Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-05-18:
Jeg kan være enig i at denne saken reiser mange prinsipielle spørsmål, som flere har vært inne på. Men uansett hvordan man ser på det, er det et paradoks at denne saken kommer opp dagen etter 17. mai, da i hvert fall noen av oss snakket om frihet også for dem som av en eller annen grunn søker beskyttelse her hos oss. Vi snakket om verdien av det flerkulturelle Norge og om hvilke konflikter som kan oppstå når noen systematisk spekulerer i fremmedfrykt. Jeg synes det ligger en undertone hos Fremskrittspartiet, at det er nettopp det de gjør. Ingen er verdig å komme hit til landet hvis de ikke har hvit hudfarge eller har et norskklingende navn, et nordisk eller kanskje et engelskklingende navn, eller har en annen religiøs bakgrunn. Som sagt: Jeg synes det er mye av denne holdningen som ligger under. Heldigvis har lokalsamfunn og enkeltpersoner slått ring rundt enkeltpersoner og familier som har vært truet med å bli kastet ut av Norge – som Gholam-familien og Juma Khan i Bergen. Der har arbeidsgiver, fagbevegelse og nesten hele formannsskapet – minus Fremskrittspartiet – engasjert seg til støtte for hazaraen Juma Kahn. Gleden var stor da han fikk amnesti før jul. Men gleden ble dempet da det gikk opp for dem at dette var et betinget amnesti. Denne saken handler selvfølgelig også om justisministerens og departementets handlemåte da hazaraene i Norge fikk et betinget amnesti. En kan være uenig om hvorvidt det var lurt eller ikke lurt. I alle fall mener vi at det som var kritikkverdig, var de betingelsene som ble knyttet og blir knyttet til amnestiet. Det ser ut til at departementet fremdeles mener at hazaraene fra Quetta-området får bli bare dersom de kan framlegge pakistanske pass – altså at de godtas bare dersom de kan hoste opp et pakistansk pass. Men som Juma Khan i Bergen sier: Hvordan skal jeg kunne hoste opp et pakistansk pass når jeg ikke er pakistaner? Forvirringen er stor i miljøet. For oss i SV handler denne saka også om hazaraene fortsatt skal utsettes for en hekseprosess – en kafkask prosess – her i Norge. Komiteflertallet avviser Fremskrittspartiets forslag, men jeg synes at det fortsetter prosessene, og det problematiserer ikke at hazaraene har vært og er en av de mest forfulgte minoritetene i Afghanistan og også er en pariakaste i Pakistan. Heller ikke kan jeg si at departementet har problematisert hva slags forfulgt minoritet hazaraene virkelig er. SV ber nå om at justisministeren ordner opp og lar dem som dette amnestiet gjelder, virkelig blir gitt amnesti, og at det ikke knyttes ytterligere betingelser til det – som at de skal hoste opp pakistanske pass, som de ikke er i stand til å framlegge. Jeg vil minne om at departementet, gjennom sine mange husransakelser, selv har kunnet konstatere at ingen oppbevarer pakistansk nasjonalitetspass. Pakistanske pass kan bare utstedes av pakistanske myndigheter. Gholam-familiens advokat har sendt utallige forespørsler, både til ambassaden i Oslo og til utenriksdepartementet i Pakistan, om nasjonalitet og pass for Gholam-familien. Til nå har svaret vært at Gholam-familien «so far available» ikke er pakistanske borgere, som det sies i brev. Man kan komme med mange fordømmende ord om at mange har oppgitt gale opplysninger ved ankomst. Jeg mener at det ikke er bra, det er slett ikke bra. Men uansett har hazaraene vært her så lenge nå at de må få mulighet til å bli, få mulighet til å ta tak i livene sine. Justisministeren må som sagt ordne opp, og disse betingelsene om at man skal hoste opp pakistanske pass, når de ikke er pakistanere, må det også ordnes opp i.