trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-02-15:
Kystpartiet setter stor pris på at Senterpartiet etterspør Regjeringens strategi for våre nordområder. Det ville være greit å få vite om vi får en nordområdemelding i god tid før årets valg. Velgerne har krav på å få vite om Regjeringens unnlatelsessynd i nordområdene. Militær tilstedeværelse vil være et sentralt element i en nordområdestrategi. Det er en skandale at Sjøforsvaret ikke er med og hevder norsk suverenitet i nordområdene ved tilstedeværelse og øvelser. Tilstedeværelse, virksomhet og bosetting på Jan Mayen er også av stor betydning for at vi skal kunne forsvare våre rettigheter i denne delen av norsk havsone. Det er helt uansvarlig av Regjeringen å svekke denne tilstedeværelsen. Bosetting og virksomhet må tvert imot styrkes vesentlig. Bosettingen langs norskekysten er også en helt vesentlig del av norsk tilstedeværelse i nordområdene. Derfor kommer distriktspolitikken og ressurspolitikken sterkt inn i en nordområdesammenheng. Vi kan ikke tillate oss at befolkningen i de nordligste fylkene går tilbake. Vi bør av sikkerhetsmessige grunner heller ikke tillate at det utvikler seg et stort befolkningselement av russere i vårt nordligste fylke. Disse russerne vil lett kunne komme i en lojalitetskonflikt ved eventuelle interessemotsetninger mellom Norge og Russland. Gode naboer har klare grenser. Delelinjeproblematikken vil selvsagt være sentral, likeledes at leden utenfor norskekysten utvikles som en viktig led for frakt av olje, gass og andre varer. Kystpartiet vil insistere på at det vestnordiske perspektivet kommer klart og tydelig fram i nordområdestrategien. Sammen kan Færøyene, Grønland, Island og Norge kontrollere havressursene i store deler av Norskehavet. Men da må det være vilje fra norske myndigheters side til å gi det vestnordiske samarbeidet prioritet framfor de samarbeidsmønstre som vi har nå. Nordområdestrategien må også ses i sammenheng med norsk utenrikspolitisk strategi totalt. Kystpartiet mener at Regjeringen har prioritert fundamentalt feil ved å marginalisere innsatsen i nordområdene. Norge har spesielle forutsetninger for å kunne spille en sentral rolle i sitt eget nærområde. Vi har også et globalt ansvar for at våre viktige fiskeressurser blir forvaltet på en bærekraftig – bæredyktig – måte. Når utenriksministeren står på denne talerstolen og sier at Norge er norsk, og at norske grenser må respekteres, er det for så vidt rett, men det er utrolig defensivt. For å hevde suverenitet må vi være til stede, akkurat som representanten Odd Roger Enoksen sa i stad. Mitt poeng er at vi retter blikket altfor mye sør- og østover og for lite nord- og nordvestover. Sammen med de landene som jeg tidligere nevnte, kunne vi kontrollert matvareressursene til en stor del av verden.
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2005-02-15:
I denne årsrapporten fra Stortingets delegasjon til Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europas parlamentarikerforsamling for 2003 går det fram hvor viktig det arbeidet som organisasjonen utfører, er. I en konfliktfylt verden er det et stort behov for en organisasjon som kan observere valg i ulike land og påpeke eventuelle brudd på elementære demokratiske rettigheter. Selv om OSSEs parlamentarikerforsamling, som ble opprettet i 1991, bare har en rådgivende funksjon i forhold til OSSEs ministerråd, har organisasjonen stor betydning for arbeidet med å forebygge og løse konflikter samt støtte utviklingen av demokratiske institusjoner i medlemslandene. Også land utenfor OSSEs medlemskrets legger merke til organisasjonens virksomhet, og den har betydning for ulike lands beslutninger innenfor de områder som organisasjonen dekker. OSSE spiller en aktiv rolle i forbindelse med valgobservasjoner i de nye demokratier i Sentral- og Øst-Europa, ikke minst i det tidligere Sovjetunionen og på Balkan. Valget i Ukraina var et godt eksempel på den betydning som organisasjonen har. De resolusjoner som parlamentarikerforsamlingen vedtar i årlige sesjoner, møter og konferanser, bidrar til å sette søkelyset på viktige områder innen utvikling av de nye demokratier, beskyttelse av nasjonale minoriteter samt kamp mot smugling og utnyttelse av mennesker. Jeg mener OSSE fortsatt vil spille en stor rolle innenfor områder som fangebehandling, kamp mot antisemittisme, fredsbevaring, avspenning, demokratiske valg og arbeid med en videre europeisk integrasjon. Ser man på nyhetene, vil man daglig bli påminnet om at det er langt igjen før vi har fått fred i verden, og derfor er det viktig at man har et organ som kan fungere som en vakthund overfor det som skjer, og bidra til at de ulike land i konflikt skjerper seg i bestrebelsene på å oppnå fred og demokrati.
