trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2014-12-02:
I det norske helsevesenet, enten det er offentlige eller private tilbydere, arbeider det særdeles mange dyktige mennesker. Felles for de aller, aller fleste av dem er at de har pasientens beste i tankene. Vi vet at mange jobber mye overtid, og gjerne jobber på flere steder, for flere forskjellige aktører – uten at det nødvendigvis oppstår interessekonflikter eller problemer knyttet til bijobber av den grunn. Norsk helsepersonell har høy etisk standard – som flere av de foregående talerne har påpekt her i dag. Det er viktig å understreke at de regionale helseforetakene gjennom oppdragsdokumentene er pålagt å gi god og forståelig informasjon om fritt sykehusvalg til den enkelte pasient, både om ventetid og behandlingstilbud i offentlig og privat helsetjeneste. Det er verdt å merke seg at Sykehuspartner har gjennomført en studie som har sett nærmere på legers arbeid utenfor sykehusene og hvordan dette kan påvirke legekapasiteten i det offentlige helsesystemet. Studien viser at leger i sykehusstilling, som i tillegg har et engasjement i privat eller offentlig helsevesen, jobber like mye ved sykehuset som sine kolleger uten slikt engasjement. Disse legene yter derfor mer arbeidskraft, og bakgrunnen ser ut til å være økonomisk motivert. Gruppen av leger med ekstrajobb har en betydelig høyere gjeld enn dem som er uten ekstrajobb, går det frem av undersøkelsen. Den oppklarer også at legenes ekstrajobber ikke fratar den offentlige helsetjenesten arbeidskraft. Som representanten Ørmen Johnsen påpekte, har Norge en langt lavere andel som arbeider ved siden av sykehusene, enn andre land. Nesten 100 pst. av legene i Østerrike gjør dette, og over halvparten av legene i England har bijobber. Tall fra SSB viser at andelen av leger og legespesialister i det offentlige som har en ekstrajobb i privat eller offentlig helsetjeneste, er på 6,8 pst. Det er ikke ønskelig med en todelt helsetjeneste. Under den forrige regjeringen tegnet et merkbart antall nordmenn privat helseforsikring. Dette kan være med på å svekke den offentlige helsetjenestens legitimitet. Derfor er arbeidet med å få ned ventelistene vesentlig. Dette er Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen i gang med gjennom kjøp av mer helsekapasitet fra private og ideelle organisasjoner. Legeforeningen er også positiv til at flere private aktører skal få bidra til en helhetlig helsetjeneste med god kvalitet. Det er viktig å åpne for et mer fleksibelt arbeidsliv, slik at helsepersonell som ønsker det, kan få arbeide mer enn dagens organisering tillater for å utnytte arbeidskapasiteten bedre – det være seg hos offentlige eller private tilbydere. Denne regjeringen skaper pasientens helsetjeneste. Det arbeidet er godt i gang. Inkludert i regjeringens håndtering av helsevesenet ligger også å ta hensyn til alle dets dyktige ansatte, som utøver godt arbeid både hos offentlige og private tilbydere, og – som sagt – har en høy etisk standard.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-02:
Det at leger ved offentlige sykehus skal kunne ha bierverv i private klinikker, har mange sider ved seg. Når Arbeiderpartiet har tatt opp dette i et representantforslag, er det fordi vi mener det er viktig å få disse sidene belyst og foreslå tiltak som skal hindre at dette blir problematisk. Det var nylig en debatt i media som tok for seg at enkelte leger som jobber i offentlige sykehus, og som har bierverv i private virksomheter, jobber svært mange timer i strekk. Legene er unntatt fra deler av arbeidstidsbestemmelsene i arbeidsmiljøloven, og det er i tariffavtaler klare begrensninger på hvor mye den enkelte lege kan arbeide. Spørsmålet man stilte i denne debatten, var: Kan vi være trygg på at man alltid holder seg innenfor disse grensene? Det kom fram der at det er ting som tyder på at dette ikke alltid skjer. Folk flest synes det er fornuftig at det finnes hviletidsbestemmelser for ansvarsfulle yrker, f.eks. for transportarbeidere. Hviletida for ambulansesjåfører er f.eks. absolutt og kan ikke fravikes. Da er det litt rart og betenkelig at man kan komme på sykehus og treffe en doktor som har jobbet i et stupende kjør, og som ikke har sovet på lang tid. De fleste vil mene at legeyrket er krevende. Arbeidstidsbestemmelsene har fokus på arbeidstakeres behov knyttet til at man skal ivareta seg sjøl, sin egen helse og – i neste instans – sin evne til å skjøtte det arbeidet man har. Og for helsearbeidere, inkludert leger, er dette punktet helt avgjørende viktig for at man skal kunne gi kvalitativ god og ikke minst sikker hjelp til pasientene. I dette perspektivet er det betenkelig at f.eks. leger har bierverv hvis dette er betydelig og går over lang tid. Et annet punkt som mange er opptatt av, er at vi trenger å benytte arbeidsstokken ved de offentlige sykehusene smartere og kunne utnytte arbeidsdagen på sykehusene bedre enn det vi gjør i dag. Arbeiderpartiet har lansert som ett av flere mål for bedre sykehustjenester at vi skal ha ettermiddags- og kveldsåpent f.eks. for dagkirurgisk aktivitet ved de offentlige sykehusene. Helseministeren nevnte avtalen med Spekter, og så nevnte han igjen det forunderlige taket som den borgerlige regjeringa innførte i 2004, og som ikke var i virksomhet i det hele tatt de to siste årene under den rød-grønne regjeringa – men la nå det ligge. Skal vi få til dette, må vi ha leger som er ansatt i full stilling ved sykehusene og som stiller sin arbeidskraft til disposisjon, noe som ikke nødvendigvis, kanskje ikke i det hele tatt, er forenelig med omfattende bierverv i andre virksomheter. Det finnes mange grunner til å stille disse spørsmålene som dette representantforslaget tar opp, og som trekker opp noen linjer som dreier seg om etikk, lojalitet og problemene med å komme i dobbeltroller når man arbeider i to liknende virksomheter. Jeg er ganske sikker på at dette er problemstillinger som vi kommer til å møte igjen i det offentlige ordskiftet.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-12-02:
Litt i forlengelsen av det representanten Grung spurte om, og som statsråden var inne på, at det var viktig å ha en helhetlig alkoholpolitikk: Jeg lurer på om statsråden opplever at det er et flertall bak den helhetlige alkoholpolitikken i Stortinget, med den siste omdreininga som skjedde, med eventuelt å veksle tobakkskvoten, røykkvoten, med en ekstra alkoholkvote. Er dette en del av den helhetlige alkoholpolitikken som styrker Vinmonopolet?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-12-02:
Jeg registrerer at det raljeres over at de rød-grønne partiene diskuterer og reflekterer over egen politikk. Det tror jeg det er viktig at alle partier gjør, og at en diskuterer og reflekterer når det også oppstår endringer. Jeg er veldig glad for at vi ikke er statiske i vår tilnærming til verken helsepolitikken eller andre viktige samfunnsområder. Det tror jeg er helt nødvendig. Hvis ikke kan vi nok lett gjøre gale ting og bli veldig konservative i vår tilnærming til viktige samfunnsområder. Dette er vanskelige diskusjoner. Dette handler om helsepolitikk, i aller høyeste grad. Det handler også om inntekter til Avinor. Det handler om et kryssubsidieringssystem. Arbeiderpartiet har ikke sagt hva vi kommer til å havne på, men vi må selvfølgelig ivareta en finansiering av et rutenett i Norge. Vi skal ivareta helsa til folk, vi skal ha en helhetlig tilnærming til alkoholpolitikken. Da nytter det ikke å gjøre som representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet: stikke hodet dypt ned i sanden og håpe at ting går over, når en ser at Vinmonopolets stilling er svekket de siste månedene. Da må en faktisk diskutere hva en kan gjøre for å opprettholde og videreutvikle en god og helhetlig alkoholpolitikk. Så jeg er ikke skamfull, og jeg angrer overhodet ikke på at vi til enhver tid reflekterer over egen politikk og egen praksis. Det tror jeg det er svært viktig for alle partier å gjøre.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-02:
Et godt gammelt ordtak heter: «Why change a winning team», eller sagt på en litt annen måte: Hvorfor forandre noe som fungerer bra? Dagens taxfree-ordning fungerer faktisk bra – den fungerer egentlig dobbelt bra. For det første bidrar den til at gode nordmenn kan få handlet en liten kvote alkohol til en akseptabel pris, og for det andre bidrar den med sårt tiltrengte midler til flyplasser rundt omkring i hele Norge, noe som igjen er avgjørende viktig for å sørge for effektiv og tilstrekkelig utbygging av våre flyplasser uten å måtte gå omveien om statsbudsjett og nasjonale samferdselsplaner. Nå pågår det f.eks. en massiv utbygging av Gardermoen flyplass, og det er et eksempel på investeringer som kan besluttes raskt og effektivt i styret i Avinor uten at det må gå gjennom behandlinger i nasjonale politiske prosesser og nasjonale politiske planer, men også uten at det belaster norske skattebetalere. Resultatet er fornøyde reisende, og kork og kaos unngås, slik det f.eks. er på veinettet. Jeg har store problemer med å se svakheter med denne ordningen. I stedet for å prøve å utvanne den bør den heller styrkes og utvides. Jeg registrerer at forslagsstillerne har et slags ønske om å videreføre konseptet i ordningen ved at taxfree-salget skal subsidiere flyplassene. Hva skal man da prøve å oppnå ved å la Vinmonopolet ta over alkoholsalget? For det første må en jo si opp gunstige avtaler med de negative økonomiske konsekvenser som det vil medføre, og for det andre er det vel ingen logikk i at det skulle bli solgt noe mindre alkohol om Vinmonopolet tar over omsetningen? Eneste mulige årsaken jeg klarer å se, må være at det er et slags moralsk eller etisk argument om at Vinmonopolet skal ha en slags kontroll på det meste av alkoholomsetningen i Norge. Jeg finner for øvrig ikke et slikt argument som så avgjørende viktig at det er verdt å støtte, så jeg anbefaler flest mulig å stemme mot forslaget. En siste liten kommentar når det gjelder det at man i EU har avviklet taxfree-ordningen. Det blir litt spesielt å sammenlikne med EU, for der er prisene helt annerledes enn i Norge. Prisnivået er i hvert fall det halve, og i tillegg er det mye lettere tilgjengelighet på alkohol enn det er i Norge. Så det blir å sammenlikne to vidt forskjellige ting.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-12-02:
Kristelig Folkeparti og Venstre har bedt justisministeren om å komme og gi en redegjørelse på bakgrunn av informasjon som vi har blitt kjent med i dag.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-12-02:
Kristelig Folkeparti og Venstre har bedt justisministeren om å komme hit i dag for å redegjøre om noe som vi anser for å være en viktig hastesak. Kristelig Folkeparti og Venstre inngikk en avtale med regjeringa i 2013 om å lage nye regler for lengeværende barn. For Kristelig Folkeparti og Venstre var de lengeværende barna selve kjernen i at en sånn avtale ble inngått. Mens den forrige regjeringa hadde prioritert å kaste ut barn som hadde bodd lenge i Norge, ble det sagt av Solberg-regjeringa at mens man ventet på nye regler for de lengeværende barna, skulle man ikke prioritere den gruppa som hadde vært her lenge. Noen utkastelser gjorde at Venstre og Kristelig Folkeparti var bekymret. Derfor sendte representanten Iselin Nybø et spørsmål til justisministeren den 3. oktober i år og fikk følgende svar den 8. oktober samme år: «Det er ikke gitt noen politiske føringer om at lengeværende asylbarn skal prioriteres for uttransport.» Likevel ønsket Venstre å løfte denne saken i trontaledebatten, der statsråden var til stede, og den 6. oktober 2014 ble det samme spørsmålet stilt i denne salen. Da sa statsråden: «Jeg er veldig glad for det spørsmålet – det har vi ikke gjort.» Og videre sa han: «Vi har gjort det om, på den måten at det ikke er de som har vært lenge, som skal prioriteres, men barnefamilier generelt, slik at en får en sammenheng mellom vedtakstidspunkt og utsendelse, for at man skal unngå situasjoner hvor barn blir værende veldig lenge i Norge. Men det er altså ikke sendt noen signaler fra regjeringens side som skal bety at en skal prioritere lengeværende barn for at man skal kunne sende dem raskere ut i forkant av et regelverk. Det mener jeg også ville vært en uakseptabel opptreden i forhold til den avtalerelasjonen som regjeringen har med Venstre og Kristelig Folkeparti.» Det sa statsråden i denne sal. I dag har vi gjennom Bergens Tidende blitt gjort kjent med at dette er feil. Både i disponeringsskrivet for politi- og lensmannsetaten og i disponeringsskrivet for Politiets utlendingsenhet, som faktisk håndhever dette, er det i 2014 ikke gjort de endringene som statsråden i sitt svar til oss påstår at han har gjort. Mitt første spørsmål er: Hvordan forklarer statsråden at hans eksplisitte politiske føringer om å reversere den rød-grønne regjeringas prioriteringer om utsendelse av lengeværende asylbarn ikke har nådd fram til Justisdepartementets underliggende direktorat og etater som fatter vedtak om effektuering av utkastelse? Mitt andre spørsmål er: Betyr det at barn som ville falt inn under et nytt regelverk, nå har blitt sendt ut på grunn av dette? Og kan statsråden forsikre oss om at det ikke har skjedd? Mitt tredje spørsmål er: Betyr det at barn også framover kan stå i fare for å bli sendt ut på grunn av at dette ikke har blitt endret, og hvordan kan statsråden forsikre oss om at det ikke skjer igjen? Kl. 15.45 i dag i Bergens Tidende uttrykker statsråden at han ikke skulle «tømme lageret» av barn. Jeg syns ikke det er en heldig kommentar. Jeg forventer i hvert fall at statsråden har en litt annen tone når det gjelder asylbarna, når han skal svare på disse spørsmålene.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-12-02:
Jeg vil først begynne med å takke presidenten for at vi fikk anledning til dette. Jeg syns det er bra at Stortinget får muligheten til å løfte hastesaker, og dette er en hastesak fordi det angår konkrete barn som akkurat i dag kan få beskjed om avgjørelser som angår dem, så jeg syns det er en veldig riktig bruk av det punktet i forretningsordenen av presidenten. Så vil jeg takke statsråden for at han tar det på så stort alvor. Men min utfordring framover er om dette betyr at det er gjort mange feil i utsendelsene, og at man ikke har fått strammet opp dette for framtida heller. Det er bekymringsverdig at det mest omtalte punktet i et tildelingsbrev, det punktet i tildelingsbrevet som både statsminister og justisminister står og garanterer for i stortingssalen, ikke når fram til underliggende etater. Det gir grunn til bekymring. Men mitt engasjement er knyttet til de konkrete ungene og de følgene en sånn feil faktisk kan ha hatt for livene til mange av dem. Det hadde jeg ikke forventet at justisministeren kunne redegjøre for nå, men jeg forventer at justisministeren skal kunne redegjøre for det så fort han har gått gjennom sakene sammen med direktoratet.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2014-12-02:
Dette er ei sak med eit stort alvor. Trine Skei Grande gjorde særs godt greie for den situasjonen som har oppstått, og eg har lyst til å seie at eg er veldig glad for den tydelege orsakinga som justisministeren kom med frå denne talarstolen for berre kort tid sidan. Tildelingsbrevet er sjølve bruksrettleiinga til Politiets utlendingseining. Det er den bruksrettleiinga dei skal følgje opp, og ho har altså ikkje vore i tråd med dei tydelege lovnadane som er komne frå denne talarstolen, og som òg har vore dei politiske signala. Eg er derfor glad for det justisministeren seier her, at det er uakseptabelt, og at det har kome ei orsaking. Så står det att å sjå om dette har betydd noko, fått konsekvensar for enkeltsaker. Eg er òg glad for det justisministeren seier her, at det vil bli gjort eit arbeid for å få klarlagt dette. På det noverande tidspunktet er det ikkje klarlagt. Eg vil også takke presidenten for moglegheita til å ta opp denne saka. Me veit at det som no har skjedd, kan ha hatt betyding. Me veit at tanken nettopp var at dei lengeverande asylbarna ikkje skulle bli prioriterte til utsending. Men dessverre kan nettopp det ha skjedd. Derfor var det viktig at me no fekk denne runden her, og eg vil vel tru at i den dialogen som no har vore mellom Politidirektoratet og justisministeren i løpet av dagen, har det iallfall blitt tydeleg klarlagt kva føringar som gjeld på dette området.
