trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Jeg viser til konklusjonene i innstillingen, hvor flertallet – bl.a. representanten, sammen med resten av komitémedlemmene fra Arbeiderpartiet – sier at man «vil understreke at i den avsluttende fasen i denne saken har ikke prinsippene for saksbehandling etter helseforetaksloven, forvaltningsloven og offentlighetsloven blitt fulgt. Flertallet mener dette er særlig alvorlig i en sak av så stor og viktig betydning for befolkningen». Når man her mener at hele tre lover er brutt, hvilke konsekvenser mener representanten dette bør ha?
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Ja, det fikk jeg med meg, for det står jo her, vi har fått med oss at Arbeiderpartiet mener at tre lover er brutt. Men det var ikke det som var mitt spørsmål. Mitt spørsmål var: Når man altså mener at både helseforetaksloven, forvaltningsloven og offentlighetsloven har blitt brutt – at de ikke har blitt fulgt – hvilken konsekvens skal dette ha? Man konstaterer det. Har Arbeiderpartiet tenkt å gjøre noe med det? Foreslår Arbeiderpartiet noe ut fra det? Hvilken konsekvens skal dette ha?
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Bare for å ha det helt klart: Altså ingen konsekvenser selv om man mener at tre lover er brutt, og man har også fra Arbeiderpartiets side full tillit til statsråden og mener at lokaliseringsvalget for sykehuset står seg.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Det ble mange spørsmål her nå, men jeg skal stille et kort. Mener representanten at statsråden på noen måte overhodet kunne ha bidratt til å sikre større legitimitet til beslutningen, spesielt siden det ble framsatt til dels alvorlige påstander i foretaksmøtet i Helse Møre og Romsdal? Eventuelt: Mener representanten at det er ingen problematiske sider ved denne saken overhodet?
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Veldig kort: Jeg lurer på om representanten har noen kommentar når han mener det ikke var mulig for statsråden å sikre større legitimitet til beslutningen, for da statsråden fikk et lignende spørsmål i høringen, svarte statsråden at en kan «stille spørsmål ved klokskapen i å gjøre det så raskt.» Ser representanten at det er rom for å ta noe selvkritikk på noe punkt her?
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Kontradiksjonsprinsippet er gjeldende for enhver grundig, offentlig og god saksbehandling. Men jeg refererte til komiteens leder og det han sa da dette kom opp under behandlingen i komiteen – jeg siterer nok en gang: «Det er en personalsak, opplagt, på en eller annen måte, som ikke vi har noen ting med». Dermed gikk heller ikke komiteen noe nærmere inn på dette. Det var anledning til å lukke høringen for eventuelt å gå inn på dette. Det valgte vi å ikke gjøre, dvs. komiteens leder tok en beslutning på vegne av komiteen om ikke å gjøre det. Det var ingen som var uenig i det, det er iallfall ikke noe jeg har oppfattet at noen har kommunisert.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Jeg vet ikke hvem sine radikale inngrep representanten Lundteigen henviser til, men som jeg har vist til tidligere, så var det en personalsak – som komiteens leder sa – «opplagt på en eller annen måte, som vi ikke har noen ting med». For øvrig fikk også direktør Andersen spørsmål om dette, om hans sak hadde noe med lokaliseringsprosessen og departementets eierstyring knyttet til dette å gjøre. Han svarte vel at det ikke hadde noe med dette å gjøre – det hadde ikke hatt noen påvirkning.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Jeg forsøker virkelig, men jeg klarer ikke helt å følge med på hvem, hva osv. – altså hva spørsmålet egentlig er. Jeg forstår ikke hva det er jeg eventuelt skal svare på. Han kan gjerne forsøke å klargjøre det, men jeg fatter ikke poenget foreløpig.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Jeg er på jorda her.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Jeg hadde mange spørsmål her i salen i stad, til flere av representantene, om det: Når enkelte har ment at når man har konstatert at det foreligger brudd på offentlighetsloven, helseforetaksloven, forvaltningsloven, skal det dermed føre med seg noen konklusjoner når det gjelder lokaliseringsvalget av sykehuset? Ingen mener noe om det. Men lokalt har man ytret forskjellige syn på dette, og det har jeg notert meg.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Nei, jeg har notert meg at i lokalpressen osv. har flere ymtet frampå om at dette skulle få noen alvorlige konsekvenser, osv., at man har trukket dette mye lenger enn det egentlig har vært grunnlag for – og iallfall mye lenger enn det man har gitt uttrykk for her i salen.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Jeg takker for et godt innlegg fra representanten Solhjell. Jeg har notert meg at også representanten Solhjell har konkludert med og understreker at prinsippene for saksbehandling etter helseforetaksloven, forvaltningsloven og offentlighetsloven ikke har blitt fulgt. Det naturlige spørsmålet vil så være, når han først konstaterer at prinsippene i tre lover ikke har blitt fulgt, om dette skal få noen konsekvenser. Skal det være noen konsekvens som følge av det?
