trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Det er ingen sak å gå på talerstolen og lese opp enkeltpunkter fra et politisk regnskap, enkeltsaker som man har fått gjennomført i et statsbudsjett. Alle vi som var med i åtte år i den rød-grønne regjeringa, vet at det er ikke noe problem. Forskjellen er bare at vår liste var både lengre og bedre. Jeg hører representanten Sivert Bjørnstad fra Fremskrittspartiet snakke om fantasibudsjetter. Vel, det er grunn til å lytte når Fremskrittspartiets representanter snakker om det, et parti som har bedrevet helt, totalt urealistisk budsjettering over flere år og bl.a. lagt inn store reduksjoner i utgifter til sykefravær samme år som man skulle sette inn tiltak – helt, totalt urealistisk. Når det gjelder oljepenger, trenger man bare å se på andelen av statsbudsjettet som finansieres av oljepenger, som nå har blitt skyhøy. De har for første gang ikke bare tatt av de løpende oljeinntektene, men også av avkastninga. Ved enhver anledning har denne regjeringa sammen med støttepartiene gått rett til honningkrukka, forsynt seg av oljefondet og i tillegg til det greid å bruke nattetimene i forhandlingene til å finne opp nye avgifter, som poseavgift, flypassasjeravgift og andre avgifter som kommer rett ut av det blå-blå, bokstavelig talt. Når det gjelder den kritikken som Sivert Bjørnstad kom med mot budsjetteringa når det gjelder skatteinntekter, har våre folk i finanskomiteen tilbakevist det gang på gang. Hvis ikke representanten Bjørnstad eller andre vil tro på meg eller andre representanter fra Arbeiderpartiet, kan han lytte til professor Guttorm Schjelderup, en av landets fremste eksperter på akkurat dette, som sier at det er fullt mulig å gjøre det på den måten. Vi legger ikke inn en urealistisk budsjettering på 3 000 studieplasser. Vi legger inn 1 000 studieplasser i kategori D, 1 900 i andre kategorier, vi legger også inn i A, B og C. Dersom de tallene ikke stemmer, er det intet mindre enn oppsiktsvekkende, for de baserer seg på svarene vi har fått fra Finansdepartementet på spørsmål om kostnadene i de ulike kategoriene. Så må jeg til slutt også si at når de til neste år legger opp til en rekordhøy oljepengebruk, skulle man i det minste tro at pengene først og fremst gikk til det Høyre gikk til valg på, nemlig en bedre skole. Det gjør de ikke, og det er det kritikken vår går på. Tvert imot har regjeringa, som representanten Giske har påvist, kuttet mer i skolebudsjettet enn det den samla økninga til etter- og videreutdanning er. I tillegg: Den viktigste forutsetninga for en god skole er kommuneøkonomien. Vi legger inn 4 mrd. kr mer, slik at lokale folkevalgte kan sikre en bedre skole. Men det skal regjeringspartiene i alle fall ha: De har gjennomført en veldig god politikk for kompetanseheving blant landets folkevalgte. De er nå blant våre fremste kutteksperter.
Henrik Asheim (Høyre), 2015-12-16:
Representanten Tingelstad Wøien og Senterpartiet har gått høyt på banen mot regjeringens lærerløft og de kompetansekravene man nå stiller til lærerne som allerede er i skolen, altså at man skal ha fordypning i de fellesfagene man underviser i. Dette kravet er noe som Tingelstad Wøien og Senterpartiet allerede støtter i lærerutdanningen i dag – altså at alle nyutdannede lærere skal ha fordypning i fellesfagene de underviser i – men mener samtidig at det er urimelig å ha den samme forventningen til lærerne vi har i skolen i dag. Mitt spørsmål til representanten Tingelstad Wøien er todelt. Tror representanten Tingelstad Wøien at utdanning virker? Tror representanten Tingelstad Wøien at det å ha formell kompetanse i et fag gjør at man lettere og bedre kan undervise i det faget?
Henrik Asheim (Høyre), 2015-12-16:
Signalet er mottatt. Det er litt pussig å høre på Arbeiderpartiet i denne debatten, for representanten Tynning Bjørnø har etterlyst fortgang i f.eks. ordningen med masterutdanning for lærere – en ordning som vi fortsatt ikke vet om Arbeiderpartiet er for eller imot. Det er veldig viktig at vi skal forte oss med å gjøre ting som Arbeiderpartiet ikke klarer å bestemme seg for. Når det så kommer til kompetansekrav, er jeg som sagt i dag veldig glad for at Arbeiderpartiet har sagt i replikkvekslingene fra denne talerstolen at de er for de samme kravene som vi stiller. For å svare representanten Giske, som bevisst misforstår det jeg sier: Jeg sier ikke at det er en konfrontasjon vi skal ta med lærerne. Hvis det er noe som preger denne regjeringens og flertallets politikk, så er det nettopp at vi følger opp lærerne, løfter statusen for lærerne og i forhandlinger og samtaler med lærerne finner gode ordninger som de kan være med på. Det kompetanseløftet vi nå innfører, er et krav de fremmet i åtte år med rød-grønn regjering, men som de nå får. De jeg sier jeg vil ta en konfrontasjon med, er de partiene i denne sal som plutselig nå ikke mener at de kravene som det er logisk å stille til nyutdannede lærere, ikke skal gjelde for de lærerne som allerede er i skolen. Det er slik at et av de viktigste kravene fra Utdanningsforbundet har alltid vært, både opp mot kommunene og opp mot oss som rikspolitikere, å få det faglige påfyllet de har krav på. Problemet var at den forrige regjeringen ikke tok nok av regningen, slik at kommunene dyttet det at de ikke hadde råd til å gi nok etter- og videreutdanning, foran seg hele tiden. Hva er det vi da faktisk har gjort? Jo, vi har økt andelen av utgiftene som staten nå tar. Dermed er det mulig å få det til. Både ved å bygge ut nok plasser og ved at staten tar en større del av regningen, får lærerne i løpet av ti år det kompetansekravet de selv har etterlyst. Representanten Bjørnstad var inne på dette med at Arbeiderpartiet kanskje budsjetterer litt kreativt. Det var flere fra Arbeiderpartiet etterpå som syntes det var litt rart at Fremskrittspartiet sa det. Vel, vi står foran en votering i dag med to budsjetter. Det ene går opp, det andre gjør det ikke. Det ene budsjettet går simpelthen ikke opp fordi det man sier i ord, i tekst, i sitt alternative budsjett, er det ikke bevilget penger til. Det er å føre velgerne bak lyset, det er å føre studentene bak lyset, det er å få føre en hel sektor bak lyset – hvis man sier at man skal gjøre en ting, men ikke bevilger nok penger til det. Det er svært alvorlig, og derfor skal vi være glade for at det alternative budsjettet til Arbeiderpartiet ikke blir vedtatt, men at de fire samarbeidspartienes budsjettforlik, som går opp både i kroner og i ord, er det som blir vedtatt i dag.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2015-12-16:
Norge står i en omstilling der petroleumssektoren ikke vil være den samme drivkraften i økonomien som tidligere. Sammen med Venstre har vi vedtatt mye god politikk som vil bidra til framvekst av nye bedrifter og næringer, og som kan gi oss flere muligheter til å skape spennende arbeidsplasser. Når gründere skal skape noe nytt, er det viktig å huske at Norge ikke kan konkurrere på lønn, men vi kan være smartest. Da er det viktig å huske fagarbeiderne. Gledelig er det da at man igjen styrker lærlingsatsen, som økes for femte gang, og med 15 000 kr per kontrakt. Sammen med øvrige grep fra regjeringen vil dette være et løft for flere fagarbeidere, og det vil føre til færre ufaglærte i næringslivet. Sånn styrker man norsk næringsliv. Likevel må vi også ha flere av de beste fagarbeiderne. Jeg ser derfor fram til mesterens år i 2016, når den varslede stortingsmeldingen om fagskolene kommer. Siden Venstre er kjent for å fokusere mest på den akademiske delen av utdanningssektoren, er jeg derfor spent på hvordan de vil bidra til at 2016 skal bli yrkesutdanningens og fagskolenes år.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2015-12-16:
Når opposisjonen klager på de borgerlige partiene for lite offensiv satsing på kunnskapsfeltet, kan man jo saktens glede seg over at kunnskapsfeltet nå er viktig i opposisjon. Men som politikere bør man måles på hva man leverer, og hvordan man prioriterer når man sitter med makt. Når det viser seg at kommuneøkonomien er så vanskelig, er det verdt å merke seg at det reelle handlingsrommet er bedre i 2014–2016 enn i de tre foregående årene, fra 2011 til 2013. I så måte er det langt mellom historiske fakta og hva rød-grønne partier målbærer her i dag. Ønsket er vel at de fleste skal glemme hvileskjæret innen høyere utdanning opp mot budsjettet for 2016, som har passert over 1 pst. til FoU, eller at man skal glemme husløse studenter som måtte returnere hjem, opp mot dagens mer enn dobling av antall studentboliger, eller for den saks skyld den sterke økningen av studiestøtten. Hva med de mange tusen elevene som mangler læreplass, men der dagens flertall for femte gang øker lærlingsatsen? Og la oss ikke glemme økningen på 80 pst. ufaglærte lærere som underviste i skolen under de åtte rød-grønne årene, opp mot nærmere tre ganger så mange tusen lærere som nå får etter- og videreutdanning. Sånn kunne jeg ha fortsatt. Det er liten tvil om at det er kunnskapsbudsjettet som er budsjettvinneren her i dag, og de borgerlige partiene styrker dermed kunnskapssamfunnet og Norges omstillingsevne. Det er godt at vi har en regjering som sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti har en ansvarlig økonomisk politikk som styrker norsk konkurransekraft for å sikre bærekraft i velferdssamfunnet, i motsetning til Arbeiderpartiet, som har valgt å budsjettere med nærmere 5 milliarder luftpenger. På toppen av dette har de allerede økt skattene med 9 mrd. kr, i en tid da norsk næringsliv trenger bedre vilkår i den globale økonomien. Det som blir enda mer merkelig, er hvordan man med så mange ekstra skatte- og luftmilliarder i budsjettet likevel ikke finner rom for å prioritere egne løfter, som man selv aldri var i nærheten av å levere på da man satt i posisjon. Det spares på lærlinger med økt tilskudd første høsten, med den risikoen at flere bedrifter vil avvente å ta inn lærlinger. Det spares på fagskolene, hvor de foreslåtte studieplassene finansieres med 25 pst. lavere sats enn faktisk kostnad og dermed ikke er reell. Det spares på studentboliger ved å legge inn bare en tredjedel av det de faktisk koster, og det kuttes i studieplasser ved å sette av penger til alt annet enn de studieplassene vi trenger mest av. Det leveres altså verken i posisjon eller i opposisjon. Sånn sett er det jo en viss grad av konsistens for en gangs skyld. Dagens flertall snakker ikke bare om kunnskap, vi prioriterer faktisk kunnskap. Vi erkjenner at dersom vi skal sikre varig velferd, må vi skape mer og ikke skatte mer. Vi behandler derfor i dag et offensivt kunnskapsbudsjett, som løfter fram kunnskapssamfunnet, som bidrar til flere i arbeid, som sikrer økt aktivitet, og som stiller krav til nødvendig omstilling.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2015-12-16:
I komiteens innstilling tar SV og representanten Knag Fylkesnes til orde for å tone ned petroleumsforskningen fordi norsk næringsliv må omstille seg og vi må stimulere til nye næringer. Vi hørte det samme i innlegget nå, og også i den tidligere replikkvekslingen etter representanten Vinjes innlegg. Men likevel velger SV i innstillingen å kutte bevilgningene til Forskningsrådet under Nærings- og fiskeridepartementets budsjett med 50 mill. kr. På denne posten finner vi bl.a. programmet for kommersialisering av forskningsresultater, noe som jo skal bidra til å utvikle nye bedrifter og næringer. Da lurer jeg på hvordan en representant fra SV med så sterk interesse for næringsliv kan forklare dette?
