trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Ja, jeg ser absolutt en stor framtid for blått hydrogen. Jeg tror Europa kommer til å være helt avhengig av det. Også når man ser på de kraftige ambisjonene som mange europeiske land nå har for hvor mye hydrogen de ser for seg å bruke, er det helt opplagt at de også kommer til å trenge det. Det vil ikke være tilstrekkelig med grønt, i hvert fall ikke på kort sikt, og det vil kreve enorme mengder fornybar energi å realisere det. Så igjen: Dette prosjektet er et superviktig skritt i den retningen. Det er det som muliggjør en storsatsing også på produksjon av blått hydrogen i Norge, nå som vi har lagringskapasiteten på plass. Jeg vet også at det er mange aktører som ser på dette, i Norge. Jeg tror vi nok en gang har nådd en milepæl som tegner et kart videre for hvor vi kan havne i Norge – en måte å sikre verdiskaping på fra våre fantastiske naturressurser også på norsk sokkel, i en grønn framtid hvor dette vil være ekstremt viktig.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Hvis regjeringen har gjort det, har i så fall Senterpartiet gjort akkurat det samme. For hvis Senterpartiet er så bekymret for dette, kunne man jo lagt opp til en fullfinansiering også av Fortum Oslo Varme i sitt alternative statsbudsjett. Det har ikke Senterpartiet gjort. Riktignok legger de inn litt mer penger, men de vil fortsatt være avhengige av at dette innovasjonsfondet, som har så mange søknader, som representanten viser til, velger det norske prosjektet. Jeg har tro på det norske prosjektet. Jeg har tro på Oslo Fortum Varmes prosjekt. Det er godt modnet. Det passer som hånd i hanske med mange av de planene og ambisjonene som også Europa har. Så jeg har ikke tenkt å stå her nå og snakke ned mulighetene de har for å få tak i disse pengene. Og det handler ikke bare om finansieringen, det er ikke et pengespørsmål; det er et spørsmål om også å få Europa med på det som skjer når det gjelder karbonfangst og -lagring. For det som kommer til å gjøre Langskip vellykket, når alt kommer til alt, med Norcem, og med Fortum Oslo Varme, hvis det blir realisert, er at andre følger etter i Europa. Da er det viktig også å få Europa med på dette prosjektet. Jeg har tro på prosjektet, og det er synd at ikke Senterpartiet har det samme.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Jeg må igjen få lov til å kommentere at hvis man er opptatt av realismen i å få finansiering fra EU, burde man fullfinansiert prosjektet selv i sitt alternative statsbudsjett – hvis man ikke har tro på at det er mulig. Men det gjør ikke Senterpartiet, så da må man allikevel ha tro på det. Hvis man er så bekymret, burde man lagt inn alle pengene selv. Det gjør man ikke. Så noe sier meg at også Senterpartiet ser verdien utover bare finansieringen, at det har en selvstendig verdi også å få EU med på laget. På spørsmålet om hvorfor vi har valgt Norcem framfor Fortum Oslo Varme som det vi skal realisere først, så handler det bl.a. om at kvalitetssikrer helt tydelig pekte på Norcem som det beste prosjektet. Så vet vi også at læringen fra å gjøre to prosjekter parallelt ikke er så stor som det man kanskje kunne tenkt i utgangspunktet, selv om det er to ulike sektorer. Det er allikevel svært gode grunner, nettopp de grunnene som representanten nevner, til også å få realisert Fortum. Derfor er det det vi jobber mot, og vi har forpliktet oss til 3 mrd. kr til det prosjektet dersom vi også sikrer tilstrekkelig annen finansiering.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Først og fremst takk for gratulasjonen – det er veldig hyggelig. Jeg synes vi også skal dele denne med min gode kollega i SV. Jeg tror at det er litt for tidlig nå å begynne å snakke som om dette ikke er mulig å få til. Nå må vi først se hvordan søknaden går, og så får vi ta det derfra. Men regjeringen har ikke pekt på EUs innovasjonsfond som den eneste muligheten for annen finansiering. Vi har bare sagt at vi må sikre tilstrekkelig annen finansiering, pekt på innovasjonsfondet som en mulighet og også oppfordret selskapet til å søke der. Jeg merker meg at regjeringspartiene skriver i merknadene i innstillingen til saken her i dag at også Oslo kommune, f.eks., kan bidra hvis de ønsker det. Vi har ingen motforestillinger mot andre finansieringskilder, men vi har pekt på EUs innovasjonsfond som en god mulighet som jeg tror passer godt til dette prosjektet.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Jeg mener at jeg akkurat svarte på det. Jeg mener det er for tidlig å ha den diskusjonen nå. Vi har lagt opp til at man skal kunne gå to søknadsrunder i innovasjonsfondet i avtalen med Fortum. Vi jobber på det sporet, og så får vi komme tilbake til det. Men vi er også åpne for at Fortum kan finne andre finansieringskilder. Dette vet jeg at Fortum er opptatt av og jobber godt med. Jeg opplever at vi også har en god dialog med dem.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Først og fremst har jeg lyst til å si at jeg aldri har hørt noen verken i regjeringspartiene eller andre si at TCM har vært mislykket. TCM har tvert om vært noe av det som har blitt trukket frem som det positive som kom ut av Mongstad, men jeg tror vi alle må være enige om at CO 2 -fangstprosjektet på Mongstad lyktes ikke som man hadde tenkt at det skulle lykkes. Men som jeg også sa i mitt innlegg, har det gitt veldig viktig læring, som har gjort at vi kan stå her i dag. Det er ingen tvil om det. TCM er viktig, og det kommer til å fortsette å være viktig. Det er sant som representanten sier, at det også er hyppig brukt av andre internasjonale aktører, og det er en stor styrke for Norge. Det er også derfor jeg har så tro på dette prosjektet. Jeg tror vi skal lykkes med dette i Europa fordi vi har så lang erfaring med det – vi har vist at det er mulig å få til. Nå satser vi videre. For første gang vil vi nå få en fullstendig verdikjede med CO 2 -fangst og –lagring, få demonstrert det og få ned kostnadene, så det kan rulle ut over hele Europa. Det er min drøm.