trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Harberg (Høyre), 2011-12-08:
Jeg har lovet at jeg skulle komme tilbake til Den norske kirke, som nå er inne i en historisk, unik og spennende periode. Ønsket om å være en selvstyrt og selvstendig organisasjon er i ferd med å bli virkelighet, men det gir også noen utfordringer. Valg til kirkelige organer og system for internt demokrati er noen av dem. Det er viktig at Kirken nå får arbeide videre med dette, og jeg oppfatter stor vilje til å gjøre de nødvendige endringer for å få dette til å fungere godt. Når det gjelder budsjettet for 2012, er det underlig at Kirken i denne perioden får en ekstra belastning ved at det ikke bevilges penger til kostnadsøkning og oppfølging av de arbeidsoppgavene Kirken utfører. Den forutsatte økte aktiviteten i trosopplæringen har stoppet opp, og ikke engang den reelle kostnadsveksten i dette viktige arbeidet er finansiert. Det er stort arbeidspress på prestene, og heller ikke denne gangen er det i budsjettet tatt på alvor at det trengs flere prester for å utføre de tjenester vi forventer at Kirken skal gjøre. Statsråden nevnte bl.a. perioden etter 22. juli som et godt eksempel. Høyre foreslår dekning av de økte kostnadene til den trosopplæringen som allerede er i gang – der er det en underdekning på 6 mill. kr – og vi foreslår 10 mill. kr ekstra til prestestillinger. Så er det hyggelig at et flertall har funnet sammen i en pakke som ivaretar Oslo domkirke med den samme summen som Høyre har foreslått, og ikke minst at tilskuddet til kirkebygg fortsatt er ivaretatt. Til representanten Freddy de Ruiter syntes jeg det var greit at jeg svarte allerede i mitt hovedinnlegg, for jeg visste hva som kom, men jeg kan godt gjenta det her nå. Å ha ambisjoner for framtiden er ikke å snakke ned nåtiden. Om man har blikket stivt festet på skotuppene, derimot, kan det fort gå galt. Til slutt litt om private skoler. Jeg vil bare minne om de kloke ordene Marianne Aasen sa om de private skolene på konferansen til Kristne Friskolers Forbund på Gardermoen nå i høst, der hun slo fast at de private skolene er en del av den norske skolen, og innrømte at de private nok var glemt i mange sammenhenger. Dette lovet hun å ta på alvor og rette opp. Dette budsjettet viser ingen tegn til endring på dette området, men jeg vet jo at dette budsjettet var ferdig lenge før erkjennelsen kom. Vi ser derfor fram til endringer ved neste korsvei, slik at ansatte og elever ved private grunnskoler, videregående skoler, fagskoler og høyskoler kan føle seg mer verdsatt.
Svein Harberg (Høyre), 2011-12-08:
Jeg ble plutselig redd for at statsråd og statssekretær skulle misforstå og tro at jeg hadde lagt ned sverdet når det gjelder finansiering av fagskoler som ikke eies og drives av fylkeskommunene, så jeg vil bare påpeke Høyres og opposisjonens klare oppfordring om å ta finansieringen av disse tilbake til staten. Dette er ikke et ideologisk begrunnet forslag, men et resultat av den forskjellsbehandling og uforutsigbarhet disse skolene opplever i dag. De tidligere 6A-skolene er nå statlig finansiert. Jeg håper statsråden rydder opp når det gjelder de andre. To korte kommentarer: Det klinger litt rart når Truls Wickholm snakker om enighet og uenighet. Videre, til Freddy de Ruiter: Jeg tror jeg må ty til Peer Gynt etter innlegget hans: «Hvor udgangspunktet er galest, blir tidt resultatet originalest.»
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Jeg vil gjerne ta tak i noe av det som representanten Elvestuen var inne på i sitt innlegg. Han hevdet at det blant de rød-grønne har vært motstand mot bruk av PISA-undersøkelsene. Da vil jeg minne om at det var Gudmund Hernes som meldte oss på de første PISA-undersøkelsene, og som en av de borgerlige vennene til Venstre var inne på tidligere i denne debatten, var Gudmund Hernes ganske tidlig opptatt av – og kritisk til – et lavt læringstrykk i skolen. Jeg håper at Elvestuen fikk med seg den anerkjennelsen av Arbeiderpartiets kunnskapspolitikk. Elvestuen framstilte Kunnskapsløftet som om det utelukkende var Bondevik II-regjeringens verk. Det er riktig at Kunnskapsløftet ble lagt fram av Bondevik II, men det ble gjennomført av de rød-grønne. Det bygger på Kvalitetsutvalget som Trond Giske satte ned, som ble ledet av Astrid Søgnen, som var tidligere statssekretær for Gudmund Hernes. Mitt spørsmål til representanten er da: Er representanten villig til å moderere sin selektive historiefortelling i lys av disse fakta?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Jeg takker for svaret fra representanten Elvestuen, og at han ser at det har en lengre historie, og at det forhåpentligvis har en lengre historie enn til Bondevik II. Elvestuens partileder har flere ganger klaget over regjeringens forskningssatsing, og Elvestuen var også inne på det i sitt innlegg. En av de tingene som representanten fra Venstre har klaget mye på, er at man har gjort om på Forskningsfondet. Så da er mitt spørsmål: Ser Elvestuen at det er uheldig på den ene siden å høylytt klage på disse endringene, samtidig som man lar være å erkjenne at opposisjonen er enig i premisset om at man er nødt til å endre på Forskningsfondet fordi det ikke er robust nok?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Det er fordi vi i et stramt budsjett har prioritert, som jeg var inne på i mitt innlegg, ungdomsskolen – få til en mer praktisk og relevant ungdomsskole – og gjennomføringen i videregående opplæring. Jeg deler representanten Hanekamhaugs understreking av at å være i form og å spise sunt bedrer konsentrasjonen. Vi har innført to timer fysisk aktivitet for 5.