Haakon Blankenborg (Arbeiderpartiet), 2005-02-15:
Dei fleste av dei punkta som Åslaug Haga trekte opp, er naturlege overskrifter i meldinga og den debatten som Stortinget skal ha. Ein kommentar til ein liten diskusjon mellom utanriksministeren og Åslaug Haga om reint nasjonale spørsmål er ein del av nordområdepolitikken: Til det er å seie at naturlegvis er ein robust økonomi og ei robust busetjing i landsdelen, i Nord-Norge, ein viktig del av ein strategi for å ha ein solid nordområdepolitikk. Det er i og for seg noko anna enn at dette skal vere ein del av ei stortingsmelding om nordområdepolitikken. Dette er ein naturleg del av norsk nordområdepolitikk, men det er ikkje dermed sagt at dette er ein sentral del av ei stortingsmelding. Det får vi sjå når Regjeringa legg det fram. Det er mogleg å skilje mellom dette. Perspektivet på den kalde krigen og den nye situasjonen, som mange har vore innom her, er naturlegvis viktig. Det som allereie no framstår som interessant og viktig i debatten om nordområdespørsmåla, er at for ein gongs skuld er debatten ganske utilslørt om norske interesser. Eg trur det er svært viktig å leggje til grunn at sjølv om kald krig er erstatta av samarbeid, er det eit samarbeid som er komplisert for Norge, fordi eit av perspektiva må vere at Norge skal vere med i samarbeidet om nordområdespørsmåla. Det andre er at i den nye situasjonen er det ikkje slik at det har framstått ein eller to allierte, og resten er motstandarar. Her vil Norge ha kompliserte forhold til ei rekkje land rundt omkring i Europa og i andre verdsdelar, så her er det eit spørsmål om å etablere eit internasjonalt samarbeid og framleis å unngå ei for utstrakt bilateralisering av forholdet i nord, delvis fordi området er av global interesse, men også fordi vår posisjon kan vere svak i forhold til både store naboar og andre store aktørar. Så det er viktig å etablere eit internasjonalt samarbeid der den norske stemma blir høyrd. Med det har eg også understreka, at bilateralisering av forholdet i nordområda, med Russland, kan ha mye for seg på enkelte område, men den gamle og veletablerte holdninga om at dette er eit område så stort og så viktig at vi treng eit vidare samarbeid, ei vidare plattform å stå på, den gjeld framleis. Utover dette kjem vi tilbake til dei fleste av enkeltspørsmåla i samband med meldinga. Utanriksministeren trekte også opp ein del allereie i utgreiinga, men desse punkta synest iallfall vi er naturlege å ha med innleiingsvis i debatten om nordområdespørsmåla, som vi kjem tilbake til.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-02-15:
Det er positivt at nordområdepolitikk blir grunnlag for debatt i Stortinget. Det er et område som har stor strategisk betydning, og som er gjenstand for stadig økende interesse, ikke bare nasjonalt, men også globalt, ikke minst på grunn av de store ressurser som dette området rår over i forhold til marine ressurser, hvor vi har en av de få fiskearter i verden som er i rimelig god forfatning, men også i forhold til at man antar at noen av verdens største gjenværende olje- og gassressurser befinner seg i dette området, hvis man ser russisk, norsk og Alaskas område i nord under ett. Det tilsier at i årene framover vil nordområdene komme til å bli gjenstand for stadig økende fokusering. Det tilsier også at dette burde være et av de mest interessante områder for norsk utenrikspolitikk å konsentrere seg om. Det kan kanskje virke merkelig – og for noen virke som om man setter det på spissen – med en slik tilnærming til nordområdepolitikk, men jeg tror at over tid vil nettopp de store ressurser tilsi at man gjør dette. Vi har en rekke uavklarte forhold i nord, og en rekke forhold som det fortsatt er strid om: Delelinja, gråsonen og fiskevernssonen rundt Jan Mayen, som fra tid til annen er gjenstand for konflikter og debatter. Alt dette tilsier større oppmerksomhet fra Norge omkring dette området, større utenrikspolitisk oppmerksomhet, og ikke minst krever det, etter min oppfatning, en langt større tilstedeværelse i dette området enn det vi så langt har vært i stand til å få til. Ikke minst er det problematisk at Kystvakten på grunn av budsjettsituasjonen ikke klarer å få til en tilstrekkelig stor tilstedeværelse i nord. I en tid hvor det meste av forsvarspolitikk innretter seg mot andre områder i verden, og mer konfliktfylte områder i verden, kan det se ut til å være en fornuftig omprioritering å ha det forsvarspolitiske fokus konsentrert om andre områder. Jeg er imidlertid overbevist om at det vil være nødvendig også å ha et sterkt forsvarspolitisk fokus på det som skjer i nord, og at dette må gjenspeile seg i en del av de prioriteringene som blir gjort, spesielt i forhold til Sjøforsvarets del av forsvaret, hvor økt fokus omkring nordområdene og økt tilstedeværelse på permanent basis i nord vil være et av bidragene til fred og et godt forhold til våre naboer i dette området. Nettopp på grunn av den økende interessen som vil komme til å bli om dette, er det viktig at vi markerer at dette er et område som har stor betydning for Norge. Det gjør at det er nødvendig å ha større utenrikspolitisk oppmerksomhet om det, og jeg kunne tenke meg å utfordre utenriksministeren til å si noen ord om hva som er Regjeringens tanker i forhold til Forsvarets tilstedeværelse og et forsvarspolitisk perspektiv på nordområdene.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2005-02-15:
Som sakens ordfører finner jeg det for ordens skyld nødvendig å gjøre oppmerksom på at en samlet finanskomite har bestemt seg for å avvise denne saken fordi et materielt sett tilsvarende forslag har vært behandlet i komiteen innenfor denne perioden. Derfor avvises dette forslaget av en samlet komite.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-05-26:
Jeg skal være meget kort. Forslaget i Dokument nr. 8:40 for 2004-2005, som er fremmet av representantene Hedstrøm, Knudsen og Sandberg fra Fremskrittspartiet, går i korthet ut på å innføre en rapporteringsplikt for aktørene i dagligvarebransjen. Dette forslaget var sterkt motivert av den offentlige debatten som var i forbindelse med Tine-saken i vinter. Da det var åpenbart at forslaget ikke ville få støtte fra andre enn forslagsstillernes eget parti, Fremskrittspartiet, gikk komiteen inn for å avvise forslaget, uten å realitetsbehandle det og uten å gå inn på en nærmere begrunnelse. I denne sammenheng synes jeg det er naturlig å bemerke at Stortinget vedtok en ny konkurranselov så sent som for ett år siden, med bred støtte fra nettopp Fremskrittspartiet.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2005-05-26:
Dagligvaremarkedet i Norge er svært konsentrert. De fire største kjedene representerer en markedsandel på til sammen 99 pst. På samme tid finnes det vareleverandører som er svært dominerende på de produktmarkeder de opererer på. Enkelte av disse leverandørene er også tillagt forvaltningsmyndighet. Dette gjelder blant annet Gilde, Tine og Prior. Samtidig er det klart at dagligvareprisene i Norge ligger langt over hva som er tilfellet i andre land. På samme tid er utvalget i norske butikker oftest dårligere enn i butikker i andre land. Tidligere i år ble det gjort avsløringer med hensyn til avtaler som inngås mellom vareleverandører og dagligvarekjedene. Det er blitt anslått at dagligvarekjedene i det skjulte mottar årlige milliardbeløp fra leverandørene. Overføringene gis en rekke forskjellige merkelapper, og det knytter seg forskjellige betingelser til dem. Slike overføringer kan være problematiske i forhold til gjeldende lovgivning om konkurranse, korrupsjon mv. Felles for overføringene er at de ikke er kjent for andre enn de involverte. Eventuelle ulovligheter blir derfor vanskelige å oppdage. I Dokument nr. 8:40 nr. for 2004-2005, som vi i dag har til behandling, har Fremskrittspartiet fremmet et lovforslag som kan sørge for større åpenhet om de ytelser og betingelser som gis, og mer transparente forhold både hos leverandørene og hos dagligvarekjedene. Forslaget tar også til orde for at det etableres kontrollmekanismer som bidrar til å avdekke hvilke ytelser og betingelser som har vært gitt. Vi må imidlertid si at vi er skuffet over at de andre partiene er passive i denne saken. Det er åpenbart at det er tilstander som man ikke er tjent med i bransjen. Men flertallet ser ut til å være lite interessert i å rette på dette. Man avfeier Fremskrittspartiets forslag med en knapp linje. Vi må da merke oss at så mye betyr norske forbrukere og matpriser for flertallet i denne sak. Vi må legge til at når man velger ikke å gå inn på Fremskrittspartiets forslag, er det vanskelig å klage over høye matpriser og dårlige forhold i dagligvarebransjen i Norge. Jeg tar opp det forslaget som ligger i innstillingen.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2005-06-04:
Det meste av det statsråden tok opp i sitt innlegg, ble klart og tydelig besvart i tre innlegg før hennes, nemlig i hovedtalene fra Arbeiderpartiet, SV og Fremskrittspartiet. Men jeg vil fokusere på et annet forhold. På side 43 i innstillingen er man inne på § 45b. I høringen kom det frem at det som det legges opp til fra flertallets og fra Regjeringens side, vil føre til 50 pst. økning i kostnadene til musikkavspilling for P4, Kanal 24, nærradioer, kafeer, puber, diskoteker og kulturinstitusjoner hvor man bruker musikk. Dette vil kunne føre til, ifølge P4, at man må nedbemanne med ti–tolv årsverk. Det kan også føre til at flere nærradioer som drives på dugnad, må avslutte sin virksomhet. Mitt spørsmål til statsråden er om hun er komfortabel med dette, og også om hun er komfortabel med representanten Sonja Irene Sjølis synspunkt at det er positivt at Regjeringens MP3-lov blir votert ned.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2005-06-04:
Jeg oppfattet representanten Sonja Irene Sjøli dit hen at dette med begrepet «kommersiell/ikke-kommersiell» var noe som vi fra flertallets side hadde dratt inn i saken. Jeg oppfattet representanten Lånke dit hen at han mente at det å gjøre unntak på enkelte områder ikke var i tråd med direktivet. Jeg vil her sitere fra Ot.prp. nr. 46, side 36, punkt 3.4.1.6, Ervervsmessighetskriteriet: « For visse av de unntak direktivet hjemler, er det satt som vilkår at bruken ikke er «kommersiell»(ervervsmessig) (ervervsmessig) Og så fortsetter man med å si at dette gjelder for privatbrukskopiering, for den formålsbestemte eksemplarfremstilling i bibliotek, for adgangen til opptak av kringkasting for visse sosiale institusjoner, for adgangen til å utnytte verk i undervisning og forskning og for adgangen til å utnytte verk for å tilgodese funksjonshemmedes særlige behov. Det er altså ikke vi som har dratt inn dette, det er hjemlet i direktivet, og vi er således på trygg grunn. Jeg registrerte at representanten Sjøli sa at flertallet har skapt utrygghet i denne saken. Det tar jeg skarp avstand fra. Den utrygghet som er skapt i denne saken, er skapt av mindretallet, medlemmene fra Høyre og Kristelig Folkeparti, spesielt gjennom den pressemelding som gikk ut lenge før proposisjonen lå ute på nettet, der det var en rekke grove feil som er tilbakevist både i denne sal i dag og i den pressemelding som flertallspartiene sendte ut senere da vi ble kjent med dette. Jeg merket meg også at representanten Sjøli synes det er positivt at Regjeringen ikke får flertall for sitt MP3-forslag. Jeg er veldig glad for at regjeringspartiene har kommet til det ståsted. Dette er noe vi kjempet hardt og lenge for i de par måneder som denne saken har vært til behandling, men nå føler vi, som sagt, at vi er på trygg grunn. Når det gjelder den praktiske utformingen av denne paragrafen, kan man selvfølgelig diskutere hvordan en slik paragraf skal formuleres. Representanten Skei Grande sa noe om at dette EU-direktivet allerede er foreldet, og det sier noe om at ting går kjapt. Derfor er det smart å ha en teknologinøytral formulering, slik flertallet har, og vi tror også at den er lettest å få igjennom i forhold til EU. Derfor er den sterkt å anbefale.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2005-06-04:
Det kunne være fristende å gå løs på Inge Lønnings innlegg som han akkurat holdt, men det var i og for seg det foregående innlegget som fikk meg til å hoppe litt i stolen, når man der gikk til angrep på barnehageforliket. Jeg hadde i og for seg regnet med at debatten i dag kom til å være relativt bred, i og med at vi snakker om åndsverk, men at vi skulle komme til barnehageforliket, det synes jeg jo er oppsiktsvekkende. Jeg oppfatter ikke at det er uenighet i denne sal om at vi skal bygge flere barnehager, og at vi skal prøve å få en maksprisordning på det området. Problemet er innimellom å få departementet med på laget. Jeg har inntrykk av at det også kan være et problem i denne saken, for å trekke den parallellen. Ellers merker jeg meg i debatten at når Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Fremskrittspartiet ønsker å åpne for at vi skal kunne ta spor fra en CD og legge det over på MP3, er det ikke i tråd med opphavsrettsdirektivet. Men når regjeringspartiene lager en tilsvarende formulering, som i praksis er helt lik, er det helt OK. Kaoset blir komplett når Sonja Sjøli begynner å indikere at man kunne tenke seg å stemme subsidiært osv., og sier at prinsippene er de samme. Da forstår jeg ikke veldig mye av det. Jeg forstår heller ikke veldig mye av representanten Lønnings angrep på den formuleringen som flertallet har lagt seg på. Han sier at den ikke er uttømmende, at dette er vanskelig å tolke, osv. Hvis representanten Lønning hadde løftet blikket ett og to avsnitt opp, ville han ha sett at definisjonene står der. Og hvis han også hadde flyttet blikket over på neste side, ville han ha sett at det står tre, fire avsnitt som faktisk utdyper det som flertallet mener i denne sammenheng. Så det handler om å la være å kaste seg inn i debatten når man ikke har lest mer enn ett avsnitt.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2005-06-04:
Jeg registrerer invitasjonen og oppfordringen fra representanten Lånke, men mitt syn på dette området har jeg redegjort for både i mitt hovedinnlegg og i det treminuttersinnlegget jeg hadde. Da ser jeg ikke noe behov for ytterligere å gjenta fra denne talerstol det som er sagt både en, to og kanskje tre ganger i denne debatten.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-06-04:
Statsråden utviser en skremmende mangel på rettsforståelse. En debatt i Odelstinget er et forarbeid til en lov. Fire partier har avklart de setningene som hun nettopp etterlyste. Det er tydelig at hun ikke har fulgt med i debatten så langt. Jeg mener at hun kan lese i referatet at de tingene hun leste opp, allerede var tydeliggjort. Vi er i den absurde situasjon at alle kjenner spørsmålet: Har du sluttet å slå din kone? Men vi er ikke der. Vi er i denne situasjonen: Du slår din kone. Og så sier vi: Nei, det gjør vi ikke! Å, nå ror du så det fosser! Der er vi i dag. Vi har ment det samme hele tiden, statsråden har tillagt oss noe annet. Vi skal ta dette punkt for punkt. La oss ta vederlag i offentlig sektor først. Statsråden har sagt til pressen at hun mener at det blir helt galt at kommunene ikke skal betale opphavsmenn og opphavskvinner for materialet de bruker. De skal altså ikke betale for kulturen. I Kulturnytt sa hun at flertallet går «inn for et lovverk som gjør at alle de som mister rettighetene sine kan bli brukt som fritt vilt». Kan statsråden nå, på bakgrunn av debatten, klart si fra talerstolen at Stortinget – Odelstinget – ikke forandrer vederlagsordningene for rettighetshaverne? Det ville være en viktig avklaring for dem dette gjelder, at de skal kunne leve av åndsverket sitt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-06-04:
Det er oppsiktsvekkende at statsråden ber oss støtte et forslag som departementet selv har sagt at er i strid med EU-direktivet. Så ville det vært en fordel om kulturministeren, når vi har debatt i Odelstinget, fulgte med i debatten, i stedet for å basere seg på å lese referatet etterpå. Alt det hun ber om avklaring på, har altså fire partier avklart utallige ganger, så da kan hun gå opp og si at det er avklart. Når hun leser fra innstillingen og sier at det er uklart om et avsnitt som handler om bruk av Internett, og det er åndsverk man der refererer til, faktisk handler om åndsverk på Internett, da leser man innstillingen som en viss mann leser Bibelen. Jeg konstaterer at statsråden ikke vil ta avstand fra det hun selv har sagt i media, og at hun mener at det fortsatt er slik at rettighetshaverne ikke skal ha betalt i offentlig sektor. En slik kulturminister kan Kultur-Norge rett og slett ikke se seg tjent med å ha. Men for å komme til sakens kjerne, det som det faktisk er uenighet om, nemlig spørsmålet om tolkningen av implisitt samtykke, som hun er veldig forarget på flertallet for: Vel, undervisningsministeren har gått inn for nøyaktig det samme. Vil statsråden bruke de samme skjellsordene om sin egen kollega i Regjeringen for at hun mener det samme som flertallet gjør, i høringsuttalelsen som står referert i proposisjonen?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-06-04:
Støttespillerne til Høyres søsterparti i USA, Republikanerne, kjørte i valgkampen en kampanje mot Kerry der de fortalte at han egentlig ikke var noen krigshelt. Han hadde jukset seg til alle medaljene i Vietnam. Det var falskt. Vitner stod fram og fortalte hvordan de ble reddet, men det endte likevel med at 20–30 pst. av det amerikanske folket trodde på påstandene. Det må være den samme strategien de har lært i Høyre, når f.eks. Hogsnes står på talerstolen her og fortsatt sier at rettighetshavere vil tape vederlag. De vil ikke tape noe vederlag. Vi er inne på et konstruktivt spor når Sonja Sjøli og Ola T. Lånke ikke lenger gjentar påstandene i en pressemelding om at opphavsmenn frarøves rett til betaling, eller overhodet må gi samtykke til bruk. Nå er det slik at det blir ingen tilgivelse før man angrer, men man er på riktig vei. Jeg tror jeg skjønner litt hvorfor representanten Sjøli har misforstått, for hun refererer til begrepet «fri bruk» i ikke-kommersiell virksomhet, som også er et uttrykk proposisjonen bruker. Det handler ikke om gratis bruk. Det handler om retten til bruk, men selvsagt mot vederlag. Det er forståelsen i proposisjonen. Det er forståelsen i innstillingen. Her kan det nok være en kilde til misforståelse, men det skyldes at man ikke har satt seg inn i den terminologien som foreligger. Jeg har aldri opplevd en regjering som så iherdig kjemper for å overbevise Stortinget og omverdenen om at de har tapt i Stortinget. Her får man altså gjennomslag for vederlagsordningene. Man får gjennomslag for alle de lovparagrafene som skal gjelde, og man har et flertall med en forståelse som er i tråd med det Regjeringen ønsker. Likevel står statsråden her og sier: Jeg har tapt. Jeg har tapt. Jeg har tapt. Det er til å leve med at statsråden har tapt. Men det er alvorlig fordi det kan påvirke rettighetshavernes interesser. Statsråden må skjønne at hun her i dag ikke er stortingskandidat i en desperat kamp om sistemandatet i Akershus, men at hun er statsråd som skal forvalte den lovgivningen som vedtas. MP3-saken har gitt et interessant bilde. Representanten Lønning har etterlyst klarhet i regnbuekoalisjonen. Etter at han sterkt frarådet Odelstinget å vedta flertallets lovformulering, har Høyres representant, Sonja Sjøli, gått opp og anbefalt at Høyre skal stemme for den etter at eget forslag har falt. Det skal bli interessant å se om Inge Lønning fortsatt opprettholder sin sterke advarsel om at det er uansvarlig å vedta denne lovformuleringen. Det er ikke ukjent at det vedtas lover i Odelstinget der de som inngår i flertallet, har ulike oppfatninger om fortolkning. Jeg kan finne mange odelstingsinnstillinger der det framgår. Nå blir det i hvert fall klart – og da er vi også inne på et konstruktivt spor – at flertallet av dem som stemmer, for det blir et enstemmig odelsting som stemmer for dette, mener at det skal legges til grunn en fortolkning som kun handler om CD over til MP3.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-06-04:
MP3 er nå klart, det blir et enstemmig odelsting til slutt, og et flertall som legger den snevre fortolkningen til grunn. Vi skiller f.eks. lag med Fremskrittspartiet også når det gjelder DRM-lovgivning – her har vi forskjellig syn. Sonja Sjøli spurte hvorfor vi i det hele tatt hadde tatt opp i merknadene våre spørsmålet om implisitt samtykke og fri bruk i ikke-kommersiell sektor. Det er fordi proposisjonen omhandler dette; man prøvde å legge en definisjon til grunn som vi ikke var med på, og som vi har en annen definisjon på. Men dette er privatrettslige avtaler som skal avklares mellom partene – og til slutt i en rettssal, hvis det kommer så langt. Jeg registrerer til slutt at statsråden fortsatt ikke vil akseptere at Odelstinget har sluttet seg til at rettighetshaverne har fullt vederlag. Jeg er helt overbevist om at vederlagsorganisasjonene og interesseorganisasjonene er glad for at det er det Odelstinget legger til grunn, og vi får håpe at kulturministeren ikke bruker sitt virke i månedene som kommer fram til 12. september, til noe annet. Hun har all grunn til å kjempe for opphavsrettighetshaverne istedenfor å kjempe mot dem og legge den verst mulige tolkning til grunn.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-06-04:
Når representanten Faldet siterer Ibsen: «Om jeg hamrer eller hamres, ligefuldt saa skal der jamres», skal man i anstendighetens navn lytte, for da er det en ekspert som uttaler seg. Jeg har med stor interesse lyttet til opposisjonens innlegg her i dag, og for meg synes det som det er et bredt tilbaketog i forhold til det de har sagt, og som ligger i innstillingen. Det er klart at flertallet har skapt uklarhet og stor utrygghet rundt denne saken. Nå forstår jeg at det må ryddes opp og avklares i ettertid utenfor denne sal, hvis jeg forstod representanten Bergo rett. Men det skulle vi selvsagt gjort her i Stortinget. Giske påstår nå at alle forhold er avklart gjennom denne debatten. Men det er fremdeles uklart hva som ligger i merknaden om offentlig sektor. Merknaden henspeiler til det som er lagt ut til fri bruk. Hvis representanten mener at alt skal være som før, hvorfor da denne merknaden? Det står i setningen «Bruk av beskyttet materiale avgjøres i forhandlinger». Etter dagens debatt henger denne setningen fremdeles i løse luften. Utsagnet blir ikke forpliktende før flertallet sier klart hvem det er som skal betale. Det har vi ikke fått svar på i dag. Dette er et meget relevant spørsmål, fordi brukerne, kommuner og fylkeskommuner og andre offentlige institusjoner, ikke skal betale. Hele merknaden er motivert ut fra at det skal være gratis for det offentlige. Det er også poenget til Kommunenes Sentralforbund. Fremskrittspartiet sier at Høyre og Kristelig Folkeparti har skapt utrygghet og usikkerhet. Det er ikke bare regjeringspartiene som har gitt uttrykk for at de er veldig i tvil om hva flertallet mener. Det er en grov undervurdering av store organisasjoner som Kopinor, Tono, Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening, Norsk Journalistlag, Norsk Redaktørforening og NBL. De har jo på selvstendig grunnlag, selvsagt, vurdert flertallets merknader og hva de vil innebære for kulturlivet. Så, hvis jeg får lov helt avslutningsvis å komme med en liten stemmeforklaring: Regjeringspartiene tar til etterretning at flertallsforslaget til § 53a tredje ledd, den såkalte MP3-bestemmelsen, kan bli vedtatt. Regjeringspartiene har hele tiden hevdet at denne formuleringen er i strid med EUs direktiv på området, og mener fortsatt at det kan reises spørsmål ved dette. Det er derfor med stor tvil – og jeg understreker stor tvil – at regjeringspartiene må stemme for denne loven. For øvrig vil regjeringspartiene støtte forslag nr. 8, fra Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-06-04:
President! En åpenbar misforståelse!
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-06-04:
Til en åpenbar misforståelse: Jeg beklager hvis jeg uttrykte meg uklart. Det jeg sa, var at vi tar til etterretning flertallsforslaget. Vi stemmer selvsagt for vårt eget forslag, men vi kan jo ikke stemme mot loven til slutt. Det var det som var mitt poeng.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-06-04:
Fremskrittspartiet prøver igjen å framstille det som om Høyre skulle stemme for et forslag – det redegjorde jeg altså for i min stemmeforklaring. Carl I. Hagen påstår at regjeringspartiene har forledet kulturlivet. Det er en grov undervurdering av store kulturorganisasjoner, som selvsagt har vurdert innholdet i flertallsinnstillingen på et selvstendig grunnlag. Helt avslutningsvis: Representanten Faldet var inne på dette sitatet. Jeg vet at det ikke er representanten Faldet som har stått bak det åndsverket. Men hun brukte jo selv sitatet for å karakterisere regjeringspartiene, og da tillot jeg meg å si at når det ble sitert av Faldet, var det faktisk en ekspert som uttalte seg.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-06-04:
I min stemmeforklaring under debatten sa jeg at regjeringspartiene tok til etterretning at flertallsforslaget til § 53a tredje ledd, den såkalte MP3-bestemmelen, kan bli vedtatt. Regjeringspartiene har hele tiden hevdet at denne formuleringen er i strid med EU-direktivet på området, som vi for øvrig vedtok i Stortinget i dag, og vi mener fortsatt at det kan reises spørsmål ved dette. Jeg sa at det var under stor tvil, og jeg understreker under stor tvil, at regjeringspartiene ville stemme for denne loven. Etter min stemmeforklaring på vegne av regjeringspartiene tok representantene for opposisjonspartiene og spesielt representanten Giske dette til inntekt for at regjeringspartiene går god for at den lovformulering som blir vedtatt i § 53a tredje ledd, er i tråd med EU-direktivet. Det mener vi bestemt at det ikke er. Som det framgår av statsrådens brev til komiteen av 26. mai, anses dette ikke å være i overensstemmelse med direktivet. For å fjerne enhver uklarhet om regjeringspartienes syn i dette spørsmålet vil regjeringspartiene stemme imot lovens overskrift og loven i sin helhet i den endelige voteringen.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-04:
Jeg tror min første store kulturopplevelse som jeg kan huske, fant sted nøyaktig der hvor statsråden nå har sitt kontor. Der lå legendariske Kafé Magneten, i 1955–1956 den eneste nattkafeen i Norge, den eneste restauranten i Oslo som var åpen etter klokken elleve. Den var kun for taxisjåfører, brannmenn og politifolk. Ikke engang SV vil tilbake til de tidene.(Munterhet i salen) Der var det en Wurlitzer jukeboks i finer som hadde 24 1978-plater. Den fikk jeg lov til å spille på, og det husker jeg godt. Dagens utgave putter vi i lommen, og den kan ta x antall tusen låter. (Munterhet i salen) Jeg har lyst til å prøve å se litt framover. Det er derfor jeg vender blikket bakover først, for å se hvor jeg kommer fra, og hvordan utviklingen har vært, for deretter å se litt fram. Videre husker jeg den mekaniske regnemaskinen jeg hadde. Jeg husker også mitt første kontor og mitt første firma, der jeg hadde en teleks, som var på størrelse med presidentens skrivebord, for at jeg skulle kunne sende en skriftlig melding til andre. Jeg husker at jeg som student var på Norges datasentral på Hamar, hvor man hadde en datamaskin som var omtrent så stor som rommet her, og som for bare 30 år siden hadde en datakraft som vi i dag putter på innerlommen. Hvorfor sier jeg dette? Jo, fordi de menneskene som forholder seg til dagens teknologi og har nesen vendt framover i mye større grad enn vi har, ikke er med i denne debatten. De er ikke representert. Det lovverket som vi vedtar nå, har vært vedtatt andre steder i Europa. Jeg har hatt kontakt med såkalte partivenner i andre land, og det er den samme debatten der som vi har her i dag, med noen andre nyanser, men det er den samme grunnproblematikken når det gjelder DRM og slike ting. Så viser det seg at i ungdomsorganisasjonene, også i vår ungdomsorganisasjon, er det helt andre holdninger, og ikke bare holdninger, men også en innsikt som er på et helt annet nivå og en helt annen planet enn det vi selv har. Jeg tror at de største utfordringene når det gjelder åndsverk og rettigheter, ligger på to plan, det ene dreier seg om teknologi, og det andre dreier seg om den kommende generasjonen. Generasjonen som kommer etter oss – og det vil være helt uavhengig av politisk farge, tro meg, man skal se det er fra mørkerødt til svart – kommer til å ha en helt annen holdning til disse spørsmålene enn det vi har i dag. Det som vi må starte på umiddelbart, er å kommunisere med dem som mestrer dagens teknologi, som skjønner hvor det går hen. Deretter må vi få dem til å forstå, og vi må selv også få innsikt i, hvilke konsekvenser den innsikten og forståelsen vil ha for åndsverk og for vederlag.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-04:
Jeg merker meg at statsråden fremdeles vil at vi skal gå inn for den merknaden som regjeringspartiene står for, mens regjeringspartiene akkurat har varslet at de vil gå inn for den merknaden vi står for. Betyr det da at statsråden mener at Regjeringen skal danne flertall sammen med Fremskrittspartiet på den merknaden som ligger i innstillingen, og at Arbeiderpartiet og SV skal stå på den andre? Jeg tror at de som lever av åndsverk i Norge, går gode tider i møte. For meg har dagens debatt framstått som et NM i forståelse for åndsverksarbeid og rettferdige vederlag. Til MP3: Jeg har også sagt det i debatten, men statsråden må da ha evne til å høre, og evne og vilje til å forstå, for jeg sa om forslagene som omhandler dette: «… tillate kopiering fra en CD og over på en MP3-spiller, og kun det.» Videre sa jeg: «Det er bredt flertall i Stortinget for at en slik adgang ikke skal omfatte verk fra f.eks. DVD-er, bøker, elektroniske filer via Internett eller TV-program.» Om statsråden finner dette uklart, da må jeg melde pass!
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2005-06-04:
Dette ble en litt opphetet debatt, det må man kunne si. Men det er interessant at den ene representanten etter den andre fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har behov for å komme med presiseringer og ikke minst understreke at debatten her i Odelstinget er en viktig rettskilde. Jeg skal ikke hovere over det, men velger å tolke det som at man mener at det i dag er sagt viktige ting som bidrar til å korrigere de merknader de selv har kommet med. Bare tiden vil vise om disse presiseringene vil bidra til en nødvendig korrigering. Dette blir nok advokat- og juristmat, og det blir opptil dem å finlese dette. Så har jeg ikke registrert at saksordfører Knudsen fra Fremskrittspartiet har hatt noe som helst behov for å komme med korrigeringer eller presiseringer i debatten i dag i forhold til de samme merknadene. I likhet med foregående taler leder det meg til den tro at Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet har latt seg lede i vel stor grad av Fremskrittspartiet i en viktig kultursak. Til slutt enda en liten visitt til representanten Knudsen. Fremskrittspartiet har alltid vært en varm forsvarer av private rettigheter, enten det er eiendomsretten eller andre kommersielle rettigheter. Men når det gjelder eiendomsretten til åndsverk, ser det ut som man er villig til å innrømme staten og det offentlige en utvidet adgang til å ta til seg uten vederlag. Jeg vil ikke bruke ord som «ekspropriasjon», men jeg må innrømme at det ordet for gjennom mitt hode. Så får vi i fortsettelsen bare håpe at vi kan legge bak oss noen av de litt hissige uttalelsene som er kommet, enten det var i pressemeldinger eller i debatten, og så får vi se på det saklige substansielle innholdet i det vi har sagt. Fra min side kan jeg bare uttrykke at jeg ikke har behov for å innrømme noe som helst eller be om noen tilgivelse, slik representanten Faldet oppfordret meg til. Jeg tror jeg vil anbefale at alle ser på det vi har sagt, og vi står ved hvert ord vi har uttrykt.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2005-06-04:
Jeg tror det er behov for en avklaring overfor oss i salen, for her har både Arbeiderpartiet og SV i debatten sagt at når det gjelder kopiering fra CD med kopisperre til MP3, skal § 53 kun dreie seg om det. Knudsen har også vært inne på at det skal gjøre det òg, men har tidligere lagt til grunn en slags teknologinøytralitetsforståelse. Jeg kan ikke se annet enn at de partiene som så klart uttrykker at det kun skal gjelde MP3, også må kunne stemme for regjeringspartienes forslag, og vil invitere dem enda en gang til å gjøre det, for å sikre en bedre lov på dette området. Jeg ber også Knudsen om å klargjøre hva han egentlig mener, om han mener kun MP3, eller om han mener at det fortsatt skal være vidåpent når det gjelder kopiering.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-06-04:
Jeg deler oppfatningen til Kristin Halvorsen om at på et eller annet tidspunkt må man som statsråd når man får et flertallsforslag imot seg, faktisk begynne å forholde seg til de vedtakene Stortinget kommer til å gjøre. Det åpne spørsmålet her er: Kommer Regjeringen til å følge opp de vedtakene som blir gjort i dag? For øvrig mener jeg at statsråden misforstår litt når det gjelder debatten i Odelstinget. Den er en del av forarbeidet til lovarbeidet. Den er ikke bare et referat som skal leses i Kulturdepartementet og glemmes. Den er en rettskilde som brukes i rettspraksis, og som danner en del av grunnlaget for tolkningen av de lovbestemmelsene som ligger her. Derfor er debatten og det som er sagt her i dag, viktig. Da er det på tide at også statsråden tar det innover seg, og ikke fortsetter å tolke ting utover det det er grunnlag for, men nå faktisk forsikrer fra Stortingets talerstol at Regjeringen lojalt vil følge opp det som i dag blir vedtatt.
