Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-06-15:
Det forventes en betydelig befolkningsvekst i Norge de neste tiårene. Dette skaper økt behov for transport. Ikke minst gjelder dette i og rundt de største byene. Vi har et stort uutnyttet potensial på godssiden, og med nedkorting av reisetid med jernbane mellom flere av de større byene vil jernbanen framstå som et attraktivt alternativ også på de lengre strekningene. I klimaforliket har vi forpliktet oss til at veksten i persontransport i storbyområdene skal tas med kollektivtransport, sykkel og gange. På denne bakgrunn og av hensyn til framkommelighet og jernbanen som et kapasitetssterkt og arealeffektivt transportmiddel framstår toget som den helt sentrale løsningen på framtidens transportutfordringer. Det er derfor Kristelig Folkeparti står bak dette forslaget til jernbanereform – fordi vi ønsker å gjøre transporttilbudet jernbanen representerer, viktigere for flere kunder på person- og godssiden. Samtidig er det viktig fra Kristelig Folkepartis side å understreke det som er en premiss for reformen, at jernbanen skal være et offentlig ansvar. Beslutningen om hvor det skal gå tog, og hvor ofte det skal gå, skal fortsatt tas i organer som er under politisk kontroll, for nettopp å ivareta samfunnets og brukernes behov. Det skal ikke være bedriftsøkonomiske vurderinger som bestemmer hvor og når toget skal gå, og infrastrukturen skal være eid av den norske stat. Så er det viktig at vi i arbeidet med å legge til rette for å gjøre jernbanen viktigere for flere mennesker tar vare på det som fungerer godt i dag. Da vil jeg nevne det aller viktigste først, nemlig sikkerheten. Det er ingen som kan betvile at sikkerheten på norsk jernbane er meget god. Også regularitet og punktlighet beveger seg i riktig retning, med en punktlighetsoppnåelse på mer enn 90 pst. de senere årene. Hva er da begrunnelsen for å gjøre endringer? La meg nevne noen sentrale årsaker. Det er stor enighet om at det er en uhensiktsmessig og til dels uklar oppgavefordeling innenfor jernbanesektoren i dag. Det er en sammenblanding av myndighetsoppgaver og operative oppgaver. Jernbaneverket er både et myndighetsorgan og en leverandør av togselskapenes viktigste innsatsfaktor: en velfungerende infrastruktur. Ansvaret for jernbaneeiendommer er et annet område hvor det har vært et delt eierskap mellom Jernbaneverket og Rom Eiendom i NSB, en deling som har skapt utfordringer for f.eks. knutepunktsutvikling. Utviklingen av eiendomsmassen har ikke i tilstrekkelig grad blitt sett i en helhetlig sammenheng. Virksomhetene har hatt ulike mål, og det har oppstått uenigheter. Jernbanesektoren har i dag svake incentivmekanismer. Dagens finansieringssystem inneholder få incentiver for å holde jernbanen åpen for trafikk. Jernbanesektoren har i for stor grad hatt fokus på enkeltelementer i jernbanepolitikken, f.eks. knyttet opp mot konkrete togavganger og avgangstider. Vi trenger et økt kundefokus. En jernbane som skal bli tatt i bruk av stadig flere mennesker og eiere av gods i årene framover, trenger incentiver som styrker kundefokuset. Det er behov for en bedre koordinering mellom jernbanen og øvrig kollektivvirksomhet i storbyområdene spesielt, men også over resten av landet. Det er et klart behov for å koordinere billettsystemet og takster og informasjon på tvers av kollektivtilbudene og over fylkesgrensene, slik at reisen blir mest mulig sømløs for den reisende. På dette området har Samferdselsdepartementet et ansvar for at de nødvendige verktøy blir utviklet med en klar ansvarsfordeling og tilstrekkelig kapasitet og kompetanse hos de ansvarlige. Gjennom etablering av et direktorat direkte underlagt Samferdselsdepartementet overfører man de myndighetsoppgavene som tidligere lå i Jernbaneverket, til det nye direktoratet. Dette vil da få en sentral rolle med hensyn til strategisk planlegging, faglig støtte til departementet i arbeidet med statsbudsjettet, overordnet ansvar for drift og vedlikehold, kjøp av transporttjenester og forvaltning av økonomiske virkemidler. Gjennom de grepene som gjøres nå, ligger det godt til rette for at vi i framtiden også kan tenke enda mer helhetlig. Transportsystemet er komplekst, og alt henger sammen med alt. Vi trenger en mer helhetlig utvikling av transportsystemet og hele transportsektoren, slik at vi får utnyttet de ulike transportformene enda bedre, så det blir mest mulig sømløst for trafikantene. Det må være målet. Derfor synes vi i Kristelig Folkeparti at det er en spennende tilnærming fra departementets side å vurdere om det som nå gjøres, kan danne grunnlag for å etablere et sektorovergripende transportdirektorat for både jernbane og vei. Da snakker vi ikke om at dette skal skje umiddelbart. Her må vi ta utviklingen trinnvis. Men på sikt bør man se på dette. I forrige stortingsperiode fremmet Kristelig Folkeparti