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2015-12-16:
Jeg vil gjerne knytte noen få ord til tros- og livssynsområdet i budsjettet. Den norske kirke har en sterk posisjon i samfunnet vårt, og regjeringa er opptatt av å føre en politikk for å sikre at Den norske kirke kan ivareta sin rolle og oppgave som folkekirke også i framtida, når skillet mellom stat og kirke tydeliggjøres. Lovforslaget om et tydelig skille har vært på høring og ble også lagt fram for Kirkemøtet i 2015, og nå forberedes den videre prosessen. Det er en krevende omstillingsprosess når en så stor, viktig og tradisjonsrik institusjon skal endres. I Høyre er vi opptatt av at vi gjennom denne prosessen også skal sikre en landsdekkende og lokalt forankret kirke i framtida. Men samtidig som Den norske kirke er i omstilling, ser vi også at samfunnet vårt har forandret seg i retning av et mye større mangfold når det gjelder tros- og livssynstilhørighet. I 1969, da lov om trudomssamfunn og ymist anna ble vedtatt, fantes det 90 trossamfunn utenom Den norske kirke. I all hovedsak var dette frikirkelige kristne menigheter. I 2014 var det ca. 700 tilskuddsberettigede tros- og livssynssamfunn utenom Den norske kirke, og disse representerer et bredt spekter av religioner og livssyn. Tros- og livssynsfrihet er en grunnleggende verdi og rettighet i et demokratisk samfunn, og det er statens ansvar å styrke og beskytte denne friheten. Jeg er glad for at regjeringa og samarbeidspartiene i dette budsjettet både prioriterer trosopplæringsmidler og omstillingsmidler til Kirken. På samme måte er tiltakene som skal styrke tros- og livssynsdialogen, viktig i et multikulturelt samfunn. Det er ikke bare Kirken her hjemme som er under omstilling. Dette året har jeg besøkt flere av sjømannskirkene våre ute, og nye oppgaver og nye grupper av brukere utfordrer ressursene og kapasiteten deres hver dag. Regjeringa og samarbeidspartiene har derfor økt bevilgningen til Sjømannskirken dette året – først i revidert nasjonalbudsjett og så med ytterligere 2 mill. kr i budsjettforliket i høst. I budsjettforliket videreføres, som vi har hørt tidligere, rentekompensasjonsordningen for kirkebygg med en investeringsramme på 750 mill. kr, og det er et viktig virkemiddel for vedlikehold av kirkebyggene. Senere denne uken skal Stortinget behandle et representantforslag, hvor jeg er glad for at det er en enstemmig energi- og miljøkomité som ber om at det utarbeides en forsterket strategi for hvordan vi skal ivareta de gamle steinkirkene fra middelalderen, de fredede etterreformatoriske kirkene og særlig viktige kirker fra etter 1650-tallet og sikre dem et forsvarlig vedlikeholdsnivå. Det er et stort behov for dette, og en forsterket strategi på dette området vil være kjærkommen nå.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
For det første mener jeg det er riktig også som statsråd å delta i debatten og korrigere noen feiloppfatninger, f.eks. om økningen av midlene til privatskoler, som er blitt nevnt flere ganger. Så er jeg helt enig i at det kan være fornuftig å øke bevilgningen til antall studieplasser. Det lå jo noe inne i regjeringens budsjett, bl.a. til flere PPU-plasser og noe annet, og samarbeidspartiene har også økt mer, bl.a. til viktige teknologiutdanninger og informatikkutdanninger. Det jeg påpekte, er at det må være et samsvar mellom hva man sier når det gjelder antall plasser, og hva man bevilger. Hvis man bevilger til f.eks. 3 000 studieplasser og sier at det skal gå til viktige velferdsfag – da må man anta at det er lærer og sykepleier eller viktige teknologifag som informatikk, f.eks. – men så finansierer det som om det skal gå til fagene i den laveste betalingskategorien, så henger det ikke sammen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
Nå synes jeg for det første vi skal la tidligere debatter om lovforslag ligge, særlig når det var et bredt flertall – inkludert Arbeiderpartiet – som stemte for det representanten Giske beskriver som et tomt lovforslag. Men det jeg vil si til alle de barna og alle foreldrene som opplever mobbing i skolen, er at vi har enormt mye igjen å gjøre, og jeg er minst like utålmodig som dem. Det er en av grunnene til at da vi kom inn i regjering og så at den forrige regjeringen hadde satt ned Djupedal-utvalget – som var veldig bra, for her holder det ikke bare med bevilgninger, vi må gå gjennom anti-mobbepolitikken vår fra A til Å – så vi samtidig at de hadde fått for lang frist. Vi var mer utålmodige og ba derfor Djupedal-utvalget fremskynde og legge frem tidligere. Så jobber vi nå i departementet så raskt vi kan med å se på det som kan være helt grunnleggende og omfattende endringer av store systemer. Jeg har også varslet en del ting vi gjør allerede nå. Jeg har sagt at vi kommer til å innføre det noen har kalt mobbebøter. Vi skal rydde opp slik at det blir lettere for foreldrene å finne veien, og vi bruker også store midler i årets budsjett på anti-mobbetiltak.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
Jeg behøver ikke kommentere det i representantens spørsmål som jeg er helt enig i, nemlig det som har med bevilgningene til privatskolene – eller friskolene, som det nå heter – å gjøre. Når det gjelder toppidrettsgymnasene, er det helt riktig at det er forskjellige tilskudd til forskjellige toppidrettsgymnas. Jeg må si at jeg tror nok ikke det er nødvendig med en gjennomgang. Regjeringen, og dermed også flertallspartiene, gjorde noe med dette i sitt første budsjett. Da ble det lagt penger på bordet for å få en større likebehandling. Det har vi ikke fått prioritert i år. Dette er i stor grad et prioriteringsspørsmål og rett og slett et spørsmål om bevilgninger. Når mange gode tiltak skal prioriteres opp mot hverandre, var ikke dette et tungt nok tiltak i år. Samtidig kjenner jeg problemstillingen veldig godt, og jeg jobbet med den selv da jeg satt på Stortinget. Skien i Telemark har et veldig godt toppidrettsgymnas, og jeg forstår godt kritikken som kommer fra de toppidrettsgymnasene som ikke har det samme finansieringsutgangspunktet som de andre.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
