trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Det er mange ting å kommentere i innlegget, men la meg først svare på spørsmålet. Saken legges fram for Stortinget i juni. Det skulle vel tilsi at da må i hvert fall Stortinget jobbe ekstremt raskt hvis de skal kunne få behandlet den før sommeren. Nå er saken kommet dit at jeg i disse dager har sendt saken på det som kalles departementsmessig foreleggelse, altså at den nå sendes rundt i regjeringssystemet for en siste runde. Det betyr at proposisjonen er ferdig. Alle avklaringer er tatt, med ett unntak, som vi bevisst har valgt å utsette – både fordi det er politisk diskusjon om det og fordi vi synes det er vanskelig å konkludere på hva slags tiltak som faktisk vil virke – og det er spørsmålet om tvangsekteskap. For øvrig har vi konkludert politisk i alle spørsmål i Regjeringen når det gjelder utlendingsloven. Det er slik at en departementsmessig foreleggelse og en lovteknisk gjennomgang i Justisdepartementet av en proposisjon som er på 660 sider, tar litt tid. Derfor kommer den først i juni. Vi skal i løpet av den tiden saken er på foreleggelse, gjøre ferdig diskusjonen om tiltak mot tvangsekteskap, slik at det fases inn i sluttbehandlingen og blir en del av den loven som legges fram i juni. Det betyr at Stortinget deretter selvfølgelig har full mulighet til å gjøre med det det Stortinget ønsker å gjøre. Jeg tror ikke at jeg skal blande meg borti hvordan Stortinget legger opp behandlingen av proposisjonen. Det betyr jo at det har vært krevende saker. Det er juridisk vanskelige saker. Det er faglig vanskelige saker. Det er politisk vanskelige saker. De fleste saker er slik at det er argumenter for og imot, men vi har altså jobbet oss gjennom hele spekteret av utlendingsfeltet og konkludert på alle områder. Vi kommer også til å greie å konkludere på tiltak mot tvangsekteskap og legge fram loven i juni.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Grunnen til at jeg ikke svarte i første runde, er at det jo ikke var spørsmålet. Jeg svarte på spørsmålet, og det vil jeg tro at representanter setter pris på. Jeg tror nok også at Siv Jensen vil gjøre seg den erfaringen, hvis hennes drøm om at hun en dag inntar regjeringskontorene, går i oppfyllelse, at fra en proposisjon er politisk avklart til den har vært igjennom kvalitetssikringen, bl.a. med lovteknisk gjennomgang i Justisdepartementet, tar det litt tid. Det er en erfaring jeg ikke ønsker at Jensen skal få, men det er i hvert fall en erfaring vi som er der, har fått med oss. Til det siste: Det er slik at i spørsmål om tiltak mot tvangsekteskap, er det ulike politiske oppfatninger i regjeringspartiene. Vi holder fortsatt alle muligheter åpne med hensyn til om vi skal bruke utlendingsloven, og i så fall på hva slags måte. Hvis vi skal bruke den, er det fortsatt i et av de alternativene som ligger på bordet, diskusjon om en aldersgrense. Men vi har også andre alternativ, alternativ som kanskje kan virke vel så godt som en aldersgrense kan gjøre.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Jeg er selvfølgelig veldig uenig i den virkelighetsbeskrivelsen som spørreren gir. Jeg mener det er viktige politiske spørsmål som den forrige regjeringen overhodet ikke tok tak i, og som det derfor er viktig at vi tar tak i nå. Ett av de spørsmålene er f.eks. om Norge som nasjon skal ha en aktiv strategi knyttet til arbeidsinnvandring utenfor EØS. Skal vi gå ut utenfor EØS sammen med f.eks. norsk næringsliv for å søke etter arbeidskraft? Det har vi ingen politikk for, ingen tradisjon for, i Norge. Jeg mener det er veldig viktig at vi har en politisk grundig prosess når vi reiser det temaet. Den forrige regjeringen gjorde det ikke. Vi gjør det, og vi gjør det i form av en stortingsmelding som kommer til Stortinget når den er ferdig. For øvrig har jeg selvfølgelig registrert de forslagene som Høyre har fremmet. Jeg mener f.eks. at det å fjerne overgangsordningene i forhold til de EU-landene som ble medlemmer i 2004, på ingen måte vil virke slik som Høyre tror det vil virke. Derfor er jeg veldig kritisk til at Høyre har sett svaret på de utfordringene vi har i arbeidsmarkedet, og derfor jobber vi videre.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Nå er jeg jo klar over det engasjementet som Kristelig Folkeparti – sammen med flere – har knyttet til denne saken. Det var jo et Dokument nr. 8-forslag fra Bjørg Tørresdal og Jon Lilletun som dannet utgangspunktet for de vedtak Stortinget gjorde, og som vi har fulgt opp i ettertid. Som spørreren sier, har vi hatt en forskrift ute på høring. Denne høringsrunden er nå avsluttet. Vi holder på å gjennomgå høringsuttalelsene, og vi kommer til å iverksette den forskriften i løpet av våren.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
La meg starte med å si at når det gjelder visumregelverket, har ikke jeg gjort en eneste endring på det etter at jeg kom i departementet. Det visumregelverket vi har nå, er nøyaktig det samme som da Dørum selv satt i regjering. I så måte møtes jeg vel da med kritikk fra andre for at dette området viderefører den forrige regjeringens politikk. Så i den grad det er urimelig i dag, var det urimelig den gangen Dørum selv var statsråd. Det er selvfølgelig slik, som jeg har sagt i Stortinget før, at utfordringen knyttet til visumregelverk er at det er de få som ødelegger for de mange. Det er et dilemma for oss. De få som prøver å lure oss, gjør at vi må ha en politikk som er mer restriktiv enn det jeg tror både jeg og Dørum ønsker. Det er et dilemma som ikke minst er knyttet til at vi hele tiden blir forsøkt lurt. Det er noe vi jobber konstant med, og jeg kan i hvert fall forsikre Dørum om at jeg føler at vi har det samme utgangspunktet for den jobbingen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Vi skal gå ut og fortelle om Regjeringens konklusjoner den dagen vi legger fram utlendingsloven. Vi er nå i en fase der vi kvalitetssikrer alt vi har gjort, og alt vi har konkludert med. Til spørsmålet om lukkede asylmottak: Hvis det med det menes at man tar sikte på at man etter at folk f.eks. har fått endelig avslag på en asylsøknad, og i påvente av utreise, skal arrestere dem og putte dem i lukkede mottak/fengselsliknende tiltak, er ikke det en del av Regjeringens politikk. Jeg vet at Fremskrittspartiet er uenig i det, men jeg mener dypt og inderlig at vi har veldig god dokumentasjon på at det vil være klart i strid med grunnleggende menneskerettigheter som Norge er forpliktet til å følge. Slik sett er jeg stolt av å bo i et land som sier at f.eks. Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen følger vi fullt ut.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Jeg er faktisk litt overrasket over innfallsvinkelen på spørsmålet. Ja, jeg er stolt over å bo i Norge. Det tror jeg Engeset er også. En av grunnene til at jeg faktisk synes at det er interessant å drive med politikk i Norge, er at vi på noen veldig viktige områder faktisk har en ganske bred enighet om hva som trengs for å få gjort viktige endringer i det norske samfunnet. Noen av de største utfordringene vi nå står overfor, er å lykkes bedre i å få flere av dem som er i arbeidsfør alder og som ikke deltar i arbeidslivet, til å delta i arbeidslivet. Derfor følger denne regjeringen på mange måter det samme hovedsporet som den forrige regjeringen. Derfor er det på disse områdene vi nå er i ferd med å gjennomføre de aller største samfunnsreformene. Derfor har vi vedtatt NAV-reformen, som er en av de største omorganiseringene vi noen gang har stått overfor, nettopp fordi vi er nødt til å løse utfordringene med å få flere i arbeid, færre på stønad, bedre enn vi har gjort før. Det har vi vært enige om. Forslaget ble fremmet i Stortinget, den forrige meldingen ble lagt fram av Bondevik II-regjeringen, og den følges nå opp av oss. Vi er enige om at vi må gjennomføre en pensjonsreform som stimulerer folk til å stå lenger i jobb. Det arbeidet har gått som en stafettpinne fra Stoltenberg I-regjeringen til Bondevik II-regjeringen og nå til Stoltenberg II-regjeringen. Derfor har jeg fulgt opp Stortingets ønsker om en omlegging av velferdspolitikken og lagt fram stortingsmeldingen om arbeid, velferd og inkludering. Vi tar nå svære grep overfor hele velferdsforvaltningen, både innretningen av velferdspolitikken og organiseringen av Velferds-Norge. Det er de største reformene dette samfunnet har jobbet med på år og dag, kanskje med unntak av helsereformen. Å prøve nå å beskrive virkeligheten som at vi gjør noe dramatisk annet enn det dere ville ha gjort, er faktisk feil. Det er veldig uheldig for norsk politikk at man prøver å beskrive virkeligheten på denne måten.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Veksten i antall uføre er mindre i 2006 enn i 2005. Så hvis det hadde vært noen slike «quick wins», liksom «bare gjør det», hadde vel dere gjort det da dere satt med regjeringsmakt? Det skjedde ikke da, og grunnen til at vi ikke greier å gjøre det nå, er at det ikke finnes slike kjappe snarveier. Vi må ta det gjennom de store reformene, og derfor er ikke f.eks. NAV-reformen noe vi bare planlegger og skriver meldinger om. I fjor, 1. juli, ble Arbeids- og velferdsetaten etablert, i fjor, 1. juli, kom NAV på plass i alle fylker, i fjor, utover høsten, fikk alle landets fylker NAV-kontor. I år etablerer vi 120 NAV-kontor. Vi jobber med det hver eneste dag. Det er jo nettopp på grunn av erfaringene med AFP at vi har lagt fram en stortingsmelding om pensjon, der vi skisserer hvordan Regjeringen ønsker at framtidens AFP skal se ut, og der vi legger opp til et samarbeid med partene i arbeidslivet slik at vi får på plass en ny AFP-ordning i forkant av hovedtariffoppgjøret i 2008, som fullt ut gjør det mulig å kombinere arbeid og pensjon. Det er jo fordi virkeligheten er som den er, at vi faktisk gjør konkrete ting.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Jeg er selvfølgelig uenig med Erna Solberg i at vi ikke gjør noe nå. Vi har lagt til rette for å jobbe aktivt ute i Europa, slik at vi nå har en arbeidsinnvandring på et veldig høyt nivå. Det er nødvendig for å ta av for det presset som er i det norske arbeidsmarkedet nå. Derfor har vi pr. i dag om lag 50 000 arbeidstillatelser for enkeltpersoner som er gyldige i det norske arbeidsmarkedet, i tillegg til at vi har en betydelig tjeneste- og arbeidsinnvandring. Så har vi en satsing på arbeidsmarkedstiltak for å mobilisere den delen av arbeidslivet som er enten ordinære ledige eller yrkeshemmede, som er på et langt høyere nivå enn under den forrige regjeringen. Vi opplever nå at vi har lavere ledighet og et høyere nivå f.eks. når det gjelder tiltak for yrkeshemmede, enn det som dere hadde da ledigheten var høyere enn den er i dag. Så det å si at vi ikke satser på arbeidsmarkedet, blir en beskrivelse av egen politikk som fører til at den kommer i et merkelig lys, føler jeg. I tillegg til at vi satser på arbeidsmarkedet og på arbeidsinnvandring, satser vi jo nå nettopp systematisk på de langsiktige tiltakene som vi har tro på.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Jeg vil tro at representanten er enig i, ikke minst siden han kommer fra Fremskrittspartiet, at når man skal bruke 500–600 mill. kr i dette markedet, så er det en god del av dette som skal ut på anbud, slik at alle, også private tilbydere, får anledning til å delta i det arbeidet. Derfor gjennomfører vi nå i Arbeids- og velferdsetaten en anbudsprosess. Da følger vi et anbudsregelverk med tidsfrister som gjør at det tar litt tid å få anbudene utlyst, gått igjennom, vedtatt og satt i gang. Men det er jo et interessant signal hvis Fremskrittspartiet mener at vi bare skal bruke de pengene over offentlig sektor, og f.eks. ikke bruke private tilbydere og ikke ha anbudsprosesser. Hvis det er signalet, er jeg ikke sikker på om det er mulig å gjøre det, men vi skal i hvert fall vurdere å droppe alt som heter anbud, og gå raskere på. For øvrig vil de første pasientene innenfor helsesektoren bli behandlet ved hjelp av disse pengene i mars.