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Først har jeg litt behov for å kommentere innlegget fra representanten Myhrvold, for jeg synes det er helt utrolig fascinerende at Senterpartiet klarer å gjøre også den debatten vi har i dag, til en oss-versus-dem-debatt – norske kommuner versus store internasjonale aktører. La oss da ikke bry oss om at det har vært hundre år med sementproduksjon i Brevik – en viktig del av en stolt norsk industritradisjon og industrihistorie. Jeg synes det er litt utrolig. Jeg synes ikke at vi skal sette disse to tingene opp mot hverandre. På sikt skal vi selvfølgelig også lykkes med CO 2 -håndtering på avfall. Nå har vi også varslet en kraftig økning i CO 2 -avgiften som kommer til å gi klare insentiv til å få det til. Og som jeg har sagt flere ganger i dag: Jeg har stor tro på prosjektet til Oslo Fortum Varme. Jeg ønsket også å ta ordet for å fortelle litt om hvor vi står nå, etter at vi tok beslutningen om Langskip, som jeg mener er viktig, gitt den offentlige debatten vi har om hvorvidt dette kommer til å lykkes, og om dette er riktig å satse på. Vi ser allerede at Langskip har hatt en positiv effekt på utviklingen av CCS. Bare kort tid etter at vi lanserte Langskip, inngikk Equinor en intensjonsavtale med Microsoft, som bl.a. vurderer å lagre CO 2 i det norske lageret. Equinor er i dialog med 60 potensielle kunder som vil dekarbonisere ulik industri i Europa. Et eksempel er den store tyske stålprodusenten ThyssenKrupp. I går sendte Equinor utkast til kommersielle avtaler til 15 forskjellige selskaper. HeidelbergCement, som eier Norcem, er nå i gang med studier av CO 2 -fangst ved sin sementproduksjon på Gotland i Sverige. Så vi ser også en positiv utvikling på CO 2 -håndtering i flere land rundt oss. Blant annet i Danmark og Sverige pekes det på muligheten for å lagre CO 2 i Norge. Statsstøtteavtalene er nå klare for signering, og Equinor har allerede satt ut de første kontraktene til underleverandører: Skanska, Aker, Kværner, TechnipFMC og Alcatel. Så her skjer det mye. Jeg har mange ganger sagt at den store risikoen i dette prosjektet ikke er at vi ikke klarer å holde kostnadene, eller at teknologien ikke er moden, at vi ikke får det til. Det tror jeg vi kommer til å gjøre. Det viser også kvalitetssikringen at det er god grunn til å tro. Det som er den største risikoen, er jo at ingen følger etter, at Norge blir det ene landet i verden som satser på dette, og som bygde denne infrastrukturen som ingen andre ville benytte seg av. Men på kort tid, bare på den lille, korte tiden etter at regjeringen sa at vi ønsket å gå for dette prosjektet, ser vi allerede stor bevegelse i Europa, mange positive signaler, og store, viktige avtaler som inngås. Det er noe å glede seg over i dag.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Jeg mener, som forslagsstillerne, at vi både skal bevare og utvikle vannkraften videre. Den gir grunnlag for verdiskaping og nye næringer, bidrar til kraftkrevende industri, gir grunnlag for økt elektrifisering, gir inntekter til stat og kommuner og har en flomdempende effekt. Derfor har vi sammen bl.a. endret skattereglene for vannkraft for å legge til rette for nye investeringer og opprustning og utvidelse av eksisterende vannkraftverk. Samtidig er det viktig å bevare et representativt utvalg av den norske vassdragsnaturen. Stortinget sluttet seg så sent som i 2016, i energimeldingen – Meld. St. 25 for 2015–2016 – til at vassdragsvernet i hovedsak skal ligge fast. Stortinget vurderte at disse vassdragenes verneverdier og urørthet er større enn gevinsten ved utbygging. Verneplanen for vassdrag var et utspring fra konfliktene rundt de store vannkraftutbyggingene på 1960- og 1970-tallet. All kraftutbygging i naturen, også vannkraft, krever inngrep i naturen. Gjennom de to siste årene har vi vært igjennom en svært opprivende debatt om vindkraft, og der har Fremskrittspartiet og Senterpartiet skiftet standpunkt, fra å være veldig for til nå å bli svært restriktive. De, som alle andre partier i denne sal, har endret politikk som følge av den store motstanden. Men man kan jo undre seg om Fremskrittspartiet og Senterpartiet har forstått hva som førte til den konflikten i utgangspunktet. Forslagsstillerne viser til at ny kunnskap og teknologi kan gi bedre utnyttelse av vannkraftressursene samtidig som miljøhensynet ivaretas, og jeg er helt enig i det, for takket være målrettet forskning og utvikling er dagens prosjekter mer skånsomme og effektive. Det er likevel ikke mulig å bygge ut vannkraft uten naturinngrep og miljøulemper. Potensialet for større utbygginger i vernede vassdrag uten betydelig konflikt er svært begrenset. Spørsmålet om å se på verneplanene på nytt i håp om å finne prosjekter med akseptable miljøvirkninger er tatt opp flere ganger tidligere. Det har også vært fremmet forslag om å se på prosjekter med flomdempende effekt. Vurderingene har vært at det realistiske potensialet nok er beskjedent. Å gå igjennom alle verneplanene vil også være et svært omfattende arbeid. Jeg noterer meg at forslagsstillerne innser dette. Verneplanene består av 390 objekter og omfatter ulike vassdrag som til sammen skal utgjøre et representativt utsnitt av Norges vassdragsnatur. Svært få land har et så stort mangfold i landskapstyper og rikdom på vann og vassdrag som Norge. Utbygging av vannkraft har tjent oss godt, og vern av vassdrag har vært en viktig del av den samlede vassdragspolitikken. På bakgrunn av dette ser jeg ikke behov for at det nå settes i gang en gjennomgang av planene for vernede vassdrag.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Vi har ikke noe umiddelbart behov for massivt med ny kraft i Norge. Vi styrer mot et kraftoverskudd. Helt frem til 2040 kommer vi til å gjøre det, i det nordiske kraftmarkedet. Men jeg er helt enig med representanten i at vi er nødt til å passe på den balansen, for vi har store planer, og det er mye vi ønsker å få til. Jeg tror ikke løsningen på en situasjon der vi har stoppet mye vindkraft og kraftig strammet inn den politikken på grunn av stor motstand mot å gå inn i urørt natur og bygge i natur – som Fremskrittspartiet har vært en av de fremste forsvarerne for i den debatten – er å gå inn i vernede vassdrag. De er vernet av en veldig god grunn. Vi har masse vannkraft i Norge som vi fortsatt kan utvide, ruste opp, få mer potensial ut av, men å begynne med å gå inn i de vernede vassdragene tror jeg ikke er en løsning på å skaffe mer kraft uten betydelig mye mer konflikt.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Jeg forstår ikke helt. Det er ikke slik at all vannkraftutbygging i Norge er vernet. Noe er vernet, av god grunn, og vi har god kunnskap om det. Noe av kunnskapsgrunnlaget er eldre, ja, men det er også fordi det har vært så opplagt at dette var natur med stor verdi som trengte et vern. Så må man tenke: Til hvilket formål? Ja, man kan si at det teknisk er et potensial på rundt 50 TWh i vernede vassdrag, men hvis man faktisk skulle realisert det, snakker vi om massive inngrep, massiv rasering av naturverdier. Jeg tror ikke noen av oss her inne egentlig er for det. Hvis man skal begynne å gå inn i vernede vassdrag, vil man uansett få et veldig lite potensial som er gjennomførbart. Det må uansett konsesjonsbehandles, og der vil man også stille krav for å ivareta miljøverdier. Spørsmålet er: Hvor mye kraft får man ut av det, og er det verdt det? Er det verdt å ta den kampen istedenfor å legge til rette for at vi kan bygge ut på andre måter i noe som ikke er vernet, som jeg mener vi sammen nå har fått til i budsjettforliket, med skattereglene for mer vannkraft?