–7. trinn – det fungerer bra – og vi har frukt og grønt i ungdomsskolen. Det er situasjonen nå, og så får vi se hva vi har penger til neste år. For øvrig – hvis presidenten tillater – må jeg si at det rareste jeg har sett i en stortingsinnstilling på veldig lenge, er Kristelig Folkepartis forslag når det gjelder frukt og grønt. De innfører et slags teoretisk frukt og grønt – de tar bort frukt og grønt og mener at elevene skal opplyses om hvor sunt det er, i stedet for å smake, og dermed bli sunnere på sikt, antakelig. La meg si det slik; min innfallsvinkel til dette er: La oss gjøre det praktisk, konkret og relevant,(presidenten klubber) slik at elevene får gode vaner senere. (presidenten klubber)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Valgfag er fullfinansiert over Kunnskapsdepartementets budsjett fordi vi betaler for de timene og de lærerne som trengs. Det som har vært diskusjonen rundt omkring i kommunene, er om ungdomsskolene våre er utstyrt slik at de har scener til å sette opp forestillinger, at de har utstyr til å lage skoleavis på nett, osv. En del har etterlyst at i en trang kommuneøkonomi er det begrensninger i forhold til hva man praktisk klarer å få til på de enkelte skolene. Det har jeg en viss forståelse for, men det er ikke all verdens kroner som kommunene må spytte i for å få til gjennomføring av valgfag. Det er nesten umulig å treffe hvis man skulle laget en øremerket ordning, fordi det er så stor forskjell på hvordan skolene er utstyrt. Jeg forventer at kommunene følger på med å gi både materiell og arbeidsredskap, slik at ungdom kan få praktiske, gode valg.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Når vi snakker om etter- og videreutdanning, er det noe som kommunene i utgangspunktet må ta hovedansvaret for. Det er de som er arbeidsgivere. Vi snakker om et bredt spekter. På noen områder snakker vi om etterutdanning kanskje på noen få dager. På andre områder snakker vi om videreutdanning hvor man skal ta studiepoeng, og det er det som er utgangspunktet for representanten Aspakers spørsmål. Jeg skjønner ikke hva jeg skal gjøre for å sette representanten Aspaker i litt godt humør, for her har jeg faktisk fått til en avtale med partene. Staten betaler ikke 40 pst., men 50 pst., kommunene betaler ikke 40 pst., men 25 pst., lærerne betaler ikke 20 pst., men 25 pst. Det er partene og vi enige om. Det anbefales nå fra KS' side at kommunene må komme på banen og hive seg over disse forslagene. Vi tror at vi kan komme opp fra 1 500 til 1 700 i det første året denne modellen virker. Men at det skulle være noen realisme i at vi kommer oss fra 1 500 til 4 000 med noen små ruskeendringer fra Høyre, fatter og begriper jeg ikke at engang Høyre kan tro.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Jo, absolutt, men vi må begynne med noen prosenter som er forpliktende, og så trappe videre opp derfra. Det er derfor alle statsrådene har tatt ansvar for at de skal øke lærlinginnsatsen på sine områder, og at målsettingen er å øke det statlige antallet lærlinger med 10 pst. innen 2013. Men representanten Aspaker har helt rett i at det ikke er det store antallet. Nå er det også slik at det er rimelig å vurdere det antallet lærlinger som staten tar inn, i forhold til hvor stor den statlige andelen av arbeidslivet totalt sett er. Da er det ikke så dramatisk som representanten Aspaker sier. Men staten må være med i den dugnaden vi skal ha for å få til et antall lærlingplasser som gjør det mulig for dem som velger fagbrev, å ta utdanningen sin. Kommunene må være med, de private arbeidsgiverne må være med – dette må være et spleiselag. Jeg jobber nå med den samfunnskontrakten, og heldigvis har vi en konstruktiv tone i forhold til arbeidsgiversiden her. Jeg har gode forhåpninger om at vi kommer til å forplikte oss alle sammen for å få det til.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Jeg har lagt fram en melding om ungdomsskolen som nå ligger til behandling i Stortinget. Jeg har sagt hva min og regjeringens mening er, og så er det de rød-grønne partiene i Stortinget som er i dialog med opposisjonen og finner gode løsninger på det. Jeg vet ikke helt hva det i tilfelle er ønske om å endre, men jeg er glad for at det virker som om det er interesse og enighet rundt at valgfag skal gjennomføres. Vi har også andre betydelige utfordringer. Vi må gjøre alle fagene mer praktiske, relevante og motiverende. Vi har nå god erfaring fra Ny GIV-prosjektet når det gjelder å gjøre lesing og skriving og regning mer praktisk og variert, men vi kan vi jo ikke la elevene bli introdusert for det på 10. trinn. Vi må ha en ambisjon om at det skal gjennomsyre hele ungdomsskolen. Et annet suksesskriterium for å få til det løftet på ungdomstrinnet som vi ønsker når det gjelder mestring og motivasjon, er lærernes kompetanse og lærernes kompetanse til å lede klasser. Vi kommer til å følge opp ungdomstrinnsmeldingen med en gjennomføringsstrategi og vil nå alle ungdomsskoler i hele Norges land for at vi faktisk skal klare å få til en endring i praksis, og at Stortingets innstilling når det gjelder ungdomstrinnet, ikke skal bli værende her hos oss, men merkes av den enkelte lærer og den enkelte elev. Jeg er veldig glad for det engasjementet som Dagrun Eriksen personlig og Kristelig Folkeparti har hatt når det gjelder ungdomstrinnet. Jeg tror vi er en liten heiagjeng for fjortiser som danner forening.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Vi jobber på mange områder for å styrke lærerutdanningen. Vi har den nye omleggingen på plass. Vi har følgeforskning, som gir oss tilbakemeldinger om hvordan vi lykkes med det. Det var på det tidspunktet Stortinget behandlet opplegget for ny lærerutdanning, ikke flertall for å innføre 5-årig lærerutdanning. Tvert imot har vi en del forsøk og utvidelser som gjennomføres på ulike læresteder. Vi kommer tilbake til Stortinget med et opplegg for 5-årig lærerutdanning, men vi har ikke satt noen frist for det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Jeg tror det har gått opp både for presidenten og for meg at komiteen har bestemt seg for at matematikk skal være et gjennomgående tema i debatten, men la det ligge. Det er riktig som representanten Solvik-Olsen sier – dette er ikke et stramt budsjett i økonomisk forstand. Det er et om lag nøytralt budsjett, det står på side 8 i statsbudsjettet. Men det oppleves strammere enn vanlig for komiteen, selv om det er realvekst på Kunnskapsdepartementets budsjett. Så klarer jeg ikke å dy meg for å gjøre denne øvelsen som dreier seg om: Hvordan lure en finansminister i tolvdeler? Det er jo det som har preget debatten i dag om Forskningsfondet. La meg si det sånn: Det er ikke mulig. Det er ikke sånn at det går an å låse inn noen milliarder og si: Dette har vi nå sikret på en så god måte at det ikke vil være noen som vil finne på å kaste seg over dem noen gang. Det er en konstruksjon som opposisjonen prøver seg på når det gjelder et såkalt forskningsfond. Men under debatten i dag er det jo avslørt at det må fylles på hvis avkastningen skal prisjusteres, og det krever jo et politisk vedtak. Avkastningen skal beregnes som man beregner avkastningen av Petroleumsfondet. Det er en anslått avkastning på 4 pst. som man skal benytte mindre av i gode tider og mer av i dårlige tider, men sånn at det over tid blir om lag 4 pst. Det er sånn handlingsregelen fungerer. Derfor er denne konstruksjonen, som opposisjonen prøver seg på når det gjelder Forskningsfondet, en øvelse som når som helst betyr at hvis det ikke er politisk vilje i denne salen til å holde et høyt nivå når det gjelder Forskningsfondet, er det ingenting som kan stå imot det. Det er én ting som kan sikre forskning framover, og det er politisk vilje til å prioritere forskning – i kampen om alt annet. Det lar seg ikke låse inne. I tillegg er det jo sånn at det som nå har vært avkastning av et forskningsfond, er ca. 16 pst. av forskningsbudsjettet. Så hvis det var sånn at Stortinget ønsket å redusere forskningsbevilgningene, kunne man jo bare gå på en annen del av det som var til forskning. Det er bare én ting som gjelder, og det er å sørge for at det bevilges romslig med penger til forskning på alle statsbudsjetter. Det har vi gjort. Det har vært realvekst på alle statsbudsjetter. Vi må tilbake til 2003 for å finne nedgang i forskningsbevilgningene, og det var det den forrige regjering som hadde ansvaret for – og selvfølgelig ikke representanten Tord Lien, som jeg nå ser gleder seg til å få ordet etter meg.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Det er helt riktig at når det er finansdebatt, og når økonomer diskuterer budsjett, snakker man om et nøytralt, et ekspansivt eller et stramt budsjett, og alle vet hva det er. Når man driver med kunnskap eller noen andre områder, og er vant til å ha budsjetter som har kraftig realvekst hvert år, og det er litt strammere, i folkelig forstand, betyr det at det oppleves som om en har mindre rammer enn en før har hatt til fordeling. Sånn er det. Jeg beklager veldig hvis jeg fornærmer Solvik-Olsen med å snakke litt folkelig innimellom. Jeg garanterer at fire år i Finansdepartementet gjør at man har behov for å lufte seg litt av og til! Så til Forskningsfondet. Den forskningsfondskonstruksjonen som Jon Lilletun startet, og som vi har fylt på, og vært for alle sammen i lang tid, var vinger på vei opp i forhold til å få opp bevilgningene til forskning. Men fordi den er konstruert sånn som den er, og nye innskudd har lavere rente enn de innskuddene som forfalt, blir det et blylodd rundt beina i forhold til det, fordi man over budsjettene da må starte med store bevilgninger bare for å komme opp der man var. Så dette er en veldig god løsning. Nå er det på budsjettet, nå blir det prisjustert. Det gir et godt utgangspunkt, og så kan Stortinget diskutere hva slags ambisjoner man skal ha når det gjelder forskning, akkurat som man kan diskutere på alle områder. Det er helt riktig at fondet knyttet til Enova har vært en viktig måte å sikre at det har vært et satsingsområde på, men det kan komme den tid også når det gjelder den fondskonstruksjonen, at det kan være riktig å tenke annerledes. Det er flott at det er litt høy temperatur på noen områder når det gjelder kunnskapspolitikk, men vi kan jo sveipe en liten runde innom hva vi er enige om også. Det er enighet om betydelige deler på kunnskapsområdet, og det skal vi ikke være lei oss for, fordi det er så utrolig mange mennesker som driver på disse områdene hver eneste dag. Det er 1 million unge mennesker i Norge som påvirkes av barnehage og skole, det er massevis av foreldre og folk som jobber med dem, og forutsigbarheten for dem tjener på at det er enighet om en viss kjerne. Så bare en liten snutt om frukt og grønt til slutt. Jeg må bare si at dette må jo være opposisjonens bidrag til lavkarbodebatten. Når til og med Kristelig Folkeparti skal ha det til at man skal fortelle elevene at frukt og grønt er sunt, men det er viktig at det starter med at det tas fra dem, da blir det jo lite grann vanskelig. Så hvis ungdommen skal sitte på hybelen framover, er det vel med fleskebiter og en liten smørkopp, etter servering fra Kristelig Folkeparti! Jeg synes det er smålig.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Siden vi er så opptatt av læringslyst på andre områder når vi diskuterer kunnskap, så la oss også få lov til å drives litt av debattlyst på slutten av denne diskusjonen. Hvis man setter ned momsen, eller halverer momsen på frukt og grønt, har man i utgangspunktet ingen garantier for at det er en prisreduksjon som kommer forbrukerne til gode. Tidligere erfaringer vi har fra store endringer når det gjelder moms, har vist at det er noen mellomledd som tjener de pengene, og matvarekjedene står klare, og de har stor makt i Norge. Ergo har man, med mindre man foreslår noen flere virkemidler, ingen garanti for dette. At det er fornuftig at sunn mat blir billigere og usunn mat blir dyrere, er noe annet, men det er litt krevende å finne de riktige virkemidlene for det. Så bare et par kommentarer. Jeg er helt sikker på at når vi ser helseeffekten av hvor stillesittende barndommen og ungdommen har blitt for mange, og helseeffekten av det ensidige kostholdet mange har, vil vi med forebyggende arbeid og med gode vaner kunne spare enormt når det gjelder helseproblemer, redusert livskvalitet, men også av kroner på statsbudsjettene framover. Der trodde jeg egentlig at Kristelig Folkeparti, SV og regjeringspartiene tenkte likt, fordi vi pleier å ha en litt bredere inngang til diskusjonen om hva det f.eks. er som sørger for at vi får et godt læringsutbytte. Å spise sunt og trene sørger for et godt læringsutbytte. Men nå har jeg ikke tenkt å polemisere noe særlig mer med Kristelig Folkeparti om dette – jeg ønsker representanten Dagrun Eriksen og de andre fra Kristelig Folkeparti en riktig fredelig jul. Og det er alltid slik at sansen for sunt kosthold er større i januar enn i desember!
