trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2001-06-15:
Representanten Thoresen stilte spørsmål knyttet til den pågående debatten om hvordan valg av stortingspresident eventuelt kan inngå som et element i mulige framtidige regjeringskabaler. Representanten Bondevik viste da til at han ikke var med på slike diskusjoner nå, og det var vel for så vidt heller ikke det spørsmålet fra Thoresen gjaldt. På Kristelig Folkepartis landsmøte i 1997 sa daværende statsministerkandidat Bondevik at det var uaktuelt for Kristelig Folkeparti å inngå noe form for samarbeid som kunne bidra til at Fremskrittspartiet fikk innflytelse i norsk politikk. Dette er jeg klar over er fritt gjengitt, men på den andre siden var dette kraftigere uttalt den gangen, så jeg har mye å gå på. Noe av det som kommer til å stå igjen etter sentrumsregjeringen, er nettopp at Fremskrittspartiet fikk reell innflytelse over norsk politikk gjennom de budsjettforhandlinger som foregikk i to runder. Men på bakgrunn av den klare distansering som representanten Bondevik tidligere har stått for i forhold til Fremskrittspartiet, finner jeg grunn til å spørre om igjen: Kan det tenkes noen situasjon der representanten Bondevik kan bidra til å gjøre den fremste representanten for det partiet som han så klart har tatt avstand fra, til Norges nest fremste representant, altså bidra til at denne representanten velges til Stortingets president? Kan det tenkes noen situasjon der Kristelig Folkeparti i framtida vil bidra til det?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
Det er eit oppslag i Dagens Næringsliv i dag som eg vil spørja representanten Dag Terje Andersen noko om. Det står at Finansdepartementet ikkje orienterte Stortinget om Sosial- og helsedepartementet sitt syn på kven innafor alternativ medisin som skulle bli fritatt for moms på sine tenester. Det står vidare: «Schjøtt-Pedersen orienterte ikke politikerne i Stortingets finanskomité om Sosial- og helsedepartementets syn på saken. Først torsdag i forrige uke da fikk finanskomiteen kjennskap til anbefalingen.» Det eg vil spørja representanten om, er: Visste arbeidarpartifraksjonen i Stortinget om Sosial- og helsedepartementet sitt syn på kven dei syntest skulle bli fritatt for moms når momsreforma tar til å gjelda? Etter mitt og Kristeleg Folkeparti sitt syn er det betre å frita ei behandlingsform for mykje enn ei for lite. Det har vore mykje merksemd rundt momsreforma i forhold til alternativ behandling. Vi har òg hatt ein del rundar i komiteen om det. Mitt andre spørsmål til Dag Terje Andersen er om han kan vera ein pådrivar overfor finansministeren og Finansdepartementet for at ein skal frita så mykje som mogleg innafor alternativ medisin, og om ein kanskje kan setja seg ned og lytta til kva Sosial- og helsedepartementet seier i denne saka. Altså: Visste arbeidarpartifraksjonen om dette før oss andre? Kvifor vart vi ikkje orienterte? Og kan Dag Terje Andersen ta på seg oppgåva å vera ein pådrivar i forhold til finansministeren?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
No skal eg ikkje nytta høvet til å forsvara andre parti sine standpunkt. Det kan dei gjera sjølve. Men eg vil slå fast at vi i Kristeleg Folkeparti – eller sentrum, så vidt eg har oversikt over – ikkje har inngått nokon avtale, korkje om presidentskap eller noko anna. Det vi går til val på, er sentrumsalternativet. Sentrumsalternativet er Kristelig Folkeparti sitt val, som vi vil fremma for veljarane. Det er veljarane som bestemmer om vi får høve til å danna ei ny sentrumsregjering. Eg har ikkje spekulert i andre regjeringsalternativ, og det vil eg heller ikkje gjera. Men eg veit det er mange andre som spekulerer. Eg les òg aviser og ser kva dei skriv. Dette observerer vi. Men vårt alternativ er sentrum, og så er det veljarane som skal bestemma om vi får høve til å danna ei ny sentrumsregjering, noko som vi ynskjer, og som eg trur vil vera godt for norsk politikk. Det ligg masse fornuftig politikk i dei tre sentrumspartia, og vi har samarbeidd og har klart å bli einige, trass i at vi er ueinige på nokre enkeltpunkt. Den spekuleringa som alle andre held på med, er noko vi observerer. Eg vil seia det slik: Dersom vi begynner å spekulera i andre alternativ, svekker vi vårt eige alternativ. Det ynskjer eg ikkje å gjera. Altså: Kristeleg Folkeparti går for sentrumsalternativet.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
Det er no eingong slik at her i denne salen er det ikkje noka regjering som har hatt fleirtal på mange, mange år. Difor er kvar regjering – og slik trur eg faktisk det vil vera etter valet òg, om ikkje noko veldig revolusjonerande skulle skje – avhengig av å få ei avtale med parti på Stortinget for å få i stand eit budsjett. Høgre valde ein litt feig variant. Dei ville berre subsidiært støtta eit budsjett som sentrumsregjeringa la fram. Vi valde i haust å gå inn i ei budsjettavtale, og stod for den. Då blir det alltid noko vi er nøgde med, og noko vi er mindre nøgde med, på same måten som det er noko regjeringspartiet er nøgd med, og noko regjeringspartiet er mindre nøgd med. Dette er politikkens vesen dersom vi ynskjer å utføra noko, og det ynskjer faktisk både eg og Kristeleg Folkeparti. Eg føler meg absolutt ikkje snytt når det gjeld grensegangane mellom skulemedisin og alternativ medisin. Eg veit ikkje korleis forskriftene er utforma; eg har ikkje sett dei, men eg vil lesa dei. Finansministeren har sagt at dei er i samsvar med dei merknadene vi har lagt inn, og så får vi lese og sjå om vi er nøgde. Vi har gitt sterke signal om at det er betre å la ei behandlingsform for mykje få fritak enn ei behandlingsform for lite. Dette har vi òg gitt uttrykk for i samtalar vi har hatt med finansministeren og arbeidarpartifraksjonen. Difor vonar eg at vi blir nøgde når vi ser forskriftene. Om vi ikkje blir nøgde, så veit vi telefonnummeret til finansministeren.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
