trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sveinung Stensland (Høyre), 2016-03-17:
Tolv sykehus ble lagt ned de siste 20 årene uten noen overordnet debatt, og fire sykehus ble lagt ned mens SV selv satt i regjering. I vinter valgte SV selv å gå ut av helsekomiteen, og nå skal altså SV ta kampen for lokalsykehusene. Jeg vil spørre: Hvor var SV da Larvik, Sandefjord, Stensby og Sauda sykehus ble nedlagt? Og er det ikke en underlig måte å ta kampen for lokalsykehusene på å gå ut av helsekomiteen? Jeg savner Audun Lysbakken i helsekomiteen.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-17:
Denne nasjonale helse- og sykehusplanen bygger på de prinsippene som Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet har vært enige om helt siden vi sto sammen i en innstilling til et representantforslag om dette i 2011, nemlig at det er minimumskrav og prinsippene knyttet til innholdet i sykehus som skal stå i en nasjonal helse- og sykehusplan, ikke at Stortinget skal ta stilling til innholdet i de enkelte sykehus. Det var vi enige om i det representantforslaget i 2011, det var vi enige om i 2011 da vi behandlet den forrige regjeringens helse- og omsorgsplan, det var vi enige om da vi behandlet helseforetaksloven i 2012, det var vi enige om i budsjettinnstillingen i 2013, og det var vi også enige om da vi behandlet et representantforslag så sent som i denne stortingsperioden, i 2014. At Kristelig Folkeparti nå har et annet syn på det, respekterer jeg fullt ut, men jeg tror det vil være uklokt om Stortinget skal gå inn og ta stilling til innholdet i det enkelte navngitte sykehus.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-17:
Jeg tilhører dem som mener at det av og til er renslig å skifte standpunkt, akkurat som det er renslig å skifte undertøy. Men det er ikke noen grunn til å si at man har skiftet standpunkt når man ikke har gjort det. Det jeg synes er litt merkelig i denne saken, er at Arbeiderpartiet har et sterkt behov for å skape et inntrykk av at jeg har snudd og mener noe annet, samtidig som de ved alle stoppepunkter har gitt uttrykk for at de er enige med meg. Hvis jeg har snudd, må representanten Torgeir Micaelsen også ha snudd. Da jeg holdt min sykehustale i 2014, sa Torgeir Micaelsen til Dagens Næringsliv at han var veldig enig. Da jeg la fram akkurat det samme i Nasjonal helse- og sykehusplan høsten 2015, sa Torgeir Micaelsen at Høie hadde tatt til vettet. Da må vi begge ha tatt til vettet siden vi har ment det samme hele veien. Da Arbeiderpartiet presenterte sin modell i februar, for kort tid siden, var dette i all hovedsak det samme som innstillingen i dag fra Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, så da er vi enige i dag også. Jeg forstår ikke dette behovet for å skape et inntrykk av at jeg har snudd, og at vi er uenige, når vi i realiteten er enige om det aller meste.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-17:
Jeg har ikke noen grunn til å vise ydmykhet på en dag da jeg er veldig stolt. Jeg er veldig stolt av at vi partier som i åtte år i opposisjon har kjempet for å få en operativ nasjonal helse- og sykehusplan, i dag får den vedtatt – og ikke bare vedtatt med de partiene som har kjempet for den, men har en innstilling der også Arbeiderpartiet nå slutter seg til at dette er en god idé, og at dette bør skje med fire års mellomrom. Det jeg er ydmyk for, er at dette er den første planen, og derfor er den heller ikke perfekt. Den neste planen kommer til å bli bedre fordi vi nå bl.a. vil få utviklingsplaner i alle regioner som den neste planen kan bygge på. Med den neste planen kan vi også løfte fram tema som vi ikke har hatt anledning til å løfte fram godt nok i denne planen. Jeg gikk gjennom listen på de temaene vi hadde prioritert denne gang, men som representanten vet, er det ikke mulig å håndtere alle spørsmål. Det jeg er ydmyk for, er at dette er den første planen. Den er jeg veldig stolt av, men det er ikke en perfekt plan, den kommer til å bli bedre neste gang den legges fram.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-17:
Gjennom behandlingen i dag kommer Stortinget til å gi veldig klare føringer for hvordan sykehusene i Norge skal utvikles. Hvert sykehus i Norge kommer til å merke at denne planen er vedtatt. For eksempel vil det nå bli et oppdrag til helseregionene å jobbe for at de større sykehusene bidrar til at det flyttes oppgaver til de mindre sykehusene for å opprettholde grunnlaget for de mindre sykehusene. Et sånt oppdrag har aldri blitt gitt før. Det er en del av en ny sykehuspolitikk som Stortinget vedtar i dag – Stortinget som landets øverste politiske myndighet. Det betyr at denne planen representerer en forsterkning av den demokratiske styringen av sykehusene som Høyre og Senterpartiet har vært enige om burde skjedd for lenge siden. Så er vi uenige om modeller, og Senterpartiet ønsker å flytte mer av beslutningene til Stortinget. Det har Høyre aldri ment, og alle de dokumentene som jeg refererte til i mitt svar til representanten Bollestad, kan representanten lese og finne dokumentasjon for.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-17:
Jeg tror jeg allerede har vist som helse- og omsorgsminister at rett sted å gå i fakkeltogene til er Stortinget. Der kan en også møte meg, utenfor Stortinget, der jeg vil si at de beslutningene som er fattet, når vi har lagt ned sykehus, slik som vi har gjort i Rjukan og Kragerø, er beslutninger som jeg tar ansvar for, og som jeg gjør i foretaksmøtet. Jeg sier ikke – i motsetning til det en del av mine forgjengere har gjort – at dette ikke handler om et sykehus fordi det er en del av et helseforetak, og det er helseforetaket som er sykehuset, eller at denne beslutningen er en beslutning som er fattet av et regionalt helseforetak, og det er deres ansvar. Nei, når den typen vesentlige endringer skjer, har befolkningen som er berørt, kunnet møte meg i fakkeltog utenfor Stortinget. Så er det helt riktig at Stortinget kunne valgt i dag å vedta f.eks. at generell kirurgi skal være et absolutt krav for å være et akuttsykehus. Det er fullt mulig, men konsekvensen av et slikt vedtak ville vært en betydelig sentralisering av akuttfunksjoner i Norge, langt utover det jeg ville anbefalt.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-17:
Det er to debatter som har gått igjen. Den ene handler om hva som skal være Stortingets rolle overfor det enkelte sykehus, og så er det debatten om kirurgi. Til det første temaet: Etter min oppfatning er det helt klart at innenfor dagens styringsmodell er det ikke Stortingets oppgave å definere hva det enkelte sykehus skal utføre av oppgaver, navngitt. Det har aldri skjedd i løpet av de årene staten har hatt ansvar for sykehusene, uavhengig av hvilke partier som har sittet i regjering og opposisjon. Det er veldig bra at Stortinget aldri har gått til det skrittet, for det hadde undergravd fullstendig ansvarsdelingen i dette systemet. Det er alltid den lokale lederen som har ansvaret for at tjenestene er forsvarlige. Hadde Stortinget lagt den type føringer, at enkelte tjenester skulle være på ett sykehus, navngitt, så hadde en undergravd dette ansvarsforholdet. Det ville hatt stor negativ betydning for arbeidet med pasientsikkerhet og kvalitet, og jeg er veldig glad for at flertallet i Stortinget heller ikke i dag gjør det. Det andre handler om diskusjonen om det kirurgiske tilbudet. Jeg er helt enig i at representanten Are Helseth er en representant som en ofte skal lytte til i denne type spørsmål, men dessverre ikke i dag, for en kirurg er ikke lenger en kirurg. Det er nettopp det som er en viktig del av premisset i denne planen – de generelle kirurgene vil ikke bli utdannet i framtiden. Det betyr at Stortinget i dag selvfølgelig kunne, som flere her har tatt til orde for, vedtatt at alle akuttsykehus skal ha en generell akuttkirurgisk beredskap også i framtiden. Det er et helt fair standpunkt å ta, men da måtte en også vært villig til å forsvare konsekvensene av det standpunktet. Dette kommer veldig tydelig fram i Legeforeningens innspill til Nasjonal helse- og sykehusplan, der en sier at en ønsker et slikt krav, men samtidig sier at det er for mange akuttsykehus i Norge. Det betyr at hadde Stortinget vedtatt at alle akuttsykehus i Norge skulle ha generell kirurgisk kompetanse, så var det en rekke sykehus i dag som ikke kunne ha vært akuttsykehus – Lærdal, Elverum, Nordfjord, Kongsberg osv. – for de har ikke generell akuttkirurgisk kapasitet i dag, men de har et viktig akuttilbud til sin befolkning. Og en rekke andre sykehus ville ikke klart å opprettholde det kravet i framtiden. Det er et fair krav, men det er også et krav som ville innebåret en betydelig sentralisering. Har Venstres forhandlinger med regjeringspartiene noen betydning i denne saken? Ja, definitivt! Det er gitt klarere føringer gjennom innstillingen om at en skal tilstrebe å ha ulike typer kirurgisk beredskap og tilbud på de mindre sykehusene framover. Det har blitt forsterket gjennom det Venstre har oppnådd i de forhandlingene en har hatt med regjeringspartiene.