Trond Helleland (Høyre), 2014-12-02:
Jeg er glad for at justisministeren så raskt hadde muligheten til å komme til Stortinget, og han gir et klart og godt svar på den henvendelsen han har fått fra Venstre og Kristelig Folkeparti. Men her har altså åpenbart Politidirektoratet gjort en for dårlig jobb, og det innser de også selv. Her skjer ting så fort at justisministeren ennå ikke har rukket å ha møte med politidirektøren om denne saken. Men på hjemmesidene til politiet, på politi.no, står det nå at Politidirektoratet beklager at styringssignal som omhandler asylbarn, ikke ble videreformidlet til etaten. Da blir det naturligvis viktig å komme til bunns i hvordan dette kunne skje. Jeg har på vegne av Høyre full tillit til at justis- og beredskapsministeren bidrar til at styringssignaler og tildelingsbrev blir fulgt. Jeg regner med at justisministeren får en forklaring – om den er god, vet jeg ikke, det gjenstår å se – på hva som har skjedd i denne saken. Jeg synes det er bra at det er mulighet også for Stortinget til å gi et signal om at det at tildelingsbrev ikke blir fulgt, er uakseptabelt.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-12-02:
Jeg vil også få lov å takke justisministeren for redegjørelsen. Jeg har forståelse for at Kristelig Folkeparti så seg nødt til å be om en redegjørelse om saken ut fra de avisoppslagene som var i Bergens Tidende om det i dag. Det er nå over et år siden det ble inngått en samarbeidsavtale mellom de fire partiene, så det er skapt en forståelse av at det skulle etableres en ny politikk. Justisministeren har også tidligere fra Stortingets talerstol – som det ble nevnt av representanten Skei Grande – forsikret om at retningslinjene er blitt endret etter ordre fra ham. Nå ser vi altså at de som effektuerer politikken på dette området, mener at de ikke har fått endrede retningslinjer å forholde seg til, så her har det vært behov for avklaring, og det er nok sjelden vi ser en så tydelig beklagelse fra Stortingets talerstol som den vi så nå, og det synes jeg er prisverdig. Så er det et par, tre spørsmål som det kanskje kunne ha vært interessant å få litt mer klarhet i. Det ene er at hvis dette dreier seg om tildelingsbrevet, så vil det vanligvis sendes ut i starten av et år, og jeg er ikke kjent med hvor lang tid det tar før man da får det følgende disponeringsskrivet. Men hvor lang er den perioden vi her snakker om? Det hadde det vært interessant å vite. Er den et halvt år? Er den ti måneder, eller er den elleve måneder? Det hadde det vært interessant å få litt mer klarhet i. Enhver statsråd vil ha jevnlig kontakt med de nærmeste etatene som statsråden har styring med. Så det er jo også et spørsmål om statsråden jevnlig kontrollerer om en del av de endrede politikksignalene som sendes ut, blir fulgt opp. Det ville iallfall ikke ha vært helt unaturlig. Det tredje er sjølsagt at alle partene kanskje kunne være tjent med at den lovede forskriften nå blir vedtatt. Jeg synes at det her kom en redegjørelse som iallfall tyder på at det nå vil skje saker og ting fra regjeringens side på dette området.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-12-02:
Jeg registrerer justisministerens beklagelse. Han understreker at det er statsrådens konstitusjonelle ansvar å følge opp underliggende etater. Dette er en debatt og en sak som har versert over et lengre tidsrom, og her er det nok behov for å gå grundigere inn i saken for å se hvordan dette har blitt fulgt opp av regjeringen og statsråden over tid. Dette er ikke en debatt eller en sak som har dukket opp i dag. Sist, men ikke minst, er det viktig at framtidig politikk blir avklart. Helt siden samarbeidsavtalen mellom regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre ble undertegnet i fjor, har det vært ulike fortolkninger av innvandringspolitikken. Hvorvidt dette er å forstå som en innstramming eller en liberalisering, er også viktig raskt å få avklart, slik at de menneskene det gjelder, vet hva de har å forholde seg til i framtiden.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-05-13:
Svaret på det er nei, og jeg vil henvise til Menneskerettighetsutvalgets rapport, der de drøfter akkurat dette. Å løfte fram 22. juli 2011 som et eksempel der det ikke skjedde, er et eksempel på en situasjon som ikke skal tolkes på den måten. Arbeiderpartiet mener at dersom Grunnloven skal fravikes, er det Grunnloven selv som skal bestemme det. Derfor er vi litt mindre negative til den paragrafen enn det Venstre er, men Menneskerettighetsutvalget har drøftet 22. juli-hendelsen og løftet den opp som et spesielt og særlig eksempel på at det ikke er en slik situasjon der Grunnloven kan fravikes.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-05-13:
Det er heldigvis opp til det til enhver tid sittende storting å vurdere det – ikke domstolene, ikke tilfeldige innfall. Men en krisetilstand er også blant den type situasjoner som denne bestemmelsen skal befatte seg med. Det er drøftet i Menneskerettighetsutvalget. Det er to forskjellige alternative måter å forholde seg til krigs- og krisetilstander på – enten å anta at de ikke kommer til å inntreffe og håpe på det beste, eller å sikre seg for framtiden og med en sånn bestemmelse sikre at det er de folkevalgte forsamlingene som bestemmer hvorvidt Grunnloven skal fravikes i en krigs- eller krisetilstand. Så er det opp til politikerne i dag å bestemme hvorvidt det er Grunnloven som skal formulere dette, eller om det skal være opp til domstolene.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-05-13:
Svaret mitt var en henvisning til at det er politikerne som skal ta den beslutningen og tolke det. Bestemmelsen gir en oppskrift på hvordan man skal definere en sånn krisetilstand – den tolkningen og oppfatningen skal ligge hos Stortinget. Det er ikke opp til domstolene å ta den beslutningen, og det er Grunnloven selv som skal formulere om den skal fravikes eller ikke.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-05-13:
Det er Stortinget som bestemmer innholdet i § 116. Så er det opp til det enhver tid sittende storting, og den som formulerer Grunnloven, å si når og om den skal fravikes eller ikke.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-05-13:
Jeg opplever at dette er mer en kommentar enn et spørsmål. Jeg vil heller lede representanten Rajas oppmerksomhet til merknadene som vi har skrevet, og som også vil bli håndtert som forarbeid til denne bestemmelsen. Der er det beskrevet ubønnhørlig hvordan dette skal foregå, og hvem det er som skal fatte disse beslutningene – ut fra Menneskerettighetsutvalgets innstilling, som er forelagt komiteen, og der dette også er utredet.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-05-13:
Jeg opplever at Høyre begrunner sitt ståsted når det kommer til de økonomiske, sosiale og kulturelle rettighetene, på to forskjellige måter. På den ene siden hører man argumentasjon om at disse bestemmelsene nærmest ikke betyr noe, ord som «disneybestemmelser» og «slagg» har blitt brukt fra Høyre for å beskrive disse. På den annen side mener de at det binder opp for mye ressurser for framtiden. Begge begrunnelsene har blitt avvist av Lønning-utvalget i deres drøftelse av de mest gjennomarbeidede grunnlovsendringsforslagene som Stortinget har behandlet. Så hvilken begrunnelse kommer Høyre til å ende opp med å velge?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-05-13:
I denne salen skal det utøves politikk. Av politikere skal det utøves politikk – i dag og også i framtiden. Som jeg sa i går, og som det ble referert til her: Disse grunnlovsendringene skal ikke endre dagens rettstilstand. Det er helt riktig. For i dag skal vi som folkevalgte politikere fatte politiske avgjørelser her. Det disse grunnlovsbestemmelsene er ment som, er en retning, et mål, for politikken i framtiden, en betegnelse på noen ansvarsområder som framtidens politikere ikke har anledning til å prioritere seg vekk fra, et ansvar som framtidens politikere ikke har anledning til å se vekk fra. Det er ikke anledning til tolkningstvil i en bestemmelse som: «Statens myndigheter skal sikre befolkningen nødvendig helsehjelp.» Ut fra det tegnes en retning, et mål, for politikken. Hvordan man skal nå det målet, er opp til politikerne, det er helt selvsagt, men den retten er for Arbeiderpartiet like viktig som retten til høyere utdanning, retten til videregående utdanning og retten til skolegang, som Høyre er med på. Det er forskjellen på de to jeg ikke klarer å se. For begge to er grunnleggende rettigheter. Begge to er grunnleggende mulighetsskapende stolper for at et menneske skal kunne klare seg og nyte alle de andre frihetene, alle de andre bestemmelsene vi vedtar i dag, og alle de andre bestemmelsene vi allerede har i Grunnloven. De er viktige for at Grunnloven skal gjelde absolutt alle folk, også i framtiden. Representanten Tetzschner sa i sitt innlegg at det er en umulig oppgave for domstolene å fylle et konkret innhold i begrepet «kultur». Det kan godt være. Derfor har komiteen gjort det. I merknadsform skriver komiteen: «Flertallet mener denne bestemmelsen ikke må anses som en ensidig rettighet for den enkelte, men en plikt for statens myndigheter til å respektere og legge forholdene til rette for den enkeltes mulighet til å ta del i kulturlivet. Prøving av dette kan finne sted om man finner utidig innblanding i hvilke kulturaktiviteter den enkelte kan delta i og hvordan kultur skal komme til uttrykk.» Det er derfor vi ønsker å grunnlovfeste dette – for at vi skal gi disse rettighetene et rammeverk i Grunnloven, for at vi skal gi domstolene et politisk tolkningsgrunnlag, et tolkningsgrunnlag som mangler, og et tolkningsgrunnlag man kan gi framtiden ved å grunnlovfeste det.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-05-13:
Jeg er helt sikker på at alle representantene og alle kollegene mine på Stortinget i dag mener det godt. Uansett hvilken sak vi krangler om, er jeg helt sikker på at absolutt alle her gjør sitt aller beste og det de mener er best for dem vi skal representere. Men det er ikke sikkert det kommer til å være sånn for alltid. Det har vi ingen garanti for. En gang kan det være at det kommer noen som får makt, som bruker den på en måte som er ikke bare feil, men som er mot dem som har gitt dem den makten. Vi har blitt gitt muligheten til å være en rettsstat med sosialt ansvar. Jeg mener vi bør ta det ansvaret, og det er i det bildet det avisoppslaget som har blitt referert til her, har kommet. Jeg mener at det å ta ansvar, fordi vi ikke kjenner framtiden, ved å grunnlovfeste rett til nødvendig helsehjelp er viktig og grunnleggende for at menneskerettighetene som vi nå tar inn, og de som er der fra før, skal gjelde alle, av hensyn til demokratiet og av samme grunn som Høyre mener vi bør grunnlovfeste rett til utdanning. Så kan jeg trøste representanten Tybring-Gjedde med at det er fullt mulig også i framtiden å gå til valg på å privatisere skolen. Dette grunnlovsendringsforslaget stopper ingen fra å gjøre det. Men det grunnlovsendringsforslaget gjør, er å sikre at det skal være noen der i andre enden. Hvis det er en bygd om hundre år som bare har privatskoler, skal det være en garanti for at hvis de går konkurs, skal det være noen der i andre enden som sikrer at barna får utdanning. De som skal være der i andre enden for å sikre det, skal være oss, fellesskapet.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-05-13:
Representanten Christensen snakka varmt om alle rettane som er i Grunnloven, og som skal inn i Grunnloven. Samtidig ønskjer Arbeidarpartiet, saman med Miljøpartiet Dei Grøne, gjennom innstillinga å innføre ein ny paragraf til Grunnloven, som vil kunne setje til side dei største delane av den same grunnloven, i ein såkalla krisetilstand, for å tryggje demokratiet, som det heiter. Rett nok er det slik at ein i dag har ein ulovfesta konstitusjonell nødrett som veldig sjeldan har vorte brukt. Det det store fleirtalet i denne salen – og også Venstre – åtvarar mot, er at ein ved å innføre ein slik derogasjonsparagraf vil kunne senke den mentale terskelen for å nytte den typen derogasjonsmyndighet, og at ein allereie då klassifiserer størstedelen av Grunnloven, som, en masse, vil kunne setjast til side. Det er ein grunn til at bl.a. Advokatforeningen har åtvara så sterkt imot at ein skal ta inn den paragrafen. Mitt spørsmål er: Meiner Arbeidarpartiet at eksempelvis ein krisetilstand som den ein opplevde 22. juli, vil vere eit tilfelle der ein ny § 116 kan brukast?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-05-13:
Takk for svaret. Då er eg litt interessert i kva situasjonar Arbeidarpartiet meiner at denne paragrafen, som dei saman med Miljøpartiet Dei Grøne no føreslår, vil kunne nyttast for, korleis det eventuelt endrar dagens rettstilstand, og om ein ikkje er det minste bekymra for den endringa som spesielt underteikna fryktar vil kunne oppstå, iallfall mentalt. For dersom ein no er i ein situasjon der ein får eit regime som ikkje er så demokratisk innstilt som det ein i dag har i Noreg, og der makthavarane ønskjer å setje til side grunnleggjande rettar, vil det jo unekteleg vere enklare å gjere det dersom ein har ein klar grunnlovsparagraf å lene seg på, i staden for å måtte ty til ulovfesta nødrett. I alle fall opp mot vurderinga til innbyggjarane, slik dei vil sjå det, fryktar eg at det vil vere ein situasjon der det er enklare å setje til side grunnleggjande rettar. Kva for situasjonar er det f.eks. ein kallar ein krisetilstand? Kva legg Arbeidarpartiet i ordet «krisetilstand», og kva bør ei regjering leggje i det?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Jeg bare følger opp det spørsmålet som representanten Sveinung Rotevatn hadde, for jeg noterte meg at saksordføreren svarte på det siste spørsmålet, at det var Stortinget som til enhver tid kunne sette Grunnloven til side. Jeg vil bare ha presisert hvordan dette er nedfelt i § 116.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Jeg kan ikke forstå dette. Jeg prøver å etterlyse hvor det står i bestemmelsen at det er Stortinget som skal ta den beslutningen at en ved en krisetilstand kan sette Grunnloven til side. Det er det jeg spør om, og det er det representanten svarte på spørsmålet fra Rotevatn. Hvor i bestemmelsen står det?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Dette er en veldig viktig bestemmelse. Det handler faktisk om at vi har en grunnlov, og når vi har en grunnlov og vedtar å utvide den, så skal Grunnloven stå seg også ved krig, ved krigstilstander og ved krisesituasjoner. Særlig da skal de nedfelte prinsippene i Grunnloven stå seg. Det som står i den paragrafen, er at Grunnloven også kan fravikes ved en beslutning. Det står ikke noe om et stortingsvedtak – at det skal gjennom Stortinget. Det som representanten her har forklart, og det Arbeiderpartiet står alene om å mene, det er at man kan sette Grunnloven til side når det oppstår en krisetilstand i Norge. Men det er jo derfor vi har Grunnloven – at den skal stå seg også ved krisetilstander. Jeg stiller det siste spørsmålet en gang til: Jeg kan ikke se at den bestemmelsen lyder slik at da skal man komme til Stortinget for å få Stortingets vedtak – at man ved et to tredjedels flertallsvedtak kan sette Grunnloven til side.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Representanten Thorheim representerer Fremskrittspartiet som er et selverklært lov-og-orden-parti. Særlig på justisfeltet og når man kommer til seksualforbrytelser, har de vært veldig frampå og harde. Særlig fire stortingsrepresentanter fra Fremskrittspartiet har vært ekstremt høylydte i de debattene. Det er Åse Michaelsen, Per Sandberg, Per-Willy Amundsen og Ulf Leirstein. Jeg undrer meg over – jeg fatter og forstår ikke hvordan det kan ha seg at Fremskrittspartiet skal stemme mot § 104 fjerde ledd, som altså handler om at staten skal sette i verk tiltak for å beskytte barn mot seksuelle overgrep. Jeg vil stille representanten spørsmålet: Hvorfor vil ikke representanten vedta i Grunnloven at staten skal beskytte barn mot seksuelle overgrep?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Jeg har fått den forståelse at replikkene til hovedtalsmennene skal tas samlet nå. Hvis jeg har forstått det riktig, slik jeg også har konferert om, må representanten få anledning til å svare på mitt første spørsmål før jeg får stilt det neste spørsmålet.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Ja, han sa at han skulle svare senere, men da får han komme tilbake til det senere, og jeg får avvente det svaret. Men mitt andre spørsmål kan handle om asyl. Nå har jeg hørt det representanten har sagt. Men jeg vil anta at også representanten Thorheim er veldig stolt av at en av våre store helter, Fridtjof Nansen, i 1922 fikk fredsprisen for det fremragende arbeidet han gjorde for nettopp flyktninger. Nettopp det å få dette prinsippet inn i Grunnloven vil ikke bevege asylretten med en millimeter, for man slår fast asylretten, men nærmere vilkår blir fastsatt ved lov. Hvorfor vil ikke representanten Thorheim følge opp det den store nasjonalhelten fikk fredsprisen for?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Får jeg to replikker?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Da tar jeg den første og følger opp det som representanten Andersen var inne på. Mitt spørsmål til representanten fra Kristelig Folkeparti er: Er det riktig framgangsmåte å hestehandle seg fram til en bestemmelse som foregående spørsmålsstiller åpenbart er imot? SV er satt i en posisjon hvor de i utgangspunktet er imot denne bestemmelsen, men ut ifra den avtalen de har inngått på grunn av språket, er de forpliktet til subsidiært å stemme for. Er representanten tilfreds med at andre representanter og andre partier nå er bundet opp til en avtale om å stemme subsidiært for noe de egentlig er imot? Er det slik grunnlovsbestemmelser skal bli vedtatt?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Jeg hadde egentlig et annet spørsmål, men siden jeg får to replikker til nå, vil jeg gjerne følge opp det svaret jeg fikk fra representanten Grøvan. Jeg er veldig tilfreds med, kan leve med og stemte for både Graver-utvalgets nynorskversjon og Graver-utvalgets bokmålsversjon når det gjelder språkendringen av Grunnloven. Hele Venstre stemte for det samme. Men det hestehandelen dreier seg om, er at man sier at man gir noen språket for så å få noe tilbake. Hestehandler skjer i dette huset hele tiden, men da handler det om en veistubb, én million kroner eller et eller annet annet. Men nå snakker vi om Grunnloven. Det er det helligste for politikerne. Kanskje bør Grunnloven også være det aller helligste for Kristelig Folkeparti-politikerne. Den er det som står høyest i landet. Skal man hestehandle seg fram og tilbake til bestemmelser? Bør ikke Kristelig Folkeparti være så store og si til SV, og eventuelt også til Arbeiderpartiet, at de fristiller dem fra den avtalen som de nå egentlig er bundet av?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Det er et nytt tema, men hvis jeg får anledning til å legge til én setning, vil jeg si: Det er veldig fint at Kristelig Folkeparti bidro til å løse språkstriden, men jeg mener derimot at det er en uting at man dermed skal kreve noe tilbake. Det er ikke i Grunnlovens ånd. Mitt andre spørsmål går på dette med retten til liv: Flertallet i komiteen har et annet syn enn det Kristelig Folkeparti har, og jeg vil gjerne benytte anledningen til å stille spørsmål til Kristelig Folkeparti om det: Deres primærstandpunkt er at de vil ha en grunnlovfestet rett til liv fra unnfangelse til død. De skriver i merknadene om livsspennet at det gjelder «(…) fra den første begynnelse ved befruktning til døden inntreffer». (…) Er det slik å forstå at Kristelig Folkeparti, ved å gå prinsipalt inn for denne bestemmelsen, egentlig ønsker å grunnlovfeste at Norge er imot abort?