Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2002-06-14:
For å følge opp foregående taler: Denne totrinnsraketten er en rakett som vi ikke synes er god. Dette er etter Fremskrittspartiets mening en unødvendig ekstrarunde. I tilknytning til Stortingets tidligere behandling av Kvalitetsreformen har Stortinget i Innst. S. nr. 337 for 2000-2001 fattet vedtak XIV: «Stortinget ber Regjeringa utforme eit framlegg til ei felles lov for statlege og private institusjonar innafor høgare utdanning.» Vedtaket er klart. Regjeringen har valgt sin egen fortolkning. Det heter i proposisjonen: «Arbeidet med et felles lovverk for statlige og private institusjoner, vil starte i løpet av 2002.» Fremskrittspartiet har i kontrollsammenheng flere ganger pekt på at etter vårt syn er en slik romslig og fri fortolkning av klare vedtak i Stortinget ikke akseptabel. Fremskrittspartiet fremmer derfor eget forslag om at slik sak om felles lov skal legges frem innen utgangen av første halvår 2003. Regjeringen får derved en tidsramme for sitt arbeid. Likevel kan Fremskrittspartiet si seg tilfreds med at denne saken bringer oss et lite skritt videre på veien mot likebehandling av offentlig eide og privateide høyskoler. Jeg viser til sak som vi nylig har behandlet, Innst. O. nr. 58 for 2001–2002, basert på Ot.prp. nr. 40 for 2001-2002 om universiteter og høgskoler. Fremskrittspartiet legger til grunn parallellitet i begge disse sakene. I begge saker bringes studentenes læringsmiljø inn. Fremskrittspartiet har fortsatt det syn at vi bør la én lov samle alle bestemmelser knyttet til arbeidsmiljø, som i denne loven altså kalles læringsmiljø. Det er fullt mulig å tilpasse forskrifter slik at de passer til den faktiske situasjonen for de ulike grupper en felles lov omfatter. Det vil være fullt mulig, og det vil være rasjonelt og effektivt. Ikke minst vil det også sikre at lovbestemmelser knyttet til dette viktige området, arbeidsmiljø, sikres slagkraft gjennom en fremvist tilsynsmyndighet og en tilsynsmyndighet med sanksjonsmuligheter. Hvis vi ikke knytter lov sammen med troverdige tilsyn og effektive sanksjonsmuligheter, kan lovbestemmelsen bli et slag i luften. Saken er for viktig til det. Etter Fremskrittspartiets syn er det også unødvendig å utrede mer her. Vi har et arbeidstilsyn. Etter vår mening er det ingen gode grunner for ikke straks å konkludere med at vi også kan bruke arbeidstilsynet som tilsynsmyndighet for å sikre at studenter har godt arbeidsmiljø – godt læringsmiljø. Også i denne saken har Fremskrittspartiet sammen med SV derfor et avvikende forslag til § 10 f, likt det forslag vi hadde i saken om universiteter og høyskoler. Til § 9 første ledd og § 9 tredje ledd har Fremskrittspartiet avvikende forslag. Dette er også for å tilstrebe parallell behandling i forhold til universitets- og høyskoleloven. Det gjelder NOKUs stilling, og det gjelder innskjerpet lovtekst som sikrer at andre eksamener og grader blir godkjent når de er på fastsatt faglig nivå. Flertallets formulering er «kan». Det synes vi åpner for fortolkning og ulik behandling av studenter. Til § 10 har Fremskrittspartiet forslag om fire tillegg. Så lenge vi fortsatt opererer med to lover, vil vi gjennom lovteksten sikre likebehandling. Vi har derfor i denne saken samme tilføyelser når det gjelder at akkreditering og evaluering skal skje på grunnlag av de standarder som legges til grunn ved tilsvarende utdanning ved ledende institusjoner internasjonalt. Det er å slå fast et prinsipp. Det er ikke slik som utdanningsministeren hevdet i saken om universitet og høyskoler, at det ikke er mulig, fordi det ikke finnes eller kan etableres internasjonale standarder på dette felt. Statsråden modererte riktignok avvisningen noe i replikkvekslingen. Dette dreier seg om å slå fast et prinsipp om at vi her i landet skal måle oss mot de beste. Jeg skjønner ikke hvorfor andre partier vil reservere seg mot en slik ambisjon. Fremskrittspartiet har også tillegg for å sikre NOKU, organet for akkreditering og evaluering, en mest mulig selvstendig stilling i forhold til departementet. Og endelig: Fremskrittspartiet vil opprette en uavhengig ankenemnd for vedtak som NOKU fatter. I tillegg til dette vil Fremskrittspartiet også slå fast gjennom vedtak at private høyskoler som i dag har rett til gradsutstedelse, eller som gir yrkesutdanning etter § 9 i loven, skal erklæres som akkrediterte høyskoler. Fremskrittspartiet vil på denne måten sikre at private høyskoler ikke blir diskriminert på den måten at det kun blir de private som skal gjenom full akkrediteringsrunde når det nye NOKU er på plass og starter sin virksomhet. Vi er altså redd for at det – som vanlig – blir de private institusjoner som skal veies, måles og vurderes, mens de offentlige institusjoner som driver tilsvarende virksomhet, skal være selvskrevne som fullt ferdig akkreditert. Slik bør det etter vår mening ikke være. Jeg tar opp forslagene der Fremskrittspartiet er medforslagsstiller, fremsatt under komitebehandlingen av saken.