trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 1998-12-17:
Stortingsmeldingen om Lofast har vært en stor, viktig og meget vanskelig sak. Jeg må si at det er vel den saken som jeg hittil har fått flest henvendelser om, og jeg har stor forståelse for at den engasjerer folk både i Lofoten og i Vesterålen. Det foreligger mange alternativer, og alle har sine tilhengere, enten fra Vesterålen eller fra Lofoten. Valget som Fremskrittspartiet har tatt, har vært vanskelig, og vi har ikke bare studert dokumenter og brev. Selv har jeg vært der oppe et par ganger og sett på områdene, og jeg har vært rundt og lyttet til folks meninger og standpunkter. Men i denne saken som i mange andre veisaker ønsker alle å ha den veitraseen som de liker best, og som de selv synes er gunstigst. Vesterålen vil selvsagt ha den om dagens Europavei, mens Lofoten ønsker hurtigst mulig vei inn mot fastlandet. Da nyttekostnaden i tillegg ble lik for nordre trasé, alternativ A, og tunnel under Hadselfjorden, ble avgjørelsen for oss enda vanskeligere og tyngre. Vi har hatt møter og diskusjoner med våre egne partifolk og andre, og alle har hatt gode og nyttige argumenter for sine standpunkter og sin trasé. Det har i Fremskrittspartiet som i de andre partiene, vært delte meninger om hvor veien skulle gå, og jeg vil berømme våre folk både i Vesterålen og i Lofoten for at de uansett hvilket standpunkt vi hadde landet på, ville ha respektert det. Det skal Fremskrittspartiets folk i denne regionen ha honnør for. Fremskrittspartiet landet på nordre trasé, alternativ A, og det gjorde vi ut fra det standpunkt at store deler av veien allerede er bygd. Restfinansieringen av den delen som står igjen, blir også det billigste alternativet. Nyttekostnaden her er også den gunstigste. Vi ser helt klart Lofotens behov for hurtig kommunikasjon inn mot fastlandet, samtidig som man gjør potensielle utbyggingsområder i Lofoten mer attraktive på grunn av ferjefri forbindelse. Det gir også positive virkninger for næringslivet på grunn av den forbedrede fleksibilitet som følger av at de får en ferjefri forbindelse og kortere vei til markedene sine. Men samtidig ser vi også at forbindelsen mellom Lofoten og Vesterålen er av meget stor betydning. Samhandelen og trafikken internt i denne regionen er stor, og den ville blitt vesentlig styrket med en tunnelforbindelse. Jeg må si at jeg er litt redd på Vesterålens vegne for at de etter dette blir stående litt i en bakevje når Europaveien flyttes til andre områder. Avgjørelsen for oss i Fremskrittspartiet var ikke lett, men samfunnsøkonomiske betraktninger og den helheten som fantes, gjorde at vi landet på nordre trasé, alternativ A. Jeg vil på vegne av Fremskrittspartiet, Høyre og Senterpartiet legge fram vårt forslag.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-17:
Ja, jeg vil gjerne ta opp vårt utmerkede forslag, som bør vurderes på ekstraordinære gruppemøter i løpet av kvelden!(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-17:
Representanten Røtvei sa at det ble så vanskelig med gruppemøter i kveld, fordi det satt så mange representanter i krokene og spiste pepperkake. Jeg håper de ikke spiser så mye pepperkake at de ikke kan delta i voteringen i kveld. Jeg går ut fra at det også kan være et problem med pepperkake. Så har en del representanter, ikke minst fra Arbeiderpartiet, sagt at nå må dette være siste runde. Det høres ut som et hjertesukk. Men denne runden har vi jo på grunn av at Arbeiderpartiet sjøl ønsket å utrede tunnel – et fornuftig ønske. Det er derfor vi har denne runden, så det er ingen grunn til noe hjertesukk over det. Men det det kan bli en runde av, er at det vil komme en del innvendinger og anker på miljøsiden, selv om en velger C-alternativet, fra en rekke instanser, organisasjoner osv. Det kan hende at det tar tid. Jeg bare gjør oppmerksom på det – jeg går ut fra at man har tenkt gjennom det. Man sier at området ikke er urørt. Nei, men det dreier seg om tyngre, tekniske inngrep å bygge en veg. Det er noe annet å bygge en veg enn at det står ei kraftlinje der. Hvis en begynner å tenke slik generelt, blir det ikke mye igjen av de retningslinjene som Stortinget sjøl har villet ha når det gjelder vegbygging. Jeg har lyst til på nytt å sitere hva fylkesmannen sier: «Konsekvensutredningen viser entydig at gjennomføring av Lofast via Indrefjord – Øksfjord medfører store, til dels svært store negative konsekvenser for naturmiljø, landskap og friluftsliv. Samtlige alternativ via Nordre trasé(unntatt alt. H og I) (unntatt alt. H og I) Den fylkesmannen som sier det, var representant i samferdselskomiteen våren 1989, da man behandlet Lofast, så hun vet litt om hva dette dreier seg om, og har innsett at det ikke var noe lurt valg å ta nordre trasé til Gullesfjord. Nordre trasé til Sigerfjord er derimot akseptabelt, sier hun. Men det er mulig at man snakker for døve ører her. Så er det så mange som har sagt her nå at alternativ C er 100 mill. kr billigere enn tunnel. Ingen har villet kommentere det jeg sier: Mellom Gullesfjord og Sigerfjord får man en trafikkøkning på 240 biler i 2005 – et estimat fra departementet – når dette åpner. Allerede i dag er det området av en slik karakter at det bør gjøres noe med det. Den prislappen er på 110 mill. kr, og den er lagt inn i prisen på tunnel og på Sigerfjord-alternativet, men ikke på Gullesfjord-alternativet. Mener en virkelig at det ikke skal gjøres noe på det området? Dessverre, komiteen kjørte til Gullesfjord, bussen snudde, så komiteen fikk ikke kjørt den strekningen, men der bør det gjøres noe. Det betyr at tunnelen, så langt som nå, og alternativ C har samme pris. I realiteten har også Sigerfjord-alternativet samme pris, med de tingene jeg tok opp i mitt hovedinnlegg. Jeg må bare si at det er en del argumentasjon her som ikke holder mål. Det er mulig det er fordi noen har begynt å spise pepperkaker.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1998-12-17:
Jeg oppfatter at ikke alle talere har fulgt representanten Røtveis oppfordring om å hensette seg til en god julestemning og ta alt i beste mening. Etter at jeg faktisk brukte hovedtyngden av innlegget mitt til å slå fast at traséalternativet blir klarlagt i dag, har allikevel noen klart å høre det som om jeg mente at det ikke var slik. Det er jeg dypt forundret over, fordi det jeg resonnerte om for dem som deltar i samferdselsdebatter i Stortinget, er at vi ikke alltid har de pengene vi ønsker at vi skulle ha. Men jeg kan da oppfatte de innspill som er kommet fra en rekke representanter, slik at de nå med sterkt engasjement – betydelig engasjement – i sine respektive partigrupper vil sprenge disse rammene ved senere anledninger. Det er slik jeg må fortolke det. Alle de vitnesbyrd som er kommet om det i dag, gleder en samferdselsministers hjerte, og jeg skjønner at dette er ansatsen til et tverrpolitisk opprør av en slik styrke at det kanskje gjør at behandlingen av nasjonal transportplan både lokalt og nasjonalt ikke blir så trang som det ellers kunne blitt. Det var rett og slett et realistisk tilbakespill og en dialog i forhold til representanten Oddvar Nilsen, som er komiteens leder, som gjorde at jeg kom med disse ordene, for i det prosjektet som vi snakker om, hvor trasévalget nå blir avklart, og som vil bli planlagt og fulgt, har det vært en 50 pst.-økning, og det ville være helt fint hvis alle prosjekter med 50 pst. økning fikk plass innenfor alle vegplanrammer i årene som kommer. Det vi kan si om det, er at det er Stortinget som avgjør det ved de årlige budsjett, og at det er Stortinget som får det når den nasjonale transportplanen kommer. Men jeg skal ta det i representanten Røtveis ånd: Jeg aner at det er i emning en slags folkereisning for en bredere samferdselsmobilisering. Jeg hører til og med slike røster i sosialdemokratiets rekker i salen, og det gleder meg meget når det stunder mot jul.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Spørsmålet om Lofotens fastlandsforbindelse er faktisk et spørsmål om fastlandsforbindelsen for Lofoten. Uansett hvilke løsninger/traséer som velges, vil Vesterålens forbindelse med eller tilknytning til E6 verken svekkes eller styrkes av de valgene vi gjør. Det er imidlertid ingen tvil om at begge regionene – både Lofoten og Vesterålen – har interesser knyttet til trasévalget. Dette kommer da også klart til uttrykk i det voldsomme engasjementet som har gjort seg gjeldende. Men det er også slik at interessene favner videre enn bare disse to regionene. Også Sør-Troms og nordre Nordland med Ofoten-regionen har legitim interesse i valg av trasé. Næringslivet, reiselivsnæringen og aktiviteter som styrker grunnlaget for Harstad/Narvik Lufthavn, og ARE-togene fra Narvik er momenter som blir vektlagt. Alle disse forholdene peker imidlertid entydig mot at valg av nordre trasé er det mest gunstige valget. Nordland fylkesting har i vedtak gått inn for at nordre trasé legges til grunn for realisering av Lofotens fastlandsforbindelse. Nordland Arbeiderparti har gjort tilsvarende valg. LO i Nordland har gjort det samme. Hva er det da som gjør denne saken så komplisert? De regionale konsekvensene ved valg av alternativer vurderes veldig ulikt. Fra Vesterålens side vurderes de næringsmessige og funksjonsmessige mulighetene som betydelige om en klarer å videreutvikle Lofoten og Vesterålen som en større sammenhengende region. Fra Vesterålens side forutsetter dette tunnel under Hadselfjorden. Dette bestrides fra Lofotens side, som mener at valget av nordre trasé uansett vil binde disse to regionene sterkere sammen. Nordre trasé gir Lofoten den etterlengtede fastlandsforbindelsen nord- og østover og den raskeste veien mot E6. Noen hevder at miljøhensyn taler for at Hadselfjordalternativet må velges, fordi nordre trasé medfører sterke inngrep i uberørt natur. Dette er feil. Nordre trasé, alternativ C, vil bare i meget liten grad komme i konflikt med såkalt uberørt natur. Isolert sett vil jeg mene at alternativ A er et meget godt alternativ, med den samme begrunnelsen som komiteens leder gav uttrykk for tidligere. Når jeg likevel går inn for alternativ C, er dette av respekt for dem som mener at man av miljøpolitiske hensyn bør velge alternativ C. Jeg vil derfor på det sterkeste anbefale at Stortinget vedtar nordre trasé, alternativ C, for Lofotens fastlandsforbindelse. Dette gir Lofoten den fastlandsforbindelsen man i en årrekke har kjempet for, og som samtidig gir fastlandsforbindelse mellom regionene Lofoten og Vesterålen. Jeg merket meg statsrådens innlegg, spesielt avslutningen på innlegget. Men jeg antar likevel at det vedtaket vi gjør i kveld, er et reelt vedtak, ikke et foreløpig vedtak, som statsrådens innlegg kunne tyde på. Den videre planlegging må derfor ta utgangspunkt i kveldens vedtak og ikke sikte mot en ny omkamp, som man kunne ha inntrykk av lå i det som statsråden sa avslutningsvis.
Ellen Gjerpe Hansen (Høyre), 1998-12-17:
Det burde være kjent for de fleste at Høyre under hele Lofast-behandlingen har stått fast på nordre trasé. Av de ulike alternativene knyttet til nordre trasé, ønsker Høyre å velge alternativ A. Høyre velger nordre trasé av flere grunner. Når Lofoten skal få sin fastlandsforbindelse og knyttes til E6, er det viktig ut fra transportøkonomiske hensyn at man velger den korteste traseen mellom Lofoten og E6. Det er nordre trasé. Hensikten med Lofast er å gi Lofoten veitilknytning nord- og østover. Enda et argument som taler for nordre trasé, er at det allerede er investert ca. 500 mill. kr i veibygging og bro over Raftsundet. Det ville være en vanvittig sløsing med samfunnets ressurser hvis nordre trasé ikke blir realisert. Høyre har valgt alternativ A også av økonomiske grunner. Dette er det billigste alternativet, med et kostnadsanslag på 580 mill. kr. I en situasjon med meget stramme veibudsjetter spiller prisen en viktig rolle. Ut fra innstillingen å dømme vil et flertall her i Stortinget senere i kveld gå inn for alternativ C. Det er forunderlig at noen av de partiene som vil bevilge minst penger til veisektoren, samtidig velger den dyreste traseen. Etter kalkylen å dømme, velger stortingsflertallet å bruke 180 mill. kr mer enn det som er nødvendig for å gi Lofoten fastlandsforbindelse. Det er trist tatt i betraktning hvor mye man kunne få gjort med 180 mill. kr innen veisektoren i Lofoten eller i Nordland for øvrig. I forhold til alternativ C har alternativ A færre tunnelkilometer, og tunneler er erfaringsmessig de mest usikre med hensyn til kostnader. Som nevnt av flere, har det vært et enormt lokalt engasjement, og det er vel også riktig å si at det har vært et enormt lokalt engasjement fra Lofoten selv nettopp for nordre trasé. Innvendingene mot nordre trasé generelt og alternativ A spesielt har vært knyttet til miljøaspektet. Alternativ A berører ytterkanten i planområdet for den planlagte nasjonalparken. Alternativ A vil her følge omtrent samme trasé som en kraftlinje som går gjennom området. I tillegg er det plantefelt og fritidsbebyggelse i områdene langs nordre trasé. Å bygge en vei i et område med allerede betydelige naturinngrep er etter Høyres oppfatning forsvarlig. Men det er viktig at veiens estetiske utforming i terrenget vektlegges. Som allerede annonsert fra komiteens leder, vil altså Høyre subsidiært støtte alternativ C.
