Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Spørsmålet om implementering av datalagringsdirektivet i norsk rett har vært krevende. Debatten har i stor grad dreid seg om personvernspørsmål, og det har vært gode argumenter både for og imot implementering. Men det overrasker meg når noen sier at de som er for direktivet, samtidig er imot personvern. Det er etter min mening ikke riktig. Det forslaget vi skal stemme over i dag, innebærer en styrking av personvernet på flere måter. Allerede i dag lagrer ekomtilbyderne data fra elektronisk kommunikasjon i kortere eller lengre tid for kommersielle formål. Noen utleverer data til politiet når politiet ber om det. Andre krever rettens kjennelse før de utleverer. Noen tilbydere sletter data når de skal, men ikke alle gjør det. Klarere regler vil forhåpentligvis bidra til å rette på dette. Samtidig er det noen data, og da tenker jeg særlig på IP-adresser, som etter regelverket i dag må slettes etter svært kort tid. Dette er uheldig for etterforskning av en del straffbare handlinger der denne type elektroniske spor er helt avgjørende for politiets arbeid. Derfor sørger vi for å rette opp dette nå. Det innebærer litt lengre lagringstid for de dataene politiet kan komme til å få bruk for i sitt arbeid. Samtidig har jeg forståelse for at enkelte opplever dette som en personvernutfordring. Den utfordringen har vi tatt på alvor i forslaget til nytt regelverk. Når vi nå pålegger lagringsplikt, tar vi en rekke grep for nettopp å ivareta personvernet til de registrerte. For det første, og det mener jeg er helt sentralt, får vi klare regler om når politiet skal kunne få utlevert data fra ekomtilbyderne. Det skal ikke lenger være nok å sende en begjæring om fritak fra taushetsplikt til Post- og teletilsynet. Etter de nye reglene skal politiet innhente rettens kjennelse før de kan be om å få utlevert data fra tilbyder. Jeg har tillit til Post- og teletilsynet og til at de har gjort en grundig vurdering i disse sakene hittil. Samtidig mener jeg at krav om rettslig kjennelse er en enda bedre sikkerhet for at det gjøres en grundig vurdering av politiets behov for data opp mot de registrertes behov for personvern. Jeg er sikker på at norske domstoler vil foreta disse vurderingene på en god måte, og at de vil sikre at personvernhensyn får den plass de fortjener i disse vurderingene. For det andre blir det strammere vilkår for når politiet kan få utlevert data. Det skal foreligge mistanke om alvorlig straffbare handlinger. Det settes altså strafferammekrav som vi i dag ikke er i nærheten av å ha. I dag stilles det faktisk ikke noen krav til strafferamme i det hele tatt for de handlinger som skal ligge til grunn for politiets tilgang til data fra elektronisk kommunikasjon. På dette punktet mener jeg det ikke hersker noen tvil om at de regelendringene vi i dag debatterer, er gode personverntiltak. De begrenser politiets tilgang til data til de situasjoner der dataene faktisk er nødvendige for politiets viktige arbeid. Dette nødvendighetskriteriet er helt grunnleggende i personvernsammenheng. Avtalen mellom Høyre og Arbeiderpartiet har lagt til grunn ytterligere personverntiltak. Datatilsynets tilsynsarbeid har avdekket at det ikke er alle tilbyderne som har like god sikkerhet i sine systemer. Avtalen bidrar til at det blir ryddet opp i dette og strammet inn på reglene om sikring av de lagrede dataene. Innføring av konsesjonsplikt for lagring og behandling av dataene gjør at Datatilsynet får kunnskap om alle dem som skal lagre ekomdata etter de nye reglene. I konsesjonene kan det settes særskilte vilkår for å ivareta personvernet. Dessuten forutsetter jeg at Datatilsynet styrker sitt tilsyn med ekomsektoren for å sikre etterlevelse av de vilkårene som er satt. Datatilsynet får myndighet til å pålegge kryptering dersom det vurderes som nødvendig for å sikre dataene. Dessuten skal all tilgang til dataene logges. All lesing, utlevering eller annen behandling av opplysningene vil etterlate seg spor i systemet. Dette skal bl.a. forhindre og eventuelt avdekke uautorisert tilgang. I tillegg er det slik at vi faktisk ikke bare innfører en lagringsplikt, men også en helt klar plikt til å slette dataene når den pliktige lagringstiden er utløpt, dvs. etter seks måneder. Dette er en tydelig markering av at tilbyderne ikke bare har en plikt til å lagre data for kriminalitetsbekjempelsesformål, men også en plikt til å slette data av personvernhensyn. Samlet sett mener jeg at lovforslaget, slik det ligger nå, går et lite skritt lenger enn dagens faktiske lagringspraksis hos de fleste tilbyderne. Samtidig vil lovforslaget og flertallets endringer i betydelig grad styrke personvernet. Domstolskontroll og klare strafferammer gir betydelige innstramminger. Mange sikkerhetstiltak som skal forhindre uautorisert tilgang til data og sørge for at data bare utleveres når de faktisk er nødvendige for politiets arbeid, forsterker dette. En viktig side ved debatten om implementering av datalagringsdirektivet, og den store interessen som har vært i befolkningen om saken, har bidratt til å høyne interessen for og bevisstheten om personvern. Det er veldig bra! Jeg er ganske sikker på at det ikke er mange ekomtilbydere framover som vil kunne si at de ikke kjenner reglene om lagring og sletting av trafikk- og lokaliseringsdata. For nå blir reglene tydeligere, og vi skal sørge for at de blir godt kjent, og at de etterleves. Det vil også være en styrke for personvernet.