Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-10-04:
Mange land gjennomlever svært turbulente økonomiske tider. Skal norsk næringsliv lykkes, forutsetter det eksportbedrifter som får avsetning for sine varer til priser som gir positiv bunnlinje. Da kan det ikke understrekes nok hvor viktig det er å skape trygghet ved å investere i kunnskap og konkurransekraft. Det er Høyres store bekymring at regjeringen ikke bruker det handlingsrommet vi har, til å gjøre de riktige tingene. Det er nå vi må kraftsatse på lærerne som den viktigste enkeltfaktoren for å skape et utdanningstilbud av ypperste klasse. Det er nå vi må satse på forskning som såkorn for det ufødte næringsliv i alle deler av landet, nordområdene inkludert. Høyre har gjentatte ganger utfordret regjeringen og etterlyst offensive tiltak for at kunnskapspolitikken kan bygge større konkurransekraft og være en drivkraft for ny næring og nye arbeidsplasser som skal trygge velferden for kommende generasjoner. Det gjorde inntrykk på Høyre da statsministeren i en nyttårstale for noen år siden slo fast: «Kunnskap trumfer alt.» Problemet er jo at handling ikke fulgte ord. Det har stadig flere velgere oppdaget. Årets valgresultat er derfor ikke et rop etter mer rød-grønn politikk og med rød-grønn skolepolitikk, tvert imot. Det kan være tungt for rød-grønne representanter å innse. Mange velgere har i store og små kommuner pekt på Høyre som det beste partiet for å sikre at skole- og utdanningspolitikk gis høyeste prioritet, og at vi som land skal være i stand til å konkurrere internasjonalt. Høyre opplever nå vedvarende fremgang og stor tilslutning til en skole- og utdanningspolitikk med kunnskap og kvalitet i alle ledd i utdanningskjeden. Målet er høyt kvalifiserte lærere og en skole som møter alle elever med høyere forventninger. Uavhengig av bakgrunn skal elevene få mulighet til å utnytte sine evner og talenter. Gode grunnleggende ferdigheter er døråpnere til senere utdanning og jobbkarriere. Hvis kunnskapsministeren og regjeringen mener at humankapitalen er viktigst her i landet, må man investere i den. Men her svikter det. Årets trontale er en ny bekreftelse, for kunnskapspolitikk må sies å være bortimot fraværende – det til tross for at den samme trontalen peker på en serie utfordringer innenfor basisnæringer – for ikke å nevne klimautfordringene, som bare kan løses gjennom økt satsing på kunnskap og forskning. At skolepolitikk engasjerer, gjenspeiler ikke minst den valgkampen vi nettopp har lagt bak oss. Valgresultatet har gitt Høyre mer enn 2 000 lokalpolitikere med et klart mandat om mer Høyre-politikk i skolen. Høyre har klare visjoner for skolen, noe norske velgere tydeligvis verdsetter. Vi må tørre å sette oss høye og djerve mål også i skolen. Derfor har Høyre formulert hva vi mener bør være visjonene for den norske skolen fram mot 2030: Lærere skal rekrutteres blant de 25 pst. beste elevene fra videregående skole. Læreryrket skal være blant de mest populære fremtidsønsker for 15-åringer. Lærere skal kunne gjøre karriere i klasserommet og bli spesialister, med økt ansvar og lønn. Læreryrket skal være et yrke med høy status i det norske samfunnet, og norske elever skal ikke lenger være avhengig av flaks for å få den gode læreren og god undervisning. Slike visjoner forplikter. Men vi kan heller ikke ha lavere politiske ambisjoner enn dette. Det skylder vi våre barn og unge. Høyre har lenge snakket varmt om læreren. Det akter vi å fortsette med. Læreren er skolens aller viktigste ressurs. Vi trenger faglig sterke, trygge og kompetente lærere til å undervise en stadig mer mangfoldig elevflokk. I dag råder tilfeldighetene for mye når det gjelder om elevene får en god eller en dårlig lærer. Gode lærere løfter alle elever, uavhengig av sosial bakgrunn. Når vi vet at elever med gode lærere utvikler seg tre ganger så raskt faglig som elever med dårlige lærere, så kan vi ikke la dette sjansespillet fortsette. Derfor må vi trappe opp satsingen på etter- og videreutdanning, og vi må skjerpe kravene for å komme inn på lærerutdanningen. De beste elevene må også bli fremtidens beste og mest velkvalifiserte lærere. Trygghet gjennom kunnskap og konkurransekraft må bygges nedenfra. Første byggestein er en aktiv skolepolitikk, men det krever også at vi interesserer oss for seksåringene før skolestart, slik at alle ungene starter med de beste forutsetningene den dagen de går inn skoleporten.