trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2015-04-07:
Dette er en viktig sak for veldig mange. Er en opptatt av miljøpolitikk, er en engasjert i denne saken. Er en opptatt av næringsutvikling, er en opptatt av denne saken. Og er en opptatt av trafikksikkerhet, er en også engasjert i denne saken. For dette er en veldig omfattende sak, som berører veldig mange områder. Langs kysten har dette vært et tema over veldig lang tid. Det er veldig mye omtalt, og det betyr også at det er viktig for mange. Derfor er det bra at vi har lagt inn 3 mrd. kr i Nasjonal transportplan for å sikre at vi får mer gods over på kjøl, og derfor var det ganske skuffende, synes jeg, at det kun var 10 mill. kr som kom i statsbudsjettet for 2015. Men man kan velge å se veldig lyst på dette, for når man i dag behandler denne saken med så stor enighet, er det viktig at vi husker på det når vi skal behandle det som går på samferdsel i statsbudsjettet. Da er det viktig at vi passer på å legge inn nok penger til dette. Bestillingen er ganske tydelig, og jeg håper statsråden vil være flink til å være konkret på hva som skal følges opp. Jeg tror man kommer veldig langt med sju tiltak, for man treffer godt med disse tiltakene, men jeg mener også at det er utrolig viktig at man ser på helheten. Hvis man bare legger én brikke, hvis man bare jobber med Kystverket eller bare tar avgiftsbiten, klarer man ikke å få det resultatet man faktisk ønsker. Man må legge alle brikkene i dette puslespillet for å få den effekten man er ute etter. Det er viktig å få ryddet opp i avgiftssystemet – ingen tvil om det – og det er også utrolig viktig å se på betalingen som Kystverket får for lostjenesten. Skal Stortinget være med og bevilge, eller skal dette kun være kundebetalt? Det er bra at vi nå får utredet denne vrakpantordningen, og også ECOBONUS-ordningen, som flere i Europa har innført, kan det være interessant å se på. Jeg mener det er veldig viktig miljøpolitikk i dette, for snittalderen på flåten i dag er mellom 30 og 35 år. Jeg skal ikke kalle dem rustholker, men det er like før. Derfor er det viktig å gjøre grep både for å få denne vrakpantordningen på plass og for å bidra til at vi får fornyet flåten, og at vi har fokus på at det er miljøvennlige båter som skal frakte dette godset framover. Til slutt ønsker jeg rett og slett å be statsråden vise handlekraft i denne saken og følge opp tiltakene raskt og også med et helhetlig fokus – ikke stykkevis og delt, for det gir ikke den effekten vi trenger.
Ove Trellevik (Høyre), 2015-04-07:
Alle i debatten her i dag har uttrykt ambisjonar om å stimulera til vekst i sjøtransporten. Det er òg kjekt å høyra statsråden her i dag, som har teke dette inn over seg, og at regjeringa har jobba med mange av desse utfordringane. Sjølv om nokon skulle ønskt at ein kom til Stortinget med ei samla løysing, er det veldig viktig at regjeringa jobbar målretta og systematisk for å betra vilkåra for nærskipsfarten. Det er òg knytt forventningar til regjeringa sin maritime strategi som skal leggjast fram til sommaren, og at denne strategien har mange gode løysingar som vil styrkja den maritime konkurransekrafta og såleis òg gjera det lettare å få meir gods frå land til sjø. Rederiforbundet har peikt på ei rekkje tiltak i tillegg til dei tiltaka som kjem fram i saka her i dag. Det er m.a. å forbetra nettolønsordninga, justering av fartsområdeavgrensingane og styrking av både flagget og skipsregistera våre. Det går hundrevis av trailerar kvar einaste dag med både fisk og andre varer over fjellet, gjennom bygder og gjennom byar og vidare ned til kontinentet. Berre frå min litle heimkommune Sund i Hordaland går det i snitt 14 trailerar i døgnet med fisk frå laksenæringa. Eit skip i nærskipsfart kan løfta 200–300 trailerar rett av vegen, og det vil straks gje færre ulykker, lågare utslepp, mindre kø og langt mindre vegslitasje. Men det er utfordringar med å få dette til. Heile systemet for trafikkavviklinga til sjøs må målrettast, effektiviserast og moderniserast om me skal få ei betydeleg endring i omfanget av gods frå land til sjø. Noreg er i dag ein av verdas største og mest avanserte maritime nasjonar, og næringa står sterkt. For å vidareutvikla denne posisjonen trengst det ein aktiv maritim politikk med gode og konkurransedyktige rammevilkår som gjer at næringa kan hevda seg internasjonalt. Men det er også svært viktig at næringa leverer her heime og langs kysten vår. Då trengst det ein politikk for å få fleire varer frå land til sjø. Regjeringa har allereie styrkt nettolønsordninga for første gong sidan 2008, vilkåra for norsk eigarskap er betra ved reduksjon i formuesskatten, og Sjøfartsdirektoratet er styrkt med døgnbemanning. Alt dette er gode tiltak for å styrkja den maritime næringa. Transport av gods frå land til sjø er avhengig av ei rekkje føresetnader for at det skal vera eit reelt transportalternativ. For det første må det vera eit volum i kvar enkelt hamn der ein ventar eit anløp, for det andre må ein vera konkurransedyktig på pris. Det er jaggu ikkje lett, med tanke på konkurransen ein har internasjonalt med billige austeuropeiske trailerar som står klare til å henta norsk laks og frakta han billig til utlandet. Det krev òg ein framtidsretta infrastruktur i hamnene våre og gode og effektive logistikkløysingar både i hamnene våre og på nye fartøy. Eg er veldig begeistra for den utgreiinga som er gjord om å få ei vrakpantordning, men eg ønskjer òg at ein tek med seg at det er viktig å jobba vidare med ein effektiv og god hamnestrategi.
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Jeg vil på vegne av stortingsrepresentantene Tove Karoline Knutsen, Ruth Grung, Freddy de Ruiter, Niclas Tokerud, Trond Giske, Christian Tynning Bjørnø og meg selv framsette et representantforslag om satsing på psykisk helse i skolen.