Det er et veldig godt spørsmål. Dessverre må nok svaret mitt bli nei. Jeg mener at de tallene vi har i dag, er gode nok som en indikasjon, men det er helt riktig at vi har ikke rapporteringskrav som gjør at vi vet nøyaktig hvor store klasser det er over alt på nasjonalt nivå, eller som at vi vet nøyaktig hvor mange lærere det er til enhver tid i enhver klasse. Grunnen til at jeg er skeptisk til å gjøre det – jeg skulle gjerne visst det, det hadde vært nyttig informasjon – er rett og slett at vi er nødt til å sette noen grenser for hva vi ber kommuner og skoler å rapportere om. Jo mer informasjon vi ønsker om dette, jo mer må den enkelte lærer eller den enkelte skole rapportere inn. Jeg er veldig redd for at et slikt system kunne lett blitt uhåndterbart. Når det er sagt, tror jeg også det finnes gode måter å få bedre informasjon på. For eksempel er det store problemet med 6-åringsreformen, som det var mange kritiske stemmer til, at den ble satt i gang uten at den samtidig ble koblet med et forskningsopplegg fra første stund.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
La meg først si at jeg ser frem til å svare på alle spørsmål som Stortinget måtte ha om denne saken når den kommer opp til behandling. Jeg skal svare på spørsmålene nå også. Svaret er ja, det er nok kapasitet. Men forutsetningen for hele denne ordningen er at kommunene bruker den dispensasjonsadgangen som de har. Det var ikke en dispensasjonsadgang som kom nå, men som var der allerede med de gamle kompetansekravene. Den må brukes. Så er det ca. 40 000 lærere som – hvis alle ønsker det, og hvis man bruker systemet – vil trenge videreutdanning. Vi har sagt ti år som en ramme i utgangspunktet, og det gjør at med god planlegging vil det være mulig både å sende alle disse lærerne gjennom videreutdanning og å ha kapasitet på toppen til å gi videreutdanning til andre lærere, både innenfor andre fag og til lærere som allerede har studiepoeng, men som ønsker faglig påfyll. Så vi mener at systemet er dimensjonert for det. Men det forutsetter at kommunene bruker dispensasjonsadgangen som de har.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
Jeg er helt enig i alt det representanten Knag Fylkesnes sier, både om verdien av språk, om vårt ansvar for å sørge for at også sørsamisk blir ivaretatt, og om vårt ansvar for å sikre at i alle språksatsinger er også samisk en naturlig del. Jeg hørte representanten tidligere si at man satset på norsk, men ikke på samisk. I alle satsinger vi har, hvor norsk som språk er inkludert, hvor norskfaget er inkludert, er også samisk inkludert. Når det gjelder skolen i Hattfjelldal, er det to ting som er viktig. Det første er at den skolen, som er en internatskole, har ikke hatt elever på skolen på flere år. Det koster mye penger å opprettholde et internat, opprettholde et bygg, der det ikke er elever. Det andre er at den skolen har elever for fjernundervisning – og det er viktig – og de elevene som i dag har et tilbud om fjernundervisning i sørsamisk via skolen i Hattfjelldal, skal selvfølgelig også få et undervisningstilbud i sørsamisk videre, via fjernundervisning. Det er fem tilfeller av det i dag i forskjellige deler av skolen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
Det er helt riktig som representanten sier, at flere undersøkelser, bl.a. tilstandsundersøkelsen fra KA – Arbeidsgiverorganisasjonen for kirkelige virksomheter, bekrefter et stort vedlikeholdsetterslep på kirkebygg på flere milliarder kroner. Innholdet i disse rapportene er godt kjent og anvendt av departementer, kirkeeiere og kommuner. Det er kommunene som har det økonomiske ansvaret for drift og vedlikehold av kirkene, og jeg oppfatter ikke at det er noen stor uenighet om det. Rentekompensasjonsordningen for istandsetting av kirkebygg har en ramme i 2015 på 500 mill. kr, og hittil i år har om lag 65 pst. av investeringsrammen blitt benyttet. Komiteen har innstilt på ny ramme i 2016 på 750 mill. kr. Ordningen skal stimulere kommunene til å ta et økt ansvar og en økt innsats overfor kirkebyggene, og jeg regner med at den vil bli godt utnyttet. Med andre ord er jeg glad for at pengene har kommet inn etter budsjettforliket her i Stortinget. Når det gjelder regjeringens prioriteringer, er det slik at når man har et budsjett, som Kulturdepartementets budsjett, er det alltid vanskelige prioriteringer og avveininger som må gjøres.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
Jeg skal ikke gå inn på de tekniske sidene av denne saken, men rett og slett si at påstanden om at prestenes arbeidstid blir redusert med den nye arbeidstidsavtalen, kan være litt upresis, siden prestene ikke har hatt normert arbeidstid tidligere. Det er ikke mulig for departementet å konkludere med om prestene vil arbeide mer eller mindre enn før som følge av den nye avtalen, og avtalen vil uansett ikke få noen konsekvenser for kirkemedlemmenes tilgang til prestetjenester. Men visse oppgaver som prestene på eget initiativ utfører i dag, kan muligens i mindre grad bli utført i fremtiden. Så har jeg merket meg at flertallet i komiteen ber om at det i forbindelse med revidert budsjett 2016 blir gitt en vurdering av kapasitetsmessige konsekvenser av avtalen, og det vil naturligvis departementet komme tilbake til. Grunnlaget for å vurdere spørsmålet vil også være bedre på det tidspunktet enn det er nå.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
Det kan jo hende det blir mer «rai rai» for forhenværende kulturminister Widvey nå som hun ikke skal være kulturminister lenger. Men jeg er helt sikker på at den nyutnevnte kulturministeren også vil være opptatt av disse tingene. Når det gjelder spørsmålet fra representanten Tyvand, vil jeg vise til mitt forrige svar – at departementet og jeg mener det er uvisst nå om dette vil føre til mer eller mindre arbeid for prestene. Så har jeg selvfølgelig merket meg at stortingsflertallet har bedt regjeringen komme tilbake til en vurdering av de kapasitetsmessige konsekvensene av avtalen, og det vil jeg naturligvis gjøre. På det tidspunkt vil det være et bedre grunnlag for å vurdere konsekvensene av avtalen enn det er nå.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
