trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2021-02-25:
Vi vil jobbe med de forslagene som Stortinget vedtar. Nå er det nok ikke noen veldig stor forskjell på innholdet i det Stortinget vedtok på dette området før jul, og det en vedtar nå. Det en gjør nå, er at en peker på hvilke paragrafer en ønsker at endringen skal skje i. Jeg oppfatter ikke at det er det som er det viktigste for Stortinget, men at det er viktigst for Stortinget at dette faktisk blir lovregulert. Det er ikke en enkel sak, og det betyr at den lovendringen bør gjennomgå vanlige krav til saksbehandling og høring, så en er sikker på hvilke konsekvenser en sånn lovendring vil ha, så Stortinget har et tilstrekkelig grunnlag til å fatte et sånt vedtak. Det er mitt ansvar.
Bent Høie (Høyre), 2021-02-25:
Etter forslag fra regjeringen er det i dag lovfestet at kommunene skal ha knyttet til seg lege, sykepleier, fysioterapeut, jordmor, helsesykepleier, ergoterapeut og psykolog. Selv om lovfestingen omfatter mange yrkesgrupper, er ikke loven uttømmende for hva slags kompetanse eller hvilke profesjoner den enkelte kommune må sørge for. Kommunen må ha tilgang på et vidt spekter av personell med ulik kompetanse for å kunne tilby nødvendige og forsvarlige tjenester. Tilbud om logopedtjenester vil i mange tilfeller være nødvendig for at kommunen skal oppfylle sin plikt til å tilby nødvendige og forsvarlige helse- og omsorgstjenester. Som jeg opplyste om i brevet til komiteen av 23. november 2020, er jeg enig i at det er svakheter ved dagens organisering og finansiering av logopedtjenestene i kommunen. På denne bakgrunn har Helsedirektoratet utredet økonomiske, juridiske og pedagogiske virkemidler som skal til for å knytte logopedene tettere til kommunen. I en rapport fra november 2019 foreslås også endringer i dagens regelverk og takster for å legge til rette for bedre samhandling. Departementet vurderer nå de ulike forslagene i rapporten. I likhet med komiteens flertall er jeg enig i at logoped ikke skal tas inn i opplistingen av hvilke personellgrupper som kommunen må ha knyttet til seg. En slik endring i helse- og omsorgstjenesteloven § 3-2 bør eventuelt først vurderes når departementet har gjennomgått dagens ordninger. Logopeder er ikke en autorisert personellgruppe. Manglende autorisasjon er i seg selv ikke til hinder for å lovfeste en plikt for kommunen til å knytte til seg logoped. Likevel kan det argumenteres for at slik lovfesting i utgangspunktet bør være forbeholdt autoriserte helsepersonellgrupper. Som komiteen viser til, vurderer departementet nå om det skal foreslås at logopeder skal autoriseres. I den forbindelse ser departementet hen til gjennomgangen av ulike forslag for å knytte logopedtjenestene tettere til kommunen. Dersom departementet vil foreslå å autorisere logopedene, vil det bli utarbeidet et høringsnotat med et sånt forslag. Dette er også en grunn til at det ikke nå bør konkluderes med å lovfeste en plikt for kommunene til å knytte til seg logoped.
Bent Høie (Høyre), 2021-02-25:
Det har vi tenkt å gjøre, men som representanten var inne på, har departementet også hatt litt annet å holde på med i det siste.
Bent Høie (Høyre), 2021-02-25:
Det er jo sånn at de fleste sakene Helse- og omsorgsdepartementet jobber med, er viktige – og viktige for enkeltpasienter. Det er helt klart at vi skulle ønsket at denne våren ble sånn at vi nå kunne tatt tak i en del av sakene som ligger og venter, men det ser dessverre ut til at også denne våren blir veldig preget av pandemien, så jeg kan ikke gi noen tidsplan for det arbeidet nå. Vi jobber med å klare å holde mest mulig framdrift også i andre saker, men det er krevende i denne tiden.
Bent Høie (Høyre), 2021-02-25:
Nei, vi vil ikke akseptere det. Jeg er helt enig i representantens beskrivelse både nå i replikken og – ikke minst – det som kom fram i innlegget om representantens personlige erfaring. Det er veldig uheldig at vi er i en situasjon der mange som har behov for logopedtjenester, ikke får det godt nok og raskt nok. Og dette vet vi er veldig viktig for å kunne mestre et liv etter ulike skader og sykdommer som gir den type behov. Det er også noe av årsaken til at vi hadde startet et ganske omfattende arbeid på dette, som ikke har stoppet opp, men som dessverre ikke har fått den framdriften som vi skulle ønske – fordi vi også har hatt en del andre ting som vi har måttet prioritere det siste året.