Trond Helleland (Høyre), 2015-06-17:
Jeg vil framsette et representantforslag på vegne av stortingsrepresentantene Jonas Gahr Støre, Knut Arild Hareide, Marit Arnstad, Ola Elvestuen, Rasmus Hansson og meg selv om økt norsk innsats i forbindelse med den humanitære krisen i Syria og nærområdene. Jeg ber også om at forslaget behandles etter Stortingets forretningsorden § 39 c, hvor det står at det skal «legges ut til gjennomsyn for representantene i minst én dag og deretter føres opp på dagsordenen til behandling».
Ingunn Foss (Høyre), 2015-06-17:
Beregningen av grunnlaget for inntekter for bønder er et ganske sammensatt system, og det som i år ligger til grunn for avtalen, er Budsjettnemndas beregning på flere av disse områdene. Vårt syn på det er at utviklingen for landbruket blir bra i 2015 og også i 2016.
Ingunn Foss (Høyre), 2015-06-17:
Det som er målsettingen, er at bønder skal ha et inntektsnivå på linje med andre arbeidstakere. Som sagt er lønnsutviklingen god. Det er mange ting som påvirker dette bildet, og det er også store variasjoner i disse referansebrukene med hensyn til dem som gjør det best, og dem som gjør det dårligst.
Ingunn Foss (Høyre), 2015-06-17:
Som representanten viste til, konkluderer denne utredningen med at det ikke er de store utslagene i forskjeller på dette. Det er et sammensatt bilde, og målsettingene regnes ut fra mange forskjellige indikatorer, så det er vanskelig å få et helt klart bilde av det. Men hovedkonklusjonen er helt klar; dette gir ikke de helt store utslagene.
Ingunn Foss (Høyre), 2015-06-17:
Strukturendringene i landbruket har pågått i flere tiår, uavhengig av regjering. Det er jo noe som tvinger seg fram, med tanke på å øke produktiviteten og lønnsomheten. Nå er det slik at større beiteressurser blir tatt i bruk. En ser også at det er nisjeprodusenter som utnytter mindre gårder, og jeg synes absolutt ikke at det går i den retning som representanten beskriver.
Ingunn Foss (Høyre), 2015-06-17:
Jeg har stor respekt for Lundteigens kunnskap om dette, og det er nok mulig at jeg var litt unyansert her. Men det som ligger til grunn for avtalen, er den beregningen som Budsjettnemnda gjør, og som avtalen bygger på.
Ingunn Foss (Høyre), 2015-06-17:
Selv om Arbeiderpartiet og Senterpartiet er lei av å bli minnet om de dårlige resultatene fra den rød-grønne regjeringsperioden, håper jeg de kan glede seg litt over at mye går greit i norsk landbruk for tida: Færre går ut av næringen. Det er større interesse for både melkeproduksjon og kjøttproduksjon. Det er nedgang i omdisponering av dyrket jord, og det er større etterspørsel etter investeringsmidler. Det er også flere unge som søker seg til landbruksrelaterte utdanninger. Regjeringen og støttepartiene er opptatt av å utforme virkemidlene på en måte som stimulerer til økt matproduksjon. Det legges til rette for at selvstendig næringsdrivende bønder kan øke produksjonen og dermed også inntektene. Det legges også til rette for at små og mindre bruk kan utnytte ressursene på en bedre måte. I den nylig framlagte gründermeldingen for landbruket er det en rekke målrettede tiltak for å øke inntjeningen, spesielt for de mindre produsentene. Men det er kanskje sånn for Arbeiderpartiet og Senterpartiet at det er vanskelig, og at det sitter langt inne, å si noe godt om dagens landbrukspolitikk. Kanskje det er like vanskelig som det var for melkebonde Steinar Kyrvestad fra Valle i Setesdalen, som på et møte åpnet innlegget sitt med: «Det er ikkje noko som irriterer meg meir enn når nokon rosar landbruksministeren.» På et årsmøte i Evje og Hornnes sauelag, hvor det var tale om optimismen i saueholdet, var det sterkt understreket at det ikke måtte være en omtale som ble «altfor Sylvi-venleg». I Bondelagets referat fra et sauemøte på Ose sto det: «Bodskapen om særs gode tilhøve i sauenæringa spreier seg no raskare enn både influensabakteriar og krimsjuke på store delar av Agder.» Avisa Setesdølen skriver: «Slikt gir grunn til optimisme, men la det ikkje på nokon måte bli oppfatta som eit einaste godt ord om Sylvi Listhaug!»(Munterhet i salen) Dette viser helt tydelig at det er optimisme ute hos bøndene. Det synes jeg vi kan glede oss over alle sammen. (Munterhet i salen) Debatten nærmer seg slutten. Jeg vil som saksordfører få takke for en god og interessant debatt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Et av de store spørsmål i debatten om matproduksjonen handler om hvordan dette slår ut på lønnsomhet og inntekt for dem som driver i landbruket. Jeg legger merke til at Høyre og Fremskrittspartiet i innstillingen skriver at de «mener det er avgjørende at utøverne i landbruket skal kunne ha en inntektsutvikling og sosiale vilkår på linje med andre grupper». Hvis man skal sikre at disse utøverne skal ha en inntektsutvikling og også sosiale vilkår som andre grupper, mener representanten og partiet Høyre at disse utøverne da skal tjene mindre enn, tjene like mye som eller tjene mer enn andre, sammenlignbare, grupper?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Jeg gjentar spørsmålet. Hvis man skal oppnå den jevnbyrdigheten når det gjelder både sosiale vilkår og inntekt, som jeg oppfatter Høyre og Fremskrittspartiet delvis tar til orde for, skal disse gruppene da tjene mindre enn, like mye som eller mer enn de sammenlignbare gruppene?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Takk for den replikken. Det gir meg en veldig bra anledning til å snakke om nettopp det behovet vi har for å forenkle – helt åpenbart. Det gjelder jo ikke bare landbruket, det gjelder også andre samfunnsområder. Men det som er så trist, er at den typen forenklinger som skisseres i dette oppgjøret, og som regjeringen bruker til å smykke seg med når man lager lister over forenklingstiltak, er jo etter Arbeiderpartiets oppfatning det motsatte av forenkling – det er forverring. Så når man tar fra en matprodusent den muligheten han har til bl.a. å få erstatning når vinteren farer hardt over enga hans – altså reparasjon av vinterskadd eng, der regjeringen nå avvikler tilskuddet – oppfatter ikke vi det som forenkling. Vi oppfatter det som forverring når den vinterskadde enga ikke skal kunne la seg reparere. Arbeiderpartiet er i så måte for tiltak som bidrar til å gjøre det enklere for matprodusentene, og ikke verre.