Representanten Monsen peiker på eit veldig viktig område. Mangel på arbeidskraft er – som eg òg sa i innlegget mitt – ei av dei store utfordringane vi står framfor i Noreg i dag. Difor vil vi støtta SV-forslaget der ein ber Regjeringa legga fram planar for å få auka arbeidskrafttilgang. Eg vil utfordra Framstegspartiet til å vera med på dette forslaget. Når det gjeld større arbeidsinnvandring, er jo Framstegspartiet og Arbeidarpartiet dei to partia som seier nei til det, men dei kunne ha vore med på å betra den situasjonen vi har på arbeidsmarknaden når det gjeld mangelen på arbeidskraft. Når det så gjeld anleggsbransjen, har mange av oss vore i samtalar både med LO og andre. Dei peikar på det same som representanten Monsen peikar på. Vi har nok hatt eit ynske om å kunna bruka meir midlar i anleggssektoren, infrastrukturen og vegsektoren, men det har vi ikkje funne rom for. Alternativet er jo å bruka meir midlar, slik at vi sprengjer dei økonomiske rammene vi har. Faren ved å bruka mykje meir pengar enn det vi gjer i dag, som regjeringspartia har peikt på – eg må innrømma at eg likar det ikkje, men det er no slik det er – er at vi kan få auka renta. Og det ville vera veldig uheldig for mange andre. Det er klart at det ikkje er bra at desse folka går utan arbeid, det er klart at det ikkje er bra at anleggsmaskinane står der utan at dei er i verksemd, og det er klart at det heller ikkje er bra at vi har mange uløyste oppgåver på denne sektoren. Det eg kunne tenkja meg, var å få ein skikkeleg gjennomgang av kva vi kan gjera utan at det skaper større press i økonomien vår – setta desse folka i arbeid med midlar utan at det blir skapt større press i økonomien vår. Det vonar eg at finansministeren jobbar vidare med. Dei momenta som Monsen trakk fram i sin replikk til meg, er heilt korrekte, men eg har ikkje det heilt gode svaret på det.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
Det var litt freistande å ha ein replikk som gjekk på momsreforma, men eg er iallfall glad for at finansministeren minte oss på kva ein del folk har sagt før om denne reforma. Eg vil spørja finansministeren om ein annan ting som eg synest er langt vanskelegare reint etisk sett. Det går på etiske retningslinjer for bruk av Petroleumsfondet. Som finansministeren er kjend med, ligg det eit forslag, forslag nr. 2, i innstillinga til Dokument nr. 8-forslaget frå Øystein Djupedal, der ein uttrykkjer omtrent det same som eit fleirtal her på Stortinget har sagt ja til før, nemleg: «Stortinget ber Regjeringen ta initiativ internasjonalt for videreutvikling av verktøy for etablering av etiske retningslinjer for menneskerettigheter og miljø, bl.a. gjennom samarbeid med organisasjoner og forum for investorer …» Eg skal ikkje gjenta alt som står der. Men poenget er at då Stortinget handsama handlingsplanen for menneskerettar, foreslo sentrumsregjeringa, i tillegg til nokre andre tiltak, ei fornya vurdering av omsynet til menneskerettane i forhold til Petroleumsfondet. Dette skulle gjerast når ein hadde gjort seg praktiske erfaringar med forvaltninga av miljøfondet. I mellomtida skulle Noreg vera pådrivar internasjonalt for å utvikla verkemiddel og verktøy for ivaretaking av slike omsyn. Dette har altså Stortinget slutta seg til. Og dette er det då ei plikt for Regjeringa å følgja opp. Korleis skal Regjeringa følgja det opp når ein ikkje eingong kan vera med på å vedta forslag nr. 2 i innstillinga, som kjem frå sentrumspartia og SV? Det er mange vanskelege problemstillingar. Vi har landmineproblemstillingar, som finansministeren kjenner godt, vi har Sudan-konflikten, der vi på den eine sida skal prøva å skapa fred, og på den andre sida er vi kanskje indirekte med på å støtta krig, og vi har Burma – som òg er nemnt. Kristeleg Folkeparti seier ikkje at vi her i Stortinget skal begynna å vedta kva selskap og kva land, men vi bør ha retningslinjer som Finansdepartementet og Regjeringa kan handtera. Og kva gjer Regjeringa for å følgja opp det Stortinget har vedtatt, og som òg Arbeidarpartiet har støtta?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
Man kan iallfall si at Høyre og Arbeiderpartiet har én ting til felles, at begge partier snakker om Høyre. Nå har Arbeiderpartiet hatt sentralstyremøte, forstår jeg, og brukt to dager på å snakke om Høyre, og dette innlegget fra Dag Terje Andersen var intet unntak. Problemet er bare at man ikke engang kan klare å holde seg til sannheten, men sprer usannheter, og man sprer forvrengninger som man selv har lansert i pressen. Oppslaget i dagens Dagbladet var initiert av en henvendelse fra statssekretær Norheim til Dagbladet som presenterte et tall som vi ikke går god for. Og så hitsetter man det som Høyres tall. Det er en måte å bruke Finansdepartementet på som jeg tror man skal tenke seg godt om før man fortsetter med. Man kan lett inflatere respekten for embetsverket på den måten. Det andre jeg vil si, er at lederen i finanskomiteen kanskje bør holde seg til egne dokumenter, og bør veilede sin parlamentariske leder til å lese Budsjett-innst. nr. 1 for 2000-2001, altså finansinnstillingen, hvor det på side 18 står en tabell som grundig tilbakeviser det skattetall som er brukt ved en inntekt på f.eks. 300 000 kr. Der står det meget enkelt – og jeg skal ta den enkleste tabellen – at en enslig lønnstaker i skatteklasse 1 får en lettelse på 1 905 kr med vårt opplegg. Det er ikke 700 kr! Såpass må det kunne gå an å sitere fra en innstilling. I tillegg kommer selvfølgelig lettelser som knytter seg til avgifter. Hvis vi holder oss til Statistisk sentralbyrås beregninger, vil gjennomsnittlige avgifter for en enslig person innebære ca. 1 200 kr. Det må iallfall kunne gå an å føre en debatt hvor man holder seg til tall som er trykket i innstillingen. Så kan man være enig eller uenig om en enslig forsørger, en enslig person, fortjener 1 900 kr i skattelettelser, og om det er en trussel mot velferdsstaten. Om en enslig forsørger, en enslig person, fortjener 1 200 kr i skattelettelse, kan man være enig eller uenig i, men la oss holde oss til faktiske tall. Jeg tror faktisk debatten vil tjene på det.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