Dag Sele (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Helseministeren har lagt fram ein nasjonal helse- og sjukehusplan som inneheldt ei liste over sjukehus som kunne mista akuttkirurgi. Denne lista skapte naturleg nok reaksjonar i dei aktuelle lokalmiljøa, bl.a. fordi ein frykta at den uvissa som det skapte, ville kunna skada rekrutteringa av nøkkelpersonell. Slik sett kan jo noko av skaden alt ha skjedd. Men så har eg òg høyrt helseministeren, i dette tilfellet på Stord sjukehus, der han sterkt understreka at denne lista ikkje var å oppfatta som eit direkte signal om nedlegging og fjerning av funksjon, men berre var eit scenario, ein illustrasjon over kva som kunne bli resultatet dersom dei overordna prinsippa vart vedtekne i Stortinget. Så har ein altså no fjerna lista over scenarioa, men ein har behalde dei overordna prinsippa, om enn med ein litt annan ordlyd. I dag høyrde me òg til og med statsråden seia at den nye ordlyden er i tråd med hans intensjonar. Då ber eg om forståing for at mange av oss stiller oss litt undrande når representantar for komiteens fleirtal framstiller dette som at akuttkirurgien er berga på lokalsjukehusa. Eg refererer gjerne til ei av dei hovudtillitsvalde for sjukepleiarane på Stord sjukehus, og eg må tillate meg å modifisera ordlyden litt, for å sikra at eg held meg innanfor det parlamentarisk akseptable. Hennar bodskap var at dette er det same innhaldet i ny innpakning. Og så lenge ein fører vidare kategoriane «stort akuttsykehus» og «akuttsykehus» og i tillegg knyter akuttkirurgien til såpass lauslege formuleringar som «når hensynet til pasienten gjør det nødvendig», må eg seia meg einig med henne. Så blir både ho og eg forsøkt roa med at Stortinget skal informerast om vesentlege endringar i oppgåver og struktur. Men kva skal då vera Stortinget si oppgåve? Dette er altså ikkje, slik det har vore påstått, eit spørsmål om detaljstyring, men grunnleggjande spørsmål om struktur i helsetenestene – eigentleg òg om struktur i lokalsamfunna. Det er difor eitt spørsmål eg godt kunne tenkt meg å få svar på frå representanten Ørmen Johnsen: Dersom eitt av landets helseføretak i nær framtid kjem fram til at dei vil leggja ned akuttkirurgien på eitt av sjukehusa, og grunngjev dette med at omsynet til pasienten ikkje lenger gjer tilbodet nødvendig, kan representanten Ørmen Johnsen då, i dag og frå denne talarstolen, lova at regjeringspartiet Høgre vil sørgja for at den saka blir behandla og vedteke i denne salen?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2016-03-17:
En god svangerskapsomsorg, et trygt fødetilbud og nær oppfølging i barseltiden er avgjørende for å sikre god helse hos mor og barn. Blant områdene som Nasjonal helse- og sykehusplan behandler mest stemoderlig, er fødselsomsorgen. Er det noe folk vet er avgjørende viktig for sin lokale beredskap, så er det fødetilbudet. 20 linjer i en nasjonal helse- og sykehusplan om en av de viktigste oppgavene sykehusene skjøtter, holder ikke. Konsekvensene for fødetilbudet ved omlegging i sykehustilbudet må selvfølgelig utredes. Regjeringen må være sikker på at det ikke gjøres endringer i fødetilbudene som gjør det vanskelig å oppfylle kvalitetskravene til fødselsomsorgen. Helseforetakene er også av Stortinget pålagt å utarbeide en flerårig, helhetlig og lokalt tilpasset plan for fødetilbud og svangerskaps- og barselomsorg i regionene. Helseforetakene har i flere år hatt ansvar for følgetjenesten. Det vekker bekymring for om Helse- og omsorgsdepartementet prioriterer fødselsomsorgen tilstrekkelig til at kvalitetskravene kan innfris når kvinneklinikker, fødeavdelinger og fødestuer får en så ubetydelig plass i Nasjonal helse- og sykehusplan. Sykehusstruktur, organisering