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Nå er det vel sånn at dette flertallet i dag faktisk ikke gjør endringer, og det er jo et veldig tydelig signal om at man tar forhandlingsinstituttet på alvor. Men jeg har ikke, i motsetning til Fremskrittspartiet, noe behov for å hakke på forhandlingsparter som velger å bryte. Det har jeg full respekt for. De som hegner om forhandlingsinstituttet, må også akseptere at organisasjoner, faglagene, tar det valget å bryte. Det er jo det som ligger i forhandlingsinstituttet. Det ville være helt absurd hvis vi fra Stortinget – eller andre steder – skulle sende signaler om at det er uakseptabel adferd. Så det har jeg egentlig full respekt for. Så gleder det meg at Fremskrittspartiet nå tydeligvis har snudd når det gjelder spørsmålet om forhandlingsinstituttet, for er det noen som virkelig har tatt til orde for at bønder og matprodusenter ikke skulle ha denne ekstraordinære adgangen, er det jo Fremskrittspartiet. I så måte ønsker jeg dem velkommen inn – jeg holdt på å si – i virkeligheten.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Arbeiderpartiet som parti har jo nettopp hatt landsmøte og valgt en ambisiøs landbrukspolitikk, heldigvis, der man har tatt veldig klart til orde for at det gapet vi ser mellom bøndene og andre, sammenlignbare, inntektsgrupper, bør tettes. Det er også bakgrunnen for at vi sammen med Senterpartiet i denne innstillingen veldig tydelig sier at «inntektene for landbruket bør økes og at gapet mellom landbruksinntekt og gjennomsnittlig sammenlignbar inntekt bør reduseres».
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Ja, det finnes noen grenser, det gjør det. Stortinget har en helt soleklar konstitusjonell bevilgningsrett og -plikt på dette feltet, men når man skal vurdere den bevilgningen som vi i dag vurderer, og som vi skal få inn i budsjettene senere, er den muligheten som landbrukets organisasjoner har til å forhandle, svært avgjørende for Arbeiderpartiet. Jeg er av den oppfatning at SV tar veldig feil i sine vurderinger av dette oppgjøret, i den forstand at hvis vi i det hele tatt skal kunne klare å nå de ambisiøse målene vi har for matproduksjon, er vi helt avhengige av at vi har et effektivt og godt fungerende forhandlingsinstitutt. I den grad man fra Stortingets side begir seg inn på å skulle korrigere dette, særlig der én eller to av faglagene har sluttet seg til en avtale, er Arbeiderpartiet redd for at forhandlingsinstituttet mer eller mindre er dødt. Det kunne blitt en risikabel strategi hvis stortingsflertallet skulle begitt seg inn på det.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Det er et ganske vanskelig spørsmål å svare på, men for Arbeiderpartiets del er vi av den oppfatning at med den utviklingen vi har sett i løpet av det siste året, og også den utviklingen vi vil få knyttet til dette oppgjøret, har vi mildest talt store utfordringer med å ta i bruk det norske grasarealet. Det var også en av grunnene til at jeg brukte lite grann av innlegget mitt på å si at vi fra Arbeiderpartiets side mener at en av svakhetene med denne avtalen er at kornøkonomien er for dårlig. Derfor er jeg spent på de resultatene som vil komme ut av dette når vi beveger oss inn i 2016 og etter hvert inn i 2017, for å se i hvilken grad vi klarer å opprettholde en grasproduksjon som jeg er helt enig med Lundteigen i er helt avgjørende for å nå både klimamessige mål og matsikkerhetsmål.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Ja, det kan hende det er synd, det som skjedde i 2012, at man ikke klarte å få til en formulering. Jeg skal ikke gå inn i den historiske debatten. Den synes jeg egentlig er ganske uinteressant, for å være helt ærlig. Vi begynner å bli rimelig lei av disse beskrivelsene av de siste åtte årene. Men det gir oss en god anledning til å klare å få til en formulering nå. Det er i så måte det undrer meg noe at Kristelig Folkeparti i sine merknader faktisk velger å hoppe av merknaden som er veldig tydelig på at man skal tette inntektstap, slik at Senterpartiet og Arbeiderpartiet blir stående alene om formuleringen om at inntektene bør økes, og at gapet mellom landbruksinntekt og gjennomsnittlig sammenliknbar inntekt bør reduseres. Jeg har lyst til å gi Kristelig Folkeparti anledning til å si nå at dette er en ambisjon man støtter, også tatt i betraktning av at partiets leder på Bondetinget nå nylig tok til orde for dette. Det kan jo ikke være sånn at man sier én ting til norske bønder og noe annet i Stortinget når det virkelig gjelder.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Dette er egentlig litt uklart for meg. Hvis man er så opptatt av at man ikke klarte å få til noe før, og det er Arbeiderpartiet og de rød-grønne som har skylda for det, vil jeg tro at det er desto viktigere at man i dag klarer å få til denne formuleringen, særlig når de partiene man anklager for ikke å bidra til tydelig formulering tidligere, nå faktisk står her og også Kristelig Folkepartis leder på Bondelagets årsmøte ga klart uttrykk for at inntektsgap skal tettes. Det holder egentlig for oss i Stortinget i dag, for Landbruksdepartementets byråkrati og også for statsråden å få høre fra Kristelig Folkeparti at man er tilhengere av framtidige jordbruksoppgjør hvor man tetter inntektsgap mellom matprodusentene og sammenliknbare grupper. Det holder at man sier det nå, og ikke bare gjør det på Lillehammer overfor norske bønder når man har ordet der.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Arbeiderpartiet tar ikke til orde for at vi automatisk, og til enhver tid, skal legge enten statens tilbud eller en framforhandlet avtale til grunn når vi behandler jordbruksoppgjøret. Men ser representanten Karin Andersen at hvis SVs forslag i dag hadde samlet flertall i Stortinget, så ville det i realiteten være et banesår for forhandlingsinstituttet i Norge og for bøndene – tatt i betraktning av at man faktisk øker budsjettet noe, man foretar ikke betydelige strukturelle grep i denne avtalen? Hva slags poeng skulle det være for Norges Bondelag eller Småbrukarlaget å gå i forhandlinger neste år hvis man, nesten på autopilot, visste at dette vil enten kunne gå opp eller ned ved stortingsbehandling? Ser Andersen en risiko for at forhandlingsinstituttet da ville være en saga blott?