trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-11-28:
Til våren skal våre naboland velje eit nytt europaparlament, eit europaparlament som har fått stadig meir makt, ikkje minst etter Lisboa-traktaten. Det er ei makt det parlamentet har vist at dei av og til er villige til å bruke. I eitt tilfelle gjekk det ganske alvorleg ut over norske interesser. Det gjaldt i den såkalla selsaka. No verkar det jo som at WTO kjem oss til unnsetning etter at den raud-grøne regjeringa sov i timen. Mitt spørsmål til statsråden er: Korleis har den nye regjeringa tenkt å sørgje for at vi er til stades når avgjerder blir fatta, fangar opp ting tidlegare og sørgjer for at norske interesser blir tekne vare på, også når det gjeld det som skjer i Europaparlamentet? Grunnen til at eg spør er jo at EØS-avtalen dessverre ikkje sikrar oss gode nok moglegheiter til det, og då blir det opp til regjeringa å sørgje for at vi tek vare på våre interesser likevel.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-11-28:
Eg tek ordet igjen fordi representanten Lundteigen var oppe og svinga seg til dei store retoriske høgder og kravde svar på om Venstre og Kristeleg Folkeparti støtta meir integrasjon i Europa. Eg kan berre snakke for Venstre sin del. Dersom representanten Lundteigen hadde lytta til mitt hovudinnlegg i dag, ville han ha fått eit bekreftande svar på det. Eg kan gjerne sitere frå det eg sa: «Venstre er grunnleggjande positive til EU som ein arena for økonomisk og politisk samarbeid.(…) Ein sterkare integrasjon mot EU vil vere positivt for norsk og europeisk næringsliv, handel og utvikling.» (…) Det er det elles ikkje eg som har kokt opp. Det er eit sitat frå Venstre sitt partiprogram, som eg legg til grunn at representanten Lundteigen også har lese. Når det er sagt, er det jo ikkje slik at alt som kjem frå EU, nødvendigvis er verken klokt eller fornuftig, eller bør bli norsk politikk, og reservasjonsretten i EØS-avtalen er jo der for å kunne bli brukt. Når det er snakk om store, prinsipielle og viktige spørsmål, er vi i Venstre tilhengar av å bruke den reservasjonsretten. Eksempelvis var vi og er vi det i spørsmål om datalagringsdirektivet. Men det eg trur denne debatten først og fremst viser, er at det i all hovudsak er brei semje i denne salen om hovudlinjene i norsk europapolitikk, slik det har vore lenge. Nokre viktige og interessante diskusjonar blir tekne opp, bl.a. av representanten Navarsete, når det gjeld avståing frå suverenitet og forholdet til Grunnlova § 93. Det er ein viktig diskusjon. Samtidig trur eg ikkje vi skal tru at det er nokon i denne sal som er veldig for å avstå frå suverenitet, og andre er det ikkje. Den førre raud-grøne regjeringa gjorde ein del fornuftige ting. Ein av dei tinga de gjorde, var å bestille ei europautgreiing som fortalde ganske mykje om kva som har skjedd i Noreg sidan den dagen for 19 år sidan då vi sa nei til norsk EU-medlemskap. Det er riktignok ein dag eg ikkje hugsar veldig godt. Eg var berre sju år den gongen og har såleis ingen veldig sterke minne nokon veg om den dagen – det er kanskje like greitt. Men det eg vil seie, er at i denne europautgreiinga ser ein at sidan EØS-avtalen vart inngått, har denne sal gjeve frå seg suverenitet heile 287 gonger. 265 av dei vedtaka har vore samrøystes. Det trur eg er bra for Noreg, og det viser kor breitt og trygt europapolitikken heldigvis står i landets nasjonalforsamling.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-11-28:
Eg er einig i at irritasjon ikkje er noko mål i seg sjølv. Derfor trur eg òg det var riktig av europaministeren å gå litt igjennom ostetollsaka og tenkinga, og eg tolkar han no dit at regjeringa vil leite etter gode forankringsprosessar på førehand med Stortinget i sentrale saker. Det trur eg er viktig. Men eg har eit spørsmål, for eg la merke til det same som representanten Huitfeldt, om utanriksministeren: Frå tid til annan, ikkje så ofte, skjer det at Noreg og EU i vesentlege handels- og andre utanrikspolitiske saker har heilt ulike syn, eller til og med kjem opp i ein konflikt. I ein slik situasjon – vil det vere europaministeren eller utanriksministeren som er den konstitusjonelt ansvarlege statsråden?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-11-28:
Eg er glad for å sjå fiskeriministeren i Stortinget i dag, eg, og eg håpar vi får sjå fleire statsrådar òg. I dag er det jo òg fleire representantar og pressefolk her enn det av og til har vore i desse europadebattane, noko som er positivt. Eg vil følgje opp der representanten Arnstad slapp. Sjølvsagt tok fiskerikommissæren dette opp med fiskeriministeren, for elles hadde ho jo ikkje gjort jobben sin. Ho slåst for EUs interesser. Eg har ikkje tal på kor mange gongar eg sjølv har teke opp saker som er viktige for Noreg – utanfor mitt eige felt – i møte med andre. Det gjer ein når det er viktig for norske interesser. Men det eg gjerne skulle hatt svar på, er: Finst det nokre dokumenterbare eksempel på at saka om ostetoll har fått konsekvensar for norsk fiskerieksport? Eg gjentek ordet «dokumenterbare» – ikkje «følelsen av», eller «møter» – men dokumenterbare, forskingsbaserte resultat, analysar eller statistikk som viser nedgang, regelverksendringar; altså ein dokumenterbar samanheng mellom dei?
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-11-28:
Det at regjeringen har etablert en egen statsrådspost for EØS- og EU-saker reflekterer det faktum at EU- og EØS-prosessene er viktige for Norge, og at det er behov for et sterkere politisk grep og koordinering av den innsatsen, og at det er naturlig – ettersom dette i betydelig grad dreier seg om innenrikspolitikk – at denne posisjonen forankres ved Statsministerens kontor. Dét ligger til grunn for regjeringens arbeid med EU-saker. Det er et behov for å koordinere mellom departementer, det er et behov for spissing av norske posisjoner, det er et behov for mer aktive konsultasjoner, og det å ha en egen statsrådspost for dette arbeidet er et uttrykk for en høyere ambisjon. Og i den sammenheng er det ikke særskilt betydningsfullt at utenriksministeren ikke er til stede i denne salen – vi har to ministre til stede i denne salen.
