Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
La meg starte med å si at jeg er glad for det engasjementet som representanten Dåvøy viser overfor rusmiddelavhengige og deres situasjon. Dette er en gruppe mennesker som i altfor mange år ikke har fått den oppmerksomhet og den tillit som de har krav på og behov for. Jeg kan forsikre representanten Dåvøy om at rusfeltet generelt og situasjonen til rusmiddelavhengige spesielt er et høyt prioritert område i Regjeringen og i Helse- og omsorgsdepartementet. Det er viktig å understreke den viktige rollen som private institusjoner har innen tverrfaglig spesialisert behandling for rusmiddelavhengige. I 2007 stod de private for om lag to tredjedeler av den samlede kapasiteten innen døgnbehandling, jf. SAMDATAs sektorrapport for rusbehandling. Dette er private som har avtale om behandlingsplasser med de regionale helseforetakene. Ved rusreformen i 2004 overtok de regionale helseforetakene ansvaret for all behandling av rusmiddelavhengige. Det betyr at de gikk inn i alle de rundt 40 avtalene som fylkeskommunene hadde med de private aktørene. Noen avtaler gikk ut samtidig med at reformen ble gjennomført. Departementet gav de regionale helseforetakene mulighet til å forlenge avtalene med ett år, slik at de kunne planlegge anskaffelsesprosesser i tråd med regelverket for offentlige anskaffelser. For de andre avtalene, som varte utover 2004, var det betydelig variasjon i varighet. Disse forholdene førte til at avtalene som de regionale helseforetakene hadde med private, tidsmessig sett ikke var «i takt». De regionale helseforetakene har rapportert om status for avtaler som nylig er inngått, og som skal inngås i nær framtid. Helse Nord har nylig gjennomført en anskaffelsesprosess som betyr kjøp av tjenester for 70 mill. kr fra private, kommersielle aktører. Det var ingen ideelle institusjoner som kunne tilby tverrfaglig spesialisert behandling. Avtalene løper over to år med mulighet for ett års forlengelse. Helse Midt-Norge har i dag avtaler med tre private, ideelle virksomheter. To av disse avtalene går ut neste sommer, og én avtale løper ut 1. juli i år. Den sistnevnte er nylig reforhandlet med fire års varighet. I løpet av 2010 vil det bli gjennomført en ny avgrenset anskaffelsesprosess, med kjøp av tjenester fra private, ideelle aktører i tråd med unntaksbestemmelsene i anskaffelsesregelverket. Helse Vest har også vært gjennom en anskaffelsesprosess med ideelle organisasjoner for å supplere tilbudet sitt. De har benyttet seg av forskriftens unntaksbestemmelse, som åpner for at man bare kjøper tjenester fra ideelle organisasjoner. Avtalene varer bare ut 2010, dvs. like lenge som de andre avtalene i regionen. Grunnen er at det etter 2010 skal gjennomføres en samlet anskaffelsesprosess med private aktører for hele Helseregion Vest. Helse Sør-Øst har gjort det samme som Helse Vest og kjøpt tjenester fra private, ideelle leverandører for 60 mill. kr nå i år. Dette er også i samsvar med unntaksbestemmelsen. Det er i beste fall en misforståelse ute og går her, for når man hevder at Håpets dør ikke har fått kontrakt i år fordi Regjeringen har ført nærmest en rigid anbudspolitikk, og at man heller skulle ha brukt unntaksbestemmelsen, så er det altså unntaksbestemmelsen som er brukt i den prosessen der Håpets dør ikke fikk fornyet sin kontrakt. Det som er problemstillingen knyttet til Håpets dør, er ikke bruken av kontraktsbestemmelse, men at man skulle kjøpe for 60 mill. kr og fikk tilbud om 90 mill. kr. Dermed måtte man velge blant de private, ideelle aktørene. I det valget nådde ikke Håpets dør opp. Så jeg mener at det er en veldig god grunn til å ha en diskusjon om dette, når Kristelig Folkeparti og representanten Dåvøy kan mene at vi kjøper for lite. Men årsaken til at Håpets dør ikke har fått kontrakt, er ikke at man har hatt anbud og ikke brukt unntaksbestemmelsen. Man har brukt unntaksbestemmelsen, og de nådde ikke opp. Det er viktig å si at denne anskaffelsen kommer i tillegg til de eksisterende avtaler som Helse Sør-Øst allerede har med en rekke private. Helse