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Bare for å være helt sikker, for jeg har stilt noenlunde liknende spørsmål til noen av de andre også: Selv om de fra sin side konstaterer brudd på tre lover, så mener de at dette likevel ikke har noen betydning for lokaliseringsspørsmålet, og at lokaliseringsvalget er helt ut juridisk og politisk gyldig.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Det ene er det politiske spørsmålet om lokaliseringsspørsmålet. Det andre er at det også kan være et juridisk spørsmål. Hvis man konstaterer grove brudd på offentlighetsloven, forvaltningsloven, helseforetaksloven, mener da representanten Solhjell at det aldri vil være spørsmål om gyldigheten av et vedtak? Her konstaterer man altså brudd på disse tre lovene, men mener at det har ingen betydning for lokaliseringsspørsmålet. Man bare konstaterer at det er brudd på tre lover, men det har ingen betydning for lokaliseringsspørsmålet, det er fullt ut juridisk gyldig allikevel.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Eg synest det er veldig viktig i denne saka – som også saksordføraren gjorde greie for – at me har gått igjennom heile prosessen som førte fram til avgjerdene: sjekka om prosessen følgde dei lovene og dei instruksane som er. Me har sett at prosessen har vore ryddig. Å avsetja styreleiar er i strid med lova. For det andre har me sagt at prosessane etter lovverket har vore uryddige. Me synest det er kritisk, og det har me påpeikt i merknadene.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Det som eg er heilt klar på, er at dette må ha konsekvensar for framtidige sjukehussaker. Som også saksordføraren påpeiker, finst det ingen rettslege gjennomgangar av dette. Ein må halda seg til innstillingane og fleirtalsinnstillinga frå Stortinget, og konsekvensen vert at det vert riktige prosessar i framtida.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Som eg sa veldig tydeleg i innleiinga mi: Kontrollkomiteen tek ikkje omsyn til lokalisering av sjukehuset. Det er ikkje kontrollkomiteen si oppgåve. Kontrollkomiteen si oppgåve er å sjå om prosessen fram til vedtaket har vore riktig. Det har me gjennomgått, det har me skrive i merknadene, det har eg referert i saka. Me har fortsatt tillit til statsråden, og det er opp til statsråden for framtidige vurderingar.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Høgre skriv i merknadene sine, og det vart òg referert til i innlegget frå representanten Tetzschner, at dei meiner at statsråden kan gå inn i alle saker utan unntak. Sjølv om professor Bernt var veldig klar på at det at statsråden ber styreleiar kasta direktøren, er eit lovbrot, vil ikkje Høgre vera med på det. Meiner eigentleg Høgre at det er heilt greitt at ein statsråd i ei helg ringjer opp ein styreleiar og ber han om å seia opp direktøren, samstundes som ein ber styreleiaren om å fortsetja? Synest representanten frå Høgre at det er ein grei måte å driva personalpolitikk i helseføretak på?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Takk for svaret til representanten. Til og med i brev frå statsråd Høie 13. januar står det: «Det er dermed klart at rent formelt er det utvilsomt sånn at det er styret som etter loven både tilsetter og avsetter administrerende direktør». Framleis meiner representanten Tetzschner at statsråden likevel kan gå inn og gjera det, når han ønskjer det?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
På spørsmålet om ein statsråd kan ringja ein styreleiar og be henne avsetja direktøren, har Høie sendt eit brev til komiteen der han skriv: «Det er dermed klart at rent formelt er det utvilsomt sånn at det er styret som etter loven både tilsetter og avsetter administrerende direktør.» Men så skriv han vidare: «Jeg mener på den annen side at det også er relativt klart at jeg som eier kan be styreleder om konkrete tiltak som ikke ligger til meg å beslutte i foretaksmøtet.» Er det slik å forstå at ny praksis er at statsråden når som helst kan ringja ein styreleiar og be om å få avsett ein direktør?
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Dette temaet var fremme under høringen, og det var klart at professor Bernt hadde sitt syn på dette, mens det vi presenterte under høringen, var den proposisjonen som var lovmotivet for helseforetaksloven sist den var til revisjon, Prop. 120 L for 2011–2012. Vi mener at formuleringene i proposisjonen som lovmotiv må veie tyngre enn hva en professor sier under en høring. Hvis man vil legge til rette for en full juridisk avklaring på dette området, har vi andre måter å gjøre det på.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Ja, og dette er det jo en klar parallell til i vanlige aksjeselskaper – da kan eieren når som helst gi uttrykk overfor styret. Der er det slik at hvis styret er uenig i de uformelle signalene det får, kan det be om å bli instruert, uten at det av den grunn oppstår noen konflikt mellom eier og styre. Det er jo nettopp for at styret, hvis det ikke selv står inne for beslutningen, skal kunne vise til at man på dette punkt har fått en generalforsamlingsinstruks. Det skaper veldig ryddige forhold. Det er ikke eskalering av en konflikt mellom styre og eier, men det skaper notoritet. Når man ikke ber om denne instruksen, kan man tvert imot legge til grunn at styret står inne for – som sin egen mening – de ideer, forslag, mulighetsbeskrivelser som er gitt av eksterne man kommuniserer med, inklusive eier.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Når man bruker ord som «klokt», «hensiktsmessig» og «praktisk», er det gummibegreper som egentlig ligger på siden av det kontrollkomiteen skal konsentrere seg om, nemlig om det har foreligget en kompetanseoverskridelse, om det er noe i grunnlaget for beslutningen som gir grunn til bekymring. Men vi skal ikke gå inn og simulere at vi selv – kontrollkomiteens enkelte medlemmer – var i enten statsrådens sted eller andre aktørers sted. Det spørsmålet vil jo da falle utenfor det vi ser som en naturlig kontrolloppgave.