trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-16:
Eg registrerer at representanten meiner at Arbeidarpartiet har stått aleine om pensjon frå første krone. I all anstendigheit må eg seia at det stemmer ikkje. Men så til spørsmålet: Under høyringa som me hadde i denne saka, spurde Arbeidarpartiets representant om kva nivå minstepensjonen burde liggja på. Ingen av høyringsinstansane hadde noko svar på dette. Og når me føreslår å ha ein fast opptrappingsplan for minstepensjonistar fram til EU60-nivå, stemmer Arbeidarpartiet mot dette. Samtidig står dei saman med regjeringa i argumentasjonen. Er det sånn at Arbeidarpartiet har sett ned eit utval for å finna ut kor langt unna fattigdomsgrensa det er greitt å ha minstepensjonane?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-16:
Å få til noko i ein fastlåst situasjon fordrar at dei som vil noko, set seg ned og snakkar saman. SV tok i haust initiativ til samtalar om pensjon. Framstegspartiet responderte positivt på invitasjonen vår, og dermed vart det me som – saman med Pensjonistforbundet – samarbeidde om dette forslaget. Eg må seia at gleda er stor på vår side når me ser at forslaget har ført fram. Me har klart å stabla på beina eit fleirtal for å få slutt på at pensjonistane taper kjøpekraft, og me får fleirtal for at auken i minstepensjon vedteken i desember 2020 vert permanent. Me hadde eit håp om å få på plass eit fleirtal for ein forpliktande opptrappingsplan for minstepensjonen. Stortinget har samrøystes erkjent at minstepensjonsnivået er for lågt. Me føreslår å heva minstepensjonane årleg med 7 500 kr fram til EUs fattigdomsgrense er nådd. Det meiner me er eit svært godt forslag for å løfta pensjonistane ut av fattigdom, men dessverre vil ikkje andre parti forplikta seg til det. Framskrivingane for minste pensjonsnivå er, slik det ser ut no, mildt sagt sørgjelege, om ein ser 20–30 år fram i tid. Dette er ikkje diskutert i særleg grad i innstillinga, men det er god grunn til å tru at dette vert ein heit potet og ei problemstilling dei nærmaste åra, spesielt i forbindelse med behandlinga av det pensjonsutvalet kjem til å leggja fram. Spørsmålet er om me skal la forskjellane utvikla seg så mykje som dette tilseier. Det er snakk om pensjonar langt, langt under fattigdomsgrensa i EU. Fleirtalet i komiteen prøver å skremma med at det er snakk om ei meirutgift på 47 mrd. kr i 2050. Sett opp mot at det mest sannsynleg framleis vil vera eit søkkande antal minstepensjonistar, viser dette talet åleine alvoret. Skal fellesskapet ta ansvar for færre fattige i Noreg, eller skal me ikkje det? I VG på søndag såg eg at Arbeidarpartiet brukte argumentet at dei lågtlønte har så låg løn at dei difor ikkje kan løfta pensjonistane. Det er eit svært dårleg argument. Det kan ikkje vera sånn at fordi me ikkje kan løfta alle ut av fattigdom no, så skal me ikkje gjera det for denne gruppa. Dei må kunna halda seg til at saka om eit løft for pensjonistar handlar om eit løft for pensjonistar, ikkje alt mogleg anna me òg jobbar for. Alt i alt er dette ein sigersdag for pensjonistane. Me skulle sjølvsagt sett at me kom endå lenger når det kjem til å gje pensjonistane deira rettmessige plass i samfunnet, i Teknisk berekningsutval og ein konkret og reell forhandlingsrett. Me registrerer at forslagsstillarane med dette har klart å pressa fleirtalet i komiteen til å gå inn for ein forhandlingsrett – eg viser då til det som ligg i VIII – men eg forventar at det vert klarlagt kor ekte desse forhandlingane skal vera. Er det f.eks. sånn at det vert opp til Stortinget dersom det vert ueinigheitsprotokoll, eller vert det som i dag, der ueinige partar berre lèt vera å skriva under på dokumentet og «that’s it»? Heilt til slutt vil eg takka for veldig godt samarbeid til dei som har samarbeidd med oss, og anbefala SV sine forslag.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-16:
Problemstillinga som representanten beskriv her, vil i framtida gjelda færre og færre. Me er opne for å finna løysingar for dei, men me kan ikkje la det hindra oss i å løfta titals tusen pensjonistar ut av fattigdom. Det Arbeidarpartiet seier, er at titusenvis av pensjonistar skal vera fattige gjennom heile pensjonstida si fordi Arbeidarpartiet synest det vert komplisert å finna ei ordning for dei som ikkje kan gå av med AFP ved 62 år. Men dette gjeld tydelegvis ikkje for dei 4 000 kr som vart vedtekne i desember 2020, som Arbeidarpartiet sjølv har føreslått skal verte ein permanent auke. Det ville òg påverka, akkurat på same måten som representanten beskriv her. Eg meiner at dette heng lite saman. Det er ei problemstilling, ja, men me kan vera med og diskutera løysingar på det.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-16:
Verken Framstegspartiet, SV eller Pensjonistforbundet har påstått at dette representantforslaget er eit svar på alt. Det er det ikkje, men det er eit godt initiativ til å løfta utruleg mange folk ut av fattigdom. Så vidt eg veit, har ikkje Arbeidarpartiet kome med eit tilsvarande forslag for å løfta tilsvarande mange ut av fattigdom. Det er eit betydeleg skilje her, som går på moglegheita til å gå av med AFP eller ikkje. No er AFP ei ordning som er tariff-festa. Sånn sett vil det vera eit argument for at endå fleire skal organisera seg, og at organisasjonsgraden skal gå opp – utan at det er svaret på alt.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-16:
Når det kjem til talet på minstepensjonistar, stemmer det at det vert færre og færre, og dermed meiner me òg at det er eit godt forslag å løfta nettopp minstepensjonistane ut av fattigdom. Så kommenterer representanten formuen til minstepensjonistane. Der må eg heilt ærleg seia at eg skjønar ikkje heilt det. Eg står sjølv i skatteregisteret med ein viss formue – ikkje veldig mykje, under 100 000 kr – men eg skjønar ikkje kvar det kjem frå, for eg har over 4 mill. kr i gjeld. Så det kan vera ganske variabelt for kvar enkelt. Så spør representanten om TBU. Me meiner at pensjonistane skal ha ein rettmessig plass i samfunnet. Dei representerer ei svær gruppe menneske og bør dermed òg kunna vera med i det utvalet som er med og bestemmer prisane i samfunnet.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-16:
Fleirtalet med regjeringspartia vedtek i dag ei slags forhandlingsordning. Forslaget lyder: «Stortinget ber regjeringen legge frem forslag til regelfesting om at organisasjonene i forbindelse med de årlige trygdeoppgjørene kan forhandle om andre spørsmål med betydning for pensjonistene». Kva er forskjellen på dette og dagens praksis? Er ikke dette nokså likt, at det ender med at ueinige partar ikkje signerer dokumentet, og at det vert enden på visa?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-16:
Regelverket for samordning av offentlig tjenestepensjon er svært komplisert. Det vet jeg, bl.a. fordi selv embetsverket i Arbeids- og sosialdepartementet, som kanskje er de som kan dette best, ved siden av noen miljøer i organisasjonene og andre steder, sier at det er svært komplisert, og det betyr at det er komplisert. Det samme er overgangsreglene for uførepensjon fra offentlig tjenestepensjonsordning. Representantforslaget omhandler begge disse regelsettene, og det tilsier at det burde være vanskelig å vurdere rimeligheten av forslaget. Samtidig er det sentrale spørsmålet i forslaget kanskje ikke så vanskelig å ta stilling til, nemlig: Er det urimelig at uføre med særaldersgrense i perioden fra aldersgrensen og frem til 67 år får en ytelse som er på nivå med det de ville fått dersom de ikke var uføre? Min vurdering er at det ikke er urimelig, og jeg er glad for at flertallet i komiteen deler den vurderingen. Jeg merker meg at representanten fra Sosialistisk Venstreparti peker på at enkelte vil kunne oppleve å få samordnet bort hele sin tjenestepensjon med gjeldende samordningsregler. Det er riktig, men det er også verdt å merke seg at det gjelder ikke kun uføre med særaldersgrenser. Bruttoordningen har noen særtrekk som er til gunst for noen og til ugunst for andre. Det gjelder også for tjenestepensjonsordninger i privat sektor. Jeg minner om at flertallet av de med innskuddspensjon i privat sektor ikke har uføredekning. Disse mottar kun uføretrygd fra folketrygden. Representantene fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet foreslår at pensjonsutvalget som skal evaluere pensjonsreformen, får i oppgave å vurdere problemstillingen som reises i representantforslaget. Nå er det selvfølgelig opp til utvalget å tolke sitt mandat, men jeg vil minne om at det i mandatet til utvalget er presisert at de skal konsentrere sin utredning om folketrygdens alderspensjon og eventuelt grenseflater mot andre ordninger. Jeg mener nok at problemstillingen som tas opp i representantforslaget, ligger utenfor dette. Mandatet til evalueringsutvalget er allerede omfattende, og jeg tror vi er tjent med at de får konsentrere seg om de store linjene. Uføre med særaldersgrense kommer noe dårligere ut enn uføre uten særaldersgrense i perioden fra særaldersgrensen og frem til 67 år. Men, som jeg har sagt: Det er også relevant å sammenligne med andre ikke-uføre som har særaldersgrense. Det illustrerer at det ikke er en ubetinget fordel å ha en særaldersgrense, verken for arbeidsføre eller uføre. For arbeidsføre innebærer det at man må slutte i jobben, selv om man kanskje har helse og motivasjon til å fortsette, og dermed går ned fra full lønn til 66 pst. av lønn, som er en betydelig nedgang.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-16:
Et utvalg står selvfølgelig fritt til å tolke sitt mandat, eller helt fritt står de ikke, de skal jo følge sitt mandat. Men de står fritt til å tolke sitt mandat – det var min mening. Jeg har ikke tenkt å detaljstyre utvalget når det gjelder hva de selv mener er relevant, men det er mitt utgangspunkt. Så er det vi har på høring nå, om særaldersgrenser, helt konkret knyttet til fratredelsesplikten. Regjeringens forslag er at man fortsatt skal ha en særaldersgrense, at man fortsatt kan gå av ved særaldersgrensen hvis man ønsker det, men man har ikke en plikt til å gå av. Det er det enighet om er noe regjeringen og Stortinget kan vedta. Det ser jeg ikke for meg at vi skal ha en forhandlingsrunde om. Når det gjelder det større spørsmålet om særaldersgrenser, med referanse til det Fremskrittspartiet foreslår, mener jeg det er både ryddig og rimelig at i den større prosessen om særaldersgrenser må også partene være involvert.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-16:
Jeg avslører ikke noen hemmelighet når jeg sier at regjeringen nok hadde en litt annen prosess og plan for prosess når det gjaldt pensjon fra første krone. Når det er sagt, er det et viktig prinsipp. Det har aldri vært selve prinsippet eller tanken om at det også skal gjelde dem som ikke har det i dag – det gjelder selvfølgelig i folketrygden – som har vært utfordringen. Så er det to elementer som representanten spør om. Det ene er: Hvorfor fra 2023? Jo, det er to grunner til det. For det første er det en ekstremt krevende situasjon for mange i norsk næringsliv, og mange av dem som har arbeidstakere som kommer til å nyte godt av pensjon fra første krone, er også dem som er aller hardest rammet nå av korona, smittevernrestriksjoner, turister som ikke kommer, etc. Det tilsier en viss overgangsperiode. For det andre ligger det ikke i forslaget fra flertallet at man nødvendigvis skal ha en evig kompensasjon krone for krone, men det er snakk om å gjøre noe for å kompensere også bedriftene for dette, sånn at det ikke skal føre til økte kostnader, men bare pensjon fra første krone – på sikt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-16:
Jeg har jo akkurat forklart hvorfor jeg mener det er gode grunner til at man skal ha en innføring fra 2023. Det har også vært en prosess knyttet til dette. Som representanten sikkert er kjent med, er det nå en rapport ute på høring. Det er Finansdepartementet som egentlig har dette, ikke Arbeids- og sosialdepartementet, selv om det er jeg som står her, og det behandles i arbeids- og sosialkomiteen. Så er det sånn at vi tar utgangspunkt i det som er vedtatt av flertallet, og det flertallsmerknadene sier, men vår intensjon er å innføre en pensjonsordning fra første krone. Vi ser at flertallet i Stortinget – som da regjeringspartiene er en del av – vil se på en midlertidig kompensasjon, men det er ikke her snakk om at man skal gjøre endringer i pensjonsnivået eller prosentnivået. Det har ikke vært oppe til diskusjon, selv om det ikke står noe eksplisitt om dette i merknadene, så vidt jeg husker.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-16:
Jeg har ikke glemt den enkelte pensjonist. Jeg ser – og jeg vet ikke om det er med vilje, kanskje det bare er et uhell – at Fremskrittspartiet uttrykker seg litt uklart når man sier at underreguleringen på 0,75 er borte. Det er riktig, men det betyr ikke at prinsippet om at også dagens pensjonister og den løpende utbetalingen skal bidra inn i spleiselaget som pensjonsreformen er, blir borte. På mange måter kan man snu på dette og si at Fremskrittspartiet – nå har jeg litt dårlig korttidsminne, men så vidt jeg husker, satt vel Fremskrittspartiet i regjering noen år også, bl.a. i de årene som ble omtalt av representanten Wiborg – nå har sluttet seg til hovedprinsippet i pensjonsforliket, nemlig at også dagens pensjonister skal bidra, men nå med en annen måte å regulere på, som har sine fordeler ved at man skjermes for nedturen, og sine ulemper ved at hvis det er gode år i lønnsoppgjørene, får også pensjonistene mindre igjen enn de ville gjort med gammel modell. For øvrig har de fleste pensjonister som ble pensjonert tidligere, tjent på den gamle modellen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-16:
Representanten Wiborg er rutinert i arbeids- og sosialkomiteen, så han vet sikkert at vi ikke har en fattigdomsgrense på den måten i Norge. Men det er helt riktig at en del av minstepensjonene er under det som er EU60. Jeg har ikke tid på ett minutt til å gå inn på detaljene i hva det er. Det er også sånn at det er en påfallende perspektivforskjell mellom representanten Wiborg og meg selv, for det er helt riktig at Fremskrittspartiet går inn for en økning av minstepensjonene nå. Mye av det gjorde man da man – og nå kom jeg på det – satt i regjering. Man satt jo i regjering i lange perioder og fikk økt bl.a. minstepensjonen for enslige. Fremtidens minstepensjoner, derimot – nå heter det riktignok noe annet – er man ikke like opptatt av. Dem er jeg opptatt av. Jeg er opptatt av at de som er unge i dag, mine barn, deres barnebarn og deres barn igjen, også skal ha et pensjonssystem som er bærekraftig, og at de ikke skal få en urimelig byrde sammenlignet med oss som lever i dag.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-16:
Jeg er helt enig i representanten Lundteigens beskrivelse av dette forslaget, og det er jo også, som jeg har understreket, helt i tråd med pensjonsforliket. Det er ikke bare helt i tråd med – dette er vel nærmest presist ordlyden i pensjonsforliket. Så 0,75 kom inn som en slags praktisk løsning, fordi det var noen praktiske problemstillinger rundt det å bare ha en regulering som var gjennomsnittet av pris- og lønnsvekst. Mitt poeng, som også er riktig, samtidig som representanten Lundteigens poeng er helt korrekt, er at innsparingen over tid egentlig er den samme i de to modellene. Det betyr at underreguleringen er der, sammenlignet med det bl.a. en del pensjonistorganisasjoner og partier på Stortinget ønsker, at man skal regulere pensjonene med lønnsvekst, sånn som bl.a. minstepensjonene reguleres i dag. Så på den måten opprettholdes prinsippet i pensjonsreformen om at også den løpende regulering, altså dagens pensjonister, bidrar litt inn i et bærekraftig pensjonssystem.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-16:
Jeg må først si at jeg må ha litt tid – og vi må ha litt tid – til å gå skikkelig igjennom det Stortinget har vedtatt. Det betyr at alle detaljene i hvordan vi skal løse det som er bestillingen fra Stortinget, dem har jeg ikke nå på stående fot. Men vi har to ting å manøvrere etter. Det ene er at flertallet på Stortinget har sagt at de ikke ønsker en forhandling som sådan, bl.a. fordi, som representanten Lundteigen påpekte tidligere, det som er pensjonsrettighetene til folk, det er dine rettigheter, og det skal ikke forhandles bort som et lønnsoppgjør eller noe sånt. Samtidig har man sagt at man ønsker at også andre ting som ikke dreier seg om pensjonen – for reguleringen av den vil jo rulle og gå, det er ikke noe overskudd der som man kan forhandle om som ikke tilhører folks opptjente pensjonsrettigheter – kan bringes inn i pensjonsoppgjørene på en egnet måte. Vi må få litt tid til å finne ut hvordan vi skal gjøre det, men jeg synes det er helt naturlig at f.eks. pensjonistorganisasjonene kan bringe inn saker som er utenfor pensjonssystemet, og som er viktig for deres medlemsgrupper.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-16:
Nå ber jo egentlig representanten meg om å svare på hele sammensetningen av pensjonsreformen, men jeg kan si noe om hvorfor. La meg starte med å si at en grunn til å sette ned en pensjonskommisjon er ikke å rokke ved fundamentene i pensjonsreformen, men å se på om det over tid er behov for større justeringer, og også se på om det er ting som må endres fordi urimelighetene kan bli for store. La meg ta ett eksempel, som representanten nevnte i sitt innlegg. Per dags dato mener jeg det ikke er urimelig å ikke ha en særskilt skjerming av dem som er uføre. Men i fremtiden, når konsekvensene av levealdersjusteringen slår inn hardere, kan gapet bli så stort at det er rimelig også å gjøre noe med det. Det er ett eksempel. Pensjonssystemet vi har i dag, er meg bekjent bedre for kvinner generelt enn det tidligere systemet, bl.a. fordi man tjener opp i alle år, og det er dermed også på mange måter bedre for mange lavtlønte.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-02-16:
Pensjon fra første krone har lenge vært en viktig sak for Arbeiderpartiet. Vi har fremmet forslag om det flere ganger i Stortinget, bl.a. i fjor høst. Da stemte Høyre imot. Innføring av pensjon fra første krone er viktig fordi én million ansatte i privat sektor ikke har pensjonsopptjening for de første 100 000 kr de tjener. Det er urettferdig. Men i dag fremmer Høyre forslag om pensjon fra første krone. I forslaget pekes det på økonomiske tiltak for arbeidsgiversiden. Haken er at dette ikke skal gjelde før 2023, nesten to år fram i tid. Hvis arbeidsgiversiden skal kompenseres økonomisk, hvorfor vente helt til 2023?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-02-16:
Pensjon er krevende spørsmål. Det handler om å sikre en sosial profil, legitimitet og rettferdighet, men også bærekraft. Jeg er glad for at vi får flertall her i dag for en rekke forslag, bl.a. det å regulere løpende pensjoner med gjennomsnitt av pris- og lønnsvekst. Arbeiderpartiet har fremmet dette forslaget i mange år. Representanten Siv Jensen sto her for kort tid siden og sa hun var stolt over å få gjennomslag her i dag. Representanten kunne vært stolt for lenge siden, hadde Fremskrittspartiet stemt for Arbeiderpartiets forslag. Vi har gang på gang blitt nedstemt, også med stemmene fra Fremskrittspartiet. Nå stiller flertallet seg annerledes, men jeg mener det er viktig å påpeke at denne endringen er i tråd med pensjonsreformen. I representantforslaget vi behandler her i dag, fremmer Fremskrittspartiet og SV forslag om en plan for årlig opptrapping av minste pensjonsnivå opp mot EU60. Arbeids- og velferdsdirektoratet har anslått at de årlige merutgiftene i 2050 vil være 47 mrd. kr. Det er hvis økningen gjøres gjeldende i ny alderspensjon. Jeg tror de fleste av oss har sympati med økt minstepensjon. Arbeiderpartiet står sammen med Fremskrittspartiet og SV bak forslaget om å sikre en permanent økning av minstepensjonen for enslige. Men når Arbeiderpartiet i dag ikke støtter forslaget om en opptrappingsplan mot EU60, ligger det grundige vurderinger bak. Forslaget har flere ringvirkninger. En av dem er at økt minstenivå vil føre til at færre oppfyller kravet om uttak av alderspensjon før fylte 67 år. Minstenivået i folketrygden må ses i en større sammenheng og være en del av vurderingene til pensjonsutvalget. En klok kvinne sa en gang at alt henger sammen med alt, og det gjelder i aller høyeste grad pensjonsspørsmål. I 2060 er jeg 70 år, og i 2087 er datteren min 70 år. Det vi forvalter her og nå, angår ikke bare dagens pensjonister. Deres stemme er viktig og må bli hørt. Vi må klare å ha to tanker i hodet på en gang. Det er den røde linjen i pensjonsreformen: bærekraften og generasjonskontrakten. Omfattende, dyre og kompliserte endringer med store ringeffekter er dessverre ikke egnet for anmodningsforslag. Derfor er vi avhengig av at vi finner de gode løsningene sammen, og at regjeringen, uavhengig av hvem som styrer, inviterer Stortinget med inn.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-16:
Representanten Nordby Lunde har tidligere brukt ord som at det er «ko-ko» å hjelpe folk som sliter økonomisk, når Fremskrittspartiet har ønsket å løfte flere grupper som virkelig sliter. I innlegget sitt snakker representanten Nordby Lunde mye om at vi må ha et pensjonssystem med legitimitet og generasjonssolidaritet. Det er det ingen av oss som er uenig i. I Norge er medianinntekten nå cirka 550 000 kr, mens minstepensjonister tjener rundt 200 000 kr – godt under fattigdomsgrensen. Mener virkelig representanten Nordby Lunde at det er generasjonssolidaritet at en stor gruppe pensjonister skal leve godt under fattigdomsgrensen?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-16:
Jeg har mange eksempler på gjennomslag som Fremskrittspartiet fikk da vi satt i regjering, også som gjaldt pensjonister. Jeg kan ta et eksempel, som jeg nevnte i mitt innlegg: Fremskrittspartiet er imot at gifte og samboende pensjonister skal få avkortet – altså redusert – sin pensjon kun på grunn av at de er gift eller samboende. Fremskrittspartiet fikk redusert det fra 15 pst. til 10 pst. Men representanten Lise Christoffersen stemte imot. Heldigvis klarte Fremskrittspartiet å forhandle seg frem til at det ble et flertall for det. Når det gjelder underreguleringen, stemte vi for det første imot underreguleringen da Arbeiderpartiet innførte det. De årene vi satt i regjering, fremmet jeg selv forslag i denne salen om å oppheve underreguleringen, men Arbeiderpartiet stemte imot. Etter at vi gikk ut av regjering, fremmet Fremskrittspartiet på nytt forslag om å oppheve underreguleringen. Det ble også stemt ned, bl.a. av Arbeiderpartiet.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-16:
Det representanten Nordby Lunde sier, er direkte feil. Fremskrittspartiet mener i høyeste grad at det skal lønne seg å stå i arbeid. Det har vi vist både gjennom flere forslag i denne saken og ikke minst generelt i vår politikk. Når vi f.eks. nå avskaffer underreguleringen på 0,75 pst. og erstatter det med et snitt på lønn og pris, vil det i høyeste grad gagne også dem som har stått i arbeid. Men uavhengig av hvor lenge man har stått i arbeid, mener jeg at vi i Norge må kunne si at vi skal ha et snev av anstendighet for dem som av forskjellige grunner ikke har opptjent like mye pensjon. At det gulvet i det minste skal være fattigdomsgrensen, mener jeg burde være en selvfølge. At man kan stå på denne talerstolen og mene at det er helt riktig og rimelig at pensjonister i Norge skal ligge ca. 40 000 kr under fattigdomsgrensen, synes jeg er uverdig.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-16:
Som jeg også sa i mitt innlegg, står vi i Fremskrittspartiet for det vi her legger frem, at det nå blir et snitt mellom lønn og pris, og at det er en midlertidig ordning frem til pensjonskommisjonen. Det er ingen hemmelighet at Fremskrittspartiet primært – og dette kommer vi til fortsette å jobbe for – ønsker at landets pensjonister skal få eksakt den samme kjøpekraftsutviklingen prosentmessig som resten av samfunnet. Dessverre er representanten Per Olaf Lundteigen sterk motstander av det. Hvis resten av samfunnet har et snitt på den årlige lønnsveksten på f.eks. 2 pst., mener Fremskrittspartiet at også landets pensjonister bør få 2 pst. Det skyldes at Fremskrittspartiet er uenig i den sparereformen som pensjonsforliket reelt sett var, som Senterpartiet, sammen med Arbeiderpartiet og de andre partiene i denne salen, står bak.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-16:
Først: Jeg er glad for at Arbeiderpartiet i dag bidrar til å skape flertall for å gjøre justeringer og fjerne noen av de urimelighetene i pensjonsreformen som de selv sto bak og selv innførte. Men når det gjelder minstepensjonister, hører jeg mye om at det må vurderes, man må utrede, man må se nærmere på, osv. Nå er det ti år siden pensjonsreformen ble vedtatt. Landets minstepensjonister skal betale for husleien sin, de skal betale brød, melk og andre utgifter. Det skal betales i dag. Det er ikke alle som har tid til å vente på en pensjonskommisjon fremover. Og da er mitt enkle spørsmål, som jeg ber representanten svare klart og tydelig ja eller nei på: Synes Arbeiderpartiet det er greit at vi har pensjonister som tjener under fattigdomsgrensen i Norge?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-16:
Først vil jeg takke representanten Lundteigen for at han er med på flere av de viktige grepene vi gjør her, bl.a. å avskaffe underreguleringen på 0,75 pst. Men jeg vil også takke representanten for at han er med på noen av de forslagene som ikke får flertall i dag, og som handler om å la landets pensjonister få den retten alle andre grupper i samfunnet har bl.a. til å være med og påvirke og forhandle om sin egen fremtid. Det er bra. Jeg håper vi sammen kan presse på for at Arbeiderpartiet og Høyre etter hvert også innser det. Men jeg registrerte at representanten Lundteigen mente at nå øker man minstelønnen med 4 000 kr, og da er det bra, og så kan man vurdere det i fremtiden. Da stiller jeg det spørsmålet som jeg har stilt til flere: Mener representanten Lundteigen og Senterpartiet at det er akseptabelt at vi har pensjonister i Norge som lever på godt under fattigdomsgrensen?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-16:
Når jeg hører statsråden, hører jeg en systemforsvarer som er veldig opptatt av å forsvare det bestående, men glemmer noe av den viktigste jobben for oss som politikere: å se det enkelte individ. For realiteten er at landets pensjonister har tapt kjøpekraft i fem av de siste seks årene. De har fått underregulert sin pensjon med 0,75 hvert eneste år siden pensjonsreformen ble vedtatt, som Høyre gikk sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet om. Nå får vi heldigvis bedret mye ved at vi får det over til lønn og pris, men det statsråden glemmer, er at for dagens pensjonister skal husleie, strøm og mat betales nå. Det er ikke alle som har tid til å vente på en pensjonskommisjon, vente på nye utredninger. Så mitt spørsmål til statsråden er: Har han glemt den enkelte pensjonist, som har utgifter nå?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-16:
Jeg tror statsråden hadde hatt godt av å lytte litt mer til noe av det jeg var innom i mitt innlegg. Det er Fremskrittspartiets primære syn at landets pensjonister skal få akkurat den samme prosentmessige inntektsutviklingen som resten av samfunnet, og det er noe vi fortsatt kommer til å kjempe for. Men det forslaget har blitt nedstemt, bl.a. av representanten Torbjørn Røe Isaksen og hans parti Høyre, sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet og et flertall på Stortinget, som ønsker underreguleringen. Det er derfor Fremskrittspartiet, sammen med Sosialistisk Venstreparti og Pensjonistforbundet, prøver å skape et kompromiss, og vi har nå faktisk vunnet gjennom ved å sørge for at tiden da landets pensjonister får underregulert sin pensjon med 0,75, er over, og at tiden da landets pensjonister får redusert kjøpekraft, sannsynligvis også er over. Og da mener jeg at statsråden heller burde anerkjenne det arbeidet, at vi i dag får et betydelig løft for landets pensjonister. Det som overrasker meg, er om statsråden, og det håper jeg han kan svare på, fortsatt synes det er greit at vi har pensjonister i Norge som lever godt under fattigdomsgrensen.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-16:
Det har kommet mye vikarierende argumentasjon i denne salen i dag. Flere av dem som er skeptiske til flere av tingene Fremskrittspartiet sammen med SV foreslår, viser til at vi trenger nye utredninger, at vi ikke kan ta det nå. Det er som sagt ti år siden pensjonsreformen, men fortsatt er flere av partiene ikke beredt til å gjøre de helt nødvendige justeringene. Representanten Bjørnebekk-Waagen begynte å skyve dagens ungdom foran seg. Men hvis vi går og spør dagens ungdom om de ønsker at deres besteforeldre skal leve under fattigdomsgrensen, eller om de skal leve over fattigdomsgrensen, er jeg rimelig trygg på at ungdommen vi har i Norge, er klare på at deres besteforeldre virkelig fortjener bedre. Det er jo ikke bare Fremskrittspartiet som ønsker dette. Selv AUF har ment at dette er urimelig, og ment at pensjonsreformen, som var prestisjereformen til den rød-grønne regjeringen, og som Høyre bare hoppet rett på sammen med Senterpartiet og de andre partiene, er urimelig som den er i dag. AUF har selv tatt til orde for å gjøre justeringer i den. Da Fremskrittspartiet satt i regjering, ble faktisk minstepensjonen økt gjennom flere runder. Jeg vil anta at representanten Lise Christoffersen utmerket godt vet at det er Stortinget som vedtar budsjett, det er det ikke regjeringen selv som gjør. Fremskrittspartiet har jo fått til skattelettelse for landets pensjonister. Nå har jo Arbeiderpartiet et ganske uklart skatteopplegg, der ingen egentlig helt vet hvordan det ender. Men konsekvensene av det skatteopplegget for landets pensjonister, for inneværende valgperiode, ble jo beregnet, og hadde det skatteopplegget blitt vedtatt, ville 210 000 pensjonister fått økt skatt. Hadde Arbeiderpartiet fått bestemme, ville pensjonistene fortsatt hatt en underregulering, som er på 0,75. Hadde Arbeiderpartiet fått fortsette, ville gifte og samboende pensjonister fått enda større kutt i sin pensjon, kun på grunn av at de er gift eller samboende. Og så er det de to tingene vi ikke får gjennomslag for: Arbeiderpartiet mener da åpenbart det er greit at vi har pensjonister i verdens rikeste land som lever langt under fattigdomsgrensen. Og Arbeiderpartiet, som i hvert fall tidligere har tatt til orde for at alle parter bør få komme med sin mening og få forhandle, mener da at det skal gjelde alle grupper i samfunnet, men ikke landets pensjonister. Men heldigvis finnes det et alternativ.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-16:
Først en stemmeforklaring også fra oss: Fremskrittspartiet stemmer imot begge forslagene til Rødt. Ellers stemmer vi som det står i innstillingen, og støtter selvfølgelig de mindretallsforslagene vi er en del av. Det er et par ting som er blitt sagt i debatten som fortjener en liten kommentar og klargjøring. Representanten Arild Grande har tydeligvis ikke fulgt nøye med de siste åtte årene, når han hevder at vi ikke har kommet med forslag om å endre reguleringsregimet. Det er beviselig feil. Jeg har tatt den historien flere ganger, men jeg får ta den på nytt, da representanten Grande tydeligvis ikke har fått den med seg: Reguleringsregimet ble innført av Arbeiderpartiet sammen med de øvrige partiene, med unntak av Fremskrittspartiet, for ti år siden. Fremskrittspartiet stemte imot, Arbeiderpartiet stemte for. Så ble det regjeringsskifte, og Fremskrittspartiet prøvde å ta tak i saken. Undertegnede sto selv på denne talerstolen og fremmet forslag om å avskaffe underreguleringen. Representanten Grande og Arbeiderpartiet stemte imot. Så gjorde vi flere forsøk. Senest gjorde vi forsøk i oktober i fjor, og da stemte også representanten Grande og Arbeiderpartiet imot. Jeg synes man bør ha noe redelighet i sin argumentasjon, selv om det selvfølgelig er lov til å ta feil, men da bør man også innrømme det. Det er flere som kommer med det jeg nesten vil kalle å prøve å skremme med at hvis vi nå øker minstepensjonene, kan man ikke gå av tidlig med pensjon. Med det forslaget som ligger inne her, er den argumentasjonen direkte feil, og det vet representanten Lise Christoffersen og flere. Men ja, det er andre grupper som sliter økonomisk og har det tøft. Men det at det er andre grupper som sliter og har det økonomisk tøft, bør jo ikke være til hinder for at vi løfter folk som lever i fattigdom, ut av fattigdomsgrensen. Den logikken som Arbeiderpartiet, Høyre og Senterpartiet her kommer med, er jo en logikk som ikke gjelder på noen andre områder når vi snakker om å bekjempe fattigdom. Men når det gjelder landets pensjonister, da er det tydeligvis helt uproblematisk å bruke den type argumenter. For landets pensjonister fortjener virkelig bedre. De av landets pensjonister som har svakest økonomi, de har regninger som skal betales i dag. De kan ikke vente tre, fire, fem, seks år på at de øvrige partiene skal ha ytterligere utredninger og kommisjoner før man gjør det som jeg tror alle her bør være enig i er det anstendige: Ingen pensjonister i Norge skal leve under fattigdomsgrensen.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-02-16:
Senterpartiet står inne i et forslag om å gi Pensjonistforbundet plass i Teknisk beregningsutvalg for inntektsoppgjørene. En samlet fagbevegelse har uttrykt sterk skepsis og frykter at det vil svekke utvalgets avgjørende rolle i lønnsdannelsen. Når vi vet hvor avgjørende vår modell for lønnsdannelse er for Norges muligheter, for fortsatt lav arbeidsledighet og for et konkurransedyktig næringsliv, mener Senterpartiet at fagbevegelsen tar feil, eller deler representanten Lundteigen bekymringene for hvordan dette vil påvirke lønnsdannelsen i Norge? Og om han deler de bekymringene, hvorfor står da Senterpartiet bak forslaget?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-02-16:
Det står særlig to ting igjen etter dagens debatt. Det ene er at vi får en mer rettferdig regulering av pensjonene. Det kunne ha vært innført for mange år siden. Det var et viktig valgløfte for Arbeiderpartiet ved stortingsvalget i 2017. Høyresiden har strittet imot ved hver korsvei, men nå blir det innført, og det er Arbeiderpartiet glad for. Det andre er at pensjon fra første krone i realiteten er utsatt. Det kunne ha blitt innført i år, det fremmet Arbeiderpartiet forslag om, men høyresiden har bestemt seg for at det spørsmålet skal skyves ut i tid. Det er helt uforpliktende for regjeringspartiene å stemme for et forslag som ikke skal innføres før i neste stortingsperiode. Argumentasjonen for å utsette det er veldig hul når man sier at arbeidsgiverne trenger tid, når man samtidig gir uttrykk for at dette skal kompenseres fra statens side. Så til replikkordskiftet mellom undertegnede og Lundteigen, som bekreftet at Senterpartiets intensjon med forslaget om at Pensjonistforbundet skal få delta i Teknisk beregningsutvalg, kun skal handle om at Pensjonistforbundet skal få informasjon om de beregningene som legges til grunn, for alt det andre, rammene, er vedtatt i Stortinget, rammene skal ligge fast. Jeg vet ikke om det er den samme definisjonen som ligger til grunn for at Fremskrittspartiet og SV har fremmet det forslaget. Det kan de i så fall komme opp her og enten bekrefte eller avkrefte. Men hvis det stemmer at det er den samme intensjonen som ligger til grunn, er jo dette bare et skinnforslag. Da har det ingen som helst betydning. Beregningene ligger åpent ute. De legges fram gjennom regjeringen.no. Så det vil ikke ha noen betydning i det hele tatt. Så er det sånn, som Fremskrittspartiet selv har bekreftet i flere innlegg her, at pensjonistene har tapt kjøpekraft mens Fremskrittspartiet har sittet i regjering. Det levde de tydeligvis veldig godt med, for det kom aldri noe forslag om endring av reguleringen fra Fremskrittspartiets side i regjering. Så hevder Siv Jensen at man fant mange andre veier inn til mer rettferdighet for pensjonistene. Man snakker om minstepensjonistene, men det ble aldri fremmet noe forslag fra finansminister Siv Jensen for landets minstepensjonister. Man snakket om skattesystemet. Forskjellene økte jo også blant pensjonistene som følge av høyresidens pensjonssystem. For ikke å snakke om avgiftssystemet – det ble avgiftsøkninger på mellom 6 og 8 mrd. kr med finansminister Siv Jensen, som særlig rammer dem med de minste pensjonene. Men Fremskrittspartiet har åpenbart bidratt mer til pensjon etter at de gikk ut av regjering. Dermed bekrefter de at de er et evig opposisjonsparti, for får de makt, glemmer de pensjonistene igjen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-02-16:
I SV og Fremskrittspartiets opprinnelige forslag er det foreslått at nivået på minstepensjon skal være på EU60-nivå. Det betyr at man må ha tjent 750 000 kr i 40 år for at man skal kunne gå av med tidligpensjon. Tall vi har fått fra departementet, viser at det vil være om lag 40 000 personer årlig som da ikke kan gå av med tidligpensjon. Hvorfor mener SV det er riktig at butikkansatte, renholdere og de som tjener lite i industrien, ikke skal få muligheten til å gå av med tidligpensjon, fordi kravet er blitt så høyt at de ikke vil ha inntekt som tilsier den muligheten?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-02-16:
Dette er jo en av de tingene som vi har tatt opp i de møtene vi har hatt, og i de merknadene vi har kommet med, og jeg synes det er oppsiktsvekkende at man ikke har et bedre svar på det nå. Hvis man hadde vedtatt det forslaget som ble fremmet her i salen i dag, ville det vært en lang rekke personer som tjener lite, som ikke ville hatt den muligheten til å kunne gå av med pensjon tidlig, til å kunne ta ut folketrygd fra de er 62 år. Det er ikke alle som har AFP, og selv de som har AFP, ville måtte ha en gjennomsnittlig inntekt på om lag 500 000 kr for å kunne gå av tidlig. Når SV sier at man har jobbet veldig lenge med dette forslaget, vært grundig og jobbet sammen med Pensjonistforbundet om det, hvorfor har man ikke tenkt igjennom disse tingene på forhånd? Og viser ikke det at pensjonssystemet er så komplekst at noen ting må utredes mer, sånn at vi ikke får utilsiktede løsninger for dem som er sliterne i samfunnet?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-02-16:
Da Arbeiderpartiet deltok på det første møtet mellom de parlamentariske lederne, var vi helt tydelige på at skulle vi gå inn i denne saken, var det viktig for oss å få på plass pensjon fra første krone. Det er urettferdig at mange ikke har opptjening på de første 100 000 kr man tjener, og det var derfor viktig for oss. Regjeringspartiene har stemt imot dette ved en rekke anledninger, men nå, i trettende time, stilte man opp en lørdag morgen og sa at man var for å innføre pensjon fra første krone – riktignok ikke nå, men først i 2023 – og kostnadene skulle man vurdere at staten skulle ta. Det er mitt spørsmål til statsråden: Hvis man er enig i at pensjon fra første krone er rettferdig, hvorfor kan man ikke da innføre det nå, når man i tillegg sier at staten skal ta regningen?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-02-16:
Takk for svaret. Det høres veldig tilfeldig ut, da, når man sier at man skal dekke noen av de kostnadene for dem som ikke har pensjon fra første krone i dag. Det er veldig mange bedrifter som har det, heldigvis, og kostnaden per ansatt med å innføre pensjon fra første krone vil vel beløpe seg til rundt 2 000 kr for en ansatt. Jeg forstår også at det man har blitt enige om, er at man ikke skal la 2-prosenten gjelde i første omgang, man skal ha en overgangsordning også for de ansatte. Hvorfor er det på nytt de ansatte som må ta kostnaden? Hvorfor innfører man ikke en 2-prosentregel allerede fra første dag man kunne gjort det? Etter vårt syn hadde det vært mer rettferdig, og jeg skjønner ikke hvorfor regjeringen drar beina etter seg med å innføre en ordning som kan treffe dem det faktisk gjelder.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-02-16:
Arbeiderpartiet er opptatt av å ha et rettferdig pensjonssystem, både for dem som er pensjonister i dag, og for dem som er unge i dag og skal bære kostnadene med pensjonssystemene våre framover. Perspektivmeldingen som kom på fredag, er en tydelig påminnelse om at det er de unge i dag som kommer til å få et betydelig økonomisk ansvar for å finansiere pensjonen når vi blir flere eldre og færre unge. Pensjonsreformen var et bidrag til at våre unger og våre barnebarn ikke skulle få et for stort økonomisk ansvar. Pensjonsreformen var en stor reform, og derfor har den vært følgeevaluert helt siden den kom. Nå skal et utvalg gå igjennom og se om det er sider ved reformen som må endres. Det støtter Arbeiderpartiet. Men vi har sett i dag og i arbeidet med den saken vi nå har til behandling, at pensjon er krevende. Forslaget om å øke pensjonen opp til EU60-nivå er et godt eksempel på det. Vi har i dag hørt at det ville være veldig mange færre som ville kunne gå av med alderspensjon når de 62 år, fordi de ikke har hatt en inntekt som tilsvarer 750 000 kr i 40 år. Det er det de færreste av sliterne som har hatt. Et inngangsvilkår som er så høyt, vil gjøre at renholdere, butikkarbeidere og industriarbeidere ikke vil få mulighet til å gå av når de er 62 år. Er man så heldig å ha vært i en AFP-bedrift, kan man gå av som 62-åring om snittlønnen har vært rundt 500 000 kr Det er det de færreste av sliterne som har. Det er urimelig, og det er grunnen til at Arbeiderpartiet i dag ikke kan stemme for de forslagene som ble fremmet opprinnelig, for det gir konsekvenser som må utredes. Vi mener det skal lønne seg å arbeide. Dersom minstepensjonen økes som i forslaget, vil nesten ingen få mer enn minstepensjon. At et langt yrkesliv ikke skal bety en forskjell i hva man får utbetalt, sammenliknet med en som ikke har vært i jobb, tror jeg de færreste vil mene er rettferdig. Dette er også eksempler på at endringer i pensjonssystemet må utredes. Derfor mener vi at dette må gjennomgås, og derfor har vi støttet at det kommer et utvalg. Det vi derimot ikke kan støtte, er at pensjon fra første krone nå utsettes, i første omgang til 2023, men det skal altså ta tre år før dette er innført. Tre år er lang tid. Mange vil miste opptjening. Et av de mest rettferdige kravene vi kunne støttet, ville vært å innføre pensjon fra første krone nå og ikke om fire år.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-02-16:
Det som jeg synes er oppsiktsvekkende i denne salen i dag, er at ingen fra Fremskrittspartiet har reflektert over det som har blitt tatt opp her, bl.a. i noen av replikkvekslingene. For det er jo sånn at hvis man skal gå av når man er 62 år, må man med de forslagene som her legges fram, ha tjent 750 000 kr i snitt de siste 40 årene. Det er ikke en politikk som vil tjene sliterne, og det som gjør meg ekstra urolig, er at representanten Bård Hoksrud står på talerstolen og sier at forslaget som er lagt fram her i dag, er nøye gjennomarbeidet. Ja, da må man jo vite at de som er sliterne, de som ikke har tjent så mye som 750 000 kr i gjennomsnitt de siste 40 årene, rammes av dette forslaget. De kan ikke gå av når de er 62 år. Hvorfor har Fremskrittspartiet sluttet å være opptatt av dem som er de ordentlige sliterne, de som har stått i tunge yrker, de som har vært renholdere, de som har vært butikkansatte, de som har vært vektere, de som har vært industriarbeidere? Det har vi ikke hørt en eneste representant fra Fremskrittspartiet kommentere i salen her i dag. Det synes jeg er ganske oppsiktsvekkende når man samtidig ser at det å innføre pensjon fra første krone er noe som skal skje i 2023, men bruke tre år etter 2023 på at de samme sliterne, de som jobber i lavlønnsyrkene, skal få en større uttelling på pensjonen sin. Så er det noen som sviktes, er det de sliterne som ikke kan gå av tidlig lenger. Det burde Fremskrittspartiet ha et svar på når de har levert et nøye gjennomarbeidet forslag. Da er jo dette en av de konsekvensene som er ganske dramatiske, og som ikke adresseres av noen fra Fremskrittspartiet her i denne salen.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-02-16:
En sentral del av pensjonsreformen er omfordelingen, altså fra dem som kan stå i jobb i kort tid, til dem som kan stå i jobb til de kanskje er over 70 år. Dette er begrunnet i at levealderen øker, det er altså en levealdersjustering her, men så er det jo sånn at folk lever ikke like lenge, heller ikke i snitt. Vi vet f.eks. at mens en kvinnelig tannlege har økt sin levealder med 2,4 år, har en kvinnelig renholder fått redusert sin levealder med 0,2 år. Det betyr i praksis at sliterne i lavlønnsyrkene, med lavere levealder, subsidierer gullpensjon for de lengelevende akademikerne, som potensielt får mer i pensjon enn de hadde i lønn. Spørsmålet er om statsråden ser at denne siden av pensjonsreformen er dypt urettferdig og ikke er holdbar, verken på kort eller lang sikt.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-02-16:
Det har kommet en rekke avsløringer av at penger som skulle gått til felles velferd, har endt opp som privat profitt for store selskaper. Dette kaller på politisk handling, men det var høyst motvillig at regjeringen satte ned utvalget som skulle «foreslå løsninger som kan sørge for at offentlige midler i størst mulig grad går til produksjon av faktisk velferd», som Stortinget vedtok. Underveis har regjeringen prøvd å snevre inn utvalgets mandat ved å gi dem beskjed om at utvalget «skal legge til grunn at det er ønskelig å bruke private aktører til å levere velferdstjenester». Det var ikke Stortingets bestilling. Det er derimot en bestilling fra borgerlige partier med privatiseringsskylapper sveiset fast til tinningen. Utvalgets mindretall skriver i rapporten følgende: «Dersom man på faglig grunnlag vurderer at det ikke er mulig å få til god bruk av private i en gitt sektor, er etter vårt skjønn den opplagte anbefalingen at man ikke bør bruke private. Rollen til et ekspertutvalg bør nettopp være å gi råd uavhengig av de til enhver tid rådende politiske føringer på området.» Det er en forståelse som definitivt er mer i tråd med Stortingets vedtak. Så er det flere interessante funn i rapporten fra velferdstjenesteutvalget. Vi har ennå ikke fått noen oversikt over pengestrømmene fordi kommersielle konserner tåkelegger hvordan skattepenger bevilget til velferd ender opp som privat profitt. Det finnes ikke informasjon om hvor alle velferdsmidler det offentlige bevilger, til slutt havner. De har ikke data som kan tilsi at privat profitt ikke går på bekostning av kvaliteten, og de har heller ikke data som kan underbygge om private faktisk videreutvikler tjenesteinnholdet. Vi vet med andre ord ikke om kommersielle aktører har noe positivt å bidra med. Vi vet ikke hvor det blir av alle pengene. Men vi vet at mange av våre velferdstjenester har blitt «big business» for store konserner innenlands og også for utenlandske oppkjøps- og pensjonsfond. Der havner mange av innbyggernes skattepenger, som skulle ha gått til et best mulig tilbud for sårbare barnevernsbarn, pleietrengende eldre eller smårollingene i barnehagen. Dette bekrefter viktigheten av å få et nytt flertall til høsten med et sterkest mulig Rødt, som kan presse på for å hindre profitt fra velferd, så pengene går til best mulig velferd både i offentlig regi og i privat ideell regi, men ikke i kommersiell velferdsprofitørregi.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-02-16:
Stortinget vedtok å sørge for å få et utvalg som kunne foreslå løsninger som kan sørge for at offentlige midler i størst mulig grad går til produksjon av faktisk velferd. Det var bakgrunnen for arbeidet. Bakteppet for dette var jo avsløringene av store utbytter innen velferden til privat profitt. Vi ser at representanten Geir Jørgen Bekkevold, som var nestleder i komiteen da saken ble behandlet og vedtaket ble gjort, har kommentert brev fra departementet i Klassekampen og sagt at departementets tolkning «ikke er i henhold til hva som var utgangspunktet for vedtaket». Han sa videre: «Jeg håper regjeringen ber om å få svar på det vi faktisk stilte spørsmål om. Utvalget må svare på hvordan vi skal sikre at offentlige midler ikke går til utbytte. Det var utgangspunktet for hele diskusjonen i Stortinget.» Ser statsråden at det å ta penger ut til utbytte og profitt er noe annet enn produksjon av faktisk velferd, som Stortinget vedtok å se nærmere på?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-02-16:
Det er ikke overraskende at det borgerlige flertallet er enig i borgerlig politikk, det overraskende er at vi har en regjering som instruerer et utvalg om å operere på kant med det som var bestillingen i stortingsvedtaket. Stortinget har bedt om et arbeid som skal sikre løsninger som kan sikre at offentlige midler i størst mulig grad går til produksjon av faktisk velferd, og bakgrunnen for vedtaket er avsløringer om at store summer tas ut – vekk fra velferden – til privat profitt. Da er det åpenbart at når regjeringen vil nekte utvalget å se på graden av bruken av kommersielle, er det en innsnevring i strid med det Stortinget har vedtatt. Så jeg gjentar spørsmålet: Ser Nybø at det å ta penger ut av velferden til privat berikelse er noe annet enn produksjon av faktisk velferd?