trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-03-30:
Vår nye IT-minister grep fatt i noe innledningsvis: Hvem skulle for ti år siden trodd at mobiltelefonen skulle bli allemannseie? Det som faktisk er det famøse, er at det var en nordmann, nemlig Willy Simonsen, som utviklet forløperen til mobiltelefonen, men han klarte ikke å realisere sine ideer og kunnskaper i Norge. Tenk om det hadde blitt gjort! Da hadde vi i dag kanskje hatt et norsk Nokia, som er Nordens største selskap, og som i verdi representerer det dobbelte av alle børsnoterte selskaper på Oslo Børs. Det er noe av dimensjonen i dette. Det understreker betydningen av at vi kanskje må gjøre noen andre og nye grep når det gjelder den nye kunnskapsøkonomien, enn for den tradisjonelle økonomien og industrien. Jeg skal ta noen eksempler på det. Opticom ble nevnt av saksordføreren tidligere i dag. Eierne og lederne har flyttet ut av landet fordi de ikke makter å betale formuesskatten. Dette gjelder ikke bare Opticom. Det kan være en indikator for en rekke tilsvarende selskaper i Norge som har store problemer på grunn av at vi ikke følger opp i globaliseringens navn med rammebetingelser som stort sett alle andre land som er opptatt av den nye økonomien alt har innrettet seg etter. Og like viktig: Jeg vet at vår nye IT-minister er interessert i Telenor, at vi skal få en ny, unik næringscluster på Fornebu-tomten. Da må vi gi disse nye utenlandske bedriftene som ønsker å flytte forskningsenheter osv. til Norge, tilstrekkelig gode rammebetingelser. Når det gjelder opsjonsbeskatningen, har vi fått en rekke signaler om at Arbeiderpartiet vil komme tilbake til Stortinget med dette i en egnet form, men formuesskatten er jo like viktig. Andre land har ikke formuesskatt eller den inntrer på et langt høyere formuesnivå og med lavere satser. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Vil statsråden jobbe aktivt innad i Regjeringen for også å harmonisere formuesskatten?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-03-30:
Eg synest det var eit perspektivrikt innlegg den nye IT-ministeren hadde om dagens tema. Eg er òg nøgd med at IT-ministeren på ein god måte har følgt opp den førre regjeringa sitt initiativ i forhold til Brussel når det gjeld både forsking og IT, og det opplegget som der var lagt. Eg tok replikk no for kanskje å spare eit treminuttsinnlegg så vi kan få avslutta litt før, for å fremje eit forslag – og ber om ein kommentar frå ministeren på det: «Stortinget ber Regjeringen komme tilbake til Stortinget i egnet form med forslag til tiltak for et informasjonssamfunn for alle, herunder norsk oppfølging av EUs «eEurope»-initiativ.» Grunngjevinga for forslaget er at dette initiativet på ein god måte er omtala i innstillinga. Samstundes har ein i Lisboa etterpå gjort vedtaka som skal til, og trass i eit nært samarbeid er det klart at Noreg har ein eigen politikk og fører politikk på eigen kjøl i forhold til desse sakene. Derfor er det viktig at ein har ein sjølvstendig politikk, samtidig som ein prøver på integrering. Det sentrumspartia her ber Regjeringa om, er å kome tilbake til Stortinget med ei heilskapstenking rundt den dimensjonen. Vi støttar dei initiativa som IT-ministeren har gjort, men samstundes ønskjer Stortinget å vere delaktig i denne prosessen. Eg vil derfor be om at statsråd Grete Knudsen kommenterer forslaget og på kva måte Regjeringa tenkjer å følgje opp det som er realiteten i det.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-03-30:
Ja.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-03-30:
Representanten Lilletun vil kome tilbake til det seinare.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-03-30:
Eg trur ikkje eg treng 3 minutt, eg vil berre klårgjere i forhold til forslag nr. 1, som eg har sett fram på vegner av Kristeleg Folkeparti Senterpartiet og Venstre. Etter at statsråd Grete Knudsen i sitt svar til meg klårgjorde korleis ho ville melde tilbake til Stortinget, er eg innstilt på å gjere forslaget om til eit oversendingsforslag. Eg legg då til grunn at statsråden i si utgreiing kjem tilbake til både det med oppfølging av EUs «eEurope-initiativ» og den andre delen av forslaget, korleis det norske samfunnet skal verte eit informasjonssamfunn for alle – altså at alle element i dette forslaget òg kjem til å vere ein del av den utgreiinga som statsråden kjem til Stortinget med. På den bakgrunnen gjer eg forslaget om til eit oversendingsforslag.