og finansieringsløsninger legger viktige premisser for fødselsomsorgen, og særlig ved de store fødeklinikkene er bemanningssituasjonen kritisk. Vi trenger et løft for fødselsomsorgen om fødende i hele landet skal sikres trygge fødetilbud for mor og barn, om antall komplikasjoner og keisersnitt skal gå ned og ammeandelen økes. Fødselsomsorgen i Norge er de siste 30 årene blitt betydelig sentralisert. Ved reisevei på over 90 minutter er det fortsatt altfor få som får følgetjeneste. De store fødeklinikkene i byene er ofte fulle, og kvinner i aktiv fødsel opplever hvert år å bli avvist og måtte vente hjemme. I Jordmorforbundets undersøkelse publisert 8. mars i år svarer 94 pst. av jordmødrene at kvalitetskravene, som at fødende skal ha en jordmor hos seg i aktiv fase av fødselen, ikke følges, og 58 pst. svarer at de av og til, ofte eller svært ofte ikke klarer å ha tilstrekkelig overvåkning av mor under fødselen. Gjennom den innsatsstyrte finansieringen premieres komplikasjoner. Blødninger under fødsel utløser utbetaling, mens god grunnbemanning som kan forhindre blødninger, ikke gjør det. Fødetilbudene finansieres i dag som sykehusenes sengeposter, men uforutsigbarheten med fødsler gjør at det trengs et akuttilbud. Senterpartiet mener at fødselsomsorgen må rammefinansieres og sikres forsvarlig bemanning som akuttpost. Vi foreslår dette for Stortinget. Vi foreslår også at regjeringen må sikre at kvalitetskravene til fødeinstitusjoner fra 2010 blir implementert når det gjelder både organisering og resultat. Og vi ber regjeringen om å pålegge helseforetakene å sikre alle fødende en jordmor til stede under aktiv del av fødsel.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2016-03-17:
I dag skal vi vedta Nasjonal helse- og sykehusplan. Det er bra. Flertallet slutter seg til definisjonen av sykehus som er foreslått av regjeringen. Partiene krever ikke at akuttkirurgi skal være et krav til sykehus, men at akuttkirurgi er noe som kan være et tilbud dersom det er nødvendig. Den norske legeforening har, som flere har referert, advart mot forslaget. De mener kombinasjonen av spesialitetene indremedisin, kirurgi og anestesi er en forutsetning for god faglig kvalitet på diagnostikk og behandling av akuttpasienter i sykehus. I tillegg må sykehus sikres tilgang til radiologi- og laboratorietjenester. Denne planen forandrer ingenting. Flertallet freder kanskje sykehusbyggene med dette, men tilbudet står fortsatt i like stor fare som tidligere. Hva hjelper det om sykehusbygget står, om innholdet svekkes eller forsvinner? Dette er en farlig avtale for lokalsykehusene på Gravdal og i Narvik, i mitt fylke, og som nå etter mitt syn er enda et steg nærmere å miste noe av det gode tilbudet de har i dag. Senterpartiet mener at planen er preget av mange fine ord, men den innebærer ingen endring i styringssignal til helseforetakene. Flertallet mener at akuttkirurgi kan beholdes dersom kvaliteten og pasientsikkerheten blir ivaretatt. Det er ingen garanti. Da Rjukan sykehus og Kragerø sykehus ble lagt ned, skyldte man nettopp på hensynet til kvalitet og pasientsikkerhet. Men den egentlige grunnen var vel drømmen om sentralisering og forestillingen om å spare penger. At flertallet mener sykehus uten akuttkirurgi likevel kan ha ansvar for kirurgisk beredskap, er ikke troverdig, for hvordan kan leger vurdere alvorlige tilfeller samtidig som de skal nektes å jobbe med øyeblikkelig hjelp? Norge er et langstrakt land med fjell og fjorder og mye vær, for ikke å snakke om uvær, som vi har mye av i Nordland. Derfor fremmer Senterpartiet forslag om at regjeringen skal sikre at Gravdal og Narvik sykehus videreutvikles som fullverdige lokalsykehus med minimum døgnberedskap i