Jeg tror jeg benytter anledningen til å svare på spørsmålet selv om det er helt riktig at det i utgangspunktet skal være kirkesaker, men det er jo fint å få anledning til å snakke litt om kunnskapspolitikken også. Denne dispensasjonsordningen er jo ikke ny – dispensasjonsordningen lå allerede inne med de gamle kompetansekravene. Forskjellen på de forsterkede kompetansekravene – eller nye kompetansekravene – og de gamle er rett og slett at vi nå sier det skal gjelde alle i skolen. For å få det til er vi avhengige av at dispensasjonsadgangen brukes av kommunene. Det er etter min forståelse en relativt vid dispensasjonsadgang. Det betyr f.eks. at en skole som ser at en lærer i matematikk som ikke har nødvendige studiepoeng i matematikk, men som man ikke kan unnvære før om to–tre år, er nødt til å bruke dispensasjonsadgangen frem til vedkommende får videreutdanning.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
Jeg har av forståelige grunner holdt meg ganske presist til manus i innlegget, og det jeg sa, betyr at den norske kirke kan skilles ut fra staten og etableres som en selvstendig rettslig enhet. Samtidig la jeg stor vekt på at regjeringen vil legge frem et forslag, men selvfølgelig da også bygge på kirkeforliket. Jeg synes det er et veldig viktig prinsipp når vi diskuterer noe så viktig som den norske folkekirkens fremtid, at vi bygger på det gode politiske håndverket som har vært gjort av stortingspolitikere før – at vi forsøker å få et så bredt forlik som mulig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-16:
Det som står i regjeringserklæringen, er at vi vil tillate institusjoner – det er for øvrig tillatt i dag – å si at de ikke ønsker ansiktsdekkende plagg, altså type nikab. Det mener jeg kan være veldig fornuftig å gjøre fordi man ønsker å se ansiktene til hverandre. Nå var vel representanten Tajik litt mer nyansert med hensyn til om hun ønsket et forbud eller noe annet, men det er ikke noe i regjeringserklæringen som tilsier at vi skal innføre et forbud mot hijab i noen del av utdanningssystemet. Så kan jeg jo legge til at jeg synes det allikevel er en interessant diskusjon representanten Tajik har tatt opp. Jeg mener at det skal veldig tungtveiende grunner til før man lovregulerer – og det kommer klart opp mot både religionsfrihet og foreldrerett. Samtidig er det en diskusjon som representanten Tajik tok opp – om det burde problematiseres i større grad – men det er altså ikke noen initiativ fra denne regjeringen på gang.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
«Kirkebyggene er blant de viktigste offentlige bygningene i norske lokalsamfunn. De uttrykker nasjonens religiøse og folkelige liv opp gjennom historien og er fremdeles sterke symbolbærere for identitet og tilhørighet til lokalsamfunnet.» Dette skriver regjeringa i Prop. 1, og jeg er enig i den beskrivelsen. Arbeiderpartiet mener at kirkebyggene er en viktig og sentral del av den norske kulturarven, og vi er alle godt kjent med de store utfordringene vi har med kirkevedlikehold. Jeg er klar over budsjettforliket og avtalen med Kristelig Folkeparti og Venstre, der rentekompensasjonsordninga for kirkebyggene kom inn igjen. Det er bra. Men jeg går ut fra at statsråden og regjeringa la fram det budsjettet de mente var det beste for landet, og i dette tilfellet også for Kirken og kirkebyggene. Man vet at de fleste søknadene om dette kommer i andre halvår, eller på høsten. Mitt spørsmål er: Hvis statsråden og regjeringa er opptatt av å bevare kirkebyggene våre, hvorfor foreslo man å fjerne hele investeringsrammen til dette i 2016?
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Vi er alle glade for at pengene er inne igjen. Det er bra. Men jeg har et spørsmål til. Etter at regjeringa var ferdig med sitt budsjettarbeid, ble det inngått en arbeidstidsavtale for prestene som skal gjelde fra 1. januar 2016. Kort oppsummert har prestenes arbeidstid tidligere vært målt i dager, men nå skal den også måles i timer – for å være presis: 35,5 timer per uke. Det er mye teknisk i dette, og jeg skal ikke gå inn i alt det, men prestene mener – kort sagt – at de har jobbet mer enn 35,5 timer. De mener at den gjennomsnittlige arbeidstida har vært på 42 timer i uka, og at det i tillegg har vært mye gratisarbeid. Konklusjonen må da bli: Hvis man skal få like mange prestetimer i 2016 som i 2015, må det tas noen grep. Hva vil statsråden gjøre for å opprettholde prestetjenesten i samme omfang i 2016 som i 2015?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Gode fagarbeidarar byggjer landet, og me treng fleire fagarbeidarar. Med den utviklinga me ser no, kan me risikera å mangla 90 000–190 000 fagarbeidarar i 2035. For å hindra det må fleire velja yrkesfag. I Arbeidarpartiet sitt alternative budsjett styrkjer me opplæringsprogramma for yrkesfag, sånn at me kan gje gode og relevante utdanningar. Me sørgjer for oppdatert utstyr, og me satsar på yrkesfaglæraren, ved å sørgja for både fleire yrkesfaglærarar og betre kompetanse, og me aukar lærlingstilskotet med 12 500 kr meir enn regjeringa. Men det viktigaste for å få fleire ungdomar til å velja yrkesfag handlar om meir enn både lærlingtilskot og utstyr. Det handlar om kjønnsbalanse i faga, det handlar om studiekompetanse, og det handlar om at ein allereie i grunnskulen får moglegheit til å læra meir om praktiske fag. I likestillingsmeldinga til regjeringa kan me lesa at målsetjinga er å sikra at det er elevane sin kompetanse og interesser som bestemmer val av vidaregåande opplæring, ikkje kjønn. Eg er heilt einig i det, men dette skjer jo ikkje av seg sjølv. Regjeringa har òg sagt i plattforma si at dei skal jobba for ein mindre kjønnsdelt arbeidsmarknad. Eg har hittil ikkje sett eit einaste tiltak. Eg har lyst å gje regjeringa nokre gode tips, som eg håpar dei lyttar til. Først: betre yrkesrådgjeving i ungdomsskulen – det er ein føresetnad for at ungdom skal kunne velja eit yrke, at dei kjenner dei moglegheitene som finst. Når dei så har valt utradisjonelt, må me sørgja for nettverksbygging, for ein kjem i minoritetsposisjonar der, og då er det viktig at både jentene og gutane som har valt slik, får eit nettverk med andre som har valt utradisjonelt. Me må ha ein likestillingsansvarleg i fylkeskommunen. Det er nokre fylke som er veldig flinke til å leggja til rette, f.eks. Møre og Romsdal, Sør-Trøndelag, Oslo og Telemark, men det er inga oppgåve dei må gjera, ein er avhengig av eldsjeler, og det er altfor tilfeldig viss me tenkjer at me skal få fleire til å velja yrkesfag. Fullført fagbrev bør gje studiekompetanse, og ein må få moglegheit til å velja om og veksla, for ein er veldig ung når ein søkjer på vidaregåande første gongen – kanskje 15–16 år gamal. Det er altfor tidleg å velja, og difor trur eg mange heller vel studiespesialisering, for då kan ein utsetja det alvorlege valet i alle fall i tre år. Eg tenkjer at dersom ein visste at fagbrevet ville gje studiekompetanse, ville valet ha vore lettare.