Jeg vil si meg enig i den siste uttalelsen om at det er massevis av fornuft i de tre sentrumspartiene. Jeg er enig i to tredjedeler av den uttalelsen. Min replikk blir vel litt på siden, for på mange måter var ikke det siste innlegget til Svarstad Haugland rettet mot Høyre. Det var mer en slags intern diskusjon mellom forlikspartiene om hva de egentlig ble forlikte om. Det skal ikke jeg legge meg bort i. Jeg vil bare konstatere at partier som blir forlikte om det samlede økonomiske opplegget i et land, iallfall veldig vanskelig kan fremstå som hovedmotstandere. Jeg tror man skal ha en viss forståelse for at folk ikke oppfatter det slik. Jeg registrerer at man fortsatt er uenig om momsreformen. Jeg registrerer at Kristelig Folkeparti føler seg snytt når det gjelder grensegangene mellom skolemedisin og alternativ medisin. På en pressekonferanse i dag kl. 9 sier finansministeren ifølge pressereferatene til NTB «at alle unntaksbestemmelser og avgrensningsproblemer nå er avklart fra departementets side». Betyr det at Kristelig Folkeparti med dette har gitt sin fullmakt til departementet? Eller er det fortsatt en diskusjon om avgrensningsproblemene? Det brev som i dag er omtalt i avisene, som gjelder alternativ medisin, er et brev som meg bekjent har vært offentlig tilgjengelig siden februar. Det er jo mulig å spørre om faglige råd, også fra andre enn Finansdepartementet, særlig når det gjelder medisinske problemer, skulle jeg tro.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
Jeg skjønner på tonen at Dag Terje Andersen ikke har det godt om dagen, men jeg skal ta det litt lugnt jeg, tror jeg. Og la meg si det sånn at hvis Dag Terje Andersen trenger råd for hvordan man håndterer dårlige meningsmålinger og dårlige resultater, så er det bare å spørre oss. Vi kan alle svar, og har holdt på med dette i mange år. Så på det konsulentområdet skulle vi kunne by på litt av hvert. Jeg har ikke uttrykt at Norge er verdens jammerdal. Det jeg faktisk har fremstilt, er det som står i Regjeringens egne dokumenter. Konkurranseutsatt sektor faller, både i markedsandeler og i sysselsetting. Det er ubestridelig. Jeg synes kanskje man da skal holde seg til det, fremfor bare å finne på en rekke morsomme ord og uttrykk om noe helt annet. Dag Terje Andersen påstod at vi driver aktiv feilinformasjon. La meg da bare ta eksemplet med Stortingets kantiner, siden det er nærliggende. Det oppslaget i en TV-kanal var faktisk basert på opplysninger fra Finansdepartementet, ved en av tjenestemennene. Og det viser vel kanskje at spørsmålet om grensegang i forhold til hva som er kantinedrift som et ledd i egen virksomhet, og hva som er innleid forretningsvirksomhet, kan være noe vanskelig, for å si det forsiktig. Det andre eksemplet hans var fra finansnæringen. Jeg vet ikke hvilket uttrykk som der er parlamentarisk, men jeg står ved hvert ord jeg har sagt i den sammenhengen. Det er klart at hvis finansnæringen påføres økte utgifter til moms på 800 mill. kr, slik Finansdepartementet mener de gjør – det står altså i dokumentet – eller på ca. 1,5 milliarder kr, slik næringen selv mener de gjør, om det er det høyeste eller det laveste tallet, kommer kunden uansett til å måtte betale for dette. Hvis man tror at bankene tar dette på egen kappe og ikke sender regningen videre, må jeg faktisk tillate meg å si at da tror jeg man er naiv i forhold til hvordan markedet virker. De økte kostnader bank og forsikring får som følge av momsreformen, kommer noen til å betale, og de noen er oss vanlige kunder, enten i form av økte gebyrer eller i form av økt rentemargin – hvilket betyr økte renter for oss.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
Ja, som man skjønner er det ikke de store prinsipielle problemene mellom Kristelig Folkeparti og Høyre. I denne saken synes jeg i og for seg Regjeringen har kommet til en konklusjon som er fornuftig, og som har rimelig god dekning i øvrig rettspraksis. Inngår man et forlik, godtar man en erstatning, så får man også si at det er det siste ord som er sagt om saken. Da må man ikke på toppen av det fortsette rettsforfølgelse. Det synes jeg er rimelig, og vi har godtatt det.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
Jeg vet ikke om representanten Siv Jensen helt har fått det med seg, men Politihøgskolen i dag er ingen etatsskole – det er ikke slik at alle som kommer ut av Politihøgskolen, har et krav på å få jobb i en etat – den er etter omleggingen en høyskole der man må søke på vanlig måte. Vi har denne gang prioritert sterkest det vi mener er det største problemet, nemlig soningskøene. Jeg er faktisk overrasket over at representanten Jensen heller ikke legger så sterk vekt på det, for det har vært en av Fremskrittspartiets sterke deler av debatten nå i vår, nemlig at det er der det i vesentlig grad svikter. Et stykke på vei får vi her flertall. På driftsbevilgningen til politiet har vi 27,5 mill. kr i påplussinger, hvorav 17,5 mill. kr går direkte til stillingsopprettelse, mens andre går til spesialtiltak som også innebærer stillinger. Så det korrekte beløp er ikke 17,5 mill. kr, men 27,5 mill. kr. Hvorvidt dette gir opprettelse av et antall stillinger som gir alle politihøyskolestudenter som vil søke, en jobb – og jeg understreker: ikke nødvendigvis søke en jobb i Oslo-området, men søke en jobb i Norge et sted – har det vært noe uklarhet om. Jeg forstår det slik på de opplysninger jeg har fått rett før denne debatten, at Justisdepartementet regner med at dersom det som nå ligger an til å bli vedtatt, blir vedtatt, vil det bare være 50–60 studenter som ikke har fått jobb før sommeren starter – før sommeren starter. Det må jeg si er rimelig godt tatt i betraktning av at Justisdepartementet også har opplyst at det blir ledige stillinger etter hvert. Så her synes jeg man har strukket seg meget langt. Og la meg si det slik: Det var ikke på noe tidspunkt under komiteens arbeid noe som tydet på at det ville være flertall for en høyere bevilgning.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
