trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Arbeiderpartiet er, som representanten sikkert ikke er overrasket over, enig i dette i den forstand at vi mener det skal lønne seg å arbeide. Vi skal legge fram en uføremelding som nettopp styrker incitamentene for å få folk over i arbeid. Det jeg har sagt veldig tydelig, er at en debatt om at folk ikke vil jobbe, eller at moralen er for dårlig, for meg blir veldig gal når vi ikke klarer å tilby de 80 000 menneskene som faktisk sier at de vil jobbe, en ordentlig jobb. Det er veldig mange som faktisk ønsker å komme i arbeid, og vi har en utfordring med å legge om deler av vårt velferdssystem slik at det skjer. Så er det klart at det er en uenighet mellom Høyre og Arbeiderpartiet om hva som fører til at folk faller ut av arbeidslivet. Der tror jeg at et godt, solid arbeidsmarked hvor folk har trygge rettigheter, virker, og jeg tror at et godt, systematisk sykefraværsarbeid virker. Utover det skal ikke jeg si annet enn at det er en grunnleggende enighet om dette i mitt parti, men jeg understreker at de «quick fix»-løsningene Høyre kommer med, har jeg ikke sett noe …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Regjeringen vil ikke nekte folk å gjøre ting som vi tror virker for å få folk ut i jobb. Det mener jeg understrekes nettopp i mye av det jeg har sagt i dag, at vi nå skal gjøre veldig mange ting for å få folk ut i jobb. Noe av det viktigste jeg gjør nå, er nettopp å gå gjennom og se på hva det er i dagens system som gjør at vi ikke får disse 78 000 ut i jobb. Hovedproblemet, sånn som jeg ser det, er at vi har vært altfor klare på å bygge opp folk utenfor arbeidslivet og ikke på å få dem inn i arbeidslivet. All nyere forskning viser at får vi først folk inn i arbeidslivet, er det mye lettere å bygge dem opp og tilrettelegge for det der. Den jobben må gjøres. Det jeg er opptatt av nå, er å prioritere de unge. Jeg er opptatt av å prioritere gruppen fra utdanning til arbeid, for de faller av, og jeg er opptatt av å lage programmer for dem, nettopp for å bygge opp rundt dem. Da skal jeg også se på den ordningen som representanten tar opp.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg mener at tiltaksnivået har betydning. Hvis ikke hadde jeg ikke gått inn for det fjerde høyeste tiltaksnivået noen gang. Og hvis du ser på budsjettet, ser du at det er et høyt nivå også i forhold til antall tiltaksplasser, når vi nå har fått et mye mer skreddersydd program for tiltaksplassene. Så, mener jeg, har vi justert dette noe ned fordi vi har justert ledighetstallene, og vi har vært tydelige på at hvis de ledighetstallene ikke stemmer, hvis de ikke går i den retning vi har lagt til grunn, får vi se på dette i løpet av året. Men det jeg synes er litt trist med denne debatten, er: Som jeg sa tidligere i dag, har vi hatt jevnt og trutt rundt 80 000 mennesker i dette landet utenfor arbeidslivet som ønsker seg inn i arbeid, lenge før denne regjeringen begynte å jobbe med det, og det eneste vi får av debatt, går på 3 000, eller 4 000, for jeg mener ikke at tallet nødvendigvis er viktig, tiltaksplasser mer eller mindre. Det er etter mitt syn ikke antall tiltaksplasser alene som løser dette problemet. Vi må være villige til å begynne å tenke litt annerledes.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Det er regjeringens uttalte mål at flere personer med nedsatt arbeidsevne skal delta i arbeidslivet. I regjeringens budsjettforslag for 2011 vil det være rom for om lag 71 200 plasser i gjennomsnitt for arbeidsledige og personer med nedsatt arbeidsevne. Dette er et høyt tiltaksnivå tilpasset situasjonen på arbeidsmarkedet framover. Innenfor den foreslåtte tiltaksrammen for 2011 vil regjeringen prioritere utsatte grupper på arbeidsmarkedet, herunder personer med nedsatt arbeidsevne. Nav fylke forvalter arbeidsmarkedstiltakene innenfor gitte fullmakter og styrer innretningen i henhold til lokale behov i arbeidsmarkedet og brukernes behov. Dette innebærer at fylket baserer seg på lokalt skjønn for å avgjøre hvilke arbeidsmarkedstiltak som er mest hensiktsmessige å bruke. Dette betyr også at det kan skje endringer i tiltakssammensetningen over tid. Avtale om gjennomføring av tiltaksplasser i skjermet virksomhet inngås av Nav fylke og den enkelte bedrift. Nav Møre og Romsdal opplyser at tildeling og oppsigelse av tiltaksplasser blir gjort ut fra en analyse basert på distriktsvise behov, som blir meldt inn av de lokale Nav-kontorene. Avgjørende for tiltakssammensetningen er brukernes behov for ulike tiltak, ledighetsnivået og lokale arbeidsmarkedsbehov. Behovene som er meldt inn, tilsier denne gangen en vridning mot økt bruk av tiltak i ordinære virksomheter og kvalifiseringstiltak. Nav Møre og Romsdal har på denne bakgrunn bestemt å nedjustere antall tiltaksplasser i skjermede bedrifter i 2011. Etaten opplyser at endringen i tiltakssammensetningen primært er begrunnet i endringer over tid i brukernes behov. Siktemålet er å gi et best mulig tilbud for å få flere personer inn i ordinært arbeid.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Hele denne debatten om arbeidstiltak – som i hvert fall jeg har vært med på i den tiden jeg har vært statsråd – har veldig mye dreid seg om kjøp og salg av tiltaksplasser i forhold til ulike leverandører av arbeidsmarkedstiltak. Det jeg sier her, er at Nav – som er de som skal forvalte arbeidsmarkedstiltakene i Norge – hele tiden gjør en vurdering av hvilken type tiltak den enkelte trenger. Og så er det altså slik at det man har gjort på lokalt nivå, er det vanskelig for meg å overprøve. Der har jeg folk som kan tingene sine. Gjør man en vurdering, gitt de rammene man har, er det altså disse typer tiltak man har mer bruk for og mer nytte av når det gjelder penger. Jeg understreker at den vurderingen var gjort av Nav Møre og Romsdal, helt uavhengig av om man hadde hatt 4 000 eller 5 000 flere eller færre plasser i år. De har en portefølje av plasser – mer eller mindre på samme nivå som de har hatt tidligere – som de vurderer i forhold til brukerne, og så mener de at brukerne nå ikke er tjent med at man bruker disse plassene. De ønsker å formidle de pengene inn i en annen kanal. Jeg tar gjerne debatten om tiltaksplasser, om tiltak er det beste man skal bruke. Men jeg er lei for at debatten alltid blir knyttet til kjøp og salg av plasser.