trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Denne regjeringen slo allerede i sin tiltredelseserklæring fast at arbeidet mot dødsstraff skal prioriteres. Norge er og skal fortsatt være en synlig motstander av alle former for dødsstraff. Arbeidet må håndteres både helt konkret og på et mer overordnet politisk plan. Vi arbeider mot dødsstraff både i internasjonale organer og gjennom aktivt samarbeid med menneskerettighetsorganisasjoner og likesinnede land. Vi tar jevnlig opp bruk av dødsstraff på prinsipielt grunnlag med land der dette praktiseres. Det gjelder også overfor Kina. Statssekretær Johansen tok opp dødsstraff under det siste møtet i menneskerettighetsdialogen i oktober i fjor. Norge reagerer også i enkeltsaker. Når vi får kjennskap til planlagte henrettelser i saker som gjelder mindreårige, gravide eller strafferettslig utilregnelige personer, eller der henrettelsen skjer på en særlig inhuman måte, protesterer vi overfor ansvarlige myndigheter – alene eller sammen med EU eller andre. Dette gjør vi overfor en rekke land. Norge og EU er på linje og mener at slike henrettelser er i strid med folkeretten. I 2008 kom Norge bl.a. med flere reaksjoner overfor Iran i saker som gjaldt mindreårige. Vi har tro på at slike protester nytter, og uansett utfall i den enkelte sak mener vi at det er viktig å opprettholde et synlig press. I noen saker vet vi også at vi har bidratt til å redde liv. I denne konkrete saken fikk Norge, med noen timers varsel, forespørsel om å slutte seg til en EU-erklæring med fordømmelse av henrettelsen av Wo Weihan som ble henrettet for spionasje. Det var klart at saken ikke lå innenfor den gruppen enkeltsaker som jeg nevnte i sted, der EU og vi jevnlig protesterer. EU la til grunn at rettsprosessen mot Wo Weihan var i strid med internasjonale rettssikkerhetsgarantier og -standarder. Når vi får tilbud om å slutte oss til denne type erklæringer, ønsker vi å foreta en selvstendig vurdering. I dette tilfellet tillot ikke tiden at vi kunne gjøre en egen vurdering av rettsprosessen mot Wo Weihan. EUs tekst henviste også direkte til EUs menneskerettighetsdialog med Kina, og var følgelig heller ikke så naturlig for Norge som utenforland å slutte seg til.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Jeg er kjent med at statssekretær Johansen hadde en menneskerettighetsdialog i oktober. Hvilke saker som spesielt ble tatt opp, kan jeg ikke svare på her. Det må Utenriksdepartementet eventuelt komme tilbake til. Når det gjelder generelt samarbeid med EU, er det slik at i en rekke saker som har vært gjennomført mot personer på en måte som er helt i strid med folkeretten, har Norge og EU vært på linje og protestert samtidig. I denne saken, hvor det var spørsmål om de internasjonale rettssikkerhetsgarantier og -standarder, må også Norge kunne få gjøre en selvstendig vurdering. Og det tillot ikke det tidsrommet som var frem til EU skulle sende sin protest. Det var også slik som jeg sa i svaret mitt, at dette hadde en utforming basert på den menneskerettighetsdialogen som EU har med Kina. Den er jo ikke Norge en del av.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
La meg understreke at Regjeringen er imot alle former for dødsstraff. Vi arbeider mot det og tar det opp både på prinsipielt grunnlag overfor de land som praktiserer det, og i enkeltsaker. Når det gjelder denne saken, og alle saker vi har underveis, er det jo slik at vi, fordi vi har et høyt fokus på det, alltid vil gå gjennom sakene og vurdere måten vi praktiserer dette på.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Stortinget har vedtatt at 334-, 337- og 339-skvadronene organiseres under en felles ledelse på Bardufoss flystasjon. Organiseringen av helikopterstrukturen legger til rette for synergieffekter, både på den operative siden og når det gjelder logistikken. Det bidrar også til rasjonell drift av den fremtidige helikopterflåten. Det operative tyngdepunktet for disse helikopterne vil være i Nord-Norge, og Bardufoss har nærhet til prioriterte operasjonsområder. Hovedbasen for helikoptre på Bardufoss skal være fullt ut operativ for alle elementene senest innen 1. januar 2013. Det er avsatt betydelige midler til etableringen av denne basen. Forsvarsbygg vil starte planleggingen av nødvendige boliger, lager og vedlikeholdsanlegg, administrasjonsbygg og annen infrastruktur høsten 2009, med byggestart for de første prosjektene sommeren/høsten 2010. Dette kommer i tillegg til utnyttelse av eksisterende eiendom, bygg og anlegg på Bardufoss flystasjon. Det er flere parallelle aktiviteter som vil påvirke hvordan Bardufoss flystasjon blir seende ut og fremdriften på utviklingen. Flyttingen av Hærens ledelse til Bardufoss utløser behov for å se nærmere på mulighetene for samlokalisering for å få en mest mulig rasjonell utnyttelse av eiendom, bygg og anlegg i området. For helheten må også planleggingen av hovedbasen ta hensyn til detasjementet som skal støtte fregattvåpenet og Kystvakten i Sør-Norge, samt forstudien som ser på muligheten for å etablere et nasjonalt kompetansesenter for helikopter. Forsvarssjefen har fått i oppdrag å etablere hovedbasen for helikopter på Bardufoss snarest, og senest innen 1. januar 2013. De nødvendige tiltak innenfor eiendom, bygg og anlegg på flystasjonen vil bli iverksatt når de nødvendige avklaringer foreligger, og som nevnt er forberedelsene allerede i gang. Det legges opp til byggestart sommeren/høsten 2010. Som jeg har redegjort for, er forberedelsene i rute for å oppfylle Stortingets vedtak i forbindelse med langtidsplanen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Ja, som jeg sa er klargjøringen av prosjektet allerede i gang. Til høsten vil Forsvarsbygg starte den konkrete planleggingen av byggeprosjektene. Det er etter planen slik at byggingen skal starte sommeren/høsten 2010. Når det gjelder NH90-helikoptrene og når de er operative, har det vært et prosjekt med stadige utsettelser. Den nåværende planen er at NH90-helikoptrene til Kystvakten kommer i 2010. Disse vil da erstatte 337-skvadronens Lynx-helikoptre, som er lokalisert i og opereres fra Bardufoss. Vi har i St.prp. nr. 1 for budsjettåret 2009 omtalt at det er en viss risiko for ytterligere forsinkelser. Planleggingen av mottak av NH90 blir fortløpende behandlet av Luftforsvaret og Forsvarets logistikkorganisasjon.