Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-04-05:
Jeg er hundre prosent enig med representanten Anne Enger Lahnstein når hun sier at i hvert fall de partiene som er opptatt av en sterk offentlig sektor, også må være opptatt av at de offentlige velferdsordningene treffer det behovet befolkningen føler, og er i stand til å forvalte dem på en slik måte at det gir gode velferdstilbud og ikke skaper unødvendig byråkrati. Derfor har ikke jeg noe imot noen av de punktene eller delprosjektene som er opplistet i det prosjektet som sentrumsregjeringen satte i gang og fikk gjennomført, som gikk på et enklere Norge. Vi arbeider altså for å følge opp de punktene, men vi ønsker å gå noen skritt videre. Som man vil se av Regjeringens handlingsprogram for fornyelse av offentlig sektor, har vi to hovedsatsingsområder innenfor de ni programområdene vi har presentert. Det ene hovedsatsingsområdet er å se på forvaltningsstrukturen. Det er helt åpenbart at så spredd forvaltningsstrukturen er i Norge – i et alminnelig norsk fylke er 50 statlige institusjoner representert, og alle har oppgaver som fører til aktiviteter som treffer enten næringsliv, kommuner eller enkeltpersoner, som det skal svares på – skaper dette et voldsomt stort skjemavelde, og det skaper et stort byråkrati. Vi er derfor nødt til å få gjort noe med det forvaltningssystemet som skaper alle disse reglene og dette systemet. Bare å fjerne en regel eller et skjema vil jo ikke hjelpe, hvis vi ikke gjør noe med det systemet som produserer dette. Det andre hovedsatsingsområdet er det prosjektet som er en direkte oppfølging av prosjektet «Et enklere Norge», regelverkendringer – regelverkendringer i forholdet mellom staten og kommunen, mellom staten og næringslivet, og faktisk også internt i staten, fordi mange av skjemaene og rapporteringskravene som stilles, krever et enormt administrativt merarbeid i staten. Men også der er jeg opptatt av at det er noe som heter rettssikkerhet; det er noen forpliktelser den offentlige forvaltningen har til å følge opp de vedtak som fattes i Stortinget gjennom lover og forskriftskrav. Vi kan ikke bare se bort fra det. Derfor er vi nødt til å presentere helhetlige opplegg som gjør at vi oppnår alle disse tingene samtidig. Det må også være opplagt at Stortinget må ha full rett til, enten gjennom lovvedtak eller på andre måter, å treffe de beslutninger som er av en slik karakter at vi må iverksette ordninger som krever byråkrati, og som krever at det er noen som rapporterer tilbake om hvordan Stortingets enkeltvedtak fungerer, som f.eks. i forbindelse med et budsjett. Det er en del av vårt demokrati, og det skal vi fremdeles leve med. Men det er helt åpenbart at det er mye som har vært gjort, og det var mye som ble gjort med det arbeidet sentrumsregjeringen satte i gang. Vi har gjort en god del for å få til forskriftsendringer og regelverkforenklinger i løpet av den tiden vi har sittet, og vi vil gjøre mer. Selv om vi ikke vil gå så nidkjært til verks når det gjelder rapporteringen tilbake til Stortinget, er det helt åpenbart at det i forbindelse med Stortingets årlige budsjettbehandlinger vil være naturlig at vi gir en tilbakemelding til Stortinget om hvordan dette går i det store og hele. La meg avslutte med å si at jeg er kjent med rapporten fra NHO. De undersøkelser NHO gjorde – hvis jeg husker rett, og det tror jeg at jeg gjør – og som var grunnlaget for den rapporten, beveget seg et par måneder inn i vår regjeringstid. Mesteparten av de opplysningene som ligger til grunn for denne rapporten, var fra tiden før Arbeiderpartiet overtok regjeringsmakten. Men de store, vidtgående politiske spørsmål er egentlig helt uavhengige av hvem som sitter med regjeringsmakten. Der er det ingen som skal slå seg på brystet og si at de er bedre enn andre. Her har vi en jobb å gjøre alle sammen. Når NHO-rapporten skal følges opp i høst, håper jeg at vi skal kunne vise til resultater, både som en konsekvens av sentrumsregjeringens program om et enklere Norge og arbeiderpartiregjeringens program om en fornyelse av offentlig virksomhet. Alle tall jeg har oversikt over i dag, tyder på at det går rett vei, men ingen må tro at vi er endelig i mål. Dette er et arbeid som kontinuerlig må følges opp.