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Jeg hører at statsråden er veldig glad for den inngåtte avtalen. Men ut fra min erfaring i regjering må jeg si at da jeg var veldig glad, var det en intens følelse. Det var sjelden, men det var intenst. Vi står altså overfor en jordbruksavtale hvor budsjettoverføringene, det vi bruker av offentlige midler, faktisk øker – sjøl om noen av oss mener at det ikke øker nok. Målprisene øker, sjøl om vi kan diskutere hvor stor veksten i økningen er, forhandlingsinstituttet står støtt og godt, og vi ser at de foreslåtte strukturendringer av betydning i forhandlingene er skjøvet ut i tid. I statsrådens gledesrus over denne avtalen, er det da slik at Fremskrittspartiets ambisjon om å kutte betydelig i landbruket, å avvikle forhandlingsinstituttet og også å foreta ytterligere betydelige strukturendringer, nå er forlatt?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Jeg får kanskje moderere min beskrivelse av erfaringer fra min regjeringstid – jeg husker jeg smilte flere ganger også, jeg må si det(munterhet i salen) (munterhet i salen) Men mitt spørsmål gikk egentlig på det linjevalget som nå foretas. Vil man aktivt også i framtida bruke budsjettmidler av statens fellesskap for å øke norsk matproduksjon? Jeg vil særlig henlede statsrådens oppmerksomhet på situasjonen i kornøkonomien, hvor vel behovet kanskje er tre eller fire ganger av det som i dag ligger på bordet. Det er et avgjørende virkemiddel for å kunne ta i bruk all jord i Norge, slik at vi bruker grasarealet til å høste gras og kornområdene til å dyrke korn. Er det slik at Fremskrittspartiet nå er av en annen oppfatning enn da man var i opposisjon, hvor man kuttet 5 mrd. kr, 6 mrd. kr, 7 mrd. kr på jordbrukets tilskudd – at man nå ser framover og heller vil øke, for bl.a. å ta vare på kornøkonomien?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Jeg har lyst til å komme med en stemmeforklaring så langt fra Arbeiderpartiets side, men først noen kommentarer. Først må jeg si at etter denne debatten og behandlingen av årets jordbruksoppgjør må vi i hvert fall konkludere med at Stortinget slår ring om forhandlingsinstituttet. Det syns jeg er riktig. Det er en av hovedkonklusjonene i debatten, etter min mening. Men jeg liker veldig dårlig at man fra Stortingets talerstol nærmest hudfletter en av forhandlingspartene som har valgt å bryte. Norsk Bonde- og Småbrukarlag har ikke mulighet til å forsvare seg her. Jeg syns at når man slår ring om forhandlingsinstituttet, vil jeg bare igjen understreke at det må innebære – når det gjelder de organisasjonene som støtter opp, som bidrar inn i forhandlinger og sørger for at staten samhandler godt med frivillig sektor, bl.a. – at man også respekterer den soleklare retten man har til å trekke den konklusjonen man sjøl vil. Og om man gjør det mange år på rad, er det deres soleklare rett. Fra Arbeiderpartiets side vil jeg gi uttrykk for at vi har hatt – og har – stor nytte av begge faglagene i jordbruket, historisk sett, men at vi også kommer til å ha det i framtiden. Representanten Trellevik sa noe om at Arbeiderpartiet ikke mente at forenkling er forenkling. Da må han ha misforstått oss. Vi mener jo nettopp at forenkling er forenkling, men at det er forverring som ikke er forenkling. Og når tiltakene blir slik at man tar bort tilskudd som skal bidra til å gjøre det lettere for dem som produserer mat, da er det forverring – ikke forenkling. Det kan hende det er litt vanskelig å forstå, men vi får ta flere runder på det, om det er nødvendig. Så vil jeg også si at ved siden av forhandlingsinstituttet – som jo må ha styrket seg gjennom denne diskusjonen – er også spørsmålet om bøndenes inntekt en av de konklusjonene i denne debatten som jeg mener regjeringen, regjeringsapparatet og regjeringspartiene må merke seg. Det er etter mitt skjønn tydelige signaler fra et flertall i Stortinget om at det er viktig, både for å øke rekrutteringen, for å øke matproduksjonen og for å øke mulighetene for å bruke mest mulig areal, at man også klarer å tette inntektsgap. Det er en veldig viktig del av denne debatten, etter mitt skjønn. Jeg vil også si at leser man merknadene, er det også en klar føring fra flertallet om at store strukturelle endringer tar man ikke i jordbruksoppgjøret – det ønsker stortingsflertallet å ta i forbindelse med den bebudede stortingsmeldingen. Det syns vi fra Arbeiderpartiet er særs viktig: Da har man en anledning til å se virkemidlene sammen, slik at man ikke tar ut noe som vi vet kan få store konsekvenser for noe annet. Så vil vi fra Arbeiderpartiets side støtte Miljøpartiet De Grønnes første forslag, altså forslag nr. 22.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Det er bra at statsråden berørte de utfordringer som man står overfor i sør, og jeg har lyst til å bruke replikken på dette. Jeg skjønner at det nå pågår et arbeid for å få kartlagt hvordan situasjonen er. Det tror jeg er avgjørende viktig. Jeg tror også det er avgjørende viktig at man gjør dette veldig raskt, for det er kritisk for denne kulturen. Svinner mulighetene hen for å drive reindrift i dette området, er jeg redd for at det virkelig lyser et rødt lys for mange av de kulturelle aspektene ved dette. Mine spørsmål er: Hvor raskt ser statsråden for seg å jobbe med henblikk på å få kartlagt hvordan situasjonen er, og er tiltak under vurdering i rovdyrforliket – eventuelt utover rovdyrforliket – for å kunne bøte på situasjonen som reindriftsutøverne i sør står i?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Jeg takker for svaret. Det er bra. Men jeg har likevel lyst til å knytte en kommentar til dette. I det eksisterende rovdyrforliket, som kan være krevende å forholde seg til for mange – både partier, enkeltpersoner og næringsutøvere – ligger det en klar forventning om at når en gruppe næringsutøvere kommer i en såpass akutt situasjon som jeg opplever at sørsamene står i, hvor man får et rovviltpress så til de grader, skal man, nettopp for å ivareta legitimiteten til veldig mye av rovviltpolitikken, ganske raskt kunne få på plass effektiv felling, og selvfølgelig beslutning om dette. Og ikke minst: Oppstår det skade, ligger det i rovdyrforlikets natur at man langt på vei skal søke å bøte på det. Så jeg vil bruke anledningen til å oppfordre statsråden til kanskje å ta med seg miljøministeren, reise til dette området i løpet av sommeren og se på om det er muligheter til få til noe, for jeg tror også et bredt flertall av Stortingets …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