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-11-28:
Jeg er ikke redd for å irritere EU, men det er heller ikke noe selvstendig mål å irritere EU og skape irritasjon rundt EØS, hvor Norge faktisk er det landet som er mest avhengig av at EØS fungerer godt. Det som er viktig, er at vi arbeider mer for å komme tidligere inn i prosessene. Potensialet for å skape gjennomslag for norske interesser er større jo tidligere vi kommer inn. Da er det også mulig å ha en dialog både med EU-medlemsstater, med kommisjonen og med parlamentet om ulike elementer i forslagene som er under utvikling, heller enn å konsentrere seg om lovforslag når de ligger på bordet. Da er det ofte for sent.
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-11-28:
Det er Stortinget som fra norsk side har gitt sin tilslutning til norsk deltakelse i EØS, til EØS-avtalen og til det pågående arbeidet for å vedlikeholde og styrke EØS, i en prosess hvor EU på mange måter utvikles helt annerledes enn man trodde da EØS-avtalen ble etablert. Og en av de forpliktelsene vi har påtatt oss i forbindelse med EØS-avtalen, under artikkel 19, er en gradvis reduksjon av tollbarrierer. Det er derfor det har vakt sterke reaksjoner at Norge har gjort det motsatte. Det er forståelse for at det er et stortingsvedtak som ligger til grunn, men det gjør ikke at reaksjonene på det som oppfattes som å gå i motsatt retning av intensjonen i EØS-avtalen, blir noe mildere.
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-11-28:
Det er positivt at EU arbeider mer for å styrke borgernes personvern, og det er ikke minst positivt i lys av det vi har sett i de siste måneders avsløringer. Det er viktig med overvåkning, det er viktig med etterretning, men det må underlegges demokratisk forankring og kontroll. Personvernspørsmål har fått en større betydning på EU-siden. Fra norsk side ser vi positivt på det, samtidig som vi ønsker å skape fleksibilitet i regelverket for å sikre nasjonale interesser, bl.a. når det gjelder offentlighetens tilgang til informasjon, når det gjelder behovet for å unngå unødvendige byrder for næringslivet, når det gjelder særskilte former for behandling av personopplysninger i offentlig sektor, etc. Vi mener det er viktig at Norge sikres deltakelse i de organer som måtte bli opprettet på europeisk nivå. Det er ikke slik at europaministeren kan sikre den deltakelsen, men vi vil arbeide hardt for norske interesser i så måte.
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-11-28:
Vårt utgangspunkt er at EØS-avtalen er så viktig for bredden i norsk næringsliv at vi ønsker å følge opp de forpliktelsene som ligger der. Hvilke løsninger vi velger under de forpliktelsene, er opp til brede nasjonale prosesser. I kronetoll/prosenttoll-spørsmålet er det opp til Stortinget. Når det gjelder forholdet til forpliktelsene i WTO, har vi aldri anført – det har heller ikke EU – at ostetollen har vært utenfor rammen av våre forpliktelser i WTO. Det er heller ikke krav om noen særskilte prosedyrer eller varslingsrutiner overfor WTO-systemet. Jeg kan ikke se at det at det er uenighet om modeller mellom partier i Norge i denne sammenhengen, skulle tilsi at vi opptrer i strid med WTO-forutsetninger og WTO-diskusjoner i denne salen.
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-11-28:
Mitt ansvar er å bestyre arbeidsoppgavene som Utenriksdepartementet har hva angår EØS- og EU-saker. Det betyr at forbindelser, diskusjoner og konflikter med EU-systemet faller inn under mitt ansvarsområde. De bilaterale forbindelsene med europeiske land og forholdet til EUs utenriks- og sikkerhetspolitikk ligger til utenriksministeren. Sikkerhets- og forsvarspolitikk ligger til forsvarsministeren. Det er selvsagt slik at når vi arbeider med viktige og tunge spørsmål opp mot EU-systemet, vil vi også gjøre bruk av aktive bilaterale kontakter, og der er det det aller beste forhold og samarbeid mellom utenriksministeren og meg.
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-11-28:
En god debatt har brakt opp en del enkeltspørsmål, og jeg vil gjerne komme tilbake til noen av dem. For det første har det vært tatt opp at regjeringen ikke legger opp til deltakelse i COSME-programmet for små og mellomstore bedrifter. Det som der er saken, er at evalueringen av COSMEs forgjenger viste ganske store svakheter. Vi har derfor ønsket å ta en nærmere vurdering. Det ligger i programdynamikken at det er mulighet om vi så ønsker, til å slutte oss til senere. La meg så avklare et spørsmål som har vært oppe rundt postdirektivet og en angivelig advarsel fra Utenriksdepartementets Tidlig Varslings-gruppe. Dette er et forum med partsrepresentanter. Disse partsrepresentantene leverer innspill, og det er laget en liste med innspill fra disse partene, uten at listen er behandlet i denne gruppen. Blant partsinnleggene har det ligget kritiske bemerkninger til å trekke reservasjonen mot tredje postdirektiv, men dette er altså et partsinnlegg som representerer ganske velkjente syn i en sak som har vært debattert i mange år. Så til spørsmålet om byråene. Det ble etterspurt hva regjeringen gjorde i spørsmålet om norsk deltakelse i ACER, energibyrået, og finanstilsynene. Jeg tok disse spørsmålene opp i EØS-rådet med et sterkt ønske om at EU nå måtte komme tilbake til Norge med en avklaring. Vi har spilt inn forslag til en modell som ivaretar hensynet til Grunnloven og hensynet til norsk ønske om deltakelse. Jeg tok også opp spørsmålet om BEREC på telekommunikasjonsområdet, som også er et viktig organ, hvor vi ønsker deltakelse. Spørsmålet om byråer og tilsyn har vært tatt opp fra flere her også med et prinsipielt utgangspunkt, nemlig at det kan støte an mot Grunnloven og for så vidt også mot topilarlogikken i EØS-avtalen. Dette er viktige spørsmål. Når det gjelder begrenset suverenitetsavståelse, er det sikker konstitusjonell praksis for at det lar seg håndtere. Dersom det er mer inngripende suverenitetsavståelse, må vi altså forsøke å finne løsninger, tilpasninger, i våre forhandlinger med EU for å sikre at vi respekterer Grunnloven samtidig som vi blir med der vi ønsker å være med. Samlet synes jeg at debatten har vist en rekke både prinsipielle og sakpolitiske spørsmål som viser bredden i integrasjonen vår i Europa. Mer debatt om disse spørsmålene er viktig. Det legger regjeringen opp til. Blant annet har jeg tatt initiativ til at vi i fremtiden før hvert EØS-rådsmøte, med innkalling i god tid, avholder møter i Stortingets europautvalg. Det var noe av intensjonen da Europautvalget ble etablert, og det er en intensjon vi ønsker å plukke opp igjen.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-11-28:
Jeg takker for et ryddig innlegg. 28. november er en dato som framkaller gode minner hos en del av oss. Jeg er usikker på om europaministeren har den type gode minner omkring 28. november, men jeg tror at det han må legge vekt på i sitt arbeid knyttet til Stortinget, er å sikre seg ryggdekning i Stortinget, og dette kom jo også klart fram i Europautvalget. Det er den forståelsen Stortinget har av europaministerens rolle. Dette er jo en spesiell debatt, for det er første gang Stortinget diskuterer en EØS/EU-redegjørelse uten at utenriksministeren er til stede. Denne regjeringa har i sin erklæring et ønske om en mer aktiv europapolitikk og mer involvering av Stortinget. På hvilken måte innebærer det at utenriksministeren ikke er til stede – for første gang på mange år – en styrking av Stortingets rolle og en styrket europapolitikk fra regjeringas side?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-11-28:
Trygdeeksport kan komme til å bli en trussel mot våre velferdsordninger. Retten til dagpenger har i Norge vært knyttet til kravet om at du må være tilgjengelig for det norske arbeidsmarkedet, men etter en rådgivende uttalelse fra EFTA-domstolen slår Borgarting lagmannsrett fast at kravet i den gamle trygdeforordningen står for fall overfor noen arbeidsledige, de såkalte uekte grensearbeiderne. For Arbeiderpartiet er det viktig at man skal stille krav om at man må være tilgjengelig for det norske arbeidsmarkedet, dersom man hever dagpenger i Norge. Dersom dette utvikler seg, kan det få store konsekvenser og bidra til mer trygdeeksport, i et omfang som vi tidligere ikke har kjent. Debatten om trygdeeksport foregår i mange europeiske land. Det er viktig at regjeringa arbeider for at medlemslandene får større frihet til å fatte egne vedtak. Det er viktig, spesielt i et land hvor vi har et høyt velferdsnivå. Velferdstjenester, heller enn kontantytelser, er en veldig effektiv måte å hindre trygdeeksport på. Det å justere noen av utbetalingene i henhold til hvilket land man oppholder seg i, har vært vanskelig på grunn av dagens EU-regelverk. Jeg mener at vi bør arbeide for dette når det gjelder uføretrygden. Nivået på uføretrygden er tilpasset norsk kostnadsnivå, og jeg mener at den bør justeres i henhold til hvilket land man oppholder seg i. Utvidelsen mot øst har gitt Norge tilgang på masse arbeidskraft i en tid hvor det er krise i Europa og stort behov for fagarbeidere her hjemme. Men økt tilgang på arbeidskraft må ikke gå ut over norske lønns- og arbeidsvilkår. For Arbeiderpartiet er det viktig at arbeidstakerrettighetene i håndhevingsdirektivet til utsendingsdirektivet ikke begrenser vår adgang til å fastsette sanksjoner mot sosial dumping. Tidligere utenriksminister Espen Barth Eide var i Europautvalget for omtrent ett år siden. Da sa han at han var opptatt av at man i dette direktivet ikke skulle ha en uttømmende liste over kontrolltiltak. Det betyr at Norge må få frihet til å fastsette andre sanksjoner enn de som står på denne lista. Dersom man får en slik uttømmende liste, blir det grenser for hvilke tiltak vi kan fatte mot sosial dumping. Derfor mener jeg at det er viktig å fortsette det arbeidet. Stortinget ønsker et godt samarbeid med den nye europaministeren, selv om han har snublet i begynnelsen ved å ta opp et par kontroversielle saker på relativt kort varsel. Ostetollen og EUs tredje postdirektiv er eksempler på slike saker. Forfatteren Vigdis Hjorth har skrevet en roman om en kvinne som arbeider mot EUs tredje postdirektiv. Den settes opp på teateret på nyåret, og jeg vil benytte anledningen til å invitere med meg europaministeren til premieren på «Leve posthornet!». Vi har alle sammen felles interesse av en større offentlig diskusjon om de ulike direktivene, og når det til og med kan inspirere til kunst, mener jeg at dette bør vekke interesse hos europaministeren.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-11-28:
Representanten Ingrid Heggø peker på noe som er helt rett; at EU-markedet er norsk fiskerinærings aller viktigste marked. Derfor har vi fullt fokus på at markedsadgang må bli et sentralt tema når vi nå skal diskutere og forhandle om disse nye finansieringsordningene tilknyttet EØS. Det er helt rett at det er viktig å drive markedsføring av norsk fisk, og det gjøres i stor skala. Jeg har nylig hatt et møte med Norges sjømatråd, som har lagt fram sine planer for neste år som innebærer en rekke aktiviteter i mange sentrale EU-land. Jeg følger meg veldig trygg på at både næringen – altså enkeltbedrifter – og Norges sjømatråd har en god og koordinert innsats og klare strategier for hvordan dette markedet kan bli et enda viktigere marked for norsk fisk.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-11-28:
Jeg er veldig glad for at representanten Ingrid Heggø stiller akkurat det spørsmålet. I mitt første møte med fiskerikommissær Damanaki var nettopp dette et tema, nemlig det faktum at EU nå har utformet en fiskeripolitikk som ligner mer og mer på den norske. Nettopp dette med ulovlig, urapportert og uregulert fiske var et tema, og dette at EU nå har innført forbud mot utkast var et tema. Jeg føler meg mer og mer trygg på at det nære fiskerisamarbeidet mellom Norge og EU faktisk har gitt veldig gode resultater i Brussel. Selv om det er kuttet i bevilgningen til overvåking, er det likevel sånn at det er tilstrekkelige ressurser i systemet til at man kan overvåke, og til at vi kan ha et fiske som foregår innenfor de regler og lover som gjelder.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-11-28:
Det er helt klart at EU ved kommissær Damanaki i de møtene jeg har hatt med henne, har reist problemstillinger knyttet til at Norge innfører handelshindringer, og hun har antydet at det kan bety at EU kan komme til å se med mindre blide øyne på det å skaffe seg bedre markedsadgang for norsk fisk. Det er faktisk et faktum. Det var et tema på det første møtet. Det er klart at norsk fiskerinæring – Fiskarlaget, Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening, Norske Sjømatbedrifters Landsforening – alle har skrevet brev og vært veldig tydelige på det at Norge innfører handelshindringer som gjør at norsk sjømat kan møte mer motstand ute, er det stikk motsatte av det man trenger i en situasjon hvor det blir viktigere å skaffe seg best mulig markedsadgang.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-11-28:
Ja, dette er et viktig tema. Det faktum at man fikk dette vedtaket i EU når det gjaldt sel, er et viktig tema for norsk fiskeri- og sjømatnæring. Beskatning av sel er viktig for å kunne opprettholde fiskebestander som er bærekraftige, og som kan høstes til det formålet vi vanligvis mener er viktig, altså til menneskemat. Vi har fått denne rapporten nå, og vi vil bruke tida til å studere innholdet og til å se på hvordan Norge skal følge opp dette. Jeg har lyst til å si at vi jo ikke lar oss begrense av det som er innenfor EØS-avtalen når det gjelder å ivareta norsk fiskeris interesser. Vi kommer selvsagt til å følge nøye med på det som nå skjer i Europaparlamentet, og bruke de mulighetene vi har til å påvirke at vi får en annen utgang i denne saka.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-11-28:
Dokumenterbar – jeg vet ikke hva representanten Solhjell legger i det – men vi har altså masse norsk fisk som trenger et marked. Når det fattes denne typen beslutninger i Norge, som åpenbart er til stor irritasjon i EU, kan man jo bare spekulere i hvordan eksporttallene alternativt hadde sett ut hvis man ikke imøtegikk denne typen beslutninger fra norsk side. Jeg er veldig opptatt av å understreke det som europaministeren også understreket; at det er viktig at vi også har respekt for de spillereglene som gjelder innenfor EØS-området, og at vi opptrer på den måten som vi ønsker at EU og medlemslandene skal opptre på når det gjelder tilgjengelighet, og ha spilleregler for hvordan man kan få mest mulig tilgang til hverandres markeder.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-11-28:
Jeg takker for det spørsmålet. Vi skal forhåpentligvis komme i gang med de bilaterale forhandlingene med EU om ikke så altfor lenge. Det er klart at vi fra norsk side hele tida må vurdere hva som er hensiktsmessig, og hvordan vi skal bidra til at den byttehandelen som vi har lang tradisjon for å drive med, skal bidra til å styrke fiskeriene i Norge. Jeg tar med meg innspillet fra representanten, og så tenker jeg at vi får vurdere hvordan byttehandelen faktisk foregår, og om det er sånn som det bør være i fremtiden.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2013-11-28:
Eg la merke til det statsråden sa om at Noreg har dårlegare marknadstilgang i EU, og at god marknadstilgang er veldig viktig – noko som eg sjølvsagt er heilt einig i. Vår viktigaste marknad er jo Europa, og det er eit Europa som slit. For at norske fiskarar då skal få selt fisken sin i Europa, er det viktig med marknadsføring og gjerne auka marknadsføring. Men Solberg-regjeringa har faktisk kutta i den viktige vekstpakken for fiskarane – bl.a. i marknadsføringa av torsk. Dette er vel stikk i strid med behovet og det som ville vore sunn fornuft: å bruka den låge torskeprisen til å koma inn på gamle og nye marknader. Kva for tiltak på kort sikt har ministeren for at fiskarane våre og fisken vår skal vinna nye marknader i Europa?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2013-11-28:
Eg konstaterer at ministeren ikkje er villig til å bruka meir pengar på marknadsføring, noko regjeringa Stoltenberg såg behovet for og var villig til å gjera. Ein annan ting som ikkje vart nemnt noko særleg, var dette å jobba med UUU – ulovleg, urapportert og uregulert fiske. Dette var eit satsingsområde for regjeringa Stoltenberg, samtidig som vi òg jobba veldig mykje med utkast. No kuttar faktisk regjeringa Solberg 14,1 mill. kr i budsjettet for 2014, og ministeren har sjølv i svar til skriftleg spørsmål frå meg erkjent at dette nok vil gå ut over ressurskontrollen. Europa er jo ei viktig brikke å få med på laget, både mot utkast og mot UUU-fiske. Har ministeren gjeve opp målet om at dette er viktige satsingsområde?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-11-28:
Jeg må vel si at jeg ble litt overrasket over å se fiskeriministeren her i dag, fordi fiskeri var en så liten del av den redegjørelsen som europaministeren holdt for Stortinget. At akkurat fiskeriministeren – av alle fagministere – skulle stå her i dag, var litt overraskende. Det var jo mange andre fagsaker som også var viktige i redegjørelsen. Men jeg tror ofte det har vært slik når man har hatt EU- og EØS-debatter i Stortinget; at man har sendt i veg fiskeriministeren og også prøvd å sette fiskeri og markedsadgang for fisk opp mot tollvern for landbruk. Dette har man ofte brukt som strategi. Det har ofte ført til mange halvkvedede viser om hvilke risikoer man så kan møte. Derfor vil jeg gjerne ha litt klar tale fra fiskeriministeren i dag. Kan statsråden overfor Stortinget bekrefte eller avkrefte om EU noen gang har koblet ostetoll til noen aktuelle tema på fiskerisida?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-11-28:
Dette har så langt vært en bred debatt som har berørt mange sider av vårt forhold til EU, og i og for seg også forholdet til verden utenfor EU og ikke minst Schengens yttergrense og den desperate måten som enkelte flyktninger prøver å komme seg over Middelhavet og inn i Europa på. Representanten Norheim fra Fremskrittspartiet, og også andre, har brukt krefter på talerstolen for å argumentere prinsipielt imot proteksjonisme. I interne debatter i Norge gis det ofte inntrykk av at Norge er et slags særtilfelle når vi har et sterkt tollvern knyttet til norsk matproduksjon. Faktum er jo det motsatte. Vi ville ha vært et særtilfelle om vi ikke hadde hatt et meget sterkt tollvern for matproduksjon. EU har sjøl et tollvern som gir veldig effektiv beskyttelse for egen matproduksjon og matindustri. For EU er det særlig viktig å beskytte egen produksjon mot konkurranse fra bl.a. USA og Brasil. Europaministeren bekreftet gjennom replikkordskiftet sitt at innføring av ostetollen har vært et legitimt grep fra den rød-grønne regjeringen. Overgang fra kronetoll til prosenttoll er fullt ut i tråd med WTO-avtalen. Fra norsk side gjør vi det som vi er berettiget til, etter internasjonale avtaler. Matproduksjon og matindustri i Norge bidrar til nesten 90 000 arbeidsplasser over hele landet. Skal den industrien kunne utvikle seg videre, må den faktisk ha stabile og gode rammebetingelser. Med de signalene som regjeringen har gitt til EU i denne saken, har de faktisk satt et meget sentralt element i landbruket og matindustriens rammebetingelser i spill. Det skaper uforutsigbarhet og usikkerhet – det motsatte av den forutsigbarheten som enhver stor fastlandsnæring er avhengig av. Jeg syns sjølsagt også at det er hyggelig at fiskeriministeren var her i dag. Men fiskeriministeren kom i dag med nettopp de halvkvedede visene som vi så ofte hører når en forsøker å sette to viktige distriktsnæringer opp mot hverandre. Det har nemlig ikke vært tatt noen formelle skritt, det har ikke vært gjort noen formell kobling fra EUs side når det gjelder forholdet mellom fisk og landbruk. Istedenfor å sende fagministeren hit med den typen finter syns jeg det er på tide at regjeringen nå aksler det ansvaret den har fått, nemlig å vareta norske interesser. Det gjør man ikke ved å kappløpe til Brussel for å legge seg mest mulig flat for EU i viktige norske næringsspørsmål.
Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-11-28:
Jeg er også glad for å se fiskeriministeren her i salen i dag. De siste årene har Norge gjort en bytteavtale med EU. Vi har gitt bort hvitfisk fra Barentshavet i et bytteforhold – de siste årene ca. 15 000–20 000 tonn. I bytte har vi fått fiskere som ikke fisker hvitfisk, noe som hovedsakelig skjer i Barentshavet. Jeg lurer på om fiskeriministeren kan tenke seg å vurdere å ta tilbake denne byttehandelen med hvitfisken og gi den tilbake til de fiskerne som faktisk fisker den, hovedsakelig fiskere i Nord-Norge?
Sylvi Graham (Høyre), 2013-11-28:
Jeg vil fra Høyres side takke for den gode debatten som vi har hatt her i dag. Den har samlet stor deltakelse fra Stortinget, og det synes jeg lover godt. Jeg konstaterer at det er bred enighet om at et godt forhold til Europa er viktig for oss, og at det er bred enighet om 19-åringen EØS-avtalen. Jeg konstaterer også at det i denne salen er samlet høye ambisjoner for Norge i Europa. Regjeringen, Stortinget, næringslivet, arbeidslivets parter og organisasjonene for øvrig må sørge for å stille opp på det lagarbeidet som statsråd Helgesen inviterer til, og har invitert til, i dag, og vi må også sørge for at mer informasjon og kunnskap når landets skoler og utdanningsinstitusjoner. Også folket skal merke at landet har fått en regjering som tar europapolitikken på alvor. Regjeringen har som ambisjon å forenkle og forbedre folks hverdag. Gjennom deltakelse i Horisont 2020 og Erasmus+ skal vi gjøre det enklere å studere og forske. Gjennom medvirkning og tettere samarbeid i Schengen-samarbeidet og det internasjonale politisamarbeidet skal vi gjøre det enklere og trygt å styrke norske borgeres sikkerhet. Gjennom friere handel skal vi ha et godt utvalg i butikkhyllene som ikke går på bekostning av innovativt norsk landbruk og næringsmiddelindustri. Friere handel må også gjelde EU-landene. Vår regjering må jobbe for at også EU åpner mer opp. Det blir viktig at norske bedrifter får markedsadgang for sine varer og tjenester, og at det nye handelsregimet EU–USA harmoniserer med vilkårene EFTA-landene har med EU–USA. Vårt europeiske engasjement må også handle om mer enn å klage når en prosess som vi ikke har deltatt aktivt i, går oss imot. Den må handle om å kjempe for de saker som er verdt å kjempe for, på områder der vi som nasjon har kompetanse og evne til å utgjøre en forskjell. Vi blir lyttet til i saker der vi har særskilt etterspurt kompetanse, og det må vi bli flinkere til å benytte oss av. EU blir som oftest skyteskive når noe går galt i Europa. Her hjemme er det venstresiden og Senterpartiet som oftest sikter på EU. I mange EU-land er det ytre høyre som gjør det. Da er det viktig å minne om at EUs politikk er resultatet av noe som 28 medlemsstater har blitt enige om – 28 medlemsstater med regjeringssjefer, EU-kommissærer og EU-parlamentarikere i alle regnbuens farger, for ikke å snakke om med innebygde motsetninger, som representanten Myrli snakket om. Krisen i enkeltlandene bunner ofte i nasjonale strukturelle forhold. På samme måte er det enkeltland selv som har hovedansvaret for å løfte seg igjen, som vi har sett flere land er i ferd med å gjøre. EU bidrar i dette, og EU er med sine feil og mangler, slik som jeg ser det, kanskje den eneste løsningen på Europas felles utfordringer. EU har blitt kalt et fredsprosjekt. Det kunne også vært kalt solidaritetsprosjekt.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2013-11-28:
Samarbeidet mellom Norge og EU er høyt verdsatt, og ingen internasjonal aktør påvirker Norge mer enn EU. At tre fjerdedeler av vår eksport går til EU, underbygger det absolutt. Norsk næringsliv har stått seg godt gjennom finanskrisen, og den forrige regjeringens dialog med næringslivet resulterte i en rekke viktige tiltakspakker for næringslivet som bidro til å holde hjulene i gang. Stoltenberg-regjeringen førte altså en aktiv næringspolitikk. I Norge er store deler av bedriftene små og mellomstore. For disse har vi satt tøffe mål om forenklinger – ja, vi har lagd en egen strategi, faktisk, for små og mellomstore bedrifter, hvor 5,4 mrd. kr i innsparinger var levert av Stoltenberg-regjeringen, og mange tiltak var inngått. Det bringer meg over til noe statsråd Helgesen ikke nevner i sin redegjørelse. Stoltenberg-regjeringen la i sitt statsbudsjett inn 35 mill. kr for 2014 med en total forpliktelse på til sammen 450 mill. kr til det nye EU-programmet COSME. Dette programmet har en offensiv satsing overfor nettopp små og mellomstore bedrifter i det indre marked, og en styrking av industriell konkurranseevne med tredjeland. Programmet skal også være til hjelp med finansielle instrumenter, og bidra til et økonomisk miljø. Jeg mener i hvert fall det er beklagelig at regjeringen trekker Norge ut av et slikt tiltak, som nettopp skal være med på å åpne dører knyttet til økt konkurransekraft, tilgang til nye markeder og tilgang til ny kapital. Det stemmer dårlig overens med Høyres retorikk overfor næringslivet, som ofte inneholder snakk om at man skal bidra til økt konkurransekraft. Næringsministerens svar på dette kuttet i finansdebatten var at dette programmet ikke fungerte. Men det er et merkelig svar å få når programmet faktisk ikke har startet ennå. Det er oppstart av det 1. januar 2014. Det kunne vært interessant å høre hva Helgesen har å si om den begrunnelsen. Det er også prisverdig at Helgesen var rask på labben i ostetollsaken, og ville til EU og fortelle at her blir det endringer. Men det er vel kanskje en skivebom når man reiser før man vet om man har flertall. For Venstre har faktisk blitt selve nøkkelosten i denne saken. De er nå i posisjon til å sende statsråden ned igjen til Brussel med halen mellom beina med et noget pinlig budskap om at regjeringen faktisk ikke har dekning for dette synet. Jeg oppfordrer statsråden til å forholde seg til et stortingsflertall i behandlingen av den typen saker framover, og ikke fortsette sånn som han har gjort til nå.
Stefan Heggelund (Høyre), 2013-11-28:
Jeg har lyst til å takke statsråden for det jeg mener var en god redegjørelse. Jeg oppfatter nå at vi har en tone som er konstruktiv, og jeg kan ikke si jeg deler inntrykket av at vi har fått en tilpasningsminister eller en krypende holdning, som enkelte representanter later til å mene. Snarere tvert imot mener jeg at vi har en statsråd som viser en bred og klok forståelse av hva som er norske interesser. Og så må jeg si at jeg synes det er litt rart, litt pussig, når man hører enkelte representanter som snakker om at norske interesser og europeiske interesser er to helt forskjellige ting. Representanten Myrli tror at det er én danske som protester mot det vi har drevet med i Norge i det siste, men det var faktisk i juli at man i EUs folkevalgte organ i en resolusjon tok avstand fra de økte tollsatsene. Men hvis vi går litt tilbake i tid, til begynnelsen og midten av 1990-tallet, var et av de meste sentrale spørsmålene i den norske europadebatten hvordan en tilknytning til det indre markedet i EU/EØS ville påvirke det norske arbeidslivet. For vi er litt spesielle her oppe, og godt er det. Vårt arbeidsliv er velregulert, vi har en god vernelov i arbeidsmiljøloven, og vi har et godt partssamarbeid. Spørsmålet var da om vår måte å organisere arbeidslivet på var truet av de fire friheter. Hvis man skulle gjøre en oppsummering i dag, tror jeg de aller fleste vil være enige i at vår måte å gjøre det på ikke var truet. I Europautredningen konkluderes det også med at hvis man ser på hovedbildet fra 1994, har Norge vært preget av en positiv utvikling – investeringer, sysselsetting, ledighet og lønns- og arbeidsvilkår. Og ikke nok med det: Til tross for at mange trodde at våre krav til arbeidsmiljø og arbeidstakerrettigheter var strengere enn EU- og EØS-retten, viste det seg å være feil på områder som f.eks. likestilling og medvirkning. I Norge har vi de siste årene sett en stor arbeidsinnvandring. Arbeidslivsspørsmål er en sentral del av EØS-avtalen, og jeg er glad for at statsråden understreket en aktiv politikk for våre interesser på dette området. Det er bra med arbeidsinnvandring, men det betyr ikke at det ikke bringer med seg utfordringer. Vi ser eksempler på sosial dumping, og det er noen bransjer som peker seg ut – det er et moment som vi i høyeste grad skal være bevisst på. Samtidig skal vi ta hensyn til balansegangen. Tiltakene mot sosial dumping må være målrettede, slik at vi får tatt de useriøse aktørene, uten at vi gjør det vanskeligere for de skikkelige. Regjeringen skal evaluere tiltakene som er iverksatt mot sosial dumping. Vi viderefører allmenngjøringsordningen hvor man er opptatt av å ha sterke tilsyn og, ikke minst, et velfungerende trepartssamarbeid. Det er viktig, og jeg mener at enkeltes forsøk i mediene på å så tvil om dette ikke akkurat er konstruktivt i arbeidet mot sosial dumping.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2013-11-28:
Fremskrittspartiet er glad for at regjeringen er tydelig og klar når det gjelder Norges deltakelse i Horisont 2020. For et bittelite land i verdens forblåste utkant med en ekstremt internasjonalt rettet økonomi er det selvsagt å delta. Den norske deltakelsen i EUs Horisont 2020 er det klart viktigste internasjonale forskningspolitiske samarbeidet for Norge – ikke bare for norske forskeres tilgang til forskningsmiljøer i EU-land, men også som en viktig døråpner for norske forskere overfor land utenfor Den europeiske union. De neste årene skal norske forskere og norsk næringsliv konkurrere om 530 milliarder. EU-forskningskroner. Aldri har betydningen av det europeiske forskningssamarbeidet vært viktigere for norsk forskning og dermed for vår felles velferd og innovasjonsevne. Aldri har konkurransen om forskningsmidlene heller vært hardere. For å heve kvaliteten i norsk forskning og høyere utdanning