May Britt Vihovde (Venstre), 1998-12-17:
Når nå Stortinget i dag fattar vedtak om kor Lofotens fastlandssamband skal gå, er det etter mange års diskusjon om val av trasé. Under samferdselskomiteen si synfaring i Lofoten møtte me eit enormt engasjement, spesielt frå innbyggjarane i Vågan kommune. Som vestlending er eg van med at samferdselsspørsmål engasjerer folk flest, men må tilstå at dette var overveldande. Regjeringa si vurdering utifrå høyringsfråsegna er å tilrå tunnel under Hadselsfjorden. Direktoratet for naturforvaltning, Riksantikvaren, fylkesmannen i Nordland, miljøvernavdelinga hos fylkesmannen i Troms og Vegdirektoratet går inn for denne løysinga. For Venstre har det faktum at alle faginstansar har tilrådd Hadselsfjordtunnelen, vore sterkt vektlagt når me valde dette alternativet. Området Øksfjord/Indrefjord er eit av få gjenverande heilskaplege fjordlandskap i Noreg som er fri for store tekniske inngrep. Den særprega kystalpine naturen, kulturminna på Husjordøya og heile nedbørsfeltet til eit verna vassdrag, er av nasjonal verdi. I dette området hekkar også ein del fugleartar som er sårbare, og nokre er direkte trua. Me har ei plikt til å bevara desse artane og deira leveområde. Konsekvensane for miljø har difor vege svært tungt i Venstre sitt val av trasé. Å knyta Lofoten og Vesterålen betre saman i eit regionalt samarbeid er òg eit viktig argument for Hadselfjordtunnelen. 60-70 pst. av trafikken ut frå Lofoten har Vesterålen som adresse. Ei rekkje bedrifter i Vesterålen og Lofoten har ein felles marknad og/eller eit felles område for råstoffleveransar. Dei to regionane har produkt og tilbod som både er likearta og som utfyller kvarandre, med moglegheiter for samordning og nettverksbygging. Behovet for fagkompetanse og å halda på fagkompetansen som ein har, og det å gjera Lofoten og Vesterålen meir attraktiv for nye lokaliseringar gjer at ein bør velja infrastruktur som bind regionane saman. Det offentlege har òg ein del funksjonar som i dag produserer tenester til innbyggjarane i begge regionane. Ein storregion kan gi betre tilbod innanfor samferdsel, kommunikasjon, helsetenester og utdanningstilbod. Det er fleirtal på Stortinget for å byggja Lofoten sitt fastlandssamband etter nordre trasé. Venstre meiner at alternativ C-U, som eit fleirtal i Nordland fylkesting går inn for, ville vera det beste alternativet om ein vel nordre trasé, men Venstre vil subsidiært stemma for alternativ C som den nest beste løysinga, for å sikra at alternativ A ikkje får fleirtal. Elles vil eg slutta meg til Ola Røtvei sine personlege ønske som han uttrykte på slutten av innlegget sitt.
Tomas Norvoll (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Det viktigste med dagens debatt er at vi endelig får en avklaring på trasévalget for Lofotens fastlandsforbindelse. Jeg forutsetter at dette blir siste runde, og at alle vil akseptere det resultatet som Stortinget kommer fram til i kveld. Det er ikke noen hemmelighet at jeg alltid har ment og fortsatt mener at Hadselfjordtunnelen vil være den beste løsningen for Lofotens fastlandsforbindelse. Men jeg tror vi alle sammen skal være så pass romslige nå når vi står på tampen av diskusjonen om Lofast, at vi kan si at alle alternativene vil gi et bedre kommunikasjonsmønster og bedre kommunikasjoner i region nordre Nordland enn hva vi har i dag. Det vil i alle fall ikke kunne være noe mer enn nyanseforskjeller i den store sammenhengen mellom de ulike alternativene. Derfor er det viktig at alle aksepterer det man kommer fram til i dag, at man gravlegger alle stridsøkser og jobber sammen framover. Jeg tror at forkjemperne for nordre trasé, for det er den som kommer til å vinne i kveld, kan feire. Og det vil nok bli feiring med champagne og greier i Lofoten i dag. Men jeg må også si at etter å ha hørt statsrådens innlegg, bør de kanskje vurdere å feire litt med måte og gjemme noe av den edle drikken til senere. Statsråden var noe lunken på hvorvidt man kunne se for seg at det kom penger til å bygge denne veien videre relativt raskt. Det viser at man tydeligvis fortsatt har en kamp å kjempe i nordre Nordland for å sikre midler til kommunikasjoner, og det er ganske snodig at et sånt prosjekt som dette, som vil bety uhyre mye for befolkning og næringsutvikling i området, ikke skal bli prioritert opp når man vet hvor mye penger man uten videre kan bruke på å redde et par små vann her nede på Østlandet. Jeg registrerte også at statsråden gav signaler, så vidt jeg oppfattet det, om at han skulle vurdere kostnadene nærmere, og at han gav antydninger om at her kunne man se for seg en omkamp om trasévalg. Hvis det er tilfellet, vil jeg på det sterkeste advare mot det. Selv om jeg prinsipielt og i utgangspunktet står på et annet alternativ enn det som blir valgt i dag, ønsker jeg ikke for noe i verden å få en omkamp om denne saken. Nå er det viktig at regionene i nordre Nordland står sammen om det som blir vedtatt i dag, at vi får bygd den vegen og at vi kan bruke den slik at Lofoten og Vesterålen sammen skal kunne bli den regionen i Nordland som har de beste utsikter framover. Det tror jeg kan skje, men det fordrer at vi legger all strid bak oss, og at vi står samlet om det resultatet vi får i kveld.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 1998-12-17:
Jeg er glad for at det ser ut til at Stortinget i dag ved behandling av St. meld. nr. 53 for 1997-98 om Lofotens fastlandsforbindelse, jf. Innst. S. nr. 73, sikrer flertall for den løsning Lofoten ønsker seg. Ikke bare Lofoten, men også Sør-Troms, hvor jeg kommer fra, og nordre Nordland for øvrig, er opptatt av trasévalget. Harstad kommune, min hjemkommune, går inn for nordre trasé. Sør-Troms regionråd, bestående av kommunene Kvæfjord, Bjarkøy, Harstad, Skånland og Ibestad og Ofotsamvirket, med Tysfjord, Ballangen, Narvik og Evenes, Tjeldsund og Lødingen kommuner, går alle inn for nordre trasé. Kristelig Folkeparti i Troms og Nordland, Ofoten regionråd av Kristelig Folkeparti, partiets lokallag i Sør-Troms-regionen, Narvik og Harstad Kristelig Folkeparti går alle inn for nordre trasé. Jeg står derfor på trygg grunn både med hensyn til det lokale partiapparat og deres behandling av saken og som beboer i Nord-Norges tettest befolkede område. For oss er argumentene om kjørelengde og økonomi viktige. Kjørelengde har også betydning for miljøet, som også er et viktig argument i spørsmålet om valg av trasé. Ordfører Terje Fjordbakk i Skånland kommune, som ellers er distriktsleder i Statens vegvesen, har beregnet miljøkonsekvensene i form av CO2-utslipp. Med en årsdøgntrafikk på 20 vogntog til Lofoten – trolig er tallet langt høyere – vil økningen i drivstofforbruket med Hadselfjord-alternativet gi et utslipp på 525 600 kg CO2. Utslippene legges igjen i tett befolkede områder ved tunnelmunningene, og i Stokmarknes og Sortland. Komiteen vil ved sin tilråding om trasévalg i stor grad ta hensyn til naturlandskapet langs Øksfjord og Indrefjord. En av næringsinteressene i området, representert ved reineier Oddgeir Andersen, går inn for nordre trasé, ifølge Lofotposten av 16. november. Til slutt: Nordre trasé gir kortest mulig vei fra Lofoten til fastlandet. Nordre trasé gir mindre CO2-utslipp. Nordre trasé åpner for et unikt fjordlandskap for flere turgåere, funksjonshemmede og andre som ellers ikke kan glede seg over området. Nordre trasé alternativ C tar hensyn til naturlandskapet. Nordre trasé alternativ C er billigere enn tunnelalternativet. Jeg er glad for på vegne av hele regionen å si at jeg støtter komiteinnstillingen.
Ivar Kristiansen (Høyre), 1998-12-17:
Dette er en sak som har en kolossal oppmerksomhet i den delen av Nord-Norge som den berører, og det har i debatten vært fremført gode argumenter for begge hovedalternativene. Når jeg velger å gå inn for tunnelalternativet under Hadselfjorden, er det først og fremst fordi forholdet i dag er at rundt 70 pst. av trafikken over Hadselfjorden via fergesambandet Fiskebøl-Melbu er intern trafikk. Mitt argument går ut på at vi får en utløsning der befolkningen i hovedsak bor. Vi avskjærer oss fra en mulighet til å knytte sammen to av Nord-Norges aller sterkeste regioner, hvor transporten i dag i veldig stor grad internt mellom Lofoten og Vesterålen går med til å frakte råstoff mellom foredlingsbedriftene. Jeg er litt redd for at vi fraskriver oss den muligheten vi har til å knytte sammen to sterke regioner til ett felles marked, og at resultatet kan bli at vi i stedet oppnår å kunne splitte regionene fra hverandre. Det tror jeg på sikt kanskje vil være skadelig for begge parter, selv om man ser – som jeg nevnte innledningsvis – at her er det på mange måter fremført sterke og gode argumenter for begge de to hovedalternativene. Til slutt vil jeg bare si, som flere andre har vært inne på, at det i dag blir mange som føler at de har tapt en stor og særdeles viktig sak, og de fleste av dem hører hjemme i Vesterålsregionen. Samtidig er det imidlertid all mulig grunn til å gratulere Lofoten med det som kommer til å bli sluttresultatet etter dagens debatt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1998-12-17:
Senterpartiets medlem i samferdselskomiteen, Jorunn Ringstad, har på en utmerket måte gjort rede for Senterpartiets syn i denne sak. Når jeg likevel tar ordet, er det fordi jeg synes det som nordlending og vesteråling er vanskelig å la være å delta i en debatt hvor vi fatter en beslutning som er av vesentlig betydning for det området vi her snakker om. Det er det største prosjektet innenfor denne sektoren som vi har fattet vedtak om i den tiden jeg har vært på Stortinget. Vesterålen har i lag med de andre regionene vist et stort engasjement i denne saken. Jeg vil si at det vedtaket vi skal fatte i dag, ikke bare har et samferdselspolitisk aspekt, men også i aller høyeste grad et regionalpolitisk aspekt. Statsråden har i sin vurdering lagt vekt på de utviklingsmuligheter som ligger i en nærmere sammenknytting av Lofoten og Vesterålen. Det er et godt argument, og det er et argument som man på ingen måte kan overse. Når jeg i denne sak likevel har samme syn som mitt parti har, til tross for at jeg er vesteråling, bor i Vesterålen og noen derfor forventer at jeg skulle støtte Hadselfjordtunnelen, har dette sammenheng med følgende forhold: Den regionalpolitiske dimensjon i å knytte Lofoten, Ofoten og Vesterålen nærmere sammen har vært av sentral betydning i min vurdering av dette. Vi snakker her om den største regionen i Nord-Norge, den mest folketunge regionen i Nord-Norge, et område som i sum har store utviklingsmuligheter, og som jeg mener det er fornuftig å få en tettere binding mellom. Jeg har også i min vurdering lagt vekt på den samferdselspolitiske dimensjon i å løse et gammelt velbegrunnet veikrav fra Lofoten med tanke på å få en raskest mulig tilførselsvei til fastlandet. Jeg mener i likhet med Jorunn Ringstad at valget av alternativ A er akseptabelt ut fra et miljømessig synspunkt, samtidig som det er klart billigst og således også gir muligheter for å løse andre tunge oppgaver, f.eks. i den samme region. Jeg skal ærlig innrømme at det fins andre alternativer som ut fra et rent miljømessig synspunkt er bedre, men etter min oppfatning er alternativ A akseptabelt. På samme måte som representanten Ringstad allerede har signalisert på vegne av Senterpartiet, vil også jeg støtte alternativ C subsidiært, og på samme måte som flere før meg er jeg glad for at vi med dette har fått avsluttet og fått fattet et vedtak i en samferdselspolitisk og regionalpolitisk sak som har gått over lang tid.
Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 1998-12-17:
I Senterpartiet har vi en viss sympati for forslaget. Samtidig er det også slik at det kanskje ikke er så veldig hensiktsmessig å få det nedstemt. Jeg vil derfor be SV om å gjøre det om til oversendelsesforslag. Skulle det allikevel bli votert over, vil jeg be Senterpartiets gruppe om å stemme for forslaget.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-17:
Med det utgangspunktet at regjeringspartiet Senterpartiet tydelegvis vil jobba vidare med problemstillinga, vil eg be om at forslaget blir oversendt.
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 1998-12-17:
Jeg har kommet i skade for å stemme feil. Jeg stemte aldeles vanvittig galt.
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 1998-12-17:
Det hjelper, president.
Børge Brende (Høyre), 1998-12-03:
Djupedal avsluttet sitt skattepolitiske innlegg med å si at det nå er et klarere skille mellom det som er rett og galt i Stortinget, enn på lang tid. Samtidig sa han at det ikke var tidspunktet, for det var for sent på kvelden, å ta et ideologisk oppgjør om skatt. Nå var jeg ikke mye enig i det som Djupedal kom med i sitt innlegg, selv ikke hans tidsangivelse av når på kvelden vi befant oss, kunne jeg slutte meg til. Det er litt vanskelig å forstå hva Djupedal legger i at det er større skilnader i skatte- og avgiftspolitikken i høst enn på lenge. Jeg tror representanten Djupedal må være en av de meget få aktørene som hevder det, ettersom Det norske Arbeiderparti for første gang på mange år har gått ut og sagt at skatte- og avgiftsøkninger faktisk ikke er tingen i norsk økonomi nå. Det var vel heller ikke det poenget Djupedal tenkte på, så jeg lurte på om han kunne utdype det litt. Så vil jeg også gjerne spørre representanten Djupedal om det er slik at SV ikke i det hele tatt synes at det er noen grunn til å bruke skatte- og avgiftspolitikken i en form for stabilisering av norsk økonomi, i en konjunkturstyring. Synes SV at det er fornuftig å øke bedriftsbeskatningen med halvannen milliard kr i en situasjon hvor vi kanskje står overfor nullvekst til neste år, og i verste fall en nedgang i veksten? Når SV hevdet at det viktigste ved å innkreve skatt er å skape rettferdig fordeling – les millimeterrettferdighet – stusset jeg også litt. Jeg trodde det viktigste ved skattesystemet var å få inn de pengene som staten trenger for å drive med de oppgavene som vi her i Stortinget synes er nødvendige, for å få samfunnet til å gå rundt. Men der har også representanten Djupedal brakt en ny dimensjon inn i norsk skattedebatt.
Børge Brende (Høyre), 1998-12-03:
Jeg skal ikke blande meg inn i det replikkordskiftet som nå fant sted, men det er interessant å merke seg at finansministeren blir bedt om å svare for en situasjon hvor vi ikke har skatte- og avgiftsøkninger, og det fra et parti som selv hevder at man ikke er for skatte- og avgiftsøkninger, men nå indirekte hevder at det er høyrekreftene i samfunnet som har ført til at det er nullstilling. Men la nå det ligge. Det jeg kunne tenke meg å spørre finansministeren om, gjelder oppfølging av den behandlingen vi hadde av regnskapsloven i vår. Der var det et forslag fra Regjeringen om at alt kontantsalg over 20 000 kr skulle registreres i ti år på navn og adresse. Det fikk vi drevet tilbake i Stortinget. Sentrumspartiene var til slutt også enig i at det ikke var et godt forslag. Men nå har man i forbindelse med utformingen av forskriftene overfor næringsdrivende, som en oppfølging av regnskapsloven, prøvd seg igjen. Registreringsplikten blir vesentlig utvidet. Forskriftsforslagene bærer overdrevent preg av kontrollvridning, og de vil påføre bedriftene mye merarbeid i forhold til i dag. Det som man bl.a. vil kreve i de forskriftene som er gått ut på høring, er referat fra forretningsmøter i utlandet, å få lese revisors råd til bedriftene og rapport om selv det minste småsalg til næringsdrivende. Dette vil medføre mye merarbeid og mye byråkrati. Mitt spørsmål til finansministeren er: Har finansministeren sett nærmere på disse forskriftsforslagene, og hva er hans synspunkt? Næringsdepartementet har allerede advart sterkt mot dem. Vil Stortinget på noen som helst måte få mulighet til å uttale seg om saken? Det er også mitt spørsmål til finansministeren.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-03:
Jeg legger merke til at representanten Brende er ivrig i dag, og det er hyggelig. Jeg vil også takke for en hyggelig replikk. La meg ta det siste poenget først. Hele poenget med at vi skal ha en skattlegging i et sivilisert samfunn, er at de pengene vi tar inn, skal vi bruke på noen gode formål. Det er ikke mulig å skape et rettferdig og godt samfunn for alle hvis ikke storsamfunnet har penger å fordele. De pengene kan man ikke ta inn som en koppskatt fra hver enkelt borger; de pengene må tas inn proporsjonalt med hvor mye folk har å bidra med. Det betyr skatt etter evne-prinsippet. Det betyr at de som sitter øverst ved bordet, skal bidra mer enn de som sitter nederst ved bordet. Det betyr at de som sitter nederst ved bordet, kanskje faktisk bør motta mer enn de som sitter øverst ved bordet, men slik er ikke vårt skattesystem, og det er hele mitt poeng. Vi har altså et skattesystem som ikke har likebehandling, ikke skatt etter evne, ikke rettferdighet som rettesnor, men som tvert imot er fullt av smutthull og muligheter til å unndra seg beskatning, altså å unndra seg å bidra til det fellesskapet som man faktisk skal få igjen fra. Det som er poenget, er at vårt samfunn ikke skiller på hvem som får nyte godt av de godene samfunnet har å gi. Om du er fattig eller rik, har du anledning til å gå på skole. Om du er fattig eller rik, har du anledning til å komme på sykehus hvis du dessverre må det, og slik skal det være. Det er det mest elementære i et sivilisert samfunn sett med mine øyne, nemlig at man har en grunnleggende solidaritet i bunnen. Det er SVs tilnærming til skattepolitikken, og hvis det var nytt for Børge Brende, forbauser det meg, for da har han ikke skjønt noen ting av hvorfor vi har beskatning. Hvis vi ikke skulle hatt beskatning langs en slik akse, hadde vi ikke trengt å ta inn noen penger i det hele tatt. Da kunne enhver bare ha ordnet opp for seg selv om man ville. Det er godt mulig at det er det Høyre vil, men det vil altså ikke SV. Så til de ideologiske skillelinjene her i Stortinget. Det er helt riktig at jeg ikke har noen grunn til å forsvare Arbeiderpartiets politikk på et eneste punkt annet enn i disse fordelingspolitiske spørsmål som jeg har nevnt, og som representanten Nordtun på en aldeles utmerket måte listet opp. Vi er enige i de spørsmålene. Det er bra. I mange andre spørsmål er vi og Arbeiderpartiet veldig uenige, og det vil vi sikkert forbli. Men vi er altså enige om rederibeskatningen og de ulike aksjerabattordningene som Arbeiderpartiet går inn på, og det syns jeg er positivt. Det er også å betrakte som et ideologisk skille.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-03:
Nordtun kommenterte litt det svaret som jeg gav på hans innlegg når det gjaldt identifikasjonsregelen. Jeg har vel ikke så mye å tilføye. Han viste til at det er her i huset skatteregler vedtas, og det er riktig. I 1991 ble man altså enig om en noe mer omfattende identifikasjonregel enn det Regjeringen hadde foreslått, men det er lov for et stortingsflertall å innse at man har gjort en feil, og å rette den opp, og det skjedde i 1997. Man kom da fram til en identifikasjonsregel som er identisk med den som Harlem Brundtland-regjeringen foreslo våren 1991. Så var det rederibeskatningen. Det er forskjell på det Regjeringen har foreslått, som er en justering av rederiskatteregimet, og det Arbeiderpartiet og SV stadig går inn for, nemlig å fjerne hele ordningen. De påstår at det er mye skatter å hente fra rederinæringen. Jeg er ikke så sikker på det. Hvis man endret rederiskatten totalt, tror jeg ikke det ville være så lenge man hadde noen skatter å hente fra den næringen. Så er det riktig at jeg har påpekt at det er en del utilsiktede virkninger av de regler som vi har nå, men jeg måtte ta til etterretning at det var veldig stor uenighet mellom Rederiforbundet og Finansdepartementet når det gjaldt de mulige effekter av de endringer som ble foreslått av Regjeringen. Derfor har jeg ingen problemer med at dette nå ikke ble noe av. Når det så gjelder økt likningsverdi av boliger, var det vel egentlig en oppsang til å etterlyse hvordan det går med oppfølgingen av boligtakseringsmeldingen som vi behandlet her i Stortinget for nærmere to år siden. Arbeidet er i gang. Som man var enig om den gangen, må man jo innhente nærmere datamateriale som et grunnlag for å foreslå et nytt takseringssystem. Men jobben er i full gang, og jeg regner med at i løpet av neste år vil saken kunne fremmes for Stortinget. Uten at jeg kan stå her og love det sikkert, regner jeg med at det kan bli mulig.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-03:
Jeg synes ikke det er noe problem å leve med de endringene som ble en følge av den avtalen man til slutt fikk med de partiene i opposisjon som var villig til å forhandle fram et flertall for et budsjett. Man må jo sette pris på at det i hvert fall er noen som tar ansvar og stiller opp for å skaffe landet et budsjett. Det var ikke alle som ville det, noen hadde en annen agenda. Det er ingen av de aktuelle endringene som plager sentrumspartiene på noen måte. Jeg hadde vel imidlertid inntrykk av at det ikke var skatteregelendringene Nordtun hadde mest i tankene, men at det var skattenivået, for det skjedde vitterlig en ganske betydelig endring i skattenivået i det som ble en følge av avtalen i forhold til det som Regjeringen foreslo, nemlig ca. 4 milliarder kr i bokførte skatter og avgifter. Men situasjonen var jo den at det ikke var noe flertall i Stortinget for skatte- og avgiftsøkninger. Det var helt tydelig av innlegget til Arbeiderpartiets leder på Arbeiderpartiets landsmøte at Arbeiderpartiet ikke lenger er for en skatte- og avgiftsøkning. Jeg er blitt litt mer i tvil om det var et soloutspill som ikke hadde dekning i partiet, fordi det har vært umulig å få bekreftet om det er det partiet egentlig mener, eller om det er det som var fremmet i Arbeiderpartiets alternative budsjettopplegg, hvor det vitterlig lå en god del skatte- og avgiftsøkninger, nærmere bestemt omkring 2,5 milliarder kr, men da ganske ensidig innrettet mot næringslivet, og særlig de små og mellomstore bedriftene. Det kunne derfor vært interessant å få vite hva Arbeiderpartiet egentlig mener om skatter og avgifter, og om det han sa på landsmøtet bare var et frieri fra partilederen i håp om å kunne komme seg tilbake i regjeringskontorene snarest mulig ved hjelp av Høyre.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-03:
Jeg mener etter tolv år i Stortinget å ha fått med meg at replikker skal være relatert til det innlegget som er holdt. Det var nå i hvert fall ikke denne replikken. Men det har man sett bort fra i andre sammenhenger, så man svarer jo likevel. Et minimumskrav bør imidlertid være at replikken i alle fall er relatert til den saken man behandler, og det skjønner jeg ikke at denne var. Hvis den saken som replikken omhandlet, er problematisk, og en har behov for finansministerens syn på forskjellige ting, er det bare å skrive spørsmål, så skal finanskomiteen få svar. Jeg føler ikke at det er tid og sted her og nå i kveld å svare på de stilte spørsmålene.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-03:
Jeg skjønner ikke hva som har gått av Høyre-representantene her i salen i kveld, for den siste delen av spørsmålet fra Per-Kristian Foss har jo slettes ikke relasjon verken til mitt innlegg eller til den saken vi behandler. Jeg har en del synspunkter på det, men hvis jeg skal være prinsipiell og holde fast på det at man ikke skal svare på noe som verken angår innlegget eller saken, så må jeg avstå. Men jeg kan gjerne ta en prat med Per-Kristian Foss utenfor salen her etter at vi er ferdig med debatten, for jeg har som sagt visse synspunkter på det som er kommet fra Statistisk sentralbyrå i dag. Første delen av spørsmålet kan jeg med velvilje tolke til å ligge innenfor rammen av den saken vi behandler, for det gjelder skatt og delingsmodell og tolkning av den. Jeg har ikke hatt anledning til å lese den høyesterettsdommen som nylig er avsagt. Det er for øvrig avsagt tre høyesterettsdommer på kort tid. Den siste gikk i skatt yters favør, som Per-Kristian Foss peker på, mens de to andre gikk i – skal vi si – statens favør, hvor det var ganske åpenbart at det var foretatt ulovlig tilpasning, kun for å skaffe seg lavere skatt. Men det er selvfølgelig slik at det ikke er noe forbud mot å avhende aksjer og dermed sørge for at man ikke eier mer enn to tredjedeler av aksjene. Og når det er en reell overdragelse, er jeg glad for at Høyesterett også har fastslått at det selvfølgelig er lovlig. Hva man så skal kunne gjøre for å avverge at slike saker havner for retten og blir en kostbar fornøyelse for skattyteren, har jeg ikke i farten noen god oppskrift på. Men jeg håper at når denne høyesterettsdommen nå blir kjent, vil man ta den til etterretning og sørge for at ikke saker utidig blir brakt inn for retten – med kostbare prosesser for skattyter som følge.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-03:
Jeg tror nok ikke det er så enkelt som Per-Kristian Foss nå forsøker å gi inntrykk av, å avsløre hva som er reelle aksjeoverdragelser, og hva som er mer fiktive overdragelser i den hensikt å spare skatt. Med litt kløkt går det nok an å foreta overdragelser som ikke har noen reell økonomisk virkning, og uten at det er lett for myndighetene å avsløre det. Så jeg vil ta det forbeholdet at det nok kan foregå en del aksjeoverdragelser som har som formål å spare skatt, men som man ikke klarer å avsløre. Men til det som var spørsmålet: Jeg er enig i at disse høyesterettsdommene – for det er som sagt ikke bare en, men tre som nylig er avsagt – burde bli mest mulig kjent. Nå finnes de jo tilgjengelige i publikasjoner, men jeg skal gjerne vurdere om det kan være hensiktsmessig at Skattedirektoratet på et eller annet vis sørger for at dommene blir så godt kjent som mulig. For øvrig har vi både Skattebetalerforeningen og næringsorganisasjoner og litt av hvert som jeg vil regne med er interessert i å sørge for at disse høyesterettsdommene blir kjent. Så må jeg be om at vi får en prat utenfor salen etter møtet. Min korte kommentar til forskjellene: Jeg tror for det første at de vurderes å være større enn de faktisk er med unntak for et par punkter. Det gjelder bl.a. BNP-veksten, og det gjelder utviklingen i sysselsetting og arbeidsledighet. Der er det en betydelig forskjell, og noe av det er ganske uforklarlig for meg, i hvert fall foreløpig. Jeg vil studere nærmere det materialet som Statistisk sentralbyrå la fram i dag, og i den grad det er behov for å komme tilbake til Stortinget med endrede anslag fra Finansdepartementets side, vil det selvfølgelig skje.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Jeg merket meg finansministerens innlegg med interesse og spesielt svaret som ble gitt på min etterlysning av endringer når det gjelder identifikasjonsregelen og den utvidelsen som skjedde i 1997. Jeg konstaterer også at finansministeren nå ikke vil gå i gang med en nærmere konkretisering, og at de uheldige tilpasningene vil fortsette. Jeg er også kjent med hva som har skjedd i retten osv. Men som jeg sa i mitt tidligere innlegg, er det i denne forsamling lovene blir vedtatt. Angående hva som skjedde i 1990 og 1991, viser jeg til det brede skatteforliket i 1992 da dette også var inkludert, og der man hadde et syn på det som var retningsgivende inn i fremtiden. Men jeg skal gå videre med et annet tema, som også har med innstramming å gjøre. Det gjelder rederibeskatningen. Det er sjelden å oppleve at en finansminister skriver et så kraftig brev til finanskomiteen som det brevet av 4. november. Der begrunnet finansministeren ganske grundig hvorfor det var nødvendig å gjøre visse ting med den berømte rederibeskatningen. Men så plutselig endret man syn. Jeg skal ikke sitere alt som står i brevet, det vil kanskje trekke ut litt for langt, men brevet illustrerer hvordan rederiselskapene i sterk grad tilpasser seg skattereglene, og hvilke konsekvenser et så liberalt skatteregime kan få for den enkelte. Mitt spørsmål til finansministeren på det punktet er: Skal man bokstavelig talt seile videre uten å gjøre noe med disse smutthullene i rederibeskatningen? Det siste spørsmålet til finansministeren gjelder dette som Børge Brende tok fram, nemlig likningsverdien på boliger. 10 pst. ble foreslått av den sittende regjering, men det ble drevet ettertrykkelig tilbake av Fremskrittspartiet og Høyre. Hvor står saken om takseringssystemet vårt nå? Jeg er den første til å innrømme – og det understreket jeg også sterkt den gang vi jobbet med den meldingen – at vi har urimelige takstregler i Norge. Hvor langt er man kommet med det? Kan man nå forvente at man tar tak i saken, slik at man kan få en mer rettferdig fordeling her?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Jeg takker for svarene. Jeg merket meg at finansministeren i sitt hovedinnlegg sa at det var gjort en del endringer i de lovene vi nå har til behandling, i forhold til det som Regjeringen hadde foreslått, men at det går an å leve med disse endringene. Da må jeg si at da går det an å leve med det meste, for Per-Kristian Foss uttalte rett etter forliket at dette i realiteten nå har blitt et rent Høyre-budsjett. Mitt spørsmål til finansministeren er da: Når nå alle disse justeringene – for nå skal jeg være svak og si justeringene – som Regjeringen kom med når det gjelder smutthullene på skattesiden, har blitt drevet tilbake av høyresiden så ettertrykkelig, hvilken retning ser finansministeren nå for skattesystemene våre, og på hvilket område kan han se at visse grep kan gjøres? For jeg går ut fra at sentrumsregjeringen nå ikke vil være med og bygge ned velferdsstaten vår, hvor hovedprinsippene har vært tjenesteoverføringer og ikke kontantoverføringer. Jeg har merket meg at finansministeren i sitt innlegg også sa at vi fortsatt har noen huller igjen. Men jeg ser meget mørkt på å få tettet disse hullene, når vi ser at finansministeren gjorde en innsats, som egentlig ble lagt totalt død da dette kom til Stortinget og kompromissene med høyresiden ble gjort. Og så sier han: Det er til å leve med. Jeg vil bare minne om at et av samarbeidspartiene til finansministeren i skattespørsmål, nemlig Fremskrittspartiet, i sitt program har en reduksjon i skatter og avgifter på ca. 25 milliarder kr, og det blir ikke noen spøk i neste runde for finansministeren.