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Det går en diskusjon om hva som egentlig er potensialet for å hente ut mer kraft fra vannkraften vår, og det varierer veldig i tall. Én ting som er helt tydelig, er at man innimellom i denne debatten, tror jeg, blander litt og ikke helt har klarhet i hva som er de ulike måtene å gjøre det på. Det er f.eks. forskjell på å oppruste noe og å utvide noe. En opprustning kan handle om å bytte ut en turbin, få mer kraft ut av det man allerede har, mens en utvidelse nesten i samtlige tilfeller vil innebære mer naturinngrep. Man må utvide areal, bruke mer, bygge ned mer natur. Så jeg tror ikke potensialet er så enormt, jeg tror vi kan få litt mer ut av mange forskjellige ting, men tiden for de store vassdragsutbyggingene er nok forbi. Det betyr ikke at vi ikke skal være flinke til å ruste opp det vi har, utnytte der det er fornuftig å gjøre det uten for store naturinngrep. Det tror jeg er en fornuftig politikk for å få mer kraft og samtidig ta vare på naturen og miljøet rundt.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Jeg mener ikke at det er veldig vanskelig å finne den informasjonen. Det som var poenget med mitt svar i sted, var at vi også må rydde opp i begrepene rundt hva som er hva. Å si at det er et potensial for så og så mye: Hva er potensialet for å utvide, hva er potensialet for å oppruste, hvor mye får man ut av det? Tallene er lett tilgjengelige, Statkraft har gode tall på dette, NVE har gode tall på dette, og det står også ganske tydelig forklart der hva som er potensialet innenfor de ulike måtene å gjøre dette på. Jeg er helt enig i at noen fakta i bunnen er viktig, men jeg synes det ville vært veldig spesielt om vi nå, etter at vi nettopp nærmest har blitt enige om at vi ikke skal ha vindkraft noe sted – for å sette det litt på spissen, det er sånn denne debatten har utviklet seg – hadde sagt at vi skal løse det med å gå inn i noe som har vært vernet, eller som har stor naturverdi, og tro at dette ikke kommer til å bli veldig opprivende og skape mye konflikt. Det tror jeg ikke er en vei framover. Jeg tror den politikken vi har i dag, er fornuftig. Jeg tror vi skal respektere at vi har en avveiing av ulike hensyn, og så henter vi ut der det er mulig å gjøre det uten for store inngrep.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Takk for den komplimenten – hvis jeg får lov til å si det. Jeg setter pris på det. Jeg mener det jeg sier, men det er også en annen grunn enn bare at naturverdiene har en egen verdi – som de jo har – til at jeg sier det jeg sier. Sånn jeg har fulgt energidebatten de siste årene, og sånn jeg ser for meg at den kommer til å utvikle seg, tror jeg vi er ganske sjanseløse til f.eks. å få til elektrifisering av hele samfunnet vårt og klare å gjøre dette på en måte som ikke skaper store rifter og stor konflikt – hvis vi ikke klarer å enes om noen viktige prinsipper, at vi må balansere også hensynene her og ivareta viktige verdier på begge sider. Det er også en grunn til at jeg mener vi bør stå for den politikken vi har hatt. Når det gjelder vilkårsrevisjonene, mener jeg det er et kjempeviktig grep. Der har man blitt enige om at man kommer til å akseptere en viss grad av tap av kraftproduksjon for å bedre miljøverdiene, for det er det god grunn til å gjøre i flere av de gamle konsesjonene.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Jeg skal starte med å si at jeg tror jeg er like glad som representanten Haltbrekken over at han ikke kunne gi meg den samme omfavnelsen her som det han kunne i den forrige debatten vi hadde. Jeg er glad for det. Men ellers snakket representanten om mange ting som jeg er veldig enig i, hvordan vi nå ser at det skjer veldig mye spennende rundt omkring i hele Norge for å utvikle ny industri og finne nye løsninger som tar oss inn i det grønne skiftet, og som bygger opp under at vi skal kunne leve av noe også i fremtiden, men vi skal ikke ha de samme utslippene som det vi har hatt til nå. Langskip er et veldig godt eksempel på det. Hydrogensatsingen, som denne regjeringen også har løftet flere hakk, er et annet eksempel på det. Vi ser alt som skjer innenfor grønn skipsfart, som bygger på stolte tradisjoner og stor kompetanse som vi har i Norge innenfor det maritime. Vi kan ta en lederrolle internasjonalt også her og bygge noe som resten av verden trenger. Så ser man det ikke minst også på alt som skjer innenfor transportpolitikken. Se på elbilpolitikken i Norge, som jeg var innom i mitt innlegg, som et eksempel på hvordan vi har kraftig understøttet en utvikling av noe som på mange måter slår beina under vårt viktigste eksportprodukt, som jo er olje. Vi gjør det fordi det er rett. Men det kommer fortsatt til å være rom og behov for olje og gass, også inn i den fremtiden hvor vi skal nå 1,5-gradersmålet. Spørsmålet er hvor den skal komme fra. Vi skal ikke produsere olje og gass i Norge for enhver pris, vi produserer fordi det er lønnsomt. Og så stiller vi mange klimakrav til bransjen her i Norge fordi vi tenker at det kommer til å gjøre dem mer rustet til å møte den fremtiden, til å kunne være med og levere olje og gass i en fremtid hvor det kommer til å være dyrt å forurense, og hvor det kommer til å være strenge krav til utslipp. Jeg har god tro på at vi skal få til det. Så har representanten også stilt flere spørsmål om dette med klimarisiko og hvordan vi ser på det. Jeg mener at på mange måter er også denne debatten litt å slå inn å åpne dører, for det skapes et inntrykk av at dette er noe man ikke gjør i dag – dette er det ingen av selskapene som tenker på, de bare turer på og investerer milliarder av kroner uten å ta inn