ytterligere må internasjonalt samarbeid integreres tettere i flere i norske forskeres hverdag. Norge er ikke med i EUs forskningsprogrammer for å tjene penger. Med våre drøyt 40 000 forskerårsverk står vi for mindre enn en 1 pst. av verdens kunnskapsproduksjon. Vi er med for å få adgang til de beste nettverkene internasjonalt, noe som gir oss tilgang til kunnskap og økt kvalitet gjennom konkurranse på en internasjonal arena. Å hente inn en større andel avhenger av kvaliteten på forskningen og innrettingen på EUs prosjekter. Norske politikere og Forskningsrådet bør legge press på EU for at områder der Norge har forskningsmiljøer i verdensklasse – som marine, maritime og offshore- og petroleumsrelaterte områder – får en enda mer sentral plass også i EU-systemet. Mange land investerer årlig mer enn dobbelt så mye i forskning som Norge, i andel av BNP, og har utdanningsinstitusjoner i verdensklasse som årlig utdanner et overskudd av høyt utdannet, relevant arbeidskraft. En økning av forskningsinvesteringene, økt frihet til institusjonene gjennom økte basisbevilgninger, robuste enheter og en forpliktende, langsiktig politikk vil bidra positivt, jf. f.eks. langtidsplanen og 3 pst.-målet, som nevnes eksplisitt i forskningsmeldingen. Vi er derfor veldig glad for retningen som regjeringen har lagt opp til, med tydelig vekt på forskningskvalitet, forskningssatsing og internasjonalisering.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-11-28:
Jeg deler statsråd Helgesens fire observasjoner i hans samtaler med EU: at vi har et samarbeid som er verdsatt, at det er viktig for begge parter, at EØS-avtalen er robust og at det er vilje på begge sider til å utvikle dette viktige samarbeidet. Ja, jeg vil si at vi har et godt og bunnsolid forhold til EU. Statsråd Helgesen sa at ingen sak har skapt så sterke reaksjoner fra EUs side som heving av ostetollen. Meg bekjent har det aldri vært truet med noen represalier på formelt nivå, og om EU hadde hatt mulighet til det og lyst til det, tror jeg også det allerede hadde vært gjort. Da endringene ble gjennomført, lovet jo EUs landsbrukskommissær at EU skulle snu alle stener for å stoppe dette. Nå er alle stener snudd, og han fant ingen ting. Han fant at dette er i tråd med den avtalen vi har med EU gjennom EØS-avtalen, og de forpliktelsene vi har i henhold til WTO-avtalen. For å gjøre det klinkende klart én gang for alle: Norsk mat tåler konkurranse på kvalitet. Det er ikke dét debatten om ostetoll handler om. Det debatten dreier seg om, er om norske bønder og norsk næringsmiddelindustri skal kunne konkurrere med f.eks. franske bønder og dansk næringsmiddelindustri. Vi vet at vi har 70 pst. høyere kostnadsnivå her i landet, og vi vet også at Nordens største matprodusent – med hovedsete i Norge – er i konkurranse hver eneste dag. Ja, 90 pst. av det de produserer, er i internasjonal konkurranse. Det er det denne saken dreier seg om. Derfor var fjorårets tollendring viktig for å sikre økte inntekter for bøndene, og på den måten også sikre at vi fremdeles kan ha norskprodusert Norvegia, Jarlsberg, Synnøve gulosten og liknende mat i mathyllene våre. Jeg har også lagt merke til at statsråden i det offentlige rom har brukt ordet proteksjonisme. Det passer kanskje mer i festtaler enn i politisk agitasjon. Jeg tror de fleste er opptatt av at vi skal ha effektive, strategiske og kompetente næringsklynger. Skal vi ha det, må vi også ha rammebetingelser som gjør det mulig for disse å utvikle seg, og derfor synes jeg statsrådens ordbruk er litt merkelig. Alle i Norge, inklusiv regjeringspartiene, mener jo at importvern for jordbruket er nødvendig, men at det nettopp er den nylig innførte ostetollen som er proteksjonistisk. Det synes jeg er rart i et slikt henseenede.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-11-28:
Statsråden har gitt Stortinget si orientering om viktige EU- og EØS-saker. Eg finn det merkverdig at statsråden i si orientering ikkje informerte Stortinget om korleis regjeringa vil følga opp pasientrettsdirektivet. Pasientrettsdirektivet er innlemma i norsk lov frå 1. januar 2014. Pasientrettsdirektivet gir rett til sjukehusbehandling i andre EU-land dekt av trygdesystemet i heimlandet. EU-domstolen har slått fast at helsetenester vert omfatta av reglane for fri bevegelse av tenester i EFTA-traktaten. Dette er fundamentet som pasientrettsdirektivet byggjer på, og det vil påverka helsestellet i både EU og Noreg. Vi veit ennå ikkje heilt korleis, men det går mot ein europeisk helsemarknad. Det kan auka den private sjukehusmarknaden i Noreg. Det kan trua vår eigen rett til å organisera, levera og kontrollera helsetenestene slik vi ønsker. Det vil auka behovet for å kategorisera og prisa ulike pasientgrupper og behandlingar. Behandlaren må sikra seg rett pris for utført teneste – ein rettferdig handel. Pasientrettsdirektivet er resultat av ein lang prosess i EU-systemet, der drivarane ikkje har vore folket eller nasjonane, men EU-systemet. I Noreg er pasientrettsdirektivet eit godt eksempel på korleis EØS-avtalen fungerer i det norske demokratiet. Det har ikkje vore eit folkekrav å verta ein del av eit felles europeisk helsestell, og ingen politiske parti har hatt dette som ei kampsak. Likevel er direktivet i dag gjort til norsk lov. I Stortinget i juni i år vart innlemminga av pasientrettsdirektivet vedtatt utan debatt. I forhold til dagens rett utvidar pasientrettsdirektivet grenseoverskridande helsetenester til òg å omfatta sjukehusbehandling. Dette er ei regelfesting av EU-domstolen sin praksis som mange meinte var bindande for Noreg. EU-domstolen går altså først, så vedtar det folkevalde nasjonale parlamentet den domstolskapte praksisen til lov i etterkant. Direktivet fastset at pasientar skal ha rett til å få helsehjelp i alle land som er omfatta av den indre marknaden i EU. Pasientane skal ha rett til refusjon opp til kva behandlinga kostar i pasienten sitt heimland. Medlemslanda kan krevja førehandsgodkjenning for refusjon av enkelte helsetenester. Dersom ventetida i heimlandet etter måten er for lang, kan slik førehandsgodkjenning verta gitt. Men kva som er akseptabel ventetid, er usikkert. I prinsippet er ei nasjonal lovgiving underlagd EU-lovgivinga på alle område som vert omfatta av avgjerdene om fri bevegelse av tenester. Dagens norske tolking av pasientrettsdirektivet vil derfor kunna verta korrigert av avgjersler i EU-domstolen i framtida. Senterpartiet forventar at regjeringa greier ut for Stortinget på eigna måte korleis dei følger opp innlemminga av pasientrettsdirektivet overfor EU.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2013-11-28:
Jeg skal ikke dvele noe ved diskusjonen om regjeringas prerogativ og hvordan man organiserer seg. Jeg har først og fremst tenkt å ta utgangspunkt i at mange av oss i denne salen ser på europasamarbeidet – EU-samarbeidet og EØS-samarbeidet – som et enormt mulighetsrom. I så måte er jeg enig med statsråden i de grunntoner som ligger i hans redegjørelse i Stortinget, og ikke minst det som relateres inn mot hva slags arbeid og hva slags prosess vi skal ha inn i disse sakene. For det første: Det er viktig at vi er tidlig på. For det andre: Det er viktig at vi spør oss sjøl hva vi er tidlig på med. Jeg tror, som et stikkord, at det er viktig at flere blir med i det arbeidet her i Stortinget, men ikke minst at fagdepartementene blir med. Et eksempel som jeg kjenner godt sjøl, er hvordan man kan trekke justispolitiske saker inn i det europapolitiske samarbeidet. Det er helt avgjørende, ikke bare fordi det er viktig å slå tilbake mye av den internasjonale kriminaliteten vi ser, men det er også viktig fordi vi ser at hvis man er tidlig på, blir vi ikke bare svarende på rettsakter, men vi kommer i en posisjon til å kunne skape noe ut av samarbeidet som gagner Europa, men som også gagner oss sjøl. Det å bruke EØS-midlene målrettet inn mot f.eks. mye av det justispolitiske samarbeidet som finnes i skjæringsområdet Schengen, EU, EØS, mener jeg er særdeles viktig, som man bare må forsterke i årene som kommer. Så punkt én: Man må være tidlig på, vi må være flere med og vi må på mange måter være proaktive. Som punkt tre har jeg i denne debatten lyst til å nevne at vi også er nødt til å opptre tydelig, klart og konsistent. Det er ikke til å legge skjul på at debatten rundt tollovgivningen har nådd de store høyder i mange slags grupperinger de siste dagene. Det er en svært viktig nasjonal sak, uansett hvordan man står i standpunkt. Det har stor betydning for næringsmiddelindustrien og stor betydning for primærnæringene. Uansett hvordan man konkluderer i den saken, vil det i vår tilnærming til et internasjonalt samarbeid være viktig at vi opptrer tydelig. Jeg mener at en forutsetning for å nå fram er at vi opptrer så tydelig at vi ikke risikerer senere å måtte gå tilbake på de målsettingene vi har varslet i Brussel. I så måte er jeg enig med representanten Rotevatn, som vel i sitt innlegg sa at det har blitt «mykje støy» rundt den saken. Jeg tror vi må forhindre at det blir «mykje støy» for å bli mest mulig effektive. Da er det ingen tvil om at det fra vår side vil være viktig at vi kan opprettholde den tollpolitikken som den rød-grønne regjeringa etterlot seg, og som etter mitt skjønn vil være viktig for å ta vare på mye av den næringen som vi skal leve av i framtida.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2013-11-28:
Tusen takk for et positivt svar. Det kommer alltid noe bra ut av en debatt på Stortinget når man har vært på Hamar og Raufoss. Jeg håper statsråden også la merke til at det ikke er helt fremmed for Stortinget – eller for dem som satt i den forrige regjeringa – at man må satse på infrastruktur. En tur til Hamar i dag er et godt bevis på at det skjer ganske mye på infrastruktursiden – heldigvis. Jeg er i stor grad enig i mange av de utfordringene og for så vidt også løsningene statsråden peker på, men jeg føler nok at det går én skillelinje som vi får å bakse med i denne type spørsmål, og det er spørsmålet om hvor distriktsnøytrale tiltakene skal være. Det fokuseres på at man nå skal ha virkemidler som virker så å si likt for hele landet, og på hvor næringsnøytrale de faktisk skal være. Jeg mener at de utfordringene, og de mulighetene, som vi ser på disse områdene, roper etter å få en samlet strategi, på lik linje med det man f.eks. har hatt i nordområdene, hvor man etter mine begreper faktisk har høstet ganske så mye, fordi man ser særegne forhold, og man ser behov for å løfte distrikter og muligheter i distriktene på en annen måte enn det man kanskje tradisjonelt har gjort. Vi trenger mer politisk oppmerksomhet rundt dette, først og fremst fordi det er nasjonale politiske størrelser vi snakker om, noe å leve av i framtida, og også særlig – vil jeg påpeke – de klimamessige utfordringene vi står overfor. Men i så måte er jeg glad for at man allikevel viderefører Innlandsutvalget, som jo nettopp er et tiltak rettet inn mot et spesielt område, og som kan borge for at vi i fellesskap kan bygge opp strategier som gjør sitt til at vi kan høste mer enn vi faktisk gjør i dag. Jeg vet at det er flere som kommer etter meg, men jeg vil også få nevne at jeg er glad for at statsråden var på Raufoss, for jeg mener at det er et godt eksempel på det å bygge solid kompetanse i et område av landet som ikke har for mye av den type miljøer. Så vil jeg utfordre statsråden på at man, når man går igjennom budsjettet for 2015, er mer selektiv i hvordan man kutter i budsjettene. Det å foreslå kutt nå på trebasert innovasjon og et ganske jevnt ostehøvelkutt i forskning rettet inn mot primærnæringene landbruk og skogbruk, rimer lite med den muligheten og de utfordringene vi ser inn mot disse næringene – at man altså er mer selektiv i hvordan man kutter. Til slutt har jeg lyst til å nevne at det fins noen saker ute i disse fylkene som er særs viktige for å bygge kompetanse, særlig arkivet på Tynset, men også arbeidsplassene knyttet til Direktoratet for økonomistyring på Hamar.