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Når representanten Høybråten nå bruker eksempler med innvandrere, funksjonshemmede osv., har jeg også lyst til å vise til noen medieoppslag i dag, som går på alle de tiltakene som Regjeringen har gjort for å mobilisere flere innvandrere inn i arbeidsmarkedet, ikke minst i forhold til å bruke statlig sektor veldig offensivt. Vi hadde et møte med en rekke statlige bedrifter i går, der det også ble lagt fram en evalueringsrapport om de effektene vi har fått ut av tiltak vi iverksatte i fjor for å få flere innvandrere inn i arbeidsmarkedet, og for å bruke statlig sektor som et virkemiddel. Der er det gode resultater. Det viser at vi også jobber systematisk på kort sikt. Jeg er enig med Høybråten i at vi sliter med å få effekt når det gjelder utfordringen knyttet til funksjonshemmede. Men det som genuint er løsningen på den utfordringen, er jo på mange måter å bruke arbeidsmarkedstiltak, arbeidsmarkedspolitikken, som Høybråten kjenner godt, på samme offensive måte overfor de gruppene som overfor andre grupper som sliter i arbeidsmarkedet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Det var ikke det som var i fokus i Canada. Det var den massive arbeidsinnvandringen. Jeg tror at det er viktig å lære en del av erfaringene i Canada, uten at det automatisk fører til at vi skal kopiere alt. Ett eksempel som ofte brukes her, er at vi kan gjøre noe ved – som Venstre også foreslår – å fjerne overgangsordningene. Jeg tror det vil virke stikk motsatt. Jeg tror at noe av grunnen til at vi greier å rekruttere så mye arbeidskraft, f.eks. fra Polen, er at arbeidstakere i Polen vet at dersom de kommer til Norge, er sjansen ganske stor for at de får ordnede arbeids- og lønnsvilkår. Det gjør at vi har mye større tilgang på arbeidskraft f.eks. fra Polen enn svenskene har, som ikke har overgangsordninger. Det er jo ikke slik at de landene som har overgangsordninger, ikke får arbeidskraft, mens de landene som ikke har det, får arbeidskraft. Erfaringene med overgangsordninger i Norge er at vi får flere arbeidsinnvandrere fra f.eks. Polen enn de aller fleste land i Europa gjør.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
For det første er jeg veldig enig med Åse Gunhild Woie Duesund i at dette er en viktig sak. La meg bare si at det handler ikke bare om oljeindustrien. Jeg tror det er veldig viktig at vi er klar over at vi også i landbasert industri har en historie der folk ofte har blitt eksponert for kjemikalier, uten at vi har full oversikt over hva de har blitt eksponert for, og at vi dermed også i landindustrien, kanskje i vel så stor grad som i olje- og offshoreindustrien, har denne type problematikk. Så konkret til spørsmålet. Jeg tror at det er veldig viktig at vi er klar over at det er en forskjell mellom hvorvidt f.eks. ConocoPhillips, som var temaet i det aktuelle møtet, utleverer den informasjon de faktisk har – altså ikke hemmeligholder informasjon – og, den andre delen av spørsmålet, hvorvidt de faktisk har informasjon. Er problemet mangel på tilgang på eksisterende informasjon, eller er problemet mangel på informasjon om hva som var situasjonen for 35 år siden? Nettopp med basis i spørsmålet i Stortinget forrige onsdag, og med basis i de skriveriene som var i Dagbladet.no etter den tid, hadde jeg på mandag et møte med de yrkesmedisinske avdelingene på Haukeland og i Telemark, der Tor B. Aasen og Anne Kristin Møller Fell var til stede. De bekreftet da min historie direkte i møte med meg. Det som er faktum, er at det har vært utfordringer knyttet til ConocoPhillips med hensyn til å få ut informasjon, men etter det møtet som var i desember, som jeg refererte til i mitt svar, sier de at de nå har klart inntrykk av og tillit til at de får ut tilgjengelig informasjon. Men både vi, ConocoPhillips og de yrkesmedisinske avdelingene er enige om at det er et problem at ikke all informasjon er tilgjengelig. Det er for mye vi ikke vet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Jeg tror spørreren kanskje ikke helt hørte hva jeg sa. Jeg har altså ikke nyansert mine uttalelser. Jeg har bekreftet at de uttalelsene jeg gav forrige onsdag, stemmer, nemlig at de yrkesmedisinske avdelingene er fornøyd med det de nå får ut fra ConocoPhillips. Det var det jeg sa, og det er det jeg nå sier. I tråd med det som vi la fram i stortingsmeldingen om helse, miljø og sikkerhet i petroleumsvirksomheten, som ble behandlet av den komiteen Åse Gunhild Woie Duesund sitter i, jobber vi akkurat etter det som Stortinget var med på å bestemme. Vi har nå en gruppe, bestående av arbeidsgivere og arbeidstakere og Petroleumstilsynet, som gjennomgår følgende: Hva er det vi vet? Hva er det vi mangler kunnskap om? Hva skal til for å få kunnskap om det vi mangler kunnskap om? Den jobben skal være ferdig nå til sommeren. Det er et omfattende prosjekt, som hele offshoremiljøet deltar i. Jeg kan jo ikke garantere utfallet av den analysen før den er ferdig. Jeg kan gjerne uttrykke et veldig sterkt ønske om at de finner ut mest mulig, men vi får nå vente på resultatet før vi ser hva det er.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Jeg tror jeg vet ganske godt hva det miljøet mener nå, for jeg har hatt møte med dem, allerede sist mandag. Det som er hovedpoenget når vi sitter og diskuterer dette med de yrkesmedisinske avdelingene, selskapene, Petroleumstilsynet, STAMI osv., altså hele det yrkesmedisinske miljøet i Norge, er at den informasjonen som er tilgjengelig, den er tilgjengelig. Det har ikke vært helt bra, men nå er det helt greit. Man får ut det f.eks. ConocoPhillips har. Problemet er ikke det. Problemet er at det er en del ting som ikke er dokumentert, som vi ikke vet, og ting som ikke ble tatt vare på som ble dokumentert på det tidspunktet eksponeringen skjedde, for 35 år siden. Det trenger vi mer kunnskap om, mer forskning på. Vi må prøve å gjenskape de miljøene, sånn at vi kan se på hvordan de vil virke på mennesker, for på den måten å kunne hjelpe dem som ble yrkesskadet da, med å få en yrkesskadeerstatning i dag. Vi trenger forskning og kunnskap, ikke gransking. For det er ikke hemmelighold som er problemet, det er mangel på kunnskap som er problemet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Jeg har overhodet ikke bestridt at det er all grunn til å gjøre en bedre jobb overfor de oljearbeiderne som mener at de har yrkesskader som følge av bl.a. kjemikalieeksponering i pionertiden i Nordsjøen. Men det jeg er opptatt av å diskutere, er: Hva er årsaken til at de ikke får god nok hjelp? Er årsaken at oljeselskapene holder tilbake opplysninger? Eller er den det at vi ikke har den kunnskapen? For det forteller jo veldig mye om hva vi skal gjøre. Skal vi grave i og granske oljeselskapene, eller må vi forske og utvikle ny kunnskap? Analysen for beslutningen er jo grunnleggende viktig, og min beslutning er i hvert fall at det vi nå må bruke penger og ressurser på, er ikke å granske i hemmelighold, men å forske for å få den kunnskapen vi trenger for å hjelpe de oljearbeiderne som både fortjener og trenger bedre hjelp enn Helse-Norge greier å gi dem i dag.