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Her kjem val av yrkesfag del 2, sidan eg ikkje rakk alt i mitt førre innlegg då eg snakka om kjønnsubalanse i yrkesfaga og tiltak for å få fleire elevar, både gutar og jenter, til å velja både yrkesfag og kjønnsutradisjonelle yrkesfag. Vidare meinte eg at fullført fagbrev bør gje studiekompetanse. Det er sånn at skal ein begynna på eit yrkesfag, må ein òg veta at ein får lærlingplass. Det beste er om ein får lærlingplass i ei god, relevant bedrift, men dersom ein ikkje får det, meiner eg at skulane må tilby at ein kan få fagbrev på skulen, og det går fint an i veldig mange fag. I tillegg må det verta lettare å velja om, slik at når ein er 15–16 år og skal velja, skal ein ikkje vera redd for at valet ein tek, avgrensar ein i framtida. Eg veit om mange elevar som fram til no – men no begynner det å endra seg – har gått tre år på allmennfag eller studiespesialisering og så ønskjer dei då å ta yrkesfag, og så får ein beskjed om at ein har brukt opp retten sin. Det synest eg er heilt unødvendig, for me treng folk med yrkesfagleg bakgrunn, og då tenkjer eg at i og med moglegheita med vekslingsmodellar kan ein gå frå studiespesialisering til yrkesfag, og då kan ein få eit komprimert yrkesfagleg påbygg, sånn at ein slepp å starta heilt på nytt, for ein har gjerne kompetansen i fellesfaga, og ein har moglegheit til å tileigna seg den fagkunnskapen ein treng for f.eks. å gå ut i læra. Det som er veldig positivt – og som eg vil skryta litt av regjeringa for – er at Utdanningsdirektoratet faktisk er i gang med å sjå på det eg har fått tilbakemelding om er veldig gode modellar, og eg gleder meg veldig til å sjå resultatet av det. Så tenkjer eg at når me trur at elevar ikkje har lyst til å begynna på yrkesfag, skulle me ha teke dei med hit, slik at dei hadde fått sett på den oppussinga som ein har drive med på hjørnekontoret her, og vist dei alle dei fantastiske moglegheitene som er der dersom ein tek ulike yrkesfag. Men oppsummert: Dersom ein skal få fleire til å velja yrkesfag, må ein ha tiltak for ein betre kjønnsbalanse i yrkesfaga, ein må få studiekompetanse når ein har eit fagbrev, og ein må allereie i grunnskulen få betre tilbod om og moglegheiter til å læra praktiske fag.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-12-16:
Stortinget vedtok i juni 2015 ei ny privatskulelov, der regjeringa fekk gjennomslag for å utvida godkjenningsgrunnlaget for private vidaregåande skular til òg å gjelda opplæring i yrkesfaglege utdanningsprogram og såkalla profilskular. Senterpartiet gjekk imot denne endringa og meiner at eit utvida godkjenningsgrunnlag vil kunna gi uheldige konsekvensar for den desentraliserte tilbodsstrukturen som vi ønskjer i vidaregåande opplæring. I Hordaland har ein denne hausten hatt ein svært opprivande skulestrukturdebatt i vidaregåande skule. Det store talet på private skular i Bergen tvingar no fram kutt i det offentlege tilbodet. I Hordaland går allereie 22 pst. av elevane på studieførebuande på ein privat skule, mot 12 pst. nasjonalt. I Bergen sentrum er talet 50 pst. Det er fordi vi har hatt eit Høgre–Framstegsparti-styre av fylket Hordaland i mange år, som har prioritert privatskuleetablering. I friskulelova står det at privatskular ikkje skal godkjennast viss det svekkjer det offentlege skuletilbodet. Men har ein fått godkjenning, kan ho ikkje trekkjast tilbake utan at det er brot på lov og forskrift. Det er altså umogleg å fjerna private skular som først har fått godkjenning. Da er det store paradokset at mens alle offentlege vidaregåande skular og linjer må vurderast gjennom rullering av skulebruksplanen, har private skular vern til evig tid. Dersom det er søkkande elevtal eller liknande som krev justering av skuletilbodet, er det altså dei offentlege skulane eller linjene der som må leggjast ned. Utdanningsdirektoratet uttalte i Klassekampen den 7. desember at dei ikkje kan garantera at nye privatskular ikkje vil få godkjenning i Hordaland, og det trass i at det private skuletilbodet til elevar i Bergen no er så stort at éin av fire elevar på vidaregåande er nøydd til å velja private skular for at alle skal kunna få ein elevplass. Dette er den mørke baksida av skuleprivatiseringa, og det går ut over det offentlege tilbodet. Eg meiner situasjonen er uhaldbar. Lovverket må endrast slik at private skular ikkje lenger er verna til evig tid, men må kunna vera del av skulebruksplanrulleringane på linje med dei offentlege skulane. Til slutt har eg ei oppmoding til spesielt Arbeidarpartiet og Venstre om i dag å setja politisk prestisje til side. For det er det det handlar om. Eg vil oppmoda om at dei støttar forslaget frå Senterpartiet, SV og Kristeleg Folkeparti i innstillinga om at lærarar med fullført utdanning frå før 2014 kan behalda full undervisningskompetanse. Det er riktig med forsterka kompetansekrav i basisfag, men det er feil å ugyldiggjera den offentlege lærarutdanninga frå før 2014.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