akutt indremedisin, kirurgi, anestesi, røntgen og laboratorietjenester og styrkes gjennom bedre oppgavefordeling. Både Gravdal og Narvik sykehus er viktige sykehus i sine regioner. Ryker akuttkirurgitilbudet her, betyr det en sterk svekkelse av både beredskap og pasienttilbud i henholdsvis Lofoten og Ofoten. Jeg synes også det er viktig å merke seg at prehospitale tjenester er en viktig del av akuttkjeden. Responstiden klares ikke i dag. Man er langt unna mange plasser. Og det helseforetaket jeg kjenner best, Helse Nord, jobber nå med flytting av ambulansen, slik at man får enda lengre utrykningstid enn i dag. Jeg synes derfor det er helt nødvendig å forskriftsfeste krav om responstid basert på akuttutvalgets forslag om nasjonale responstider for ambulanser.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2016-03-17:
Fremskrittspartiet har omsider fått sin etterlengtede sykehusplan. En av grunnene til at den har vært svært viktig for oss, er den forutsigbarheten og tryggheten den gir befolkningen som trenger sitt sykehus. Gjennom årenes løp har en rekke sykehus blitt lagt ned, og enda flere har fått endret struktur – uten at det i det hele tatt har vært en langsiktig plan for hva sykehusene skal gjøre, hvilke behov som finnes, og ikke minst hvem som skal gjøre hva og hvor. I 20 år med utredninger, både gjennom NOU-er og stortingsmeldinger, har det vært tilnærmet samme budskap: hvordan akuttfunksjoner skal tilpasses i de minste sykehusene. Likevel er flere mindre sykehus nedlagt, både i Østfold, Agder, Vestfold og i Sauda i Rogaland, uten en overordnet langsiktig plan. Det er altså tilfeldighetene som har rådd. Derfor er jeg svært glad for at det er et bredt flertall for det som foreligger i dag. Jeg tror faktisk at det også vil styrke de mindre sykehusene, som f.eks. det i Flekkefjord og Stord sjukehus. For Fremskrittspartiet er det viktig å opprettholde trygghet blant befolkningen, men også for de ansatte. I media leser vi om nedleggingsspøkelser, mens det i denne planen ikke blir foreslått å legge ned ett eneste sykehus. I dag vedtar vi også at de minste sykehusene får mulighet til å påvirke innhold og struktur. Jeg håper virkelig at denne muligheten gripes, og at vi nå kan brette opp ermene og se framover mot forutsigbare år for landets sykehus. Demografien endres, og nye tider krever nye løsninger. Det er flere elementer denne planen tar for seg, som er viktige parametere for årene framover, bl.a. nok personell med riktig kompetanse. Nå blir de regionale helseforetakene viktige bidragsytere i arbeidet med å utvikle en nasjonal bemanningsmodell for sykehusene. Alle partier, unntatt Senterpartiet, mener dette vil være et nyttig verktøy for å kunne vurdere og iverksette tiltak for å redusere risiko for mangel på helsepersonell og møte framtidige behov på en bedre måte enn i dag. Vi er glad for at planen også løfter ny legespesialitet rettet mot akuttmottakene. Hvilken kompetanse som møter en her, kan i mange tilfeller være avgjørende for rask og riktig behandling. Jeg ser fram til at vi finner en modell for ny legespesialitet i mottakene, som kan gjøre de mindre sykehusene enda bedre rustet for framtiden. I denne saken er det fremmet en mengde gode forslag. Jeg vil spesielt trekke fram forslaget om en egen sak om basestrukturen for luftambulansen. I den forbindelse vil jeg minne både regjering og storting om at Helse Fonna, som dekker 175 000 personer, er det eneste helseforetaket i landet uten legehelikopter. De vedtakene vi gjør i denne saken, mener jeg vil bidra til både trygghet og forutsigbarhet i tjenestene – til beste for pasientene.