over seg eller være bevisst på at vi også skal nå noen mål i verden, at vi skal kutte utslipp. Det er jo ikke sant. Selskapene regner nøye på dette. De forutsetter f.eks. at det kommer til å være høyere CO 2 -avgifter, høyere klimakvoteavgifter i fremtiden. Det er viktig for dem, for de vil jo ikke produsere ulønnsomt, akkurat som at vi ikke vil at de skal produsere ulønnsomt. Så klimarisiko er allerede i høyeste grad en del av denne vurderingen. Men det er rimelig meningsløst å gjøre den vurderingen før man har funnet noe, og en konsesjonsrunde er jo bare utlysing av områder for å lete. Man må jo først finne noe før man kan regne på hva som er lønnsomheten ved forventet utvikling også for karbonpris. Derfor føler jeg at den debatten er litt merkelig og ikke helt tar inn over seg den realiteten som olje- og gasselskapene faktisk befinner seg i.
Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Jeg vil også starte med å takke for debatten. Dette er en utrolig viktig debatt. Olje- og gassnæringen er Norges største og viktigste næring. Den står for enorm verdiskapning, sysselsetter hundretusenvis av mennesker og er en veldig, veldig viktig del av vårt lands evne til å ha det velferdssamfunnet som vi har. Men vi skal også selvfølgelig bygge videre på det for fremtiden. Jeg må si at jeg er veldig stolt av norsk olje- og gassbransje, for vis meg den olje- og gassbransjen fra et annet land som har tilsvarende mål, eller som snakker tilsvarende varmt om behovet for å redusere egne utslipp, for å være med på omstillingen, for å bygge noe nytt på det de allerede er gode på, som kan være med inn i den fremtiden som vi vet ligger foran oss. Norsk olje- og gassproduksjon kommer jo til å avvikles – helt uavhengig av hva slags debatter vi har i denne salen. Det er ikke en fornybar ressurs. Den har begrenset levetid uansett. Det kan jeg betrygge representanten med i det minste. Men jeg er opptatt av at det må skje på en måte som er bra for dette landet. Det er derfor jeg står for den olje- og gasspolitikken som jeg står for, og jeg mener at vi også med god grunn kan være stolte av at vi med troverdighet samtidig kan snakke om vår ambisiøse klimapolitikk. Når det gjelder skattepakken, har jeg lyst til å si at den situasjonen vi sto i i fjor, var helt ekstraordinær. Prosjekt etter prosjekt stoppet opp på sokkelen. Det var ikke på grunn av at de plutselig ikke var lønnsomme, men det var på grunn av pandemien og alt som skjedde, med plutselig drastisk fall i etterspørsel etter olje og gass og full stans. Det var helt riktig, etter min mening, av Stortinget å stille opp for den næringen, slik de stilte opp for mange andre næringer i møte med pandemien. Vi ville risikert å miste svært viktige kompetansemiljøer, mange, mange arbeidsplasser og svekke Norges evne til å kunne bygge videre i fremtiden, når vi er ute av krisen. Den skattepakken er avgrenset. Det stemmer overhodet ikke, det bildet som representanten snakker om, med ulønnsomhet, og at disse prosjektene blir dyttet gjennom på grunn av skattepakken. Det stemmer ikke med det bildet vi har i departementet. Vi har de samme kravene nå som vi hadde før. Så jeg er ikke bekymret for det. Jeg tror vi kommer til å se gode prosjekt gjennomført på norsk sokkel, som ville blitt gjennomført under normale omstendigheter, men som ble hindret på grunn av det som skjedde rundt pandemien. Så har vi sørget for at det ikke skjer, noe som også til gjengjeld har holdt mange i arbeid og hindret at vi mistet mange flere arbeidsplasser enn det vi ellers ville gjort.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-01-21:
Jeg må bare føye meg inn i rekken av alle gratulantene. Men dette bygger jo også på en tidligere satsing fra Norge og at vi var så tidlig ute med å satse på fangstteknologi og forskning – Mongstad-prosjektet, TCM på Mongstad. Så hører vi stadig vekk spesielt Fremskrittspartiet, Venstre og – tidligere – Høyre si at dette var en mislykket investering. Men vi vet at det amerikanske klimadepartementet har inngått en intensjonsavtale, til tross for Trump, med TCM, og inderne er inne, fordi det er det er mest avanserte forskningssenteret innenfor fangst. Så spørsmålet mitt er: Hva mener statsråden om forskningssenteret TCM?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-01-21:
Som flere har vært inne på, må karbonfangst til for å nå klimamålene. Det er få land som har den teknologien og industrikompetansen, de økonomiske ressursene og så god tilgang på stabile brønner til å lagre CO 2 som det Norge har. Northern Lights har vært helt tydelig på at det er samspillet mellom utvikling av fangstteknologi og lagringsteknologi som skal til for at Norge opprettholder en ledende posisjon. CO 2 -fangst og -lagring og gjenbruk av karbon vil spille en viktig rolle i å stanse global oppvarming. Fullskalaanlegg er et eksempel på industriutvikling som vi vil se mer av framover, som vil bidra til både å redusere klimautslipp og utvikle ny industri med nye arbeidsplasser og verdier til å finansiere framtidig velferd. Men, som flere har vært inne på, er det fellesskapets midler som tar den største risikoen og regningen for investeringene. Derfor er det utrolig viktig at vi som storting, myndigheter og regjering følger med på at det bidrar til å skape nye arbeidsplasser, og at verdiene ikke bare kommer private selskaper til gode, men også det store fellesskapet. Det er mye som er uklart framover, både hvilken type industri som vil utvikles i tilknytning til fullskalaanleggene, hvordan karbonprisen vil utvikle seg, konkurranse fra andre karbonfangstteknologier eller andre alternative løsninger og ikke minst verdens evne til å prioritere