Bent Høie (Høyre), 2021-02-25:
Det er også et av de forslagene som vi nå jobber med. Det er helt riktig som representanten sa, at ved tidligere vurderinger har man sagt nei. Men dette er noe som vi nå vurderer på ny, og i tilfelle vil det da bli sendt på høring, hvis vi foreslår autorisasjon av logopeder.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2021-02-25:
Takk til Senterpartiet som reiser en viktig debatt om en pasientgruppe som virkelig trenger vår oppmerksomhet. Det foreslås seks forslag for en kraftfull styrking av innsatsen overfor personer med ROP-lidelser. Om lag 6 500 personer i Norge har sammensatte rus- og psykiatrilidelser. Disse har behov for sammensatte tjenester. Landsomfattende tilsyn viser at flere opplever svikt i tjenestene eller å ikke få god nok hjelp, og det er en vei igjen å gå for et godt og tilpasset hjelpetilbud til mennesker med sammensatte behov. Jeg registrerer at også statsråd Høie deler denne virkelighetsbeskrivelsen. Gode og tilgjengelige helsetjenester er viktig for alle, og særlig for dem med sammensatte problemer. For personer med rus- og psykiatriproblemer er det viktig at hele tjenestetilbudet henger sammen. Nettopp derfor har regjeringen innført pakkeforløp. Dette er viktig for å sikre helhetlige og sammenhengende tjenester. Erfaringene tilsier at det er i overgangsfasene en er mest sårbar, f.eks. ved utskrivning. Derfor er det bra at det er iverksatt tiltak for forbedringer, som f.eks. samarbeidsavtaler. Regjeringen og KS har opprettet helsefellesskap i alle regioner i Norge, som skal styrke samarbeidet mellom alle aktørene i en region. I dette arbeidet er ROP-pasientene en prioritert gruppe. Jeg er optimistisk med tanke på at vi skal få til et bedre samarbeid, og at det vil redusere enda mer av sårbarheten og usikkerheten i overgangsfasene, slik at tilbudet totalt sett blir bedre. Jeg registrerer at det i dag muligens blir flertall for å stanse nedbyggingen av institusjonsplasser i psykiatrien. Det er lett å tenke at det utelukkende er bra. Jeg er selv tilbøyelig til å tenke at den nedtrappingen som har vært av institusjonsplasser, kanskje ikke har vært helt heldig, men vi skal også ta med oss at det er flere i fagmiljøene som melder om at dette kanskje er å gå litt baklengs inn i framtiden. Et lavere antall sengeplasser betyr ikke automatisk at tilbudet blir dårligere. Snarere går utviklingen i retning av at det å holde personer med psykiske lidelser langvarig inne på institusjoner ikke alltid er riktig. Gjennom å styrke frivilligheten, lavterskeltilbud, selvhjelp via brukerorganisasjoner, likemannsarbeid og oppfølging ved poliklinikk eller hos avtalespesialister får mange et bedre tilbud uten å miste tilhørigheten til samfunnet. Det er det viktig at vi husker på, for også i psykiatrien er vi nødt til alltid å tenke på hva slags behandling som er til pasientens aller beste.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2021-02-25:
Jeg har bare et kort innlegg: Jeg har registrert at begge de debattene vi nå har hatt så langt, har vært en liten forsmak på en langt større debatt vi skal ha i Stortinget knyttet til rusreformen. Der har Kristelig Folkeparti signalisert at vi kommer til å støtte reformen, men vi håper at Stortinget vil gjøre noen endringer, spesielt med tanke på barn og unge, det forebyggende arbeidet, det å ha et helhetlig behandlingstilbud til unge som er i ferd med å utvikle et problematisk forhold til rus. En del av de tingene må på plass. Nå er det en debatt knyttet til ROP-pasienter, en svært sårbar gruppe, og jeg er veldig glad for at Senterpartiet har reist dette representantforslaget for å ha fokus på dem. Dette er, som det er sagt av flere, pasienter som faller mellom flere stoler. Jeg vil minne om det som Kjersti Toppe i sitt første innlegg pekte på, nemlig alle de som ikke selv ber om hjelp, som ikke er i stand til å be om hjelp, som det er vanskelig for hjelpeapparatet å nå. Jeg håper at både ACT- og FACT-teamene kan være med på å utgjøre en forskjell der, for der snakker vi virkelig om en sårbar gruppe. Så henviste jeg til et fagmiljø som ikke er utelukkende positiv til å stoppe all endring og strukturendring innenfor det som har med heldøgns pleie innenfor psykiatrien å gjøre, som ser verdien av at behandlingen kan skje nært der pasienten bor. Jeg mener det er riktig å peke på det, fordi dette er også en del av fagmiljøene som vi bør lytte til, som sitter på en helt unik kompetanse. Jeg er glad for at vi har hatt denne debatten. Jeg registrerer at vi har fått en liten forsmak på en langt større debatt som vi skal få senere denne våren. Men denne ene debatten vi har hatt nå, handler om ROP-pasienter, en veldig sårbar gruppe.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2021-02-25:
Å se godt er en luksus mange av oss tar for gitt. For flesteparten som opplever litt redusert syn, er det lett å korrigere med briller eller linser, men for noen, bl.a. slagpasienter, er det derimot ikke like enkelt. For denne gruppen er det viktig at det eksisterer et godt tilbud, og at man får hjelp og oppfølging på den måten man trenger det. At et tilbud eksisterer, betyr ikke at det er perfekt. Det er viktig å stadig se på hvordan et tilbud kan gjøres bedre, og jeg er derfor glad for at statsråden har varslet en gjennomgang av rehabiliteringstilbudet for personer med synsnedsettelse. At denne gjennomgangen har som mål å ivareta intensjonen om å sikre et raskt tilbud om rehabilitering til dem som trenger det, mener jeg er bra. Jeg er også glad for at statsråden signaliserer at en slik gjennomgang skal gjøres sammen med fagpersoner og brukerrepresentanter. Regjeringen ønsker å skape pasientenes helsetjeneste. I denne er det viktig at det er det enkelte mennesket som står i fokus, og at det legges opp til et tilbud som er individuelt tilpasset de behovene som hver og en har. Jeg vil likevel si at det er viktig at det tilbudet man har bruk for, kommer raskt på plass, selv om det skal gjøres individuelle vurderinger. Men som sagt er jeg veldig glad for at statsråden har varslet denne gjennomgangen, og at den skal gjøres sammen med fagfolk, sammen med brukerrepresentanter, og jeg er spent på hva som vil komme ut av en slik gjennomgang.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2021-02-25:
Vi er heldige i Norge. Vi har et godt utbygd og kompetent tjenestetilbud som stadig er i utvikling. Det gjør nok også at det ofte blir et økende ønske om å lovfeste hvilket tilbud som skal være tilgjengelig, og hvem som er autorisert til å utøve det. Kommunene i Norge har et ansvar for å sørge for at de som oppholder seg i kommunen, mottar de tjenestene som de har behov for. Mye av dette er ikke lovfestet eller har behov for å lovfestes i dag. Å gjøre lovfesting til den eneste måten å signalisere viktigheten av et tilbud på er jeg usikker på om er veien å gå. Det er lovfestet en plikt til forsvarlige helse- og omsorgstjenester, og mange tjenester og yrkesgrupper som ikke nødvendigvis er lovfestet i dag, er derfor nødvendig å tilby, selv om de i seg selv ikke er lovfestet. Flertallet i komiteen har merket seg at statsråden har til vurdering en rapport fra Helsedirektoratet om endringer i regelverk og takster for å legge bedre til rette for samhandling mellom logopedtjenestene og de kommunale tjenestene. Nå er jeg spent på hva som vil komme ut av det. Et stadig bedre samarbeid mellom de ulike tjenester kan være en viktig vei å gå for å sikre bedre oppfølging for dem som trenger det. Gode tjenester er bra og viktig. Lovfesting er ikke i alle tilfeller det eneste riktige, og jeg er enig med statsråden i at vi bør være varsomme med detaljregulering av hvordan kommunen selv velger å løse sine oppgaver. Jeg synes dette er et eksempel på det, og regjeringspartiene og Fremskrittspartiet står sammen om dette synet.