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Regjeringen har et mål om at flere skal arbeide lenger. Vi legger til rette for dette gjennom den nye alderspensjonen og den seniorpolitiske innsatsen. Trenden viser at den reelle pensjoneringsalderen har vært økende de siste årene. Det har også vært en positiv utvikling i arbeidsgivers generelle holdning til eldre arbeidstakere fra 2003 til 2010, noe ferske tall fra Norsk seniorpolitisk barometer 2010 viser. I statsbudsjettet for 2011 foreslås det derfor at særreglene for dagpengemottakere over 64 år avvikles fra 2011. For å sikre forutsigbarhet for dagpengemottakerne som allerede er berørt av særreglene, foreslår regjeringen en overgangsperiode på ett år. Avvikling av særreglene innebærer at dagpengeregelverket for eldre blir likt det som gjelder for de øvrige dagpengemottakerne. Dagens særregler innebærer at man i ytterste tilfelle kan gå på dagpenger fra man er 62 til man er 67 år, altså i fem år. Gjennom pensjonsreformen etableres det fra 1. januar 2011 en mulighet til å ta ut fleksibel alderspensjon fra folketrygden allerede fra 62 år. Det er en forutsetning at årlig pensjon fra 67 år tilsvarer minst minstepensjon. Den nye alderspensjonen i folketrygden innebærer at årlig pensjon øker jo senere pensjonen tas ut. Særreglene i dagpengeregelverket kan dermed føre til uheldige tilpasninger. Det er grunn til å tro at det overveiende flertallet av dem som berøres av at særreglene avvikles, vil ha rett til alderspensjon fra folketrygden. Avvikling av særreglene vil kunne hindre passive tilpasninger til regelverket allerede fra 62 år, og vil kunne gi økt overgang til jobb for denne gruppen i tråd med mer positive holdninger til eldre arbeidstakere og innsatsen for at flere skal arbeide lenger. Arbeidsdepartementet vil be Arbeids- og velferdsetaten sørge for at den gruppen som berøres av avviklingen av særreglene, får tidlig og kvalifisert oppfølging med sikte på overgang til arbeid. Departementet vil følge konsekvensene av utfasingen av særreglene nøye og be etaten om å rapportere særskilt om dette.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg skjønner at man kan se med bekymring på en regel som denne når den faller bort. Jeg tror samtidig at hvis vi hadde foreslått en slik regel i dag, ville man ha syntes at den var veldig spesiell. Det handler altså her om en veldig spesiell særbehandling av arbeidstakere over 62 år, arbeidstakere som etter vår mening – og etter det vi har lagt opp til i pensjonsreformen og etter det vi ser blant holdninger i yrkeslivet ellers – er arbeidstakere så gode som noen, og som derfor bør stimuleres til å gå i arbeid og ikke til denne overgangen ut av arbeidslivet, som ligger i denne dagpengeordningen. Vi ser altså at det er en ny holdning til eldre. Vi ønsker at eldre skal stå lenger i arbeid. Vi må jobbe målrettet – det er jeg enig i – for å gjøre arbeidsplassen mer tilgjengelig for de eldre. Men jeg har også sagt at jeg skal ha et særlig øye på hvordan dette utvikler seg, og at vi derfor også – selv om vi skal prioritere unge – har bedt Nav om å ha et særlig øye på utviklingen for denne gruppen arbeidstakere.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg understreker jo at det er riktig at pensjonsalderen er 62 år, og det ønsker ikke vi at den skal være. Det er en frivillig mulighet for å gå av med pensjon, men vi ønsker at folk skal stå lenger i arbeid, og vi ønsker å gjøre de tingene som stimulerer til at folk skal stå lenger i arbeid. Dette er en regel som ikke gjør det. Vi ser etter hvert at pensjonsalderen øker i dette landet, og vi har – det har jeg lyst til å understreke – gått igjennom og sett på om det vil være store grupper her som faller utenfor, enten når det gjelder retten til å ta ut pensjon eller andre ytelser. I utgangspunktet er det veldig, veldig få, uten at jeg her kan si nøyaktig hvor mange det dreier seg om. Men det dreier seg om få personer. Når det er sagt, har jeg også sagt at jeg skal følge med på hvordan regelen slår ut, men jeg mener prinsipielt at dette er en riktig regelendring gitt at vi faktisk ønsker at stadig flere skal stå lenger i arbeid.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg er kjent med at Arbeids- og velferdsetaten i flere saker har avslått fornyet søknad om pleiepenger etter å ha vurdert det slik at vilkårene for å gi pleiepenger ikke var oppfylt. Som det framgår av daværende arbeidsminister Aasruds svar av 25. november 2009 på representantens spørsmål til skriftlig besvarelse nr. 207, er det Arbeids- og velferdsetaten, med Trygderetten som uavhengig ankeinstans, som vurderer om vilkårene i de konkrete tilfellene er oppfylt. Jeg ønsker derfor ikke å kommentere de konkrete vurderingene som er gjort i de aktuelle sakene. Slik det også er sagt i svaret på spørsmål nr. 207, vil jeg imidlertid bemerke at vurderingen av om vilkårene for rett til pleiepenger er oppfylt, er lovbundet. Arbeids- og velferdsetaten kan ikke fortsette å utbetale pleiepenger når vilkårene ikke er oppfylt. Jeg forstår at det kan oppleves som vanskelig for de familiene som har innrettet seg etter tidligere vedtak om innvilgelse av pleiepenger, selv om de ikke hadde krav på ytelsen. Jeg har fått opplyst at brukerne er blitt orientert om at rett til ytelse bortfaller ved utløpet av den innvilgede perioden. I tilfeller der ytelsesperioden var utløpt, er det gitt ytelse i en overgangsfase. Brukerne er også orientert om ordningen med kommunal omsorgslønn, og har i den forbindelse fått oppgitt en kontaktperson ved det lokale Nav-kontoret. Omsorgslønn er en kommunal ytelse som gis som betaling til private som er omsorgsytere, og som utfører særlig tyngende omsorgsoppgaver som ellers skulle vært utført av kommunen. Det er kommunen som vurderer og fatter vedtak om omfang og typer av tjenester, herunder omsorgslønn. Kommunen avgjør i lys av andre tjenester og tilbud hvorvidt omsorgslønn bør gis, eventuelt i kombinasjon med andre tjenester fra kommunen, og samtidig også størrelsen på omsorgslønnen. Regjeringen oppnevnte den 25. juni 2010 et offentlig utvalg som skal vurdere ytelser til pårørende som yter omsorg som erstatter kommunale tjenester. Utvalget er nå i gang med sitt arbeid og skal levere sin utredning innen 1. juni 2011.