Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Dette er en ganske historisk dag for fjortiser, fordi det er første gang siden ungdomstrinnet ble innført, at Stortinget behandler en melding som bare handler om dem. Bakgrunnen for at vi gjør det, er at vi i løpet av de senere årene har sett at motivasjonen blant elever i Norge daler fra 5. trinn og aldri er så lav som på 10. trinn i ungdomsskolen, og fordi vi ser at vi har enormt mye vi kan hente på å få opp motivasjonen og lærelysten nettopp i disse avgjørende årene som ikke bare former personer, men som også legger grunnlaget for hva slags yrkesvalg man skal ta videre og for det løpet man står foran når det gjelder videregående opplæring. Vi hadde et valg da vi diskuterte hva vi skulle gjøre med ungdomstrinnet og motivasjonen på ungdomstrinnet. Skulle vi sette ned et offentlig utvalg, skulle vi vente et år eller to til det kom med en innstilling og så gå hele den runden som vi jo vet er veldig tidkrevende? Eller skulle vi rett og slett umiddelbart sette oss i direkte kontakt med dem som har skoen på, høre hva de selv mente var utfordringen i ungdomsskolen, og se hva vi kunne gjøre med det? Vi valgte det siste, fordi hvert år i et ungt menneskes liv kan være veldig avgjørende nettopp når det gjelder motivasjon og utvikling. Derfor har vi i forbindelse med ungdomstrinnsmeldingen hatt direkte kontakt med ca. 3 000 forskjellige personer pluss organisasjoner. Jeg har hatt elever fra alle landets fylker til noe vi har kalt Kristins time, der de selv har satt ord på hva de ønsker at ungdomsskolen skal være. Representanter for foreldrene har vært med, og lærere har også kommet med innspill. Jeg må si at jeg synes det har vært utrolig morsomt og motiverende som kunnskapsminister å ha alle disse møtene og diskutere, fordi elever på ungdomsskolen har ikke kommet til Kunnskapsdepartementet og krevd en slappere skole. De har ikke kommet med ønske om å få lov til å spille Ludo eller gjøre et eller annet sløvt i noen timer sånn at de overlever. De har kommet fordi de ønsker seg en mer variert, motiverende, krevende ungdomsskole som henger nærmere sammen med det de selv ser at de kan ha behov for senere, og de etterlyser den ekstra lille gnisten som alle vet gjør at man strekker seg lenger enn man kanskje trodde man kunne på forhånd, nemlig læregleden og lærelysten. Jeg har lyst til å takke alle de elevene, lærerne og foreldrene som har bidratt med synspunkter og forslag. Vi har tatt tak i dem, og de er nå omsatt til en stortingsmelding sånn at vi kan komme raskt i gang med å endre ungdomsskolen. Jeg hører fra forskere og pedagoger at dette er den første skoleendringen der man går fra til stadighet å gjøre skolen mer akademisk til å gjøre den mer praktisk i sin tilnærming. Jeg mener at de riktige begrepene å bruke er «akademisk» og «praktisk», ikke «teori» og «ikke-teori», selv om vi på folkemunne ofte snakker om at ting er for teoritunge. Men det er mange veier inn for å få teoretisk kunnskap. Den oppnås ikke bare ved å lese eller høre. Den oppnås også ved å jobbe seg inn i det og etterspørre den kunnskapen man trenger. Så dette er en ungdomstrinnsmelding som legger vekt på at man skal jobbe mer praktisk, variert og motiverende. Det har ikke vært sånn at det har kommet noen praktisk orienterte elever som har etterlyst mer praktisk tilnærming. Alle elever har kommet og ønsket en mer praktisk, variert, interessant og motiverende ungdomsskole. Her er det et sterkt ønske fra alle elever om å kunne jobbe med større bredde og en etterspørsel etter den følelsen av mestring som gjør at en vokser, og en etterspørsel etter å kunne la interessen i litt større grad få lov til å styre hva man holder på med. De sentrale læreplanene ble endret i 1997. Da forsvant valgfagene som begrep fra de sentrale læreplanene. På det tidspunktet hadde vi over 200 forskjellige valgfag i Norge, og mange av dem var preget av kos og bare kos. Vi har tenkt annerledes rundt valgfag når vi innfører dem. Nå lager vi utkast til læreplan for valgfagene. Høringsfristen for dem går ut den 16. mars. Vi har plukket kompetansemål fra flere fag for å sette dem sammen, men det vil være stor grad av lokale muligheter til å variere innenfor de læreplanene som