Karin Kjølmoen (Arbeiderpartiet), 2000-03-30:
I Arbeiderpartiet er vi opptatt av at Norge skal være et foregangsland innenfor bruk av informasjons- og kunnskapsteknologi. Dette er det bred politisk enighet om. Elektronisk handel er et område hvor vi vil oppleve en stor og rivende utvikling i framtiden. Det fører med seg store utfordringer som vi må gripe fatt i og utnytte til vårt felles beste. Som ved alle nyvinninger ser vi både ulemper og fordeler med den raske utviklingen som nå skjer. Statsministeren sa i sin tiltredelseserklæring at Norge er mulighetenes samfunn, og etter mitt skjønn åpner elektronisk handel og forretningsdrift for nye muligheter. For det første: Arbeiderpartiet vil at ny teknologi skal komme alle innbyggerne til gode. Bedrifter og befolkning i alle deler av landet må få tilgang til bredbånd og de nye kommunikasjonskanalene. Her ligger det nye spennende muligheter for distriktene som aktivt må utnyttes i distriktspolitikken. Offentlige og private krefter må mobiliseres for sammen å realisere disse. For det andre: Informasjonsteknologien gir nye muligheter for utvikling av distriktsnæringslivet. Den reduserer avstandenes betydning, opphever betydningen av leverandørenes geografiske beliggenhet og endrer begrensningene i tid. Elektronisk handel innebærer at varer og tjenester som tidligere bare ble tilbudt lokalt eller nasjonalt, nå kan omsettes i et globalt marked. Undersøkelser viser at et stadig økende antall nordtrøndere – for å holde meg til mitt hjemfylke – kjøper varer og tjenester over PC-nettet fra leverandører som alle er kun et tastetrykk unna, uansett hvor de faktisk holder hus. For det tredje: Lave etablerings- og driftskostnader for elektronisk handel kan gjøre det lettere for norske små og mellomstore bedrifter å markedsføre sine produkter og konkurrere både på lokale og på globale markeder. Vi finner også eksempler på mindre kvinnebedrifter både her hjemme og ellers i verden, som gjennom bruk av Internett har fått tilgang på investorer og markeder de tidligere ikke hadde. For å utnytte de mulighetene som ligger i den nye teknologien, må de regionale høyskolene og det lokale næringsliv settes i stand til å bli kraftsentre for forskning og utvikling. Svært store deler av den nye eksporten som gjøres mulig gjennom elektronisk handel, ligger også i Distrikts-Norge. Derfor må vi rette blikket framover og legge forholdene til rette for å utnytte mulighetene. Det er god distriktspolitikk.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-09:
Med den interesse som denne saken har, syns jeg ikke det er rimelig å begrense replikkordskiftet etter de parlamentariske lederne til tre replikker. Jeg foreslår derfor at det gis adgang til inntil fem replikker, og ikke tre replikker, etter de parlamentariske ledernes innlegg.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-09:
Representanten Akselsen startet innlegget sitt med utstrakte hender i retning sentrum og SV, men vi hadde ikke kommet langt ut i replikkordskiftet før temperaturen steg, og frontene ble skjerpet. Arbeiderpartiet og SV har mange ganger i denne salen stått sammen om å kritisere Bondevik-regjeringen for hvor stor innflytelse man har gitt Fremskrittspartiet på mange områder i norsk politikk. Nå står Arbeiderpartiet uten et eneste argument til neste runde. Det var etter at representanten Hegna startet denne debatten med en så het omfavnelse av Fremskrittspartiet i energipolitikken at temperaturen steg til i seg selv klimatruende høyder. Er det noe som representanten Hegna, som er Arbeiderpartiets medlem i energi- og miljøkomiteen, ikke har forstått? Eller er det slik at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet nå har et stort slektskap i miljøpolitikken? Da må jeg altså minne om at Fremskrittspartiet mener at Kyoto-avtalen ikke skal ratifiseres. Carl I. Hagen ser fordeler ved klimaøkninger og ved at havnivået stiger. Han er klar til å bygge diker, og vi anbefaler at han begynner i Bangladesh. Han tror at klimaproblemene er noe SV har funnet opp på en dårlig dag – på samme måte som vi har funnet opp samer og homofile. Det tragiske i denne saken er jo den alliansen som Arbeiderpartiet har gjort med Høyre og Fremskrittspartiet. Det tragiske er jo det hardkjøret som det er lagt opp til i gasskraftsaken, og som har gjort at fokus i energipolitikken har blitt helt feil. For man har ikke noe annet valg i framtiden enn å fokusere på forbruket, ikke bare på hvordan vi kan produsere mer og mer kraft. Elforbruket blant nordmenn er altså fire ganger høyere enn blant dansker. Derfor burde det man her i dag setter i fokus, være: Hvordan i all verden kan Norge legge om sitt energiforbruk, slik at vi satser på mer vannbåren varme og sparer på den enormt store gaven vi har fått i vannkraften?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-09:
Nå tror jeg Arbeiderpartiets parlamentariske leder snart er i ferd med å lette av begeistring over gasskraftverk. Og fra SVs side er vi ikke forundret over Arbeiderpartiets standpunkt når det gjelder gasskraftverk – vi følger med i hva Arbeiderpartiet vedtar på sine landsmøter. Det som forundrer oss i dag, og som forundret oss i går og tidligere, er hvilket råkjør Arbeiderpartiet legger opp til i gasskraftsaken sammen med Høyre. For nå har norsk politikk under Jaglands regjeringsperiode og under Bondeviks regjeringsperiode slitt med det som Bondevik mener er en dyd, nemlig at man søker støtte fra den ene siden den ene dagen og den andre siden den neste, fra Høyre og Fremskrittspartiet den ene dagen, og fra Arbeiderpartiet den neste dagen. Det er det som gjør at det er meget uklart for velgerne hvem det er som har ansvaret for hvordan det egentlig går her i landet, og det er det som gjør at man i denne regjeringen stadig vekk går på nederlag. Hvis vi i dag kunne invitere Stoltenberg til å se fram til i morgen – la oss si det blir regjeringskrise i denne saken: Da har Arbeiderpartiet kjørt gasskraftsaken sammen med Høyre på en slik måte at Jens Stoltenberg i morgen, i overmorgen og helt fram til valget i 2001 vil være i nøyaktig samme situasjon som Jagland var i før valget i 1997, og som Bondevik og sentrumsregjeringen har vært i, nemlig at man gjør det til en dyd å søke flertall i vekslende saker med vekslende flertall i Stortinget. På den måten hindrer gasskraftsaken en mulig og helt nødvendig flertallskonstellasjon i Stortinget, som kunne gjort at man planla for flere dager og måneder og år framover, som kunne gjort at et flertall i Stortinget satte seg noen politiske mål. Og nøkkelpunktet for å hindre et fornuftig politisk samarbeid mellom sentrumspartiene, SV og Arbeiderpartiet er miljøpolitikken. Hvorfor i all verden råkjører Arbeiderpartiet i gasskraftsaken på en slik måte at det hindrer en fornuftig flertallskonstellasjon i norsk politikk?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-09:
Jeg registrerer både med interesse og glede at Arbeiderpartiet er enig med Fremskrittspartiet i at vi skal ta i bruk større deler av våre norske gassressurser også til kraftproduksjon, og dette vil gi oss store muligheter når det gjelder verdiskaping og industriutvikling. Dette vil også, som kjent, være god miljøpolitikk, da det vil fortrenge import av sterkt forurensende kullkraft, som man har hatt nå gjennom mange år. Når det gjelder forslaget fra Arbeiderpartiet og Høyre, har ikke Fremskrittspartiets stortingsgruppe fått anledning til å ta stilling til det. Det kom litt sent i går kveld, så det skal vi drøfte på et gruppemøte senere i dag. Jeg vil minne om at vi har levert inn et lovendringsforslag for to dager siden, som nå ligger til behandling. Vi er på riktig vei!