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg tror vi alle – statsråd eller ikke statsråd – forstår at det er vanskelig å ha syke barn, og at det er vanskelig å ha syke barn som man leverer til en omsorgsinstitusjon. Så har vi altså da i Norge gitt regler om når du har krav på pleiepenger, som er en full og hel kompensasjon for bortfall av inntekt, og når man kan ha krav på omsorgspenger fra kommunen. De reglene er sånn at har man kronisk syke barn over tid, har man ikke rett til det. Så kan vi kanskje diskutere om det er riktig eller ikke. Men sånn er reglene, og de reglene må jeg forholde meg til, og Nav må forholde seg til dem, enten det er trist eller ikke. Så har vi da i kommunen gode regler om omsorgslønn, og vi har også kommunale tjenester. For det er jo ikke slik at disse barna er på bar bakke når de ikke blir tatt vare på av noen. Men jeg skjønner at dette er vanskelig. Derfor har jeg vist til at vi har nedsatt et utvalg som skal se på hvordan vi kan gjøre dette. Men sånn som situasjonen er i dag, er det ikke annet vi kan gjøre enn å vise til reglene.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg forsvarer aldri urimelig forskjellsbehandling i offentlige systemer. Det er forbudt med urimelig forskjellsbehandling etter norsk forvaltningsrett, og vi har regler for å sørge for at det ikke er urimelig forskjellsbehandling. Jeg forutsetter at det er prøvd i denne saken. Så vidt jeg vet, uten at jeg kan alt om bakgrunnen, har det også vært klagebehandling her, så dette må det være forutsatt er gjort. Jeg tror vi skal være litt forsiktige med hele tiden å snakke om at ting er urimelig forskjellsbehandling når ting er vedtatt ordentlig og har vært igjennom systemet, selv om jeg selvfølgelig aldri kan utelukke at systemet kan ta feil. Men vi har også da den muligheten vi har, at man kan få prøvd saken både for Trygderetten, som den har vært i dette tilfellet, og for domstolen, som nettopp skal prøve urimelig forskjellsbehandling. Men jeg tror vi må være forsiktige og reservere uttrykket «urimelig forskjellsbehandling» til vi har fått en ordentlig gjennomgang av saken. Det er faktisk sånn at selv om saker ser like ut, så er de ikke nødvendigvis like. Jeg kan ikke gå inn i det, men jeg bare understreker at reglene er fulgt i dette tilfellet, og jeg understreker at ønsker man at jeg skal endre på de reglene her og nå, så har jeg ikke mulighet til det.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Nav-reformen innebærer to ting på en gang; vi foretar en betydelig modernisering av de fleste tunge ordningene i velferdsstaten, samtidig som vi gjennomfører en modernisering og oppgradering av forvaltningen som administrerer ordningene. Dette gjøres nettopp for å møte de utfordringene som representanten Hoksrud peker på – nemlig å sikre at flest mulig er i arbeid og færrest mulig på stønad. I tråd med dette har regjeringen innført bl.a. en tettere oppfølging av sykmeldte og kvalifiseringsprogrammet rettet mot langtidssosialhjelpsmottakere. Den 1. februar i år ble det innført en lovfestet rett til å få en behovs- eller arbeidsevnevurdering, og fra 1. mars ble arbeidsavklaringspenger innført. Regelverket for arbeidsmarkedstiltak ble revidert fra 2009 for å bli mer tilpasset individuelle behov. Når det gjelder antallet i Skien som er på en offentlig støtteordning, er det avisens egen summering av ulike statistikkilder. Arbeids- og velferdsdirektoratet har opplyst at slik summeringen er gjennomført, blir det dobbelttelling av en del personer. Det reelle tallet er derfor noe lavere. Det er likevel ikke til å unnslå at det er utfordringer i Skien. Arbeids- og velferdsdirektoratet har informert meg om at det er stort fokus på bl.a. formidlingsbistand og tilbud om både arbeidsrettede tiltak og sykefraværsoppfølging. Telemark generelt har hatt en reduksjon i sykefraværet. Tiltak for ungdom er også et satsingsområde. Det er igangsatt tiltak rettet mot ungdom flere steder i fylket i samarbeid med partene i arbeidslivet, fylkesmannen og fylkeskommunen, og direktoratet melder at kvalifiseringsprogrammet er godt i gang i fylket. Overfor innvandrergruppen, som utgjør en stor del av de brukerne som faller utenfor arbeidslivet, har etaten gjennom Mangfoldsprosjektet lyktes med gode resultater ved at flere har kommet i arbeid. Introduksjonsordningen er i Skien organisert som en del av Nav-kontoret og understøtter på denne måten en satsing for å få denne gruppen i aktivitet og arbeid.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg tror at debatten om Nav er tjent med at vi også prøver å se på helheten i Nav. Nav har 2,8 mill. brukere, og de aller fleste av de brukerne har et godt og greit forhold til Nav. Det tror jeg det er veldig viktig at vi husker, for vi ønsker jo alle sammen at Velferds-Norge skal fungere best mulig. Hvis vi fortsetter å ikke se at vi har veldig gode ting i Nav, tror jeg vi er med på å understøtte en generell holdning som ingen av oss er tjent med. Så skal jeg selvfølgelig, i egenskap av den rollen jeg har, si at ting ikke er bra nok i Nav – men veldig mange ting er i ferd med å bli bedre i Nav. Jeg kan ikke kommentere den saken det nå vises til, for den kan jeg ikke noe om, og jeg har ikke grunnlag for det. Men jeg har lyst til å si at nettopp de tingene jeg nå påpeker, som skjer også i Skien, nettopp det at vi har fått arbeidsavklaringspenger, arbeidsevnevurdering – alt dette – på plass, er grunnlaget for at vi nå kan gjøre dette bedre. Det er viktig å ha den helheten i forhold til Nav.