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Der er det også viktig for meg å være presis. Det selskapet som først og fremst har vært i vinden, som det har vært de største sakene om, og som det har vært mye skriverier om, bl.a. i Dagbladet.no, er ConocoPhillips. Virkelighetsbeskrivelsen der er at man ikke har vært fornøyd med måten ConocoPhillips har åpnet opp sine dokumenter, sine arkiver, på, men at man nå er fornøyd – nå får man ut tilgjengelig informasjon. Det Tor B. Aasen og Anne Kristin Møller Fell, fra henholdsvis Haukeland og Telemark, sa til meg på det møtet på mandag – jeg har skrevet det sammen med dem, sånn at jeg ikke skulle komme i fare for å feilsitere dem – er at de nå, etter møtet som var i desember, har et klart inntrykk av og tillit til at de får ut tilgjengelig informasjon. Så det er ikke et forsøk på å legge ord i munnen på dem, men det er ord de har sagt til meg og sagt at jeg kan fortelle videre i Stortinget.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Jeg tror at jeg skal være veldig tydelig på at så lenge det er ventetider, og hvis det stemmer at noen må vente så lenge som det spørreren nå legger opp til, så er jeg ikke tilfreds. Jeg vil ikke være tilfreds før ventetidene er så korte som det overhodet er mulig å få dem. Det er ingen tvil om at vi nå har en utfordring i UDI når det gjelder saksbehandlingstider. Det gjelder til dels for arbeidsinnvandring, selv om det er der det fungerer absolutt best, men det gjelder også for asylsøknader, for familiegjenforeningssaker og for helheten i det UDI holder på med. Det skyldes to ting – for det første at vi nå kvalitetssikrer arbeidet i UDI som følge av konklusjonene i Graver-kommisjonens rapport om granskingen av UDI, for det andre en klar økning, en vekst, i antall saker. Derfor jobber vi nå intenst med å se på situasjonen i UDI og se på om det er behov for ekstraordinære tiltak overfor UDI forholdsvis raskt. Men så har jeg lyst til å si i tillegg: UDI har i tildelingsbrevet fra meg fått en veldig klar føring på at arbeidsinnvandringssaker skal prioriteres. De må tas først. Det kunne vært interessant å ha en dialog med det aktuelle selskapet som spørreren viser til, for vi har overfor noen større aktører laget en ordning – jeg tror det var den forrige regjeringen som laget den, og jeg har videreført den, for det er en bra ordning – og den ordningen går ut på at en del selskap av en viss størrelse og kjent for å ha orden i sysakene kan få forhåndsgodkjent arbeidstillatelse. Da er det bare å fylle inn navnet og sende inn papiret, og så er det i orden. Det kunne ha vært interessant å se nærmere på om det ikke kunne være aktuelt at et sånt teknologiselskap kom inn under den ordningen. Det er ikke sikkert de er klar over at den finnes.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Hovedsvaret er det svaret jeg gav til representanten Trine Skei Grande. Jeg bare bygger videre på det og sier at det som er viktig å huske, er at det er to typer arbeidsinnvandring. Vi har den type arbeidsinnvandring som kommer innenfor EØS, der en har forenklede saksbehandlingsregler, og der ting går forholdsvis raskt. Det er snakk om dager, i verste fall uker, men ikke måneder. Og så har vi den arbeidsinnvandringen som spørreren nå er opptatt av, arbeidsinnvandring fra land utenfor EØS, som går på fagarbeidere. Det var i hele 2006 om lag 1 700 som kom hit og fikk arbeidstillatelse på det grunnlaget. Svaret på det som det spørres om, er at det UDI selvfølgelig trenger for å få ned saksbehandlingstiden, er større ressurser for raskere å kunne behandle den type saker. Vi har nå bedt UDI prioritere arbeidsinnvandring, det skal komme først i køen. Det vil jeg tro Svendsen er enig i. I tillegg gjør vi nå en jobb som følge av veksten i antall saker for å se på om det er behov for å styrke UDI utover det som ligger i budsjettet for 2007.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Selvfølgelig gjorde den forrige regjeringen mye i løpet av fire år. Mye var fornuftig, men absolutt ikke alt. Derfor må jeg nok nyansere litt beskrivelsen av den forrige regjeringens politikk. Men det som representanten Solberg nå tar opp, er veldig interessant. Jeg er helt enig med Solberg i at sannhetens øyeblikk er i møtet mellom bedriften og den aktuelle arbeidstakeren. I dag er jo virkeligheten i norsk politikk at dette er en sak der vi overlater 100 pst. til norske bedrifter å finne arbeidstakeren, få på plass kontakten og bidra til at vedkommende får arbeidstillatelse i Norge. Vi kan forenkle arbeidstillatelsen, og det er vi opptatt av. Men mitt spørsmål, som jeg ønsker å drøfte i en stortingsmelding om arbeidsinnvandring, og som jeg tror vi trenger å tenke litt sammen rundt, er om staten – utenrikstjenesten og norske myndigheter – skal delta mer aktivt ute i verden for å spleise bedrifter – norske bedrifter – og arbeidstakere, og om vi skal ha en aktiv rolle i de spørsmålene. Der har vi ikke en politikk, der hadde ikke dere en politikk, og spørsmålet er nå om vi skal utvikle en sånn politikk.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Jeg sendte et forslag til en sånn forskrift på høring rett før jul. Så forslaget er nå ute på høring, der vi foreslår i forskrifts form at tillitsvalgte skal gis innsynsrett i lønns- og arbeidsvilkår på arbeidsplasser som omfattes av en allmenngjort tariffavtale.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Ja, men jeg har behov for å si at problemet vårt er ikke kvoteordningen. Kvoten er på 5 000, men det er ikke slik at når det kommer 5 000, er det stopp. Når det kommer 5 000, skal arbeidskraftmyndighetene vurdere situasjonen i arbeidsmarkedet før en sier at vi kan gå videre. Så det er ikke et tak på maks 5 000, det er bare det at en utlyser en aktivitet fra arbeidskraftmyndighetene når vi kommer til 5 000. Men problemet vårt er jo at vi hadde en kvote på 5 000 i fjor også, og det kom 1 700. Det er mange som tror at hvis vi i Norge bare sier ja, kanskje vi trenger noen ingeniører fra India, blir vi nedrent av ingeniører fra India. Problemet vårt er at de kommer jo ikke til Norge. Det er derfor det er en utfordring å reise temaet om arbeidsinnvandring, reise spørsmålet om Norge må innta en langt mer offensiv holdning som nasjon for nettopp å samarbeide med norsk næringsliv for å se på hvordan f.eks. faglærte fra India, Kina og ellers rundt omkring i verden kan tenke seg å velge Norge som et framtidig arbeidssted. Det er det vi drøfter i denne stortingsmeldingen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-07:
Gjerne det!