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Jeg er glad for at mitt innlegg ble oppfattet som lærerikt. Det skal vi utvikle videre. Når det gjelder det politiske ansvaret, mener jeg at vår innstilling nettopp har understreket at det til syvende og sist i den statlige styringsmodellen er Stortinget – Stortinget er ikke en sammenrasket forsamling, det er sammensatt av velgerne – som er det mest demokratiske, representative organ vi har. Hvis jeg kan få lov til å si det, må jeg si at veldig mye av saksordførerens innstilling går jo nettopp ut på å svekke styringsmulighetene for den politiske ledelsen ved å instruere de underliggende helseforetaksnivåene nærmest som om de var selvstendige forvaltningsnivåer. Det finner ikke støtte i beslutningsdokumentene og underlaget den gangen staten ervervet sykehusene fra fylkeskommunen.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Det tankekorset jeg ser her, er at man ikke kan argumentere kraftfullt for at de underliggende helseforetakene nærmest har en vetorett, og man er avhengig av deres samstemmende synspunkter på Helse- og omsorgsdepartementets føringer, som til syvende og sist kommer fra Stortinget, dette organ vi nå er i. Det er her jeg mener at mangelen på konsistens inntrer, dette fordi man både vil holde statsråden ansvarlig for gjennomføring av Stortingets helsepolitikk, samtidig som man sier at denne i stor utstrekning skal være avhengig av entusiastisk mottagelse på nivåene under. Av og til er man uenige, lokalt, regionalt og i departementet, og Stortinget kan bare forholde seg til sin egen helsepolitikk og sin egen helseminister.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Jeg tror aldri noen har utstedt noen garanti for at demokratisk fattede beslutninger umiddelbart mottas med entusiasme av dem som føler at de ikke har fått sitt primære standpunkt gjennom. Det ligger nettopp i demokratiets legitimitet at vi avfinner oss med avgjørelser som vi ikke umiddelbart er enig i. Så kan det være litt kontrafaktisk å tenke: Hva hvis den motsatte beslutningen hadde blitt truffet og man hadde utløst 15 000 i et fakkeltog et annet sted? Men det er opp til Stortinget å gi føringer som gjør at statsråden kraftfullt kan treffe de beslutninger som tilligger statsråden, og som systemet også er avhengig av blir truffet. Jeg synes man kanskje også ved denne anledning skulle benytte anledningen til å prise seg lykkelig over den handlekraften som i hvert fall ligger i Helse- og omsorgsdepartementet under dets nåværende ledelse.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Jeg mener at det ikke er det hvis man holder seg til det som er kontrolltemaet. Nå er det noen som bruker ordet «legitimitet», som et litt finere ord for beslutninger man selv deler fullt ut. Så enkelt er det ikke i et demokrati. Man må finne seg i at det blir truffet beslutninger man ikke umiddelbart selv hadde som sitt første valg, men som man allikevel aksepterer. Det som er kontrollkomiteens primæroppgave, er å finne ut om det legalt er noe å utsette på de beslutningene som har vært tatt. Det er vår oppgave, og det er der vi har funnet at det ikke hefter noe ved de beslutninger som er tatt av helseministeren i denne saken.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Nettopp det sitatet illustrerer helt glimrende hva som er vår funksjon, og hva som er helseministerens funksjon. Det er klart at hvis han ble spurt om sin mer detaljerte embetsførsel innenfor de fullmaktene han har, kan han sikkert ha synspunkter på at ting skulle vært gjort før eller etter, eller større eller mindre. Det er ikke det som er kontrollkomiteens oppgave. Vi skal passe på at de rettslige rammene, Stortingets vedtak og forutsetninger er oppfylt.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Som jeg var inne på i et tidligere svar, er forholdene ikke så kompliserte i samlivet mellom et styre og en eier. Det er nemlig sånn at man kan gi alle de innspillene man vil – i en tidligere fase var det snakk om at man skulle leve helt atskilte liv. Styret har også visse mekanismer det kan gripe til hvis det mener at det ikke står inne for de signalene det får fra eier. Da kan de be om styreinstruks, uten at det ligger noen dramatikk i det. Når det stadig er henvisning til regjeringspartiene, må jeg si at i kontroll- og konstitusjonskomiteen er vi valgt av Stortinget til å fylle en viss kontrollfunksjon og også selvfølgelig interessere oss for grunnlovsspørsmål og saker av mer konstitusjonell karakter. Det er ikke regjeringen representanten Kolberg henvender seg til når han snakker til undertegnede. Han snakker da til en kollega i komiteen, hvor vi fyller en viktig funksjon i Stortingets indre liv.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Ifølge den innstillingen jeg har referert til allerede to ganger tidligere, ble det ikke gjort temamessig unntak for hvilke saker som eieren kunne gå inn i. Det gjaldt til og med saker som var på stadiet før styrebehandling – altså på et hvilket som helst tidspunkt av prosessen og i hvilken som helst sak. Så kan man si at hvis man ønsker å innvirke mer direkte og konkret inn på styrets agenda og konkrete dagsorden, er det mekanismer som tar i vare notoriteten for det oppvakte styret, som mener at de ikke står inne for en beslutning – det er også et poeng her. Når man ikke protesterer, står man formelt inne for den beslutningen man selv treffer. Det er ikke tvil om at de avtalene som ble inngått, er inngått i rammen av den styrefullmakten som er. Så får man tenke gjennom hvilken inspirasjon de kan ha hatt fra andre.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Hvis vi skal tolke et spørsmål ut av det, vil jeg si at spørsmålene fra min gode komitékollega innbyr til å simulere funksjoner og roller som jeg som komitémedlem ikke har. Det er ikke jeg som tar de beslutningene, det er ikke jeg som er i kontakt med disse styrene, og derfor vil heller ikke jeg gi noen anvisning om hvordan man konkret skal gå frem i disse sakene, fordi det nettopp ligger innenfor de fullmaktene som helseministeren har. Og siden dette vel blir siste runden i denne runden, må jeg også si at jeg er forundret – ikke så mye over merknadene, for de gjør ikke så stor skade, det hadde gjort større skade hvis det var lovforslag, men her er det bare en kontrollsak som koker ned til å være lokaliseringsvalg. Men vi har jo merket oss at Arbeiderpartiet bruker saksordføreren veldig, veldig langt her som en slags åndelig fører i forvaltningsretten.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-05-26:
Jeg har avstått fra en rekke interessante invitasjoner i løpet av debatten, men det siste innlegget, der saksordføreren tolker debatten dit hen at det at ikke alle punkter i innstillingen fra saksordføreren er utførlig kommentert og tilbakevist, kan man ta til inntekt for at innstillingen er «objektivt korrekt» – tror jeg uttrykket var – og at det heller ikke er noen skjevhet i fremstillingen. Det tror jeg er en veldig dristig tolkning. Jeg vil i hvert fall bruke anledningen nå til å ta uttrykkelig avstand fra den, også fordi en del av innlegget og resonnementet etter mitt skjønn bygger på helt uriktige forestillinger om styringsordningen i staten. Jeg må også si at denne kritikken i høyeste grad også rammer Arbeiderpartiet, særlig ved det innlegget som representanten Kolberg holdt, som på alle vesentlige punkter i statsretten bryter med de spillereglene vi har. Nå er vi på slutten av debatten, men jeg tror allikevel vi skal minne oss selv om at det selvfølgelig ligger innenfor ytringsfriheten at ethvert medlem av en komité utformer sitt syn på tilværelsen, og gir uttrykk for det også om man måtte mene at vi har en annen statsrett enn den vi inntil denne debatten faktisk var enige om at vi hadde. Men jeg synes ikke det er kledelig når dette på noen punkter oppsummeres til å bli et flertall fra kontroll- og konstitusjonskomiteen. Så kan man si at skadevirkningene av det ikke er store, fordi dette jo gjelder en konkret sak, en lokaliseringssak, en sykehussak. Det får man kanskje også trøste seg med, men det er klart at hvis dette hadde vært Stortingets syn i en lovsak, der innstillingen fra komiteen faktisk hadde vært en del av tolkningsbakgrunnen, ville man kanskje sett annerledes på det. Jeg vil også komme tilbake til det som ble bestridt tidligere i dag og ganske godt illustrert i replikkvekslingen med min medrepresentant Erik Skutle. Det var dette at det ble gitt uttrykk for at det ikke finnes noen grenser for hva Stortinget fra et kontrollsynspunkt skal ytre seg om av lovsaker. Hele vår statsrett er bygget på en oppdeling mellom den utøvende virksomhet, som er regjeringen – noe jeg ikke behøver å gå inn på her – og Stortinget, som gjennom sin lovgivningsvirksomhet nettopp gir generelle rettsnormer og deretter overlater til uavhengige instanser å applisere disse rettsnormene på konkrete tvilstilfeller, konflikttilfeller, handlinger og hva det måtte være. Det er så bærende i vår statsrett at jeg synes det bør bemerkes ved slutten av denne lange debatten. Det kan ikke bli stående uimotsagt. Jeg vil også meget sterkt ta avstand fra den tolkningen at taushet på punkter som ikke har vært kommentert, betyr at det er et fulltonende ja til saksordførerens syn på dette. Det er det slett ikke, det er uttrykk for at man har måttet prioritere det man synes er det vesentligste i debatten, og da er det klart at man må si nei takk til en del omveier av den typen som hele innstillingen er gjennomsyret av. Det siste politiske poenget mitt her er at det forundrer meg at Arbeiderpartiet ikke har en eneste selvstendig merknad, men er blitt med på denne karavanen.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Jeg skal i et senere innlegg her i Stortinget i denne debatten komme tilbake til en rekke av de påstandene som Tetzschner framsatte i sitt innlegg. Replikken gir ikke rom for det. Jeg føler fortsatt at representanten Tetzschner på vegne av regjeringspartiet Høyre ikke har svart klart på om han mener at det er en ny forståelse av loven at statsråden kan gripe inn i personalsaker, slik han gjorde i forbindelse med Andersen-saken. Jeg vil bare høre veldig tydelig om regjeringspartiets representant nå faktisk mener at det er en praksis som nå skal institueres, at statsråden kan gå fram på denne måten, og at styrelederne i helseforetakene landet over må være forberedt på en slik inngripen.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Jeg er helt på det rene med hvem jeg snakker til! Jeg har det helt klart for meg. Det er dog slik at han i en rekke andre sammenhenger hevder at det som er sagt fra flertallets side i denne saken, er noe som vil legge nye premisser og gi ny styring hvis det skulle få flertall her. Det må da også gjelde representanten Tetzschners utsagn hvis det skal tillegges samme vekt. Så én gang til: Det er ikke bare det at statsråden ba Styve Holte om å fortsette, men han gjorde det også klart at hvis hun ikke gjorde som han sa, måtte hun gå. Begge deler. Da spør jeg enda en gang: Er det slik at representanten Tetzschner – i alle fall på vegne av seg selv og med sin kunnskap om lovforståelse – mener at dette er den måten som nåværende statsråd og framtidige statsråd skal opptre på i personalsaker i styrene i helseforetakene?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Ja, siste replikk, for vi kommer tydeligvis ikke lenger. Men det som er å si om det representanten Tetzschner sier her, både i replikkordskiftet med meg nå og i tidligere replikkordskifter, er at han svarer ikke konkret på spørsmålet. Det er fordi det er vanskelig for ham å svare på det spørsmålet. Han liker det ikke, og det er fordi dette er en vanskelig sak. Nå skal statsråden ganske snart ha ordet, og da får vi høre hva statsråden sier om dette temaet. For dette kan vi ikke slippe før denne debatten er ferdig, dette må vi vite konkret om hva som er regjeringas oppfatning i saken.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Det ble sagt fra statsrådens side i hans innlegg at selvsagt er det slik – og det er ingen uenighet om det – at styrene i helseforetakene har en rettslig plikt til å treffe sine avgjørelser på selvstendig grunnlag. Problemet i denne saken er jo at det faktisk ikke er det som har skjedd. Det går an å si det formelt, slik som statsråden nå sa det, men vi vet veldig godt at det ikke er det som er tilfellet i denne saken – nettopp fordi vi vet at det har vært samordningsmøter, at det har vært møter hvor de selv sier at det var et forsøk på å kna dem sammen. Vi vet også at både Helse Møre og Romsdal og Helse Midt-Norge behandlet saken uten den endelige innstillinga fra den mangeårige direktør Eidsvik i saken. Da har jeg to spørsmål som jeg er veldig spent på svaret på. Det ene spørsmålet er: Kjente statsråden aktivt til at disse prosessene foregikk på denne måten? Og: Mener han at det er i tråd med loven?