Sylvi Graham (Høyre), 2011-04-27:
Jeg vil takke representanten Ropstad for å ha tatt opp dette viktige temaet. Til tross for at alt – eller iallfall veldig mye – går veldig bra i Norge, er det fortsatt altfor mange som står utenfor arbeidslivet. Som representanten Ropstad pekte på, er ikke dette tallet bare høyt, det er økende – en økning fra ca. 153 000 personer med nedsatt arbeidsevne i 2006 til over 216 000 i 2010. En økning på over 40 pst. over bare fem år er altfor høyt, tross endrede betegnelser og omlegging av statistikk. For Høyre er det viktig å gi enkeltmennesker sjansen til å utvikle seg selv og alle sine evner. Vi mener det skal legges til rette for et samfunn med muligheter for alle, hvor alle har frihet til å leve selvstendige liv, og hvor alle som faller utenfor, skal få en ny sjanse. Velferdsstaten kan ikke være alt for alle, men den skal være sterk for dem som har behov for hjelp. Det sosiale skillet i Norge vet vi går mellom det å være i arbeid eller ikke. Derfor mener vi at det overordnede målet i arbeids- og sosialpolitikken er å bidra til at alle mennesker får oppleve den tryggheten og den gleden det er å ha et inntektsgivende arbeid å gå til. Altfor mange mennesker i yrkesaktiv alder står i dag utenfor arbeidslivet. For Høyre er det helt grunnleggende at alle som kan jobbe, skal jobbe, og få oppleve den friheten det er å være selvforsørgende. En viktig vei tilbake til arbeidslivet for mange er gjennom tiltaksplassene, men den er langt fra den eneste. Samtidig er det viktig at de som har størst behov for tiltaksplasser – de som trenger litt mer for å ha like mye – har tilgang på disse. Høyre foreslo i budsjettet en dreining av arbeidsmarkedstiltakene mot dem med størst hjelpebehov. Som et ledd i dette ville vi bl.a. opprette 3 000 flere tiltaksplasser for funksjonshemmede. I tillegg vil vi bedre og forenkle rutiner for tilrettelegging og styrking av konkrete tiltak som gjør det lettere for funksjonshemmede å være i jobb. Det er arbeidsmarkedet – ikke det å være i statlige tiltaksplasser – som er målet for de aller, aller fleste med redusert arbeidsevne. Derfor må vi senke terskelen for å komme inn i arbeidslivet, vi må gjøre det lettere både å komme inn i arbeidslivet første gang og å komme tilbake i arbeidslivet etter at man – av den ene aller den andre grunnen – har vært utenfor i en periode. Det er et felles mål å styrke inkludering av personer i yrkesaktiv alder som har problemer med å få innpass i arbeidslivet, eller som er i ferd med å falle ut av det. Statsråden pekte på foreløpige tall som viste at ca. 60 pst. i gruppen med nedsatt arbeidsevne vil ha behov for bistand. Navs rapport, som representanten Ropstad har vist til, sier at svært mange, om lag 59 pst. av dem med nedsatt arbeidsevne, er personer som kan anses å være nær arbeidsmarkedet, og der tidlig innsats vil ha stor effekt. Å ha kunnskap om hvilke tiltak som virker, for hvem, til rett tid, og for hvem lengre ventetid eller færre tiltak kan være skjebnesvangert, vil være viktig. Høyre imøteser den av statsråden varslede debatten om den såkalte tiltaksindustrien – altså om nivå, om mål – og absolutt at denne debatten skal rette seg mer mot innhold, skreddersøm og kvalitet. Det handler om det inkluderende samfunn, og det handler om en ny sjanse for veldig mange mennesker.