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-09:
Jeg registrerte at Rise var forundret over enigheten mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet i energipolitikken, og det må han få lov til å være. Når det gjelder CO2-utslipp og klimaendringer, så hersker det stor usikkerhet om dette henger sammen. Fremskrittspartiet fester ikke lit til FNs klimapanels vurderinger. Det er stor uenighet i forskningsmiljøet om dette har noen som helst innvirkning på klimaet i det hele tatt, og Fremskrittspartiet vil derfor ikke ta konsekvensen av det og bruke føre var-prinsippet i denne spesielle saken.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-09:
Det er riktig, som John Dale hevder, at Fremskrittspartiet har en annen innfallsvinkel når det gjelder energipolitikk enn resten av opposisjonspartiene. Vi ønsker størst mulig fri konkurranse mellom de forskjellige energibærerne. Vi ønsker ikke å subsidiere eller gi avgiftsfritak for enkelte energibærere, vi ønsker å behandle alle mest mulig likt. Så sier John Dale at Fremskrittspartiet vil bygge gasskraftverk. Det er feil. Fremskrittspartiet vil legge forholdene til rette for de aktører som ønsker å bygge gasskraftverk. Det er ikke storting eller regjering som skal bygge gasskraftverk, men det er vi som har ansvaret for å legge forholdene til rette. Og det er riktig, som jeg sa innledningsvis, at dette er en veldig god miljøsak, for det vil fortrenge importen av sterkt forurenset kullkraft fra Danmark. Så er John Dale i tillegg opptatt av lave kraftpriser. Prisene skal dannes fritt i et marked, men jeg er jo klar over at i Senterpartiet står ikke akkurat markedskreftene så særlig høyt.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-09:
Det ble stilt en del spørsmål om Fremskrittspartiets miljøpolitikk, med hovedvekt på CO2-utslipp. CO2 mener vi selvfølgelig ikke er forurensning. Det aller meste, 97-98 pst. av dette, er skapt av naturen selv. Det puster vi ut og inn hver dag – og det er ikke noe giftige greier som er farlig. Representanten Ballo refererte en del sitater fra Peter N. Myhre, som jeg synes var veldig gode, og som jeg stiller meg fullt og helt bak.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-09:
Jeg registrerer at representanten Kvassheim også er forundret over enigheten mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet i energipolitikken. Ja, i motsetning til kullkrafttilhengerne i Venstre har vi et klart miljøengasjement. Representanten Kvassheim var inne på dette med å legge forholdene til rette for gass og bruk av gass innenlands. Her har vi helt klart felles målsettinger som vi, samtlige partier, har lagt til rette for i komiteen gjennom felles merknader, men Fremskrittspartiet går ut på ett punkt, og det gjelder offentlig støtte til dette. Vi ønsker å legge forholdene til rette ved hjelp av lovverk og på annen måte, men ikke å bruke offentlige kroner. Vi ønsker at markedet også skal fungere her.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-09:
Jeg har sagt det før, og jeg gjentar det gjerne: Jeg registerer med glede at Arbeiderpartiet nå er enig med Fremskrittspartiet i at det er fornuftig å bygge ut gasskraft i Norge – det er et meget fornuftig standpunkt, i tillegg til en veldig god miljøsak. Det er nå imidlertid gått flere år siden Stortinget egentlig vedtok å bruke gass i kraftproduksjonen. Problemet med dette var bare at Jagland-regjeringen vedtok at CO2 skulle inn i forurensningsloven. Mitt spørsmål til representanten Akselsen blir derfor: Vil Akselsen og Arbeiderpartiet ta sin del av ansvaret for at det har tatt så lang tid å få på plass et skikkelig rammevilkår for gasskraft i Norge?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-09:
Jeg har registrert representanten Jan Tore Sanners og Høyres sterke engasjement for å få på plass rammevilkår for de aktører som ønsker å bygge ut gasskraftverk i Norge. Dette er veldig bra, og jeg ønsker jo selvfølgelig Høyre og Sanner velkommen etter. Sanner hevder i sitt innlegg at de i mer enn ti år har vært for utbygging av gasskraftverk i Norge. Jeg vil imidlertid minne representanten Sanner om et Dokument nr. 8-forslag fra Fremskrittspartiet som ble behandlet i Stortinget i 1998, og som gikk ut på å legge forholdene til rette for at Industrikraft Midt-Norge DA skulle få bygge et gasskraftverk i Skogn i Nord-Trøndelag. Dette kunne ikke Høyre støtte, og en viste bl.a. til den nye teknologi som Norsk Hydro nylig hadde lansert. Hva er det nå som har skjedd siden Høyre har skiftet mening? Innser representanten Sanner nå at det var et feilgrep å vente på den omtalte teknologien?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-09:
Arbeiderpartiets parlamentariske leder har i gasskraftdebatten vist til flere landsmøtevedtak som har slått fast at partiet har vært for utbygging av gasskraftverk i Norge. Det er imidlertid et uomtvistelig faktum at det er Arbeiderpartiets handlingslammelse over flere år som er den direkte årsak til at vi ikke har fått dette på plass for lenge siden. Som representanten Stoltenberg kanskje vil huske, tok jeg dette opp med ham i trontaledebatten sist høst og spurte ham om det ikke snart var på tide å kaste av seg denne handlingslammelsen. Jeg fikk på det tidspunktet ikke noe konkret svar, men jeg registrerer med glede at det nå omsider har skjedd. Fremskrittspartiet har hele tiden ment at CO2-utslipp ikke har noe i forurensningsloven å gjøre. Jeg registrerer at i fellesforslaget fra Arbeiderpartiet og Høyre åpner disse partier nå for endringer i forurensningsloven «dersom det viser seg nødvendig». Mitt spørsmål til representanten Stoltenberg blir derfor: Betyr ikke dette at Arbeiderpartiet nå også i CO2-spørsmålet er enig med Fremskrittspartiet?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-09:
Som jeg sa i mitt innlegg tidligere i dag, tar ikke Regjeringens energimelding høyde for å imøtekomme den økte etterspørsel etter kraft i Norge, og resultatet av det kjenner vi: Vi må øke importen av kullkraft. I tillegg skal Regjeringen i god gammeldags senterpartistil subsidiere energiproduksjonen i energistormakten Norge, som jo nesten flommer over av energi. Nå virker det nesten som om statsråden selv har begynt å tvile på sin egen politikk. I forrige uke kom et utspill om økte strømpriser for hytteeiere, basert på god, gammeldags misunnelsespolitikk og jantelov. I dag får vi høre at statsråden har et hemmelig utvalg som skal tvinge det norske folk til å spare strøm. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: Er dette virkelig en fremtidsrettet energipolitikk som er energistormakten Norge verdig?