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Jeg har registrert at Fremskrittspartiet er med på det felles forslaget til ny fondskonstruksjon, selv om man har et eget forslag i sitt alternative budsjett. Det er vel det som er forskjellen, så jeg tror det skulle være nokså greit. Når det gjelder de prioriteringene som er gjort i forskningsbudsjettet, er første og viktigste forklaring på den prioritering regjeringen har gjort, at vi har ønsket å fremme den frie prosjektstøtten. Den er økt betydelig; i fjor økte vi den med 60 mill. kr, i år økte vi den med 100 mill. kr. Universitetene har i sitt løft, som matcher dette, sagt at også de vil gå inn med 100 mill. kr. Det viktigste for oss har vært å få fram muligheten for den forskerstyrte forskningen. Det er et lenge ettertraktet område for satsing, og her har vi virkelig klart å få til en god satsing, samtidig som vi satser på bioteknologi, på forskerskoler og på en rekke andre tiltak som er med på det jeg sa i innlegget, å opprettholde innsatsen vår på forskning og å sikre forutsigbarhet(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Vi informerer Stortinget om hele grunnlaget for våre prioriteringer. Når det gjelder NOKUT, gjør de en helt avgjørende viktig jobb med å kvalitetssikre både eksisterende og nye utdanningsforslag. Vi er klar over den situasjonen som NOKUT melder om – de skal jo også både føre tilsyn med eksisterende virksomhet og kvalitetssikre. Jeg kan forsikre representanten om at departementet har en løpende dialog med NOKUT om deres oppgaver, om deres ressursbehov og om deres prioriteringer. Vi skal selvfølgelig orientere Stortinget dersom det viser seg at de ikke har tilstrekkelig grunnlag og ramme for de arbeidsoppgavene de skal gjøre.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Som jeg sa i stad: Det viktigste argumentet for at regjeringen ikke foreslår videreføring av gaveforsterkningsordningen, er at vi prioriterer andre viktige innsatser i forskningsområdet – først og fremst innsatsen til fri prosjektstøtte, men også en rekke innsatser som er med på å stimulere til næringslivets forskning. Representanten Warloe var selv i sitt innlegg inne på nettopp næringslivets forskning. Den er min store bekymring, og jeg tror ikke en ordning med en gaveforsterkning vil spille noen særlig rolle fra eller til når det gjelder næringslivets egen forskning. Gaveforsterkningsordningen er en ordning som skal gi ekstra stimulans til mottakeren av forskning, til statlig forskning eller til forskning ved universitetene. Det er jo grunnforskningen det handler om. Men vi har en stor utfordring i at staten, hvis vi nå holder oss til vår visjon og måltallet om prosent av bruttonasjonalprodukt, omtrent er i mål med sin 1 pst., men vi har et langt stykke vei å gå før næringslivet har nådd sine mål. Det er et tankekors som må være der både for Høyre, for meg og for regjeringen(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Det som er situasjonen for studiefinansiering for studenter i utlandet, er en overenskomst som Bologna-prosesslandene er med i, og Norge er med der. Det betyr at vi regner på en litt annen måte enn land som er tidligere ferdig med videregående skole – hos oss går de ett år lenger enn de f.eks. gjør i USA. Det er grunnen til at vi ikke går inn med finansiering før i det andre året i noen av disse landene. Men det som er gledelig, er at det er en økning i antall studenter også til USA. Samtidig har det vært viktig for regjeringen, ikke minst i dette budsjettet, både å opprettholde de ordningene vi har og å sørge for at vi får studenter til land som vi synes det er viktig å samspille med og ha samarbeid med, f.eks. BRIC-landene. I BRIC-landet India er kanskje engelsk et greit språk å bruke, men for de andre landene kreves også en ekstra kompetanse i språk. Det har vi også lagt inn i denne ordningen, så jeg ser på dette som en veldig god(presidenten klubber) måte for å spre utveksling av studenter også til nye land. (presidenten klubber)
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Jeg kan ikke si annet en at dette er et tema som for så vidt hele Kunnskapsdepartementet – sikkert også sammen med andre departementer – har et ansvar for. Det er ikke mitt ansvar alene. Jeg synes representanten har mange gode argumenter for nødvendigheten av å gå igjennom de ulike delene av vår historie, men jeg registrerer også at rundt omkring i landet er det spennende tiltak på gang, hvor man forsøker å ta vare på historien og rette opp noen av de urettferdighetene som mange føler seg utsatt for. Så her må alle gode krefter legges sammen, og man må gjøre sitt beste for både å få dokumentert historien og å få gjort den tilgjengelig. Men jeg tror at vi her også må regne med at det er enkelte spleiselag som må til for å få dette til.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Byggsaker er en viktig del av de prioriteringene vi må gjøre innenfor vårt budsjett. På grunn av det både jeg og regjeringen har lagt vekt på med årets stramme budsjett for 2012, har vi ikke funnet plass til annet enn ett nybygg i årets budsjett, og det er i Tromsø. Vi er på den annen side veldig glad for at vi har fått til det, det er en viktig del av regjeringens nordområdesatsing og en viktig del av teknologisatsingen. Men tilbake til universitetsmuseene i Oslo, som Elvestuen spør om. Der har vi to viktige utfordringer. Vi har både Kulturhistorisk museum og Naturhistorisk museum, og veksthuset er en del av Naturhistorisk museum. Dette er jo saker som vi vet er der, så vi får etter hvert avklaringer både når det gjelder beliggenhet og innhold, håper jeg. Når det gjelder veksthuset, er vi veldig klar over den situasjonen. Svaret er rett og slett at det må bli et spørsmål om prioritering på våre mange gode lister om bygg som trengs. Det var tidligere spørsmål her om Universitetet på Ås, som et eksempel, men vi gjør det vi kan for å få en god prioritering.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
