Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-11-25:
Skiftende regjeringer har gitt makteliten i EU økende kontroll over viktige samfunnsområder som energi, arbeidsliv og transport. De negative følgene kan leses av på strømregningene som nå truer med å ødelegge både økonomien og jula til familier landet rundt. De kan leses av på norske arbeidsplasser hvor sosial dumping importert gjennom EØS-avtalen ødelegger for trygge arbeidsvilkår, og ikke minst ser vi det også i transportsektoren, hvor vi risikerer irreversibel konkurranseutsetting, oppstykking og privatisering av norsk jernbane om vi ikke nå tar grep for å sikre Norge unntak fra EUs fjerde jernbanepakke. EØS-avtalen er en abonnementsordning på høyrepolitikk fra Brussel. Så fins det likevel et lyspunkt. Aldri før har det vært flere på Stortinget som enten vil bytte ut EØS-avtalen, få den vekk, eller reforhandle deler av den, eller i hvert fall utnytte handlingsrommet, om vi skal tro det som ble sagt av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Fremskrittspartiet før valget. Samtidig er fagbevegelsen helt entydig og klar. De krever at norsk arbeidsliv må beskyttes mot press fra EU og EØS. Det gir regjeringen en historisk mulighet til å innfri løftene sine fra valgkampen og i Hurdalsplattformen om å utnytte handlingsrommet i avtalen og ikke minst be om unntak fra EUs fjerde jernbanepakke. Dessverre ser vi nå at regjeringen er i en slags glideflukt vekk fra nettopp Hurdalsplattformens løfter når det gjelder fjerde jernbanepakke, til tross for at høyreregjeringen innlemmet oss i jernbanepakken etter at regjeringen hadde tapt valget, og mot viljen til et klart flertall i det nye Stortinget etter høstens valg. I stedet for å gå til EØS-komiteen og be om at tvungen privatisering fjernes fra pakken, snakker regjeringen nå bare om å utsette privatiseringen i ti år. Hvis det skjer, vil det være et klart svik mot forventningene fra en samlet fagbevegelse, som er mot irreversibel privatisering og oppstykking av jernbanen, ikke bare om ti år, men her og nå og for all framtid. I redegjørelsen snakket utenriksministeren om å ivareta konstitusjonelle hensyn og fullt ut sikre norske interesser, men dessverre er historien om Norges EØS-medlemskap en historie om det stikk motsatte. Juss-professorene Eirik Holmøyvik og Christoffer Conrad Eriksen har påpekt at når man har overført myndighet til EU, har også Grunnloven om mindretallets rett til å verne om vår suverenitet blitt ofret på veien. Gang på gang har Stortingets EU-lojale flertall vedtatt å avgi norsk suverenitet til Brussel med simpelt flertall, noe som egentlig forutsetter at avgivelsen er lite inngripende, når man burde ha fulgt § 115 som krever tre fjerdedels flertall. Dette skjedde både ved ACER-innmeldingen og ved innmelding i fjerde jernbanepakke, til tross for at begge etter Rødts syn innebærer svært inngripende myndighetsoverføring. Men når flertallet selv bestemmer hvilken myndighetsoverføring til EU som er lite inngripende, er praktisk talt mindretallets rett til å beskytte selvråderetten illusorisk. Denne tilsidesettelsen av Grunnloven er ikke en hypotetisk problemstilling, for nå har vi en historisk mulighet til å stå opp mot EØS for å beskytte norsk kraft, arbeidsliv og jernbane fordi vi har flere folkevalgte enn noen gang som har lovet velgerne å gjøre akkurat det, men da må Grunnlovens bestemmelser også respekteres. Det går en rett linje fra tilsidesettelsen av flertallsviljen i folket uttrykt i to folkeavstemninger, ved innmeldingen i EØS, og til den avtroppende Solberg-regjeringens snikinnmelding i EUs fjerde jernbanepakke stikk i strid med stortingsflertallets ønske. Rødt har fremmet forslag om opphevelse av dette vedtaket. Det trengs for å unngå løftebrudd overfor både velgerne og fagbevegelsen. Det er også en gyllen mulighet til å sette en strek over tilsidesettelsen av demokratiet og av grunnlovsstridig myndighetsoverføring til EU.