Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2007-10-25:
Jeg vil også slutte meg til dem som ønsker statsråden velkommen. Jeg er sikker på at vi vil få et godt samarbeid. Velstandsutviklingen i det norske samfunnet er formidabel om vi ser utviklingen over noen tiår. En utfordring i den sammenheng har vært og er å sørge for at alle får ta del i utviklingen, uavhengig av kjønn, alder, bosted, økonomiske og sosiale forhold. Utviklingen innenfor høyere utdanning har bidratt kraftig til økonomisk og sosial utjamning i landet vårt. Blant annet har etablering av distriktshøyskolene, senere de statlige høyskolene og åpning av universitetene for flere, bidratt til at det har blitt enklere å ta høyere utdanning. Men de aller viktigste faktorene i tillegg til økt tilgjengelighet er gratisprinsippet innenfor høyere utdanning i Norge samt en sjenerøs studiefinansieringsordning. Studiefinansieringen slik vi kjenner den i dag, har etter Arbeiderpartiets mening en god fordelingspolitisk profil. En tar hensyn til at det koster å etablere seg utenfor barndomshjemmet og flytte langt unna hjemplassen sin. Slik gjør vi det mulig for ei jente fra Lierne i Nord-Trøndelag å ta høyere utdanning på lik linje med en gutt fra Oslo. For det koster å etablere seg langt unna hjemplassen sin. I tillegg til etableringskostnader og utgifter til bolig og studier er det også kostbare hjemreiser for en del studenter som skal finansieres. Der er jo studenter som studerer nær barndomshjemmet i utgangspunktet bedre stilt, selv om de velger å flytte hjemmefra. Vi synes at det skal være forskjell på de som bor hjemme under studietida, og de som etablerer seg for seg selv. Det er ikke til å komme bort fra at det for de aller fleste er økonomisk fordelaktig å bo hjemme hos foreldrene. Det er det å ha en formue også, selv om formuen er knyttet til fast eiendom og ikke kan gå til forbruk under studietiden. Men for de aller fleste vil en formue være et gode når en skal etablere seg etter endt studietid. De aller fleste studentene i dag jobber ved siden av studiene. Det kan alltid være rom for å diskutere om det som gis i lån og stipend, er tilstrekkelig for å kunne være heltidsstudent. Men det er naturlig å sette grenser for hvor mye en kan tjene som student for å oppnå lån og stipend. De aller fleste må vel bruke mesteparten av tida på studier om de skal oppnå god studieprogresjon og fullføre studiet på normert tid. Det er derfor naturlig å skille mellom om en er mest student eller mest arbeidstaker, og der er inntekt en god indikator. Om noen har inntekter fra andre kilder enn arbeid, er det også riktig at det blir avkorting i lån og stipend. Slik må det være i et land hvor en tilstreber en solidarisk fordelingspolitikk hvor fellesskapet bidrar til at alle skal ha muligheter, uansett økonomisk og sosial bakgrunn, til å ta høyere utdanning om en har lyst og er motivert for det. Jeg vil få gi uttrykk for bekymring for de påstandene om juks som kommer fram i representantforslaget fra Fremskrittspartiet. Det er referert til et oppslag i en studentavis om at studenter som bor hjemme, oppretter fiktive adresser for å få stipend. Om dette stemmer, er det svært alvorlig, fordi det er med på å undergrave en svært god og raus ordning for dem som ønsker å studere i Norge. Det å lure fellesskapet for egen vinnings skyld smaker vondt. Jeg håper dette ikke er utbredt, og om det er det, må vi få kontrollrutiner, slik at den type svindel ikke lar seg gjøre. Jeg håper vi kan få studentorganisasjonene med oss også, slik at det blir ryddet opp i den type forhold. Fellesskapet kan ikke tolerere at de godene vi har, og som bidrar så sterkt til økonomisk og sosial utjamning, blir ødelagt fordi noen finner det for godt å svindle. Det er i alle fall ingen grunn til å endre studiefinansieringsordningen for at disse skal bli lovlydige. I høst vil statsråden for høyere utdanning og forskning legge fram en stortingsmelding på bakgrunn av evalueringen av Kvalitetsreformen. Der vil også studiefinansieringsordningen bli gjenstand for diskusjon. Det finnes sannsynligvis svakheter i dette systemet også som gjør det nødvendig med en gjennomgang og en eventuell endring. Jeg går ut fra at det en samlet opposisjon tar opp i saken i dag, også blir tatt opp til diskusjon i den sammenheng. Vi kan da se nærmere på konsekvensene om en endrer systemet slik at det fanger opp helt spesielle tilfeller, som f.eks. der tap av foreldre i en ulykke medfører at studenter har formue og dermed får avkorting i lån og stipend.