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Over hele landet er det reist en rekke minnesmerker over personer og hendelser i forbindelse med krigen. I tilknytning til de viktige hendelsene i Hedmark som representanten her tar utgangspunkt i, er det reist bautaer i Elverum og i Nybergsund. Vi har alle et ansvar for å videreføre minner fra krigens dager. Dette er en viktig del av Norges historie. Det store flertallet av minnesmerkene er reist etter lokale initiativ. Personer eller organisasjoner som står bak, vil ha ansvaret for oppsyn og vedlikehold av disse. Et ansvar vil også ligge på grunneier, som har gitt tomt til et minnesmerke. I mange tilfeller er kommunen grunneier. I de fleste kommuner holdes disse minnesmerkene i hevd og blir tatt godt vare på. Forsvaret har også selv reist monumenter, både innenfor og utenfor militært område. Disse ivaretas og vedlikeholdes av Forsvaret. Der militære avdelinger gjorde en spesiell innsats under krigen, gjennomføres det flere steder egne markeringer ved monumentene. Som et eksempel vil jeg nevne H.M. Kongens Garde som hvert år deltar med sitt personell på Midtskogen og ved Lundehøgda. Interessen for et minnesmerke kan over tid avta. Det kan skje fordi de opprinnelige initiativtakerne faller fra, eller fordi organisasjonene som tok initiativet til at et minnesmerke ble reist, blir lagt ned. Da må kommunene ta et særlig ansvar. Også der et minnesmerke er reist på privat grunn, bør vedkommende kommune ta respektfullt ansvar for denne type kulturgjenstander. Forsvaret tar i dag et tydelig ansvar for vår felles kulturarv, bl.a. gjennom de nasjonale festningsverkene, ved museene, og også gjennom støtte til og deltakelse ved markeringer av viktige historiske hendelser. La meg til slutt understreke at Forsvaret ofte har gitt økonomisk bidrag til etableringen av ulike minnesmerker fra krigen. Vi mottar fortsatt anmodinger om dette, og søker så langt som mulig å støtte opp om ulike arrangementer og minnemarkeringer knyttet til annen verdenskrig.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Jeg er helt enig i at vi skal ta godt vare på disse minnesmerkene og holde dem i hevd på en ansvarlig og respektfull måte. Like fullt er det slik at det er mange minnesmerker, og de er spredt rundt i det ganske land, og vi er avhengig av at de som har stått for å reise et minnesmerke, også tar del i vedlikeholdet. Dette er et arbeid som må gjøres ved en felles dugnad. I noen tilfeller er det mest praktisk at kommunen tar seg av dette, på samme måte som de tar seg av en rekke andre minnesmerker. Andre ganger er det helt klart at staten gjør dette.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Som jeg sa, er det reist en rekke minnesmerker. De står mange steder over det ganske land. Jeg er helt enig i at staten Norge, Norge som land og vi alle skal ivareta disse minnesmerkene på en respektfull måte. Men noen ganger er det hensiktsmessig at dette utføres i kommunene, der hvor disse minnesmerkene er. Det å arbeide for fred er noe av det aller viktigste vi gjør. Og det er en veldig viktig lærdom etter annen verdenskrig at vi fortsatt må arbeide for den freden som vi har veldig lett for å ta for gitt.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Mitt spørsmål går til forsvarsministeren – som forsvarsminister: «Stortinget har i langtidsplanen for Forsvaret bestemt at Bardufoss flystasjon skal utvikles som hovedbase for helikopter i Forsvaret, og at 334-, 337- og 339-skvadronene skal organiseres under en felles ledelse på Bardufoss flystasjon. Jeg er også kjent med at mottak av det nye enhetshelikopteret NH90 starter høsten 2010. Hva gjøres for å planlegge og forberede utviklingen av Bardufoss flystasjon som hovedbase for Forsvarets fremtidige helikopterstruktur?»
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Jeg takker statsråden for et klargjørende og godt svar. Jeg har fått mange henvendelser fra forsvarsengasjerte folk i nord, som har følt en viss usikkerhet, og som stadig spør hvordan framdriften er på dette området i henhold til den vedtatte planen. Nå forstår jeg det slik at etableringen av Bardufoss som hovedbase for helikopter vil starte allerede i år. Er dette riktig oppfattet? I den sammenheng vil jeg også spørre om når vi kan forvente at de nye NH90-helikoptrene er operative og kan tas i bruk.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg går ut fra at dette er så avklarende at man oppe i nord nå kan planlegge ikke bare innenfor dette området, men også på andre områder, slik at man kan være til støtte for alle de gode satsingene som nå skjer innenfor Forsvaret i nord.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Norge har en rekke krigsminner og ikke minst krigshistorie å ta vare på. I dag er det mye positiv oppmerksomhet rundt Forsvaret og dens historie, mye på grunn av filmen «Max Manus», som nå går for fulle hus. Hvordan vil statsråden bidra til at nettopp våre krigsminner, som f.eks. hendelsene 9. april 1940 i Elverum hvor Kong Haakon sa sitt berømte nei til tyskerne, og senere i Nybergsund 11. april hvor regjeringen sa sitt nei til Quisling som statsminister, begge i Hedmark, blir tatt godt vare på for ettertiden?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg er ikke helt fornøyd. Jeg forstår statsråden slik at det er kommunen eller private som skal ta det største ansvaret for at disse minnesmerkene ivaretas. Det er jeg helt uenig i. Dette er minnesmerker etter personer som var villige til å ofre det største som ofres kan, altså livet, for at Norge fortsatt skulle være et selvstendig land. Da må det være landet Norge som må ta ansvaret for at disse minnesmerkene ivaretas, ikke en kommune, enkeltperson, forening eller hva det nå måtte være, som ofte har en veldig dårlig økonomi. Landet Norge må da ta seg råd til å ivareta samtlige av disse. Er ikke statsråden enig i det?