klimautfordringene. Som representanten Barth Eide var inne på, har Norge store naturgassverdier. Jeg savner kanskje en litt tydeligere kobling her, selv om statsråd Tina Bru svarte tydelig, når det gjelder å realisere de verdiene vi har i form av naturgass, når naturgassprisene går ned. Hovedmarkedet er iallfall i dag EU, og det er store forventninger til hydrogen. Vi vet at det er for liten tilgang på grønn fornybar energi til å få fram det grønne hydrogenet, så man bør tenke igjennom hvordan vi kan lage gode avtaler med EU, for der kommer det også ulike signaler om i hvilken grad de vil ha blått eller grønt hydrogen. Så at vi i sterkere grad kobler Langskip til en offensiv satsing knyttet til å realisere verdiene i naturgass, tror vi er veldig viktig framover. Men avslutningsvis: Optimismen er utrolig stor i Øygarden. Der har man startet prosjektet med all den pomp og prakt som skal til, de ligger midt i kjernen av den store industriklyngen som Vestland er, og vi ser fram til at vi klarer å skaffe nye arbeidsplasser, nye fantastiske muligheter, og at vi også får nye verdier til å finansiere velferden vår.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-01-21:
Barth Eide står på talerlisten, så han får svare for det meste. Jeg vil bare si at rent generelt må man ta en større offentlig risiko i startfasen av ethvert forskningsprosjekt, som Stoltenberg-regjeringen den gangen gjorde, for da var det særdeles umodent. Nå er det blitt mer moden teknologi, både på fangst og lagring. Så til Westgaard-Halle: Jeg mener det er bred enighet politisk om at nøkkelen til suksessen i Norden og i Norge nettopp er at vi har en fornuftig samhandling mellom industri og myndigheter. Når vi investerer så mye av fellesskapet, er det mulig – slik vi har oppfattet at også statsråd Tina Bru har vært tydelig på – å lage kontrakter og ordninger som sikrer verdien på teknologien, som sikrer at det er tilstedeværelse av dem som skal lokalisere seg, som sikrer at det kommer til å være sysselsetting, og at man når man skal utvikle prosjekter, får med seg norske aktører i samhandling med internasjonale aktører, sånn at vi hele tiden bygger opp norsk kompetanse for å tilrettelegge for norske lønnsomme arbeidsplasser og verdiskaping tilbake. Så er det litt spesielt at en stor aktør som sementindustrien, som står for en så stor andel av det internasjonale utslippet, som heller ikke kan flytte så lett på seg, og som har så pass store klimautslipp, ikke ser en egeninteresse av å investere enda mer i dette prosjektet og ta en større risiko. Her må både storting, regjering og myndigheter følge tett med på hva som kommer ut av teknologien, slik at hvis det er mulig å selge den senere, får også det norske storsamfunnet andel i det, og ikke bare internasjonale aktører.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2021-01-21:
Først vil jeg bare ta tak i en ting som foregående taler sa. Hun sa at dette ikke må bli noe som bare kommer de private selskapene, men også fellesskapet. til gode. Det syntes jeg var litt interessant, og det viser litt av hva som er forskjellen på Høyre og Arbeiderpartiet i et nøtteskall, for private selskaper er en del av fellesskapet. Vi jobber der, det er der vi får inntektene våre, og det er de som bidrar med skatteinntekter og verdiskaping til fellesskapet. Så det henger ganske tett sammen. Dette er en veldig, veldig stor dag. Ikke bare har vi fått en klimaoffensiv president i Det hvite hus; han har på sin aller, aller første dag valgt å løfte USA inn i Parisavtalen igjen, og med det får vi et ekstra gir i klimakampen i verden. Det betyr at Europa ikke lenger står alene. Vi står skulder ved skulder med våre venner i vest, og sammen trapper vi opp innsatsen for å kutte utslippene og ikke utviklingen. Og det er nettopp det som er det aller viktigste med Langskip. Det er ikke bare offensivt og visjonært; det er realistisk, og det sikrer grønne, trygge og moderne arbeidsplasser for framtiden. CCS er et av klimakindereggene: Vi kutter utslipp, vi utvikler teknologi som vi kan selge, og vi skaper jobber. Og for meg som er fra Norges vakreste fylke – veldig fint å ikke kunne få replikker på det – Vestfold og Telemark, fylket som har nesten alt, vi har fjorder, fjell og – la meg se litt bort på Østfold her – Norges vakreste skjærgård, og vi har industri, høyteknologi og landbruk. For alle oss er dette en gledens dag. Dette har vi jobbet hardt og lenge for. CCS på Norcem gjør oss nesten komplett som fylke. Nå mangler vi bare dobbeltspor på intercity hele veien ned til Grenland, og så skal vi aldri be om noe igjen – kanskje. Så kan vi stå på denne talerstolen og flisespikke litt fra ulike partier og markere noen nyanser og si akkurat det som er viktig for akkurat vårt parti, men dette er vi jo faktisk tverrpolitisk enige om. Vi er mange som har kjempet for dette. Fremskrittspartiet har drevet det fram i regjering, noe som er veldig bra. Arbeiderpartiet har samme opplegg som oss i sitt alternative budsjett, og alt er – iallfall sammenlignet med den politiske situasjonen hos våre venner i vest – rene harmonien. Norge går foran, opposisjonen henger sånn noenlunde med, og sammen kan vi feire at Norges vakreste fylke går foran i kampen for grønn vekst, ny teknologi og trygge arbeidsplasser. Som om ikke det er nok, har regjeringens beste statsråder, Rotevatn og Bru, drevet fram norgeshistoriens mest offensive klimapolitikk. Vi har lagt fram klimameldingen, og det er, sammen med CCS, et skikkelig taktskifte for klimapolitikken i Norge. Så takk til alle som har jobbet for det! Jeg gleder meg til vi skal behandle den i salen også. Og til alle sammen: Gratulerer med dagen!
