flere effektive grep enn ved bare å gjøre dette stykkevis og delt. Det er det Kristelig Folkeparti og flertallet i stortingssalen i dag ber om, for vi ser at det er en så stor utfordring vi står overfor at her må vi ha helhetlige grep, slik at vi kan ta vare på de pollinerende insektene våre.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-03-01:
Jeg har stemt og stemt, men stemmen ble ikke registrert.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-01:
Det framstilles som at det at markedet er målet, er noe nytt. Det er først de siste åra at vi har fått en slik diskusjon, for hele jordbrukets og landbrukets tradisjon har vært å forholde seg til markedet – sjølsagt. Det er jo en sjølstendig, privat næring som er helt avhengig av markedet, vi snakker om. Det vi snakker om nå, er å få et større mangfold i inntekter fra markedet, vi snakker om tilleggsnæringer, vi snakker om rammebetingelser som skal tilrettelegge for at en skal ha et marked som gir mulighet for å få en inntekt av det arbeid og den kapital en setter inn. Mitt spørsmål er knyttet til en merknad fra Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, hvor en åpner «for salg av alkoholholdige varer over 4,7 volumprosent som ikke er omfattet av EØS-avtalen, direkte fra mindre produsenter». Dette er sendt på høring. Jeg lurer på: Hva er regjeringas definisjon av en produsent i denne sammenhengen?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-01:
Jeg kommer fra et område i landet hvor vi har lange tradisjoner for produksjon av alkoholholdige drikker over 4,7 pst., og det har ikke vært noen glede for samfunnet. Når jeg erfarer at det som er sendt på høring, innebærer at en ikke trenger være produsent i den forstand at en trenger å skape den drikken, begynner jeg å lure på hva definisjonen er. For det som er sendt ut, er at en kan blande sprit og saft, da blir en produsent. Jeg håper ikke at det er det regjeringspartiene har støtte fra Venstre for å legge til rette for, for det er noe helt annet enn det som de gir inntrykk av. Hva er innholdet i produsentbegrepet fra regjeringa, sånn som det står nå i høringsdokumentet – kan statsråden presentere det?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-01:
Dette kan se ut som en liten, beskjeden sak, men det er noe langt mer. Det er noe langt mer, for når regjeringa legger opp til at hver enkelt her kan selge et kvantum på inntil 20 000 liter, som er på nivå med de minste vinmonopolutsalg vi har i Norge, og definisjonen av produsent er helt uklar, er det vesentlig å ta fatt i det. Men det jeg vil følge opp med, er symbolikken i dette. Fra regjeringas side er det avgjørende viktig å selge alkohol fra gårdene, men å selge melk, selge kumelk, selge upasteurisert kumelk, sånn som de gjør i Sveits og Østerrike, hvorfor har ikke statsråden tanke for det? At en skal selge det som er det flotteste og mest næringsrike produktet, og som mange allergikere trenger, nemlig upasteurisert melk – hva vil statsråden gjøre med det? Kommer det snart på høring?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-01:
Jeg kan forsikre statsråden om at når Senterpartiet er skeptisk til alkoholholdige drikker over 4,7 pst., er det ut fra erfart kunnskap. Vi har den største respekt for den situasjonen som er blitt skapt opp gjennom norsk historie ved salg av alkohol direkte, uavhengig av vårt vinmonopol. Det er et område som statsråden bør ha større respekt for, for dette er et virkemiddel som i sin konsekvens, sånn som det er framlagt for høring, vil sprenge noe av det som er det flotte med vinmonopolsystemet. Det er veldig interessant at her har statsråden engasjement, men når det gjelder de tusener av gårdsbruk som produserer melk, er det ingen initiativ. Det er ganske betegnende for denne regjeringas prioriteringer.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-01:
I denne debatten har også ordet bioøkonomi kommet opp. Det er et fint ord, men det er et ord med veldig lite konkret innhold. Jeg synes denne salen burde snakke mer praktisk. Bioøkonomi er økonomien i primærnæringene. Primærnæringene er knyttet til fotosyntesen, enten det er til vanns eller til lands, enten det er torsk, timotei eller gran. Når alle snakker om å gjøre noe for bioøkonomien, snakker en altså om å gjøre noe med økonomien for de menneskene som utdanner seg og arbeider med torsk, timotei og gran. Det er for meg innholdet i det begrepet. Det jeg ba om ordet for, er at det fra statsrådens side er sagt at det ikke er ventet «større administrative konsekvensar av forslaga til tiltak i meldinga». Det er jo altfor lite offensivt. Vi har rundt i Norge gamle hus på gode tomter, utløer på Vestlandet, mer eller mindre nedfalne, som med fordel kan settes i stand for å huse folk. Da må det legges til rette for at de som har sånne tufter, sånne hus, kan gjøre det uten en svær saksbehandlingsprosess. En kan gå inn og melde det, og så er det greit: ett tiltak. Så til upasteurisert kumelk: En skal ikke reise mye i Sveits for å oppleve at det selges kumelk i hvert gatekryss. Det står samtidig en plakat om at man må varme den opp til 70 grader, men det er noe folk setter pris på, og kvaliteten i Norge, med tanke på listeriabakterier og andre bakterier, er på høyde med det som er i sveitsisk jordbruk. Dette kunne det med fordel gjøres noe med. Det er et stort marked, et kjøpekraftig marked på det området. Til slutt til det representanten Storberget, tidligere justisminister, var inne på, og som jeg bare kan fullrose, nemlig oppmerksomheten mot «Inn på tunet» med tanke på åpen soning, flyktninger og det hele. Det som der er problemet, er at for de menneskene som ønsker å arbeide med dette, er det tilnærmet umulig å få til langsiktige kontrakter med det offentlige. Jeg synes statsråden bør kunne svare på noen av disse tre utfordringene som er nevnt, og om en ikke vil endre rammebetingelsene sånn at det skal være mulig å utvikle sin gård overfor det markedet, for det er enormt stort, og det er mange som er glad i det vi her snakker om.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Eg registrerer at Arbeiderpartiet igjen prøver å gjere dette til eit spørsmål om at regjeringa stort sett stimulerer dei største aktørane. Det er ikkje rett. Når Senterpartiet, Arbeidarpartiet og SV i merknadene sine skriv at for «å fø en fortsatt voksende befolkning i verden må jordbruksproduksjonen økes kontinuerlig», må ein ta inn over seg konsekvensen av det. Viss ein skal produsere meir mat, må nødvendigvis nokre verte større, og det har regjeringa stimulert til, for det er nødvendig viss vi skal auke matproduksjonen – som Arbeidarpartiet seier at dei er opptekne av. Men det denne stortingsmeldinga handlar om, er det mangfaldet som er blant aktørane der ute, som ikkje nødvendigvis vel å gå volumproduksjonsvegen, men som vel den andre vegen i jordbruket, nemleg å sjå på korleis ein i størst mogleg grad kan utnytte sine eigne ressursar. Det mangfaldet meiner eg at det er rom for, det meiner regjeringa at det er rom for. Det kan stimulerast på mange vis, men det startar og sluttar med den gode ideen til den enkelte utøvaren.