Tor Nymo (Senterpartiet), 1999-03-04:
Vi har de siste årene opplevd en generell humanisering av den norske utlendingslovgivningen, samt økt fokusering på utlendingers rettigheter i rettsstaten Norge. Det har vært en reell endring på systemnivå, og de foreliggende forslagene er en videreføring av denne tendensen. Det viktige forslaget om en uavhengig ankeinstans i utlendingssaker – Utlendingsnemnda – er et avgjørende tiltak for å trygge utenlandske statsborgeres rettssikkerhet, samt å øke effektiviteten ved behandling av slike saker. Vedtak etter utlendingsloven er vedtak som har svært omfattende personlige konsekvenser for enkeltindividet. Selv om asylsaker står i en særstilling, er saker vedrørende familiegjenforening, utvisning osv. av grunnleggende personlig viktighet for det enkelte mennesket. Senterpartiet ønsker derfor velkommen forslaget om å opprette en uavhengig ankeinstans for alle vedtak etter utlendings loven. Den reelle rettssikkerheten vil styrkes ved at instansen er domstollignende, nøytral og uavhengig av departementets instruksjonsmyndighet. Dessuten vil nemnda være viktig for den generelle rettsoppfatningen til de personene det gjelder, og dette er nesten like viktig. Man kan forestille seg at enkeltindivider med mistillit til rettssystemet etter erfaringer fra sine respektive hjemland, vil oppleve det nye systemet med uavhengig ankeinstans som mer tillitvekkende enn dagens system. Sammensetningen av nemnda, med medlemmer fra henholdsvis Justisdepartementet, Utenriksdepartementet, juridiske organisasjoner og humanitære organisasjoner, samt en leder med dommererfaring, vil sikre den forutsatte nøytraliteten. Medlemmene sitter på åremål, på deltidsbasis. Den enkelte anker skal i all hovedsak gis anledning til personlig oppmøte i nemnda. I sum vil dette gjøre mye for å sikre en balansert og skjønnsmessig riktig behandling. Vi gjenkjenner Høyres og Fremskrittspartiets tradisjonelt restriktive linje i utlendingspolitikken også i justiskomiteens innstilling til denne saken. Under arbeidet med forslag til endring i utlendingsloven opplevde vi at disse to partiene utgjorde en restriktiv mindretallsfløy. Jeg lar meg likevel overraske over Høyres og Fremskrittspartiets motstand mot forslaget om ny utlendings nemnd. Deres argumentasjon om at nemnda skaper uoversiktlige ansvarslinjer i forhold til departementet og politisk ledelse, er forholdsvis generelle betraktninger som også vil ramme en rekke andre organer i tilknytning til forvaltningen, og som ikke overskygger det faktum at utlendingers rettssikkerhet vil bedres betydelig. Nemnda gjør det lettere å sikre likebehandling. Man skulle anta at også Høyre og Fremskrittspartiet oppfattet dette som den fremste målsetting i ethvert vedtak etter norsk lov. Videre vil nemnda bidra til økt effektivitet i ankesaker i forhold til dagens ordning gjennom sin utforming og retningslinjer. Presset mot domstolene vil minske gjennom at færre saker vil bli reist for disse, i og med at nemnda blir et domstollignende organ. Økt effektivitet burde man også anta ville være et tiltalende argument for disse to partiene. Paragraf 27 som innebærer utvidelse av hjemler for bortvisning, har vært gjenstand for omfattende drøftinger i komiteen. Første ledd bokstav g skal åpne for bortvisning av utlendinger med alvorlig psykiske lidelser. Jeg registrerer problematiseringen omkring forslaget, men velger likevel å stemme for det på grunnlag av følgende argumenter: For det første fordi det innebærer en naturlig harmonisering med den allerede eksisterende, likelydende § 57 i samme lov, som hjemler bortvisning av EØS-borgere på samme grunnlag. For det andre skal forslaget ikke omfatte personer som søker om asyl. Følgelig synes det naturlig å likestille utlendinger fra EØS-området med andre utlendinger på dette punktet. For øvrig må det presiseres at forutsetningen for denne hjemmelen må være at det gjennom forskrift opprettes rutiner for hvordan kompetent helsepersonell vurderer tilfellene, og at disse rutinene ivaretar menneskeverd samt behov for behandling. Før en eventuell bortvisning finner sted, må det etableres kontakt med helsepersonell i vedkommendes hjemland. Med lovfestet rett til advokat og helsepersonell forutsettes at disse personenes sikkerhet ivaretas. Videre foreslår Regjeringen å endre § 39 annet ledd vedrørende minimumstidsfrist på 48 timer for iverksetting av vedtak om utvisning. Det har min kollega fra Kristelig Folkeparti redegjort for, så jeg bruker ikke tid på det. De foreliggende endringsforslagene innebærer i sum en sikring av utlendingers rettssikkerhet i Norge, samt en åpning for utøvelse av skjønn som forutsettes nødvendig innenfor rammen av utlendingsloven.