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg tar avstand fra en karakteristikk hvor systemet er viktigere enn det å hjelpe folk tilbake. Jeg mener at vi har på plass gode systemer for å hjelpe folk tilbake. De er ikke gode nok. Nå skal vi se på uførepensjonsordningen. Vi skal se på ulike retninger som da kan bidra til at folk kan komme over fra trygd og inn i arbeid. Jeg tar det alvorlig at det er enkelttilfeller som ikke er bra. Dem hører jeg også om, og det tar jeg veldig alvorlig. Men jeg understreker at det er viktig at vi skiller mellom enkeltsakene og totaliteten både av hensyn til den det gjelder, faktisk – for jeg tror ikke det tjener dem det gjelder at vi hele tiden fokuserer på den måten – og også av hensyn til de ansatte i Nav, som opplever at enkeltsaker hele tiden trekkes fram som eksempel på at alt de gjør, er dårlig jobb. Men jeg tar alvorlig de tilfellene som er dårlige, og vil jobbe systematisk med å gjøre Nav bedre på det.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Gjennom EØS-avtalen er Norge bundet av EUs trygdeforordning, rådsforordning 1408/71. Etter trygdeforordningens artikkel 69 har en arbeidsledig EØS-borger som mottar norske dagpenger, på visse vilkår rett til å ta med seg dagpengene til et annet EØS-land eller Sveits i inntil tre måneder mens vedkommende søker arbeid i dette landet – eksport av dagpenger. Det er kun anledning til å benytte seg av denne ordningen én gang pr. dagpengeperiode. Eksportprinsippet bygger på EØS-samarbeidets prinsipp om fri bevegelighet av personer. Formålet er å fremme EØS-borgernes mobilitet. I 2009 var det 596 personer som benyttet seg av adgangen til å eksportere norske dagpenger til et annet land innen EØS-området. Av disse reiste 282 til Polen, og 76 reiste til Sverige. Stort sett alle som reiser til Polen, er polske borgere, og Arbeids- og velferdsdirektoratet anslår at rundt halvparten av dem som reiser til Sverige, er svenske. Kun 29 av de 596 dagpengemottakerne reiste til Spania. De som benytter seg av sin rett til å eksportere dagpengene, skal være arbeidssøkere i det landet de reiser til. De plikter derfor å melde seg hos dette landets arbeidsformidling, og de vil komme inn under dette landets kontrollrutiner. Etter at de har meldt seg og levert EØS-skjema E303, utbetaler dette landets arbeidsmarkedsmyndigheter dagpenger på vegne av norske myndigheter. Brytes forutsetningene for å få dagpenger, skal dette meldes til norske myndigheter. Det kan ikke stilles som vilkår for eksport at vedkommende står til rådighet som arbeidssøker i Norge i eksportperioden, og det er heller ikke anledning til å avslå eksport av dagpenger på bakgrunn av at det er lite sannsynlig at vedkommende vil få arbeid i det landet han eller hun reiser til. Etter EØS-reglene er det ikke Norge som skal følge opp denne gruppen dagpengemottakere. Jeg har dermed ikke grunnlag for å skjerpe inn reglene om meldeplikt for denne gruppen dagpengemottakere.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Først vil jeg si, som jeg også sa i mitt første svar, at det dreier seg altså ikke om en stor mengde mennesker. Det er det litt viktig å understreke, selv om kanskje dagens debatt kan medføre at flere tar seg turen. Men det får vi ikke regne med. Det er, som Robert Eriksson også er opptatt av, ikke veldig lett for nordmenn å få jobb i Spania, selv om jeg ikke tror man skal utelukke at det faktisk er et globalt arbeidsmarked, og at man har ulik type kompetanse. Så jeg vil ikke utelukke at det kan være aktuelt at også den kompetansen en arbeidsledig i Norge har, kan gi mulighet til jobb i Spania. Så er det, som jeg sier, klart at det er regler som følges opp av de spanske myndighetene, og det er klart at det er en veldig klar grense mellom hva vi som norske myndigheter kan gjøre, kontra det som spanske myndigheter kan gjøre. Og hvis jeg forstår Erikssons spørsmål rett, så vil han ikke at jeg skal blande meg inn i hva spanske myndigheter gjør – det tror ikke jeg heller. Hvis spørsmålet er om man kan være sikker på at de som drar til Spania, rent faktisk melder seg til spanske kontorer, vil jeg svare at man altså nå i dag har systemer for det. Du kan ikke bare reise, du må ha en avtale med Nav-kontoret før du kan reise, så det er jo en kontroll allerede der.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
For det første tror jeg ikke det er så lett å få jobb når man sitter i Verdal og skal jobbe på Manhattan. Jeg tror at det ofte er lurt å være der man er, men det er nå så. Derfor har EØS regler om dette som går på at du har fri mobilitet innenfor EØS, og at du har rett til å ta med deg en ytelse i tre måneder. Det er en rettighet du har, som verken du eller jeg kan ta fra de borgerne det gjelder. Spørsmålet er hva man gjør hvis man i den perioden blir tilbudt en ordinær arbeidsplass i Norge. I utgangspunktet tror jeg faktisk at du nå er tilgjengelig for det spanske arbeidsmarkedet. Så det er der du på en måte er forpliktet til å ta jobb. Men hvorvidt du også har en forpliktelse overfor norske myndigheter, kan jeg ikke gi et godt svar på nå. Det skal jeg komme tilbake til, for jeg vil være helt sikker på at jeg svarer riktig. Umiddelbart tror jeg ikke du har forpliktelser, men jeg vil være helt sikker på at jeg svarer riktig. Det skal representanten få en skriftlig besvarelse på av meg så fort som mulig.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
I tråd med mine orienteringer til Riksrevisjonen, senest i mitt brev av 19. april 2010, og som redegjort for i Prop.1 S for 2010–2011, er omorganiseringen av bilstønadsområdet et krevende og langsiktig arbeid. Det er fortsatt utfordringer knyttet til det å løse revisjonsmerknadene. Det vil derfor ta noe tid før effekten av de tiltakene som er satt i verk, blir fullt ut realisert. Den 1. juni 2009 ble det formelt opprettet fem regionale bilsentra, med en samling av kompetansen på vedtakssiden. Formålet med omorganiseringen har vært å skape et bedre tilbud til brukerne samt å møte de utfordringene som Riksrevisjonen pekte på i sin rapport. For noen brukere vil avstanden, eller funksjonshemningen, være et hinder for å kunne komme til bilsentret. For å imøtekomme dette behovet og sikre en bedre oppfølging av bil og bruker er målet at hvert bilsenter også får en ambulerende tjeneste. Jeg vil også påpeke at Arbeids- og velferdsetaten i perioden fra Riksrevisjonens