I dag skal det vedtas et budsjett med en ramme på hele 68 mrd. kr. I det budsjettet har man ikke klart å finne plass til 3,3 mill. kr til å opprettholde Sameskolen for Midt-Norge i Hattfjelldal. I dag var det en markering utenfor her fra noen av dem som blir berørt. I tillegg ser vi at det er stort engasjement på Facebook, med over 2 000 som støtter aksjonen. For mange av dem som var samlet utenfor i dag, var det ikke bare – som for meg – å stikke ut av Stortinget og være med på en markering. De har faktisk hatt en reisevei tur–retur på over 200 mil, og selvfølgelig kostnader deretter. Men dette viser engasjementet og fortvilelsen over regjeringens forslag. De burde ha kunnet bruke tida til noe annet i disse juletider enn å reise disse 200 milene. Men jeg konstaterer at vi har en regjering som ikke er klar over hva de er i ferd med å gjøre overfor en minoritet, som sørsamisk representerer. Det er rett og slett smålig av regjeringen og støttepartiene på Stortinget. Vi har et statsbudsjett på hele 1 245 mrd. kr, og så kutter regjeringen – og jeg vil si med Fremskrittspartiet i spissen – ut et tilbud for skarve 3,3 mill. kr, et kutt som vil true et helt språk. Jeg er glad for at jeg tilhører et parti som både kjenner og forstår utfordringene vi har både i by og land, og for at vi har prioritert dette viktige skoletilbudet i vårt alternative budsjett for 2016. Vi er nå i ferd med å miste en institusjon i Midt-Norge med høy kompetanse, og som ivaretar språk og kultur for en truet minoritetsgruppe. Sameskolen har gjennom en årrekke bygd seg opp nok kunnskap om språk og kultur til å gi samiske barn og unge tilbake kulturen som en gang ble revet fra dem. Dette rammer ikke bare de elevene som får verdifull språkundervisning fra skolen, men hele det sørsamiske miljøet både i Norge og i Sverige. Argumentet for å legge ned skolen er at det ikke er elever der. Det er jo ikke tilfellet. Hadde man tatt seg tid til å sjekke ut dette før man gikk på kuttlista, hadde man visst det. Viktigheten av å skape et positivt og inkluderende læringsmiljø er derfor avgjørende for at ikke bare kulturen, men også språket skal bestå, noe jeg mener regjeringen ser blindt bort fra for å spare 3,3 mill. kr. Jeg synes også det er skuffende at komiteen innenfor et budsjett på 68 mrd. kr ikke har klart å omprioritere 3,3 mill. kr. Jeg legger merke til at i dag står Kristelig Folkeparti på regjeringens forslag, og da er det dessverre flertall for nedleggelse. Men det er aldri for sent å snu. Snur man ikke i dag, er neste mulighet i revidert i mai.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-16:
Det er et gammelt kinesisk ordtak som heter: Fyller du hodet og ikke lommene, kan du aldri bli ranet. Det er en av grunnene til at SV bruker mye mer av samfunnets fellesressurser på utdanning enn det flertallet og regjeringen velger. Det er fordi vi vet at hvis vi gir hvert enkelt menneske et enda tryggere grunnlag å stå på i form av kompetanse og kunnskap og tro på at man klarer noe, vil det være en god investering både for den enkelte og for samfunnet. Jeg er i likhet med siste taler veldig bekymret for at vi går i en retning der man tror at det er bare det som kan telles eller måles, som er viktig også i skolen. Jeg vil minne om at vi har en formålsparagraf som er bred, og som er viktig. Blant annet står det i den at elever og lærlinger skal lære å tenke kritisk og handle etisk og miljøbevisst. Det er ufattelig viktig i den framtida vi skal inn i nå. Og de skal ha medansvar og rett til medvirkning. Dette er utrolig viktig kunnskap og kompetanse for elever og framtidas samfunnsborgere. Det er derfor SV satser på at vi skal ha flere lærere, slik at hver enkelt elev kan bli sett, og at noen har tid til å prate med dem om dagen. Vi ønsker skolemåltid, for uten mat og drikke duger helten ikke – vi er snart det eneste landet som ikke har dette – og fysisk aktivitet, og vi ønsker også forsøk med lekser på skolen, altså fra hjemmelekser til skolelekser. For det er sånn at de som sliter mest med skolen og har foreldre som sjøl ikke hadde noe særlig godt forhold til skolen og lekser, får lite hjelp. Det er vanskelig å bryte slike sirkler. Jeg har også lagt fram et forslag, som ligger til behandling i komiteen, om at alle skoler i Norge må bli dysleksi- og dyskalkulivennlige. Jeg håper virkelig at det er mulig å få flertall for det. Jeg skjønner at man har en slags konkurranse i denne komiteen om å sitere trønderrock, og jeg vil vel tro at hvis man ikke stemmer for dette forslaget, kan noen finne på å «kaill det før et svik». For det er helt basisen for barn å kunne forstå og kunne tilegne seg kunnskap videre i livet. Jeg er en av dem som har dette problemet, så jeg vet hvordan det er å føle seg komplett dum og bli fortalt at man er dum, fordi man skriver feil og heller ikke alltid leser riktig. Men det går an å få hjelp med dette i norsk skole. Noen skoler er kjempebra, men altfor mange er dårlige, altfor mange lærere mangler metoder og kunnskaper om hvordan dette kan håndteres. Det må systematiseres, slik at hver enkelt elev får den hjelpen de trenger.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-12-16:
Et av de mest uforståelige kuttene regjeringen vil få flertall for her i dag, er nedleggelse av Sameskolen for Midt-Norge. Sameskolen for Midt-Norge, Hattfjelldal, har tilpasset seg den moderne verden. Samiske barn slipper å flytte hjemmefra i seksårsalderen for å bo på internat hele barndommen. En god kombinasjon av språksamlingene i det sørsamiske nærmiljøet i Hattfjelldal og fjernundervisning over Internett, slik at elevene kan bo hjemme, har gitt stolte elever. Straffen fra regjeringen er nedleggelse, og de argumenterer med at skolen ikke har elever fordi de ikke går der hele året. Når regjeringen velger å fremme forslag om nedleggelse av Sameskolen for Midt-Norge som en ren budsjettsak, har de gjort et bevisst valg. Men de har ikke vurdert hvordan de elevene som er knyttet til Sameskolen i dag, skal få oppfylt sine soleklare rettigheter til undervisning på eget morsmål. De har åpenbart lagt til grunn at andre skal kunne gi et tilbud som er like godt kvalitetsmessig, og det skal de kunne gjøre gratis, for det fins ikke noe annet sted i budsjettet. Det vil selvsagt ikke være mulig. Sameskolen for Midt-Norge gir i dag tilbud om fjernundervisning som ligger kvalitetsmessig langt over andre leverandører. Gjennom språksamlingene tilbys elevene opplæring i sørsamisk sløyd og annen sørsamisk kultur, som andre ikke uten videre kan tilby. Det er ikke mulig for andre skoler å overta oppgavene fra Sameskolen for Midt-Norge uten at de får tilført ressurser. Den såkalte gevinsten på 3,3 mill. kr som regjeringen tenker å hente ut ved nedlegging av skolen, er derfor ikke reell. Trolig vil det koste mye mer å opprette dette tilbudet et annet sted. Jeg undres på hvorfor regjeringen ikke har vært i kontakt med kommunen. Da hadde de funnet ut at denne skolen faktisk har elever. Hvorfor har de ikke vært i kontakt med landsdelen og funnet ut at dette er en viktig bit av det sørsamiske miljøet i Nordland? Det må være lov å spørre seg hvorfor Erna skrev under på konsultasjonsavtalen med Sametinget hvis hun ikke hadde tenkt å snakke med dem. At Fremskrittspartiet foreslår dette, er ikke overraskende, kanskje heller ikke at Høyre er med på det. Men jeg må si jeg er overrasket når Kristelig Folkeparti og Venstre stemmer for det. Senterpartiet forholder seg til avtaler med FN og Sametinget. Vi arbeider for å styrke samisk språk og kultur. Derfor har vi lagt inn midler til Sameskolen for Midt-Norge i vårt alternative budsjett. Derfor har vi lagt inn ekstra midler til Sametinget. Og derfor har vi lagt inn oppstartsmidler til Samien Sitje, sørsamisk museum og kultursenter i Snåsa.