Først, veldig kort til Olemic Thommessen: Kulturministeren og jeg har i fellesskap satt temaet som går på de skandinaviske språks situasjon, opp på neste møte i Nordisk Ministerråd. Her har vi hatt en interessant debatt om mangt og mye, men først og fremst om et par ting som jeg skal komme tilbake til i dette innlegget. De fire opposisjonspartiene har lagt vekt på sine satsinger til forskning og høyere utdanning. Det er vel og bra og isolert sett veldig gledelig. Det er et viktig område også for regjeringen, selvfølgelig. Jeg har lyst til å understreke at mens de rød-grønne har regjert, har det aldri vært realnedgang i de totale forskningsbevilgningene. Sist det skjedde, var i 2003. Det som er problemet, er opposisjonens forslag til både det de er sammen om, og det de er uenige om. De har veldig ulike inndekningsforslag, og på den debatten som er nå, virker det som de heller ikke er helt samstemte når det gjelder det de faktisk presenterer som en enighet. Opposisjonen har brukt kraftige ord om forskjellene mellom egne forskningssatsinger og regjeringens satsinger. Mens Høyre kritiserer regjeringen for ikke å ha opprettet helt nye studieplasser, ser jeg ikke noe til det i Høyres budsjett heller. Forskjellen mellom regjeringen og det mest ekspansive opposisjonspartiet, Venstre, når det gjelder forskningens andel av bruttonasjonalprodukt, er 0,04 pst. Så det er for så vidt ikke noen vesentlig utfordring av regjeringens politikk. Men to tankekors til slutt. Man har brukt det meste av tiden her til å diskutere 60 mill. kr, gaveforsterkningsordningen, av et forskningsbudsjett på 25,5 mrd. kr. Det vi snakker om, er ikke et forbud mot å gi – det er det ingen som har foreslått – men at de ekstra stimuleringsmidlene ikke videreføres. Vi har i debatten redegjort for mange gode forslag til både hvordan næringslivet selv skal forske mer, og hvordan man kan inspirere næringslivets rike folk til å gi penger til forskning. Det håper jeg de fortsatt kommer til å gjøre. Det andre tankekorset er historien om et system som ikke lenger fungerer, nemlig Forskningsfondet, som utgjør ca. 17 pst. av det totale forskningsbudsjettet. Her har regjeringen vært opptatt av hvordan vi sikrer grunnleggende langsiktig forskning, og hvordan vi sikrer en infrastruktur. Den beste måten å gjøre det på, er å få det inn på faste poster i statsbudsjettet. Da får vi både en pris- og lønnsjustering og en fasthet i dette. Uansett hvordan man snur og vender på opposisjonens mange krumspring for å forklare hva de egentlig mener, må det debatter og bevilgninger til i Stortinget. Enten man tar 4 pst. av 100 mrd. kr, eller om man gjør dette på andre måter, med pris- og lønnsjustering, som virker veldig forvirrende, kommer man ikke unna et vedtak i Stortinget. Og det er det vi også vil ha.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-08:
I morgen legger regjeringen fram sin bioteknologistrategi, og jeg er overbevist om at den forskningen som det der inspireres til, vil være stimulerende for både det statsråd Berg-Hansen har snakket om når det gjelder marin forskning og forskning på det sunne som havet kan frambringe, og på den forskningen vi trenger for å vite enda mer om hva som skal være sunt kosthold. To veldig korte kommentarer til slutt: Når det gjelder forskningsfondtenkningen – eller den konstruksjonen vi har for å sikre midler til langsiktig, grunnleggende forskning – er det hevet over enhver tvil at det er avkastningen, altså bunnlinjen, som er det viktige. Det er det antall kroner og øre vi får ut som skal kunne brukes til langsiktig, grunnleggende forskning og infrastruktur. Det er det som er avgjørende. Så kan man ha litt underlige konstruksjoner, som vi har hørt en del om her. Et direkte svar på Solvik-Olsens spørsmål om at fondstanken kan være grei noen ganger, og ikke grei noen ganger: Det er den spesielle konstruksjonen – med rente over ti år, og dermed skifte av rente til et helt annet nivå – som er en av de viktige årsakene til at noe måtte gjøres. Solvik-Olsen har sikkert også merket seg at vi ikke har foreslått å endre på strukturen når det gjelder regionale forskningsfond, for der er renteberegningen av en helt annen, og nyere, karakter. Hovedpoenget med hele omleggingen er jo å sikre den langsiktige, grunnleggende forskningen – ikke lage en konstruksjon som har innebygde svakheter, men gjøre det så sikkert som mulig, og stole på at vi både fra regjeringspartiene og opposisjonen fremdeles har vilje til forskning, og dermed vilje til å prioritere de innsatsene vi har på dette budsjettet for neste år, og som vi kommer til å få i årene framover. Jeg er oppløftet av debatten. Jeg vet at det er mange her som ønsker at vi skal satse på både forskning og høyere utdanning, og som har kommet med mange gode argumenter for det. Det er regjeringens vilje også. Dermed takker jeg også for debatten og for alle innspillene.