Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2011-11-24:
I går hadde jeg gleden av å møte representanter fra NODE-nettverket på Sørlandet – eller rettere sagt, NODE jr., altså de yngste ansatte i NODE-nettverket. NODE har en visjon for sin næringsklynge om at de skal bidra til at olje- og gassnæringen på Sørlandet forblir verdensledende, uansett konkurranse. Det er en næringsklynge som på veldig få år har vokst i antall bedrifter, til nå 50 bedrifter, hvor veksten i omsetningen har vokst fra 5 mrd. kr for få år siden, til antatt for inneværende år 45 mrd. kr, og som i løpet av veldig kort tid har flerdoblet antall ansatte, som nå er på 8 000. Det er en eventyrlig vekst som dette er en presentasjon av. Det er ikke «uavgjort», slik Robert Eriksson prøver å framstille norsk næringsliv som. Det er 10–0 til NODE-nettverket, til norsk næringsliv og de mulighetene som ligger der. Veksten i den ene industriklyngen gleder, og den er ett av mange eksempler i norsk næringsliv på mulighetene i Norge. Men det mest fantastiske ved å møte de unge menneskene som vi skal bygge framtiden på, er at de har en glødende optimisme i seg, og de er veldig klare på de mulighetene som ligger i det nettverket og i Norge – i sterk kontrast til hva de samme aldersgruppene i mange land rundt omkring i Europa opplever, på grunn av situasjonen som er helt spesiell der. I dag har jeg hatt gleden av å møte Norsk industri og Yara. Yara er jo på en måte et industrieventyr «world wide» med utgangspunkt i Norge. De har nå valgt å investere flere hundre millioner kroner i industriproduksjonen sin i Norge og på Herøya. De gjør jo ikke det fordi de ikke tror på Norge. Det gjør de fordi de tror på Norge som produksjonsarena også i fortsettelsen. Selv om det er noen utfordringer, tror de på Norge. De er optimistiske, og det bør i utgangspunktet også vi være. Det som forundrer meg i denne debatten, er når kanskje spesielt Høyre velger å beskrive norsk næringsliv. Da blir det for meg litt underlig. Det er sånn, i mine ører i hvert fall, at når representanten Sanner beskriver norsk næringsliv, beskriver han norsk næringsliv på en helt annen måte enn hvordan norsk næringsliv selv beskriver seg. Og da må jeg velge. Hvem skal jeg tro på? Skal jeg tro på representanten Sanner, eller skal jeg tro på norsk næringsliv? Ja, mine vurderinger gjør det veldig enkelt: Jeg tror på norsk næringsliv. Det er mye optimisme, det er mye glede, og norsk næringsliv er ikke én homogen gruppe. Noen har selvfølgelig større utfordringer enn andre, men svært mye går særdeles godt. Det blir liksom litt som debatten om Eksportfinans. Hadde det vært opp til de kritiske røstene i opposisjonen, hadde vi hatt unntak fra kapitaldekningsdirektivet hvis det hadde vært mulig, hvis det var de som hadde styrt landet. Nå får vi en ny ordning, en statlig ordning, som jeg tror i utgangspunktet kommer til å bli plassert som verdens beste eksportfinansieringstilbud, hvis vi vil. Det er i hvert fall få steder i verden en kan gi bedre garantier for utlån enn det å ha den norske stat i ryggen. Så er det selvfølgelig grunn til å følge situasjonen særdeles nøye. Vårt største eksportmarked er Europa, og situasjonen i Europa er selvfølgelig utfordrende. Vi må derfor følge situasjonen særdeles nøye, ikke minst med tanke på at vi er særdeles sårbare fordi hovedeksportmarkedet vårt er, som sagt, Europa. Så vil jeg understreke at budsjettet er særdeles viktig. Jeg mener ut fra det vi i dag vet, at det er et godt tilpasset budsjett for det vi skal gå inn i i tiden framover. Men vel så viktig for næringslivet som budsjettet er å ha tryggheten om at landet styres av en regjering som følger situasjonen nøye, og som har kraft og flertall i Stortinget til å sette inn riktige tiltak til rett tid, hvis det blir nødvendig.