Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2004-06-11:
Først vil jeg ta opp de forslagene som Arbeiderpartiet har fremmet sammen med andre partier i innstillingen. Finanskomiteen har nå avsluttet sitt arbeid med skattemeldingen, og fortsatt er det en rekke viktige spørsmål som ikke er avklart. Det er derfor knyttet stor usikkerhet til hvordan morgendagens skattesystem vil se ut. Dette er svært uheldig, særlig når vi vet at stabilitet og forutsigbarhet er noe av det som mange anser som det viktigste ved skattesystemet. Det kan imidlertid ikke komme som noen overraskelse på Regjeringen at det har vært umulig å få bred støtte for hovedinnholdet i meldingen. Skaugeutvalgets mandat var å foreslå endringer i skattesystemet som ville gi 10 milliarder kr i skattelettelse. Forslagene i skattemeldingen innebærer en skattelettelse på omkring 12 milliarder kr. Utgangspunktet for skattemeldingen var derfor ikke å foreslå en omlegging som kunne få bredest mulig støtte, men å oppfylle Sem-erklæringen om ytterligere 12 milliarder kr i skattelettelse, utover de om lag 20 milliarder kr som Regjeringen allerede har gitt. Det er imidlertid flertall på ett viktig punkt, og det er at det skal være skatt på aksjeinntekt. Den såkalte aksjonærmodellen innebærer at aksjeinntekt, det vil si aksjeutbytte og gevinst ved salg av aksjer, skal beskattes som alminnelig inntekt. Arbeiderpartiet innførte utbytteskatt på 11 pst. i 2000 gjennom et forlik med sentrumspartiene, men dette ble fjernet av regjeringen Bondevik i 2001. Det er flere grunner til at Arbeiderpartiet har ønsket å gjeninnføre skatt på aksjeutbytte. For det første har denne skatten en sosial profil. Det er særlig de med store inntekter og formuer som også har store aksjeinntekter. Utbytteskatt vil bidra til en mer rettferdig beskatning, fordi arbeidsinntekter og kapitalinntekter vil bli beskattet mer likt. Den store forskjellen i skattesats på arbeid og kapital er en av de store svakhetene ved dagens skattesystem. Videre gjør aksjonærmodellen det mulig å avskaffe delingsmodellen for aksjeselskap. Innføring av aksjonærmodellen betyr også at vi kommer mer i takt med skattesystemene internasjonalt. Dette er en fordel, fordi dagens regler - som innebærer godtgjørelse for skatt på utbytte fra norske selskaper, men ikke fra utenlandske selskaper - trolig er i strid med EØS-reglene. Komiteen ber om at Regjeringen særlig vurderer konsekvensene for grunnfondsbevisenes stilling av å innføre aksjonærmodellen, og om nødvendig foreslå tiltak som sikrer at grunnfondsbevis fortsatt vil være et reelt alternativ som finansieringsform for sparebankene. Regjeringen foreslår at skjermingsmodellen skal erstatte delingsmodellen for personlig næringsdrivende, det vil si deltakerlignede selskap og enkeltpersonsforetak. Dette er en modell som i motsetning til aksjonærmodellen ikke har vært ute på bred høring og heller ikke ble anbefalt av Skaugeutvalget. I høringer i komiteen er det gitt uttrykk for at modellen vil bety en kraftig skatteskjerpelse for små selskaper, og at dette vil kunne få negative konsekvenser bl.a. for nyskaping og gründervirksomhet. Mange har også tatt til orde for at disse selskapene bør beskattes etter samme modell som aksjeselskapene, altså ved en uttaksmodell. Dette er bakgrunnen for at et flertall i komiteen, der også regjeringspartiene er med, ber om at Regjeringen utreder muligheten for å innføre en modell for uttaksbeskatning for deltakerlignede selskap og enkeltpersonsforetak. Dersom dette ikke er mulig, må det vurderes om det bør foretas justeringer i skjermingsmodellen. Inntil det finnes en løsning på dette, må delingsmodellen videreføres for personlige næringsdrivende, om nødvendig parallelt med aksjonærmodellen for aksjeselskap. Regjeringen forslår at utbytte og aksjegevinst innen selskapssektoren ikke skal beskattes, og at det heller ikke skal gis skattefradrag for tap ved salg av aksjer mellom selskaper. Komiteen er enig i at kjedebeskatning kan ha mange uheldige konsekvenser, og at slik beskatning bør unngås. I meldingen pekes det imidlertid på at denne modellen kan åpne for en rekke tilpasninger for å unndra skatt. Komiteens medlemmer, bortsett fra regjeringspartienes representanter, finner ikke å kunne ta stilling til den foreslåtte fritaksmodellen før det foreligger en nærmere vurdering av hvordan uønskede tilpasninger kan forhindres. Når det så gjelder de andre forslagene i meldingen, som lavere toppskatt, avvikling av formuesskatten og fjerning av boligskatten, har Regjeringen ikke fått flertall i komiteen for noen av dem. Arbeiderpartiet