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Jeg takker statsråden en gang til for svaret, som jeg fortsatt ikke er fornøyd med. Jeg mener at fred ikke er noe som kommer av seg selv, det må jobbes for. I dette tilfellet gjelder det historien om annen verdenskrig, og vi har også historier bakover om andre kriger, og hvis vi ikke kan ta vare på disse minnesmerkene på en forsvarlig måte, hvordan skal det da gå med freden? Det er ikke uten grunn at den filmen som jeg nevner i spørsmålet mitt, går for fulle hus. Det er ikke uten grunn at man andre steder i verden ikke har den freden som vi har. Og da må landet Norge ivareta minnene etter dem som var villige til å ofre alt, også livet, for at Norge skulle være et selvstendig land. Det kan ikke gå på dugnad. Det kan ikke være opp til den enkelte kommune, som ofte kan ha en skakkjørt økonomi, en velforening eller hva det måtte være. Dette må vi ta oss råd til. Er ikke statsråden enig i det? Jeg spør nok en gang.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Helseministeren trakk fram behovet for forbedret forebygging i helsevesenet under styringsdialogkonferansen i Steinkjer. Diabetesproblematikken ble brukt som et eksempel. Kan statsråden gi en begrunnelse for hvorfor Regjeringen ikke har fulgt opp den nasjonale diabetesstrategien med de nødvendige midler i 2009, nettopp for å øke det forebyggende arbeidet, for dermed å forhindre senkomplikasjoner og unødvendig lidelse for personer som lider av diabetes?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg har ikke i mitt spørsmål sagt at Regjeringen ikke gjør noe. Jeg har i spørsmålet vist til at man ikke gjør tilstrekkelig for å fange opp det som er innholdet i Regjeringens egen nasjonale strategi, for det var tidligere helseminister Sylvia Brustad som la fram denne, selv om det var den foregående regjeringen som etter initiativ fra Fremskrittspartiet igangsatte arbeidet med en nasjonal strategi. Kanskje det største problemet som vi har innenfor diabetesområdet i dag, er de udiagnostiserte. Og da er det nettopp viktig hva slags strategier vi legger vekt på for å prøve å komme denne gruppen i møte, for jo tidligere vi kan komme inn overfor denne gruppen, jo større sannsynlighet er det for at vi får færre senkomplikasjoner og færre alvorlige konsekvenser. Spørsmålet mitt til statsråden i den forbindelse er: Har man nå en plan for hvordan man skal klare å få tak i alle de udiagnostiserte?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Nå må jeg bare si at når det gjelder alle slike kampanjer, frykter jeg dessverre at er det er noen grupper som vi faktisk ikke når – kanskje grupper som vi er ute etter å treffe. Når det gjelder diabetes, er det flere grupper som det kan være grunn til å legge spesielt vekt på. Den ene omfatter våre nye landsmenn, de som har kommet hit. Vi vet at en veldig stor gruppe der er i faresonen, og vi vet også at det der er vanskelig å komme til med ordinære opplysningskampanjer. I den forbindelse håper jeg at statsråden kan ta med seg at man må gjøre et særskilt arbeid knyttet til denne gruppen, for å treffe dem på en arena hvor man kan få det til. Videre håper jeg at man også kan gå i en dialog med Legeforeningen gjennom den avtalen som i hvert fall skal være på plass til sommeren, når det gjelder nye forhandlinger for å se på eventuelle takster for utvidede blodprøver, nettopp slik at fastlegen, når han har pasienter inne, kan gjøre et ekstra arbeid overfor dem han ser er i faresonen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Jeg har lyst til å stille nok et spørsmål til helse- og omsorgsministeren, om noe som kan løses innenfor en spesiell gitt sum penger fra samme sekk. Jeg har følgende spørsmål: «Undertegnede viser til at det i dag eksisterer en 50 pst. koordinatorfunksjon knyttet til organdonasjon. I likhet med Stiftelsen Organdonasjon er jeg av den oppfatning at dette burde gjøres om til en 100 pst. stilling, som innehas av en enkelt person. Vil statsråden sørge for at det kommer på plass en 100 pst. stilling som nasjonal koordinator for organdonasjon, i tråd med ønsket fra Stiftelsen Organdonasjon, og eventuelt når kan vi forvente at dette er på plass?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Helt innledningsvis vil jeg faktisk gi ros til Regjeringen for det arbeidet som er gjort knyttet til organdonasjon i Norge. Jeg tror også Regjeringen har fått innspill fra mange partier i den sammenheng – gode innspill. Jeg er dessverre litt bekymret for at den modellen som man legger opp til, snarere kan bli en oppsplitting av rollen enn å skreddersy et opplegg for å få økt kapasiteten, samhandlingen og koordineringen. Hvis vi f.eks. ser til det landet i Europa, ja kanskje i verden som har kommet lengst innenfor å få opp antallet organdonasjoner, nemlig Spania, har man nettopp den klare, sterke rollen sentralt – en koordineringsfunksjon som har vist seg å være svært nyttig. Spørsmålet mitt til statsråden er: Ved å spre dette ansvaret på flere selv om intensjonen er god, ser ikke statsråden faren for at man kan miste litt av det fokuset som man har ment å ha innenfor feltet?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Vi skal ikke blande inn hvem som skal styre etter gitte datoer. Det får velgerne her i landet avgjøre. Det som er viktig, og som jeg bare ber statsråden om å være oppmerksom på, er å følge den modellen man til slutt velger. Grunnen til at jeg er mer bekymret over at man sprer det på flere, en gruppe, er at det i perioder kan være andre ting den samme gruppen og de samme personene også skal jobbe med, og så kommer denne biten, organdonasjon, litt på etterskudd fordi man prioriterer innenfor forskjellige sektorer. Det er derfor jeg håper man kan se på dette på nytt, og ha én spesiell person til dette. Den kanskje viktigste biten er at de donoransvarlige legene ute på sykehusene – ikke bare på universitetsklinikkene, men på alle de 25 donorsykehusene – får tid til å jobbe med dette, og får opplæring innenfor kommunikasjon. Der håper jeg statsråden gjennom sitt oppdragsdokument også kan gi klare signaler til disse sykehusene.