Etter å ha hørt finansministeren bruke hele sitt innlegg på å tale om momsreformen, skjønner jeg at det skal bli den store kampsaken for Arbeiderpartiet i valgkampen. Det ser jeg frem til, og kanskje også en del velgere med meg. Finansministeren var så vennlig å hitsette et sitat fra meg. Det er et meget godt sitat. Og hvis finansministeren fulgte med i mitt innlegg, sa jeg nøyaktig det samme selv. Det vi er imot, er speilvendingsprinsippet, at alt skal underlegges moms, hvis ikke det eksplisitt er unntatt. Vi utelukker ikke at vi kan ta område for område og underlegge det moms, men det har altså ikke Regjeringen gjort, og vi var ikke tilfreds med det som forelå. Varianten at det foreslås utsatt til etter valget, er et sitat finansministeren ikke finner dekning for noe som helst sted. Jeg har lyst til å gjøre oppmerksom på at når finansministeren i sine innlegg skal tale om andre partier, bør han holde seg til sannheten. Da er et direkte, korrekt sitat en fordel. Jeg står her med et notat som jeg har fått av en del pressefolk, som påstås å være distribuert fra Finansdepartementet, hvor man gjengir følgende: «På landsmøtet i vår vedtok partiet» – jeg legger til at det er Høyre – «at det norske skatte- og avgiftsnivået skal reduseres til EU-nivå.» Det er et ukorrekt sitat. Jeg ber Finansdepartementet om å finne frem sitatet i Høyres program på side 52, hvor det står: «Høyre vil derfor senke avgiftene ned mot et nordisk og europeisk nivå.» Det er noe annet – hvis man kan lese det innenat. Jeg synes i og for seg det er hyggelig at Arbeiderpartiet, Regjeringen og Finansdepartementet nå bruker mye tid på Høyre, men det hadde vært en fordel at debatten foregikk renhårig, slik at man siterte korrekt. Avslutningsvis har jeg lyst til å spørre hva Regjeringen mener. Det kunne jo være et poeng det også. Selv Arbeiderpartiet skal ha innflytelse i opposisjon etter valget. Mine to spørsmål er som følger: Hva vil Arbeiderpartiet gjøre med skattenivået? Skal det nedover i forhold til EU-nivå, skal det være uendret i forhold til EU-nivå, eller skal det oppover i forhold til EU-nivå?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
President! Jeg ber om ordet til å oppklare en misforståelse!
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
Mitt spørsmål gikk kun på følgende: Kan finansministeren gjengi Høyres program på en korrekt måte? I notatet distribuert av Finansdepartementet som statsråden leste fra, er Høyres program sitert galt. Vil statsråden bekrefte eller avkrefte det? For øvrig minner jeg om – for debatten – at jeg spurte om hva statsråden selv mente.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
Det var representanten Hedstrøms innlegg som fikk meg til å gripe ordet, delvis. Det at IT Fornebu-prosjektet møter ESA-forskrifter, statens manglende kollektivtilknytning, finansieringen av den, og faktisk møter plan- og bygningslov, burde vel ikke overraske noen. I et demokrati er det jo slik at selv om rike mennesker allierer seg med staten, må man følge lov- og regelverk. Det er ikke slik at pengepungen eller makten gir dispensasjoner automatisk. Det burde slik sett ikke være noen stor overraskelse. Men det er denne virkelighet som andre møter til daglig, som staten møter nå på Fornebu. Det er sikkert en interessant opplevelse, men det mest skremmende er jo at noen er overrasket over det. Jeg har bare lyst til å gi en stemmeforklaring på forslag nr. 112, fra Fremskrittspartiet. Forslaget lyder slik: «Stortinget gir Regjeringen fullmakt til å gi politiet utvidet tillatelse til å foreta ransaking av personer og biler.» Dette forslaget har jeg problemer med å skjønne at noen kan fremme, for dette er et forslag om å gi Regjeringen fullmakt til å endre norsk lov. Det er dog ikke slik at Stortinget ved plenarvedtak kan gi fra seg lovgivningsmyndighet. Forslagets politiske innhold har andre representanter talt om tidligere. Det med å gi utvidet tillatelse til å foreta ransaking av personer, gjelder jo, så den biten av forslaget er unødvendig. Den andre biten, som gjelder biler, er under forberedelse. Et lovforslag er varslet sendt ut på høring. Som sagt, formen på dette forslaget er slik at jeg lurer på om man har tenkt gjennom dette fullt ut, for å si det forsiktig.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
Det gjelder forslag nr. 121, som er behandlet og votert over. Jeg tør likevel anmode om at voteringen kan tas på nytt. Jeg tror dessverre at stemmerådgivningen var litt ufullstendig, og som følge av det falt jeg for den svakhet ikke å reise meg. Det tror jeg nok dessverre hadde en viss signalvirkning, som gav et galt utfall. Det er altså forslag nr. 121, fra Senterpartiet, og det gjelder sykehus og oppgjør, en debatt som i hovedsak utspant seg i Stortinget i går. Jeg har grunn til å tro at en rekke representanter kan ha stemt feil når det gjelder det forslaget, så jeg tør anmode aller nådigst, selv om det er i seneste laget, om at voteringen kan tas på nytt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-06-15:
Nei, imot.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
Jeg skal verken snakke om skatt eller avgifter denne gangen, jeg skal snakke om Arbeiderpartiets svik mot arbeiderne. Ut fra navnet skulle en tro at Arbeiderpartiet var et parti for arbeidere, og kanskje det var slik en gang. I festtaler er det kanskje slik ennå den dag i dag, og der hører vi også at det var Arbeiderpartiet som bygde dette landet. I virkelighetens verden er det ikke slik lenger, selvfølgelig utenom i festtaler. Dette får den delen av arbeidskraften som arbeider i anleggssektoren, erfare – og det til gagns. Over 3 000 personer står arbeidsledige, over 3 000 hender er ledige, klare til å ta tak for å bygge landet fremover, istedenfor passivt å sitte og motta arbeidsledighetstrygd. Maskiner og utstyr står ubrukt og er klart til bruk. Vi har arbeidskraft, vi har utstyr og ikke minst har vi penger, mer enn nok av det. Vi har med andre ord alt det som skal til for å bygge landet. Og hva gjør da det som skulle være partiet for arbeiderne og for dem som tidligere har bygd dette landet? De vil ikke bruke penger på å sette disse arbeidsledige hendene i arbeid, de vil ikke bruke penger på å bygge ut dette landet. Arbeiderpartiet har et standardsvar på alle slike spørsmål. Hver gang ordene «bruk penger» nevnes, sier de: inflasjon, press i økonomien. Og det gjentar de til det kjedsommelige. Mitt spørsmål er: Når man har disse pengene og har muligheten til å bruke dem, når vi har ledige anleggsarbeidere som mottar arbeidsledighetstrygd, men som er klare til å begynne å arbeide, når vi har maskinene – alt ligger til rette – hvordan kan det bli press i økonomien da?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
Jeg skal love at Fremskrittspartiet ikke skal delta i noe kappløp om skatte- og avgiftsreduksjoner. Vi skal mene akkurat det samme som vi har ment de siste årene. Vi er forutsigbare på det området. Jeg registrerte også at representanten Bondevik heller vil satse på helse, og her kommer det første sist. I politikk er ord viktige, men de får altså ikke fullt utslag før de omgjøres til handling. Det vet i hvert fall Fremskrittspartiet. Dessverre ser det ut til at Kristelig Folkeparti tror at ord fører til økt pasientbehandling. Selv om ord også er viktig for Fremskrittspartiet, tror vi ikke det hjelper i dette tilfellet. Fremskrittspartiet foreslår en kraftig økning i bevilgningene for å få behandlet flere av de 280 000 som står i kø og venter på behandling. Fremskrittspartiet omgjør med andre ord ord til handling. Det gjør ikke Kristelig Folkeparti, og det selv om de vet om problemene. Jeg vil sitere fra merknadene til sentrumspartiene i innstillingen i avsnittet om fylkeskommunal helsetjeneste: «Når det gjelder de andre somatiske sykehusenes merbehov for inneværende år, viser helseministeren til at det ikke er hans ansvar, men påhviler fylkeskommunene alene. Disse medlemmer» – altså sentrum – «vil understreke at det ikke er tilfelle, at helseministeren nettopp i forbindelse med Revidert nasjonalbudsjett burde vært interessert i å sikre driften ved sykehusene fullt ut, ved å øke bevilgningene til fylkeskommunene …» Fremskrittspartiet foreslo akkurat det Kristelig Folkeparti sier med ord, men Kristelig Folkeparti omgjør ikke ordene sine til handling. Hvis Kristelig Folkeparti mente det de skrev, ville de ha stemt for Fremskrittspartiets forslag om ekstrabevilgninger som ville ha fjernet køen av syke mennesker – en kø som staten har lovet skal bli fjernet. I tillegg til dette ønsker Fremskrittspartiet å tilføre fylkeskommunene midler, slik at de kan dekke sine egenandeler ved kjøp av nytt utstyr. Her gjør Kristelig Folkeparti heller ingen ting. Mitt spørsmål til representanten Bondevik er: Hvorfor vil ikke Kristelig Folkeparti gjøre det de sier når det gjelder økte bevilgninger til pasientene? Og hvorfor ønsker de ikke å være med på å bevilge mer penger til egenandeler ved sykehusene?
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2001-06-15:
Arbeidarpartiet og sentrum har jo avtale om det budsjettet som vi har for inneverande år. Og sjølv om Kristeleg Folkeparti ikkje var så hippen på å vera med når det gjaldt revidert nasjonalbudsjett – etter det dei uttalte den gongen – så ser vi, og det stadfester jo òg Svarstad Haugland i dag, at innstillinga ber preg av stor semje. Sjølv om ein flyttar på nokre millionar, er det stor semje om dette opplegget, og det er vi sjølvsagt glade for. Mange av desse påplussingane er det behov for. Men det eg vil utfordra Svarstad Haugland på, er litt av det ho var inne på i innlegget sitt om det framtidige regjeringssamarbeidet. Eg veit ikkje om vi skal snakka så mykje om dagens gallup, for etter den er det jo mange parti som ikkje kjem inn på Stortinget, og det er vel nødvendig dersom ein skal vera i regjering. Men Kristeleg Folkeparti har opna meir og meir for eit samarbeid med Høgre. Eg føler no at døra er vidopen for at Høgre skal vera ein del av den regjeringa som Kristeleg Folkeparti vil vera med i. Eg forstår òg at det er samtalar med Framstegspartiet i forhold til å verta president, for no skal dei ha den store semja på borgarleg side om at politikken må leggjast om. Eg synest det er rart når eg ser i innstillinga på alle desse velferdsordningane og barnehagane, som Svarstad Haugland peikar på, som er så viktige. Eg er heilt einig i at det må verta lågare pris for foreldra – det er vi nøydde til å få til. Men alle desse velferdsordningane krev auka inntekter til staten. Eg skal ikkje snakka om Høgre sine skattelettar i 70-milliardarklassen, eg kan halda meg til 40-milliardarklassen, og eg spør Svarstad Haugland: Korleis kan ho tenkja seg eit samarbeid med Høgre, som vil ha store skattelettar, når Kristeleg Folkeparti er så opptekne av å ta vare på desse velferdsordningane?
