Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2005-12-14:
Norge har et godt utbygd universitets- og høyskolesystem. Gjennom de regionale høyskolene sikrer vi at alle som ønsker høyere utdanning, kan få det. Og vi sikrer at alle regioner har levende kompetansemiljøer. De regionale høyskolene bidrar, sammen med regionale utviklingsmiljø, næringslivet, fylkeskommuner og kommuner, til at det skjer en positiv utvikling over hele landet. Høyskolene har, slik som jeg ser det, to målsettinger. De skal være viktige katalysatorer for regional utvikling og vekst, og de skal være viktige aktører i profesjonsrettet FoU. Det betyr at de ikke bare skal være institusjoner som formidler kjent kunnskap, men de skal også ha en oppgave som forskningsinstitusjoner som kommer med forskningsresultater som bringer ny kunnskap og kompetanse inn i debattene om utvikling av etablerte institusjoner innen nærings- og samfunnsliv. Det gir to utfordringer. For det første må en opprettholde gode fagmiljøer ved å tiltrekke seg de beste lærekreftene, de beste forskerne og et tilstrekkelig antall studenter, samtidig som studietilbudene skal tilfredsstille regionens behov for arbeidskraft. Det er en krevende jobb for de regionale høyskolene, og flertallsregjeringen har en klar målsetting om at høyskolesektoren skal styrkes i tiden framover. Med en styrking av høyskolesektoren vil en sikre både et godt utdanningstilbud for studentene og en utvikling av regionene i landet vårt. Flertallsregjeringen gjorde et godt grep da de i sitt budsjett satte av 20 mill. kr til desentrale utdanninger i høyskolesektoren. I tillegg endret de en del strukturtiltak som Bondevik II-regjeringen hadde i sitt budsjett. Det betyr, slik som vi også hørte representanten Enger si, at ved Høgskolen i Hedmark og ved Høgskolen i Sogn og Fjordane ble tilbud opprettholdt. Flertallet i komiteen foreslår også at andre strukturtiltak blir endret, slik at vi sikrer opprettholdelsen av flere utdanningstilbud i distriktene. Det har vært spesielt viktig å opprettholde utdanninger som har stor betydning for utviklingen av det regionale nærings- og samfunnsliv. Et eksempel på det er opprettholdelsen av 20 plasser for ingeniørstudenter ved Høgskolen i Gjøvik. Her viser komiteen nettopp til det nære samarbeidet som er utviklet mellom høyskolen og den mekaniske industrien der. Det har vært gjort et stort arbeid for å tilpasse studiet til næringslivets behov for kompetanse. Komiteens flertall har også vært opptatt av å opprettholde desentrale utdanninger innenfor helse- og sosialfag. Dette er viktige utdanninger, med tanke på det store behovet det vil bli for denne typen fagpersonale de neste årene, om vi skal nå målsettingen om 10 000 nye årsverk i omsorgsektoren. Flertallet i komiteen har derfor opprettholdt desentrale studietilbud for vernepleie og ergoterapi ved Høgskolen i Rogaland og for vernepleie ved Høgskolen i Harstad. I det hele tatt viser det som er gjort i denne omgangen, en utvikling i riktig retning, der en ikke sentraliserer høyere utdanning, men derimot ser verdien av et desentralisert utdanningssystem for at vi skal skape vekst og utvikling i hele landet. Kvalitetsreformen er under evaluering. Denne evalueringen vil gi oss nyttige opplysninger om hvordan situasjonen er i universitets- og høyskolesektoren. Jeg tror vi vil få mange positive tilbakemeldinger om utviklingen av denne sektoren, men også kunnskap om det som ikke fungerer etter intensjonene. Det vil gi oss muligheter til å gjøre universitetene og høyskolene enda bedre. Kvalitetsreformen er studentenes reform. Signaler som har kommet underveis, er at studentene har fått flere studietilbud å velge mellom, de blir tettere fulgt opp med økning i skriftlige tilbakemeldinger, og de får mer og bedre rettledning i sitt arbeid. Studentene har fått nye eksamensformer og flere delprøver. Det betyr en mer intensiv studiesituasjon, og tall viser nå at flere fullfører studiene sine på normert tid. Komiteens flertall har imidlertid merket seg at NOKUT har varslet at flere studietilbud ved statlige høyskoler ikke tilfredsstiller kravene til antall ansatte med doktorgradskompetanse. Det bekymrer. Derfor er flertallet opptatt av at framtidig tildeling av doktorgradsstillinger reflekterer behovet for å styrke den forskningsbaserte undervisningen ved de statlige høyskolene. Dette er viktig, om høyskolene skal fylle sin rolle som katalysator for regional utvikling og vekst og som aktør i profesjonsrettet FoU. Til slutt: Vi har behov for gjennomgang av flere sider ved universitets- og høyskoleutdanningen vår. Jeg ser fram til at kunnskapsministeren kommer tilbake til Stortinget med en sak som bygger på evalueringen av Kvalitetsreformen.