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Religion og livssynsorganisasjonene har stor betydning både for enkeltmennesket og for samfunnet. Tros- og livssynsorganisasjoner er viktige verdiformidlere og fellesskapsbyggere i samfunnet. Vi har blitt minnet om det i tiden etter den 22. juli. Den norske kirke deltok aktivt i sorg- og krisehåndteringen. Til tross for at angrepene rammet oss midt i ferietiden, mobiliserte Kirken alle gode krefter. Kirker ble holdt åpne, og svært mange søkte dit for å finne trøst og uttrykke sorg. Noe av det som imponerte meg mest i den tiden, var Kirkens vilje og evne til å være inkluderende og til å møte ulike mennesker med åpenhet, respekt og følsomhet for den enkeltes valg og verdier. Kirkepolitikkens fremste mål er å legge til rette for at Den norske kirke skal kunne bevares og utvikles som en åpen og inkluderende folkekirke, med bred forankring blant medlemmene. Det var også utgangspunktet for kirkeforliket, som alle de politiske partiene på Stortinget har sluttet seg til. Med grunnlag i forliket foreligger det nå forslag til endringer i grunnlovsparagrafene som til nå har regulert statskirkeordningen. Forliket tar hensyn til det økende livssynsmangfoldet som preger dagens norske samfunn, samtidig som det er enighet om at Den norske kirke fortsatt skal ha en særskilt forankring i vårt lovverk. Endringen i forholdet mellom stat og kirke hviler på at det i samarbeid med Kirkens organer skal gjennomføres en demokratireform i Kirken. De kirkelige valgene i 2009 og 2011 har vært gjennomført med bakgrunn i forutsetningen i kirkeforliket. Evalueringen av demokratireformen skal etter planen legges fram for Stortinget våren 2012 og inngå i grunnlaget for at Stortinget eventuelt kan treffe vedtak om de foreslåtte endringer i Grunnloven. Det hører med til demokratiutviklingen av Kirkens egenart som trossamfunn at de kirkelige organene selv må kunne foreta prioriteringer og valg av strategier. Arbeid blant barn og unge gjennom reform av Kirkens trosopplæring er et viktig område i arbeidet med å videreutvikle Den norske kirke som folkekirke. Selv om budsjettforslaget for 2012 ikke representerer noen videre opptrapping av reformen, betyr ikke det at regjeringens ambisjon for reformen er endret. Årlige bevilgninger til reformen må imidlertid vurderes ut fra den budsjettmessige situasjonen. Det har vært utgangspunktet helt siden reformen ble vedtatt. Regjeringen har satset på Trosopplæringsreformen gjennom at Den norske kirke har blitt tilført 150 mill. kr til reformen i vår regjeringsperiode. Statsbudsjettet for 2012 er et stramt budsjett preget av at det har vært nødvendig å holde igjen på pengebruken. I et stramt budsjettopplegg er likevel bevilgningene til kirkelige formål videreført. Vi bevilger over 1,5 mrd. kr til kirkelige formål, i tillegg til de betydelige midlene som kommer gjennom kommunenes tilskudd til fellesrådene. Da er det litt overraskende at representanten Tord Lien er bekymret for at han ikke kommer til å møte noen prester mellom Oslo og Trondheim. Det finnes faktisk fortsatt 1 300 prester i Den norske kirke, og jeg er helt sikker på at de fortsatt også kommer til å ha sete mellom Oslo og Trondheim.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Jeg er enig i at IKT er et viktig virkemiddel for å fornye offentlig sektor – det gjelder både Kirken og veldig mange andre deler av offentlig sektor. Derfor har også regjeringen bidratt med midler til Den norske kirke for at man skal utvikle nødvendig planverk. Så tror jeg det er viktig at man holder fast ved at de som kan ta ut effektiviseringsgevinster, også bidrar til å sørge for innføring av de tiltakene de ønsker å ta i bruk. Da er IKT viktig. Jeg har tro på at Den norske kirke gjennom et budsjett på 1,5 mrd. kr også kan finne midler sammen med kommunesektoren, som finansierer fellesrådene, til nødvendig utvikling av nye IT-løsninger, som vil tjene Den norske kirke.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Finansieringen av Den norske kirke er omtalt i kirkeforliket mellom partene, og der står det at dagens arbeidsdeling ligger fast. Det betyr at staten har ansvaret for å finansiere prestestillinger i hovedsak, og at det er kommunesektoren som bidrar med midler til fellesrådene for drift av Den norske kirke. Den arbeidsdelingen har jeg tenkt å holde fast på så lenge forliket mellom de aktuelle partene står ved lag. Så har staten bidratt med noen utviklingsmidler, og vi bidrar til å finansiere den sentrale kirkeadministrasjon, inklusiv bispedømmerådene. Når det skal utvikles IKT-løsninger, må det skje i fellesskap mellom de forskjellige forvaltningsnivåene i Den norske kirke. Med et budsjett som er forholdsvis stort, har jeg også tro på at Den norske kirke ser på de effektiviseringsmulighetene som ligger i å ta i bruk nye IKT-systemer, og også kan være med og finansiere dem, for så å hente ut gevinster.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
I innstillingen til St.meld. nr. 7 for 2002–2003 la Stortinget til grunn at man skulle bruke 250 mill. kr på Trosopplæringsreformen, og at reformen skulle innføres over en periode på fem–ti år, avhengig av den til enhver tid gjeldende økonomiske situasjon. Det er det jeg forholder meg til. Og så får vi komme tilbake til de enkelte beløpene, eventuelle prisjusteringer, i de årlige budsjettene i tiden framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Det viktigste for å sikre nok prester er at vi har nok tilgang til prester som tar utdanning. Jeg synes det er bekymringsfullt at vi har for dårlig rekruttering til presteyrket, og at det er for få som gjennomgår praktisk-teologisk seminar, som gjør at man kan fungere som prest i Den norske kirke. Derfor jobber departementet sammen med organisasjoner innenfor Den norske kirke, Presteforeningen og andre, for å sikre et godt tilfang av prester som kan tjenestegjøre i Den norske kirke. Jeg er glad for at vi har et godt samarbeid med organisasjonene, og vi er enige om hvilke virkemidler som bør settes inn. Jeg tror bl.a. Trosopplæringsreformen er en god kilde til rekruttering, for det er mange ungdommer som da kommer i kontakt med Den norske kirke, og det kan bidra til at mange fortsatt kan la seg motivere til å ta presteutdanning. Det vil vi trenge i tiden framover, for det er, som komiteen bemerker, en bekymringsfull alderssammensetning i vårt presteskap.