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-06-04:
Det er ikke ofte Norge får påpakning fra FNs menneskerettskomite. Derfor er det viktig å ta det opp på en skikkelig måte, selv om det for mange i Norge nok oppfattes som litt urettferdig i forhold til mange andre lands håndheving av religion og skolegang. Jeg er veldig glad for den brede enigheten i komiteen om Regjeringas forslag. Dette er et fag som ofte er til debatt i samfunnet, og det er tydelig at dette er et spørsmål der det er veldig viktig å finne en balansegang, og vi er veldig nær ved å ha funnet det balansepunktet som trengs. Faget er en utfordring i dagens samfunn, men det er også et veldig viktig fag i dagens samfunn. Det er viktig fordi vi trenger kunnskap om hverandre i dette viktige spørsmålet i livet. Det er et viktig fag fordi toleransen blir utfordret på mange arenaer. Toleranse er veldig viktig for å kunne bygge et samfunn sammen, det er viktig fordi kunnskap om religiøsitet og livssyn er en del av oss som mennesker, og viktig for en skole som skal utdanne barn som ikke bare skal ha kunnskap i hodet, men også dannelse i hode og hjerte. Jeg er veldig glad for den satsingen som Regjeringa også har lagt inn i revidert nasjonalbudsjett når det gjelder lærerne, for å øke kompetansen og gi mulighet for at de skal gjøre en bra jobb i forhold til dette faget. Det er også et mål å ha et fag med færrest mulig fritak. Jeg syns det er viktig å slå fast at fritak fra kunnskap kan vi ikke godta. Kunnskap om hverandre og kunnskap om viktige bibeltekster er viktig å ha med seg for å kunne skjønne samfunnet vi lever i. Det er klart at det å vite hva den barmhjertige samaritan er, er faktisk ganske viktig for å kunne skjønne både norske vitser og historier og også politisk retorikk. Flertallet i komiteen mener det er viktig at vi nå har klart å komme fram til en balanse mellom trosmessig objektivitet og verdinøytralitet. Det er stor forskjell på trosmessig objektivitet og verdinøytralitet. Jeg tror det er viktig å ha en oppfatning om at verdinøytralitet er noe vi ikke kan klare å oppnå. Vi har alle basisen vår i noen verdier, og vi har alle utgangspunkt i noen verdier når vi tar både politiske standpunkt og standpunkt til andre ting rundt oss. Derfor er dette faget en stor utfordring for lærere, og det er kanskje et av de mest spennende fagene å undervise i. Her er det slik at Oslo alltid har hatt et annet syn på KRL-fagets sammensetning enn hva man har hatt nasjonalt. Samme hvilket politisk flertall man har hatt i Oslo, har synet her alltid vært annerledes enn i denne salen. Så vil jeg til slutt bare få lov til å kommentere noen av forslagene fra SV. Det som gjøres med faget, er at vi bl.a. frikopler det fra formålsparagrafen, som er noe av det vi har fått bemerkninger om fra FN. Det å foreslå en formålsparagrafsdebatt i denne saken, blir søkt, syns jeg. Å fremme forslag om å endre både navn, læreplan og formålsparagraf virker litt som et hastverksarbeid nå på slutten. Men det skjønner jeg, ettersom SV ønsker å komme inn i regjering sammen med Arbeiderpartiet, som sier at disse tingene skal de ikke få gjennomslag for i en slik regjering.