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Ja, når regjeringa har varsla ein bioøkonomistrategi og ei jordbruksmelding, kjem vi til å ta for oss breidda i det. Så skal eg gjere den jobben før eg melder det til Stortinget. Men det er openbert at det er potensial i denne næringa, og det er det vi peiker på i denne meldinga. Då eg reiste til Vestfold i førre veke, møtte eg m.a. gardbrukarar på ein gard med 45 boergeiter. Det er ikkje ein normal mengdeproduksjon i det, men dei klarar å få eit årsverk gjennom Inn på tunet-ordninga. Det eg er livredd for, er å dra opp nokre linjer som gjer at vi snevrar inn det mangfaldet som utviklar seg der ute, i dei gode ideane blant næringsaktørar som tør å tenkje annleis. Det vi må sørgje for, er at politikken treffer alle, treffer breidda og ikkje vert innsnevra slik at ein brukar alle ressursane på den enkle vegen som politikarane heile tida meiner er kortast å gå. Difor kjem vi til å trenge mangfald, og det er det eg kjem til å prøve å belyse når eg skal leggje fram dette både i ein bioøkonomistrategi og i ei jordbruksmelding.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Det vil Stortinget få svar på når vi kjem igjen etter å ha gjennomgått høyringsuttalene og legg fram eit forslag for Stortinget. Min ambisjon er at det skal vere fundert på dei ressursane som finst ute blant dei som produserer denne maten. Det er primærprodusentar. Samtidig kan vi ikkje avgrense det slik at om ein må hente éin innsatsfaktor på utsida av eigen gardsressurs, så øydelegg det heile fundamentet for det som er hovudbasisen, nemleg eigenproduksjonen. For siderprodusentane i Hardanger, som overlever på å produsere eple på 23 mål, er nettopp dette ei viktig næring som regjeringa ønskjer å stimulere til, og som stortingsfleirtalet har sagt at dei vil støtte opp om. Det er eit av fleire grep for å sørgje for at vi kan ha folk buande i heile landet, og drive med mat- og drikkeproduksjon basert på lokale ressursar.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Som eg sa i mitt førre innlegg, skal Stortinget få seg førelagt dette når vi er ferdige med å gå gjennom høyringsuttalene, utarbeide eit forslag og leggje det fram, og då er eg heilt sikker på at Stortinget kjem til å bruke all den tida dei treng på å gjere gode vurderingar av om dei avgrensingane som regjeringa kjem til å føreslå, er rett eller ei. Men dette handlar primært om å sørgje for at dei som produserer eple, pærer og andre frukter rundt om på norske gardsbruk, får moglegheita til å omsetje også den delen av produksjonen sin som har høgare alkoholprosent enn 4,7, og ikkje berre det som er under.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Representanten Lundteigen argumenterer altså mot eit forslag vi enno ikkje har sendt til Stortinget. Eg lovar her og no at det forslaget vi sender, kjem til å vere basert på at vi skal utnytte gardsressursen for å sørgje for at vi har landbruksproduksjon, m.a. av frukt, i heile landet. Det er intensjonen i forslaget, og det kjem forslaget til å varetake. Samtidig er det sånn at eg ikkje utelèt nye forslag om korleis vi skal utnytte gardsressursane, men det er påfallande at Senterpartiet er ein av bremseklossane i korleis vi skal utvikle nye produksjonar der ute. Når ein er for matproduksjon, for lokal vidareforedling så lenge det er under 4,7 pst. alkohol i det, er det forferdeleg merkeleg for meg at med det same det er 4,8 pst., er det vanskeleg for Senterpartiet å akseptere det.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-01:
Vi kjem ikkje til å føreslå noko som sprengjer vinmonopolordninga. Det veit vi at det ikkje er grunnlag for, det kjem vi ikkje til å føreslå. Eg har stor respekt for desse produsentane, men eg klarar ikkje skjøne logikken når Senterpartiet er for å selje alkoholhaldig drikke frå gardsbruk når det er 4,6 pst. alkohol, men når det er 4,8 pst., vert det plutseleg eit mareritt for alle aktørar. Eg skjøner ikkje logikken. Det hadde vore konsekvent viss Senterpartiet var imot alt, men det er dei jo ikkje. Det er dei ikkje, og det er det som forundrar meg med den linja som Senterpartiet vel, det er inga klar haldning, ikkje noko klart linjeval i kvar grensene går, og difor meiner eg argumentasjonen vert dels påteken.