Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-19:
Tusen takk for en svært god invitasjon til å ha en bred debatt om EU- og EØS-saker, og takk også til utenriksministeren for en aktuell tilnærming. Jeg har lyst til å starte med å se litt tilbake. I 1989 falt Berlinmuren, og det har forandret verden gjennom at det også har forandret det europeiske kontinentet. 27 land er frivillig med i et EU-medlemskap, og er tett vevd sammen. Vår tilknytningsform til det samarbeidet er gjennom EØS. Da jeg skulle forberede meg litt til denne debatten i dag, gjorde jeg den øvelsen å gå inn på Stortingets nettsider for å se hva slags type saker som var behandlet med EØS/EFTA-relevans i forrige stortingsperiode, altså i sesjonen 2008–2009. Da fant jeg saker som omhandlet sykehus og helsetjenester. Jeg fant saker om kontroll av godstransport, forbrukerkredittavtaler, yrkeskvalifiseringsdirektiv og forhold til vekterselskaper, verdipapirer, deltakelse i Galileo, satellittnavigering, aksjelov, passlov, miljøproblematikk eller miljøskade, alkohollov, utlendingslov, vassdrags- og vannressurser, og jeg fant selvfølgelig også arbeidslivssaker. Faktisk fant jeg 62 saker med EFTA/EU-relevans i sesjonen 2008–2009, mens jeg for samme periode fant 46 saker om utdanning, 57 saker om arbeidsliv og 49 saker om energi. Dette understreker veldig poenget mitt, nemlig at det som har med EFTA/EØS/EU-saker å gjøre, berører dagliglivet vårt i svært stor grad, og sakene har både en utenrikspolitisk og en innenrikspolitisk dimensjon. Derfor er det veldig viktig at vi har en aktiv europapolitikk, også uavhengig av medlemskapsdiskusjon. Regjeringens plattform bygger på EØS-avtalen, og det speiler også situasjonen i folket. Men jeg har også lyst til å si at Arbeiderpartiets standpunkt – det står i vårt partiprogram – er at medlemskap i EU gir politisk innflytelse, noe som ikke ivaretas gjennom EØS-avtalen. Det er også diskusjonen om Lisboa-traktaten og det som nå foregår i forbindelse med den i Europa, et svært godt eksempel på. Norsk næringsliv, men også norsk arbeidsliv, er helt avhengig av EØS-avtalen, og jeg har lyst til å bruke et bilde på det: Før finanskrisen slo inn i norsk og europeisk økonomi og i verdensøkonomien, har vi vært igjennom en historisk oppgangskonjunktur. Per 1. august 2009 var 101 000 arbeidstillatelser gitt til utenlandske statsborgere i Norge, og de aller fleste av dem kommer selvfølgelig fra et EU-land. Riktignok er det færre enn i fjor, men fortsatt er tallet høyt, også når en tar hensyn til finanskrisen. Samtidig sier nesten tre av ti bedrifter at de forventer å bruke arbeidskraft fra EU i 2009. Så dette er ikke bare viktig for privat verdiskapning i næringslivet; det er også veldig viktig for offentlig sektor. Så har jeg veldig lyst til å knytte en liten kommentar til innlegget til lederen for utenriks- og forsvarskomiteen, representanten Ine M. Eriksen Søreide fra Høyre. Jeg oppfatter at representanten Eriksen Søreide legger mye av ansvaret for europapolitikken og det som nå skjer med hensyn til Lisboa-traktaten, til Regjeringen. Representanten bruker også begrepet forutsigbarhet dels som et skjellsord. Jeg tilhører dem som mener at forutsigbarhet med hensyn til så viktige saker som europapolitikk og vår tilknytning gjennom EØS-avtalen tvert imot er en svært stor fordel og svært viktig, og det går også på tvers av politiske skillelinjer. Jeg har lyst til å utfordre Høyre litt på dette: Hva mener lederen i utenrikskomiteen bør være den parlamentariske funksjon – hva bør vår nye rolle være, og er det behov for en ny rolle? Jeg synes at de forslagene som har ligget over fra forrige periode, om å etablere et Stortingets kontor i Brussel og å vurdere hvordan man skal få til delegasjonsreiser til Brussel, er svært viktige. Jeg har lyst til å si at jeg imøtekommer Høyres initiativer til å komme med konkrete forslag til den debatten.