Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-06:
Jeg er også skårunge i dette arbeidet, men det har vært en fornøyelse, og vi har hatt et godt samarbeid i komiteen. Det er nå tid for å vokte seg vel på det feltet vi skal diskutere her i dag. Med stor arbeidsinnvandring, vanskeligheter med å holde god oversikt og flere bransjer der organiseringen er lav og lønningen enda verre, har vi et ansvar politisk for mer trygghet og stabilitet. Det er bare å åpne avisen – nesten daglig ser vi eksempler på dette. Hvis vi gir etter og lar markedskreftene få lov til å råde fritt, vil det norske arbeidslivet endre seg dramatisk. Den blå-blå regjeringen har varslet flere endringer som flytter oss nærmere et samfunn der folk mister mer av kontrollen over eget liv, og der arbeidsgiver får mer makt over hver enkelt. Mange ganger når man hører blå talsmenn framføre sine budskap, kan man nesten bli lokket til å tro at det er folk flest det skal bli bedre forhold for. De snakker om frihet og familien, og de snakker om fleksibilitet og oppmyking. Her gjelder det å ikke la seg lokke med på ferden. Hva med egentlig å snakke om den ufrihet som ligger i at arbeidsgiver skal få pålegge mer arbeidstid akkurat når det passer nettopp arbeidsgiver? Vi snakker om dårligere familieliv fordi arbeidstakerne skal bli mindre «normale». Det skal åpnes for å pålegge veldig lange dager i noen perioder og kortere dager i andre perioder. Alt skal tilpasses arbeidsgivernes forgodtbefinnende. De skal sågar også måtte jobbe på helligdager, søndager. Noen av oss har jobber som ikke er tilpasset klokken. Det er greit, men da skal det tilrettelegges, og det skal begrenses. Når man hører snakk om de store endringene i arbeidslivet, at lovene ikke lenger passer, lurer man på hvilket arbeidsliv mange på høyresiden tror vi egentlig har. Det er fortsatt slik at vi ikke kan sløye fisk fra et kontor i Oslo. Sykepleierne kan ikke gi medisin via mobilen eller iPad-en. Kioskene holdes ikke åpen ved at de ansatte sender melding fra telefonen. Folk flest må gå på arbeid, og de må være der i åpningstiden. Sånn er det, og sånn vil det også være i framtiden, uansett hvor lite høyresiden har lyst til å snakke om det. Vi må sørge for et arbeidsliv der man får stå i arbeid fram til pensjonsalder, og der den som ikke kan jobbe fordi helsa ikke tåler det, skal ha trygge, gode kår og gode ytelser fra fellesskapet. For SV betyr det at vi vil jobbe for en fleksibel arbeidsmiljølov – fleksibilitet for arbeidstakerne. SV vil jobbe for et familievennlig arbeidsliv, et arbeidsliv der ungene kan hentes i rimelig tid, der hardt arbeid også gir rett til skikkelig hvile, et arbeidsliv som er forutsigbart for dem som skal gå på jobben og stå i den. SV vil jobbe for et arbeidsliv med gode løsninger, folk skal være trygge. Derfor stemmer vi imot svekkelser i statsgarantier ved konkurs – det gir utrygghet. SV vil jobbe for trygge ytelser når vi blir for syke til å jobbe eller trenger annen hjelp for å stå i arbeid. Vi vil verne om uføretrygden, sørge for at arbeidsløse aleneforeldre får en skikkelig inntekt mens de kvalifiserer seg, og sikre permitteringsordninger som holder bedriftene på beina når tidene blir tøffe. Folk er vår viktigste ressurs. Politikkens oppgave er å sørge for å forvalte arbeidslivet – for verdiskapingen, for familiene, for trygghet og for folks helse. Skal vi få det til, trenger vi ikke flere utrygge, midlertidige jobber. Vi trenger ikke at folk skal tape mer når bedriftene går konkurs. Vi trenger ikke dårligere permitteringsregelverk eller lavere overgangsstønad for enslige arbeidssøkende, arbeidsløse foreldre. De neste årene blir det en tøff kamp. SV er rede til å være med og ta den kampen.