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 2000-03-09:
Vi hører motstanderne av gasskraftverk gjenta og gjenta at gasskraftverkene det er søkt om å få bygge, skal være sterkt forurensende kraftverk. En bløff blir ikke mindre bløff av å gjentas. Realiteten er at disse gasskraftverkene er de definitivt mest moderne i verden. Disse gasskraftverkene er renere enn alle andre alternativer. De egentlige alternativene er ikke vindmøller eller solenergi – nei alternativet er sterkt forurensende importert kullkraft. Og Regjeringen legger jo opp til at det skal vi fortsette med også i framtiden. Riktignok ser jeg at Regjeringen i dag i media kommer med nok en panikkhandling for å berge skinnet av sin egen energipolitikk, nemlig å tvinge folk til å bruke mindre strøm. Det innebærer vel å gjøre prisen mye høyere, slik at det er vanlige folk som skal få betale regningen for at Regjeringen ikke skikker sitt bo i energipolitikken. Mitt spørsmål til Fremskrittspartiet er enkelt: Vil dere, siden vi langt på vei er enige i energipolitikken – og siden det haster med å få orden på dette – støtte forslaget fra Arbeiderpartiet og Høyre?
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 2000-03-09:
Jeg må først få komme med en liten beklagelse. I en tidligere replikk kom jeg i skade for å si at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet langt på vei er enige i energipolitikken. Jeg mente selvfølgelig i spørsmålet om gasskraftverk. Hele replikken dreide seg om gasskraftverk, og jeg regner med at de fleste forstod at det var i spørsmålet om gasskraftverk jeg mente at vi var enige med Fremskrittspartiet. Men siden slike forsnakkelser har en tendens til å bli brukt for det de er verdt, vil jeg bare understreke det – for sikkerhets skyld. Så til Senterpartiet: Jeg har alltid forestilt meg at Senterpartiet er et parti som ønsker å utnytte norske naturressurser i Norge, og ikke bare eksportere råvarer. Nå er det åpenbart slik at i spørsmålet om norsk gass skal Norge altså bare eksportere. Ufattelige mengder med norsk gass skal eksporteres til kontinentet – vi skal la landene der produsere, skape verdier, videreforedle denne gassen og skape arbeidsplasser. Vi eksporterer altså gass til Europa, de lager strøm av den, og vi importerer strømmen tilbake. Syns ikke også Senterpartiet at dette er en forunderlig politikk? Kan John Dale forklare hvorfor det er god miljøpolitikk at vi først eksporterer gass og så importerer den tilbake som strøm etter at andre land har fått videreforedle det som er en norsk råvare?
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 2000-03-09:
John Dale hevdet i et tidligere svar på en replikk at import av strøm fra Danmark er et forbigående problem. Det er jo helt feil. Problemet er at forbruket i Norge stiger for hvert år som går. Samtidig øker vi ikke produksjonen av kraft i Norge. Derfor må vi for hvert år som går, importere mer strøm. Om vi importerer den fra Danmark, eller om vi importerer den fra andre land, er i og for seg ikke det mest interessante, men saken er at Norge blir mer og mer avhengig av import. Et annet spørsmål til Senterpartiet gjelder dette med å få til industriell utvikling ved bruk av gass. Der er vi helt enige. Det åpner for store perspektiver for industriutvikling i Norge dersom vi får til å videreforedle gass. Men det kommer ikke av seg selv. Det kommer ikke rekende på ei fjøl nedover elva, og det detter heller ikke ned fra himmelen å få til industriutvikling ved bruk av gass. Det må offentlige midler inn i starten for å få bygd ut infrastruktur. Og hvis Senterpartiet er så for dette, hvorfor er man da ikke villig til å være med på forslag som åpner for å bruke penger til å få til infrastruktur rundt det?
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-03-09:
Først: Det var en meget interessant opplysning vi fikk fra Bent Hegna, nemlig at Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet er enige i energipolitikken. Det var spennende nye tanker. Faren for alvorlige menneskeskapte klimaendringer er en av de største miljøutfordringene verden har stått overfor. Det internasjonale panelet for klimaendringer fastslo allerede i 1995 en merkbar menneskelig innflytelse på det globale klima. Panelet, som består av mer enn 3 000 av verdens fremste klimaforskere, anslår at en dobling av CO2-konsentrasjonene antakelig vil skje i løpet av dette århundre, og en slik dobling av konsentrasjonene kommer ifølge panelet til å øke temperaturen på jorden med mellom 1 og 3 ½ grad. Vitenskapsfolk og forskere over hele verden har konkludert med at oversvømmelser, redusert matproduksjon og økende skade etter stormer både virker sannsynlig og kan få katastrofale konsekvenser. Uansett vil det kunne ta generasjoner for å rette dem opp igjen, og det vil kunne påvirke eksistensen for milliarder av mennesker. Og dersom klimapanelet har rett, og ut fra føre var-prinsippet, bør vi tenke over at vi får en alvorlig krise dersom vi ikke får gjort noe med klimautslippene. Fremskrittspartiet uttalte faktisk i innstillingen til St.meld. nr. 58 for 1996-97: «Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet mener at vi skal ha som målsetning å etterlate oss et livsmiljø i tilnærmet lik stand som vi overtok det.» Men så tror ikke Fremskrittspartiet på FNs klimapanel og sier at det kun er forskning preget av «objektivitet og enighet» de vil legge vekt på. Hvorfor skal ikke føre var-prinsippet gjelde for utslipp av CO2, når Fremskrittspartiet sier at det skal gjelde for «helse og miljøfarlige kjemikalier», slik de sa i innstillingen til St.meld. nr. 58? Jeg må likevel si at det tross alt er ryddig av Fremskrittspartiet å ta ut CO2 av forurensingsloven, når de står for dette håpløse synet.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-03-09:
Representanten Akselsen la stor vekt på at det har vært et klart flertall i denne salen siden 1996 for å bygge gasskraftverk. Men da har altså representanten Akselsen vært en av de ivrigste til å kjempe mot dette flertallet i mange år. Gassmotstander Akselsen sa i 1996 i stortingsdebatten: «Eg kan heller ikkje sjå at det på noko vis er dokumentert at CO2-utsleppa i Norden vil gå ned som følgje av at Noreg byggjer gasskraftverk no. Ein slik påstand er utan verdi så lenge ein ikkje har internasjonalt bindande avtalar … Dette bryt fullstendig med den norske CO2-målsetjinga.» Jeg vil gjerne spørre Akselsen: Hva er bakgrunnen for at han har gjennomført denne gigantiske snuoperasjonen og nå fremstår som kanskje den ivrigste gasskraftforkjemperen i Stortinget? Så sier Akselsen at det er bred enighet mellom Arbeiderpartiet og sentrum. Og da har jeg lyst til å spørre ut fra det som vi mener om forurensningsloven, den har jo vært en viktig bærebjelke i miljøpolitikken: Står vi også sammen om at forurensningsloven ikke skal svekkes som miljøpolitisk virkemiddel? Som Akselsen sa i 1996, vil bygging av gasskraftverk føre til en kraftig økning av CO2-utslippene. Vi begynner altså nå på en periode hvor vi skal redusere dem med en kraftig økning, og jeg må da få spørre Akselsen: Hvem er det som skal bære kostnadene ved de nasjonale tiltakene? Arbeiderpartiet mente jo at Kyoto-avtalen og internasjonale tiltak bare er et supplement. Skal vanlige bilister betale mer i bensinavgift – man betaler allerede 90 øre i CO2-avgift – skal man øke dieselavgiften, vil man ramme industribedrifter i Årdal, Sauda, Odda, eller vil man gå løs på kollektivtransporten? Eller har Arbeiderpartiet rett og slett like godt droppet de nasjonale tiltakene også?