Ola Elvestuen (Venstre), 2021-01-21:
Ja, dette er en stor dag, som flere har vært inne på. I går meldte USA seg inn igjen i Parisavtalen. Noe som var et viktig tema i forhandlingene om regelverket for Parisavtalen tilbake i 2018, var om man skulle få en juridisk sterk nok avtale som omfattet alle land, inkludert Kina, sånn at det skulle være enkelt for USA å melde seg inn igjen. Det fikk man på plass. I dag gjør Stortinget et vedtak om Langskip, som har global betydning. For skal vi nå Parisavtalens mål og holde temperaturøkningen ned mot 1,5 grader, må vi kutte utslipp. Vi må være i netto null globalt innen 2050, men det holder ikke i seg selv. Vi må også ta vare på og restaurere natur i en skala som verden tidligere ikke har sett. Men det holder heller ikke i seg selv. For å holde oppvarmingen ned mot 1,5 grader er vi nødt til å ha omfattende karbonfangst og -lagring. Karbonfangst og -lagring er teknologi som ifølge Det internasjonale energibyrået kan kutte globale klimagassutslipp med 19 pst. Det er et enormt potensial. Og det vil skape grønne arbeidsplasser og øke eksporten, i dette tilfellet av norsk klimateknologi. Karbonfangst og -lagring er en ny teknologi som verden trenger. Den norske teknologien kan brukes på tusenvis av industri- og avfallsforbrenningsanlegg i flere land. Alle land som har forpliktet seg til Parisavtalen, skal de nærmeste årene kutte utslipp raskt. Da trenger vi karbonfangst og -lagring. Jeg kom inn på Stortinget i 2013, rett etter at karbonlagringsprosjektet på Mongstad ble avsluttet. Jeg tror at jeg har holdt på med dette siden, både gjennom budsjettforhandlinger, for å holde prosjektet gående med to anlegg fram til 2018 og i forhandlinger om både Jeløya-plattformen og Granavolden-plattformen. Jeg vil også slutte meg til dem som sier at vi hadde et godt samarbeid i regjering, også med Fremskrittspartiet. Derfor synes jeg det er litt underlig med den holdningen som er der nå, for dette har vi virkelig drevet igjennom sammen. Norcem er et stort prosjekt som viser hvordan klimatiltak driver næringsutvikling. Northern Lights lagringsprosjekt er viktig for Øygarden. Helt til slutt: Det er riktig å be om støtte fra EUs innovasjonsfond for Fortum Oslo Varme og prosjektet på Klemetsrud. Men det holder ikke bare å gjøre det. For Venstre handler det ikke om hvorvidt Klemetsrud skal realiseres, men hvordan det skal gjøres.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2021-01-21:
Ønsket til forslagsstillerne om en gjennomgang av planene for vernede vassdrag med mål om å øke utbyggingen har blitt grundig behandlet i komiteen, men har ikke oppnådd flertall. Historisk ser vi at det første arbeidet i Stortinget på dette feltet ble gjort allerede i 1960, da Gabrielsen-komiteen ble nedsatt, noe som resulterte i Verneplan for vassdrag i 1973. Målsettingen for en samlet plan for vassdrag var å få til en samlet nasjonal forvaltning av landets vassdrag, og at planen skulle ses i sammenheng med landsplan for nasjonalparker. Disse skulle ivareta naturvern og friluftsliv og avveies opp mot behovet for en forsvarlig kraftdekning. I dag ser vi at det er ca. 390 vernede vassdrag i Norge. Energimeldingen fra 2016 understreket at verdien av å sikre disse vassdragenes verneverdier og urørthet er større enn gevinsten de ville gi ved en utbygging. Likevel ble det åpnet for at det i særskilte tilfeller kunne behandles konsesjoner for vannkraftverk i vernede vassdrag, knyttet til effekt ved flom- og skreddempende tiltak, innenfor akseptable miljøkonsekvenser, og at disse sakene i så fall skulle behandles direkte av Stortinget. Også inngrep som veibygging, kraftlinjer og drenering skulle kunne vurderes opp mot verneverdiene, om de kan gjennomføres uten å hindre vernebestemmelsene. Opovassdraget er så langt det eneste vernede vassdraget som etter vedtak i Stortinget er åpnet opp for inngrep som tiltak mot flom. Statsråden har vært tydelig på at kunnskapsgrunnlaget oppdateres jevnlig i NVE, og at det er tilgjengelig på deres sider. En ny gjennomgang vil være omfattende og arbeidskrevende og støttes derfor ikke nå. Det estimerte potensialet for utbygging på om lag 50 TWh er basert på et rent teknisk og økonomisk utbyggingspotensial, jf. statsrådens svarbrev til energi- og miljøkomiteen. Likevel mener et flertall at det er bra at en søker muligheter for å finne alternative kilder til fornybar energi, og at det i enkelte tilfeller kan være lurt å vurdere kraftproduksjon, om man reduserer flomfaren. Disse må i så fall vurderes særskilt. Tap av natur og klimautfordringene er to hovedutfordringer som samfunnet må løse, uten at den ene går på bekostning av den andre. Derfor må vi evne å bevare og videreutvikle et økologisk representativt nettverk av varig vernet vassdragsnatur, for å ivareta natur og artsmangfoldet. Jeg vil dermed anbefale komiteens tilråding.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2021-01-21:
Representanten Haltbrekken tok kampen mot utbygging av Altavassdraget til inntekt for miljøbevegelsen. Den var nok en viktig drivkraft, men jeg tror mange var uenig i at man skulle legge kirken i Masi og store deler av bygda under vann – at man skulle frata reindriftsnæringen viktige beiteareal. Det var nok litt mer sammensatt enn det. Det er nok også grunnen til at den politiske kampen på 1970- og 1980-tallet endte med at NVE til slutt, i 1974 i konsesjonssøknaden, hadde tatt vekk store arealer. Men tap av natur og klimautfordringer er i fokus, og når vi har et potensial på 50 TWh på områder hvor man allerede har gjort inngrep, er det naturlig at man ønsker å se på det. Med de begrensningene som foreligger: Hvor stort anser du at det egentlige potensialet er? Det blir en viktig del av diskusjonen.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2021-01-21:
Det er veldig viktig at vi får avklart hvor stort det egentlige potensialet er, for det er jo en drivkraft i debatten. Jeg og Arbeiderpartiet er ikke uenig i de begrensningene som ligger der, og at vi også skal ta hensyn til lokalkunnskap, til lokal motstand, eventuelt støtte. Er ikke statsråden enig i at det ville ha vært viktig for debatten framover at vi hadde fått avklart hvor stort det egentlige potensialet er?
