Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-02-10:
De største byene og landsdelssentrene er viktige motorer for utvikling av norsk næringsliv. Tilsvarende vil de største byene kunne tilby mer spesialiserte tjenester enn andre regionale sentra. Samtidig finner vi noen av de største velferdsutfordringene i de største byene. Konsentrasjon av personer med levekårsproblemer i de indre delene av Oslo Øst står i en særstilling. Det er i storbyene vi finner de største utfordringene knyttet til innvandring. Desto mer oppsiktsvekkende er det at Regjeringen legger fram en stortingsmelding om storbyene uten å foreslå tiltak for å møte utfordringene. Igjen ser vi en melding fra denne regjeringen med gode analyser, men uten vilje og evne til politisk handling. Arbeiderpartiet mener det er behov for en handlingsplan for å møte utfordringene i storbyene. Statens engasjement i forhold til storbyene må styrkes som ledd i den samlede regionalpolitikken. Arbeiderpartiet vil ha en politikk for billigere boliger – ved å bruke Husbanken aktivt for å øke nybyggingen, ved å innføre et fast statlig tilskudd til billige utleieboliger for ungdom og ved å øke bostøtten for barnefamiliene. Det er derfor skuffende at Regjeringen vil snevre inn Husbankens viktige rolle, og at Regjeringen vil trappe ned støtten til bygging av slike utleieboliger. Arbeiderpartiet vil bedre integreringen av innvandrerne ved å framheve at det å beherske språket er nøkkelen til inkludering og deltakelse. Derfor har Arbeiderpartiet vært en pådriver for å etablere et obligatorisk introduksjonsprogram for nyankomne flyktninger og asylsøkere. Derfor mener vi at også innvandrere som bor i landet og som mangler norskkunnskaper, bør få opplæringstilbud. Bedre språkopplæring for mødrene, utbygde barnehagetilbud og Arbeiderpartiets forslag om heldagstilbud i skolen er viktige tiltak for å styrke språkkunnskapene. På samme måte vil Arbeiderpartiet at handlingsplanen skal legge til rette for et aktivt og nyskapende kulturliv, lettere framkommelighet gjennom økte statlige bevilgninger til investeringer og drift av kollektivtrafikken, skape spennende arbeidsplasser ved å støtte opp om de regionale fortrinnene som finnes i de enkelte storbyene, og øke tryggheten bl.a. gjennom styrket innsats i rus- og barnevernsarbeidet. Arbeiderpartiet vil kort sagt her som på andre områder at staten skal medvirke til å løse utfordringene. Hovedstadsregionen er spesiell – også i forhold til de andre storbyene. I denne regionen bor over 1,2 mill. innbyggere, den omfatter rundt 50 kommuner og spenner over fire fylker. Her er åpenbare styringsproblemer. Disse utfordringene beskriver Regjeringen knapt med en linje i storbymeldingen. Arbeiderpartiet mener imidlertid at dette er helt grunnleggende utfordringer, og har derfor tatt initiativ til en særskilt gjennomgang av styringsutfordringene i hovedstadsregionen. Jeg er derfor glad for at et enstemmig storting etter hvert har sluttet seg til kravet om en egen hovedstadsmelding. Som følge av sin rolle og sin utviklingskraft vil storbyen være et naturlig midtpunkt for utviklingsarbeidet i regionen. Samtidig har alle partiene i Stortinget, med unntak av Fremskrittspartiet, slått fast at det er fylkeskommunene som skal koordinere og lede det regionale utviklingsarbeidet. For at fylkeskommunene skal kunne fylle denne rollen på en best mulig måte, er det avgjørende viktig at storbykommunene er sentrale deltakere i det regionale partnerskapet. For at de enkelte storbyregionene skal kunne være drivkrefter, må de ha en strategi for egen rolle og egen utvikling. De må gripe tak i sine fortrinn og skape en utvikling ut fra disse, og de må ha en bevisst holdning til egen identitet – hvordan de framstår og hvordan de vil framstå. Storbyen kan ikke sees isolert fra området omkring. Derfor må strategier for utvikling og identitet få størst mulig slagkraft, ved at regionen drar i samme retning. Derfor er det viktig at storbykommunen, kommunene omkring, fylkeskommunen og landsdelen klarer å oppnå størst mulig enighet om sine ulike roller og om samordningen av utviklingen i regionen. For at storbyregionen skal kunne bidra til utvikling, er det etter Arbeiderpartiets syn nødvendig med en vesentlig styrking av kommunesektorens økonomi. Dette er viktig for kommunesektoren generelt og ikke minst for de større byene. Regjeringen sier i meldingen at en relativ forbedring av storbyenes situasjon krever reduserte regionalpolitiske overføringer. Det er Arbeiderpartiet ikke enig i. En aktiv storbypolitikk og en aktiv distriktspolitikk står ikke i motsetning til hverandre, slik Regjeringen synes å gi inntrykk av, men er tvert imot til gjensidig nytte. Derfor må den samlede regionalpolitikken romme både en målrettet storbypolitikk og en målrettet distriktspolitikk. Jeg tar opp de forslagene i innstillingen som Arbeiderpartiet står bak.