Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-06-04:
Vi må starte med noen uomtvistelige fakta når det gjelder situasjonen for rusavhengige i Norge. Norge ligger høyt i antall overdoser i Europa. Vi har fortsatt store, åpne såkalte russcener som mange land i Europa har avviklet. Siden innføringen av legemiddelassistert rehabilitering, LAR, på slutten av 1990-tallet er antallet LAR-pasienter nå over 7 000. Fortsetter veksten, vil vi passere 10 000 om bare noen få år. Det er en massiv innsats som må til både for å forebygge at så mange rekrutteres til misbruk og avhengighet og for å gi et mer humant og helserelatert behandlingstilbud til dem som er avhengige og ikke tilstrekkelig motivert for avrusing, også kalt skadereduksjon. Skadereduksjon er et begrep vel verdt å stoppe litt opp ved. Det henspiller selvfølgelig på skadereduksjon for den enkelte, men kanskje litt for mye også på skadereduksjon for samfunnet. For oss politikere har debatten i Norge, vil jeg hevde og påstå, vært litt for mye opptatt av skadereduksjon for samfunnsdelen og litt for lite opptatt av den enkelte, litt for mye opptatt av straff og soning som virkemiddel for skadereduksjon. Erfaringer de siste åra fra andre land som Portugal og Frankrike tilsier at behandling og hjelp på lavest mulig nivå er virkningsfullt. Vi som politikere må ha et blikk på helheten. Det gjelder forebygging, skadereduksjon, håndtering av åpne russcener og rehabilitering av pasientene. På vegne av Venstre er jeg glad for at vi nå synes å være på vei over i en ny epoke i norsk narkotikapolitikk og debatten om den – bort fra straffeforfølgelse og over til avkriminalisering og behandling i større grad og så tidlig som mulig. Venstre er veldig glad for at regjeringspartiene i sin regjeringserklæring har så tydelig fokus på rus. Det er store ambisjoner om å gjøre det bedre for den enkelte. For Venstres del har vi også store ambisjoner, og vi ser at det har kommet økte bevilgninger, og at det nå er en vilje til å sette inn tiltak. Narkotikaprogram med domstolskontroll ble i sin tid innført av justisminister Odd Einar Dørum i Samarbeidsregjeringa. Det ble forankret i konfliktrådene, og det har nå vist seg ved evalueringen at det er en suksess. Vi er derfor veldig glad for at det blir gjort permanent, og at det utvides til flere byer. Når det gjelder ruskontrakter, ble de tatt i bruk enda tidligere enn domstolsprogrammet. Ruskontraktene har dessverre ikke blitt systematisk evaluert, og det er på tide at det blir gjort. I innstillinga til Dokument 8:64 S sier vi at vi skal sammenstille erfaringene fra domstolsprogrammet, ruskontraktene og bruken av konfliktråd, for det er konfliktrådene som har gjort sine erfaringer med kontraktsformer uten at det har vært innom domstolsprogrammet i de to store byene. Det er også en liten seier for Venstre at vi peker på at det er mulig å bruke sosialt entreprenørskap i større grad og få med flere aktører for å se på kontraktsformer og den måten å jobbe på for å avtale med den enkelte hvilken type behandling og rehabilitering som vil fungere. Det har vi nå god erfaring med at virker. Det kan skje på ulike nivåer, og det er klart at du må ikke ha med deg i bagasjen et stort antall dommer og en tung rusavhengighet. Jo tidligere vi kommer inn, jo bedre er det. Men når det gjelder det sosiale entreprenørskapet, kan det ikke bare være opp til nye aktører å utvikle det. Også vi som offentlig sektor er nødt til å tilpasse oss og være åpne for at noen kan utvikle metoder som er mer effektive og bedre for oss i sum, og at noen dermed gjør en jobb for oss. En annen del av dette som det ikke har vært så mye fokus på, er en 24 timers behandlingsgaranti eller en mer «sømløs overgang», som regjeringa kaller det i sin regjeringserklæring. Det er viktig. Vi har kalt det en rusakutt og en 24 timers behandlingsgaranti. Den overgangen er viktig, og den er også svært viktig i ettervernet. I den sammenheng er boligtilbudet helt sentralt, og dermed også kommunenes rolle. En av de store innsatsene framover er at vi må sørge for et bedre ettervern, hvor det blir et mer helhetlig tilbud når det gjelder bolig, utdanning og arbeidsmuligheter for denne gruppa.