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Den nasjonale diabetesstrategien for 2006–2010 inneholder mange viktige virkemidler og tiltak. Den følges opp bl.a. med utvikling av behandlingsretningslinjer, med en egen informasjonskampanje og støtte til bl.a. likemannsarbeid. Vi vet at livsstil er av stor betydning for utvikling av diabetes type 2. Mange av tiltakene i diabetesstrategien vil derfor være generelle livsstilstiltak som omfatter flere pasientgrupper, og som krever en bredere tilnærming enn å tilføre øremerkede midler til diabetesstrategien. Å satse på forebygging av sykdom er svært viktig dersom vi skal ha en bærekraftig helsetjeneste også i framtiden. I den nye samhandlingsreformen som Regjeringen vil legge fram i april, vil forebygging være et viktig tema. For sykdommer som type 2-diabetes vil den enkelte pasient ha behov for tjenester fra ulike deler av helse- og omsorgstjenesten, der en solid kommunehelsetjeneste og god samhandling vil være viktig for å svare på pasientenes behov. Innretningen av samhandlingsreformen legger til rette for at målene i Nasjonal strategi for diabetesområdet blir nådd. Regjeringen følger opp Soria Moria-erklæringen og har bl.a. satt i gang lavterskeltiltak tilpasset lokale utfordringer, forutsetninger og behov, med vekt på mer målrettet innsats mot risikogrupper. Dette skjer i partnerskap med kommunene. Jeg har tro på at de tiltakene som allerede er satt i gang, og den varslede samhandlingsreformen vil bety mye for landets diabetikere og andre personer med kronisk sykdom.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Jeg er veldig enig med representanten Nesvik i at det er svært viktig å være opptatt av dem som er i en tidlig fase av sykdommen eller er i ferd med å utvikle sykdommen. Anslagene sier at det er 250 000 mennesker i Norge som har diabetes type 2 eller står i fare for å få det, og ca. halvparten av disse vet ikke at de er i en risikosituasjon. Derfor er det veldig viktig å forsøke å komme ut med informasjon til mennesker som har en livsstil som gjør at man havner i en slik risikosituasjon. Nettopp derfor er Helsedirektoratet nå i ferd med å fullføre planleggingen av en storstilt informasjonskampanje som har nettopp disse menneskene som målgruppe. Vi ønsker altså å komme ut med informasjon til folk som har en livsstil som gjør at de er i risikosonen for å utvikle diabetes type 2.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Jeg er enig med representanten Nesvik i at det er grupper innenfor innvandrerbefolkningen som er mer utsatt enn andre. Derfor har også vi i samhandlingsreformarbeidet lagt opp et eget dialogprosjekt mot innvandrermiljøet i Norge. Så vi trekker veldig mye inn fra den kompetansen som tross alt finnes blant folk som har jobbet overfor disse gruppene i mange år. Det må vi ha med oss. Ellers er jeg også veldig enig i at nøkkelposisjonen her er fastlegen. Derfor går en stor del av samhandlingsreformarbeidet ut på å definere en ny rolle for fastlegen – en rolle der fastlegen blir en langt mer aktiv deltaker når det gjelder å bidra til å forhindre at sykdom utvikles, istedenfor å videreformidle syke til spesialisthelsetjenesten.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Kommunenes adgang til å ta betalt for omsorgstjenester reguleres i dag gjennom to ulike regelverk: ett for hjemmetjenester og ett for tilbud i institusjon. Det er riktig som representanten Hoksrud er inne på, at regelverket for vederlag i institusjon har vært kritisert for å være vanskelig å håndtere. Årsaken til dette er bl.a. at vederlaget beregnes ut fra brukerens inntekt. Som Regjeringen har redegjort for i St.meld. nr. 25 for 2005–2006, innhentet Regjeringen i 2004 berørte parters vurderinger av hvordan man kan oppnå likere betaling i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Et flertall av kommuner og statlige etater ønsket endringer i dagens ordning, men var bekymret for at det skulle føre til flere administrative oppgaver for kommunene. Samtidig gikk ansattes og brukernes organisasjoner imot å gjøre endringer. Regjeringen fant – etter en samlet vurdering – ikke grunnlag for å gjennomføre en omfattende reform. Etter dette har departementet startet et arbeid med sikte på å forenkle dagens vederlagsforskrift. Her er det minst to hensyn som må ivaretas: Det ene er å sikre en sosial betalingsordning som brukeren oppfatter som rettferdig. Det andre er hensynet til å sikre at kommunene ikke taper inntekter. Jeg vil i denne sammenhengen vise til at vederlagsbetalingen i 2007 utgjorde 4,2 milliarder kr i inntekter for kommunene. Beløpet er en viktig del av finansieringsgrunnlaget for drift av kommunale pleie- og omsorgstjenester. Innenfor disse rammene er det en utfordring å finne løsninger som innebærer at regelverket faktisk forenkles, og som forsvarer en omlegging av dagens ordninger og rutiner. Departementet er nå i tett dialog med Nav for å skaffe dokumentasjon for de økonomiske konsekvensene som endringene vil ha for brukere og kommuner. Så snart dette er klart, vil jeg sende et forslag ut på høring.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Ja, spørsmålet om hvordan et bo, et arveoppgjør, skal gjøres opp, tror jeg representanten Hoksrud må stille til andre enn denne statsråden. – Det ville i hvert fall blitt et svar preget av mye synsing. For øvrig må jeg bare ta til etterretning den utålmodigheten som Fremskrittspartiet har når det gjelder å få ryddet opp i denne forskriften. Det kunne ha vært interessant å ha fått noen forslag fra Fremskrittspartiet om mulige forenklinger, for vi synes det er ganske komplisert. Vi har altså bestemt oss for at vi ikke skal gjennomføre noen stor og omfattende reform som ville handlet om en likebetalingsbetraktning – som mange er for. Vi jobber med forenklinger, og for å få det til må vi ha et godt faktagrunnlag. Og vi skal altså komme med forslag som skal på høring så snart som mulig.