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2007-02-07:
Dessverre er ikke en ny utlendingslov det eneste som tar lang tid i Regjeringen. Det er gjennom media også varslet at det kommer en melding om arbeidsinnvandring. Vi har en situasjon i Norge med skrikende behov for ny arbeidskraft inn i markedet, og vi ser en statsråd som både driver saksbehandling gjennom media, og som også drøfter svært mye av den interne uenigheten som finnes i Regjeringen, gjennom media. De tingene vi trenger å få på plass i forhold til arbeidsinnvandring, er enten klarlagt fra den forrige regjeringen eller gjennom forslag som allerede er kjent. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: Hvorfor ikke bruke det eksisterende regelverket og lovverket? Og hvorfor ikke se på Høyres elleve forslag i representantforslaget om arbeidsinnvandring, istedenfor å dra på studieturer, istedenfor å drive med saksbehandling eksternt i media? Nå er tiden kommet for å levere. Ønsker statsråden å gjøre det?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2007-02-07:
Kristeleg Folkeparti tok i fjor initiativ til å få på plass eit utlendingslovverk som særbehandlar barn. Barn i asylmottak blir frårøva moglegheita til å ha ein god barndom når asylprosessen tek lang tid. Deira barndom er sett på vent. Det er vanskeleg å gi ein god skulegang og ei god oppfølging av helseproblema. Mottaka skal vere mellombels butilbod og er ikkje lagde til rette for å vere ein bustad som barn og foreldre skal bli i over lang tid. Men det viser seg at det er mange barn og familiar som blir sitjande i fleire år på asylmottak. Etter at Stortinget behandla Kristeleg Folkepartis forslag, har departementet sendt ut på høyring ei regelendring med sikte på å leggje sterkare vekt på barnas situasjon når opphaldsløyve skal vurderast. Utlendingslova er utsett på nytt. Kan statsråden seie om det vil ha konsekvensar for dette arbeidet? Kristeleg Folkeparti er utolmodig av omsyn til barna. Når vil ei regelendring vere på plass?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-02-07:
Når det gjelder tvangsekteskap, tror jeg Venstre vil gi statsråden det synspunkt at man ikke skal tenke kollektivistisk, men tenke individ, og da finnes det mange gode eksempler som treffer rett uten å skjære alle over én kam. Mitt spørsmål går nettopp på at mennesket skal ses som menneske, enten det gjør godt eller dårlig. Jeg håper ikke vi skal måtte vente på en ny utlendingslov når det er slik at en bestemor fra Bosnia nektes besøksvisum til Norge med den begrunnelse at hun får stor tilknytning til Norge fordi sønnene hennes er her, mens de samme argumentene faktisk ville gitt henne familiegjenforening. Damen har ikke noe lyst til å dra til Norge, for hun har noen hun tar seg av i Bosnia. Dette blir jo helt galt. Jeg står her med en henvendelse om det som Stortinget har vært sympatisk til, nemlig kjærlighetsvisum, det at unge mennesker kan finne ut om de egentlig vil være sammen. Det gir dem ingen andre rettigheter, men regelverket er så rigid at man ikke ser menneskene. Jeg håper at statsråden i sin tenketid, mens vi venter på utlendingsloven, ser på disse visumbestemmelsene, som er åpenbart urimelige overfor en gammel bestemor som vil se sine sønner før hun dør, og unge mennesker som vil finne ut om kjærligheten er ekte eller ikke, og som ikke vil tulle med regelverket. Det må ikke bli slik at regelverket går foran fornuftige menneskelige hensyn. Da er det byråkratiet som vinner, og ikke det som jeg oppfatter som statsrådens vilje til å tenke humanistisk.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-02-07:
Først får jeg takke statsråden for å være sympatisk ikke-sosialdemokratisk – i min språkbruk, og det er bare ment positivt – når statsråden i svaret til representanten Trine Skei Grande sa at man kanskje skal se på selskapet Opera Software, og her kommer jeg til poenget mitt. Vi har en kvote for fagarbeidere på 5 000. Jeg tror at vi i fjor tok inn ca. 1 800–1 900 av den kvoten. Det kunne jo være et poeng for statsråden, som er kreativ og drar til Canada for å se hva man kan lære, at man kunne gå gjennom slike ordninger for rett og slett å høvle ned alle de unødvendige dørstokkene som er der, for å sørge for at systemet fungerer, og så la en slik kvote som vi faktisk har, være et skinnende eksempel på at man – jeg holdt på å si – driver «politics by walking around» og ikke lar byråkratiet drive «walking around» nærmest selvgående. Mitt spørsmål til statsråden er: Er statsråden villig til å se på denne kvoteordningen, slik at vi kan ta inn de folkene vi åpenbart trenger, og som jeg med mine vandringer f.eks. i fag- og forskningsmiljøer ser at det er vanskelig å få inn?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2007-02-07:
Jeg ønsker å følge opp to uklare svar som statsråden gav på spørsmål fra representanten Siv Jensen. For det første spørsmålet han ikke gav svar på: Vurderer Regjeringen å opprette lukkede mottak for asylsøkere? Og: Er det slik at Kristin Halvorsen tar feil når hun sier at debatten om 21 års aldersgrense for henting av ektefelle i opprinnelseslandet er lagt død?