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-03-09:
Representanten Sanner sa at Høyre er «forutsigbar» i gasskraftsaken, men vi har jo sett en vandring nå fra standpunkt til standpunkt om hvordan man skal håndtere denne saken. Først mente Høyre at forurensningsloven ikke skal gjelde for gasskraftverk, og det står i dokumentet her, i Innst. S. nr. 123. Men så finner Høyre plutselig ut at forurensningsloven skal gjelde likevel; man forutsetter at man skal operere innenfor forurensningslovens rammer, og man er skråsikker på at dette er innenfor lovens rammer. Men så kommer det plutselig et forslag, i går, hvor man åpner opp for at det kanskje ikke er innenfor lovens rammer likevel, så det er jo høyst forvirrende hva Høyre mener når det gjelder forurensningsloven. Jeg må få lov til å spørre representanten Sanner: Hva er Høyres strategi når gjelder å nå våre forpliktelser? Høyre har tidligere gått inn for at vi også skal gjennomføre nasjonale tiltak, og jeg må få spørre: Hvem er det som skal bære kostnadene med de nasjonale tiltakene? Og så er det skapt ytterligere forvirring om dette forslaget som kom fra Høyre og Arbeiderpartiet, i og med at representanten Stoltenberg i Redaksjon 21 i går kveld gav en tolkning av dette som gir en helt annen mening enn det som står i forslaget. Han sa følgende: – Når vi har sagt juni så er det ikke det at vi sier alt skal på plass før 1. juni, men vi mener altså at i løpet av våren må det være mulig for Regjeringen å avklare om det er mulig å endre disse utslippstillatelsene som er gitt og som gjør det umulig å bygge gasskraftverk innenfor loven slik den er i dag, eller om det er nødvendig å endre loven og så legge fram forslag for det. Det må være mulig å avklare før 1. juni. Er Arbeiderpartiets medforslagsstiller enig i denne tolkningen?
John Dale (Senterpartiet), 2000-03-09:
Det var interessant å lytta til representanten Vaksdal, for på vegner av sitt parti har han ein annan innfallsvinkel til energipolitikken enn dei andre opposisjonspartia i salen. Det kan det jo vera grunn til å minna om i dag. Som kjent har Framstegspartiet sine representantar liten sans for klimapolitikken. Framstegspartiet meiner heller ikkje at det stigande energiforbruket er eit problem, og endeleg synest det for representanten Vaksdal å vera likegyldig kva for energiberarar som vert brukte for å skaffa fram meir energi. På det punktet stiller Framstegspartiet seg nøytralt. Det rimar sjølvsagt ikkje med hovudprinsippet i Regjeringa sin politikk, som går ut på at det er miljøet som må stå i fokus ved val av energiberarar, og som kjent står miljøargumentet heilt sentralt i gasskraftdebatten. No er det vel ingen her som trur at representanten Vaksdal og hans folk vil byggja gasskraftverk med klimapolitikk som grunngjeving, men eg konstaterer likevel, ut frå innlegget hans, at han har stilt seg bak den etter mi oppfatning merkelege påstanden om at gasskraftverk med den eksisterande teknologien er ei god miljøsak. Så vil eg leggja til eit spørsmål. Det er tydeleg at representanten Vaksdal er oppteken av det han oppfattar som ei kraftkrise. Men rimar det å snakka om kraftunderskot når prisane ligg så lågt som no? I kraftforsyninga gjeld som kjent prinsippet om tilbod og etterspørsel, og signala frå marknaden tilseier slett ikkje at ordet «kraftkrise» er eit dekkjande uttrykk i dagens energidebatt.
John Dale (Senterpartiet), 2000-03-09:
I sin debut som leiar for energi- og miljøkomiteen gjer representanten Olav Akselsen verkeleg sitt aller beste for å framstilla bygging av gasskraftverk som ei god miljøsak. Angrep er det beste forsvar, heiter det, men likevel: Det skal godt gjerast å hevda at utslepp av 17,5 millionar tonn klimagassar i år 2010 er uttrykk for ein god miljøpolitikk. Bygging av gasskraftverk vil jo sterkt medverka til at utsleppsmengdene kjem til å liggja langt over det nivået Kyoto-avtalen fører til for Noreg, også korrigert for kva hjelp som måtte liggja i eit framtidig kvotesystem. No er det ei kjent sak at det av økonomiske grunnar ikkje vil verta bygt gasskraftverk i Noreg med det fyrste – heldigvis. Fleirtalet vil i denne omgangen rydja bort politikken, så får marknaden avgjera når, om og korleis planar om gasskraftverk vert sette ut i livet. Det er også Framstegspartiets store poeng i denne debatten. Marknaden får oppdraget. Men det utløyser fleire spørsmål – la oss kalla det verdispørsmål – som eg synest representanten Akselsen skal kommentera. Skal verkeleg marknaden få rå i avgjerande miljøpolitiske saker? Bør ikkje miljøpolitikken vera bygd på eit personleg, nasjonalt og politisk ansvar? Skal me i det energirike Noreg heilt ut overlata bygging av gasskraftverk til marknaden – i håp om at teknologien går seg til? Kvar vert det så av føre var-prinsippet?
