Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-12-19:
Til siste taler må jeg si at i stor grad er det jo også rammene som skaper politikken, ikke minst for folk flest, som nå har kunnet glede seg over en første rentenedgang – som er et resultat av de rammer som er holdt. Det hadde ikke i den nåværende situasjon på samme måte ligget til rette for rentenedgang dersom ytterligere milliarder hadde vært brukt. Jeg skal ikke nå gå inn på debatten om Stortingets bevilgningsreglement. Jeg konstaterer, ikke minst med henvisning til siste taler, representanten Nordtun fra Arbeiderpartiet, at det største opposisjonspartiet står fast på at handlingsregelen må respekteres – selv i forhold til beløp som bevilges i salderingen, eller i nysalderingen av et budsjett, og overføres til neste år – og at bevilgningsreglementet også fortsatt har bred tilslutning i Stortinget. Det er slik sett betryggende at i alle fall det største opposisjonspartiet bekrefter dette. For å holde meg på venstresiden – hadde jeg nær sagt – vil jeg vel også si at jeg er hjertens enig med representanten Djupedal i hans konstatering av at norsk økonomi i dag i første rekke står overfor et stort kapasitetsproblem. Vi har fortsatt mangel på arbeidskraft på en god del områder. Det er viktig å få tatt flere hender i bruk blant dem som er arbeidsledige i dag, og det er også viktig at vi åpner oss for flere som ønsker å søke arbeid i Norge og bidra til utbygging av velferdsstaten vår. Vi har en del uløste oppgaver på dette området som Regjeringen vil vie særlig oppmerksomhet. Det gjelder bl.a. de funksjonshemmede, hvor det nå legges til rette for bedre ordninger overfor arbeidsgiver og bedrifter med sikte på å kunne tilby arbeidsplasser også for disse. Det settes også i gang spesielle opplegg for å utvikle holdninger, slik at folk som kommer til Norge med et fremmed navn og en fremmed bakgrunn og er arbeidsvillige, får jobb. Vi ser dessverre utallige eksempler på at folk med fremmedkulturell bakgrunn utenfor Europas grenser har problemer med å få jobber. Det er på mange måter ikke noe verdig trekk ved den norske velferdsstat, og det å få flere hender i arbeid er en utfordring til oss alle. Jeg slutter meg også til det som ble sagt fra komiteens leder om at de frivillige organisasjonene gjør en fantastisk innsats. Vi observerer dem særlig rundt juletider. Frelsesarmeen er nevnt – jeg slutter meg gjerne til det. Flere kunne også vært nevnt. Men jeg har lyst til å legge til at disse organisasjonene gjør en fantastisk innsats hele året. Det er jo grunnen til at Regjeringen, særlig i budsjettopplegget for neste år, har viet de frivillige organisasjonene stor oppmerksomhet og har økt bevilgningene til disse. Jeg tror det er viktig at man gjør det som et ledd i et budsjettopplegg, og ikke som et resultat av en slags juleinnsats. Til slutt: Dette er jo nysaldering av et budsjett som denne regjering ikke i vesentlig grad har hatt styringsansvaret for. La meg derfor bare komme med følgende generelle refleksjon. Det har jo ofte i denne debatten og i andre debatter vært gitt det inntrykk at Finansdepartementet og Regjeringen bevisst underbudsjetterer en del inntekter for liksom å skape en stramhet i økonomien, og at det alltid velter inn mye mer skatteinntekter enn man venter. Jeg har derfor bedt mitt departement om å legge frem oversikten over forholdet mellom skatteinntekter, slik de var prognosert i budsjettet som Stortinget behandler hver høst – i noen år var det jo en saldering av budsjettet, men i de senere år har det bare vært selve rammevedtakene – og de faktiske inntekter som fremstår når regnskapet er avlagt. Det som her avtegner seg som et meget tydelig bilde, er at det som det er vanskelig å lage prognoser på, er oljeinntektene, altså skatte- og avgiftsinntekter fra oljesektoren. Men også der går tallene i forskjellige retninger. Vi har hatt år med formidable ekstrainntekter fra sektoren, og vi har hatt en del år, om ikke så mange, med ganske dramatiske fall. Jeg håper jo ikke at vi får nye slike år med dramatiske fall, men å spå om utviklingen i det internasjonale oljemarked tror jeg er meget vanskelig. Jeg har hatt gleden av å møte et par–tre av de internasjonale oljeselskapene i den senere tid, og har spurt dem om hva slags prognoser de har – det kunne jo være artig å sammenligne det med de prognoser vi har lagt frem for Stortinget – og la meg si det slik, usikkerheten er like stor der, og treffsikkerheten synes å være godt plassert i forhold til hva vi har lagt frem for Stortinget tidligere. Men her er det jo ulike typer usikkerhet. Det er usikkerhet knyttet til produksjon, til oljepris og til kursutviklingen, først og fremst på dollar. Når det gjelder skatteinntekter for øvrig, synes jo treffsikkerheten å være ganske stor. Det som er det typiske trekk, hvis man ser hele dette tiåret under ett, er jo at i år med høykonjunktur har man en tendens til å få enda større inntekter enn man forventer, mens det motsatte er tilfellet i perioder med lavkonjunktur. Jeg kan vel konstatere at alt er ved det samme også i forhold til en vanlig budsjettdebatt. De som mener at det til enhver tid skal brukes mer penger, mener det fortsatt, også i desember, i nysalderingen – som man vil mene det om neste års budsjett, og formodentlig også om budsjettet deretter, og da er vel noe ved det faste. Jeg skal ikke avslutte med å invitere til en debatt om regnskapet neste år – jeg ser også frem til den – men jeg tror det kanskje er mer passende å avslutte med å ønske god jul til samtlige tilstedeværende.