rapport forelå tilbake i 2007, har vært inne i en svært krevende reformperiode, der omstillinger innen bilstønadsområdet også har vært gjennomført innenfor det kompliserte reformtrykket. Det er imidlertid lagt et godt grunnlag for bedre styring og kontroll på området på sikt. For å undersøke om den nye organiseringen har ført til de ønskede effekter på dette området, er det i 2011 planlagt en kvalitetsundersøkelse med fokus på områder som viste mangler i Riksrevisjonens rapport. Ekstraordinære tiltak med fokus på økt kompetanse og samhandling for å få ned saksbehandlingstiden generelt for nye søknader og for å håndtere gamle restanser er satt inn. De fleste sakene som gjelder såkalte spesialtilpassede biler, blir ferdigbehandlet godt innenfor normkravet på sju måneder. Antall saker utover etatens eget normkrav er redusert fra 190 saker i juli 2010 til 166 saker i september 2010. Jeg vil overfor arbeids- og velferdsdirektøren presisere at jeg forventer positive resultater etter hvert som den nye organiseringen faller på plass. Dette vil jeg følge opp i den ordinære styringsdialogen.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Dette er på en måte et litt annet spørsmål, men jeg svarer gjerne på det. Det handler om adgang til bil. Hvis vi skal ta den konkrete saken som jeg uttalte meg om til TV 2, understreker jeg, og det kom ikke fram i den utsendelsen, at den saken har vært til behandling to ganger i Nav-systemet – en gang med en klage, opp til Trygderetten, avgjort av Trygderetten, og andre gang en klage. Jeg vet ikke om de i neste runde har vurdert å bringe den inn for Trygderetten. Noe av de viktigste man må regne med at de har trukket fram i den saken, er hensynet til likebehandling. Derfor legger jeg til grunn at likebehandlingsspørsmålet er prøvet. Jeg understreker, som jeg har sagt tidligere her i dag, at like tilfeller ikke alltid er like. Det tror jeg representanten vet like godt som meg. Derfor legger jeg det til grunn. Så legger jeg også til grunn at vi forvalter et regelverk som den regjeringen som satt før denne regjeringen, faktisk la til grunn. Det var basert på en prioritering; at de som trenger det mest, får. Det betyr at ikke alle som trenger det, får, men de som trenger det mest, får.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg er ikke i tvil om at den familien trenger hjelp. Men jeg forvalter et regelverk, som altså den tidligere regjeringen, hvor Høyre satt i setet, laget, og vi skal gjøre noen prioriteringer mellom dem som får rett til bil gruppe 1 og bil gruppe 2. Der har man laget noen regler, det er dem jeg forvalter nå, og det er for å sørge for at flest mulig kan få dette godet. Hvis jeg over bordet sa at det er klart at Filip skal få dette – jeg kan jo ikke det, det skjønner man jo – må jeg i så fall gå inn og endre på hele regelverket. Det er en budsjettmessig omprioritering som regjeringen ikke har valgt å kunne prioritere i denne runden, nettopp fordi vi ønsker at flest mulig skal kunne få en type tiltak, altså at vi da får flere som får denne andre typen bil. Hvis du fortsatt gjør noe annet, må du kutte i det store og hele, slik at færre får bil med tilhenger.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-27:
Om lag 78 000 funksjonshemma står utanfor, men ønskjer seg inn i, arbeidslivet. Desse representerer ein betydeleg arbeidskapital, som ikkje blir benytta i dag. Tek ein utgangspunkt i at halvparten av desse representerer ei restarbeidsevne på 40 pst., svarer dette til 15 600 årsverk. Dette vil igjen gi om lag 3 mrd. kr i redusert utbetaling til uførepensjon. Vidare vil ein overgang frå uførepensjon til fullt arbeid kunna tilføre samfunnet 1 mrd. kr i auka verdiskaping. Nav fungerer ikkje i forhold til dei funksjonshemma. Kor lenge må denne gruppa venta på å få den hjelpa dei treng, jf. delmål 2 i IA-avtalen?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-10-27:
Statsråden sa at staten var klar over at det kom til å bli betydelige utfordringer knyttet til Navs IT-system og omlegging med hensyn til et større arbeidsgiveransvar i sykemeldingsperioden. Men på en høring vi hadde i komiteen den 15. oktober, sa Unio, en av partene i IA-forhandlingene, at de ikke på noe punkt under forhandlingene hadde blitt informert om dette. Det er jo ganske spesielt at man når man sitter og forhandler om det store, strukturelle grepet i en ny IA-avtale, og staten vet at det kan bli problemer med gjennomføringen, ikke informerer IA-partene om det. Mitt spørsmål er: Når fikk statsråden vite om at det var store problemer med å gjennomføre en eventuell omlegging av arbeidsgiverperioden? Og hvorfor ble ikke IA-partene informert om det underveis i forhandlingene?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-10-27:
Jeg må bare avlegge en bitte liten visitt til det forrige spørsmålet. Slik jeg oppfatter svaret fra statsråden, var staten klar over disse IT-problemene og -utfordringene, men holdt det tilbake fra IA-partene for å oppnå den forhandlingsløsningen staten så som riktig. Det er i så fall ganske oppsiktsvekkende. Det har i mange år vært bred enighet i Norge om at man skal styrke arbeidslinjen og få flere mennesker over fra stønad til arbeid. Det er selvfølgelig en komplisert oppgave, og jeg skal ikke stå her og si at det finnes noen enkle svar. Det er likevel noen klare problemstillinger her som Høyre har vært opptatt av. Det er for mange mennesker sånn at man faktisk ikke tjener penger på å gå fra en eller annen form for stønadstilværelse over i arbeidslivet. I NRK-programmet Spekter kunne vi for en tid tilbake møte en av dem, Aina Huseby fra Oslo, 50 pst. ufør, som, når hun regner på sin månedsinntekt, ser at hun taper penger på å gå fra stønadstilværelse over i fullt arbeid. Det er åpenbart urimelig. Det er mye forlangt å si at folk skal tape penger og sitte igjen med mindre i lommeboken hvis de velger å jobbe mer. En av årsakene til dette er at det er for høye skatter på lave og middels inntekter. Der kunne man gjort noe, men regjeringen har i stedet valgt å legge fram et statsbudsjett som styrker stønadslinjen og svekker arbeidslinjen. Er det sånn at statsråden i fremtidige budsjetter vil slåss for at det blir lavere skatter og avgifter på lavere og middels inntekter, slik at det lønner seg for folk å gå fra stønad over i arbeidslivet?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-10-27:
En hundrelapp i skattelette til en som tjener 250 000 kr gjør ikke at det lønner seg mer å jobbe. Jeg er likevel glad for at statsråden sier at det skal lønne seg å jobbe. Det som er oppsiktsvekkende, er at det åpenbart er full forvirring om vår tids viktigste velferdsspørsmål i Arbeiderpartiet. Statsråden sier én ting samtidig som andre arbeiderpartipolitikere sier noe helt annet. For en stund siden kunne vi f.eks. lese på Arbeiderpartiets nettside at det Høyre og Fremskrittspartiet gjorde, var å mistenkeliggjøre alle som er syke. Vi kunne også lese at når mennesker mottar uføretrygd og arbeidsavklaringspenger eller sykepenger, er det fordi de enten er syke eller har en funksjonshemning som gjør at de ikke kan arbeide. Konklusjonen av dette er klar, det er ikke noe poeng i å lage en politikk for å få folk over fra stønad til arbeid. Andre har gått enda lenger – og presidenten må tilgi den uparlamentariske språkbruken når jeg siterer fra Dagsavisen 19. oktober hvor Anette Trettebergstuen fra Arbeiderpartiet sier: «Det Høyre gjør er å pisse på arbeidsfolk.» Er det sånn at Arbeiderpartiet er enig om en linje, eller er det full forvirring om dette spørsmålet?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
I dag har vi en situasjon her i landet der 600 000 personer i arbeidsfør alder står utenfor arbeidslivet. Det er også slik at den prosentvise andelen av funksjonshemmede i arbeid går ned, stikk i strid med målsettingen for IA-arbeidet. Likevel velger regjeringen å senke ambisjonsnivået, å få flere i arbeid og aktivitet, gjennom å bygge ned arbeidsmarkedstiltakene med 7 000 tiltaksplasser sammenlignet med plantallene for 2010. Det betyr at mange som ellers ville ha fått hjelp til å komme ut i arbeidslivet, ikke får det, og det setter arbeidet med å få funksjonshemmede i arbeid tilbake. Dette bekymrer ikke bare Kristelig Folkeparti. HSH kaller dette et skritt i feil retning, Fagforbundet uttrykker uro, og LOs kommentar til kuttene er at det fort kan vise seg å bli vel snaut med tiltaksplasser. Er regjeringen fornøyd med kutt i tiltaksplasser for neste år, eller forstår man bekymringen fra aktører i arbeidslivet? Er man i så fall villig til å rette opp dette med kutt i tiltaksplasser i årets budsjett?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Mitt spørsmål går til fiskeriministeren. Villaksen er et levende miljøbarometer, som viser om vi forvalter vassdrag, kyst- og havområder på en bærekraftig måte. Lakseelver ble stengt for fiske i år, og syv av ti norske villaksstammer er i ferd med å dø ut, ifølge en rapport fra Vitenskapelig råd for lakseforvaltning. Direktoratet for naturforvaltning mener at over halvparten av oppdrettslaksen må slaktes for å få bukt med lakselusa. Både fagetater og miljøorganisasjoner er enige om at vi har store utfordringer med måten dagens oppdrettsnæring drives på. Den er ikke bærekraftig. Professor Trygve Poppe ved Norges veterinærhøgskole mener også at tålegrensen er overtrådt. Han har ingen tro på at oppdrettsnæringen selv greier å ordne opp, og advarer mot at norsk oppdrettsnæring følger i Chiles fotspor. Der ble hele næringen lagt brakk som følge av sykdom og lakselus, og store verdier gikk tapt. Det er ikke mangel på advarsler om situasjonen i oppdrettsnæringen. Det er statsrådens ansvar hvis det går galt både med oppdrettsnæringen og med villaksen vår. Statsråden har valgt bort råd fra de faginstansene som har ansvaret for livet i havet, bl.a. Direktoratet for naturforvaltning og Havforskningsinstituttet. Er det ansvarlig embetsførsel?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Når lusenivået er så høyt som nå, hadde vel ikke statsråden noe annet valg enn å avlyse kapasitetsøkningen, skulle en tro. Men tunge faginstanser peker på at selv dagens kapasitet er altfor høy. Spørsmålet blir da om vi går i feil retning – en kurs i retning av avvikling av norsk oppdrettsnæring og utrydding av villaksen, for å sette det på spissen. Kristelig Folkeparti mener vi må slakte laks og brakklegge de mest luseinfiserte fjordene. I tillegg må vi iverksette forpliktende tiltak for å sikre en miljømessig bærekraftig oppdrettsnæring. Vil statsråden ta grep for å bidra til at vi kan få disse lukkede anleggene i sjø for å unngå de store utfordringene med lakselus og med rømming?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
«Attføringsbedriftene i Møre og Romsdal har fått skriftlig melding fra Nav om dramatisk nedjustering av antall tiltaksplasser fra 1. januar 2011. På tross av at alle tiltak har kø, og at store ubrukte midler ble tilbakeført fra Nav til Arbeids- og inkluderingsdepartementet i 2009, har Nav Møre og Romsdal sendt varsel om justering av antall tiltaksplasser. Er dette i tråd med regjeringens politikk, og vil ikke en slik nedjustering gjøre at færre yrkeshemmede kommer i jobb?»
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er riktig som statsråden sier, i Møre og Romsdal får attføringsbedriftene et forventet nedtrekk på mellom 5 og 10 pst. fra 1. januar. Men det som da skjer, er at mange som i dag står på disse ventelistene for å få skjermet tiltak, blir tilbakeført til Nav for å starte på en ny venteliste. Og jeg spør: Er det rart at folk gir opp? Navs tall viser på landsbasis at det står 155 000 personer uten jobb, og alle disse har ifølge Nav behov for bistand for å komme i jobb. Når antall personer med nedsatt arbeidsevne øker kraftig, skjønner jeg ikke at man senker ambisjonsnivået og reduserer antall tiltaksplasser med 7 000. De sentrale virkemidlene er jo akkurat arbeidsmarkedstiltak og IA-avtalen, og resultatet med dagens politikk må jo bli at flere havner i den uførekøen – eller de går ut med uførestønad. Jeg mener dette er et brudd på arbeidslinja. Man løser ikke utfordringene, man får langt flere unødvendig uføretrygdede.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Jeg takker for svaret.
