Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-10-13:
Statsbudsjettet for 2010 blir lagt fram i ei internasjonalt svært krevende tid. Gjennom en bevisst ekspansiv finanspolitikk kombinert med historisk lave styringsrenter har Norge så langt kommet langt bedre igjennom første fase av finanskrisa enn land det kan være naturlig å sammenligne seg med. Det er flere årsaker til dette, bl.a. vår store finansformue, vår omfattende offentlige sektor og et betydelig salg av naturressurser, som råvarer, hvor prisnivået er mindre berørt enn prisene på ordinære industriprodukter. Norge ligger i dag nærmest som ei privilegert øy i et europeisk ledighetshav. Dette skaper nye utfordringer i en situasjon hvor det er fri flyt av personer over landegrensene innenfor EØS-området. Imidlertid er det for Senterpartiet viktig å holde fram at denne realøkonomiske situasjonen er et resultat av langsiktige politiske prioriteringer, som er et resultat av et omfattende offentlig ordskifte med tilhørende politisk strid. Vi høster i dag av tidligere oppsparte verdier, økonomisk og politisk. Det er de mange arbeidsomme menneskene med sine flittige arbeidshender som i praksis har gjort denne jobben. Kunnskapsrike folk som holder seg i god form og møter presist på jobben, er vår viktigste nasjonale kapital. Norge har enorme naturressurser i forhold til folketallet, både ikke fornybare naturressurser som olje, gass og kull, og – enda viktigere i et langsiktig perspektiv – enorme fornybare naturressurser som fisk, vannkraft, tømmer og store arealer hvor vi gjennom fotosyntesen kan produsere vår egen mat. Som følge av et svært høyt utvinningstempo på olje og gass har vi over tid fått et særnorsk kostnadsnivå i Norge som gir store konkurransemessige problemer for våre eksportnæringer. Samtidig er vår oljeproduksjon sterkt fallende. Internasjonalt, bl.a. i USA, Tyskland og Japan, arbeides det intenst med å frigjøre seg fra den sterke avhengigheten av olje og gass som energikilde. Dette faktum krever at vi snarest legger en nasjonal strategi for en ny industriell epoke i Norge, tuftet på lange verdikjeder og en kunnskapsrik teknologi for foredling av våre naturressurser. Viktigst er satsinga på slike verdikjeder for våre fornybare naturressurser. For at vi skal kunne opprettholde vårt høye velferdsnivå, må dette framtidige næringslivet ha høy betalingsevne og stor konkurransekraft i de internasjonale markedene. Så langt Senterpartiet ser saken i dag, blir de to viktigste statlige satsingsområdene krymping av våre enorme avstandskostnader i vårt langstrakte land, samt kraftfull offentlig stimulans av ny teknologi, slik at det blir lønnsomt for våre private bedrifter, små og store, å investere i framtidsrettede produksjonsprosesser som på kort sikt kan ha stor risiko og et lite betalingsdyktig marked, men som vi vil trenge i framtidssamfunnet. Denne offentlige stimulansen ser Senterpartiet på som en nødvendig korrigering av markedskreftene som det er høyst påkrevd å satse på. For at dette skal få en nødvendig kraft, må det stimuleres til et ordskifte blant eiere, faglige organisasjoner, lokalsamfunn og våre universitetsmiljø under vignetten: «Hva vil vi med Norge?» Dette blir krevende. Det krever prioritering og økonomiske forsakelser på kort sikt for at vi skal legge en trygg plattform for grønn industri når oljeepoken fases ut. I dette statsbudsjettet er det tatt et viktig nyskapende skritt gjennom forslaget om å bevilge 100 mill. kr over Innovasjon Norge til den nye ordninga med investeringsstøtte til miljøteknologi. Senterpartiet vil utvikle og utvide denne tenkninga for å kunne realisere våre industripolitiske visjoner. Det vi snakker om, er f.eks. denne kvisten som jeg har her, en grankvist, som er sånn at jo sterkere den vokser, jo grønnere den er, dess mer karbondioksid spiser den. Gran inneholder karbon. Karbon fra trevirke kan, dersom den utvikles industrielt, på sikt erstatte karbon fra olje og gass, slik at plasten i framtidas biler kommer fra trevirke i stedet for fra gass og olje. – Svært store, spennende perspektiver! Norge har forutsetninger for å gå inn i dette. Statsbudsjettet innebærer også en økning i bevilgninger til flere kommunikasjoner som vil krympe landet. Det er investeringer som vi vil ha glede av i mange år, og som dermed må gis sterkere prioritering i denne regjeringsperioden. Statens budsjettreglement bør gjennomgås, slik at vi relativt kan investere mer og forbruke mindre. Kommunesektoren satses på, og det satses på frivillig sektor ved at en foreslår en startbevilgning i 2010 til en ny kompensasjonsordning for merverdiavgift for definerte frivillige organisasjoner som betaler for sine innkjøp. Til slutt: Regjeringas forslag til ny formuesverdsettelse av bolig er ikke behandlet i Senterpartiets stortingsgruppe. For Senterpartiet er det sentralt å ha en boligbeskatning som fører videre den norsk politiske tradisjonen der synet på bolig og hjem innebærer at bolig skattesubsidieres, slik at folk flest skal kunne eie sitt eget nøkterne hjem, uavhengig av hvor de bor i landet.