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Bare hyggelig.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Jeg var egentlig ferdig, men når representanten Kolberg bringer dette inn igjen, må vi få en avklaring fra representanten Grøvan. Ut fra det jeg har sett og forstått, er det slik at det foreligger en avtale, en skriftlig avtale, hvor partene bl.a. er Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet. Medfører ikke det riktighet? Jeg vil gjerne spørre representanten Grøvan om det er en slik skriftlig avtale, hvor deler av den avtalen bl.a. er at Arbeiderpartiet skal stemme subsidiært for den bestemmelsen som Kristelig Folkeparti vil ha inn, om dette at familien er en grunnleggende enhet. Er det riktig, eller er det feil?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Ja, jeg tar opp de forslagene.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Det er jo ingen hemmelighet for noen i Norge at Kristelig Folkeparti og Venstre, og kanskje også SV, som nå er representert i salen, har et meget forskjellig syn når det kommer til en rekke verdispørsmål – det være seg abort, kunstig befruktning, homofiles rettigheter når det gjelder å adoptere barn, eller deres samlivsform. Definisjonen av familie i det liberale partiet Venstre er helt annerledes enn Kristelig Folkepartis syn. Jeg er veldig fornøyd med at formuleringen i § 103, som vi har foreslått og står bak, som andre også støtter – om at enhver som har oppnådd gifteferdig alder osv. – mest sannsynlig vil få to tredjedels flertall og bli vedtatt. Det skal vi glede oss over.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Jeg noterte meg at representanten Grøvan i et tidligere replikkordskifte unngikk å svare på spørsmålet, for han sa at det ikke forelå en skriftlig avtale. Jeg kunne, hvis jeg hadde hatt et oppfølgingsspørsmål da, stilt spørsmålet: Det forelå vel et skriftlig dokument? Vel å merke ble det vel ikke signert – men det har vel vært et skriftlig dokument? Gjennom det skriftlige dokumentet har man vel forpliktet både SV og andre til innholdet i det dokumentet. Min oppfordring til Kristelig Folkeparti har jo vært å fristille dem som er forpliktet av dokumentet, for de har et annet syn på hva en familie er enn det Kristelig Folkeparti har. Kristelig Folkeparti må selv redegjøre for hva slags syn de har på hva en familie kan være. Men for meg kan en enslig kvinne som har fått barn utenfor ekteskap eller to homofile menn som har adoptert barn, være familier. Det er ikke sikkert at det familiebegrepet passer så godt inn i virkeligheten til Kristelig Folkeparti.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Jeg er veldig glad for at representanten Lundteigen og Senterpartiet er med på det første Lundteigen var inne på, at vi får grunnlovfestet en klar og tydelig bestemmelse om at nasjonen Norge er mot dødsstraff, slaveri og tortur. Når det gjelder familien, er jeg usikker på hva Senterpartiets prinsipale utgangspunkt er. Men jeg har notert meg at Senterpartiet har vært en del av det nedskrevne, skriftlige dokumentet, som vel å merke av visse årsaker ikke er signert. I Venstre ønsker vi å vedta en bestemmelse som lyder: «Enhver som har oppnådd gifteferdig alder, har rett til å stifte familie, inngå ekteskap og oppløse ekteskap i henhold til nærmere bestemmelser gitt ved lov. Ekteskap kan bare inngås med ektefellenes samtykke og frie vilje.» Vi mener dette er den riktige bestemmelsen som bør slås fast i Grunnloven, ikke noe om hva som er en grunnleggende enhet. Det er mange grunnleggende enheter i samfunnet, ikke bare én.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Familie er veldig viktig for Venstre. Men familiebegrepet er annerledes for Venstre og rommer mer enn det rommer for Kristelig Folkeparti. Situasjonen er slik at det er viktig å ha med seg denne historien for folk som følger med og skal lese dette i ettertid. Det er slik at Kristelig Folkeparti har hatt et annet syn. SV har hatt et annet syn enn Kristelig Folkepartis syn. Jeg kan også si at Arbeiderpartiets primære standpunkt ikke er slik. Jeg kan ikke vite hva Senterpartiets standpunkt er, men så er det det skriftlige, nedskrevne dokumentet. Kristelig Folkeparti kan få æren for at de har bidratt til å løse språkstriden, men ved å gi noe i forbindelse med språket har man fått, krevd og forlangt noe tilbake – en hestehandel, som jeg har omtalt det som. Jeg mener at det ikke er slik man skal gå fram for å vedta grunnlovsbestemmelser. Jeg kan ikke være med på det familiebegrepet som Kristelig Folkeparti legger opp til. Vi har et liberalt syn på samfunnet og familien. Jeg er glad for at den bestemmelsen Venstre vil ha inn, kommer til å få to tredjedels flertall.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Det er den riktige forståelsen, og det er også Venstres syn. Når det gjelder det første som Kolberg er inne på, handler dette om historieskrivning. Den avtalen er vel og merke ikke nedskrevet – jeg var jo også der – men det er et skriftlig dokument som også media har fått tak i, som media også har trykket, så hvorfor man forsøker å snakke seg bort fra det, har jeg litt vanskeligheter med å se. Vi i Venstre har stemt for både nynorsk- og bokmål-versjonen til Graver-utvalget i alle fall, fordi vi mener det er det riktigste å gjøre. Men det at man altså har måttet gi noe for å få dette – og det står nedskrevet i et dokument, vel å merke ikke i underskrevet stand, men som det har vært bred enighet om blant de partiene som er nevnt der – er en del av historien som representanten Kolberg må ha med seg videre. Når det gjelder dette med abort og § 93, er vi helt enige, og jeg viser til merknadene som står der.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Ja, jeg har hardnakket argumentert for at vi skal beholde språket slik det var – det har jeg gjort. Jeg har også forklart i den talen jeg holdt, hvorfor vi skulle stemme annerledes. Men jeg skjønner ikke hva det er representanten Kolberg forsøker å dekke over. Den nedtegnede avtalen, som vel å merke ikke er underskrevet, har jeg liggende på mitt eget kontor. Jeg har også sett den på trykk i avisene. Jeg vet også hvem som sa at man ikke skulle skrive under, for det var ikke nødvendig. Men realiteten er at Arbeiderpartiet har gitt noe for å få språket. Jeg mener at når det kommer til Grunnloven, er slike typer hestehandler fullstendig upassende. Ja, det er nesten usmakelig – for en snakker altså om vår egen konstitusjon – at man skal kjøpe og selge bestemmelser på denne måten. Når det gjelder selve det at vi har stemt imot eller for språkendringen, sto det allerede i innstillingen at Venstre var delt i spørsmålet, men vi stemte allikevel enstemmig for den nynorske versjonen.