Martin Engeset (Høyre), 2007-02-07:
Mitt spørsmål går til arbeids- og inkluderingsministeren. Mangelen på arbeidskraft er akutt, og begynner virkelig å bli kritisk. Dette gir press på priser og lønninger og stigende renter. Da er det ubegripelig for meg at vi har en regjering og en statsråd som virker som han er helt ute av stand til å handle. I stedet bidrar Regjeringen aktivt til å forverre problemene – ved å gjøre det dyrere for bedriftene å ha eldre arbeidstakere ansatt, ved aktivt å forsvare en AFP-ordning som eksporterer friske og arbeidsføre mennesker ut av arbeidslivet i ekspressfart, og ved å gjøre det ulovlig for bedriftene å gi ungdom en sjanse på arbeidsmarkedet ved å tillate midlertidige ansettelser. I tillegg ser vi at sykefraværet ligger på et meget høyt nivå, og at antall uføretrygdede stiger. Jeg hører at statsråden er stolt av å bo i Norge. Det er gjerne slik i den politiske debatt i Norge at vi liker å skryte av at Norge er verdens beste land å bo i. Men samtidig tillater vi altså at nærmere 800 000 mennesker i arbeidsfør alder står utenfor arbeidslivet. Akkurat det er i hvert fall ikke mye å skryte av, heller ikke at det for mange er mer lønnsomt å gå på trygd enn å være i jobb, eller at det for store grupper nesten ikke lønner seg å jobbe. Det er direkte skammelig og definitivt ikke mye å skryte av eller være stolt over. Skal vi lykkes med å skaffe nok kompetent arbeidskraft til privat og offentlig sektor, må vi både mobilisere kraftig fra vår egen arbeidskraftreserve og innta en langt mer offensiv holdning til arbeidsinnvandring. Problemet er her nå og krever handling nå. Hva vil statsråden gjøre helt konkret bortsett fra å reise på utenlandsstudieturer, tenke høyt i media og varsle stadig nye stortingsmeldinger? Hvilke tiltak ønsker statsråden å sette inn nå, i 2007, som vil virke i 2007?
Martin Engeset (Høyre), 2007-02-07:
Felles for alt det statsråden ramset opp nå, er nemlig at det er tiltak som vil virke på sikt. Jeg husker en tidligere kjent parlamentariker fra statsrådens eget parti som sa: Folk et ikkje på sikt, dei et kvar dag. Det er noe med at Regjeringen prater, Regjeringen utreder og Regjeringen varsler stortingsmeldinger, men man løser ikke et akutt problem her og nå i 2007 ved å varsle stortingsmeldinger som kommer neste år. I dag hørte vi på NRK Dagsnytt at én av fire AFP-pensjonister ønsker seg tilbake til arbeidslivet og angrer på at de gikk ut i en AFP-tilværelse. Hva har statsråden tenkt å gjøre med det? Har han tenkt å legge forholdene til rette slik at de som vil og kan bidra med sin arbeidskraft, faktisk får lov til å kunne kombinere arbeid og trygd på en helt annen måte enn hva som i dag er mulig?
Erna Solberg (Høyre), 2007-02-07:
Jeg syns det er ryddig at statsråden sier at man når det gjelder de langsiktige tiltakene, følger opp den forrige regjeringens politikk. Det er ikke så vanlig å høre fra statsråder som faktisk gjør det, men som ofte skryter på seg noe annet i debatten. Vi er i en økonomisk situasjon nå som er annerledes enn den som den forrige regjeringen var i. Vi har en overopphetet økonomi, og hver gang finansministeren blir spurt om den stigende renten, svarer hun at hun ikke vet hva hun skal gjøre med de offentlige utgiftene neste år, fordi det avhenger av hvilken tilgang vi har på arbeidskraft. Statsråd Hanssen er altså minister for tilgangen på arbeidskraft, og mitt spørsmål er: Hva gjør man i dag for å bedre tilgangen på arbeidskraft? Vi har fremmet et forslag som Regjeringen er enig i, men som den ikke vil gjennomføre før etter pensjonsreformen, nemlig å gjøre noe med 67–70-problematikken, altså at eldre opplever at de ikke tjener noe på å jobbe etter at de er fylt 67 år. Vil statsråden gjøre noe med det nå? Vi trenger noen tiltak som virker nå. Hvis ikke blir renten høyere, og vi får mindre tjenester i offentlig sektor, for effekten av pengene blir mindre.
Erna Solberg (Høyre), 2007-02-07:
Jeg vil takke statsråden for at han mener at den forrige regjeringen gjorde noe fornuftig. Det står litt i motstrid til et tidligere svar om akkurat samme tema, hvor det ble sagt at vi ikke gjorde noe. Vi har altså gjort noe. Min analyse av problemet med arbeidsinnvandring er ikke at vi mangler noe i regelverket, med unntak av på noen små områder, hvor det ligger forslag fra Høyre i Stortinget. Men hovedspørsmålet er om vi klarer å få arbeidsgivere og arbeidstakere til å møtes i denne verden, og om det offentlige har en rolle å gjøre i det. Og da er vår bønn til statsråden: Det er ikke nødvendig med en ny melding om arbeidsinnvandring. Det som er nødvendig, er ny aktivitet fra Regjeringens side i møte mellom en arbeidstaker og en arbeidsgiver ute. Det er å forenkle praksisen, bl.a. ved å utvide den ordningen som den forrige regjeringen laget, med prekvalifisering av arbeidsgivere, sånn at man kan ta inn en person før man går gjennom selve systemet. Og det er f.eks. å starte norskopplæring i utlandet målrettet mot områder og land hvor det kan være interessant å hente arbeidstakere fra. Alt dette foreslo vi en strategi for i vårt alternative budsjett. Jeg håper statsråden gjør det, ikke bare kommer med en melding.