Aud Hove (Senterpartiet), 2021-02-25:
Statsråden seier at det ikkje handlar om skilling. Eg er litt usikker på det. Statsråden seier også at det er mangel på fagfolk på institusjonane. Kva då med kommunane? Det er sikkert gode intensjonar, og helsefellesskap er i startgropa. Men vi har ei samhandlingsreform i forkant av det. Det må føre til at den som treng hjelp, skal få hjelp der det er ekspertise og fagfolk til det. Eg vil kome med eit eksempel: Det er ein pasient som er suicidal, som blir send attende til ein kommune som ikkje på nokon måte har eit apparat til å ta vare på den pasienten. Det er såkalla 2-1. Løysinga blir å måtte kjøpe ei privat teneste som kostar rundt 300 000 kr i månaden i eit anna fylke, altså langt frå der pasienten kjem frå. Så kjem faktisk pasient nummer to i same kommune. Helseføretaket er heilt klar over at kommunen har ikkje verken fagfolk eller ekspertise til å ta seg av slike tilfelle. Dei skriv ut pasienten til same kommunen og ber kommunen om å kjøpe private tenester, slik dei gjorde sist. Då kan ein lure på: Er det eit helsefellesskap som vil føre til at kommunane må kjøpe private tenester, i staden for at dei får den hjelpa i helseføretaket som dei treng? Då kan vi lure på om det ikkje er dei berømte stolane pasientane vil dette mellom, men sengene.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-02-25:
Nå kan det virke som om det blir godt med vinterferie for alle og enhver, for det har skjedd litt av hvert i salen i dag, også før denne presidenten kom inn – vi har fått nye statsråder, vi har fått partiskifter og nå også en saksordfører som glemte seg. Til saken om stomiutstyr: Det var en sak som traff oss alle sammen, tror jeg, da den kom i høst, med personer – enten det er voksne eller barn – som ikke fikk de hjelpemidlene de trengte. Det var spesielt saken om lille Daniel som nok berørte oss alle sammen. Så ser vi i denne saken at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet viser til at saken er løst ved at Helfo endret antallsbegrensningene og gikk tilbake på det. Problemet er jo at man ikke gikk tilbake på alt, men på deler av det utstyret som folk er avhengig av. Det er litt rart, synes jeg, når man har kommet fram til at det man gjorde var feil – her er det personer som blir rammet av en antallsbegrensning, som gjør at man ikke kan leve livet sitt sånn som man ønsker, at man kanskje har bekymringer for om man får en lekkasje når man skal på jobb – at det likevel er andre produkter som skal være rammet av en begrensning. Jeg tenker det er viktig at vi legger opp til at folk kan fortsette å leve et godt og fullverdig liv, at de kan delta i arbeid og studier uten bekymringer, selv om de har vært nødt til å utføre en stomioperasjon. Derfor er det fortsatt relevant med forslag om å oppheve antallsbegrensningen som rammet alle disse produktene. Jeg håpet egentlig bare at vi kunne stått samlet om det – at når man går tilbake på det, ikke bare går tilbake på noe, men at man faktisk rydder opp i alt sammen. Jeg gjør det så enkelt – og tar opp de forslagene som Arbeiderpartiet er en del av.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-02-25:
Først vil jeg si at jeg i hvert fall til en viss grad kjenner meg igjen i den beskrivelsen som ble gitt av representanten Kari Kjønaas Kjos. Fremdeles er det unge som bor på sykehjem mot sin vilje, og jeg vet at det er flere i mitt eget fylke, eller det vi nå kaller valgkrets, som har blitt boende på sykehjem selv om de kanskje bare har vært i 20-årene. Jeg tenker at det egentlig viser en litt bredere problemstilling. Det handler ikke bare om at man blir plassert på sykehjem hvis man har vært utsatt for sykdom eller en alvorlig skade. Mange familier forteller også om hvor vanskelig det er å få bolig, egnet bolig, til barn som har hatt hjelpebehov hele livet, og hvor man egentlig har visst dette kanskje helt fra barnet ble født, eller i hvert fall fra veldig tidlig alder. Så jeg tenker at dette egentlig handler om et ganske bredt perspektiv. Det ble litt klabb og babb, for å si det sånn, med denne innstillingen da vi jobbet med den. I utgangspunktet fremmet Fremskrittspartiet og SV et lovforslag direkte i representantforslaget, og Arbeiderpartiet sa da at vi ikke ønsket å være med på en direkte lovendring i et representantforslag. Men nå er det endret sånn at det blir et løst forslag som Arbeiderpartiet vil stemme for, og som dermed får flertall i dag. Jeg tar for gitt at formuleringen vil bli kvalitetssikret av regjeringen når dette blir lagt fram som en lovproposisjon til Stortinget. Vi – SV, Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet – har jo hatt erfaring i denne stortingsperioden med å jobbe med lovarbeid, men det er viktig at vi har departementet og den gode juridiske kvalitetssikringen på plass. Så jeg er glad for at det får flertall, selv om det har vært vilje fra Stortinget og flertall for dette egentlig over flere år gjennom anmodningsvedtak. Nå tror jeg alle forslagene Arbeiderpartiet er en del av, er tatt opp allerede, men da kan jeg i hvert fall med glede si at jeg støtter dem. Så har jeg lyst til å benytte anledningen, selv om representanten har gått ut av salen, til å gjengjelde takken til representanten Mats A. Kirkebirkeland. Det var en veldig fin avslutningstale til oss kollegaer i helsekomiteen, så den gjengjeldes.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-02-25:
Nå er det slik at Stortinget tidligere har samlet seg om at man ikke ønsker at unge skal bo på sykehjem mot sin vilje. Likevel vet jeg om flere kommuner der dette skjer. For å unngå å gjøre dette til partipolitisk polemikk kan jeg si at jeg er kjent med at dette skjer både i kommuner som Arbeiderpartiet styrer, og i kommuner som Høyre styrer. Jeg lurer rett og slett på hva helseministeren ønsker å si, helt konkret, til våre kolleger, til ordførerne og til de menneskene som bor på sykehjem, men som ikke ønsker det. For vi vet at her er det faktisk noen mennesker som gjør det, mot sin vilje.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-02-25:
Bare for å få det inn med teskje: Er det da slik å forstå at statsrådens forventning til statsforvalterne er at disse kommunene skal følges opp på en slik måte at denne bosettingen opphører, ikke at statsforvalternes rolle er å gi en aksept for eller godkjennelse av at det kan fortsette?