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Det har vært store forventninger til Nasjonal helse- og sykehusplan. De fleste spørsmålene har i lang tid blitt henvist til den. Svarene skulle komme i planen. Jeg tror dessverre at det ikke blir stille på spørsmålsfronten selv etter dagen i dag. Den nasjonale helse- og sykehusplanen skulle gi svar. I innlandet venter vi fortsatt på svar på hvorfor psykiatrien nedbygges, svar på hvorfor den gylne regel om større vekst innenfor psykiatri og rus ikke gjelder for innlandet. I avisoppslag i dag sies det at kutt i psykiatrien utgjør 120 mill. kr over tre år. Bare det første året kuttes det mer enn det som ble tilført Sykehuset Innlandet, SI, under den forrige opptrappingsplanen. Jeg forventer at statsråden går inn i dette. Hvis ikke må det tolkes som om statsråden mener at det er riktig at psykiatrien i innlandet bygges ned. Innenfor et budsjett på over 140 mrd. kr bør det være mulig å finne løsninger som avbøter situasjonen, dersom statsråden vil. Samhandlingsreformen var et riktig grep for bedre arbeidsdeling mellom kommuner og spesialisthelsetjenesten. En viktig målgruppe for reformen var kronikerne, de som trenger oppfølging ofte. Flere steder i landet er det etablert gode lokalmedisinske sentre som retter seg mot målgruppa. Mange får god behandling på sånne sentre. Det reduserer belastningen for pasienter som ellers måtte reise langt for å få behandling. Når spesialistene reiser ut dit folk bor, gjør det at tilbudet oppleves mer tilgjengelig for flere. Nasjonal helse- og sykehusplan sier dessverre lite om sånne tilbud. Jeg er derfor glad for at en enstemmig komité adresserer dette, og jeg forutsetter at alle de lokalmedisinske sentra utvikles. I Oppland er det lokalmedisinske sentret på Otta like viktig som det i Valdres, og jeg forventer at statsråden som eier av de regionale helseforetakene gir signaler om at helseforetakene skal være en aktiv medspiller for både gamle og nye sentre når de ønskes etablert. Men jeg tror det er nødvendig å se på takstsystemet for spesialisthelsetjenesten. Vi får rapporter om at takstsystemet er en hemsko for å få til gode desentraliserte tilbud. Til slutt: Vi må gjøre noe med ambulansetjenesten for luftfarten. Det gjelder særlig innlandet. Vi må få på plass akseptable løsninger. Derfor forventer jeg stor oppslutning om forslag nr. 11, fra Arbeiderpartiet.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-03-17:
Senterpartiet mener Norge skal ha en desentralisert spesialisthelsetjeneste. Bosettingsmønster, geografi, vær og vind gjør at dette er en forutsetning for god beredskap i Norge. Nærhet gir også økt kvalitet i befolkningens helsetilbud i hele landet og bidrar til mindre press i storbyene. De mindre lokalsykehusene gir god behandling for de vanligste pasienttilfellene, og i tillegg kommer smådriftsfordelene som fornøyde pasienter, fornøyde pårørende, lavere enhetskostnader og kortere vei til kommunehelsetjenesten. Når lokalsykehuspasientene utgjør 60–75 pst. av alle pasienter i norske sykehus, og når 50–70 pst. av alle pasienter som blir lagt inn for øyeblikkelig hjelp, kan ferdigbehandles på lokalsykehusnivå – ja, da må vi styrke lokalsykehusene, ikke svekke dem. Samhandlingsreformen har gitt kommunene flere og mer kompliserte oppgaver, kommunene trenger lokalsykehusene. Vi er for langt unna målsettingene om bedre samarbeid mellom kommunene og spesialisthelsetjenesten. Svekkes lokalsykehusene, vil vi være enda lenger unna. Senterpartiet vil fylle lokalsykehusene med innhold og sikre rekruttering. Lokalsykehusene skal kunne utføre vanlige kirurgiske og indremedisinske utredninger, behandlinger og inngrep og gi trygghet for lokal beredskap. Tynset er et svært godt eksempel på et sykehus som har styrket seg ved å utføre planlagt behandling for langt flere pasienter