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2001-06-15:
Eg er glad for at vi får til ein auke på det som vi skal satsa på i framtida: kunnskap og kompetanse. På universitetsområda treng dei heilt klårt meir pengar, men her trengst òg ei stor ny reform som nett er vedteken, og her trengst òg litt omorganisering. Eg må jo seie at når eg høyrer sentrumspartia her i dag skryta av at dei har vore medverkande til å auka fondskapitalen på fondet til forsking, skal eg berre vera glad for det, sidan dei for to år sidan stemte mot heile fondet. Men vi skal gløyma det som ikkje er så greitt, og så gler vi oss over det som er viktig, og det er at fondskapitalen vert auka. Eg har lyst til i tilknyting til Bastesen sitt innlegg å seia litt om høgskulane våre som treng nybygg. Det er ikkje berre på Nesna, men på mange ulike plassar i Noreg – eg treng ikkje ramsa dei opp alle saman – at det no er viktig med nybygg til høgskulane. Og derfor synest eg at å stemme for 1 mill. kr til Nesna er berre for å senda ei helsing heim, for det betyr ingenting for høgskulen på Nesna. Det som betyr noko for Høgskulen på Nesna, er at Statsbygg får beskjed om at dei skal jobba vidare, slik at ein kan få realisert dette bygget som er nødvendig. Så når Arbeidarpartiet seier nei til dette, er det ut frå at vi skal gjera det som vi har prioritert tidlegare, nemleg byggja ut, men eg reknar med og føretset at dette kjem ein tilbake til i det ordinære budsjettet med skikkelege løyvingar. Dette gjeld òg for ein del andre høgskular, for det er mykje for dyrt å la vera å vedlikehalda desse høgskulane, å ikkje å byggja dei ut. Det betyr berre at ein må leiga seg inn i andre lokale som kanskje er endå dyrare. Derfor lyt staten ta eit krafttak for å rusta opp og byggja ut dei høgskulane som er prioriterte frå Stortinget si side tidlegare, og det er høgskule både i Nesna, i Stavanger, i Østfold og i Bergen. Men å stå med 1 mill. kr til eit slikt høgskulebygg, synest eg er for tutlete. Så her må ein berre stå på at det skal byggjast, og det må Statsbygg gjera.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
Jeg vil spørre om noe som faktisk har vært tema tidligere, og som sannsynligvis kommer til å bli diskutert både i dag og i valgkampen framover. For oss som står utenfor samarbeidet rundt budsjettet, er dette et tema som egentlig er ganske uforståelig. Kristelig Folkeparti skriver i sine merknader under sysselsettingspolitikken følgende: «Manglende arbeidskraft i noen sektorer, begrenser mulighetene til å satse.» Gjennom møter, brev og høringer har vi fått grundig dokumentert både fra arbeidsgiver- og arbeidstakersiden at anleggsbransjen har ca. 3 000 ledige, og at 80 pst. av det tunge anleggsutstyret står ubrukt for tiden. Jeg har også fått lister over ferdig planlagte prosjekter som kan settes i gang umiddelbart. Vi har altså arbeidskraften, pengene og prosjektene. Likevel går Kristelig Folkeparti imot de nødvendige bevilgninger. Mener virkelig Kristelig Folkeparti at det er bedre å ha disse 3 000 menneskene gående på dagpenger? Det er høyt kvalifiserte arbeidstakere som kunne utført viktig samfunnsgagnlig arbeid. For sikkerhet skyld: Dette er ikke arbeidstakere som uten videre kan overføres til andre bransjer, som f.eks. bygg, og det er også viktig å presisere at det haster med å gjøre noe, både av hensyn til arbeidstakerne og av hensyn til det kostbare utstyret som nå er i ferd med å bli solgt ut.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
Jeg er blitt kalt litt av hvert i dag og får bare akseptere det. Det jeg ikke aksepterer, er det punktet hvor Venstre påtar seg æren for noe som faktisk er et resultat av et Dokument nr. 8-forslag lagt fram av Siv Jensen fra Fremskrittspartiet. Vi er i slutten av en stortingsperiode, og Venstre har profilert seg på særlig to områder. Det kunne være interessant å høre representanten Johansens synspunkt på resultatet etter fire år hvor Venstre faktisk har hatt en stortingsgruppe og til og med sittet i regjering. Det første spørsmålet går på forholdene for små og mellomstore bedrifter, som Venstre har ønsket å være talsmann for. Sett fra mitt ståsted har Venstre gjort svært lite positivt for disse, snarere tvert imot, både når det gjelder egne forslag, og når det gjelder å gi støtte til gode forslag fra andre. Er Venstre fornøyd med resultatet etter disse fire siste årene hvor Venstre har hatt, i hvert fall hvis en skal tro meningsmålingene om dagen, en historisk mulighet til å gjøre noe? Det andre spørsmålet går på miljøavgifter, som også har vært et satsingsområde for Venstre. I Dagsavisen for i dag sier selve miljøguruen i Norge, Bellonas Frederic Hauge, følgende: «CO2-avgiften er meningsløs og uten virkning», og «miljøavgiftene gir meg en dårlig magefølelse, fordi de stort sett ikke virker sånn som de er ment». Hva synes Venstre om en slik knusende dom over et av sine hjertebarn?
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
Finanskomiteens flertall har i denne innstillingen tydeligvis bare hatt ett formål for øye, nemlig å sikre den såkalte balansen i budsjettet. Det er for meg ganske uforståelig at det f.eks. ikke er mulig å skape flertall for å få 3 000 ledige anleggsarbeidere ut i produktivt arbeid i stedet for å la dem gå ledige og motta trygd. Tallene er Aetats egne, og vi vet at i tillegg står mesteparten av det tunge utstyret som anleggsbransjen disponerer, uvirksomt. Det må være samfunnsøkonomisk ulønnsomt. Vi snakker ikke her om nødsarbeid, men om gjennomføring av viktige prosjekter innen vei og jernbane, som er ferdig planlagt og er klare til å settes i gang, og som når de er gjennomført, vil gi positive bidrag til produktiviteten i Norge. Vi har pengene, vi har arbeidskraften, og vi har maskinene. Likevel velger altså flertallet å la denne kompetente arbeidskraften gå ledig, og en hel bransje utarmes i budsjettbalansens navn – en balanse som i virkeligheten ikke er annet enn at noen i Finansdepartementet har tenkt på et tall. Det kan umulig være noen som virkelig tror at det skaper større press i økonomien å la folk utføre nyttig arbeid enn å la dem gå uvirksomme og motta dagpenger. At det i tillegg er med på å tappe en viktig bransje som vi i fremtiden i høyeste grad vil ha bruk for, for høyt kvalifisert arbeidskraft, gjør dette ekstra tragisk. Jeg er klar over at mange har tatt opp dette temaet i dag. Når jeg også velger å gjøre det, er det fordi det viser hvor galt det kan gå når man gjør som flertallet har gjort i denne saken, og binder seg til masten, i den forstand at budsjettbalansen blir hellig, og hindrer gode og fornuftige tiltak av rent formelle grunner. Det går heller ikke an å kommentere denne innstillingen uten å nevne det virkelig store revynummeret, nemlig momsreformen. Det er en stor reform, som vil berøre en mengde enkeltmennesker og bransjer, og som nå, bare 14 dager før innføringen, har begynt å bli avklart. Det er en lang rekke vanskelige avgrensninger som det fremdeles er betydelig politisk uenighet om. Og de bransjer som blir berørt, må jo fortvile. Så langt er reformen stort sett bare til glede for norske revyartister, men de har til gjengjeld mye å glede seg over.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