er. Det vil f.eks. være mulig å produsere varer og tjenester, å lage en entreprenørbedrift som gjør det, og det vil f.eks. være mulig kanskje å produsere noe helt konkret, praktisk, i håndverkstradisjonen. Men det kan også være tjenester. Jeg ser at enkelte i komiteen etterlyser at sosialt entreprenørskap, eller sosiale tjenester, kan være en del av det. Vel, et slikt fag kan inneholde begge deler. Det samme gjelder f.eks. det å sette opp et teaterstykke, et musikkstykke, eller en forestilling, eller å lage en video. Det vil være ett og samme opplegg i forhold til læreplanene, men med stor grad av variasjon. Det som er viktig nå, er at man bruker den kompetansen man har lokalt, for å få i gang gode valgfag. Valgfagene er én del av de endringene som foreslås i ungdomsskolen. To andre viktige grep er minst like viktige. Det ene er større grad av fleksibilitet i fag- og timefordelingen. Det er et spørsmål som nå kommer til å bli sendt ut på høring og diskutert med Skole-Norge. Det andre er at vi skal jobbe mer praktisk og variert i alle fag – ikke minst i norsk, lesing og regning/matematikk. For vi ser – punkt én – at guttene har noen betydelige utfordringer når det gjelder lesing og skriving. Og vi har – punkt to – generelt, som samfunn, en utfordring når det gjelder matematikk, for det er altfor mange elever som forlater ungdomsskolen med altfor dårlige kunnskaper i regning, og det er altfor mange på første trinn i videregående skole som stryker nettopp i matematikk. For å få til dette – både valgfag og det å jobbe med større fleksibilitet og mer praktisk og relevant opplæring i alle fag – er vi avhengig av én suksessfaktor, og det er læreren. Derfor skal vi, for første gang, følge opp en stortingsmelding med en gjennomføringsstrategi. Den skal vare over fem år. Vi skal ikke bare komme med en stortingsmelding som vi har behandlet i departementet, og som Stortinget slutter seg til, og så slippe den og sende den ut med gode ønsker. Vi skal følge opp det som er hovedgrepene i ungdomstrinnsmeldingen, slik at vi er helt sikre på at vi når alle skoler. Da er særlig skolebasert opplæring i klasseledelse det avgjørende for å få til dette. Det er et kjernepunkt, og vi driver nå og forbereder oss. Når Stortinget nå tilslutter seg dette, kan vi sette i gang med å konkretisere den gjennomføringsstrategien. Det betyr at vi skal samarbeide med alle kommuner og skoler – hele Skole-Norge – nettopp for å få denne meldingen til ikke bare å være gode ønsker som leses opp fra Stortingets talestol, men til noe som faktisk fører til endring. Det er en ny måte å drive sentral skolepolitikk på – vi er mye tettere på. I dette skal vi lære av de erfaringene vi har fra Ny GIV. I forbindelse med Ny GIV har vi ett prosjekt som inneholder et tilbud til dem som har store kunnskapshull når de kommer til jul i 10. klasse, elever som vi ser kommer til å slite med å gjennomføre videregående opplæring. Det tilbudet går i år til 4 000 elever. Vi driller lærere i både norsk og regning for å få til dette, og de jobber mer praktisk og variert. Vi får veldig gode tilbakemeldinger på dette. Den store utfordringen nå er at vi tar med oss den kompetansen – ikke fordi vi skal vente til elevene kommer til jul i 10. klasse, men fordi vi ønsker å jobbe slik fra dag én i ungdomsskolen, og mye mer variert. Da er mitt håp at vi kan få til det på en slik måte at alle elever kan nyte godt av det, at også de elevene som vi i dag ikke når gjennom Ny GIV, vil ha et sterkt ønske om å jobbe mer praktisk, relevant og konkret, kanskje særlig i matematikk. Vi har i stortingsmeldingen gått igjennom diskusjonen om forskning, oppsummert det vi har om nivådifferensiering. Det er et meget klart oppgjør med dem som tror at nivådifferensiering gir oss svaret og mer læring. Vi forlot kursplanene i sin tid fordi for mange elever lærte for lite. Det er behov for en tilpasset undervisning, en variert undervisning, som når alle elever, men vi er ikke tjent med en nivådifferensiering som gjør at enkelte elever tvinges til å ta yrkesforberedende valg allerede fra 12–13-årsalderen. Denne forskningen er samlet i stortingsmeldingen, og det er en meget systematisk og god gjennomgang mot at nivådifferensiering er en oppskrift for mer læring.