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Det er ingen tvil om at vi har hatt et statsbudsjett som har vært stramt i år, der vi har måttet gjøre tøffe prioriteringer, og jeg står inne for de prioriteringene som regjeringen har gjort i sitt budsjett. Det er et budsjett som møter den situasjonen som vi har rundt oss, og på mange områder kunne vi ønsket oss penger til flere gode formål. Men det blir jo litt merkelig når jeg ser på opposisjonens forslag til hvordan dette skal løses, for etter det jeg har registrert, har Høyre foreslått å øke bevilgningen med 6 mill. kr, Kristelig Folkeparti med 40 mill. kr, og den siste regjeringspartneren som var med da Trosopplæringsreformen ble lansert, har ikke noe forslag om økning i det hele tatt. Så det er vel ikke helt klart hva opposisjonen mener om hva som er det riktige nivået og den riktige framdriften heller i saken.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Jeg tror veldig mange yrker som krever spesialutdanning, har utfordringer med å kunne rekruttere godt og bredt ute i distriktene. Derfor er det viktig at vi har en bred distriktspolitikk, som bidrar til at det er aktiviteter rundt omkring i de enkelte distriktene. Det er med på å skape aktivitet, og det er ofte slik at prester har en ektefelle som trenger en jobb, og det er ofte folk som trenger en jobb som krever høyere utdanning. Så det at vi opprettholder et høyt nivå på vår distriktspolitikk og har en aktiv distriktspolitikk, er nok det beste virkemidlet for også å få prester ut. Så er det noen virkemidler som er tatt i bruk for å sørge for prester i de områdene som det er mest krevende å få det, bl.a. nedskrivning av studielån og noen andre tiltak, der man har gitt noen lønnsmidler. Det tror jeg er måten å fortsette på for å stimulere til rekruttering også i de mest grisgrendte områdene.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2011-12-08:
Det er nærliggjande for ein sunnmøring å spørje ein statsråd som er så oppteken av forsking, om kva for ein forskingsrapport som grunngjev frykta hennar for at norske skipsførarar ikkje vil greie å treffe Stad skipstunnel. Men det skal eg la vere. Norsk oppdrettsnæring er ei alvorleg viktig næring, men ho har betydelege miljøutfordringar. Det er nærliggjande å spørje statsråden om ho er fornøgd med den innsatsen regjeringa gjer på å forske på dette feltet for å bidra til ei meir miljøvennleg og berekraftig næring, eller om ho ikkje ser det same behovet som f.eks. Framstegspartiet gjer, for å styrkje dette forskingsarbeidet i åra som kjem.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Jeg takker for at komiteen og representanten Lien legger merke til at jeg er til stede. Det er rett og slett fordi forskning er absolutt noe av det viktigste innenfor mitt område. Selv om debatten kanskje ikke er veldig direkte innenfor mitt område, er den generelle forskningsdebatten også viktig for mitt område, og jeg setter veldig stor pris på, og liker meg veldig godt i, Stortinget. Når det gjelder Forskningsfondet, er jo alle enige om at bakgrunnen for den endringen som nå gjøres, er viktig. Så registrerer jeg at det er noen som sår tvil om det at det blir politisk bestemt hva det skal forskes på, at det gir grunn til bekymring. Jeg ser ingen grunn til den bekymringen, fordi store deler av det forskningsbudsjettet som jeg legger fram, vitterlig er politisk bestemt og vedtatt. Politikerne skjønner at det er viktig å drive forskning. Det tror jeg også vil skje innenfor andre områder.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Nå er det sånn at denne regjeringen har sagt at det skal bygges et isgående forskningsfartøy. Det var også omtalt i nordområdemeldingen, som ble lagt fram i Bodø ganske nylig. Så er det antagelig en liten misforståelse at det er Havforskningsinstituttet som skal ha et isgående forskningsfartøy. Det er flere miljøer. Det er bl.a. Polarinstituttet, det er selvfølgelig Havforskningsinstituttet, og det er alle som skal drive forskning i is. Det er et prosjekt som er gjennomgått, det er kvalitetssikret, og det viser at prosjektet er modent og kan realiseres. Så det det handler om, er å finne prioriteringer innenfor de økonomiske rammene i år. Nå har vi lagt fram et stramt budsjett av hensyn til ikke minst den sektoren jeg er ansvarlig for, så det ble ikke plass på neste års budsjett. Men det er helt opplagt et prosjekt som regjeringen har bestemt skal gjennomføres, og så får vi komme tilbake til finansieringen etter hvert.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Jeg takker for honnøren og det skulle for så vidt bare mangle at ikke vi prioriterer forskning. Det er helt grunnleggende for det arbeidet vi i neste omgang skal gjøre med tanke på ressursforvaltning. Jeg er så heldig at jeg også har overtatt et departement som har prioritert dette i mange år. Jeg har sagt at det området er det jeg skjermer aller, aller mest for kutt, fordi det er helt avgjørende for at vi i neste omgang skal kunne foreta de rette beslutningene – ikke minst i forbindelse med det arbeidet jeg sitter med akkurat nå, knyttet til reguleringer. Det er faktisk sånn at Norge i flere målinger er framhevet som absolutt verdensledende innenfor forvaltning av havområdene, og det skyldes selvsagt at vi har god kunnskap. Når det gjelder prioriteringer overfor næringslivet, er det sånn at denne næringen, som jeg har ansvar for, faktisk har et eget forskningsfond, som de gjennom en avgift betaler inn til et fellesfond, som igjen blir brukt. Så er det ikke tvil om at næringen kan bidra enda mer, og det er noe jeg har dialog om med næringen.