Gjennom 10–15 år vart ei rekkje pasientar på Vestlandet feilbehandla av ein tidlegare tannlege. Feilbehandlinga førte for mange til både store problem, sterke smerter, delvis uførleik og for ein del òg psykiske lidingar. 66 av desse pasientane har reist erstatningssøksmål mot staten på grunn av staten sitt tilsynsansvar. I revidert nasjonalbudsjett føreslår Regjeringa ei opprydding i desse tilhøva. Oppryddinga går ut på ei statleg medfinansiering av behandlingskostnadene. Men så stiller Regjeringa eit krav for ei statleg støtte, den skal nemleg berre gjevast dersom mottakar gjev avkall på framtidig krav mot staten grunngjeve i staten sitt tilsynsansvar. I Kristeleg Folkeparti har me i merknads form gjeve tydeleg uttrykk for at me er sterkt ueinige i dei vilkåra som Regjeringa her stiller. Me meiner at dette er eit viktig rettsprinsipp, mens Høgre også i denne saka stiller seg bak Regjeringa sitt vilkår for støtte til tannlegeoffera. Kan representanten Foss forklara den prinsipielle bakgrunnen for Høgre sitt standpunkt her?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
«Sleipner»-ulykka set på ein vond måte søkjelys på tryggleiken for kysttrafikken, og tryggleiken for denne trafikken har kome i fokus på ein heilt annan måte enn tidlegare. For kysten sitt folk er det ein del namn som vekkjer veldig vonde assosiasjonar. Det eine er Sletto – det havstykket der «Sleipner»-ulykka skjedde. Eit anna er Stad – eit havstykke som er uhyggeleg og frykta av alle sjøfolk. Det er tallause forlis som har skjedd der, og det er liv som har gått tapt på dette havstykket. Kristeleg Folkeparti har, saman med dei andre sentrumspartia og representanten Bastesen, fremja eit forslag om å løyva 5 mill. kr for å framskunda prosjektet Stad skipstunnel. Dette vil gje sikrare seilas for små fraktfartøy, for hurtigbåtsambanda mellom Møre og Romsdal og Sogn og Fjordane, for brønnbåtfrakt av smolt osv. Me veit at SV er svært oppteke av å markera eit sterkt engasjement for trafikktryggleik landverts. Dette prosjektet som eg nemner, er eit viktig handslag for å betra tryggleiken langs kysten. Mitt spørsmål er: Kvifor vil ikkje SV gje støtte til dette forslaget?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
Hvert år i hele denne perioden har finanskomiteen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett sørget for å sikre alle de nyutdannede politistudentene jobb. I år, i motsetning til alle de andre årene, sørger et flertall i finanskomiteen for at så ikke skjer. Flertallet har bevilget 17,5 mill. kr, som betyr at kun et fåtall av politihøyskolestudentene vil gå rett ut i jobb i stedet for rett ut i arbeidsledighet. Jeg har sågar hørt forlydende om at Oslo politidistrikt kunne trenge 200 av de nyutdannede for å få bukt med kriminalitetsbølgen i Oslo. Så har jeg registrert at det i et av politistudentenes egne skrifter har vært uttalt fra representanten Foss at Høyre selvsagt ville vurdert å foreslå mer midler hvis det hadde vært mulig å anta at det kom til å bli flertall for det. Men all erfaring tilsier at man er nødt til å foreslå disse tingene for at det skal være et grunnlag for å samle flertall. Meg bekjent er det bare Fremskrittspartiet som har fremmet forslag i innstillingen om de tilstrekkelige midlene for at alle studentene skal komme seg ut i jobb. Dernest har Senterpartiet den nest beste bevilgningen. Hva er grunnen til at Høyre i år i motsetning til i alle tidligere år har valgt å sende viktige og dyktige nyutdannede rett ut i ledighet?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
Nei, det gjør jeg ikke. Tvert imot. Og i motsetning til representanten Fossum vil ikke jeg skjære alle kvinner over én kam, men behandle kvinner – og menn – som enkeltmennesker. Når representanten Fossum står på denne talerstolen og snakker om behovet for å føre en politikk som omfatter de fleste grupper, vil jeg stå på denne talerstolen og snakke om en politikk for enkeltmennesket – en politikk som lar hver enkelt person, hver enkelt borger i dette land, selv få ta beslutninger uten at vi skal sitte i denne sal og late som om vi vet bedre. Det er en politikk som også er en god politikk for kvinner. Hvorfor i alle dager er det sånn at samtlige kvinner i dette landet bare skal være opptatt av kulturbruk, eller arbeidsmiljølov eller karensdager, som representanten Fossum fremhevet? Hvorfor i alle dager skal ikke vi som kvinner være like opptatt av at det føres en avgiftspolitikk i dette landet som er slik at de også kunne ha råd til eksempelvis å kjøre rundt i biler som er sikre, når de skal frakte det aller mest dyrebare de har, nemlig barna sine? Med Arbeiderpartiets politikk er jo disse prisgitt å kjøre rundt i bitte små, fæle, usikre biler, og vil i en kollisjonssituasjon aldri klare å komme fra det med livet i behold. Det burde kvinner være like opptatt av som å være opptatt av karensdager. Og kvinner burde være like opptatt som menn av skattelette. Hva er dette for slags påstand, at kvinner ikke er opptatt av skattelette? Jeg personlig er i hvert fall det, men det er mulig at jeg ikke faller inn under kategorien kvinner slik som Grethe Fossum definerer dem. Men igjen, enkeltmennesket og deres rettigheter burde stå i fokus i politikken, ikke gruppetenkningen. Og til slutt: Det er ingen grunn til å ville flytte fra dette landet. Jeg tror vi alle sammen gjerne vil bo her. Men vår jobb er å gjøre det til et enda bedre sted å bo fremfor et verre sted å bo.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