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Uten å ta stilling til dette i det hele tatt fordi jeg, som sagt, ikke kan noe om det, er jeg i utgangspunktet enig med representanten Hoksrud i at det høres merkelig ut at det skal kunne komme denne type krav til et bo som er ferdig oppgjort. Så la meg nå i hvert fall få lov til å kikke litt på det, men dette har jeg altså ikke forberedt meg på å svare på, for det ligger ikke til meg konstitusjonelt. Så mener jeg oppriktig at det er interessant å få fram noen forslag. Men jeg har lyst til å minne om at jeg la inn to premisser – ikke sant? Det ene er at betalingsgrunnlaget ikke må svekkes, for dette er en viktig inntektskilde. I motsetning til Fremskrittspartiet har jeg bare en bestemt sekk med penger som jeg må skaffe, så inntektsgrunnlaget må opprettholdes. Det andre er at betalingsordningen må ha et klart sosialt preg. Innenfor de to rammene er jeg veldig interessert i gode forslag.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Organdonasjon er et prioritert område for Regjeringen. Vi har satt som mål å nå 30 donasjoner pr. million innbyggere i løpet av noen år. Samtidig skal andelen levende giver av nyre fra familie opprettholdes på 40 pst. av det totale antall nyretransplantasjoner. I 2005 ble det opprettet en nasjonal koordinatorstilling i Helsedirektoratet for å styrke arbeidet med organdonasjon ved landets 28 godkjente donorsykehus. Samme år kom en rapport om tiltak for å oppnå økt organdonasjon i regi av Helsedirektoratet, bl.a. å opprette stillinger som donoransvarlige leger. I oppdragsdokumentet til de regionale helseforetakene for 2008 ble det gitt føringer om at donoransvarlige leger ved universitetssykehusene skulle få frigjort tid til å utføre oppgaven. Dette er videreført i 2009. Samtidig skal de regionale helseforetakene legge trykk på tiltak for å øke antall tilgjengelige organer. Norsk ressursgruppe for organdonasjon – også ofte forkortet til NOROD – har fått midler til å styrke opplæringen av helsepersonell i spørsmål om organdonasjon, og et særlig viktig tema er kommunikasjon med pårørende i krise. Stiftelsen Organdonasjon får tilskudd til informasjonsarbeid i befolkningen. Fra 2009 er tilskuddet styrket med 1 mill. kr. I 2007 nedsatte departementet en arbeidsgruppe som skulle anbefale tiltak for å øke antall organdonasjoner. Stiftelsen Organdonasjon var representert i arbeidsgruppen. Rapporten kom i mai 2008. Gruppen konkluderte med at det var behov for en nasjonal koordinatorfunksjon for organdonasjon som skulle gi råd til departementet, følge opp de regionale helseforetakenes arbeid med organdonasjon og etablere systemer for kompetanseutvikling. Ansvaret for koordinatorfunksjonen skulle legges til Helsedirektoratet. Direktoratet skal nå sette sammen en gruppe som skal ivareta funksjonen som nasjonal koordinator. Gruppen skal ha en kontaktperson under ledelse av avdelingsdirektør og i tett samarbeid med divisjonsdirektør. Totalt omfatter funksjonen to hele stillinger som fordeles på flere personer. På denne måten blir funksjonen mindre utsatt og sårbar ut fra de vurderinger Helsedirektoratet har gjort seg. Ønsket om en synlig sterk fagperson skal ivaretas av leder for det nye nasjonale fagrådet for organdonasjon og transplantasjon som skal etableres om kort tid. Samlet vil, etter min mening, disse tiltakene styrke den nasjonale koordinatorrollen og feltet organdonasjon. Organiseringen skal evalueres etter tre år.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Jeg er veldig klar på at vi skal gjøre en bedre jobb for å koordinere innsatsen når det gjelder organdonasjon. Det handler om å jobbe opp mot departementet, det handler ikke minst om å jobbe opp mot de regionale helseforetakene, og det handler også om å jobbe opp mot kanskje særlig universitetssykehusene. Da handler det om både å presse på for at organansvarlig lege får tid til å gjøre jobben sin og at helsepersonell får opplæring, at liksom alt det vi vet må til, følges opp. Det har Helsedirektoratet fått et veldig klart ansvar for å gjennomføre. Om så Helsedirektoratet organiserer det ved at en avdeling eller en gruppe får ansvaret og gjennomfører det ved å bruke to, tre eller fire personer, eller om de gjennomfører det ved å bruke én person, avgjør de selv. Jeg vet ikke hvordan Nesvik eventuelt har tenkt å styre Helse-Norge hvis han skulle komme i min stol, men på det nivået har i hvert fall ikke jeg tenkt å begynne å styre.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Det siste er jeg helt enig i. Jeg vet ikke helt, men det er klart at jeg ser selvfølgelig at hvis man har flere personer inne som har ansvaret for å utføre en oppgave, kan de ha andre oppgaver som kan overstyre. Ulempen med å ha én person er at alle kan brekke foten, og så kan man være borte fra jobben i tre måneder. Da er det ingen som er igjen og som har ansvaret! Jeg tror vi nå har gitt dette mandatet veldig klart og tydelig til Helsedirektoratet. Så må vi ha tillit til at helsedirektøren og Helsedirektoratet er i stand til å få løst denne oppgaven med en, to eller tre personer.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Representanten Dåvøy har vist et stort engasjement for denne pasientgruppen gjennom både interpellasjon og flere skriftlige spørsmål. Jeg håper at vi gjennom våre svar på dem har vist at vi også er opptatt av et godt helsetilbud til pasienter med CFS/ME, og at det skal være en del av Helse-Norges tilbud. For perioden 2007–2009 er det bevilget 15 mill. kr over statsbudsjettet til å opprette et nasjonalt kompetansenettverk for CFS/ME basert på eksisterende fagmiljøer. Midlene, som forvaltes av Helsedirektoratet, er brukt til økonomisk støtte til diverse fagutviklingsprosjekter og informasjon rettet mot helsetjenesten, pasienter og pårørende. Satsingen har bidratt til merkbart bedre kunnskap om diagnosen både i primær- og spesialisthelsetjenesten. I tillegg gjøres det et betydelig arbeid i pasientorganisasjonene og fagmiljøene for å øke kompetansen om denne lidelsen. Representanten Dåvøy legger til grunn at pasientgruppen ikke er nevnt i oppdragsdokumentet for 2009. Det må bero på en misforståelse. I