Sveinung Stensland (Høyre), 2021-02-25:
Bakgrunnen for denne saken er at det i fjor ble innført antallsbegrensninger i blåreseptordningen for enkelte typer hjelpemateriell ved stomi. Etter tilbakemeldinger fra flere hold ble endringene evaluert, og begrensningene for noen produktgrupper ble opphevet allerede 1. november i fjor. Temaet i denne saken er altså antallsbegrensning for belter og lukkeklips for stomipasienter, siden disse ble beholdt av Helfo. Vurderingen til Helfo var at satsen ikke var satt for lavt, bl.a. fordi dette er produkter som kan brukes flere ganger. Det er viktig med en god forvaltning av alle offentlige ordninger. Det gjelder også medisinsk utstyr. Vi må stille spørsmål ved hvor detaljert Stortinget og regjeringen skal gå inn i disse ordningene. Spesielt innen blå resept er det svært mange sykdommer det gis dekning for. Det er mest på legemiddelsiden, men også medisinsk forbruksmateriell. Så vidt jeg husker, er det 14 forskjellige tilstander som gir tilgang på medisinsk forbruksmateriell gjennom blåreseptordningen. Vi får en krevende situasjon hvis alle endringer skal på høring. Det er en av grunnene til at vi, Stortinget, for noen år siden fjernet bagatellgrensen på 5 mill. kr og innførte en fullmaktsgrense på 100 mill. kr for legemidler på blå resept. Det var rett og slett ikke håndterbart at Stortinget skulle gå inn og fatte vedtak for å innføre en rekke nye legemidler, slik det var frem til Bent Høie ble helseminister. Vi må sikre at støtteordninger, herunder blå resept, gir likebehandling. Behandlingen for en rekke lidelser og medisinske produkter som brukes, er i stadig utvikling, og derfor er det viktig med et oppdatert regelverk. Det å rydde opp i regelverket betyr ikke at det skal være fritt frem. Det er faktisk mengdebegrensninger på en rekke produkter. Alle legemidler på blå resept, nesten uten unntak, er det antallsbegrensninger på, og det av en god grunn. Slik det høres ut på Arbeiderpartiet, skal man bare la det skure, men vi må ha en viss kontroll med disse tingene fordi det er våre felles midler som brukes til gode ordninger som gjelder alle sammen. Vi er opptatt av at alle skal få god oppfølging, alle skal få god veiledning om riktig bruk, og det gjelder selvfølgelig også stomipasienter. Riktig bruk av hjelpemidler som benyttes, er en forutsetning for god behandling og høyest mulig livskvalitet. Så vi er enig i at det var rett å snu når det gjelder de tingene der det ble snudd, fra Helfos side. Flertallet i komiteen, regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, viser til at både fagfolk og brukerrepresentanter er tatt med i et videre arbeid for å se på antallsbegrensninger der det hører hjemme. Vi anser således at forslaget som vi nå skal ta stilling til, allerede er igangsatt.
Sveinung Stensland (Høyre), 2021-02-25:
For unge med en funksjonsutfordring er det en ekstra belastning å bli plassert på institusjon uten at andre personer på deres egen alder er der, i alle fall hvis det skjer mot deres egen vilje. Det er alle enig i. Også unge alvorlig syke eller funksjonshemmede har rett til frie og selvstendige liv, noe lovverket som regulerer helse- og omsorgstjenester i kommunene, slår fast. Det er vi også enige om. For øvrig vil jeg vise til at Helsedirektoratet rapporterer at per 31. desember 2019 hadde ni barn under 18 år permanent opphold i en kommunal helse- og omsorgsinstitusjon beregnet for eldre. Av disse hadde tre et flytteønske. Direktoratet opplyser at alle de tre hadde en konkret flytteplan. Selv om det kan være lett å si at dette gjelder veldig få, er det veldig viktig for dem det gjelder, så dette er en viktig sak – der er alle enige. Stortinget har tidligere fattet vedtak for å sikre at barn ikke bosettes på sykehjem mot sin vilje, sist i forbindelse med trontaledebatten i fjor. Følgende ble da vedtatt: «Stortinget ber regjeringen fremme nødvendig lovendring som slår fast at ingen kommuner kan plassere mennesker mellom 0 og femti år, på sykehjem mot deres egen vilje. For barn vil det være nærmeste pårørendes vilje som må gjelde.» Statsråden skriver i brev til komiteen i forbindelse med denne saken at vi vil bli orientert om hvordan dette vedtaket blir fulgt opp. Dette blir altså ivaretatt. Vårt inntrykk er at kommunene strekker seg langt for å hindre at unge plasseres i sykehjem i strid med de unges eller pårørendes ønske. Det er likevel viktig å slå fast at ingen barn eller unge i Norge skal måtte oppleve å måtte bo på sykehjem i strid med eget ønske. Det foreligger et løst forslag med en lovendring. Et bredt flertall i komiteen er skeptiske til at en skal gå rett på en lovendring i et representantforslag uten at det foreligger saksutredning, og uten at lovendringen har vært på høring. Flertallet i komiteen viser også til at helse- og omsorgstjenestene i kommunen i hovedsak finansieres av frie inntekter. Toppfinansieringen for ressurskrevende tjenester er et supplement til kommunenes frie inntekter og er ikke ment å dekke alle utgiftene i denne sammenhengen.