Først til en åpenbar misforståelse. Det er ikke sånn at Fremskrittspartiet har mer penger enn Kristelig Folkeparti. Vi har bare et annet syn på hvordan de skal brukes. Det er hele forskjellen. Så til grendeskolene. Da Kristelig Folkeparti satt i regjering sammen med Senterpartiet og Venstre, hadde disse tre partiene mange anledninger til å gjøre et løft for grendeskolene i dette landet. Og det gjorde de ikke. Det var i disse tre partienes egen regjeringstid at grendeskolene faktisk ble hardest rammet og hardest utsatt, og at vi stadig så nedleggelser, og det altså fra de tre partiene som forsøker å fremstille seg som distriktenes beste venner. I den tiden var det noen av oss andre som presset på for å få økt bevilgningene til grendeskolene, slik at vi skulle ha forutsigbare rammer og muligheten til å overleve. Jeg kan ikke huske at det på det daværende tidspunkt var så fryktelig viktig for Kristelig Folkeparti. Men Fremskrittspartiet har altså i flere år arbeidet for en styrking av grendeskolene, fordi det er et viktig supplement, særlig i distriktene hvor det er langt mellom de store byene, og hvor nettopp grendeskolene er et viktig alternativ, særlig for mindre barn. Da blir det litt kunstig – for å si det pent – når Kristelig Folkeparti i dag plutselig tar på seg hatten der de skal være brennende opptatt av grendeskolenes fremtid, men da de hadde sjansen, lot de være å gjøre noe med det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
La meg først si at jeg faktisk er uenig i de betraktningene som representanten Sanner gjør seg når det gjelder lottomillionærer. Stadig flere lottomillionærer som blir intervjuet i ulike tidsskrifter, blader, på TV osv., er svært nøkterne mennesker som litt overrasket registrerer at de mottar et par tre millioner kroner, setter dem på bok og lever et helt vanlig liv videre. Det er faktisk det som er representativt for lottomillionærene i Norge – de er nøkterne, vanlige mennesker. Så er det altså slik at vi har et annet syn på hvordan vi skal forvalte vår rikdom enn Høyre har, for Høyre er i dette tilfellet helt enig med Arbeiderpartiet. De skal ikke bruke en øre mer av vår rikdom på å la befolkningen få nyte godt av den. Det skal spares, og det skal spares. Det skal spares så mye at vi sparer oss til fant. Vi er enige om behovet for å redusere skatter og avgifter. Vi er enige om at det også betyr betydelig effektivisering av offentlig sektor og andre deler av økonomien. Det er vi helt enige om. Men det betyr også at vi med vårt handlingsrom kan bruke noe av vår rikdom på bl.a. i dag å investere i vår egen fremtid. Hvorfor i alle dager skulle det bli inflasjon om vi flytter noe av vår rikdom fra et oljefond plassert i utlandet, og investerer i fornuftige tiltak som på lengre sikt vil gi oss besparinger og effektiviseringer i vår egen økonomi? Hvorfor i alle dager er det galt? Når vi f.eks. i revidert budsjett har foreslått å opprette et fond der det avsettes de nødvendige milliarder kr slik at vi over en 20-årsperiode kan finansiere kampflyene til Forsvaret, så er altså ikke det et forslag om å bruke 30 milliarder kr i dag, men det er et forslag som sikrer Forsvaret den tilstrekkelige rammen de har bedt om. Og det er ikke uansvarlig, det er en annen måte å budsjettere på.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
President! Det er en åpenbar misforståelse.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
Jeg har to spørsmål til finansministeren, og begge gjelder for så vidt innlegget han holdt. Innledningsvis snakket finansministeren om sin bekymring for prisveksten. Det er vel ikke så interessant bare å høre at finansministeren er bekymret for prisveksten, men vel så interessant hvordan han har tenkt å få den ned. Tidligere har finansministeren gitt uttrykk for at økte avgifter i seg selv bidrar til økt prisstigning. Hva er da finansministerens resept for å få prisstigningen ned, hvis det ikke er å redusere avgifter, som enkelte av oss faktisk hevder vil være en god måte å få prisstigningen ned på? Det neste spørsmålet er knyttet opp mot momsreformen. Det har gjennom lengre tid vært hevdet at det er nødvendig å utvide momskompensasjonen for kommuner og fylkeskommuner til å omfatte alle tjenester, slik at kommunene på fritt og reelt grunnlag kan vurdere hvorvidt de skal kjøpe tjenester utenfra eller produsere dem selv. Arbeiderpartiet har så langt vært svært motvillig mot en slik omlegging av kompensasjonssystemet, samtidig som Arbeiderpartiet signaliserer et sterkt ønske og et sterkt behov for å modernisere offentlig sektor, slik at man altså bruker pengene på en mest mulig effektiv måte. Det betyr jo, hvis det er slik at kommunene ikke skal få full kompensasjonsadgang, at det vil bli dyrere for kommunene å kjøpe visse tjenester utenfra; ergo ender de opp med å måtte produsere dem selv. Er det slik arbeiderpartiregjeringen ønsker å modernisere offentlig sektor? Eller vil Arbeiderpartiet på et eller annet tidspunkt i fremtiden også komme til den erkjennelse at det er behov for en utvidelse av denne kompensasjonsordningen?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-06-15:
Siden Høyre og Fremskrittspartiet er svært enige om behovet for å redusere skatter og avgifter, synes i hvert fall jeg at det ville være en interessant øvelse å få kartlagt i hvilken takt og i hvilket tempo Høyre har tenkt å gjennomføre sine skatte- og avgiftsløfter. Jeg har fire år bak meg i dette hus. Den 8. september 1997 uttalte Høyres finanspolitiske talsmann, Per-Kristian Foss: «Frp melder seg inn blant overbudspartiene.» Han uttalte videre at vi var «en trussel mot norsk økonomi». På et senere tidspunkt, da Fremskrittspartiet la frem sitt alternative statsbudsjett for 1998, der vi foreslo 27 milliarder kr i skatte- og avgiftslettelser, tilhørte vår politikk en annen planet, ifølge den samme talsmannen. Jeg gleder meg over – og er førstemann til å gjøre det – at Høyre har begynt å bli litt tøffere i skatte- og avgiftspolitikken, iallfall når de snakker. Men vi har alle sett at Høyre opererer med et tall på ca. 40 milliarder kr. Da kunne det være interessant å vite om disse 40 milliardene skal gjennomføres på ett år, to år, fem år, ti år, 20 år. Har man en ti års horisont på å gi 40 milliarder kr i lettelse, trenger man altså ikke gi mer enn 4 milliarder kr pr. år i lettelse. Det får selvfølgelig som konsekvens at folk omtrent ikke kommer til å merke det på lommeboka, og da vil det selvfølgelig kanskje være vanskeligere å forsvare. Den forklaringen kan jeg godt tenke meg å få fra Høyre. Dernest er det også veldig interessant å få vite hvordan Høyre har tenkt å dekke dette inn. Er det slik at Høyre skal dekke inn hver eneste skatte- og avgiftskrone krone for krone, som de alltid har sagt? Eller er det slik som Per-Kristian Foss tidvis har sagt i den senere tid, at man også er åpen for å dekke inn noen av skatte- og avgiftsreduksjonene ved å bruke oljepenger?