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Det er bemerkelsesverdig hvordan det er nødvendig for en statsråd og hans forvaltning å forsøke å beskytte seg med juridisk argumentasjon. Det er ikke nødvendig her i stortingssalen. Dette er ikke en rettssal. Poenget er jo at vi nå – gjennom all dokumentasjonen – vet veldig godt hva som har skjedd. Det ene er at man har hatt en lang prosess i Helse Møre og Romsdal, og det er selvfølgelig styret der som har ansvaret for det. Jeg sier ikke at det er Eidsvik som har ansvaret for det, men hun la ikke fram sin innstilling – etter press fra Helse Midt-Norge. Det sa hun i høringa. Det var det som førte til at hun ikke fant grunn til å gjøre det. Jeg spør igjen: Kjente statsråden til dette, og hvorfor grep han i tilfelle ikke inn for å opprettholde legitimiteten til prosessen, slik at han selv hadde hatt et bedre grunnlag for å gå videre med saken i stedet for å forsøke å dekke seg bak juridisk argumentasjon her i stortingssalen?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Hvis presidenten tillater, tillater jeg meg å si «oppriktig talt». Det er helt riktig at det ble sagt fra Helse Midt-Norges representanter at hun ble oppfordret til å levere sin innstilling, men hun sa at styrelederen – før hun hadde fremmet sin innstilling – hadde gitt til kjenne at han var uenig med henne og ville legge et slikt løp, og at hun da fant det unyttig å gjøre det, etter mange års arbeid. Det er her tillitsproblemene oppstår. Jeg forstår ikke hvorfor statsråden har behov for – jeg gjentar – å dekke seg bak juridisk argumentasjon i stedet for å forstå de politiske realitetene knyttet til dette. For det er derfor vi står her – fordi det er skapt så mye uro, bl.a. på dette punktet. Det hadde vært en stor mulighet for statsråden nå, i replikkordskiftet med meg, å rette opp i dette ved å si at dette kanskje ikke burde vært sånn. Det er ikke formelt i strid med loven, men det burde ikke vært sånn. Hadde han sagt det, hadde vi kommet mye videre, men det skal tydeligvis ikke innrømmes, på vegne av ham selv eller hans forvaltning – dessverre.(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Jeg ba om replikk fordi representanten Skutle sa at dette rommet ikke er en rettssal. Det har han rett i, men det er Norges storting. Og Norges storting har selvfølgelig anledning til å ha en mening om de lovene som det har gitt. Og i dette tilfellet er det et flertall i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité som har sin mening om forståelsen av § 36 i helseforetaksloven. Det betyr ikke at det er en rettsbeslutning, som har noen rettslige konsekvenser, men det er vår forståelse av det. Og det er like legitimt som å mene det motsatte, som representanten Skutle og andre her i salen gjør seg til talsmenn for. De sier nemlig at statsråden ikke har brutt loven. De har ikke større rett til å mene det enn vi har til å si akkurat det motsatte. Sånn fungerer Stortinget, og dette er ikke en domstol – dette er Stortinget.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Min oppfatning av det å være stortingsrepresentant og fungere i kontroll- og konstitusjonskomiteen er ikke at vi behøver å skjele til hva domstolene måtte mene for å være med på tolke en lov og for å ha en mening om det som har skjedd i konstitusjonell sammenheng. Det er der våre veier skilles. Dessuten er det ikke mindre bastant å mene at loven ikke har vært brutt, enn at den har vært brutt. Så jeg tar avstand fra den karakteristikken som representanten Skutle her gir av at vårt standpunkt er så veldig mye mer bastant enn det akkurat motsatte. Og nå snakker vi om den rent fortolkningsmessige sida av saken – ikke om sakens realiteter. For både representanten Skutle og representanten Tetzschner bygger veldig mye av sin argumentasjon i denne saken på juridiske forståelser, og da fant jeg grunn til å ta dette replikkordskiftet.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2015-05-26:
Det er klart at man ser det unntaket, men det ville jo være helt urimelig om statsråden, når han får meldinger om noe som ikke synes å fungere helt, ikke skulle kunne ta dette opp med sin nærmeste styreleder. I dette tilfellet er det styrelederen for regionhelseforetaket, og skal ikke statsråden da ha anledning til å drøfte den type spørsmål med vedkommende, så vil det være fullstendig galt. Statsråden har jo ikke gått her og avsatt vedkommende. Det er faktisk ingen som har avsatt vedkommende. Så vidt jeg har forstått, har vedkommende selv trukket seg – selvfølgelig sannsynligvis etter signaler også fra styreleder i dette tilfellet. Men jeg vil gjenta at det ville være helt uholdbart dersom statsråden ikke skulle kunne ta den type spørsmål opp med sin styreleder.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2015-05-26:
Nei, ikke nødvendigvis. Dette er saker av alvorlig karakter på høyt nivå, og da finner jeg det rimelig at statsråden i et tilfelle som dette diskuterer det med styrelederen. I en del andre spørsmål kan det godt være at statsråden oversender brev til sitt hovedstyre, gjerne etter forarbeid av departementet eller på eget initiativ. Men jeg finner ikke noe kritikkverdig i den måten statsråden har gått frem på i denne saken.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2015-05-26:
I dette tilfellet har det nok vært høyst nødvendig, og jeg gjentar: Jeg greier ikke å se noe helt spesielt ved den handlingen som er foretatt her. Dette vil jo være tilsvarende i konserner for øvrig, etter aksjeloven. At man i den type spørsmål diskuterer med sin øverste styreleder, er ikke uvanlig i det hele tatt.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2015-05-26:
Jeg ser ikke at det er noe som er tatt bort her. Altså: Statsråden har ikke i dette tilfellet avsatt – han har ikke gjort den jobben som regionstyret skal gjøre. Statsråden har kommunisert med sin styreleder og overbrakt bekymringsmeldinger, både dem som departementet over en tid har fått, og dem som han selv har fått direkte, i brevs form. Og da er det ikke helt unaturlig. Det vil jeg fastholde videre.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-05-26:
Det er ikke tvil om at når det gjelder tilsetting og avskjedigelse av direktører, så ligger dette som en oppgave for styret, og det tror jeg vi også fikk fram tydelig gjennom høringen. Det er ikke noen uenighet om den forståelsen av det forholdet. Det som vi opplevde i denne saken, er at siden personalsaken ikke ble noe tema på høringen, synes ikke vi det er noe grunnlag for å kunne trekke noen klare konklusjoner om loven ble brutt eller ikke, med tanke på den måten statsråden grep inn på her.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-05-26:
Det er ikke tvil om at når vi har et lovverk, er det viktig at det ikke bare blir oppfylt på papiret, men også i praksis, og dette lovverket er veldig tydelig på akkurat dette punktet, nemlig hvem som har ansvar for tilsetting og avskjedigelse av direktører. Nå er spørsmålet et hypotetisk tilfelle, men min og Kristelig Folkepartis oppfordring vil helt klart være at lovverket skal følges på dette punktet.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-05-26:
Vi er helt klart av den oppfatning at lovverket skal følges også med hensyn til de forhold som representanten Lundteigen trekker opp.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-26:
Viss representanten Raja må tilbake til planeten sin, så skal eg forsøkje å vere på den. Eg synest han heldt eit veldig godt innlegg, med mange gode poeng og refleksjonar, men så, heilt på den siste setninga, hengde han på ein eigentleg ganske alvorleg påstand om at ein del representantar, eller politikarar, hadde late som det handla om lokaliseringsvalet – og at det var «feighet». Eg har oppfatta heile vegen at alle – tverrpolitisk – har understreka det motsette, så eg skulle gjerne høyrt, for det er jo ein sterk påstand, kven som har gjort det, og på kva måte dei har gjort det.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-26:
Så representanten sikta til lokalpolitikarar og ikkje til nokon nasjonale parti eller politikarar?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-26:
Om representanten spør om det skal få nokon konsekvens for statsråden, er svaret nei, det synest eg ikkje. Derimot skriv vi litt i innstillinga om kva konsekvensar det bør få, og eg nemnde det så vidt i innlegget mitt òg, nemleg at det er behov for å gå igjennom lovverket og vurdere om det fungerer godt nok, om det kan vere aktuelt med presiseringar eller endringar. Eg trur faktisk representanten Raja sa omtrent det same i sitt innlegg.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-26:
Som eg har sagt sidan det første intervjuet eg gjorde om denne saka, lenge før det vart opna sak, er det ikkje oppe til debatt. Eg trur ikkje nokon hadde gjort det til eit tema i denne debatten om ikkje representanten Raja ei rekkje gonger sjølv hadde bringa det opp og spurt om det. Eg les ikkje alle lokalaviser, men eg har ikkje registrert nokon politikarar frå nokon parti her på Stortinget som i behandlinga vår i komiteen eller no, har antyda at det kan verta omgjort. Eg har ikkje fått med meg alt, men eg kan i alle fall seie med hundre prosent sikkerheit at eg ikkje er blant dei som har antyda det. Eg meiner tvert om at det ikkje er lokaliseringa, men prosessen rundt det vi har til behandling.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-26:
Den juridiske sida av det overlèt eg til juristar å ta stilling til. Men den politiske sida av dette oppfattar eg har vore krystallklar frå byrjinga. Lokaliseringsvedtaket er gjennomført og gyldig, men vi har hatt ei høyring på ei kontrollsak, om prosessen fram mot det, som no er i ferd med å verte avslutta.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-26:
Eg vil spørje om eit forhold som eg synest ikkje var så nøye teke opp i statsråden sitt innlegg, og som eg sjølv synest er interessant, nemleg vedtaksprosessen som vart valt i desember i fjor. Det er interessant fordi det neppe vert siste gong det vert teke ei kontroversiell avgjerd om investering i to sjukehus i Noreg, men òg fordi det som politikar er lett å forstå at ein av og til har lyst å gjere eit vanskeleg vedtak og berre rive plasteret av, få det gjort, ferdig med det og ta juleferie. Men det har jo nokre problem ved seg òg. Det eine er at viss eit sånt vedtak skal fungere, må Helse Midt-Noreg og departementet ha usedvanleg tett og tidleg innsikt i alt grunnlaget før det vert lagt fram og før det vert gjort vedtak, og dei må i realiteten gjere seg opp ei meining før vedtaket under formelt er fatta, med dei avgrensingar for den offentlege debatten det gjev. Det andre er sjølvsagt at det gjer det vanskelegare ikkje å vere einig. Er statsråden einig i at sånne problem er knytte til ein sånn vedtaksprosedyre som han la opp til?
Bent Høie (Høyre), 2015-05-26:
Først vil jeg vise til representantene Grøvans og Rajas beskrivelse av hvordan den saken er håndtert av komiteen. Så vil jeg si at jeg står fast ved det som jeg også har sagt i brevet til komiteen, at den forståelsen som Helse- og omsorgsdepartementet og jeg har av loven, er at det er styret som både kan ansette og avsette en direktør. Det er ikke en beslutning som kan flyttes opp til foretaksmøtet, selv om de to ulike innstillingene som det også er referert fra i denne debatten, kan avlede ulike konklusjoner. Jeg forstår derfor at det kan være en diskusjon om det temaet, men Helse- og omsorgsdepartementet legger til grunn – og jeg kommer også til å legge til grunn, både i fortid og i framtid – at det er styret som kan ansette og avskjedige en direktør. Det er ikke noe som kan flyttes opp i foretaksmøtet.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-26:
Det spørsmålet kunne komiteen kommet dypt inn i hvis komiteen hadde f.eks. stilt inngående spørsmål til tidligere statsråder som var til stede i høringen, men så vidt jeg registrerte under høringen, valgte komiteen å ikke gjøre det.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-26:
Det er en framstilling som jeg på ingen måte kjenner meg igjen i, og som jeg mener er feil.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-26:
Denne saken har hatt mange eksempler på påstander og teorier som ikke har vært korrekte, og det å legge vekt på enkeltuttalelser og synspunkter tror jeg ikke er klokt i denne saken.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-26:
Hvis det er min involvering i saken knyttet til tidligere direktør i Helse Midt-Norge representanten hentyder til, er det min klare oppfatning at det er styret som både kan ansette og avskjedige direktør. Men som jeg har gitt uttrykk for flere ganger også i høringen, er ikke det en regel som avskjærer eier fra å gi uttrykk for det til styreleder, hvis en mener at styreleder og styret ikke ivaretar det som er styrets viktigste oppgave, nemlig å sikre en god ledelse i helseforetaket.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-26:
Den framstillingen som representanten nå gir, er en framstilling som jeg ikke kjenner meg igjen i. Jeg vil også vise til flere av komiteens medlemmer som i innlegg fra talerstolen har beskrevet hvordan komiteen har oppfattet behandlingen av den saken, og det virker nå som om representanten Lundteigen ønsker å ta opp igjen høringen på den saken, og det regner jeg ikke med at det er grunnlag for i Stortinget.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-26:
Jeg mener at det kom veldig tydelig fram i høringen at de to styrene opplevde at de for det første tok en selvstendig avgjørelse i denne saken, og for det andre at det ikke hadde vært noe implisitt press fra meg som statsråd i saken. Noen ganger snakker en om Helse Møre og Romsdal som om det er den til enhver tid administrerende direktør som i denne type saker er Helse Møre og Romsdal. Det er det ikke; det er styret i helseforetaket som er den juridiske enheten i denne sammenhengen, og som skal ta en selvstendig beslutning. Og jeg har til nå ikke sett i høringen at det har vært grunnlag for å hevde at styrene i de to helseforetakene ikke har gjort selvstendige beslutninger på eget grunnlag – og uten at de har opplevd press fra andre.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-26:
Jeg dekker meg ikke bak juridisk argumentasjon. Jeg klargjør for representanten de spørsmålene som representanten stiller meg. Det er heller ikke korrekt at Eidsvik ble presset til ikke å legge fram sin innstilling. Eidsvik trakk seg fra sin stilling og hadde derfor ikke mulighet til å legge fram sin innstilling.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-26:
Eidsvik hadde alle muligheter til å legge fram sin innstilling – sitt standpunkt – for styret. Det er heller ingen som er i tvil om hva Eidsvik har ment i denne saken – heller ikke da styret behandlet saken. Den informasjonen vi hadde om prosessen, tilsa også at det var ingen automatikk i at Eidsvik skulle ha samme innstilling som direktøren i Helse Midt-Norge. Og den informasjonen vi fikk – som også er omtalt i brevet som komiteen har fått fra meg – var at hvis direktøren i Helse Midt-Norge og direktøren i Helse Møre og Romsdal var enige om innstillingen, ville de legge fram innstillingen sin samme dag, på samme sted. Hvis de var uenige om innstillingen, ville de gjøre det på ulike dager og på ulike steder. Det er og var for meg ganske tydelig inn i avslutningen av prosessen at Helse Midt-Norge hele veien også opererte ut ifra et alternativ der Eidsvik la fram en egen innstilling, som ikke var i samsvar med det som direktøren i Helse Midt-Norge gjorde. Dermed mener jeg at det er bevist at den framstillingen som en her prøver å gi, ikke er riktig.
Bent Høie (Høyre), 2015-05-26:
Det sa jeg også i høringen. Det hører med til historien at da en besluttet denne framdriften, så var det i nær dialog med både Helse Møre og Romsdal og Helse Midt-Norge. Og bakgrunnen var et sterkt ønske fra de to helseforetakene om å gjøre det på den måten, ut ifra at de selv hadde en veldig positiv erfaring med det da det første steget i denne kontroversielle beslutningen ble fattet, under en annen regjering, nemlig da beslutningen ble tatt om å utrede et felles sykehus. Det var også en kontroversiell beslutning. Da benyttet en seg av denne raske framdriften, og det ble oppfattet som en viktig årsak til at en der fikk en god prosess. Det var råd jeg valgte å lytte til. Hadde Helse Møre og Romsdal og Helse Midt-Norge kommet fram til ulike konklusjoner i sine styrer, hadde selvfølgelig foretaksmøtet blitt utsatt til etter jul. Da hadde en også hatt behov for å bruke noe lengre tid. Når en valgte å holde på den framdriftsprosessen, var det fordi de to styrene var enige om konklusjonen.
Erik Skutle (Høyre), 2015-05-26:
Det står i lovteksten at det er styrets ansvar å ansette daglig leder. Men så er det selvfølgelig sånn at det er helt naturlig at en eier i et så stort foretak har en mening om hvilken ledelse som til enhver tid er. Så sier jeg ikke at konklusjonen nødvendigvis er gal, jeg bare sier at det er underlig at man er så bastant i en sak som man ikke har prøvd for domstolene, og hvor man ikke har et entydig råd fra et samlet juridisk fagmiljø – og det faktum at denne forsamlingen er en lovgivende og bevilgende forsamling, vi er ikke en dømmende forsamling. Da mener jeg at man skal være varsom med å trekke så bastante konklusjoner som mindretallet har trukket i denne saken.
Erik Skutle (Høyre), 2015-05-26:
I den grad det var noen spørsmål fra representanten Lundteigen i den replikken, må det være om jeg fortsatt står ved min påstand om at det er en for bastant konklusjon. Det mener jeg definitivt, for som jeg sa i mitt forrige svar til representanten Lundteigen, er det ikke noe entydig juridisk miljø som støtter dette mindretallets vurderinger. Både statsråden og departementet har en annen tolkning av dette. Tidligere helseministre har også hatt en annen tolkning av dette, så vidt jeg forstår. Så er det sånn – som jeg er nødt til å gjenta – at dette ikke er en dømmende makt. Stortinget er en bevilgende og lovgivende makt, og det å trekke så bastante konklusjoner som dette mindretallet gjør, synes jeg er uheldig.
Erik Skutle (Høyre), 2015-05-26:
Da mistolket representanten Lundteigen meg. Jeg sa at det var min forståelse at departementet også under tidligere politisk ledelse har hatt denne forståelsen av lovverket, nemlig at det er høyst legitimt at eier av helseforetakene har en mening om hvilken ledelse som er på det operative plan i regionale helseforetak og vanlige helseforetak.
Erik Skutle (Høyre), 2015-05-26:
Jeg registrerer representanten Kolbergs replikk. Jeg vil gjenta at jeg selvfølgelig respekterer at hvilke som helst representanter kan skrive inn de merknadene de selv ønsker, men jeg forbeholder meg også retten til å påpeke at jeg synes det er lite hensiktsmessig, og jeg synes man burde ha vist større varsomhet i akkurat det spørsmålet. Merknaden som mindretallet fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti står bak, er veldig bastant. Det står at statsråden har brutt loven. Det er en konklusjon som jeg for det første mener det ikke er grunnlag for. Og jeg mener at de rød-grønne partiene heller ikke har klart å synliggjøre hvilke premisser de bygger det på. Dette er altså ikke en sak som er avgjort i domstolen, det er heller ikke lignende saker, og det er heller ikke entydige råd fra det juridiske miljøet i Norge.