I innlegget ble det vist til en rapport, en evaluering som Landbruksdirektoratet har gjort om virkningen av fjorårets oppgjør. Den er vedlagt som utrykt vedlegg og er delvis gjengitt i proposisjonen. Den viser at de små og mellomstore sauebrukene taper, den viser at de små og mellomstore melkebrukene taper, og den viser at de små og mellomstore brukene med ammeku kommer negativt ut. I tillegg sier rapporten at ut fra et distriktsmessig perspektiv har dette også innvirkning fordi endringer i strukturen også påvirker distriktene. Det er altså en politikk der de små og mellomstore brukene i distriktene er taperne. Er Høyre fornøyd med en sånn politikk?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Representanten Storberget sa han var glad for at det var inngått en avtale. Da er det også viktig, for at Stortinget skal kunne ha tillit til det, at det er definert noen tydelige mål for politikken. Jeg tenker særlig på inntektspolitikken. Der kan en ha prosentvis lik utvikling som inntektsmål, noe som vil øke forskjellene, en kan ha kronemessig lik utvikling, som vil holde forskjellen i inntekt mellom landbruket og andre grupper stabil, eller en kan redusere og tette inntektsgap mellom jordbruket og andre grupper. Innstillingen som komiteen har levert i dag, er svært uklar på dette punktet – om hva som er gjeldende inntektsmål. Mitt spørsmål til representanten Storberget er: Hva er Arbeiderpartiets inntektsmål for jordbruket?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Jordbruksoppgjøret er viktig for bondens inntekt. Skatt er en annen ting som er viktig. Bøndene har i liten grad problem med formuesskatten. Fjerning av arveavgiften var et gode for mange. For landbruket ble diskontinuitetsprinsippet fjernet sånn at generasjonsskiftene ble dyrere. Men i regjeringsplattformen står det at en ønsker å bruke målrettede skatteendringer for å styrke bondens økonomiske stilling – «målrettede skatteendringer for å styrke bondens økonomiske stilling». Mitt spørsmål er ganske enkelt. Etter to år i regjering, hvilke målrettede skatteendringer har regjeringen gjennomført for å styrke bondens økonomiske stilling?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Jeg tror ikke det er representanten Storberget som har tungt for det i denne saken. Årets oppgjør gir en inntektsøkning mellom landbruk og andre grupper på 3 000 kr. Kristelig Folkeparti skriver at framtidige oppgjør ikke bør være gjenstand for forhandlinger i Stortinget. Da er det viktig å definere tydelig hva som er Stortingets vilje. Det gjorde Kristelig Folkeparti i fjor da de sa i en merknad at det var prosentvis lik inntektsutvikling som var gjeldende inntektsmål. I år er det langt mer uklart. Det var altså sånn at det som skjedde i 2012, hindrer ikke representanten Hjemdal fra å skrive innlegg i Nationen 24. april om å tette inntektsgap. Det hindrer ikke Kristelig Folkepartis leder i å være på Bondetinget og love å tette inntektsgap. Da greier ikke jeg å forstå hvorfor det som skjedde i 2012, skal hindre Kristelig Folkeparti fra å støtte et mål om ikke å øke inntektsforskjellene. Så mitt spørsmål er: Rent konkret hva er Kristelig Folkepartis inntektsmål for jordbruket?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Senterpartiet er enig i at bøndene er næringsdrivende. Senterpartiet er enig i at det finnes svært mange flinke og gode bønder i Norge. Senterpartiet sammenlikner bøndene med andre næringsdrivende, men når vi ser en politikk som gjør at svært mange bønder får nedgang i sine inntekter fordi tilskudd legges om, og det kuttes til de små og mellomstore brukene, er det ikke lett å komme rundt at det betyr noe hvilken inntektspolitikk en fører. Når det gjelder alle disse pilene som visstnok skal peke rett vei, tror jeg noen må ha snudd det arket på hodet, for det ble bygget ned mer matjord i 2014 enn i 2013. Flere av de andre pilene har også, etter at statsråden presenterte dem, blitt avslørt som usanne.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Senterpartiet mener at landbrukets hovedoppgave er å produsere mat, ikke å pleie veikantene og rydde utsiktspunkter i enkelte vestlandsfylker, og vi er svært glade for at et flertall i komiteen har sagt at dette ikke hører hjemme i jordbruksavtalen. Vi vil ikke ha mer av dette til neste år. Det er viktig for reiseliv, bondeturisme og andre at en rydder utsikt, men det bør da finansieres over Statens vegvesens budsjett, og det kan finansieres over Næringsdepartementets budsjett, som en turistsatsing. Vi mener at de positive bieffektene av norsk matproduksjon skal komme som en konsekvens av at det produseres mat. Derfor er vi imot plenklippertilskudd, og derfor er vi imot tilskudd som ikke er rettet inn mot økt matproduksjon.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Senterpartiet er en varm tilhenger av mangesysleriet. Det vil si at vi har sans for bonden som har sauer, litt skog, som kanskje fisker litt og brøyter den kommunale gang- og sykkelveien. Dette er viktig, og det er jo også derfor vi kan si at jordbruket er en bærebjelke i mange distriktssamfunn. Derfor er vi uenige når regjeringen frikobler landbrukspolitikken og distriktspolitikken. Når det gjelder det at f.eks. japanske og kinesiske turister skal ha utsikt over fjorden ved at en hogger ned trær, mener vi at det er en oppgave som Statens vegvesen bør ta seg av. Det er også flertallet i komiteen enig i. Når det gjelder det at disse turistene skal se flotte og velpleide kulturlandskap, som en konsekvens av at det produseres mat, og at det er et landbruk i hele landet, med små og store bruk, er det en positiv tilleggseffekt av matproduksjon, og det er Senterpartiet helt for.