et representantforslag om å få utredet nettopp en felles transportetat. Ikke minst hva gjelder strategisk planlegging for å se vei og jernbane i sammenheng og for å løse framtidens transportutfordringer, tror vi det kan være noe å hente gjennom et sektorovergripende direktorat. Jeg vil også understreke at selv om dette er et forvaltningsorgan direkte underlagt Samferdselsdepartementet, er det viktig at det blir en aktør som har rammer og muligheter for å initiere og utvikle nye initiativ. Det trengs et direktorat som kan være på høyde med utviklingen, være i forkant av utviklingen, både når det gjelder kollektivtransport og jernbane, i lys av de økte transportbehovene som vil komme. Etablering av et eget infrastrukturforetak som skal eie, forvalte, drifte, vedlikeholde og fornye jernbaneinfrastrukturen, samt utføre trafikkstyring og forvalte eiendom, tror vi er et godt grep for å koordinere og samle de oppgaver som ikke er innunder myndighetsområdet. Det er viktig å understreke at ROM Eiendom som en del av det nye statlige foretaket fortsatt skal være en samlet, profesjonell eiendomsforvalter, som gis mulighet til å skape verdier og utvikle kollektivknutepunkt. Dette må skje gjennom en helhetlig forvaltning av verdiene gjennom et samspill med private og offentlige aktører. Driftsuavhengige utviklingsprosjekter kan selges når markedet er til stede, og når eier får best mulig avkastning på investert kapital. Når en i meldingen gir uttrykk for at det skal innføres gradvis konkurranse om persontransport på tog, handler det om å bidra til å skape et best mulig togtilbud for kundene. Fra Kristelig Folkepartis side handler ikke dette om ideologi, men om muligheten for å utvikle et enda bedre togprodukt for kunden. Togselskapene får en egeninteresse i å beholde og tiltrekke seg nye kunder og utvikle reiseopplevelsen for den reisende. Det er likevel av avgjørende betydning at dette gjøres trinnvis. Det er viktig at en bruker erfaringene fra konkurranseutsettingene før en tar neste skritt, og at en og en pakke legges ut av gangen. Det bør også være en forutsetning at strukturen i den nye reformen er på plass før man starter konkurranseutsettingen på den første strekningen. For Kristelig Folkeparti er det viktig at man fortsatt har et sterkt NSB, et statlig selskap som kan være en sentral aktør i det norske markedet. Derfor har det vært vesentlig at NSB AS videreføres som et samlet transportselskap bestående av NSB persontog, Tågkompaniet AB, NSB Gjøvikbanen, Nettbuss, CargoNet og konsern- og fellesfunksjoner, 100 pst. eid av staten. Det å åpne opp for at det kan komme flere persontogoperatører på banen, samt at en legger opp til bruk av flere private aktører innen drift og vedlikehold, tror vi kan resultere i gode effekter også på utviklingen av nye løsninger. Forslaget til ny organisering legger til rette for bedre samordning og koordinering. Opposisjonen kaller den nye organiseringsmodellen for «oppsplitting», men jeg vil påstå at det faktisk er det motsatte som er foreslått. Et nytt jernbanedirektorat med konsentrerte planressurser vil se utbygging av infrastruktur i sammenheng med framtidig ruteproduksjon og materiellbehov. En ny ordning med kjøreveisavgift og innføring av en ytelsesordning styrker koordineringen mellom infrastrukturselskap og togoperatører. En samling av all eiendom i infrastrukturselskapet, hvor det profesjonelle forvaltermiljøet fra ROM Eiendom utgjør kjernen i dette samlede, nye miljøet, gjør at en unngår den type konflikter man tidligere har hatt f.eks. når det gjelder utvikling av knutepunktsfunksjoner. Så er det viktig å tilføye: En omorganisering av jernbanen er ikke tilstrekkelig for å gjøre jernbanen bedre og viktigere for flere mennesker. Vi er veldig klar over at det å kunne utvikle jernbanen til noe bedre enn en har i dag, også krever tilførsel av økonomiske ressurser. Gjennom de to siste budsjettårene har de fire samarbeidspartiene vist at de er villige til å satse på jernbanen gjennom økte bevilgninger til investering, drift og vedlikehold. For Kristelig Folkeparti er det av helt avgjørende betydning at denne ressursinnsatsen til jernbanen skal øke i årene framover. Vi har et stort vedlikeholdsetterslep å ta igjen. For første gang på mer enn 15 år begynner vi å ta igjen noe av etterslepet i 2015. Samtidig har vi opplevd i denne perioden at bevilgningene til jernbane har økt. Det gjorde det også i forrige periode, og det vil jeg gjerne gi de rød-grønne honnør for. Det var bra – det var veldig bra. Samtidig opplevde vi i Kristelig Folkeparti å snakke for døve ører hver gang vi foreslo radikale grep. Vi vil ha fornyelse. Det er viktig at vi nå tenker framtid. Jernbanen skal bli viktigere for flere. Nå tas de grepene som Kristelig Folkeparti har kjempet lenge for. Det er bra, og det skjer i et godt samarbeid med en offensiv statsråd.