Erna Solberg (Høyre), 2007-02-07:
President! Jeg har et svar til ham: Han kan gjøre det uten en stortingsmelding –
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2007-02-07:
Jeg skal komme med et par tiltak som kan gi øyeblikkelig virkning. For øvrig anbefaler jeg å lese Fremskrittspartiets forslag til statsbudsjett. Der står det mange gode løsninger som ville ha fått folk raskt i arbeid, bl.a. at man kuttet ut avkortningen fra 67 til 70 år. Et annet viktig tiltak for å få flere folk i arbeid, gjelder dem som i dag står i helsekø og venter på en operasjon eller behandling, og som ikke får det. I forbindelse med IA-avtalen er det bevilget 600 mill. kr for å få dette i gang. I henhold til svar fra statsråden i januar er altså ingenting på plass foreløpig. Det betyr at de ikke vet hvor de skal behandles. Skal de behandles på private institusjoner, eller skal de behandles på helseforetakene? Hvis de behandles på helseforetakene, skal de da skyve dem som står i kø i dag, lenger ut i køen? Derfor er det særdeles viktig at vi får i gang dette. Når kan vi begynne å behandle disse pasientene, slik at de raskt kommer seg ut i arbeid igjen?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2007-02-07:
Jeg synes dette står i sterk kontrast til det som stod i Dagbladet.no. Der er det henvist til møtet med ConocoPhillips. Det står: «Aasen bestrider likevel på det sterkeste at sykehuset mottar «informasjon av høy kvalitet», slik statsråd Bjarne Håkon Hanssen fremholdt i Stortingets ordinære spørretime.» Så her er det tydeligvis to syn på dette. Men bakgrunnen for dette, som også står i Dagbladet.no, er at dette rammer oljearbeidere ved at de kan miste rettigheter til pensjon, og de kan miste private forsikringer. Det står også om en masse avsløringer som er skjedd over tid – ting som har skjedd tidligere, og ting som skjer i dag. Det er helt åpenbart at det er behov for en granskning for å gi disse arbeiderne de rettighetene de faktisk har krav på. Da er mitt spørsmål: Vil statsråden sette i gang en sånn granskning, også basert på ønskene fra det samme medisinske miljøet?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2007-02-07:
Spørsmålet går til Bjarne Håkon Hanssen. Bedrifter som trenger spesialkompetanse, er vanligvis bedrifter som er ute med anbud i beinhard konkurranse etc. Jeg fikk en mail fra en bedrift i Lofoten som hadde søkt UDI om å få en spesialfagarbeider fra Filippinene til å komme. Det var vanskelig. De hadde ventet i fire måneder, og de ringte hit for å prøve å få hjelp til det. De hadde kontaktet UDI og forklart situasjonen, at de hadde leveringsproblemer fordi de manglet fagkompetanse. Svaret fra UDI var at de måtte bare vente. Dette er selvfølgelig bare ett av flere eksempler på at behovet for fagkompetanse ikke dekkes inn. Spørsmålet mitt er: Hva vil statsråden gjøre for å få fortgang i behandlingen av sånne søknader?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-02-07:
La meg først gi statsråden honnør for en veldig skikkelig oppfølging av både NAV-reform, pensjonsreform og velferdsmelding. Men vi har en skrikende mangel på arbeidskraft i dette landet, og da er det et stort paradoks at vi samtidig opplever at funksjonshemmede, eldre og innvandrere stenges ute fra arbeidsmarkedet. I dagens Vårt Land kan vi lese om May Britt Haug, svaksynt og topputdannet. Hun har søkt 40 jobber, men får ingen, og det i en situasjon hvor nettopp hennes kompetanse burde være etterspurt. Da er jeg enig med dem som har sagt at det er greit med de store grepene, de skal virke på sikt, men spørsmålet er hva statsråden vil gjøre i forhold til å fjerne dette store paradokset at landet trenger denne arbeidskraften, vi trenger kompetansen – vi trenger kanskje en litt annen kompetanse, men vi kan ikke se på at mennesker i Norge som ønsker å jobbe, ikke får jobb, mens arbeidslivet virkelig trenger dem.
André N. Skjelstad (Venstre), 2007-02-07:
Jeg er enig med statsråden i at NAV er rammeverktøyet, men man er nødt til å fylle på med noe annet også. Venstre har bl.a. fremmet forslag om mer fleksibilitet i forhold til arbeidsmarkedet, midlertidige ansettelser, større grad av fleksible ordninger og fjerning av overgangsordninger. Jeg ser at statsråden har vært på studietur i Canada. Da lurer jeg på: Er det slik at det kanskje er mer fleksible ordninger og litt mer liberale regler der – som kanskje er svaret for å få en økt og bedret tilgang på arbeidskraft også i Norge?
André N. Skjelstad (Venstre), 2007-02-07:
Det er alvorlige påstander som blir satt fram i Dagbladet.no. Det kom også opp i spørretimen den 31. januar. For folk som er involvert og har fått eller frykter å få yrkesskader, f.eks. knyttet til kjemikalier på oljeinstallasjonene, er det viktig at de opplever at myndighetene faktisk spiller på lag med dem og er støttespillere når det gjelder å få innsyn og åpenhet om det som har skjedd. Det handler ikke om gransking, men det handler om å få en åpenhet om det som faktisk har skjedd, og et erfaringsgrunnlag ut fra det. Synes statsråden at selskapenes håndtering i denne saken er tilfredsstillende? Og vil han medvirke til at all relevant informasjon kommer på bordet?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-02-07:
Flere tidligere oljearbeidere har gjennom det siste året kontaktet meg. De har fortalt urovekkende historier om store helseplager etter mange års arbeid i petroleumsnæringen. Kreft, MS-lignende symptomer, kraftige hudreaksjoner og depresjoner er stikkord som beskriver noe av det disse menneskene sliter med. Disse møtene har gjort sterkt inntrykk på meg. Det er viktig å sikre tidligere oljearbeidere en forsvarlig behandling. Mange har formidlet at det er svært vanskelig å dokumentere at helseplagene er yrkesrelaterte. Det forklares med at oljeselskapene ikke gir god informasjon om hvilke kjemikalier den enkelte har vært utsatt for. Derfor utfordret jeg statsråden i spørretimen sist uke om å nedsette en granskningskommisjon. Min utfordring ble feid til side. Statsråden uttalte at selskapene framskaffer informasjon av høy kvalitet, og opplyste at dette også er bekreftet av de yrkesmedisinske avdelingene. Når alvorlige bekymringer om å holde tilbake giftinformasjon tilbakevises på en slik kategorisk måte, forutsetter jeg at det bygger på grundige undersøkelser. Overraskelsen ble derfor stor da jeg dagen etterpå kunne lese i media at lederne ved de arbeidsmedisinske sentrene tok kraftig avstand fra statsrådens virkelighetsbeskrivelse. Avdelingssjef Aasen ved Haukeland uttalte: «Det er en mulighet for at tidligere Ekofiskarbeidere allerede har fått negativ arbeidsmedisinsk utredning fra oss, tuftet på et for tynt grunnlag.» Med dette som bakgrunn vil jeg spørre om statsråden ønsker å korrigere informasjonen til Stortinget om oljeselskapenes samarbeidsvilje i saker som gjelder alvorlige helseskader hos tidligere oljearbeidere.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-02-07:
Jeg er glad for at statsråden har nyansert sine uttalelser noe, og at han også har hatt møte med representanter for yrkesmedisinsk avdeling. Statsråden har bl.a. informert Stortinget om et prosjekt som kartlegger dagens kunnskap om gifteksponering. Sist uke uttalte han at det var håp om at disse tiltakene vil bidra til økt kunnskap om hvordan arbeidsmiljøsituasjonen har vært – og er – på norsk sokkel. Jeg synes det er for passivt bare å satse på tiltak som gir håp om kunnskap. Myndighetene må iverksette tiltak som faktisk bidrar til et forsvarlig arbeidsmiljø og kunnskap om arbeidsrelaterte helseskader. Vil statsråden fortløpende vurdere behovet for nye tiltak, gjerne granskning, som kan avdekke årsaken til at mange tidligere oljearbeidere i dag sitter igjen med ødelagt helse?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-02-07:
Det er viktig å legge til rette for nødvendig arbeidsinnvandring, men det er minst like viktig å sikre at de som allerede er innvandret til Norge, har forsvarlige lønns- og arbeidsvilkår. I den senere tid er det iverksatt flere tiltak for å forhindre dårlig behandling av utenlandske arbeidstakere. Særlig har det vært viktig å styrke Arbeidstilsynet med flere stillinger og bedre regelverk. Kristelig Folkeparti mener det er viktig med ytterligere tiltak mot sosial dumping. Etter vår mening bør tillitsvalgte raskt få innsynsrett i lønns- og arbeidsforhold som tilbys ved innleie av utenlandsk arbeidskraft i områder der minstelønn gjelder etter allmenngjøringsvedtak. Hvordan vurderer statsråden et slikt forslag? Og når vil det eventuelt kunne innføres?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-02-07:
Eg må seia det er påfallande dersom det er slik at forskarane seier éin ting til statsråden og noko anna til media. Er det noko som er sikkert, er det iallfall at dei som har arbeidd i oljenæringa, og som arbeider der, har krav på både respekt og anstendig behandling når dei etter fleire års innsats fortel om store helseskadar som følgje av kjemikalieeksponering. Det er dokumentert bl.a. i Dagbladet.no kva forskarane seier, både ved Haukeland og i Telemark. Dei seier at det er ikkje god nok dokumentasjon, osv. Mitt spørsmål til statsråden er eigentleg: Meiner han at den verkelegheitsbeskrivinga frå leiarane ved arbeidsmedisinske avdelingar tilseier at tidlegare oljearbeidarar i dag får ei rettssikkerheit og ei kvalitetsmessig god vurdering av sine påståtte yrkesskadar? Eller kva vil han gjera for å forbetra den situasjonen?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-02-07:
Bakgrunnen for buplikta var og er liv og aktivitet på gardane og dermed også i lokalsamfunnet – altså lys i husa. Det er eit nokså fleksibelt regelverk med fullmakt til kommunane, som gjev høve til lokale og fornuftige tilpassingar, altså smidige ordningar. Men me ser at praksis er veldig varierande, alt frå ei rigid regelstyring til ein fornuftig situasjonstilpassa praksis. Det er eit uomtvisteleg faktum at busetnad på gardane er eit av dei aller viktigaste verkemidla for å halda oppe levande bygder rundt om i fedrelandet. Då vert mitt spørsmål til statsråden: Har statsråden tankar om ein strategi for korleis buplikta ikkje skal få utvikla seg til ei klam tvangstrøye, men tvert om som eit smidig og godt verkemiddel for å sikra at det òg i framtida er lys i husa rundt om i landet vårt?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-02-07:
Mjølkeproduksjon er framleis det som gjev best avkasting for gardsdrifta. Framleis er det òg slik at ca. 60 pst. av mjølkeproduksjonen skjer på gardar med ein kvote på mindre enn 100 000 liter, altså typiske familiebruk. Familiebruket er ein viktig lekk i ein variert landbruksstruktur, og med det vert det òg ein viktig reiskap for å halda oppe busetnad, aktivitet, liv og trivsel rundt om i bygdene. For dei fleste unge menneske, for ikkje å seia alle, er det viktig med ordna arbeidstid og ordna fritid. Det er det ikkje alltid lett å få til på eit familiebruk. Verkemiddel for å få dette til er betre velferdstiltak, avløysarordningar og sist, men ikkje minst, moglegheiter for fleksible og praktiske samdriftsordningar. Mitt spørsmål til statsråden er difor: Kor viktig synest statsråden det er å sikra framtida for familiebruket? Og viss det er viktig, kva vil han gjera for å sikra at unge menneske òg i framtida vågar å satsa på familiebruket, noko som faktisk mange eigentleg har lyst til?
Trine Skei Grande (Venstre), 2007-02-07:
Statsråden skal få stå litt til. Vi har hørt at det med ny utlendingslov er vanskelig, med stor intern uenighet og andre ting. Men ett område er vi enige om, de aller fleste her i salen, nemlig området arbeidskraftinnvandring. For det er viktig for å opprettholde velferden i landet vårt at vi får inn arbeidskraft når vi er i en økonomi i så stor vekst. UDI sier at gjennomsnittlig behandlingstid når det gjelder arbeidskraftinnvandring, har gått ned. Men det er egentlig litt lett omgang med tall, for man prioriterer de enkle sakene, mens køen egentlig øker og de vanskelige sakenes behandlingstid også øker veldig mye. Man kjenner til store norske bedrifter som trenger kompetanse – spesialkompetanse. Når jeg snakker med de ansatte i Opera Software, som er stolt over å være en norsk teknologibedrift, og som bestiller kompetanse fra f.eks. Kina og India, sier de at det ikke er like enkelt å få kjempedyktige fagfolk til å sitte i Kina eller India i seks måneder og vente under behandlingstida i UDI. Spørsmålet mitt til statsråden er om statsråden er tilfreds med at køen skal være så lang. Er man tilfreds med at de geografiske områdene som først og fremst leverer veldig kvalifisert personale til oss, får økt ventetida til inntil det dobbelte for å få behandlet sakene? Statsråden har jo i dag sagt at han gjør store grep for å utvikle og forbedre velferdsordningene. Det er også et veldig viktig grep for å utvikle og forbedre velferdsstaten vår at vi får gjort noe med dette. Et annet problem er at bedriften ikke føler at de får noe informasjon om hvor lang tid dette tar, mens deres dyktige fagfolk sitter og venter. Er statsråden tilfreds med denne utviklinga?