Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
La meg si meg enig med Tor-Arne Strøm i at debatten etter hvert har tatt en mer fornuftig vending. Vi har kommet inn på hvilke reguleringer som skal til for å skape balanse mellom det tause flertallet i befolkningen som jeg har snakket på vegne av i denne debatten – det tause flertallet som ikke ønsker at vi skal ha noe frislepp av scooterkjøring, men som ønsker å ha dette i regulerte former – og den oppmykningen som jeg også har tatt til orde for, for å komme i møte den delen av befolkningen som ønsker mer adgang til scooterkjøring. Kåre Simensen sier at han ønsker småjusteringer av regelverket, og det er identisk med hva jeg ønsker. Henning Skumsvoll sier at selvfølgelig skal vi ikke ha et sammenhengende løypenett, og det er – igjen – identisk med hva jeg ønsker. Så er spørsmålet: Hvordan får vi til et reguleringsregime som sikrer dette? Svein Harberg trakk for så vidt fram det som er vanskelig, på en veldig tydelig måte. La meg nå være veldig konkret: Hvis du bor i Øyer kommune – der er jeg veldig godt kjent – men på grensen til Ringebu, vil det selvsagt ikke være veldig interessant å få adgang til å kjøre scooter innover i Øyer kommune hvis du ikke også skal kunne kjøre inn i Ringebu. Jeg tror ingen i Norge vil forstå om man bruker kommunegrensene som barriere. Men det er klart at akkurat den samme problemstillingen vil dukke opp på grensen mellom Ringebu og Sør-Fron, mellom Sør-Fron og Nord-Fron, mellom Nord-Fron og Sel og videre oppover hele dalen til Dovrefjell. Hvert eneste sted vil noen bo akkurat på grensen mellom en kommune og en annen. Hvis man tilfredsstiller summen av alle disse lokale ønskene, har man det Stortinget nå sier at vi ikke skal ha, nemlig et sammenhengende løypenett, som er tilgjengelig for alle. Det er jo slik løypenettet er blitt skapt i Sverige, i Finnmark og alle andre steder – ikke gjennom noen overordnet design eller plan fra noe sted, men gjennom summen av enkeltstående beslutninger. Det jeg innbyr Stortinget til en dialog om, er hvordan man skal få til mer lokalt selvstyre. Jeg er 100 pst. enig i ideen om at vettet er likt fordelt i Norge. Selvfølgelig er det ikke mer vett her enn noe annet sted, kanskje er det til og med mindre vett i Oslo, ikke vet jeg – vettet er likt fordelt over hele landet. Det dreier seg om hvordan man skal unngå at summen av enkeltstående beslutninger som er tatt av kompetente mennesker på det beste grunnlag i hver enkelt kommune, blir noe som stortingsflertallet nå sier at man ikke ønsker, nemlig sammenhengende løypenett og det presset om vesentlig mer scooterkjøring som vil komme av det. Det vil også være helt umulig å lage noen avgrensinger hvor dette bare er forbeholdt folk lokalt, eller bare er forbeholdt noen. Det vil i praksis måtte være åpent – tror jeg – for hele Europa. Det er EØS-avklaringer som i så fall må gjøres. Jeg tror det er fordi man nettopp møter denne vanskeligheten, at Høyre ikke gjorde noe i denne saken da de satt med makten til å gjøre det. Det er selvfølgelig et morsomt poeng for Fremskrittspartiet i debatten, men det er også en tung realitet. Verken Høyre eller Kristelig Folkeparti gjorde noe med det. Det er den rød-grønne regjeringen som på viktige punkter – som Erling Sande og flere andre her har vært inne på – har myket opp regelverket. Vi har gitt anledning til dispensasjon for handikappede og for forskjellige former for kjøring for folk som er syke. Vi har åpnet opp for ulike former for næringskjøring. Vi har myket opp et regelverk som var mer rigid under Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre. Når det var mer rigid under dem, antar jeg at det ikke var av ond vilje, men fordi også Høyre hadde vanskeligheter med å finne den måten å myke dette opp på som sikrer at vi får mer lokal beslutning, men samtidig ikke det Stortinget nå sier at det ikke ønsker.