Mats A. Kirkebirkeland (Høyre), 2021-02-25:
Dette er en sak som omhandler en offentlig beklagelse og erstatningsordning for transpersoner som har gjennomgått irreversibel sterilisering. I saken fremmer flere representanter fra Sosialistisk Venstreparti tre konkrete forslag. Komiteen har gjennomført en skriftlig høring i saken, hvor det kom inn 24 høringsinnspill. For denne representanten har det gjort sterkt inntrykk å lese noen av høringsinnspillene. Spesielt gjelder dette høringsinnspill fra privatpersoner, hvor noen også ble sendt inn anonymt. Jeg er derfor glad for at en enstemmig komité anerkjenner at personer som har ønsket å endre juridisk kjønn, har møtt diskriminering og noen ganger også trakassering og vold. Uavhengig av hva man måtte mene om de konkrete forslagene i saken, er det viktig å anerkjenne dette. Ingen i Norge skal oppleve diskriminering, stigma eller trakassering på bakgrunn av sin legning, sitt kjønn eller kjønnsuttrykk. Foruten høringsinnspillene har også statsråd Bent Høie uttalt seg om forslagene, den 6. november 2020. I tillegg til de tre forslagene fra SV i saken har det i løpet av komitébehandlingen blitt fremmet tre forslag, to fra Arbeiderpartiet og ett fra Fremskrittspartiet. Undertegnede regner med at de respektive forslagsstillerne og partiene refererer og tar opp de forslagene i løpet av debatten nå. Av innstillingen kommer det fram at komiteens tilråding, forslaget om at de som har måttet gjennomgå irreversibelt steriliseringsinngrep i forbindelse med endring av kjønn, får grundig behandling innenfor de generelle erstatningsordningene som i dag finnes, får flertall. Ingen øvrige forslag har fått flertall i innstillingen. Til slutt vil jeg takke komiteen for et godt samarbeid i saken. Så kommer jeg tilbake til talerstolen for å referere Høyres syn på saken.
Mats A. Kirkebirkeland (Høyre), 2021-02-25:
SV fremmer en rekke forslag i saken, som omhandler en liten gruppe personer i Norge som i lengre tid kanskje ikke har fått den politiske oppmerksomheten de fortjener. At hele 1 500 personer har endret sitt juridiske kjønn etter at loven ble endret, mot kun 500 personer i tiden før, viser hvor viktig det var å endre loven i 2016. Høyre vil likevel slutte seg til statsrådens vurderinger i spørsmålet om en offentlig beklagelse og kompensasjonsordning til denne gruppen. Som det også framkommer i brev fra statsråden, er det i utgangspunktet prinsipielt betenkelig å etablere en egen ordning for en gruppe i henhold til særskilte kriterier. Høyre støtter også Arbeiderpartiets forslag, som har flertall i innstillingen. Videre viser vi, som også statsråden nevnte, til en konkret sak som nå pågår i rettsapparatet knyttet til de problemstillingene representanten tar opp her, og vil avvente en endelig konklusjon i spørsmålet om kompensasjonsordning til det foreligger en rettskraftig dom. Høyre ønsker heller ikke å stemme for forslaget om å innføre en tredje kjønnskategori i Norge. Så sent som i desember 2016 ble det votert i denne sal over et forslag som ikke fikk flertall. Avslutningsvis vil jeg, i og med at dette nok er siste gang jeg opptrer på denne talerstolen, ønske å uttrykke en dyp takknemlighet for at jeg har fått virke som stortingsrepresentant siden i fjor høst. At en innflytter fra Bergen, med en far som er håndverker og en mor som er barne- og ungdomsarbeider, har fått representere Norges hovedstad i landets nasjonalforsamling, viser etter min mening den helt særegne kvaliteten ved det norske egalitære samfunnet, som gir like muligheter for alle. Dette mener jeg uavhengig av hvilken av de politiske blokkene som til enhver tid styrer og har regjeringsmakt. En av bærebjelkene i det norske samfunnet er det norske demokratiet og den helt særegne norske politiske kulturen. I en tid hvor man ser at flere liberale demokratier er under press andre steder i verden, har det derfor gledet denne representanten stort å få oppleve hvor bunnsolid og velfungerende det norske demokratiet og den politiske kulturen er fra innsiden. Man er enige om å være uenige, man skiller mellom sak og person og har både en hyggelig og vennskapelig tone mellom de politiske slagene. Dette må vi ta vare på. Med dette ønsker jeg å takke så mye for meg. Det har virkelig vært en stor ære, president!
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2021-02-25:
Det er en svært viktig sak vi debatterer i dag. La det ikke være noen tvil om at Arbeiderpartiet ønsker en vurdering av det tredje kjønn i Norge. Dette har vært vår politikk i mange år, og vi er opptatt av å respektere de mennesker som ikke opplever seg hjemme i et «han» eller et «hun». En vurdering, en utredning, ville gitt oss svar på mange viktige ting og tatt stilling til hvordan vi eventuelt innretter dette. Det vil ikke regjeringen, og det synes jeg er trist. Vi fremmer allikevel forslag om dette i dag, nettopp fordi det er vår politikk. En journalist ringte meg i går og spurte om Arbeiderpartiet var for regjeringens avvisning, eller om vi var for SVs forslag. Svaret mitt på det at vi er for Arbeiderpartiets politikk på dette, altså en vurdering. Det er helt klart at de som før lovendring i 2016 ble tvangssterilisert og fikk krav til medisinsk diagnose, er diskriminert. Jeg klarer ikke å finne sterkere ord enn det for den urett de er påført. Jeg og Arbeiderpartiet mener videre at de som mener de er utsatt for denne urett, må søke erstatning gjennom de ordninger som i dag finnes. Vi vil følge med på hvordan de behandles, og følge opp om vi ser at lovverket ikke er tydelig nok. Men la det ikke være noe tvil: Det er vondt å tenke på hvilken urett vi har vist mange i deres kamp for frihet for egen kropp. Jeg tar opp vårt forslag i saken.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2021-02-25:
Vi behandler i dag et forslag fra Fremskrittspartiet om en bedre hverdag for synshemmede. Jeg har lyst til å starte med å takke komiteen for godt arbeid og ikke minst takke organisasjoner og enkeltpersoner som har tatt kontakt underveis for å fremme sitt syn. Tradisjonen tro pleier saksordføreren å gå opp til slutt og takke for en god debatt, men jeg velger å takke for også det nå, uavhengig av hva som kommer fra mine kollegaer. Det er lite uenighet i saken, men det er ulike tilnærminger til de forslagene vi behandler i dag. Statsråden sier i sin tilbakemelding at han vil følge opp intensjonen i forslaget om rehabilitering av synstap, men at det skal være en individuell oppfølging mellom pasient og helsetjeneste. Det er også her komiteen skiller lag, og jeg vil framlegge Arbeiderpartiets syn i saken, som er noe endret fra den innstillingen som foreligger til behandling. Vi lytter til regjeringen, men vi har også lyttet til Blindeforbundet og hatt dialog med dem de siste dagene. Det betyr at forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, Senterpartiet og SV – om å sørge for en fast praksis i alle helseforetak, der alle personer som er innlagt etter hjerneslag, skal få undersøkt synsfunksjonen – varsler jeg nå at vi støtter. Det viser seg at det er store forskjeller på om slagpasienter i det hele tatt får undersøkt synet sitt. Derfor er dette en stemmeforklaring på hvorfor vi støtter det forslaget i dag, som vi står utenfor i innstillingen. Jeg tar opp det forslaget vi er med på sammen med Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2021-02-25:
Dagen i dag kunne vært en historisk dag. På samme måte som denne sal tidligere har løftet Norge i retning av et mer likeverdig samfunn, kunne vi i dag vedtatt viktige endringer – endringer som anerkjenner at grov urett har blitt begått, og som sikrer at flere får leve i tråd med seg selv. Vi her på Stortinget må starte med å ta inn over oss det overgrepet som ble begått helt fram til sommeren 2016. Våre medmennesker har blitt tvunget til å kastrere eller sterilisere seg for å få lov til å leve i tråd med sitt eget kjønn. Staten, uten hjemmel i lovverket, har utsatt mennesker blant oss for unødvendige inngrep og krevd at de fjerner deler av sin egen kropp. Et slikt overtramp fra staten krever et oppgjør, både emosjonelt og økonomisk. For å bøte på skadene og gjenoppbygge tilliten til utsatte minoriteter må staten ta ansvar, be om en uforbeholden unnskyldning og sikre kompensasjon. For at samfunnet vårt i størst mulig grad skal romme oss alle, må vi anerkjenne både fortidens urett og legge til rette for at flest mulig får leve i tråd med seg selv i dag. For to år siden sto De Grønne her og argumenterte bl.a. for en tredje juridisk kjønnskategori. De argumentene er fremdeles relevante i dag. Mennesker som bryter med tokjønnskonvensjonene, er fremdeles ikke anerkjent. I 2019 ble ikke et tredje juridisk kjønn nevnt i komiteens innstilling. I dag er riktignok hovedfokuset på en grov urett, men det er likevel mistenkelig at en del av forslaget blir forkastet uten noen argumentasjon fra flertallet. Arbeiderpartiet foreslår at regjeringen bør vurdere en tredje kjønnskategori. Vi vil ikke stemme imot det, men vi vet alle at det i praksis vil være det samme som et nei. Den tverrfaglige rapporten «Rett til rett kjønn» anbefalte altså allerede i 2015 et tredje juridisk kjønn. Samtlige høringssvar på dagens forslag er positive. Det må være forbløffende for andre å se et demokratisk land som Norge stemme ned et menneskerettighetsforslag uten å forklare hvorfor. Flertallet i komiteen slutter seg til statsrådens vurdering om at regjeringen ikke ønsker å fremme forslag om å innføre en tredje kjønnskategori nå. Men vi har jo en mulighet nettopp nå, så hvorfor ikke? En tredje juridisk kjønnskategori vil være et stort skritt framover for å anerkjenne alle innbyggerne våre og redusere usynliggjøring. Derfor burde det være en selvfølge å stemme for dette. I dag kunne vært en historisk dag, men flertallet, med Fremskrittspartiet, Høyre, Senterpartiet, Kristelig Folkeparti, Arbeiderpartiet og Venstre, kommer til å stemme ned dette utmerkede forslaget fra SV. Vi kommer til å holde oss tilbake fra endelig å ta et oppgjør med vår egen historie, og nok en gang holde oss tilbake i fortiden.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2021-02-25:
Statsråden har sagt at regjeringen ikke ønsker å fremme forslag om å innføre en tredje kjønnskategori nå. Men nøytrale personnummer er på vei. Kjønn skal registreres separat fra personnummer, og skjemaer og databaser må allerede endres for å imøtekomme dette. Innføring av et tredje juridisk kjønn nå, når vi allerede skal gjøre registerendringer, vil langt på vei redusere utgifter med en slik gjennomføring. Hvorfor mener statsråden at dette ikke er et godt tidspunkt?
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-02-25:
Det å få en synsnedsettelse er en hendelse som får konsekvenser på mange av livets områder. Den som har fått en synsnedsettelse, må kunne føle seg trygg på at det finnes hjelp og gode støtteordninger, og det finnes mange gode støtteordninger selv om synstapet har snudd opp ned på mye av livet. Dessverre er det ikke automatikk i at den som er rammet av dette, blir satt i kontakt med rette hjelpetilbud. Personer venter i gjennomsnitt fem år fra de mister synet til de får synsrehabilitering. Jo lenger man venter, jo større er faren for at man ikke klarer å komme tilbake til arbeidslivet, ikke klarer å være fysisk aktiv og mister mye av det sosiale nettverket. Dette mener Fremskrittspartiet er svært urovekkende. Derfor mener vi det bør bli en fast praksis i alle helseforetak at alle pasienter med påvist synsnedsettelse blir henvist til nødvendig rehabilitering. God rehabilitering etter slag er viktig. Forskning viser at inntil 60 pst. av dem som har hatt hjerneslag, også får synsforstyrrelser. Det er imidlertid svært ulikt hvordan slagrammede blir fulgt opp i de ulike regionene. Synsutredning er ikke en del av det nasjonale tilbudet slagrammede får. Det er en klar fordel for personene det gjelder, å oppdage synsforstyrrelser tidlig, for å unngå unødvendige komplikasjoner og feildiagnostisering og for å få riktig behandling og oppfølging. Det er for meg uforståelig dersom synsfunksjon ikke blir inkludert i den planmessige utredningen av slagpasienter, når studier viser at over halvparten av dem som rammes av hjerneslag, også får synsforstyrrelser. Derfor mener Fremskrittspartiet at det skal være en fast praksis i alle helseforetak at alle personer som er innlagt etter hjerneslag, får undersøkt synsfunksjonen. Jeg vil også gi en stemmeforklaring til forslag nr. 3. Fremskrittspartiet kommer ikke til å støtte det. I forslaget skriver man «eventuelt bruk av optikere», osv. For Fremskrittspartiet har det vært klart i mange år at det skal være økt bruk. Utover det vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag i saken, også det forslaget vi har sammen med Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-25:
Opp igjennom de årene jeg har sittet på Stortinget, har jeg hatt mye kontakt med folk som har hatt slag, og som har opplevd veldig store problemer med å få den logopedhjelpen som de trenger. Mange har måttet vente veldig lenge også, noe som gjør at det å gjenvinne evnen til å tale er mye vanskeligere. Jeg ser at f.eks. i perspektivmeldingen sitter regjeringen og på en måte regner på hva som lønner seg. Det er i hvert fall ikke tvil om at det vil lønne seg, for samfunnet også, hvis flere som har vært rammet av slag og afasi, eller andre som trenger hjelp av en logoped, kan få det, slik at de kan kommunisere selv. Jeg tror det regnestykket går i pluss økonomisk, men det rent menneskelige er helt åpenbart; det å kunne uttrykke seg er jo så viktig for alle mennesker. Jeg vet at statsråden er en veldig travel mann og også har andre viktige ting å drive med for tida, men jeg hadde håpet at statsråden hadde vært klarere på dette, at det er et veldig klart mål å få dette til – man får det kanskje ikke til akkurat nå, men målet er at folk faktisk skal få logoped når de trenger det. Jeg hørte også at det ble nevnt ord som «å detaljregulere» inn i loven. Det har jeg vært i debatt om mange ganger, for det har vært ulike meninger om hva som egentlig skal stå i denne loven av betegnelser på ulikt helsepersonell. Det kan man ha ulike meninger om, men når regjeringen sjøl har valgt, og SV har støttet det nå, å få en del av disse yrkesbetegnelsene inn i loven igjen, da mener jeg at det er helt åpenbart at logoped bør stå på den lista. Det er så avgjørende for så mange mennesker som reelt sett blir svært funksjonshemmet, unødvendig, fordi de ikke får den logopedhjelpen de skal ha. Så jeg er ikke redd for å detaljregulere på dette området, for det handler om å realisere den lovfestede plikten til forsvarlighet som kommunene har for disse helsetjenestene. Vi vet at det i dag ikke fungerer veldig mange steder, og jeg mener at vi ikke kan fortsette å være så tålmodige når det gjelder dette. Derfor kommer SV fortsatt til å presse på for å få dette lovfestet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-25:
Jeg har ikke sagt at det er noen som ikke bryr seg om dette. SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet står jo sammen om dette forslaget som representanten Toppe nå var oppe og refererte til. Det er veldig mange yrkesgrupper som er nødvendige, men jeg har ikke hørt om noen kommuner som ikke har helsefagarbeidere, mens jeg har hørt om veldig mange kommuner som ikke har logoped. Det er det som er situasjonen nå, og det er derfor vi velger å presse på med dette. Men vi er som sagt enig i det forslaget Senterpartiet også står inne i, så det er ingen motsetning her.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-25:
Om en vil ha boplikt på boliger i kommunene, er et typisk spørsmål som det er helt greit at kommunene kan bestemme sjøl. Det er ikke viktig om det er forskjeller mellom kommunene i dette spørsmålet, for dette handler om hvordan man vil ha lokalsamfunnene sine, i motsetning til den saken vi nettopp diskuterte, om man skal ha rett til logoped eller ikke hvis man er rammet av slag, der SV mener at det ikke skal være forskjell på om man bor i den ene kommunen eller den andre. Det er noen spørsmål som er mye bedre egnet til at det kan være forskjeller. Her er det hensynet til lokalsamfunnet som er kjernen i den lokalpolitiske beslutningen som blir tatt eller ikke tatt om å ha boplikt. Grunnen til at det har blitt innført boplikt mange steder, er hensynet til dem som bor der, og hensynet til næringslivet, som trenger å rekruttere folk som skal ha en bolig det går an å bo i i en del attraktive områder der det er et stort marked for at noen skal kjøpe seg fritidseiendom. Og det kan jo være greit – det er veldig mange av oss som kunne tenke seg en fin, hvit villa på Sørlandet, det hadde ikke vært meg imot. Men jeg synes det er viktigere at kommunene kan bestemme når det gjelder dem som skal eie noen av disse sentrale, viktige ressursene som lokalsamfunnene skal ha, at hvis du skal ha det huset der, får du bo her. Det er av de viktige tingene som en kommune trenger å bestemme over. Vi kan diskutere om boligprisene i en del distriktskommuner er svært lave, og det er helt riktig. Men det er ikke de kommunene vi nå snakker om. De kommunene som har innført boplikt, er jo de som får en eksplosjon i prisnivået på fritidseiendommer, og der det er bare de som har en tjukk lommebok, som kan kjøpe en fritidseiendom, mens de som skal bo der og f.eks. jobbe i barnehage, sånn som jeg har gjort før, aldri vil ha råd til å kjøpe en sånn bolig, sjøl om det er behov for folk som skal være ansatt i barnehage eller i andre typer lavlønnsyrker som finnes. Dette er beslutninger som SV mener at kommunestyrene helt fint klarer å håndtere sjøl ut fra de lokale interessene, og som ikke bryter med viktige prinsipper som skal ivareta at det ikke blir noen forskjeller fra kommune til kommune, som kan handle mer om menneskerettighetsspørsmålene.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2021-02-25:
I saken fremmes det to forslag fra Fremskrittspartiet som de står bak. Det dreier seg om fjerning av boplikt for boligeiendom og fritidseiendom. Komiteen har i sitt arbeid innhentet uttalelse fra regjeringen, som følger med innstillingen. Komiteen har også imøtesett og mottatt skriftlige innspill i saken. Jeg vil bemerke at det etter loven er opp til den enkelte kommune å vurdere om man vil innføre boplikt for boligeiendommer. Konsesjonsloven §§ 7 og 10 åpner for at kommunene kan innføre lokal forskrift om konsesjonsplikt for eiendommer som ellers er unntatt konsesjonsplikten etter konsesjonsloven. Deriblant er det en åpning for at kommuner kan stille krav om at eiendommer skal være bebodd 50 pst. av årets dager. Departementet har opplyst om at det i dag er 43 kommuner som har innført sånne lokale forskrifter. Formålet kan være å hindre at eiendommer som bør brukes til helårsbolig, blir brukt til fritidsformål. Det er flere forhold ved boplikten som ikke omtales i forslaget fra Fremskrittspartiet, bl.a. det normative spørsmålet som har å gjøre med hvem som høster fordelene av at en bopliktordning blir opphevet, og hvem som bærer ulempene. Det framkommer i innstillingen at komiteen mener at boplikten videre kan bidra til å styrke bosetting og aktivitet i områder som ellers er preget av deltidsinnbyggere. Jeg antar at Fremskrittspartiet egentlig ikke skulle stått inne i denne merknaden, siden alle partier, med unntak av Fremskrittspartiet, står bak tilrådingen om å avvise forslaget. Det er derfor uklart hva Fremskrittspartiet mener. I den sammenheng kan det også bemerkes at Fremskrittspartiet står inne i enda en merknad, om at boplikten er et mulig virkemiddel for å sikre tilgang til boliger, slik at disse blir bebodd, og ikke omgjort til fritidsboliger. Det er verdt å merke seg at regjeringen i vurderingen av forslaget er tydelig på at det ikke er ønskelig å gjennomføre ytterligere liberalisering i jord- og konsesjonslovgivningen, heller ikke muligheter for lokale forskrifter knyttet til boplikt etter konsesjonsloven på nåværende tidspunkt. Det er bra og får bred tilslutning fra komiteen. Flertallet ser det som riktig at det er kommunene som kan vurdere om det er ønskelig å innføre boplikt på boligeiendom. Denne loven er en av mulighetene som kommunene har til å regulere hvordan eiendommene i kommunen skal brukes, og dermed hvordan utviklingen blir lokalt. Lokalt selvstyre skal stå sterkt. Det er kommunene som best kan vurdere om det er egnet å innføre boplikt på boligeiendom. Senterpartiets holdning er kjent: Muligheten for boplikt på boligeiendom styres best av kommunene og de som kjenner de lokale forholdene. Det er bra å se at standpunktet nå har bred tilslutning i komiteen, fra Høyre til SV.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-02-25:
Først har jeg lyst til å anerkjenne både Høyre, Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti som sammen med oss i Arbeiderpartiet utgjør et tydelig flertall i denne saken. Som en samlet komité, Fremskrittspartiet inkludert, viser til, er det etter loven opp til den enkelte kommune å vurdere innføring av boplikt på boligeiendommer, og det er altså det kommunale selvstyret vi snakker om. Det er også verdt å merke seg at en samlet komité – unntatt Fremskrittspartiet – viser til at det er fornuftig at det er kommunestyrene selv som vurderer dette. De kjenner de lokale forholdene, og det er de som sitter nærmest til å ta disse beslutningene. Som flertallet skriver: «Denne loven er en av mulighetene kommunene har til å regulere hvordan eiendommene i kommunen skal brukes. Lokalt selvstyre skal stå sterkt. Det er kommunene som best kan vurdere om det er egnet å innføre boplikt på boligeiendom.» Jeg må si at jeg er litt overrasket over at Fremskrittspartiet ikke finner å kunne delta i en sånn merknad, når vi senest på tirsdag denne uken kunne høre representanter for det samme partiet stå her i salen og klage over at det lokale selvstyret ble vingeklippet. På tirsdag var Fremskrittspartiet det kommunale selvstyrets beste venn. I dag, på torsdag i samme uke, vil altså Fremskrittspartiet frata kommunene muligheten til å styre selv. Det er noe som ikke henger på greip her. Nå er altså politikken og retorikken fra Fremskrittspartiet blitt så usammenhengende at det egentlig ikke går an verken å irritere seg eller ta det på alvor. Vi vet også at Fremskrittspartiets mangeårige og tidligere ordfører på Hvaler var en sterk forsvarer av boplikten. Da blir denne vinglingen fra Fremskrittspartiet helt uforståelig, og de er i sterk strid med seg selv. Fremskrittspartiet mener én ting om kommunalt selvstyre før lunsj, og så mener de noe annet etter lunsj, for å bruke representanten Njåstads egne ord fra tirsdag.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-02-25:
Jeg må bare få bemerke at jeg hører representanten Steffensen fra Fremskrittspartiet legge ut om hva Fremskrittspartiet mener om boplikt, og at de mener det sterkt og samlet. Fremskrittspartiet hadde ordføreren på Hvaler i mange år, og han svarte på et spørsmål om dette da han var ordfører – nå er han ikke det lenger, for ordens skyld: «Vår beliggenhet i nære sjøområder samt den marine nasjonalparken vår, gjør at vi er attraktive på sommerstid. Vi har veldig mange hytter her, og så er det mange som vil bosette seg her noen uker og måneder på sommerstid. Det går ut over helårsboligene våre. De vil kjøpe dem.» Så fortsetter han: «En oppheving av boplikten vil gi alvorlige konsekvenser for Hvaler-samfunnet. Folk bryter allerede boplikten. Men en enda mer alvorlig konsekvens er det prisnivået vi vet oppstår, den konkurransen om boliger vi gir barnefamilier som vil flytte til Hvaler problemer. Vi må få barnefamilier hit. Ellers får vi en uheldig samfunnsutvikling.» Det sa altså Fremskrittsparti-ordføreren på Hvaler da han ble spurt om det den gangen. Det er veldig tydelig – det gjentar jeg bare – at politikken til Fremskrittspartiet ikke henger sammen. Den henger i hvert fall ikke sammen med deres lokale tillitsvalgte der ute, som ser dette på en helt annen måte enn det Fremskrittspartiets stortingsgruppe tydeligvis gjør. Jeg må også få minne om, for jeg hørte representanten Steffensen snakke om partipisker, at så vidt jeg kan huske, satt Fremskrittspartiet i regjering i syv år. Det skjedde ingenting med denne saken da, så det er litt merkelig at Fremskrittspartiet ikke valgte å bruke makten sin på dette da de hadde sjansen i så mange år. Jeg skal ikke dra dette lenger, men på tirsdag hadde vi som sagt en annen debatt her. Da var det ikke snakk om at Fremskrittspartiet ville beskytte det lokale selvstyret. På tirsdag ville de flytte all makten til Oslo.