Mette Tønder (Høyre), 2017-06-07:
Først vil jeg takke komiteen for et godt samarbeid i sakene som vi nå skal diskutere. Vi har ikke vært enig i alt, og i det videre vil jeg ta opp flertallets innstilling. Vi behandler også to representantforslag i denne debatten, og komiteen har valgt å debattere disse under ett. Jeg vil takke forslagsstillerne for gode forslag. Jeg er stolt av å være med på starten av en reform på et så viktig område som dette. Barn og familier som trenger hjelp, fortjener det beste og mest kompetente vi kan tilby. Denne reformen bygges rundt fire hovedtema: tidlig innsats, familiestøtte og hjelp der barnet bor, kompetanse og ledelse. Målet er at flere utsatte barn og familier får den hjelpen de trenger, på et tidligere tidspunkt enn i dag. Barnevernsreformen gir mer makt til kommunen. Barn og familier bor alle i en kommune, og det er kommunens ansatte som ser barna fra de er spedbarn – ja, egentlig fra før de er født – på helsestasjonen, i barnehagen, på skolen, på SFO, for å nevne noen kontaktpunkter. Mange barn og familier som trenger hjelp, sier det samme: Det er viktig at hjelpen kommer tidlig. Senest i saken om glassjenta sier Ida at hun burde fått et annet sted å bo og andre voksne til å ta vare på seg tidligere. Vi kom for sent – og da vi satte inn tiltak, var det den gale hjelpen. Samtidig er det slik at ikke alle tiltak kan overføres til en og en kommune. Noen er for spesialiserte og trenger større fagmiljøer. Et eksempel på dette er vurdering av spedbarn og rekruttering av fosterhjem – som forblir statlig, i hvert fall enn så lenge. Reformen bygger, som før sagt, på fire hovedpilarer. Tidlig innsats og styrking av denne: Her legges det opp til å styrke lokalt, tverrfaglig arbeid, som også vil gi kommunen bedre mulighet til å se helheten. Tilbudet om opplæring i å snakke med barn skal videreutvikles til å bli nasjonale programmer tilpasset ulike yrkesgrupper. Dette er viktig, fordi det å kunne snakke med barn, bygge tillit og få barn til å fortelle er en viktig kompetanse for å avdekke misbruk, overgrep eller andre opplevelser. Sentre for foreldre og barn foreslås lovfestet. Ny barnevernslov vil tydeliggjøre kommunens ansvar for forebygging og samordning av tjenester, for der kommunen ser barn og familier på flere steder, meldes det dessverre også om at manglende samarbeid mellom tjenestene gjør at de som trenger hjelp, allikevel ikke blir sett. Reformen legger også vekt på familiestøttende tiltak og hjelp der barnet bor. Det legges til rette for at kommunen skal kunne bruke ulike familiestøttende, forebyggende tiltak, som ICDP og Nurse-Family Partnership. Videre blir kommunen nå forpliktet til å vurdere nettverk og nær familie når barn trenger et fosterhjem. Mange kommuner gjør dette allerede i dag, men gjennom denne reformen blir altså alle forpliktet til det. Et av forslagene som har fått tøffe tilbakemeldinger fra noen høringsinstanser, spesielt fra BarnevernsProffene, er forslaget om at staten fortsatt skal ha ansvar for noen av de spesialiserte hjelpetiltakene. Komiteen har forstått tilbakemeldingen slik at det er programmene som brukes i dag, som er utfordringen. De legger, ifølge høringsinstansene, opp til å se på adferd og ikke på hvorfor barn gjør det de gjør. De er ikke evaluert av barn, og noen ganger, også ifølge høringsinstansene, gjør de vondt verre. Komiteen har vært tydelig i sine merknader og i sitt forslag på at disse programmene skal evalueres, og at barn og unge skal tas med under evalueringen. De siste to temaene er kompetanse og ledelse. Vi må kartlegge behovet, og det skal legges frem en egen kompetansestrategi som skal gjelde fra 2018 til 2024. I tillegg er det viktig at kommunepolitikerne følger opp sitt eget barnevern, og for å kunne gjøre det må de få kunnskap. Komiteen er enig om at det skal gjennomføres årlige rapporteringer om barnevernet til kommunestyrene. Det skal etableres kommunale læringsnettverk og kompetansemiljøer for å kunne gi bedre faglig støtte, og studiene skal bli mer kunnskapsbaserte og praksisnære. Denne reformen er stor, og jeg rekker ikke alle enkeltheter ved den på den tiden jeg er blitt gitt. Men jeg vil ta meg tid til å rette en takk til alle dem som jobber med barn som har det vanskelig, alle dem som åpner hjemmet sitt for et ekstra barn eller flere, alle dem som til daglig tør å si fra til barnevernet – og til alle barna og ungdommene, som er proffe på livet sitt og fortjener en ny sjanse til en bedre barndom. Denne reformen er for dere og om dere – og det er en reform som vi håper skal gjøre det enda litt tryggere å være barn og ung i Norge. Jeg ser frem til den videre debatten.