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Jeg har hele tiden forsøkt å holde meg til saken, men når det kommer sånne replikker på siden, med bemerkninger som skal dra historien i feil retning, må jeg rette på det. Det er riktig, som Kolberg sier: Vi har ikke vært en del av denne avtalen, for jeg mener at det er feil å kjøpe seg grunnlovsbestemmelser som andre partier egentlig er imot, og så holde dem naglet fast til dette fordi de har en agenda med dette. Jeg er nesten helt sikker på og hørte også av replikkordskiftet – jeg prøver å ikke lese for mye inn i SV-representantens replikkordskifte, men det virket i alle fall på meg som – at man helst ikke ville ha den bestemmelsen inn. Men allikevel er det en avtale som gjør at en er bundet til dette, og jeg mener at i grunnlovssammenheng er slikt veldig upassende. Egentlig er jeg nokså sikker på at representanten Kolberg er enig i dette – at når det kommer til Grunnloven, skal man ikke holde på slik – og det er derfor han også har et sterkt behov for å kontre dette, slik at han får sin versjon, eller sin historieframstilling, fram. Men det er ikke sannheten.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Det framgår jo av bestemmelsen at frimodig ytring om statsstyrelse og enhver annen gjenstand er tillatt, så jeg er enig med representanten Tetzschner i at det er selvklart at religion implisitt ligger i bestemmelsen. Men jeg tror kanskje også representanten Tetzschner er enig i at det er særlig to ting – kanskje i verden, men også her i Norge – som ofte er under press, kan man si, eller man kan si det er litt kontroversielt å reise debatt om det, kanskje kritisere det og iallfall satire rundt det. Karikaturstriden er bare et eksempel på at religion – å kritisere religion, å snakke om og omtale religion og dogmer om det – kan påkalle vrede. Ville det ikke være en god idé, når statsstyrelse først står der som et eksempel på at ytringsfriheten om det iallfall er fritt? Selv om religion inngår implisitt, skulle man også eksplisitt ha skrevet at frimodige ytringer om statsstyrelse, religion og en hvilken som helst annen gjenstand er tillatt? Ville ikke det være en god idé? Da kunne man med Grunnloven i hånden gå løs på en hvilken som helst religion.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Vi er ikke veldig uenige om dagens vern. Hvis man ser på det rent juridiske, så er religion implisitt selvfølgelig med i ytringsfrihetsbestemmelsen, man kan framsette frimodige ytringer også om religion. Det er helt klart. Men allikevel er det slik at de som ønsker å framsette frimodige ytringer om religion, er under press. De opplever represalier, det er redsel og trusler, og de må legge bånd på seg. Grunnloven er den høyeste rettskilden i Norge, vår konstitusjon, og jeg mener at det burde være en god idé at den klart og tydelig sa ifra at når noen ønsker å kritisere religioner, og de dogmene tilbake altså vil begrense ens ytringsfrihet, så er det ikke de religiøse dogmene som vil ha blasfemiske ytringer gjort forbudt eller vil ha andre forbud mot ytringer mot religionene, som gjelder, da er det Grunnloven som gjelder, og selv Grunnloven slår fast at ytringsfrihet om religion også er tillatt.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-13:
Carsten Smith har blitt trukket inn i debatten av Michael Tetzschner, og jeg forsøkte å erindre hva Carsten Smith sa i møtet med oss. Men for at jeg ikke skulle sitere ham feil, klarte jeg å finne fram manuset hans. Han viser til Carl I. Hagen, som tok en dissens når det gjaldt dette med økonomiske og sosiale rettigheter, for ifølge Carl I. Hagen ville det kunne danne et grunnlag for en meget kostbar velferdsstat som kan framtvinge høye skatter og avgifter. Carsten Smith ga svar på dette: «Dels har vi en smule erfaring. Det var forut for menneskerettsloven motstand fra regjeringsadvokaten om inkorporering av FN-konvensjonen om de økonomiske, sosiale og kulturelle rettighetene, ut fra det tilsvarende syn at konvensjonen som lov ville innebære en for stor overføring til domstolene over styringen av ressursbruken. I ethvert fall i de femten år som konvensjonen har virket som lov, er slike prognoser i særdeles liten grad blitt realisert. For det andre peker jeg på at denne konvensjonen var en av de to hovedkonvensjoner som FN utarbeidet for å gjennomføre Verdenserklæringen. Jeg mener da at nettopp Norge – av alle stater – bør kunne gi noen av velferdsstatens rettigheter den høyeste rang gjennom Grunnloven. I selve Verdenserklæringen utgjør de økonomiske, sosiale og kulturelle rettighetene en vesentlig del av innholdet. En degradering av disse til et B-lag ville være et brudd med visjonen om rettighetenes sammenheng og universalitet.» Det han altså sier, er at han vil ha dette inn, han argumenterer for – ikke slik Michael Tetzschner dels brukte ham, hvis jeg forsto det riktig. I tillegg har jeg lyst til å bringe fram den fantastiske innsatsen Carsten Smith gjennom flere tiår har gjort for samenes rettigheter. At man bruker Carsten Smith for ikke å stemme inn enkelte rettigheter, synes jeg er veldig upassende. Jeg viser til det jeg sa i tidligere innlegg, at jeg ikke forstår sammenhengen mellom at fire av Høyres representanter for under to måneder siden skrev i en innstilling i dette storting at samer er å betrakte som et urfolk – og nå vil man ikke ha dette inn i Grunnloven allikevel. Jeg ser ikke dette, og jeg har ikke sett at jeg har fått et svar på dette heller. Derfor har jeg benyttet anledningen til først å vise til at Carsten Smith jo ville ha ØSK-bestemmelsene inn i Grunnloven. Videre har han også ønsket at man skal vedta at samer er et urfolk. Jeg mener debatten i denne salen bør kunne ha noe effekt – ikke det at man har skrevet i innstillingen og gjort opp på bakrommet. Det skal stå seg uansett. Det må være lov å endre oppfatning. Og det må være lov, etter å ha hørt debatten, å si at vi ser poenget, og kanskje vi nå skal stemme for bestemmelsen om å ta inn at samer er et urfolk, i Grunnloven.