Per-Kristian Foss (Høyre), 1998-12-03:
Jeg skal ikke kommentere replikkordskiftet mellom hr. Nordtun og finansministeren, men bare si at mitt inntrykk var nok at Arbeiderpartiet var villig til å strekke seg langt for å komme Høyre i møte, og det hadde også vært en forutsetning. Det betyr at hr. Nordtun da – hvis det hadde endt annerledes – hadde vært en sterk forsvarer i denne debatten av det han nå angriper. Men hr. Nordtun er en fleksibel mann. Han angriper sin egen regjering for det han selv var med på. Ikke minst gjelder det deler av delingsmodellen som finansministeren også har omtalt, og det gjelder hans syn på ønsket om å gjeninnføre dobbeltbeskatning av utbytte, en ordning som ble avskaffet av hans egen finansminister tidlig på 1990-tallet. Mitt spørsmål går til finansministeren. Det gjelder skatt, det gjelder delingsmodell, og det gjelder en høyeste rettsdom som nylig er falt. Det er en høyesterettsdom som gjelder delingsmodellens bestemmelse om adgang til å tilpasse seg ved at eier selger seg ned under 67,5 pst. Det gjelder Bergen likningskontor, det gjelder en bedrift som tapte i to rettsorganer, men vant i Høyesterett. Høyesterett har altså stadfestet et syn som er i tråd med Stortingets syn, i tråd med saksordfører Thor-Eirik Gulbrandsens syn den gangen skattereformen ble vedtatt og finansministeren også var medlem av Stortingets finanskomite – og selvfølgelig stortingsrepresentant – nemlig at det skal være en adgang til lovlig og reell tilpasning. Her har vi altså opplevd at en bedrift har brukt masse ressurser på å kjempe seg gjennom rettsapparatet, og til slutt slår Høyesterett fast det åpenbare som er å lese ut av komiteinnstilling og stortingsdebatt. Mitt spørsmål er, og jeg kan gjerne forme det generelt: Ser Finansdepartementet dette som et problem, og vil Finansdepartementet sørge for at ikke skattytere må bruke så lang tid og så mye ressurser for rett og slett å få rett? Mitt avsluttende spørsmål gjelder dagens rapport fra Statistisk sentralbyrå om konjunktursituasjonen, over såkalte økonomiske analyser. I denne slås det nå fast at Statistisk sentralbyrå i alle fall er av den oppfatning at veksten i BNP i Fastlands-Norge neste år ikke vil være slik Regjeringen fremholder, godt over 1 pst., men faktisk godt under null. Det er et meget stort avvik mellom de økonomiske prognosene fra byrået og fra Finansdepartementet. Og jeg minner om at finansministeren i finansdebatten denne uken, mandag, fastholdt alle prognoser som var gitt i Finansdepartementets dokumenter. Ingen av disse får nå tilslutning fra Statistisk sentralbyrå. Mitt spørsmål er: Vil finansministeren fortsatt fastholde prognoser som knapt noen lenger holder med Finansdepartementet i? Det gjelder innenlandsk konsum, det gjelder Fastlands-Norges BNP, og det gjelder også utviklingen av prisstigningen, av inflasjonen.
Per-Kristian Foss (Høyre), 1998-12-03:
I den tid jeg har vært i Stortinget, har det vel vært presidentens jobb å anse hva som tilligger saken, men jeg forstår at det tilligger nå finansministeren. Det er en relativt pussig tildragelse, men tatt i betraktning at det er det SV definerer som sent på kvelden, så får vi la det passere. Det er også noe nytt for øvrig. Sent på kvelden var meget senere før i tiden – for SV. La meg da i fullt alvor si at jeg håper finansministeren vil sørge for at Skattedirektoratet gjør disse dommene kjent for de ulike ligningskontorer, for det er ressurskrevende for små næringsdrivende å drive sine saker gjennom. Vi opplever jo at ligningskontoret gang på gang fastholder sin tolkning på tross av rettsavgjørelser, og at det går prestisje i slike saker. Jeg er helt enig i at overdragelse av aksjer må være reell. Jeg tror ikke det er noen politisk uenighet her mellom undertegnede og finansministeren, men det er åpenbart at definisjonen av reell overdragelse varierer fra ligningskontor til ligningskontor. Og jeg synes det i vår opplyste tid med datakommunikasjon og rimelig sentraliserte virksomheter bør være mulig å nå frem med felles definisjoner på disse områdene. Så min oppfordring til finansministeren er rett og slett at Finansdepartementet aktivt tar et initiativ for å sørge for størst mulig grad av opplysning som kan sikre likebehandling her fra ligningskontorenes side overfor denne type skattytere. Til slutt må jeg si at det er min oppfatning at byråets prognoser for innenlandsk konsum faktisk har en viss sammenheng med skattenivået i et land, men jeg registrerer at det ikke er finansministerens oppfatning. Og jeg håper finansministeren på egnet måte før Stortinget går fra hverandre, kommer tilbake til synspunkter på de økonomiske utsikter for neste år, for jeg tror finansministeren vil gå inn i historien på en bedre måte ved før dette året er omme, å ha justert prognosene noe, om ikke annet fra Stortingets talerstol. For det er betydelige avvik når en regjering mener at vi går inn i et år med betydelig vekst neste år – 1,3 pst. av Fastlands-Norges BNP – mens landets statistiske sentralbyrå mener at det blir nullvekst, altså minus 0,3 pst., som er byråets prognose. Det er et så betydelig avvik at jeg faktisk synes det har en sammenheng med det økonomiske opplegget, herunder også skatteopplegget.