Olemic Thommessen (Høyre), 2012-03-06:
Globaliseringsprosessen som vi står oppe i, aktualiserer behovet for et vesentlig tettere nordisk samarbeid. Det nordiske velferdssamfunnet vil fremover bli stadig sterkere utfordret av verdenssamfunnet på nær sagt alle samfunnsområder, det være seg innenfor forskning, kulturelt sett, språklig eller ikke minst økonomisk. Et godt utviklet nordisk samarbeid vil gjøre oss mer robuste i vår evne til å vokse på disse utfordringene, og det er i dette bildet vi bør finne frem til visjonene rundt det nordiske samarbeidet, som saksordføreren så riktig påpekte behovet for. I dette bildet er det nødvendig med en sterkere innsats for nordisk integrering, rett og slett mer energi i systemet. Kanskje burde vi også se på hvordan de nordiske organene fungerer i forhold til hverandre, men det er en større debatt som vi får komme tilbake til litt senere. Den 23. mars feirer vi Nordens dag. Da er vi samlet i Nordisk Råd i Reykjavik for å markere 50-årsjubileet for Helsingforsavtalen. Vi kan da se tilbake på 50 år med mange gode resultater, som vi er flinke til å snakke om. Men dessverre må vi nok også notere oss at gjennom de senere årene sitter man med en følelse av stagnasjon når det gjelder reelt sett å makte å gjøre noe særlig med grensehindrene og det å komme videre med en, skal jeg si, tydeligere nordisk integrering. Helsingforsavtalens intensjoner om like rettigheter for alle nordiske borgere f.eks. er ikke fullt ut realisert. Her er det atskillig å ta tak i som nettopp knytter seg til grensehindringer, som knytter seg til hvilke rettigheter arbeidstakere har når de krysser grensene, kanskje i disse dager særlig mellom Norge og Sverige og Sverige og Danmark. Videre har jeg lyst til å peke på Helsingforsavtalens vektlegging av lovsamarbeidet, et samarbeid som ble fulgt opp nitid i mange år, men som etter hvert har blitt ganske utvannet og i dag begrenser seg til gitte områder. Selvfølgelig setter EU også premisser i forhold til lovsamarbeidet, men fortsatt er det behov for et tettere samarbeid – mer systematisk – og et samarbeid som startes på et tidligere tidspunkt, slik at koordineringen blir reell. Ifølge Helsingforsavtalen skal også skolene i Norden undervise i de øvrige lands språk, kultur og samfunnsforhold. Læreplanene ligger der i alle de nordiske land, også i Norge, men dessverre ser vi en utvikling i alle landene i retning av at denne undervisningen blir nedprioritert, for ikke å si ignorert, av lærerne. Ikke minst gjelder dette i Norge, og det er grundig dokumentert av Utdanningsdirektoratets undersøkelser, som feller en knusende dom over nabolandsundervisningen i vårt land. Dette er alvorlig, rett og slett fordi det nordiske samarbeidet blir viktigere. Det å være en arbeidstaker i et annet nordisk land og beherske det andre landets språk kommer til å være viktigere for dagens ungdom enn det har vært for oss. Det betyr at det må en forsterket innsats til også innenfor språkområdet. Den felles språkforståelsen vi har i skandinavisk, er antakelig det viktigste konkurransefortrinn vår region har i forhold til mange andre regioner i verden. Mange titusener av svensk ungdom arbeider i Norge og Danmark. Øresundsbroen sparer bokstavelig talt Sverige for ca. 1,5 mrd. svenske kroner i arbeidsledighetstrygd, samtidig som den bidrar til en verdiskaping i Danmark på 6,6 mrd. kr. Dette er viktige og store tall. Nordisk Ministerråds meningsmålinger viser at 78 pst. er positive til et sterkere nordisk samarbeid, og hele 42 pst. kunne også tenke seg et forpliktende samarbeid av overnasjonal karakter. Så det er ingen tvil om at vi har befolkningene i ryggen med tanke på ønsket om et nordisk samarbeid. Da burde det også vært politisk rom for litt større dristighet når det gjelder de konkrete forslag vi skal jobbe med i tiden som kommer.