John Dale (Senterpartiet), 2000-03-09:
Det er viktig å vera merksam på det eg understreka sterkt i innlegget mitt, at me har gass i Noreg, og at det er ei energikjelde som vi skal bruka – også til produksjon i Noreg. Det er jo her det må koma ein offensiv. Dessverre har spørsmålet om å bruka gass direkte i Noreg kome i skuggen av gasskraftdebatten. Det er no på tide å sjå på dei moglegheitene som ligg i å føra gass direkte inn mot dei områda i landet der det bur mykje folk, der gass kan gå inn i transportsystemet, inn i bygningar og i industrianlegg – altså der gass verkeleg kan vera med og erstatta olja. Der ligg det ein stor miljøpolitisk gevinst, det kan det ikkje vera tvil om. Så eg støttar absolutt bruk av gass i Noreg. Men det spørsmålet som det står strid om, er om me skal omgjera gassen til elektrisitet. Då er det ein del motførestellingar som vi støyter på. Ei av desse motførestellingane er at det er ein forholdsvis liten del av energien som då vil verta omsett til nyttig bruk. Det er det eine. Det er eit moment som har vore lite nemnt i debatten. Men det viktigaste er jo dei utsleppa som vil koma av ein slik prosess. I den situasjonen må me halda oss til Kyoto-protokollen, til dei internasjonale forpliktingane som me har sagt oss villige til å ta på oss. Og det er jo i det perspektivet at bygging av gasskraftverk i Noreg er uhyre problematisk.
John Dale (Senterpartiet), 2000-03-09:
No er det jo ikkje høge straumprisar som er typisk for den situasjonen me er inne i. Det kan tyda på at det som vert omtalt som ei kraftkrise, kanskje er noko overdrive. Det er nok mogleg at med det store forbruket som me har, vil etterspurnaden etter energi, og spesielt etter elektrisitet, verta slik at prisane kan verta pressa oppover. Det må me vera merksame på. Men det er ikkje grunn til å overdramatisera situasjonen, slik den er i dag. Det var fleire element i spørsmålet som vart stilt til meg – eg må ta atterhald om at eg oppfatta alt – men eg syntest å høyra ei bekymring som gjekk på at Noreg må importera ein del elektrisk kraft. Det vert jo nærmast framstilt som ein tragedie at Noreg av og til må importera kraft. Det eg då vil setja spørsmålsteikn ved, er om det er grunn til å reagera på den måten. For det me må hugsa på, er at Noreg for lengst er medlem av den nordiske og den nordeuropeiske kraftmarknaden, og der flyt jo kraft i mange retningar. Det er ein heilt naturleg prosess, og det er også i norsk interesse at det skjer. Men det me må passa på, er at energiforsyninga ikkje kolliderer med grunnleggjande miljøomsyn. Og det er i denne siste samanhengen me får problem når ein skal fasa inn gasskraft i Noreg ut frå dei eksisterande planane som me kjenner til. Det er her striden har sitt utgangspunkt. Så vil eg gjerne minna om at når det stadig vert vist til at importen frå Danmark er problematisk ut frå eit miljøsynspunkt, må ein vera merksam på at det trass i alt er eit forbigåande fenomen, for også Danmark er nøydd til å følgja opp sin del av Kyoto-avtalen, og det er Danmark faktisk i full gang med å gjera. Då er det ikkje nokon grunn til at Noreg skal plassera seg dårlegast i dette løpet.
John Dale (Senterpartiet), 2000-03-09:
Representanten Johnsen er godt kjend med at Senterpartiet har eit aktivt syn på å driva fram industrireising i landet, og særleg i samband med den energipolitikken som skal førast i landet. Eg føler ikkje at det er nokon grunn til å svara på spørsmålet som vart reist om det punktet, for eg tolkar det ikkje som ei utfordring. Så presenterte representanten eit knippe utsegner frå debatten om gasskraftverk. Og det er sant som det går fram av desse utsegnene, at det har vore ein livleg og sterk og veldig engasjert debatt om dette spørsmålet, som også viser den brytinga som ein ofte har mellom lokale og nasjonale interesser. Men eg synest Regjeringa står støtt og godt når ein altså argumenterer for at me må setja miljøet i fokus. Det er berebjelken i energimeldinga, der miljøet er premissleverandør for dei energipolitiske vala me skal gjera framover. Når Regjeringa då i tillegg vil gjera det som er mogleg for å få fram tilnærma forureiningsfrie gasskraftverk, så er jo det bra, og det er ei linje som bør få oppslutning. Det er ei linje som kombinerer det miljøpolitiske og det industripolitiske.
John Dale (Senterpartiet), 2000-03-09:
Senterpartiet og SV er i all hovudsak einige i spørsmålet om gasskraftverk. Men det spørsmålet som vart reist her, gjev meg høve til å få fram ytterlegare eit poeng, og det er at skal ein etablera gasskraftverk i vår tid på lønsam basis, må i det minste føresetnaden vera at spillvarmen frå slike gasskraftverk kan utnyttast til vassboren varme, og at det så å seia er ein føresetnad at gasskraftverk då vert plasserte i folkerike område der desse moglegheitene fullt ut kan koma til sin rett. Det er ei erfaring som er gjord i Nederland. I Nederland strevar ein sterkt med å halda oppe lønsemda i dei eksisterande gasskraftverka, og dei strekar under at i den grad dei skal satsa vidare framover, må dei satsa på å byggja svært store gasskraftverk, der dei altså kan gjera nytte av moglege sideeffektar. Det set debatten om gasskraftverk i Noreg i eit visst perspektiv, synest eg. Så refererte representanten Langeland til Naturkraft sine framstøytar for å vinna tilslutning til si sak i det politiske miljøet. Eg er einig i at den framgangsmåten som her er brukt, kan reflektera ein situasjon i landet som er noko meir generell, for det me ser no, er at me i norsk energiforsyning har ei blanding av marknad og offentleg eigarskap. Og det kan liggja problem her. Iallfall kan det tenkjast at ein slik episode kan vera med og stimulera til debatten om den offentlege eigarskapen. Eg er jo sterk tilhengar av at me skal ha ein offentleg eigarskap, men debatten bør gå på korleis ein best kan utnytta dei moglegheitene som ligg i denne eigarskapen.