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2015-12-16:
I dag er det slik at Universitetet i Stavanger, Universitetet i Agder og Nord universitet ikke har samme finansieringsmodell som de øvrige universitetene i Norge. I dette ligger det en systematisk skjevhet, der man ikke lar utdanning og forskning være sterke vekstfaktorer i de respektive regionene. Når regjering og storting nå arbeider med å endre universitets- og høyskolesektoren, er det derfor viktig at de finansielle rammebetingelsene for institusjonene endres og blir mer framtidsrettet. Det er derfor synd at regjeringen velger å behandle finansieringen av høyere utdanning som et kapittel i denne saken. I mange fylker velger fortsatt en overvekt av elevene yrkesfaglig studieretning. Det anser jeg som positivt, i og med at det er et stort behov for faglærte i dette landet. Tall viser at de aller fleste med fag-/svennebrev går rett ut i arbeid. For å lykkes i det yrkesfaglige opplæringsløpet er vi svært avhengige av god tilgang på læreplasser. Vi står hvert år igjen med ungdommer og voksne som ikke får læreplass slik de ønsker. Det er derfor positivt at regjeringen økte lærlingtilskuddet i revidert nasjonalbudsjett med 2 500 kr per lærlingkontrakt, og at forslaget til statsbudsjett og det framforhandlede statsbudsjettet med Venstre og Kristelig Folkeparti legger opp til en ytterligere økning. Dessverre er dette underfinansiert. Som eksempel kan jeg nevne at Nordland fylkeskommune for tiden har ca. 2 700 løpende lærekontrakter, noe som medfører at økt lærlingtilskudd vil gi fylket en merkostnad på ca. 11,5 mill. kr sammenlignet med det fylkeskommunen har fått i kompensasjon. Det er altså en merkostnad her som må dekkes opp av andre sektorer. Og Nordland er ikke alene. Fylker som har et stort antall lærekontrakter, kommer dårligere ut enn fylker med lavere antall lærekontrakter. Initiativet er godt, men flertallet har dermed også underfinansierte tiltak, ikke bare opposisjonen. Et mer systematisk samspill mellom skole og arbeidsliv vil kunne øke kvaliteten på den videregående opplæringen og i større grad sikre at arbeidslivet får den kompetansen som trengs. Nordland fylke har sammen med flere derfor igangsatt et prosjekt for å styrke denne samhandlingen. I prosjektet samarbeides det med både NHO, Senter for IKT i utdanningen og andre fylkeskommuner. Utdanningsdirektoratet har nemlig gitt midler til dette prosjektet i 2015. Som et resultat av dette samarbeidet har Senter for IKT i utdanningen laget et digitalt verktøy som finnes under utdanning.no, som viser sammenhengen mellom yrke, utdanning, arbeidsmarked og læreplasser på en mer konkret og lettfattelig måte. Prosjektet vil forenkle det å se mulighetene i arbeidsmarkedet helt nede på kommunenivå. Det tilbys også påloggingsverktøy og verktøy for arbeidslivet for dette med å lage samarbeidsavtaler mellom videregående opplæring og fylkeskommunen som utdanningsinstitusjon. Dette er statsråden hjertelig velkommen til å få mer informasjon om, for det vil kunne styrke samarbeidet mellom arbeidslivet og fylkeskommunen som utdanningsinstitusjon og bedre resultatene i videregående opplæring.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-12-16:
Regjeringen har truffet ganske godt med sin overskrift for budsjettet, «arbeid, aktivitet og omstilling». Norge er inne i en tøff omstillingsperiode, og det er åpenbart at skole, kunnskap og forskning kommer til å være helt sentralt for å styrke vår konkurransekraft og det løpet regjeringen har lagt ut på. Jeg var selv i kunnskapskomiteen i min første periode på Stortinget, og jeg gleder meg over at feltet blir godt tatt vare på av sittende statsråd. Norge kan aldri bli billigst, men vi kan bli best, og det må være målet i den omstillingen vi er inne i. Vi skal erstatte en drivkraft for norsk økonomi – oljen, som skapte mange høyinntektsjobber. Det er det som er utfordringen. Det er ikke bare det å finne arbeidsplasser, men det er det å finne arbeidsplasser som har så mye verdiskaping i seg at man klarer å opprettholde det velferdsnivået vi har. Da blir kunnskap igjen helt sentralt, og det er en ganske fundamental utfordring vi har. Da vil jeg poengtere at denne regjeringen har satset enormt på næringsrettet forskning. Vi har økt den næringsrettede forskningen med 2,2 mrd. kr siden regjeringen tiltrådte i 2013, og det er et område som var kronisk underfinansiert under de rød-grønne. Når jeg nå også vet at man kutter i FORNY2020, er det jo som kunnskapsministeren sa: Man skal ikke bare drive med forskning, man skal også ha noe igjen for forskningen. En ting er grunnforskning som skal kunne spille litt fritt, men det er viktig for samfunnet at vi også får igjen verdiskaping for den forskningen vi driver. Da er FORNY2020 helt sentralt, og det kutter altså opposisjonen i. Det synes jeg er en ganske uforståelig post å kutte i, slik utfordringene vi står overfor, er. Vi satser altså mye på BIA, vi satser som sagt på FORNY2020, vi satser på muliggjørende teknologier. Vi satser på studententreprenørskap og ting rundt det. Vi styrker SkatteFUNN, og i budsjettforliket med Kristelig Folkeparti og Venstre kom det inn ytterligere satsing på næringsrettet forskning som vil gjøre at norsk økonomi står bedre rustet til å møte de utfordringene framtida nå gir.