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2021-01-21:
Det er all god grunn til å vera einig i forslagsstillarane sitt utgangspunkt for dette Dokument 8-framlegget, der dei gjev ein hyllest utan atterhald til vasskrafta vår. Det gjer eg og! Ingen energiproduksjon kan samanlikna seg med kvalitetane som ligg i vår regulerbare vasskraft – ingen over, ingen ved sida av. Me har bygd mykje av vår velstand på denne vasskrafta, og me har eit uttalt mål om å utvikla denne, og seinast i budsjettet for 2021 tok regjeringa grep for å utnytta endå meir av det potensialet som ligg her gjennom endringar i skatteregimet, noko som me allereie no får tilbakemeldingar om vil vera med på å bidra til auka investering i kWh i vasskraft. Men så har me naturen og omsynet til naturverdiar på den andre sida av vektskåla, for all menneskeleg aktivitet krev inngrep i naturen, og det er sjølvsagt grunnen til at me har sett på at nokre naturverdiar må og bør vernast – noko som er grunnlaget for dei omfattande verneplanane som er laga, og som Stortinget så seint som i 2016 slutta seg til gjennom stortingsmeldinga Kraft til endring. Likevel – det vil nok heilt sikkert vera vassdrag som kan ha potensial i seg til både å ta vare på dei naturkvalitetane eller kulturminna som det er verd å ta vare på, samstundes som det er mogeleg å byggja ut delar av det verna vassdraget – noko me har fleire eksempel på. Etnevassdraget er eit slikt eksempel. Det er også andre tilfelle der flomsituasjon i verna vassdrag kan kombinerast med kraftproduksjon – Opovassdraget vart nemnt her i stad. Difor har Stortinget i sin visdom i handsaminga av energimeldinga opna for at det i særskilde tilfelle vil kunna handsamast konsesjonar for vasskraft i verna vassdrag på visse vilkår. Samtidig er det viktig å halda på det verneinstituttet me har slått fast gjennom fleire vedtak. Departementet har slått fast i sin gjennomgang av saka at det ein kan få att i talet på kilowatt sett i forhold til ein relativt omfattande gjennomgang av våre verna vassdag, er relativt beskjedent. 39 pst. av fastlandet er dekka av verna vassdrag, og det er ein stor jobb som i tilfelle skal gjerast med å rekartleggja desse områda. Forslaget tek likevel opp i seg fleire viktige forhold som både komiteen og Stortinget vil få høve til å drøfta vidare i åra som kjem, nemleg trongen for meir fornybar energi, og korleis me skal skaffa oss denne energien på ein miljøvenleg og skånsam måte, slik at me også greier å ta vare på naturen. Framstegspartiet skal ha ros for at dei ser seg om etter innovative løysingar for å møta den aukande energietterspurnaden no som me har som mål å fasa ut den fossile energien me i dag nyttar på mange område. Eg ser fram til at dei også framover vil vera konstruktive medspelarar til dette arbeidet.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2021-01-21:
Fremskrittspartiet har spurt Stortinget om å få ta en gjennomgang av mulighetene for skånsomme vannkraftutbygginger i vernede vassdrag, men nei, vi får ikke det. En sånn gjennomgang er for omfattende, var svaret. Så spurte vi om kraftselskapene kunne få lov til å ta den gjennomgangen, men vi fikk ikke flertall for det heller. En sånn etablering er ikke mulig uten at det gjøres inngrep i naturen, og da er det uansett ikke ønskelig. Samtidig har vi en debatt gående om klima og om hvordan vi skal få ned klimagassutslippene i Norge. Elektrifisering er stort sett svaret nesten uansett spørsmål. Dessverre går debatten utelukkende på mer bruk av kraft, ikke hvor denne kraften skal komme fra. I dag har vi overskudd av kraft, men når vi ser de planene som er framover, ser jeg ikke hvordan dette skal la seg gjennomføre. Vi har lokalsamfunn som slåss for nye etableringer, som skaper verdier og arbeidsplasser, men som utelukkende blir etablert på grunn av tilgang til kraft. Vi har storskala batterifabrikker, datalagring, elektrifisering av sokkelen og elektrifisering av transporten, for å nevne noen eksempler. Dette henger ikke lenger sammen. Jeg har ikke registrert én kritisk stemme til sånn etablering. Men vi har hatt andre diskusjoner, bl.a. om etablering av utenlandskabler. Flertallet i denne salen har vært oppriktig bekymret for en sånn etablering på grunn av faren for økt pris og at dette skal kunne svekke norsk konkurransekraft. Er det sånn at det samme flertallet ikke er bekymret for økte priser om kraften blir brukt til noe annet enn å bli sendt til utlandet? Det har sikkert veldig mye for seg å elektrifisere sokkelen, men tror en virkelig at dette ikke vil gi prisene for fastlandsindustrien de samme utfordringene? Jeg håper man i like stor grad som man har avvist våre forslag i dag, forteller til kommuner og næringsliv, som i disse dager arbeider for etablering av ny aktivitet, at disse arbeidsplassene kan være truet av mangel på kraft. Alle energiformer har en eller annen påvirkning på miljøet rundt oss. Storsamfunnet har vist i vindkraftutbyggingene hvor langt en har vært villig til å gå med naturinngrep for å få til kraftproduksjon. Men likevel, med ny kunnskap og ny teknologi, har en ikke tro på at våre kraftselskaper vil kunne finne fram til vannkraftprosjekter der gevinsten er større og inngrepene mindre. Da tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2021-01-21:
Med sin innstilling til denne saken sier regjeringen fra seg muligheten til å få en økt vannkraftproduksjon, eller i alle fall en oversikt over hva potensialet kunne vært, i en tid der det er økt etterspørsel etter kraft, fornybar kraft, og det ikke er så mange alternativer til det. Når en da tar med at statsråden har vært en sjeldent tydelig stemme mot den motstanden som gjerne har vært i vindkraftdebatten, er mitt spørsmål til statsråden: Er det ny vindkraft på land som skal være løsningen på økt etterspørsel etter kraft?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2021-01-21:
De første vassdragene våre ble vernet for 50 år siden. Vi har fått en helt ny kunnskap, vi har en helt ny kompetanse, og vi har en helt ny teknologi til å bygge ut vannkraften i naturen vår i dag enn hva vi hadde den gangen. Hvis statsråden, som også er aktiv i programkomiteen til Høyre, skal se på de mulighetene vi har for å få økt kraftproduksjon, er dette noe som nestlederen i Høyre vil stille seg bak å være motstander av?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-01-21:
Vannkraften har vært og er ryggraden i det norske kraftsystemet og utgjør i dag store deler av norsk kraftforsyning. Det er ingen tvil om at vannkraften har vært bærebjelken i utviklingen av det moderne Norge, og det er ingen tvil om at vannkraften også i framtiden blir viktig. Senterpartiet er generelt positive til å se nærmere på de mulighetene og det potensialet som ligger i økt fornybar energiproduksjon i norske vassdrag. Vi har over lengre tid tatt til orde for å se på muligheter for opprustning og utvidelse av eksisterende vannkraft og ser i utgangspunktet derfor positivt på dette forslaget. Men jeg vil presisere at vi også er opptatt av at en slik eventuell utbygging må skje innenfor nærmere bestemte rammer og med hensyn til de verneverdiene som en del av vassdragene i dag representerer. Jeg må også få understreke at det derfor ikke kan være snakk om et frislepp på området. Men en faglig gjennomgang som bygger på flere hensyn, bør ingen i denne salen være redd for. I flere deler av landet er det knyttet betydelige utfordringer til fare for flom og ras i vernede vassdrag, som det derfor ikke er anledning til å gjøre gode og nødvendige sikringstiltak i. I slike tilfeller må det kunne være både meningsfullt og samfunnsøkonomisk klokt å legge til rette for bl.a. utbygging av vannkraft. Det er ingen tvil om at teknologi og ny metodikk muliggjør påkobling av eksempelvis sideelver i eksisterende vannkraftverk på en helt annen måte, med potensial for bedre miljøforhold enn det som var tilfellet tidligere. Dette kan også gjøre det mulig å ta vare på natur samtidig som man produserer mer fornybar kraft. Senterpartiet er derfor positiv til at det kan åpnes for bygging av kraftverk i vernede vassdrag i de tilfellene det ikke er i konflikt med verneverdier og eksisterende næringer. En gjennomgang av planene for vernede vassdrag kan utgjøre et godt kunnskapsgrunnlag for å utnytte potensialet for økt produksjon av norsk fornybar vannkraft. Vi støtter derfor forslaget i dag. Jeg mener imidlertid at det ikke bør åpnes for å innvilge eventuelle søknader fra kraftselskap i slike vernede vassdrag før det er gjort en gjennomgang. Det er derfor viktig å legge til grunn at en eventuell gjennomgang på området vil kunne avgjøre hva slags vassdrag det er aktuelt å se nærmere på som har en slik grad av verneverdier eller konfliktnivå at det framstår som uaktuelt å bygge ut kraftverk i. Eventuelle søknader fra kraftselskap i denne forbindelse må etter vår mening komme i etterkant av en slik gjennomgang.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-01-21:
Jeg vil takke statsråden for svaret og at vi er i gang med denne diskusjonen. Det er godt vi har mer tid, for det er mange detaljer i dette. Noe av det jeg vil utfordre statsråden på i den videre diskusjonen, er ordene vi skal bruke for å beskrive den situasjonen skolene og barnehagene nå står i. Mange av de ansatte jeg har snakket med, opplever at en politisk – også vi, som deres politiske ledere – ikke anerkjenner de utfordringene de står i. Jeg mener selv at vi bør kalle dette en unntakssituasjon og en unntaksskole. Mye av den politiske diskusjonen synes jeg bærer preg av at en later litt som om dette er en normal. Jeg vil gjerne utfordre statsråden på hennes tanker rundt dette, hva vi tenker rundt det, og hva vi kaller det. Jeg er enig i at målet vårt er å sikre og legge til rette for at skolene og barnehagene forblir åpne. Statsråden sier at det er en diskrepans i diskusjonen om behovet for ressurser. Jeg vil nok heller si at en lever på litt ulike planeter, og jeg opplever at den største avstanden er mellom regjeringas påstander og virkeligheten og realiteten der ute. Jeg vil nå utfordre statsråden spesielt på at det er hun og regjeringa som sitter med det største ansvaret for den avstanden og den såkalte diskrepansen. Nå baserer en seg på og skryter av estimater og behovet i oktober. Vi står nå i en helt annen situasjon. Jeg er spent på når en kan forvente nye estimater. Jeg er spent på om en nå jobber med nye regnestykker. Melby innførte rødt nivå på alle ungdomsskoler og videregående skoler uten å bevilge flere ressurser. En visste at det krevde mer, men stilte ikke opp med de pengene en snakker så varmt om. Det kom en krisepakke den 29. januar. Kan en nå si at det kommer flere ressurser? Jeg er også litt utålmodig når det gjelder en del av avklaringene en har sagt skal komme i løpet av våren, og som statsråden sier hun jobber med. Jeg håper en kanskje kan si noe mer om når en ser for seg at det blir en avklaring rundt eksamen. Jeg vil gjerne at statsråden nå kan si noe om hva hun tenker om tempoet på fagfornyelsen og skoleutvikling, når en nå ser og vet at denne situasjonen kommer til å vare, at unntakstilstanden kommer til å vare i hvert fall fram til sommerferien. Jeg har i hvert fall ikke sett at statsråden har kommentert at den kommer til å vare bare til utpå vårparten. Til slutt håper jeg at statsråden også får tid til å komme innom det jeg nevnte om voksenopplæringen. Det er en liten del av hele utdanningssystemet og har lett for å bli glemt, men spørsmålet er om de bør få en egen veileder, spesielt rettet mot deres utfordringer.