Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-03-26:
La meg først takke interpellanten Peter Skovholt Gitmark for å ta opp situasjonen på Sri Lanka, slik at vi nå, ett år etter siste gang, får en ny anledning til å gjøre opp status. Takk også til utenriksministeren for klar og tydelig tale fra norsk side. Det er viktig. Jeg tror det av mange grunner blir lagt merke til hva slags budskap som kommer fra Oslo. Nær tre år etter at borgerkrigen på Sri Lanka endte med et knusende militært nederlag for tamiltigrene, kan situasjonen oppsummeres slik: Det er gledelig at krigen og voldsmarerittet er slutt. Det er usigelig trist at forsoningen og reformarbeidet går så tregt. Kort sagt: Det er langt igjen til at freden ikke bare er fravær av krig, men også en positiv samfunnstilstand hvor tidligere motstandere bygger landet i et tillitsfullt samarbeid. Krigskatastrofen kunne vært unngått. Sri Lankas myndigheter burde gjort mer for å finne kompromissløsninger som kunne bygge tillit. Tamiltigrenes ledelse gjorde en skjebnesvanger feil da de omgjorde tamilenes politiske rettferdighetskamp til en militær kamp for en egen stat. Resultatet ble et knusende nederlag. Det har tamilene måttet betale den høyeste prisen for. Etter nederlaget ble store deler av den tamilske befolkningen sendt i interneringsleirer. Det store flertallet var uskyldige sivile. I dag er de fleste omsider sluppet ut, men de som tilhørte den harde kjerne av geriljatroppene, er identifisert og holdes fortsatt innesperret. Etter krigens slutt har verdenssamfunnet oppfordret til forsoning. FNs generalsekretær har fått et ekspertpanel til å utrede om brudd på internasjonal lov ble begått under krigens gang. Bevisene på det synes mange. Regjeringen i Colombo gikk til slutt med på å opprette en forsoningskommisjon kalt Lessons Learnt and Reconciliation Commission. I desember i fjor kom sluttrapporten. Den var meget mangelfull. USAs utenriksdepartement oppsummerte det slik: Selv om rapporten for første gang konstaterer tallrike sivile ofre, unnlater den å ta et kritisk oppgjør med menneskerettsbruddene i krigens siste fase. Det vokser nå fram krav om en internasjonal gransking av påstandene om krigsforbrytelser og humanitære overgrep. Både interpellanten, utenriksministeren og en rekke talere har vist til vedtaket i FNs menneskerettighetsråd med en resolusjon som krever at Sri Lanka gjør mer for å skape forsoning med landets tamilske minoritet. Den reiser krav om en troverdig gransking av anklagene om brudd på menneskerettighetene under borgerkrigen, og ble vedtatt – med Norges støtte, med Indias strategisk viktige støtte, og stikk i strid med den kampanjen som Sri Lankas regjering kjørte i Genève og i andre byer rundt omkring i verden. Vi trenger nå en balansert gransking av påståtte overgrep fra begge sider, men vi ser i stedet en henfallenhet til ensidighet. Myndighetene fokuserer på tamiltigrenes terror og vold, det kan utvilsomt finnes dokumentasjon for det. Tamilske aktivister fokuserer på myndighetenes brutale krigføring og overgrep, spesielt i sluttkampene. Det finnes utvilsomt dokumentasjon for brudd på menneskerettighetene fra begge sider i borgerkrigen. I denne polariseringen er det ikke lett for de tamiler og singalesere som hele tiden ønsket fredelige forhandlingsløsninger uten bruk av vold. Men de finnes, og de finnes også i Norge. De fortjener vår takk og oppmuntring. Vi trenger ikke mer av triumferende sjåvinisme fra dem som vant militæroppgjøret. Vi trenger ikke ny konflikttilspissing fra bitre tamilaktivister som måtte drømme om å gjenoppta militær kamp for egen tamilsk stat. Det som nå trengs, er en konstruktiv dialog mellom Sri Lankas regjering og de tamilske partiene som er samlet under paraplyorganisasjonen Tamil National Alliance, TNA. Utenriksministeren viste i fjor til at regjeringen på Sri Lanka hadde lovet en politisk konfliktløsning etter krigens slutt, og hadde forhåpninger til myndighetenes kontakt med TNA-alliansen. Men nå synes TNA-alliansen å ha mistet tilliten til at regjeringen vil gjennomføre reelle reformer, og anklager den for tomme løfter. Det er all grunn til å forsterke presset på regjeringen for en fredsbygging og en forsoningsvei i tiden som kommer. Den må bygge på en utvetydig respekt for de grunnleggende menneskerettigheter. Fra Kristelig Folkepartis side vil vi fortsatt følge utviklingen på Sri Lanka nøye. Vi ønsker at Norge og verdenssamfunnet aktivt presser på for politiske reformer som gir en rettferdig, langsiktig og bærekraftig løsning på en gammel konflikt.