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Jeg kjenner meg ikke igjen i begrepsbruken her, for den forskningsrapporten som jeg mottok for kun få dager siden, som var finansiert av Miljøverndepartementet og Fiskeridepartementet, slår fast at på regional basis – og her er det to fjorder, Hardangerfjorden og Boknafjorden, som er spesielt undersøkt – kan man ikke si at næringen samlet bidrar til eutrofiering. Men samtidig sier også den rapporten at man ikke skal se bort fra at på enkeltlokalitetsnivå kan det skje der det er dårlig vannutskifting. Så at det fortsatt kan finnes noen som har et forbedringspotensial, det tror jeg. Når det gjelder robustheten i de forskningsprioriteringene som jeg rår over, er det en av bakgrunnene for at jeg også har satt i gang Hav 21-prosessen. Det er for å se på om vi bruker de pengene vi har, på best mulig måte. Jeg tror det er et potensial for å bli enda mer målrettet, noe jeg håper vi får svar på gjennom den.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Når det gjelder spørsmålet om utslipp fra gruvedrift, er Fiskeri- og kystdepartementet et fagdepartement i den forstand at vi har Havforskningsinstituttet, som sitter med noe kunnskap, og så har vi Fiskeridirektoratet, som er part i saken. Det er den rollen vi har her. Uansett, det er klart at det å skaffe seg kunnskap om våre fjorder og havmiljø er helt avgjørende for å fatte de rette beslutningene. Så skal jeg være ærlig og si at jeg ikke har fagekspertise på dette området, men det er et område der jeg ser at det er interessante muligheter for å skape nye arbeidsplasser rundt om i distriktene. Det er helt opplagt at det å ha best mulig kunnskap om effektene av deponering av disse avfallsstoffene vil være viktig. Jeg er helt sikker på at vi har en del kunnskap, men at vi antagelig også der kan skaffe oss enda mer kunnskap.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
La meg for antagelig fjerde gang fra akkurat denne talerstolen gjenta at det ikke er jeg som er i tvil om hvem som treffer den eventuelle Stad skipstunnel eller ikke. Det er konsulenter som driver med kvalitetssikring. Jeg er veldig glad for at vi har kvalitetssikring av våre store prosjekt – så er det sagt, for enten fjerde eller femte gang. Når det gjelder miljømessig bærekraft knyttet til havbruksnæringen, er det prioritet nr. 1 i havbruksforskningen. Så er det sånn at rundt om i de forskjellige forskningsmiljøene vi har, foregår det enormt mange spennende prosjekt på dette området. Lakselus, som jeg nevnte i mitt innlegg, genetisk påvirkning fra rømt oppdrettslaks og sykdom og smittespredning er særlig høyt prioriterte områder. Det forskes for veldig mye penger. Bare på mitt budsjett bruker vi om lag 260 mill. kr i 2011 på det området. Det er også flere departement som bidrar.
Sylvi Graham (Høyre), 2011-12-08:
Jeg tar ordet i denne debatten for å peke på hvor viktig en fullført utdanning er for tilknytningen til arbeidslivet. Uten en god skolegang er det vanskelig for unge voksne å opprettholde en tilknytning til arbeidslivet. Uten å beherske grunnleggende ferdigheter som lesing, skriving og regning kan det å beherske en jobb oppleves som tungt. Derfor er skolepolitikk et av våre viktigste virkemidler for å sørge for at alle elever får muligheten til å delta aktivt i arbeidslivet i fremtiden. Vi vet at om lag én av fem går ut av grunnskolen uten å kunne lese og skrive skikkelig, og at én av tre ikke fullfører videregående opplæring. Dette er dessverre unge vi ofte finner igjen i statistikken på arbeids- og sosialfeltet. En skole som gir alle elever tilpasset opplæring, og som satser på tidlig innsats, motvirker dette. Jeg synes det er positivt at den rød-grønne regjeringen har videreført Bondevik II-regjeringens «Ny sjanse»-program for å sikre opplæring til voksne uten tilstrekkelige grunnleggende ferdigheter. Programmet heter nå «Program for basiskompetanse i arbeidslivet», kjent som BKA. Men de siste årene har det vist seg at det omsøkte beløpet langt overstiger bevilgningene, og da mener Høyre at bevilgningene må økes for å imøtekomme flere søknader. Vi er bekymret over at en høy andel voksne sliter med sviktende grunnleggende ferdigheter. Mange voksne opplever at de på grunn av dårlige lese- og skriveferdigheter føler usikkerhet for fremtidig arbeid. Høyre har i sitt alternative budsjett foreslått at det bevilges 25 mill. kr ekstra til en styrking av BKA-programmet. Høyre har også lenge vært opptatt av at elever som sliter med dysleksi, skal ha tilgang på nødvendige hjelpemidler i skolen. Vi er overrasket over at regjeringen fortsatt opprettholder kuttet i tilskuddet til hjelpemidler for elever med dysleksi. Det er bred enighet om behovet for at alle barn skal tilegne seg grunnleggende ferdigheter. Det målet må også gjelde elever som har dysleksi. I lys av det fremstår det som merkelig å ikke bidra til at disse elevene får tilgang på de hjelpemidlene de trenger. Ofte er de hjelpemidlene svært viktige for at disse skal tilegne seg ferdighetene de skal, i løpet av skolegangen. Jeg er glad for at Høyre tar ansvar når regjeringen ikke gjør det, og vi har foreslått i vårt alternative budsjett å bevilge 20 mill. kr for å gjeninnføre tilskuddet til hjelpemidler til elever med dysleksi. Til slutt en bekymring fra denne representant, og det er bygningsmassen på UMB på Ås. Særlig er den flotte Urbygningen i en elendig forfatning. De to øverste etasjene er beordret stengt av brannvesenet, av sikkerhetsmessige årsaker, slik at universitetet sliter med en veldig manglende plass til undervisning. Bygg er for tiden en bekymringsfullt begrensende faktor for universiteter og høyskoler i mange av de områdene som har størst antall førsteprioritetssøkere, spesielt i og rundt de store byene som Ås og UMB. Etterslepet setter studiekvaliteten under press og gjør det også vanskelig å møte det forventede økende antallet studenter.