oppdragsdokumentet for 2009 til Helse Nord, som jeg sendte ut 5. januar, ber jeg det regionale helseforetaket om å sikre et godt spesialisthelsetjenestetilbud til alle som er rammet av CFS/ME. Jeg har videre lagt til grunn at Helse Nord benytter det nasjonale behandlingstilbudet for de aller sykeste pasientene, som er under oppbygging i Helse Sør-Øst RHF. Dette er en gjentakelse av kravene fra tidligere år. Tilbudet til de aller sykeste forventes ferdigstilt i løpet av første halvår 2009, ifølge informasjon fra Helse Sør-Øst. Det tar tid å bygge opp gode faglige tilbud. Høsten 2008 ble det etablert et tilbud til pasienter med CFS/ME ved Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø. Helse Nord RHF planlegger i 2010 i et samarbeid mellom UNN og Nordlandssykehuset å bygge opp et tilbud i Bodø. Gjennom et slikt samarbeid vil pasientene i regionen få et koordinert og godt spesialisthelsetjenestetilbud. Oslo universitetssykehus HF har etablert en poliklinikk og et ambulant team for pasienter som er rammet av CFS/ME. Jeg vil også forsikre meg om at Helse Nord RHF drar nytte av erfaringene som gjøres i Oslo ved videre oppbygging av tilbud til denne pasientgruppen i regionen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Jeg har i og for seg ingen annen mulighet enn bare å gjenta at i oppdragsdokumentet til Helse Nord er det stilt et veldig tydelig krav til det, og da er det ikke sånn at det forsvinner. Hvis det da eventuelt skulle være utelatt i dokumentet fra Helse Nord til de enkelte helseforetakene, ligger jo kravet der like reelt fra oss og vil bli fulgt opp. Det er faktisk mange ting jeg kan være kritisk til i Helse Nord, men akkurat på dette området synes jeg faktisk at de gjør en god jobb i den forstand at de har bygd opp et tilbud på UNN. Så kan man si at det er ikke godt nok, for det er for mange som er rammet. Derfor planlegger de i 2010 i et samarbeid mellom UNN og Nordlandssykehuset å bygge opp også et tilbud i Bodø.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
På den første delen av oppfølgingsspørsmålet tror jeg at jeg vil svare at jeg skal få undersøkt mer om det tilbudet som skal bygges opp i Bodø og gi informasjonen videre til representanten Dåvøy om det. Så er det hyggelig at vi finner hverandre helt til slutt, for jeg tror også at erfaringer knyttet til oppbygging av ambulante team ved det nye Oslo universitetssykehus, er veldig viktig. Jeg er ingen ekspert på ME, men slik som jeg opplever situasjonen, er det nettopp det å kunne gi faglig gode tjenester rett og slett hjemme til mange, som trengs. Derfor er det så viktig at det som kanskje er spydspissen i Helse-Norge, Oslo universitetssykehus, gjør seg noen erfaringer med det ambulante teamet, og så at jeg og helseregionene sørger for «learning by doing», altså at man virkelig greier å høste erfaringer fra det, for så å bygge opp tilsvarende tilbud andre steder.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
«Vederlagsforskriften for opphold i sykehjem oppleves som så komplisert at både sykehjemsbeboere, pårørende og kommunale saksbehandlere har problemer med forståelsen av dagens forskrift. Statssekretær Aasrud uttalte til Aftenposten at denne saken jobbet departementet med, og en avklaring var lovet allerede høsten 2007. Dette for å forenkle regelverket. Fortsatt har ingenting skjedd. Når vil statsråden sørge for at det ryddes opp i denne forskriften, slik de har lovet i flere år?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Jeg vil takke for svaret. Det er tydelig slik at statsråden og statssekretæren ikke prater veldig godt sammen, for både i 2007 og i 2008 lovet statssekretær Aasrud at denne saken nå skulle sendes ut og den skulle ryddes opp i. Jeg synes det er trist at det nå i 2009 fortsatt ikke har skjedd noe, og at statsråden fortsatt ikke har bestemt hva som skal skje. Men det det handler om, er faktisk at flere pårørende får etterkrav opptil 16–18 måneder etter at de har mistet et familiemedlem på en institusjon. Statsråden må være enig i at den typen etterkrav bør man ettergi. Vanlig praksis er at etter seks måneder forsvinner alle krav i et bo, mens det offentlige kan drøye dette og sende krav så lang tid etterpå. Jeg lurer på hva statsråden vil gjøre med den problematikken, som er en viktig del av dette.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Det er i hvert fall hyggelig at Regjeringen nå ber Fremskrittspartiet om å komme med gode forslag. Det skal vi sørge for at statsråden får på dette området. Men det som er viktig her, handler faktisk om at mange mennesker opplever det som litt vanskelig at det offentlige kommer med etterkrav lang tid etter at man har mistet pårørende og boet er gjort opp. I tillegg er regelverket også nesten umulig å forstå. Jeg har selv nå vært inne og sett på dette når det gjelder Oslo kommune, hvor det både er forklaring og en del andre ting, og det er nesten et håpløst regelverk å forstå. Jeg håper virkelig at det nå blir en framdrift her, slik at man får nye forslag. Jeg kan love statsråden at han skal få gode forslag fra Fremskrittspartiet om hvordan man kan løse dette. Jeg håper også at det blir en rask løsning med tanke på alle dem som føler frustrasjon over at det ikke selv er mulig å finne ut hvordan man har kommet fram til de kravene som kommer, og også det at kravene kommer såpass lang tid i etterkant av hva de burde gjort, etter at man skulle vært ferdig med det offentlig, altså etter at boet er gjort opp.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-01-21:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «I oppdragsdokumentet for Nordlandssykehuset HF i 2008 bes det sikre behandlingstilbud til pasienter med CFS/ME. Ingenting har skjedd. I oppdragsdokumentet for 2009 er ikke denne pasientgruppen nevnt. Ifølge ME-foreningen er det minst 500 ME-syke i Nordland. Disse får ingen hjelp fra spesialisthelsetjenesten i Nordland. Vil statsråden sørge for at Nordlandssykehuset etablerer et tilbud til ME-pasienter, og at ambulante team opprettes i alle regioner for de sykeste som ikke tåler forflytning?»