John Dale (Senterpartiet), 2000-03-09:
Det poenget eg prøvde å få fram tidlegare i replikkordskiftet, var at det i og for seg ikkje er problematisk at me har ei kraftutveksling i Norden, og at me eksporterer og importerer kraft. Det er eit system som me ynskjer at me skal ha, og det er absolutt i norske interesser at det systemet fungerer effektivt. Men det som vert peika på som eit problem, er det miljømessige, det at det inne i dette systemet går ein viss porsjon med kolfyrt el, og det vert då brukt som eit argument i den norske gasskraftdebatten. Mitt poeng var at det er denne innfasinga av kolfyrt el som er eit forbigåande fenomen i Danmark. Me snakkar om ei gradvis avvikling av dette. Det må me halda opp mot det faktum at det forureinande gasskraftverket vil ha ei levetid på mellom 20 og 30 år. Når me er i ein slik situasjon, synest eg at det skulle seia seg sjølv kva val me skulle gjera i gasskraftsaka i dag.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-09:
Arbeiderpartiets Bent Hegna påpekte i sitt innlegg at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet er enige i energipolitikken. Det vil da være interessant å vite hva Fremskrittspartiet står for i miljøpolitikken. Hagen sa til Aftenposten den 20. februar i år: «CO2 forurenser ikke, slipper man det ut i skauen så vokser det jo bedre.» Videre uttrykte Hagen til Dagens Næringsliv den 23. april 1998: «Vi bør legge mer vekt på en tilpasnings-strategi enn en forebygging. Hvis det blir en temperatur-økning, bør vi tilpasse oss det. Vi bør se fordeler og ulemper. Kanskje fordelene oppveier ulempene.» Hagen sier videre: «Vi må se på hva det for eksempel vil koste å bygge diker og demninger hvis vannet stiger. En tilpasning kan bli langt billigere enn å hindre at klimaendringen skjer.» Nå er det mange i Fremskrittspartiet som har uttrykt seg om klimapolitikken og energipolitikken også på et tidligere tidspunkt, slik at man til en viss grad kan se om de har fått rett. Jeg vil til slutt komme med et sitat, og i tilslutning til det rette et spørsmål til første taler. I Aftenposten den 2. september 1989 sier Fremskrittspartiets Peter N. Myhre: «Jeg spår at om fem til ti år er det ingen som lenger snakker verken om drivhuseffekten eller om hullene i ozonlaget. Venstresiden, særlig i norsk politikk, har nemlig alltid forsøkt å finne saker som ligger utenfor virkelighetens verden. Siden slutten av 70tallet har disse vært samene, de homofile, atomvåpnene og nå altså drivhuseffekten/ozonhullene.» Jeg vil da spørre Vaksdal: Ser Vaksdal det slik at det som hans partifelle, Peter N. Myhre, her har tatt opp, ikke lenger har gyldighet – det snakkes ikke lenger om saken?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-09:
Det er allerede i dagens debatt blitt bekreftet at Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet tenker mye likt i energipolitikken. Nå er det dessverre ikke bare i energipolitikken det er et slikt fellesskap, det er det også i viktige miljøspørsmål. Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet fant løsning sammen når det gjaldt skytefeltsaken, Øvre Otta osv., og i konfrontasjon med en samlet miljøbevegelse. Jeg regner ikke med at det er mulig å komme på bølgelengde med Fremskrittspartiet hvis en forsøker å få et engasjement om miljøet. Derfor prøver jeg med en annen inngang – det dreier seg om arbeidsplasser og teknologiutvikling. Det er hevet over tvil at dersom en legger til rette for en offensiv med sikte på sparing i forhold til dagens energibruk, i husholdningene, offentlig sektor og industrien, kan det gi en betydelig miljøgevinst, samtidig som det legger til rette for utvikling av teknologi og mange nye arbeidsplasser. Det er helt åpenbart at innenfor området sparing ligger det muligheter for betydelig flere arbeidsplasser enn innenfor bygging av gasskraftverk. Det samme gjelder når det gjelder utvikling av alternative energikilder. Er det mulig å vekke interesse hos Fremskrittspartiet for disse miljøløsningene hvis en tar utgangspunkt i det de kan skape av arbeidsplasser og teknologiutvikling?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-09:
Gjennom den sitatflommen som Jan Tore Sanners innlegg bestod av, lyste det en tydelig begeistring. Dette er åpenbart en stor dag for Jan Tore Sanner. Det forstår jeg, for han har altså maktet å få Arbeiderpartiet bort fra et absolutt og over på det som var Høyres opprinnelige forslag: en åpning for å endre forurensningsloven dersom det er nødvendig for å legge til rette for bygging av sterkt forurensende gasskraftverk. Men begeistringen skal ikke vare lenge. For det er slik at uansett hva som fattes av vedtak her i dag, så er det langt fram til det bygges gasskraftverk i Norge. Jeg mener at det åpenbart ligger til rette for at når det skal tas en beslutning om bygging, vil det være med de rene løsningene, som både er framtidsrettede og konkurransedyktige. Høyre har dessverre ikke vært på offensiven i miljøkampen de siste årene. Det er faktisk slik at det bare er partiets ungdomsorganisasjon, Willoch og en og annen pensjonist som er med i denne miljøkampen. Det kunne være grunnlag for å spørre den tidligere Unge Høyre-lederen Sanner om det er slik at en må være med i partiets ungdomsorganisasjon eller være pensjonist for å være på offensiven i miljøkampen. Høyre ønsker at for de gasskraftverkene som skal bygges – om de skal bygges – fram til 2008, skal det være fritt fram når det gjelder CO2 -utslipp. Vi har nasjonale forpliktelser, vi må vise resultater innen 2005, og vi vet at kvoter vil bli et knapphetsgode. Kan Jan Tore Sanner fortelle hvilke næringer, hvilke bedrifter og hvilke deler av transportsektoren som skal betale regningen for at gasskraftverkene skal være gratispassasjerer fram til 2008?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-09:
Jeg deler presidentens bekymring når det gjelder varmeutveksling, men presidenten bør legge til grunn at hr. Johnsens vokabular kun består av store bokstaver. Når det gjelder SVs energipolitikk, er det med glede jeg slår fast at SV har sluttet opp om de aller fleste av regjeringspartienes forslag. De er også med når det gjelder viktige element i den pakken som ble lagt fram for å stimulere til bygging av CO2-frie gasskraftverk. Men de er ikke med på et punkt hvor en legger opp til å frita for investeringsavgift og andre avgifter i en periode på inntil fem år. Og jeg lurer på om den skepsis som Langeland og SV har til dette opplegget for å få fram CO2-fri teknologi, skyldes den misforståelse som Jan Tore Sanner gav uttrykk for tidligere i en replikkveksling. For istedenfor å svare på det spørsmålet som jeg stilte til Sanner, gav han feil svar på et spørsmål som ikke var stilt. Det som er poenget med den pakken som det her legges opp til, er nemlig ikke å ta penger fra andre kapitler på budsjettet og bruke dem til å få fram ren teknologi, men det er å gi avkall på deler av framtidig avgifts- og skatteinntekter som ikke vil komme hvis vi ikke bygger på denne rene teknologien og får gasskraftverk som er basert på den. Så mitt spørsmål er om SV vil se med velvilje på at Regjeringen kommer tilbake med en plan som skal stimulere til bygging av gasskraftverk med ren teknologi. I siste års debatt har det vært et kjennetegn på SV at de har hatt et sterkt og brennende ønske om å få tilbake en arbeiderpartiregjering. Jeg kunne ha tenkt meg å få høre litt om hvordan det engasjementet nå står seg i lys av utviklingen i gasskraftdebatten.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-09:
Jeg er enig med representanten i at det er viktig å legge til rette for å kunne utnytte gass i Norge i større grad enn nå. Det har man tatt høyde for i innstillingen, slik den foreligger. Når det gjelder gasskraftverk, har vi to valg. Vi kan enten gå for de gamle løsningene med teknologi som er tilgjengelig nå, eller man kan legge til rette for at gasskraftverkene skal drives med CO2-fri teknologi. Begge mulighetene kan være tilgjengelige på samme tidspunkt dersom vi vil, og begge mulighetene kan være tilgjengelige på det samme tidspunkt med det samme bidraget fra det offentlige. Det kan subsidieres på to måter, enten ved bortfall av framtidige avgiftsinntekter eller deler av avgiftsinntekter, slik som Regjeringen legger opp til, eller man kan subsidiere slik Arbeiderpartiet og Høyre vil, ved at gasskraftverkene skal få fritt fram når det gjelder CO2-utslipp, og så skal regningen for det flyttes til andre næringer, andre bedrifter og til transportsektoren. Da er det mye bedre å komme fram til det ønskede resultatet ved å bidra via statlig bortfall av avgiftsinntekter. Det som er spennende nå, er at denne nye teknologien virker å være nær forestående hvis vi legger til rette for det gjennom rammevilkår. Det er også bakgrunnen for at Per Tore Woie, som har ønsket å ta i bruk gassen, nå sier at vi står i en situasjon hvor det er mulig å nå de nye framtidsrettede løsningene hvis man vil. Det er det løpet han ønsker å gå – ikke å satse på den gammeldagse teknologien. Det som for øvrig burde bekymre arbeiderpartirepresentanten langt mer enn at hun klarte å finne fram til én i Venstre som hadde et annet syn, er denne splittelsen i hennes eget parti som går midt i stortingsgruppen og mellom ungdomsorganisasjonene og moderpartiet.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-09:
Når det gjelder vindkraft, er det åpenbart at der ligger det store muligheter. Og det som er positivt, er at det allerede nå er klart at det anslaget som ligger i energimeldingen om å skaffe vindkraftprodusert energi tilsvarende 3 TWh, er innenfor rekkevidde og mer enn det. Det vil kunne gjennomføres ved løsninger som innpasses i samsvar med de lokale hensyn for å ivareta miljøet. Det er helt åpenbart at vindkraft ikke passer alle steder, og at man lokalt bør vurdere miljøet i de sammenhengene. Men det er like klart at det her ligger store muligheter som er i ferd med å bli utnyttet, og som kan være et godt bidrag i miljøpolitikken. For øvrig merket jeg meg at fremskrittspartirepresentanten Nesvik er opptatt av konsekvensene for distriktene av det vi gjør i dag. Det er jeg òg. Jeg er av den klare formening at det opplegget som flertallet har med å tillate at gasskraftverkene skal få det gode at de kan slippe ut CO2 fritt fram til 2008, betyr at regningen økes for noen andre. Og blant de andre som må betale, er bedrifter – også i distriktene – og det er transportsektoren, som ikke minst distriktene er avhengig av. Så logikken bak en omsorg for distriktene burde vært at man var av den oppfatning at forurenseren skulle betale, og ikke at man sendte regningen til andre.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-03-09:
Representanten Brende hadde en beskrivelse av hvordan jeg hørtes ut i mitt innlegg. Jeg antar at det høres om lag ut som det gjør på Unge Høyres landsmøte når en der fatter vedtak om ikke å gå inn for utbygging av gasskraftverk, eller det høres vel om lag ut som når Kåre Willoch gir uttrykk for sitt sterke engasjement mot de forurensende gasskraftverkene. Mitt råd til representanten Brende og andre i Høyres stortingsgruppe er at de oftere låner øre til Willoch. Når det gjelder det angivelige paradoks at vi eksporterer store mengder gass til Europa og samtidig ønsker å utvikle CO2-fri teknologi i Norge, er det å sette problemstillingen fullstendig på hodet. Etter min mening er det slik at den alt overveiende delen av vår gass vil gå til eksport til Europa. Jeg er tilhenger av at vi bruker en større del i Norge, men samtidig ønsker jeg å medvirke til at vi utvikler teknologi som gjør at gasskraftverk i Norge og i Europa kan produsere energi med langt mindre negative konsekvenser for miljøet – så jeg synes definitivt at det er logikk i mitt resonnement. Så bygger Brende i tillegg på en misforståelse, nemlig at hvis vi bygger gasskraftverk i Norge, får det stor betydning for produksjonen av kullkraft i Danmark. En slik sammenheng er det umulig å dokumentere. En representant for den danske energibestyrelsen sier at det ikke er mulig å slå fast med sikkerhet at gasskraftverk i Norge vil påvirke kullkraftproduksjonen i Danmark. Det tror jeg han har rett i.