Erik Skutle (Høyre), 2015-05-26:
Jeg baserer ikke min konklusjon på juridiske forståelser. Jeg baserer min konklusjon på prinsippet om maktfordeling, at man har en lovgivende, en utøvende og en dømmende makt. I våre merknader konkluderer vi med at vi ikke kan si at det er grunnlag for at loven er brutt. Det er stor forskjell på det og det eksplisitt – i klartekst – å skrive at statsråden har brutt loven. Det er stor forskjell. Så sier jeg at representanten Kolberg og hans parti selvfølgelig har all mulig rett til å skrive det de vil i sine merknader – selvfølgelig – men jeg forbeholder meg også retten til å problematisere den bastante konklusjonen som er i den merknaden, og si at den etter min oppfatning bryter med maktfordelingsprinsippet. Når det er så klare og bastante konklusjoner, mener jeg at det er lite heldig, og jeg mener at man burde valgt en annen måte å gjøre det på.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2015-05-26:
Mye er sagt i denne saken som Kristelig Folkeparti kan stille seg bak. Vi har holdt vårt hovedinnlegg, og derfor blir dette en kort kommentar fra min side. Vi kan mene mangt om lokalisering av nytt sykehus i Nordmøre og Romsdal, men saken i dag handler om departementets eierstyring knyttet til nytt sykehus. Dette har vært en krevende sak for alle. Vi hører at det har vært krevende for komiteen, men ikke minst har det vært krevende for dem som har vært involvert i prosessen i flere år, og særlig krevende for befolkninga på Nordmøre, som kanskje sitter igjen med flere spørsmål enn svar. Kristelig Folkeparti er kritisk til deler av prosessen, som vår representant i komiteen har redegjort for. Etter et grundig arbeid er det som sagt ikke grunnlag for å kritisere statsråden ut fra den kommunikasjonen han har hatt med det regionale helseforetaket i denne saken. Vi kan ikke se at det har vært gitt styringssignaler utover det lov og forskrifter gir muligheter for. Det som statsråden imidlertid kan kritiseres for, er måten han grep inn i saken på for å avsette den tidligere direktøren, Trond Michael Andersen, i Helse Midt-Norge. Det var en uheldig avskjedigelsessak, og noen stiller spørsmål ved om dette kan ses i sammenheng med lokaliseringsspørsmålet. Det man bør arbeide videre med, er hvordan dialogen mellom regionalt og lokalt nivå formelt skal være. Måten tidligere direktør i Helse Møre og Romsdal, Astrid Eidsvik, ble behandlet på, var svært beklagelig – bl.a. det presset hun måtte oppleve. Slik Kristelig Folkeparti ser det, ble det lagt et sterkt press på det lokale helseforetaket for å oppnå enighet. Dette var ikke i tråd med den prosessen som var avtalt, hvor det lokale foretaket hadde en klar oppfatning om at det var de som eide prosessen, at det var her mandatet var gitt og oppgaven skulle løses. Selv om ingen, heller ikke Astrid Eidsvik, kunne bekrefte at hun ikke fikk anledning til å legge fram en selvstendig vurdering av saken for sitt styre, var det presset hun opplevde, skapt av de sterke forventningene Helse Midt-Norge hadde skapt overfor henne. Spesielt den siste måneden før saken skulle avgjøres, opplevde hun dette sterkt. Dette førte til hennes avgang, og spørsmålet mange stiller seg – på Nordmøre spesielt – er: Hadde lokaliseringa av nytt sykehus vært annerledes om Astrid Eidsvik hadde fått fullføre prosessen? Dette blir selvfølgelig bare spekulasjoner. Kristelig Folkeparti har derfor sagt at rolleforståelsen og måten prosessen mellom det regionale og det lokale foretaket ble gjennomført på, trenger en oppfølging og tydeliggjøring av roller og hvordan kommunikasjonen mellom disse to nivåene bør gjennomføres. Dette har vært uryddig og må gåes etter i sømmene. Stortinget må se på dagens lovverk og vurdere om regelverket er godt nok.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Først vil jeg takke ministeren for svaret. Det hun sier om planprosesser, er viktig. Jeg ser fram til at det vil komme en sak om dette, men jeg føler også at en kunne ha vært mer konkret i forhold til det en sa i regjeringserklæringen om å satse på denne næringen. Jeg viser igjen til det en gjør med tanke på f.eks. kartlegging, og som skaper frustrasjon. Strategien for 2013 var et godt måldokument. Men som Trond Giske sa under framleggelsen, krever han konkret handling og en aktiv næringspolitikk for næringen. Så spørsmålet blir hva regjeringens vil bruke av konkrete virkemidler overfor denne næringen. Vil ministeren sørge for en langsiktig og forutsigbar finansiering av den resterende kartleggingen? Og har ministeren tenkt å følge opp det som næringen oppfatter som et skrivebordsvedtak – at direktoratet har fått mulighet på vegne av kommunene til å overta den kommunale planprosessen, men at det er få kommuner som benytter seg av det, og at direktoratet da ikke har ressurser til det? Geologisk kompetanse i regionene, som jeg var inne på, er et viktig punkt, og også at ministeren ville ta et initiativ overfor Sametinget og sammen med næringen vedrørende mineralloven, sånn at en kan se om en kan få til løsninger i det området. Framover vil de store byene vokse markant, samtidig som det er varslet en stor vei- og jernbaneutbygging og behovet for byggeråstoffer som pukk, grus og tilslag vil være enormt, og det må utvinnes nær der det brukes. Kommunene som planmyndighet må ta høyde for dette i sin arealplanlegging. Gjør regjeringen noe for å øke bevisstheten og kompetansen på akkurat det området? Så vil jeg også gjenta spørsmålet som jeg hadde i en spørretime, der ministeren ikke var til stede: Vil regjeringen videreføre det som ligger til den mineralstrategien som ble lagt fram av den forrige regjeringen?