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-01-21:
Jeg har lyst til å takke statsråden for svaret. Det er helt riktig at Regjeringen har gjort en hel del, og jeg er svært glad for det som er gjort de siste årene når det gjelder ME-pasienter. Mitt poeng var at i oppdragsdokumentet til Nordlandssykehuset har man ikke fra regionen gått videre og sagt at disse skal ha et tilbud til ME-pasienter. Det er faktisk slik i dag at når ME-pasienter tar kontakt med Nordlandssykehuset, blir de henvist til andre steder, f.eks. til UNN. Pasientombudet i Nordland har også sagt at det er for dårlig det man sier fra Nordlandssykehuset i dag til pasientene, nemlig at de må henvende seg til UNN. Dette er pasienter som er svært dårlige, som ikke kan dra langt – mange av dem kan faktisk ikke komme seg opp av sengen. Så jeg er ikke kjent med at Nordlandssykehuset i sine oppdragsdokumenter har fått dette presisert.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-01-21:
Jeg er kjent med at UNN har fått prosjektmidler fra Helsedirektoratet, der det skal bygges opp noe for seks kommuner i Nordland. I forbindelse med søknaden til dette prosjektet er det sagt at for de resterende kommunene og pasientene som bor der, skal Nordlandssykehuset selv ta ansvar for disse. Jeg håper at et tilbud i Bodø, som statsråden snakker om, vil gjelde for alle pasienter i Nordland. Jeg vil gjerne ha en bekreftelse på det, eller i alle fall om statsråden kan finne ut om det er riktig. Jeg er veldig glad for at statsråden sier at dette vil han følge opp. Til sist: Kan statsråden kanskje si noen ord knyttet til dette med ambulante team, som jeg mener at vi innen rimelig kort tid burde ha oppe å stå i alle regionene våre? Det tror jeg er helt avgjørende for de aller sykeste som vi faktisk vet ikke klarer å bevege seg ut av hjemmene sine.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Når det gjelder bemanning ute, er det helt åpenbart at det spesielt er to særorganer som vi er veldig opptatt av. Det er Kripos og Økokrim. Det er ingen hemmelighet at når vi nå jobber med en mulighetsstudie – for å formulere meg på den måten – for å få inn flere sivile, er det i den sammenheng viktig å styrke Kripos og Økokrim. Det foretas en liten styrking av Kripos i inneværende år for å bygge opp det som Sletner-utvalget – den gode venstrerepresentanten Sletner – har hjulpet oss med, nemlig en egen gruppe som skal kunne håndtere voldtektssaker. Jeg håper at vi om ikke så lang tid vil få mulighet her i Stortinget til å diskutere ytterligere spørsmålet om styrking av det å få inn flere sivile. Det gjelder ikke minst Økokrim, det gjelder ikke minst Kripos og – selvfølgelig – det generelle Politi-Norge.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-21:
Innenfor de til enhver tid gjeldende budsjetter og ressurser man har, har jeg absolutt det inntrykk at man disponerer over det mannskap man har behov for. Men samtidig er det grunn til å understreke at det alltid er kriminalitet som man ønsker å oppdage, og som i hvert fall begrunner økt ressurstilførsel både til Oslopolitiet og Kripos. Det er jo en av grunnene til at vi, etter at vi kom inn i regjeringskontorene, valgte å styrke Økokrim i forhold til hvitvasking og få inn flere folk. Vi valgte å styrke Kripos fordi vi så det var nødvendig, ikke bare opp mot voldtekt, som jeg nevnte i sted, men også for å styrke Kripos i forhold til Internett-relatert kriminalitet. Der har vi fått inn flere mennesker for å gjøre den jobben. Men vi er ikke i mål. Derfor understreker jeg veldig nøye at vi mener at vi nå også har en strategi for det vi skal møte ved siden av det internasjonale arbeidet – og særlig Prüm-avtalen, som jeg håper vi kan få undertegnet snart.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-01-21:
«Konflikten i Midt-Østen innebærer også flere utfordringer for mange i vårt eget land. Fra Det Mosaiske Trossamfund meldes det nå at mange jødiske barn opplever økt utrygghet, også i skolesammenheng. I de voldelige demonstrasjonene som har vært, har det også kommet utsagn – fra skoleungdommer – som må karakteriseres som rent jødehat. Hvordan vil statsråden bruke skolen for å redusere konfliktnivået og sikre at barn kan føle skolen som et sted med trygghet og ikke det motsatte?»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-01-21:
Jeg takker for svaret, som var på det generelle planet. Hvis vi tar noen eksempler, ser vi at man i norsk skole avlyser besøk til den jødiske synagogen i Trondheim. I dagens Aftenposten leser vi f.eks. at en lærer skriver til Jødisk Museum i Oslo at det ikke er aktuelt å besøke museet så lenge Palestina ikke er fritt. Andre eksempler viser at heller ikke skolen makter å skille mellom staten Israel og den jødiske kultur og det å være jødisk. Så mitt spørsmål er: Vil man gjøre noe i forhold til undervisningssituasjonen? For eksempel er det slik at man kan gå 13 år i norsk skole uten at man nødvendigvis behøver å få vite om Holocaust. Vil statsråden også bidra til at Norge undersøker og slutter seg til overvåkingsmekanismer når det gjelder antisemittisme?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-01-21:
Jeg har ikke noe å si på det generelle, selv om det etter min mening mangler at man gir noe mer konkret innhold i det. Så er jeg opptatt av det statsråden sier om «nyansert og god innsikt» i de faktiske forhold. Det er jo slik at det er krefter i det norske samfunnet som ønsker en boikott av staten Israel. Jeg lurer rett og slett på om statsråd Solhjell mener at den typen utspill bidrar til at man får en nyansert og god innsikt i de konfliktforhold som gjelder.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Mitt syn er at kanskje særleg i den situasjonen vi har no, vil det vere viktig å søkje kunnskap om konflikten i Midtausten og òg jødisk historie, eksempelvis ved å besøke ein synagoge. Å setje seg inn i Holocaust vil det vere særleg gode grunnar til no, akkurat som det vil vere særleg gode grunnar til å setje seg inn i palestinaranes historie. Eg trur at det å søkje kunnskap kan bidra til ei mest mogleg nyansert og god innsikt i eit spørsmål – ikkje det å vike unna den kunnskapen. Derfor er det sånn at folkemordarar under den andre verdskrigen og Holocaust er ein viktig del av forståing og innsikt. Enormt mange norske skuleelevar dreg med f.eks. dei kvite bussane, og får ei særleg sterk innsikt og forståing på det området som kanskje sit heile livet. Vi kan sikkert gjere endå meir for at det spørsmålet og andre spørsmål skal kome endå betre med i undervisninga.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Eg er ein veldig sterk tilhengar av ytringsfridom og at vi skal ha ein politisk dialog der ulike syn skal vere representerte. Eg trur ikkje vi må bruke denne diskusjonen til å prøve å hindre at det kjem fram ulike syn på kva for norsk eller internasjonal politikk overfor staten Israel som er riktig. Vi bør heller ikkje bruke den til å seie ein ikkje må få fram dei faktiske forholda og søkje kunnskap. Som representanten sa på ein god måte i stad, må vi klare å skilje mellom ulike politiske standpunkt når det gjeld det staten Israel gjer, og det å ha ein slik bakgrunn i Noreg. Alle barn i den norske skulen fortener likeverd uavhengig av det. Så trur eg at eg vil seie at mitt hovudinntrykk er – og det kom også fram i møtet med Det Mosaiske Trossamfund – at dei fleste lærarar og skular er flinke til å handtere slike situasjonar, og at dei behandlar alle barn som likeverdige. Men det finst dessverre nokre unntak, og vi må jobbe meir for å forhindre at slikt skjer igjen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-12-02:
Per 31. oktober inneværende år bor det 19 858 asylsøkere i norske mottak. Antallet har økt hver eneste måned under den sittende regjering. I september 2008 lanserte Regjeringen 13 såkalte innstrammingstiltak. Den 10. juni 2009 lanserte daværende statsråd Dag Terje Andersen flere innstrammingstiltak, bl.a. at det skulle opprettes omsorgssentre i Afghanistan for den økende strømmen av enslige mindreårige asylsøkere som kommer til Norge. Sistemann ut var Knut Storberget, som i et stort intervju i Dagsavisen på mandag også lanserte nye innstramminger. Det han sa, var – og jeg siterer: «Vi ser på tiltak for å stramme inn til enhver tid.» Mitt spørsmål til statsministeren er: Når har Regjeringen tenkt å slutte å se på denne problemstillingen og begynne å handle? Eller er det slik at Regjeringen også på dette området driver dobbeltkommunikasjon, hvor den gjennom norske medier fra tid til annen forsøker å berolige det norske folk med at Regjeringen faktisk har tenkt å stramme inn, men at den – når det kommer til stykket – lar være å iverksette nødvendige innstrammingstiltak for å få bukt med asyltilstrømmingen? Det er et faktum at Regjeringen i sine prognoser for neste år anslår at det skal komme minst like mange asylsøkere til Norge som i inneværende år, som altså er rekordåret for tilstrømming av asylsøkere til Norge.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-12-02:
Det statsministeren nå nettopp sa, har han jo sagt mange ganger tidligere. Derfor vil jeg utfordre ham på å være litt mer konkret. Siden han spesifikt nevner at flere av de tiltakene Regjeringen har iverksatt, har virket, vil jeg gjerne vite hvilke tiltak Regjeringen har iverksatt som faktisk har hatt effekt på flyktningstrømmen til Norge. Så vil jeg gjerne vite hvilke nye tiltak Regjeringen planlegger å komme med, og når Stortinget kan forvente å kunne få disse til behandling.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-12-02:
Jeg merket meg at statsministeren understreket at det var viktig for Norge at Obama og USA nå iverksetter denne offensiven i Afghanistan. Det er jeg enig i. Men da er det underlig at Regjeringen, Norge og flere andre allierte ikke ser ut til å imøtekomme ønsket fra både McChrystal og for så vidt Obama og NATO om økte styrkebidrag. Nå ser det altså ut til at Norge bare vil videreføre sitt engasjement. Samtidig ser det ut til at vi vil terminere fregatten som er i Adenbukta. Summen av dette viser jo med all tydelighet at det er store svakheter ved den samlede norske forsvarsevnen, og at det er det som er årsaken til at Norge ikke kan stille bedre opp for sine allierte i viktige utenlandsoperasjoner. Da blir mitt spørsmål til statsministeren: Vil han snart ta grep for å styrke norsk forsvarsevne, som dessverre har blitt kraftig redusert under denne regjeringen?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-12-02:
Regjeringen har iverksatt tiltak og kommer til å iverksette tiltak for å redusere antall ankomster av mennesker som ikke har krav på opphold i Norge. Vi skal føre en konsekvent og rettferdig flyktning- og asylpolitikk. Det betyr at vi skal føre en politikk der de som trenger beskyttelse i henhold til asylinstituttet, skal få opphold, men der de som ikke har behov for beskyttelse, ikke skal få opphold. Det er en politikk vi nå følger opp, og der vi iverksetter tiltak. Det er allerede iverksatt en god del tiltak. Det har bidratt til at den sterke veksten vi så i antallet asylankomster, har flatet ut, og etter hvert regner jeg også med at vi kommer til å se en nedgang. Mange av tiltakene er allerede iverksatt. Noen av tiltakene vil bli iverksatt i løpet av det kommende året – f.eks. en ytterligere styrking av Politiets utlendingsenhet og flere nye politistillinger, bl.a. til Østfold, for ytterligere å øke antallet grensenære kontroller og ytterligere å kunne øke antallet uttransporteringer. Hvor mange som kommer til Norge, avhenger både av vår egen politikk og av situasjonen ute i verden. Det er begrenset hva vi kan gjøre med situasjonen ute i verden, men egen politikk kan vi endre. Det er fremmet forslag, det er gjennomført forslag, og i Soria Moria-erklæringen varsler vi ytterligere forslag. Hele poenget er at hvis vi sørger for at de som ikke har krav på opphold, ikke får opphold og blir uttransportert, er det også mye lettere å stille opp for, gi beskyttelse til og ta godt imot de som har krav på opphold – de som skal tas imot med respekt og på en ordentlig måte i Norge.