Sylvi Graham (Høyre), 2010-10-27:
Ja, det er mange tusen mennesker med funksjonshemning som gjerne vil ut i arbeid. En fjerdedel av de som har brukerstyrt personlig assistent, BPA, har brukt assistenten til nettopp å komme seg i arbeid, viser en undersøkelse foretatt av Econ. I tillegg har BPA gitt nære familiemedlemmer mulighet til å ta seg arbeid. Trolig er de fleste av disse kvinner. I det nylig fremlagte høringsforslaget til ny kommunehelselov bryter regjeringen sitt løfte om å gi alle med store bistandsbehov rett til brukerstyrt assistanse. Regjeringen er bekymret for at mange skal få denne hjelpen og frykter at det blir for dyrt. Hvorfor vil regjeringen begrense en ordning som gir funksjonshemmede mulighet for å jobbe, når dette både er positivt for den enkelte, den enkeltes livskvalitet og for samfunnet?
Sylvi Graham (Høyre), 2010-10-27:
«Riksrevisjonen har tidligere avdekket mangler i Arbeids- og velferdsetatens forvaltning av tilpasning og stønad til biler for funksjonshemmede. Organiseringen av bilområdet er under endring. I Prop. 1 S for 2010–2011 henviser Arbeidsdepartementet til at denne omleggingen har ført til noe redusert kapasitet en periode. Brukerne melder om svært lange ventetider. Hva er status i arbeidet med å omorganisere bilstønadsområdet, og når forventer Nav å være à jour med behandlingen av søknader om spesialtilpassede kjøretøy?»
Sylvi Graham (Høyre), 2010-10-27:
Flere ganger det siste halvår har vi sett familier med sterkt funksjonshemmede barn som ikke har fått innvilget sin søknad om tilpasset rullestolbil. De viser til tre år lang saksbehandlingstid og til forskjellsbehandling, fordi mennesker med samme syndrom har fått i andre distrikter i landet. Statsråden svarte i TV 2: «Jeg legger til grunn at man har vurdert like tilfeller likt.» Men seksjonssjefen i Nav sa til TV 2: «Jeg beklager hvis brukere oppfatter at våre tilbud ikke er tilfredsstillende, men vi har et regelverk som vi forholder oss til, og gjør det etter vårt beste skjønn.» Må tjenestemennene bruke skjønn? Er retningslinjene kanskje ikke gode nok? Statsråden har mulighet til å gi Nav nye retningslinjer om tildeling av hjelpemidler. Vil hun sørge for at det skjer?
Sylvi Graham (Høyre), 2010-10-27:
Åtte år gamle Filip fra Leknes har Angelmans syndrom. Gutten har alvorlige vansker med motorikk og koordinasjon. For familien blir det mange tunge løft. Nav har gitt Filip og familien elektrisk spesialtilpasset rullestol, men en bil med heis eller rampe har de nå etter tre års kamp ikke fått. Rullestolen kan settes på en tilhenger, sier Nav – etter sitt beste skjønn. Jeg lurer på om statsråden har tenkt gjennom hvordan det vil være en tidlig, mørk og glatt morgen i Leknes om vinteren når en mor skal av sted til skole og barnehage med tre barn i bilen, som i dette tilfellet, og en tilhenger med en tung elektrisk rullestol bakpå. Nav skal være der for å hjelpe familier i krevende livssituasjoner. Mener statsråden at denne familien har fått god nok hjelp?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Det er ikke størrelsen på havbruksnæringen som avgjør hvorvidt den er bærekraftig eller ikke. Det avgjørende er hvordan den drives. Siste rapportering fra Mattilsynet viser et gjennomsnittsbilde der situasjonen i år er lik den i fjor, men det er store geografiske forskjeller. I fjor var miljøvernmyndighetene og fiskerimyndighetene enige om at i 80 pst. av lokalitetene var det rom for vekst innenfor bærekraftige målbare parametere. Så kom jeg inn og fikk luseutviklingen, og stoppet da den veksten inntil vi har situasjonen under kontroll. Det som er viktig å understreke da, er at vi skal ha kontroll med nivået på lakselusa, at vi skal ha kontroll med resistensbildet, og ikke minst at tiltakene virker. Når det gjelder sammenligningen med Chile, er det vanskelig å se at vi kan sammenligne dette. For det første har de en annen type lus i Chile. For det andre snakker vi om nivåer langt over det vi ser i Norge i dag. Vi har en kontroll der anleggene blir pålagt å telle lus. Det er ikke i den perioden vi nå er inne i, adgang til å ha mer enn én lus per fisk. I Chile var det, så vidt jeg er kjent med, nivåer på opp til 34 lus per fisk, altså helt andre nivåer enn det vi ser i Norge i dag. Når vi diskuterer utviklingen i næringen, forholder jeg meg til Mattilsynet, som har ansvaret for lus og sykdom både på villfisk og på oppdrettsfisk. Jeg er i tett dialog med Mattilsynet om det. Derfor stoppet jeg også den veksten som var planlagt i fjor høst.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Det blir vist til at tunge fagmiljø støtter opp om en kraftig utslakting av laks i Norge i dag. Nå har både Havforskningsinstituttet og Veterinærinstituttet gått ut og tilbakevist at de har gitt oss den type råd, og også presisert det gjennom media i dag. Så til framtiden: Det som jeg har lagt til grunn, er at vi skal få kontroll med nivået på lus. Det ser vi at vi lykkes med i enkelte områder, f.eks. i Nord-Trøndelag og Nordland, der nivået altså er en tredjedel sammenlignet med samme tidspunkt i fjor. Vi ser at vi lykkes i en del områder. Så har vi utfordringer knyttet til resistens. Det er alvorlig, og det er også bakgrunnen for at vi før vi tillater vekst i disse områdene, sier at vi må ha det på plass. Så får man da finne de virkemidlene som skal til for å lykkes videre.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Det er helt klart at miljøfaglige råd blir hensyntatt i regjeringen. Som jeg sa: I fjor var miljøvernmyndighetene og fiskerimyndighetene enige om at det var tilrådelig med en vekst i 80 pst. av lokalitetene i Norge. Derfor ble den veksten tillyst. Den satte jeg på vent med bakgrunn i lusetallene. Så har vi en arbeidsdeling. Direktoratet for naturforvaltning har ansvar for villaks og naturmangfold. Mattilsynet har ansvar for lus og andre sykdommer på oppdretts- og villfisk. De får selvsagt råd fra Havforskningsinstituttet, Veterinærinstituttet og de miljøene som bidrar. Det er grunnlaget for de veivalg som regjeringen gjør på dette området. Så registrerer jeg at både Havforskningsinstituttet og Veterinærinstituttet i det offentlige rom blir tillagt råd de ikke har gitt. Det synes jeg er krevende, og det er vanskelig, for det gjør noe med tilliten til hele systemet. Det må vi ta på alvor.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