enn dem som er i opptaksområdet deres. Det er avgjørende for opprettholdelse av akuttkirurgisk beredskap. Senterpartiet vil ha mer samarbeid mellom store og mindre sykehus om planlagt behandling. Regjeringens pålegg til helseforetakene om å legge mer ut på anbud er en direkte trussel mot et slikt samarbeid. De spesialiserte oppgavene til sykehusene er allerede sentralisert, og det er ingen som mener at alle skal holde på med alt. Legeforeningen mener sykehus må ha minimum døgnberedskap i akutt indremedisin, kirurgi, anestesi, røntgen og laboratorietjenester. Senterpartiet støtter Legeforeningen i dette. Nasjonal helse- og sykehusplan og innstillingen skaper usikkerhet for det framtidige tilbudet ved Orkdal Sjukehus. Det vises til at helseforetaket utreder framtidig tjenestetilbud ved Orkdal, og at det er kort vei til St. Olavs hospital. Flertallet vil overlate til helseforetakene og statsråden i foretaksmøtet å bestemme Orkdal Sjukehus’ framtid. Senterpartiet mener Stortinget må ta ansvar for og stilling til framtiden for Orkdal Sjukehus og fremmer forslag om det. Jeg oppfordrer Stortinget til å stemme for Senterpartiets forslag. Løfter gitt lokalt og nasjonalt fra ulike partier om å slå ring om Orkdal Sjukehus er ikke noe verdt uten at det blir stemt for dette her i dag.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-03-17:
Nasjonal helse- og sjukehusplan, som blir lagd fram for Stortinget kvart fjerde år, skal informere Stortinget om status for og utfordringar i spesialisthelsetenesta og gjere det mogleg for Stortinget å ta dei viktigaste avgjerdene om korleis sjukehusa skal vidareutviklast. Målet er å skape tryggleik for befolkninga i alle delar av landet og i det konkretisere krav til innhald i sjukehusa våre. For Framstegspartiet er det viktig at planen legg til rette for at det framleis skal vere ein desentralisert sjukehusstruktur i Noreg, med ei ryggrad av akuttsjukehus. Eit av dei større grepa som er venta, er å få på plass ein ny styringsmodell, og det er eit mål å fjerne dei regionale helseføretaka, noko eg støttar fullt ut, på bakgrunn av å ha vore styremedlem der over fleire år før eg kom på Stortinget. NOU-en skal leverast den 1. desember 2016, og regjeringa vil kome tilbake til Stortinget våren 2017 med korleis saka skal følgjast opp. Så til kampen om dei mindre sjukehusa: Høgre–Framstegsparti-regjeringa og statsråden har vore tydelege på at også mindre sjukehus må ha eit større tilbod dersom avstand, klima og beredskap gjer det nødvendig, noko som gjeld for mitt lokalsjukehus i Volda. Dette sjukehuset har også vore legevakt for heile Ytre Søre Sunnmøre med sine tunge industri- og verftsmiljø i tillegg til ein stor maritim flåte. Difor er eg glad for at det er eit sentralt mål i planen å styrkje lokalsjukehusa, ikkje svekkje dei. Målet er at lokalsjukehusa skal bli betre rusta til å vareta dei pasientgruppene som vil ha auka behov for sjukehustenester i framtida. Planen skal også sikre at vi opprettheld eit sterkt desentralisert sjukehustilbod, og det blir slått fast at ingen sjukehus skal leggjast ned som følgje av planen. Denne regjeringa har lagt til rette for høgare vekst i pasientbehandlinga i sine tre budsjett, høgare enn den førre regjeringa fekk vedtatt gjennom sine åtte år, og det gir resultat for pasientane. Ventetida går ned, fleire får hjelp, og færre pasientar ventar på behandling. Når ventelistene er reduserte med over 40 000 pasientar, viser det at det monnar. Likevel har Arbeidarpartiet ein type retorikk som viser at dei er meir opptatte av politisk spel enn å synleggjere kva slags politikk dei eigentleg står for, og det er svært uklart kva Arbeidarpartiets «den tredje vei» inneber. Ein konklusjon kan vi dra av