Sylvi Graham (Høyre), 2013-06-18:
Saken vi skal behandle nå, handler om aldersgrenser i offentlig sektor og om særaldersgrensene som finnes for en rekke yrkesgrupper – politifolk, sykepleiere, hjelpepleiere osv. Vi har jo for bare et par måneder siden behandlet et lignende forslag, og da om 70-årsgrensen i arbeidsmiljøloven. Mitt klare inntrykk er at vi – i alle partier – deler intensjonen om å la folk også litt opp i årene fortsette å arbeide dersom de ønsker det. I de aller fleste tilfeller er det noe alle tjener på. Men vi har litt forskjellige innfallsvinkler. I den forrige runden vi hadde, kom flertallet likevel fram til et bredt kompromiss, der man ba regjeringen legge fram en sak om dette i løpet av neste vår. Det kompromisset var jeg ganske fornøyd med da, og som jeg understreket den gangen, er dette «en idé hvis tid har kommet». Det er snart 100 år siden 70-årsgrensen ble innført, og arbeidsliv og levealder er noe helt annet nå enn det var da. Det er på høy tid å tilpasse lovverket ikke bare til pensjonsreformen, men også til det faktum at vi ikke bare lever lenger, men også er friske lenger. Derfor er jeg litt skuffet over at vi ikke har kunnet kommet fram til et lignende kompromiss når det gjelder særaldersgrenser. Jeg deler forslagsstillernes utålmodighet i denne saken, og derfor fremmer Høyre, sammen med Fremskrittspartiet, et forslag om at også særaldersgrensene bør utredes. Logikken bak dette er ganske enkel: Mange særaldersgrenser er håpløst gammeldagse og til dels uforståelig lave for oss i dag. En politimann på 63 på vei oppover Karl Johan eller nedover Grønlandsleiret oser av autoritet. Å si at man ved fylte 63 brått per definisjon er ubrukelig som politimann, er en fornærmelse overfor alle oppegående mennesker. Ekstra ille blir det når et foreldet lovverk møter dårlig personalpolitikk og – om jeg skal måtte si det – en nesten uforståelig mangel på dømmekraft. Sykehuset Innlandet ga i vinter alle sine ansatte over 65 år ti dager på å si opp jobben sin, og hvis de ikke sa opp frivillig, ville sykehuset gi dem sparken. Mens man fra denne talerstolen snakker om flere varme hender, er det altså slik realiteten er. Derfor er det minst like betimelig å gå igjennom alle særaldersgrensene som det er å utrede 70-årsgrensen. På denne bakgrunn vil jeg dessuten også understreke at jeg har forståelse for det andre forslaget som fremmes, at fratredelsesplikten skal opphøre for dem som passerer særaldersgrensen, og som jobber i det offentlige eller i offentlig eide selskaper. På sikt vil jeg også dit. Jeg forstår som sagt forslagsstillernes utålmodighet, men som vi har understreket tidligere – dette er kompliserte problemstillinger, og nettopp derfor ber vi om en skikkelig utredning av særaldersgrenser, og det involverer også en dialog med partene i arbeidslivet. Derfor mener vi også at man ikke kan oppheve fratredelsesplikten før en slik utredning foreligger. Det er om å gjøre å gjøre tingene i riktig rekkefølge, og derfor kan vi ikke støtte forslaget nå. Men helt til slutt, innen jeg tar opp det forslaget som Høyre er med på her, må jeg si at det er viktig at staten – ja, det offentlige – til enhver tid går foran med et godt eksempel. God seniorpolitikk dreier seg om respekt for mennesker og om samfunnets økonomiske verdier. Bare ved å forlenge yrkesaktiviteten med seks måneder kan det årlig utløses 28 000 nye årsverk og 14–15 mrd. kr i samfunnsgevinst. Dette kommer fram i en ny rapport utarbeidet av Ny Analyse på oppdrag for Senter for seniorpolitikk. Samfunnet og arbeidsgiverne trenger seniorenes arbeidskraft, samtidig som seniorene selv får realisere seg i arbeidslivet. Dette er en vinn-vinn-situasjon! Helt til slutt tar jeg opp forslaget som Høyre er med på.