I regjeringen diskuterer vi selvsagt alle områder, også dette. Det var også bakgrunnen for at regjeringen i fjor gikk inn for å tilby en vekst i næringen i 80 pst. av områdene. Det var miljøvernmyndighetene og fiskerimyndighetene enige om. Så er det da en diskusjon om tiltak, og det er en viktig diskusjon. Teknologiutviklingen har vært stor i havbruksnæringen. Jeg legger til grunn at det vil fortsette, og at næringen selv faktisk ser nytten av å ta i bruk den beste teknologien, også i forhold til miljømessig bærekraft. Når jeg satte hele veksten på vent, var det ut fra at situasjonen var alvorlig i fjor høst. Den er fortsatt alvorlig i en del områder. Representanten har helt rett i at vi har områder der vi ikke har problemer med lus og resistens i det hele tatt. Det er også områder der de har lengst igjen før de når kapasitetstakene sine.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg legger til grunn at i denne salen er det ingen som er i tvil om hvem som har ansvar for havbruksnæringen – det er fiskeri- og kystministeren. Derfor svarer jeg selvsagt på alle spørsmål knyttet til det. I mitt arbeid søker jeg råd der rådene er å finne. Det å utvikle gode kompetansemiljøer og kunnskapsmiljøer på dette området er viktig. Det har vi i Havforskningsinstituttet og i Veterinærinstituttet. De gir sine råd til Mattilsynet, som helt klart har ansvar for å gi meg råd. Men så er det sånn at de som har det virkelige ansvaret for å få brakt situasjonen i orden, er næringen. Næringen har ansvar for å få lusetallene ned, for å håndtere resistenssituasjonen og villaksens ve og vel – det er den vi snakker om. Dette har havbruksnæringen ansvar for, og det minner jeg dem på stadig vekk. De vet også hvem som har ansvar for forvaltningen av havbruksnæringen.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Spørsmålsstilleren har helt rett i at havbruksnæringen er en veldig viktig næring. Den er viktig for mange små og store kystsamfunn. Den er viktig for Norge, og regjeringen har store forventninger til havbruksnæringens plass i finansiering av velferdssamfunnet i framtiden. Så har det vært en utfordrende situasjon på flere områder, først og fremst når det gjelder lus. Som jeg sa i tidligere svar, ser vi at i enkelte områder lykkes næringen, i andre områder har det dessverre gått i feil retning. Resistensproblematikken er et av de områdene som er alvorlig. Så skal vi ikke glemme at vi har hatt et kortsiktig mål og et langsiktig mål. Det kortsiktige målet var at når villlaksen, som er særlig sårbar for lakselus, vandret ut i havet, skulle den kunne passere uten store lusepåslag. Foreløpige resultater etter telling av lakselus på utvandrende smolt i 2010 tyder på at avlusningskampanjen i år som i fjor var vellykket, da det kan se ut til at villaksen vandret ut i havet med minimalt lusepåslag.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Eg opplever at statsråden bagatelliserer den alvorlege situasjonen me no ser for villaksen. Sju av ti villaksstammer held på å døy ut, og så seier statsråden at ho ikkje er villig til å halde seg til den argumentasjonen som miljøfaglege ekspertar kjem med. Direktør Janne Sollie i Direktoratet for naturforvaltning er ikkje nokon kven som helst når det gjeld villaksproblematikken. Da er det jo spesielt når statsråden seier i Dagens Næringsliv, og ho gjentok det her, at ho tek omsyn berre til Mattilsynet. Statsråden er ein del av ei regjering som sjølvsagt må ta omsyn til Mattilsynet, men òg til Direktoratet for naturforvaltning, som kjem med så tydelege råd i ei så alvorleg sak. Så mitt spørsmål er: Er det slik at miljøfaglege råd ikkje blir tekne omsyn til i regjeringa?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Eg vil følgje opp det som hovudspørsmålsstillaren tek opp om Ruteplan 2012. Det som blei sagt til dei som reiste, dei som opplevde den katastrofevinteren vi hadde for toget i vinter, var: Ver tolmodige, i 2012 kjem forbetringa. Ja, enkelte frå regjeringspartia framstilte det som ein togrevolusjon. Det høyrdest nesten ut som ei ny månelanding som skulle kome i 2012. Så må det no ha kome ny informasjon, for transport- og kommunikasjonskomiteen fekk presentert denne nye ruteplanen for ikkje så mange månader sidan. Da er mitt spørsmål: Kva tid kom denne nye informasjonen? Burde ein ikkje vore klar over denne situasjonen på eit langt tidlegare tidspunkt, når ein no ikkje kan tidfeste dette? Ein ting er fem månaders utsetjing eller eit års utsetjing. Men som eg opplever statsråden i dag, er det inga tidsfastsetjing.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Eg er einig med representanten Halleraker når han seier at den belønningsordninga vi har for kollektivtransport, har fått ei utholing. Noko av det som har vore med på å hole ut den ordninga, er jo bl.a. at sykkel har blitt ein del av belønningsordninga for kollektivtransport, sjølv om sykkel kanskje er det me minst ser som eit kollektivmiddel. Men mi utfordring er: Bør det ikkje da vere ei eiga ordning for sykkel- og gangveg? Når me veit at det er 27 byar i Noreg som har definert seg som sykkelbyar, men ingen av dei er innanfor belønningsordninga for kollektivtransport og kan såleis få støtte til sykkelsatsing innanfor den, ser ikkje statsråden da at det er behov for ei eiga ordning for sykkel, ikkje minst når me veit at me ikkje har oppfylt NTP-nivået for sykkel?