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Jeg kjenner meg ikke igjen i beskrivelsen som her gis. For det første: Det er rett at vi er for å sikre et jordbruk med små og store bruk. Det har jeg sagt mange ganger, og det har komiteen skrevet mange ganger. Det som skiller Senterpartiet og Fremskrittspartiet, er at Senterpartiet har en politikk som er egnet til å nå det målet. Så forstår jeg at man er mest opptatt av å snakke om det som skjedde under de åtte rød-grønne årene. Det var en tid da det var en kraftig reduksjon i nedbyggingen av matjord. Dessverre snur de pilene i 2014. Etter lang tid med realinntektsnedgang i jordbruket fikk man en oppgang. Hvis en ser på oversikten over de oppgjørene som var i de årene, sammenlignet med dem som har vært før og etter, så ser en at det er på et helt annet nivå. Budsjettstøtten ble i løpet av disse åtte årene økt med 3 mrd. kr. Det er betydelig, og det viser at Senterpartiet tar sin politikk på alvor, og at det er det beste for norske bønder at Senterpartiet sitter i regjering.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Jeg skal ikke svare på hva som måtte skje i framtida. Det blir en totalvurdering hver enkelt gang. Vi er opptatt av å ta vare på forhandlingsinstituttet. Jeg tror ikke det er sånn at ett partis stemmegivning et år er et være eller ikke være. Samtidig er situasjonen den at vi har to partier i regjering som gjerne ønsker å bli kvitt forhandlingsinstituttet. Så er det sånn at bevilgningsmyndigheten ligger i Grunnloven § 75, det er helt rett. En har på en måte gitt fra seg noe av den og sagt at dette får staten og organisasjonene forhandle om. Når en nå har valgt å inngå en avtale, er det en vurdering som Norges Bondelag må gjøre. Jeg er veldig glad for at Karin Andersen viste til alle andre mål enn inntektsmålet, for når det gjelder inntektsmålet, er det et problem også at Kristelig Folkeparti, Venstre, Høyre og Fremskrittspartiet definerte det i fjorårsoppgjøret på en dårlig måte. Vår konklusjon dette året er at vi ønsker å stemme for den avtalen som foreligger, men det er først etter at vi har fått votert over våre alternative forslag, som innebærer en helt annen landbrukspolitikk.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Jeg vil først starte med å gi Venstre ros for at de tidlig i prosessen var svært tydelige på forslaget om melkeregioner. Det var veldig, veldig bra. Så sier representanten i sitt innlegg at jordbruket skal ha en inntektsutvikling på linje med andre grupper. Årets oppgjør øker inntektsforskjellene med 3 000 kr per årsverk. Er det å ha en inntektsutvikling på linje med andre grupper?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Det er et faktum at inntektsmålet, sånn som det er formulert av komiteen i innstillingen, er nokså uklart. Da er mitt oppfølgingsspørsmål om det fra Venstres side er ønskelig at neste års oppgjør og kommende oppgjør skal være på et noe høyere nivå enn dagens nivå, sånn at iallfall ikke inntektsforskjellene mellom jordbruket og andre grupper øker.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Jeg merker meg at statsråden og regjeringen snakker mye om forenkling. Det blir målt i antallet forenklingstiltak. Alle er like mye verdt. Jeg tror norske matprodusenter er mest opptatt av effekten av de såkalte forenklingstiltakene som blir gjennomført. Så mitt spørsmål, som statsråden muligens har hørt før også, er: Med de tiltakene som er gjennomført i fjorårets og i årets oppgjør, vil en norsk bonde spare mer eller mindre enn 30 minutter i byråkrati- og papirarbeid – ikke per dag, per uke eller per måned, men per år?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
La meg først si at Senterpartiet støtter forslag nr. 22, fra Miljøpartiet De Grønne. Jeg vil bruke dette innlegget til å ta et oppgjør med den feilbruken av tall som skjer. Det er sånn at statsråden og regjeringspartiene har et lettvint forhold til fakta. Norsk Bonde- og Småbrukarlag blir beskyldt for å ha brutt fem av de seks siste årene. Ja, det er rett, men her velger man sine tall som det passer. For statsråden kunne ha sagt fem av de syv siste årene, fem av de åtte siste årene, fem av de ni siste årene. Men man velger bevisst det tallet som setter Norsk Bonde- og Småbrukarlag i et dårlig lys. Det er en dårlig strategi. Videre sier statsråden til NRK at det investeres som aldri før. Men så står det i brevet fra statsråden til komiteen at det ikke stemmer. Investeringene har gått ned. Det hindrer ikke regjeringspartienes representanter å si på denne talerstolen i dag at investeringene øker. Så blir det sagt at statsråden sa at bøndene ikke ville ha dyrket mer areal hvis de ikke hadde tro på framtiden. Det ble sagt i NRK igjen nå. Så er det den ulempen at Landbruksdirektoratet kommer med tall som viser en utvikling som går i motsatt retning – men tallene blir fortsatt brukt. Det blir sagt at omdisponeringen av matjord er rekordlav. Ja, de tallene har blitt brukt av regjeringspartienes representanter i dag, men de stemmer ikke. De nye KOSTRA-tallene viser at den positive trenden har snudd. Det samme kan man si om historien om den historiske etterspørselen etter melkekvoter – jo, en svak oppgang fra 2013 til 2014. Men hvis man ser det i en litt lengre tidshorisont, er det ikke grunnlag for den påstanden. Og jeg må be regjeringspartiene, altså Høyre-representantene og fremskrittspartirepresentantene i denne sal, om å være mer kritiske til talepunktene de får fra regjeringshold. For vi må ha en diskusjon basert på fakta, og ikke på hva man tror. Til inntektsmål: Det har vært sagt mye om inntektsmål i dag. Den uklarheten som ligger i innstillingen, blir forsterket, men vi hører at Kristelig Folkeparti ønsker å tette inntektsgap. Jeg tolker Venstre i den retningen at de også ønsker å tette inntektsgap. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet både har skrevet i en merknad og bekrefter i dag at de ønsker å tette inntektsgap. Det gjør Senterpartiet, det gjør Miljøpartiet De Grønne, og det har SV også sagt. Da håper jeg statsråden kan komme opp på talerstolen og avklare hva hun oppfatter som gjeldende inntektsmål – er det prosentvis lik inntektsutvikling, er det kronemessig lik inntektsutvikling, eller har Stortinget et mål om å tette inntektsgap?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Det blir hevdet at jeg farer med dårlige kilder. Når det gjelder antall år med brudd med Norsk Bonde- og Småbrukarlag, er kilden sluttprotokollen fra oppgjøret. Når det gjelder omdisponering av matjord, er kilden KOSTRA. Når det gjelder mengden dyrket jord, er kilden Landbruksdirektoratet. Når det gjelder det at investeringene går ned, er kilden landbruksminister Sylvi Listhaug, som har et strålende embetsverk. Når det gjelder kilden for at de små og mellomstore brukene taper, er det Landbruksdirektoratets rapport. Det skal det ikke være noen tvil om. Så er det nok kanskje jeg som undervurderer velgerne litt, for jeg forstår ikke: Når statsråden sier til NRK at det investeres som aldri før, trodde jeg at velgerne kanskje ikke forsto at det da menes etterspørsel etter Innovasjon Norge-midler første halvår.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-06-17:
Reindriften nyttiggjør seg utmarksressursen og har et stort potensial for økt verdiskaping gjennom sine særegne produkter. Næringen er en viktig kulturbærer i den samiske kulturen. Det er en forutsetning for næringens eksistens og legitimitet at ressursene utnyttes på en økologisk bærekraftig måte. Derfor må næringen sikres tilgang på areal, og reintallet må tilpasses ressursgrunnlaget i beiteområdet. Senterpartiet vil bidra til at næringen får utnyttet det store potensialet for verdiskaping som finnes, ved å bedre salg og markedsføring av høyt foredlede reinprodukter. I tillegg kommer næringsmuligheter, bl.a. kulturformidling og turisme. Staten påpekte i sitt tilbud at en politisk målsetting er å arbeide for å utvikle reindriftsnæringen som en rasjonell, markedsorientert næring, som er bærekraftig i et langsiktig perspektiv. I den forbindelse la tilbudet opp til å tilrettelegge for de utøverne som har reindrift som hovedvirksomhet. Staten viste til at i sluttfasen av den pågående prosessen med tilpasning av reintall er det viktig å opprettholde hovedlinjene i dagens tilskuddssystem, hvor de direkte tilskuddene er knyttet til verdien av det som produseres. Dette vil bidra til å skape stabilitet og forutsigbarhet om ordningene over reindriftsavtalen. I tillegg vil en videreføring støtte opp om de reindriftsutøverne som følger opp gitte reduksjonsvedtak. Komiteen viser i sine merknader til at «reindriften er i en unik posisjon, med en potensiell etterspørsel som overgår potensialet i produksjonen». Og videre: «Det innebærer at potensialet for verdiskaping er langt høyere enn det som utnyttes i dag. Komiteen er derfor tilfreds med at Reindriftsavtalen for 2015/2016 innebærer særskilt stimulans til økt produksjon og aktiviteter knyttet til reiseliv og formidling av reindriftssamisk kultur og levesett.» Dette er Senterpartiet positive til. Reindriften opplever i dag store utfordringer med tap av dyr på grunn av rovdyr, særlig bjørn og jerv. I kalvingsperioden opplever utøverne store tap av dyr på grunn av angrep fra jerv. For å kunne møte denne utfordringen er det nødvendig med økt kunnskap om rovdyrpolitikkens følger for reindriftsnæringen og effektive tiltak for å redusere rovdyrkonfliktene. En evaluering av rovviltforlikets virkning for de sørsamiske næringsinteressene er påkrevd. Samtidig må nye tiltak for å redusere konfliktene vurderes. Avslutningsvis vil jeg gi uttrykk for optimisme på reindriftsnæringens vegne. Det er mange utøvere og distrikter som i dag drives meget godt, med produksjon av store kvanta reinkjøtt av førsteklasses kvalitet. Reindriftsnæringen har et stort potensial for økt verdiskaping og næringsutvikling basert på reindriftens ressurser. Når vi i de deler av Finnmark som i dag har et for høyt reintall, får et riktig beitetrykk i forhold til ressursgrunnlaget gjennom redusert reintetthet, vil også dette kunne gi grunnlag for økte inntekter. Jeg mener alle muligheter er til stede for å legge til rette for en livskraftig og framtidsrettet reindriftsnæring, hvor hensynet til naturmiljøet, dyrevelferden og utøverne blir ivaretatt på en god måte.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-17:
Det er ikke noen tvil om at norsk landbrukspolitikk nå har kommet helt på feil spor, og det er helt riktig som representanten Pollestad sier, at det nå er helt systematisk at de små og mellomstore taper, at distriktene taper, og at store produksjoner til dels basert på import av kraftfôr og soya vinner. Når man i merknader skriver om igjen og om igjen at man skal ta i bruk all jorda i landet, og at også de små brukene i distriktene skal bestå, blir spørsmålet: Betyr det at Høyre, regjeringen og flertallet er nødt til å justere kursen for å nå det målet? De virkemidlene man setter inn nå, fører jo nettopp til at det ikke blir mulig å holde de brukene oppe, og at distriktsjordbruket kommer til å forsvinne.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-17:
Alle er opptatt av forhandlingsinstituttet, men i denne forhandlingsrunden har et av faglagene brutt. I en situasjon der landbrukspolitikken går i feil retning og faglagene står nærmest med kniven på strupen og ryggen mot veggen, mener SV at Stortinget har et sjølstendig ansvar for å vurdere om man kan si ja til denne retningen eller ikke, og ta et sjølstendig ansvar for at landbrukspolitikken skal være slik at vi når de målene vi er enige om, nemlig at det skal være produksjon på norske ressurser, og at også små bruk må holdes i hevd for at vi skal klare å nå de målsettingene vi har. Derfor velger SV å fremme eget forslag og stemme imot, mens Arbeiderpartiet velger å stemme for et forslag om en retning de i fjor mente var helt feil. Da er mitt spørsmål til Arbeiderpartiet: Finnes det noen grense?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-17:
Nå har saksordfører vært oppe og dempet inntrykket av at dette er store forandringer og helt ny retning, mens det i dag altså har kommet nye tall fra Landbruksdirektoratet, fra omfordelingen innenfor landbruksoppgjøret, og det er sjokkerende tall. Det viser at tilskuddet til de største bøndene har økt med opptil 1,4 mill. kr til ett enkelt bruk, og alle pengene er tatt fra de små og mellomstore. Det må jo bety at det er en svært stor omlegging som er gjort, og en retning hvor man gir svært økte tilskudd til bruk som vel i prinsippet, i hvert fall i Fremskrittspartiets politikk, burde greie seg sjøl fordi de er store og selvstendige næringsdrivende, mens de minste, som må til for å holde landbruket i hele landet i hevd, får ingen ting og blir lagt ned.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-17:
Spørsmålet er om Kristelig Folkeparti gjør regjeringen klar over det. Jeg hører at representanten fra Kristelig Folkeparti er imponert over et oppgjør der tallene nå viser at man tar systematisk fra de små og gir til de store, slik at en ikke får til å bruke matjorda i hele landet, slik representanten nå sa at en skulle. Man får ikke holdt jorda i hevd. Representanten var opptatt av at vi skulle øke matproduksjonen på norske ressurser. Tallene viser det motsatte, at det er mer norsk matproduksjon på importerte ressurser enn før. Det blir mer til dem som er størst og som vel burde klare å produsere sjøl det de selger, og mindre til dem som er små. Er det en retning som Kristelig Folkeparti mener kan fortsette? Er det på den måten Kristelig Folkeparti mener det er mulig å nå målsetningene for norsk landbrukspolitikk med produksjon på norske ressurser, og at all norsk matjord skal tas i bruk?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-17:
SV og Senterpartiet er enige om veldig mange ting i landbrukspolitikken. I dag er det vel to ting vi er mest uenige om, og det ene er pelsdyr, og det andre er hvordan vi skal forholde oss til avstemningen i dag. SV har konkludert helt klart med at Stortinget har et sjølstendig ansvar når det framforhandlede forslaget går i feil retning og vi ikke når de landbrukspolitiske, kulturlandskapspolitiske og fordelingspolitiske målene som vi har for landbrukspolitikken, altså mangesysleriet og den mangfoldige målsettingen vi har for landbruk. Da har jeg behov for å spørre Senterpartiet: Når organisasjonene står med ryggen mot veggen og blir tvunget til å undertegne noe som de mener er feil, vil Senterpartiet da alltid stemme for?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-17:
SV mener at landbrukspolitikken nå går i feil retning. Når man leser merknaden i innstillingen, virker det som om Venstre også mener det, for den går på viktige prinsipielle saker som jordvern, produksjonsfordeling, kanaliseringspolitikk, ikke flytting av matproduksjon til flatbygdene, at det er kombinasjonskua vi må satse på, slik at vi får mer miljøvennlig kjøttproduksjon i tillegg, og dessuten at det er bekymring for nedgang i kornarealet, og at det må stoppes. Men det som er rart, er at Venstre er med på dette i merknader, men de partiene Venstre støtter i regjering, er ikke med på merknadene om disse bærebjelkene i norsk landbrukspolitikk. Det er da det er grunn til å stille spørsmål også til Venstre: Går det noen grense for Venstre i hvor feil retning landbrukspolitikken kan gå før Venstre sier nei?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-17:
Jeg svarte på det i en replikk til Knut Storberget, at selvfølgelig er forhandlingsinstituttet både bra og viktig, men det er ikke slik at Stortinget kan skyve organisasjonene foran seg når de er i en umulig situasjon og blir stilt overfor en forhandlingsmotpart som ikke er villig til å gi seg på en retning som er feil. Da har Stortinget et sjølstendig ansvar for at den landbrukspolitikken som blir ført, ikke gjør at vi reduserer våre muligheter i framtida for å produsere norsk klimavennlig, ren og god mat på norske ressurser fordi altfor mye av matjorda har gått ut av produksjon, og fordi altfor mange av brukene og brukerne har måttet slutte.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-17:
Norsk landbrukspolitikk er til for at vi skal produsere mest mulig ren, klimavennlig og sunn mat på de jordressursene vi har i Norge. Det er det norsk landbrukspolitikk skal være til for. Vi skal altså betale for de driftsulempene som det er å produsere mat i Norge – for det er det – men det er også noen fordeler, fordi vi har små bruk, fordi vi har lang avstand mellom brukene og noen klimatiske forhold som gjør at vi har fordeler som gjør at vi kan produsere ren og god mat. Matjorda er jo en knapp ressurs i verden, og da har hvert land en plikt til å produsere mat på sine ressurser på den mest klima- og energivennlige måten man kan få til i hvert enkelt land. Det er også en beredskaps- og sikkerhetspolitikk i dette, og landbruket har veldig mange andre målsettinger som man også skal oppfylle. Men det å produsere mest mulig, billigst mulig har Norge liten forutsetning for.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-17:
Det forslaget vi har lagt fram i dag, sier noe om det. Vi ønsker å gjeninnføre de takene som var før. Men jeg tror representanten tar feil når han sier at denne utviklingen ikke kommer til å komme i Norge. Det vil den gjøre. Og noe av det mest alvorlige som kan skje, er jo at man svekker distriktslandbruket på en slik måte at også kanaliseringspolitikken ryker, og at man får flyttet melkeproduksjonen til de arealene vi i dag trenger til å produsere korn på i Norge. Norge produserer altfor lite korn sjøl. Derfor mener vi at kornprisen bør opp, men de veldig knappe arealene i Norge som det går an å produsere korn på, må brukes til det og ikke til grasproduksjon og til å få flyttet melkeproduksjonen til disse arealene. Jeg ser at retningen på den politikken Fremskrittspartiet og regjeringen står for, peker dit.