Sør-Øst har ikke tatt stilling til om de eksisterende avtaler skal forlenges etter utløpet i 2010, eller om de skal sies opp, slik at man kan foreta en helhetlig anskaffelse for hele regionen. Oversikten, som jeg nå har gått igjennom, fra de regionale helseforetakene viser at de har ulike tidsskjemaer for når de skal foreta anskaffelser på rusfeltet. Felles for Helse Vest og Helse Sør-Øst er at de planlegger samlede anskaffelsesprosesser for hele helseregionen på rusfeltet. Som interpellanten Dåvøy er opptatt av, er det viktig å ta hensyn til de private, ideelle institusjonene i denne sammenhengen, samtidig som man følger gjeldende regelverk for offentlige anskaffelser. Regelverket om offentlige anskaffelser gjelder selvsagt også ved kjøp fra ideelle helse- og omsorgsinstitusjoner. Oppdragsgiver er ikke forpliktet til å følge forskriftens del II eller III, men de grunnleggende kravene i anskaffelsesforskriftens del I om likebehandling og konkurranse gjelder uansett. Avtaleperioden kan heller ikke settes lenger enn regelverket gir rom for. Det som skjer rent praktisk, er f.eks. at da Helse Sør-Øst brukte de 60 mill. kr, tok man kontakt med en rekke private, ideelle institusjoner som man visste var interessert i å levere. Så har man satt opp transparente konkurranseregler med vekt på kvalitet og pris – mer vekt på kvalitet enn pris. Så bad man om tilbud. Man la også dette ut på hjemmesiden til Helse SørØst, at man nå var i ferd med å kjøpe fra private, ideelle. Og så førte man forhandlinger med ulike private, ideelle organisasjoner og institusjoner, og ut fra det valgte man de kjøpene man har valgt, og som – som sagt – førte til at Håpets dør ikke nådde opp. Jeg mener at i den grad man skal stille seg åpen for en kritisk diskusjon her, ville jeg sagt: Hva med de gode private institusjonene som ikke er ideelle, og som vi stengte ute fra konkurransen ved å bruke unntaksbestemmelsen. Det synes jeg nesten er en vanskeligere debatt enn å forsvare den måten Helse Sør-Øst har gjennomført akkurat dette kjøpet på. Representanten Dåvøy spør hvilke tiltak jeg vil sette i gang for å sikre hensiktsmessige avtaler med ideelle institusjoner, og det synes jeg er veldig viktig. Det er, som kjent, de regionale helseforetakenes ansvar å sørge for at befolkningen i deres helseregion får de helsetjenester de har behov for og krav på. Det betyr prinsipielt at det er opp til helseforetakene å vurdere hvilke tjenester de har behov for å kjøpe fra private leverandører – kommersielle og ideelle. Jeg er informert om at de regionale helseforetakene har gått sammen i et arbeid med sikte på å harmonisere avtaler for kjøp av alle typer helsetjenester. I dette arbeidet skal de også vurdere om det er grunnlag for å samkjøre anskaffelsesprosesser i alle helseforetakene på rusfeltet – dette for å unngå uheldig sammenfall av tidspunkter for anskaffelser. Jeg har tro på at dette er et tiltak som vil ha betydning, og jeg har vært veldig opptatt av å være tydelig overfor de regionale helseforetakene i forhold til at vi skal være gode avtalepartnere, og vi skal ha gode avtaler. Vi skal ha lik policy som kjøper, enten man kjøper i nord, i vest, i midt eller i sør-øst. Det betyr at vi må ha et samarbeid mellom de regionale helseforetakene, slik at vi legger til rette for at det kjøpet vi gjør, skjer på en ordentlig og skikkelig måte. Så kan vi alltids her i salen diskutere om vi kjøper nok – det er det vel en viss politisk uenighet om. Jeg har tro på at de regionale helseforetakene vil benytte seg av en anskaffelsesprosess som samlet sett sikrer et best mulig tilbud til pasientene, og der også hensynene til private, kommersielle leverandører blir ivaretatt, men ikke minst dem som ligger mitt hjerte nær, private, ideelle leverandører. Helt til slutt: Det samarbeidet som er etablert med Kirkens Bymisjon i Oslo, greide vi å få til slik gjennom veldig klart å prosjektorganisere det i to år. Men det vil også komme i den samme situasjon, at det må gjennomføres i tråd med lov om offentlige anskaffelser, som selvfølgelig gjelder dette prosjektet også.