har to hovedinnvendinger mot skattemeldingen. For det første legges det opp til en skattelettelse på 12 milliarder kr. En slik skattelettelse vil måtte gå på bekostning av viktige velferdsordninger som pensjoner, skole og helse. Dette er for Arbeiderpartiet totalt uakseptabelt. Forslaget må også ses i lys av den økonomiske utviklingen vi er inne i, med sterk vekst i privat konsum. Da er det ikke skattelettelse for de rikeste som bør prioriteres, men gode fellesskapsløsninger. Den andre hovedinnvendingen fra Arbeiderpartiet er knyttet til forslagets sosiale profil. Beregninger viser at reformskissen lavere toppskatt, utbytteskatt og fjerning av formuesskatten og boligskatten, gir personer med inntekt over 750 000 kr en gjennomsnittlig skattelettelse på over 36 000 kr. En person med inntekt mellom 400 000 og 450 000, får 12 000 kr mindre i skatt, mens en med inntekt mellom 100 000 og 150 000, får 1 500 kr i skattelettelse. Arbeiderpartiet mener at en viktig oppgave for skattesystemet er å omfordele og utjevne inntekt og formue. Vi ønsker ikke at denne egenskapen ved dagens skattesystem skal svekkes, slik Regjeringen legger opp til. Regjeringen går inn for å øke minstefradraget, og hevder at dette gir reformen en sosial profil. Jeg viser til svar på spørsmål nr. 59 fra Senterpartiet, hvor det oppgis at forslagene til endringer i fradragsstrukturen i reformskissen betyr at alle med lønnsinntekter over 235 000 kr får en skattelettelse på 3 500 kr. For dem med lavere inntekter er skattelettelsen mindre, og personer med lønnsinntekt på 75 000 kr får faktisk en stor skatteskjerpelse. Det er vanskelig å se den sosiale profilen i dette. Samtidig som bunnfradraget økes, sier Regjeringen at den vil "rydde opp" i fradragsstrukturen. Dette kan ikke forstås på annen måte enn at en rekke fradrag skal fjernes. Felles for de fleste fradragene er at avvikling betyr relativt lite for gjennomsnittet, men kan ha stor betydning for dem som mister fradragene. Regjeringen våger imidlertid ikke å være konkret med hensyn til hvilke fradrag som skal bort, slik at det da blir umulig å ta noen debatt om dette nå. Arbeiderpartiet mener også at det bør være rom for en økning av minstefradraget, men at dette må skje ved en omfordeling av skattebyrden, og uten at det gis store skattelettelser totalt sett. Arbeiderpartiet er ikke fornøyd med måten Regjeringen har behandlet formues- og boligskatten på i meldingen. Skauge-utvalget var opptatt av at formuesskatt, boligskatt og eiendomsskatt skulle ses i en totalsammenheng, og utvalget foreslo å avvikle formuesskatten samtidig som fordelsbeskatningen på egen bolig og hytte ble økt. Dersom dette ikke var ønskelig, mente Skauge-utvalget at det burde innføres en obligatorisk eiendomsskatt. Ifølge utvalget ville en slik omlegging bringe det norske skattesystemet mer på linje med andre OECD-lands. Det ville også bidra til å redusere dagens sterke incentiver til å plassere kapital i dyre boliger og hytter i stedet for i virksomhet som kan bidra til å skape arbeidsplasser og til verdiskaping. Arbeiderpartiet har derfor, sammen med Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, bedt Regjeringen om å komme tilbake til Stortinget med en samlet gjennomgang av formuesskatten, fordelsbeskatningen av egen bolig og eiendomsskatten, og at det vurderes i en totalsammenheng. Denne utredningen må også omfatte takseringsgrunnlaget for boligbeskatningen. Regjeringen varsler i meldingen at den vil se nærmere på en utvidelse av dokumentavgiften til også å inkludere borettslags- og aksjeleiligheter. Dette har Arbeiderpartiet gått sterkt imot, og det er med glede vi registrerer at et flertall i komiteen, alle unntatt medlemmene fra regjeringspartiene, går imot forslaget. Regjeringens reformskisse går en usikker framtid i møte. Det har Regjeringen seg selv å takke for. I forslaget som er lagt fram, har hovedhensikten vært å oppfylle Sem-erklæringen, ikke å få til et bredt skatteforlik. Det er lagt opp til at endringene skal fases inn over tre år. Dette er en oppskrift for å skape usikkerhet og ustabilitet. Finanspolitisk talsmann for Høyre, Jan Tore Sanner, har, i likhet med finansministeren uttalt at det er velgerne som ved valget i 2005 skal avgjøre hvordan skattesystemet skal bli. Det har vi fra Arbeiderpartiet absolutt ingenting imot. For Arbeiderpartiet er det viktigere å styrke velferdssamfunnet enn å gi skattelettelse til de rikeste. Vi kan ikke støtte en reform som vil gå ut over viktige områder, som skole, helse og vårt framtidige pensjonssystem. Eirin Faldet hadde her overtatt presidentplassen.