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-06-04:
Jeg er veldig enig i de siste ordene som Rolf Reikvam sa. Det rare er bare at den som ønsker ro om faget og enighet om faget, nå ønsker å få læreplanene hit til salen igjen for ny debatt, ønsker å få igangsatt utredning om formålsparagraf og en rekke andre ting, mens det er slik at alle partier her i salen faktisk er enige om det som blir gjort. Det som blir gjort nå, er virkelig en mulighet til å skape ro om faget. Debatten om formålsparagraf tror jeg nok vil bli holdt levende. Den foregår i mitt parti, vi har også en programformulering knyttet til den, og det skulle bare mangle om ikke skolens formål til enhver tid var en del av samfunnsdebatten. Men da trenger man å ta andre grep og ikke tro at grepet for å komme i mål med det er å få Regjeringa til å sette i gang et utredingsarbeid. Jeg tror at man i denne debatten trenger ganske god tid for å finne de formuleringene som gjør at man nærmer seg en dialog i forhold til å si at skolen faktisk bygger på noen verdier, at det faktisk er noen felles verdier vi har i vårt samfunn som vi ønsker at skolen skal bygge på, for så å finne de formuleringene som også bringer dette videre. Jeg syns at Rolf Reikvam drar de utredningene som har vært nå, ganske langt i forhold til hvordan de kan brukes. Jeg tror at partiene har et stykke å gå for å komme nærmere den debatten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-06-04:
Jeg vil bare få sagt at Venstre ikke føler behov for å få hjelp fra SV til å få gjennomført sine programformuleringer. Det som er poenget, er at dette ikke er et spørsmål i denne saken. Det er faktisk slik at dette faget, med dette vedtaket, blir koblet bort fra formålsparagrafen. Det er det vedtaket Rolf Reikvam også er med på. Det er derfor det er så underlig at dette spørsmålet blir løftet i denne saken. Det er klart at hvis SV tror at de skal komme i regjering, vil de ha dette vedtaket på plass før det. Men Venstre har såpass stor tiltro til sin deltakelse i regjering at vi faktisk klarer å sette i gang de prosessene vi trenger i regjeringskontorene, for at denne regjeringa skal føre en politikk som er nærmere Venstres program.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-06-04:
Vil den nye åndsverkloven frarøve fagbokforfattere store inntekter? Det er et av spørsmålene vi må stille i den debatten som nå foregår. Hvis det er slik at de skal bli fratatt store inntekter, må det bety at de har store inntekter i dag. Situasjonen er at det er store og mange stipend i omløp via Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening. Det har nylig vært en aksjon blant fagbokforfatterne, fordi de mener størstedelen av stipendmidlene blir tildelt slik at de virker som en ekstrainntekt for NRK-ansatte og lærere. Det var ikke meningen. Men det forteller at det er en kamp mellom de forskjellige miljøene også i slike foreninger. Flertallet i komiteen mener at det skal være tillatt å kopiere musikk fra CD, selv fra dem med kopisperre, til MP3-spillere. Den eneste – og viktige – grunnen til at Kystpartiet går inn for dette, er at når ungdom har MP3-spiller og CD-spiller, så kopierer de enten det er tillatt eller ikke. Da blir det for lettvint å be Stortinget lage lover og regler som i praksis vil kriminalisere all norsk ungdom. Komiteflertallet kan ikke akseptere at Stortinget skal bli brukt i et slikt spill. Derfor går Kystpartiet selvsagt inn for at ungdom kan laste ned CD-ene sine til MP3-spillere. Det blir lettere å lage kompendier til bruk ved høyere utdanning, er en av innvendingene mot denne nye lovteksten. Her er vi inne på et ømfintlig tema. Mange fagbokforfattere tjener gode penger ved siden av å få et enormt stipend. De tjener gode penger på at bøkene brukes som pensum i undervisningssammenheng. Loven slår allikevel helt og entydig fast at opphavsmenn har enerett til å gjøre sine verk tilgjengelige for allmennheten. I forhold til denne retten foretas det en presisering, hvor det legges til grunn at internettkafeer og andre som bare stiller datautstyr til rådighet for forbrukere, ikke anses å gjøre åndsverk som forbrukerne henter opp, tilgjengelig for allmennheten. Utøvende kunstnere og tilvirkere av lyd- og bildeopptak får enerett til å råde over sine arbeider, på linje med det som gjelder for opphavsmenn i dag. Jeg vil gjerne ta opp en ting som bør være en konsekvens av en forandring av dette lovverket. Kystpartiet har programfestet å satse stort på norsk TV-drama, og går i revidert nasjonalbudsjett inn for å bevilge 100 mill. kr som en startpakke til å utvikle norsk TV-drama. Når jeg tar dette opp i denne sammenhengen, er det fordi vi i dag diskuterer rettigheter knyttet bl.a. til den nest raskest voksende industrisektoren i verden. Film- og TV-dramaindustrien er navnet på denne industrien. Når vi hører fra norske filmprodusenter at de er tapende med det nye lovverket, undervurderer de den internasjonale industriens dyktighet også til å lage sperrer og til å lage systemer som gjør at man aldri får samme kvalitet på en DVD som på en film. Film- og TV-industrien blomstrer. Jeg håper dette lovgrunnlaget vil gjøre kritikken til skamme, og jeg har faktisk tro på at Kystpartiet vil få andre partier med seg i en storsatsing på norsk TV-dramatikk.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-06-04:
Problemet er at det som står i innstillinga, og i lovarbeidet som komiteen har gjort, blir uklart for dei som skal følgja det opp. Alt ein seier i debattar og her i dag – at det skal tolkast slik og slik – det tek vi sjølvsagt med oss. Det blir notert, og vi les referat osv. Men den einaste konsekvensen av det som blir sagt frå talarstolen, er jo at fleirtalet tek avstand frå ein del av det som står i innstillinga. Dersom fleirtalet kan ta avstand frå noko av det som står i innstillinga, blir det også lettare for oss å følgja opp, fordi det er uklart. Det er ikkje berre vi i departementet eller eg som statsråd som synest det er uklart. Alle dei som blir omfatta av dette, synest det er uklart. Dei har reagert på det, og dei er redde for konsekvensane. Difor ber eg faktisk dei som ynskjer at det som skal komma fram, skal vera gjeldande – så bittert det enn måtte vera – om å ta avstand frå ein del av det som står i den innstillinga vi har til handsaming i dag.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-06-04:
Eg vil ikkje gå god for verken P4 eller andre sine reknestykke. Men det eg synest er bra, er at komponistane våre, musikarane våre og kunstnarane våre får betalt for den vara dei sel, og at vi som forbrukarar betaler for det vi får høyra. Og det synest eg er positivt. Dette er ikkje ei forbrukarlov, det er ei lov som òg skal ta vare på forbrukarane, men det er fyrst og fremst ei lov for at opphavsmennene og rettshavarane skal kunna ha noko å leva av. Det synest eg er bra, og så er eg mindre bekymra for nedbemanninga av P4 – for å seia det rett ut! Når det gjeld det som ligg i regjeringspartias haldning til kopiering over til MP3, har eg forståing for det dei gjer. Vi har sjølvsagt vore i dialog med partifellane våre når dei har gått inn på det forslaget dei har. Eg veit veldig godt korleis ungdommane reagerer når dei ikkje får kopiera over på iPod-en sin eller på MP3-spelaren. Dette var kanskje eit av dei punkta som eg sleit med – og som eg syntest var vanskeleg, fordi vi måtte halda oss innafor lovverket når det gjeld direktivet. Men i og med at rettshavarane har sagt ja til denne formuleringa, er det mykje lettare for oss å godta det.