erfaring, og det er at fleire sjukehus blei lagde ned under den raud-grøne regjeringa, utan at Stortinget hadde moglegheit til å vedta dei overordna politiske føringane for sjukehus og sjukehusstrukturen. Så las eg i lokalavisa mi, Sunnmørsposten, at Senterpartiets Jenny Klinge har berga Volda sjukehus og nærmast peikar nase til representantane frå Sunnmøre, så det skal bli spennande å høyre på neste innlegg. Dersom det er slik at det sjukehuset er berga for all framtid og Senterpartiet har stått for det, burde dei vel kanskje ha avklara det tidlegare og ikkje venta så lenge som dei har gjort.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-03-17:
Eg ville kanskje oppmode representanten Grimstad om å lese godt før han begynner å sitere frå utsegner i media. Eg har absolutt ikkje sagt at Volda sjukehus er berga. Det kan eg ikkje, eg sit jo ikkje i fleirtalet her i Stortinget. Det vi kunne lese i Møre-Nytt den 5. mars i år, var at Volda ikkje blir freda. Der stod det også: «Høgre, Frp og Venstre er samde om sjukehusavtale. Den gir ingen garantiar for Volda sjukehus.» Folk i Møre og Romsdal er vane med å leve i uvisse for sjukehusa sine. Engasjementet blant folk viser seg i form av bl.a. fakkeltog når trusselen mot sjukehusa aukar, og før jul var det 10 000 menneske som gjekk i fakkeltog for Volda sjukehus. Fleirtalspartia prøver å stilne fakkeltoga med formuleringa om at såkalla «akuttsykehus skal ha traumeberedskap og generelt akuttkirurgisk tilbud når bosettingsmønster, avstand mellom sykehus, bil-, båt- og luftambulansetjenester og værforhold gjør det nødvendig». Volda sjukehus blir eit såkalla akuttsjukehus etter dette. Det betyr at sjukehuset kan ha akuttkirurgisk beredskap, men ikkje at det skal ha det. Både fleirtalspartia og Arbeidarpartiet meiner i innstillinga at avgjerder om innhaldet i sjukehusa og investeringar skal takast av dei ikkje-folkevalde føretaka og føretaksmøtet. Folk har rett på likeverdige helse- og sjukehustilbod i heile landet. Volda sjukehus er eit viktig sjukehus, som yter pasientbehandling og beredskap av god kvalitet. Godtek stortingsfleirtalet at akuttkirurgitilbodet blir bygt ned her, betyr det i praksis ei svekking av pasienttilbodet på Søre Sunnmøre. Senterpartiet fremjar derfor forslag i Stortinget i dag om å sikre at Volda sjukehus blir vidareutvikla som eit fullverdig lokalsjukehus. Senterpartiet vil ha slutt på uklåre formuleringar i sjukehuspolitikken. Det skapar forvirring, frustrasjon og politikarforakt. Dei lokalsjukehusa som har rekrutteringsvanskar, har det ofte nettopp fordi ein ikkje har hatt garantiar for framtida. Dei lokalsjukehusa som opplever å bli nedprioriterte av moderføretaket, er ofte dei same sjukehusa som har nedbyggingsspøkjelset over seg. «Sykehusene som i dag har akuttkirurgiske tilbud, vil fortsatt ha dette der det er nødvendig, og hvis de klarer å opprettholde god kvalitet og pasientsikkerhet.» Det sa leiaren av helse- og omsorgskomiteen ved framlegginga av avtalen mellom fleirtalspartia. Eg kan forsikre Kjønaas Kjos om at Volda sjukehus kan vareta både kvalitet og pasienttryggleik. Men dersom det skal bli overlate til helseføretaka å gjere ei skjønsvurdering av behovet for akuttkirurgiske tenester, blir det lett til at somme sjukehus som yter gode og nødvendige tenester, likevel blir fråtekne viktige akuttfunksjonar. Eg vil oppmode Stortinget om å stemme for Senterpartiets forslag om å sikre eit fullverdig Volda sjukehus i dag, fordi det er vår oppgåve på Stortinget også å sørgje for at det ikkje alltid er folk i distrikta som tapar denne kampen.
Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Dette har vært en veldig lang debatt. Jeg har lyttet, og målet mitt var egentlig bare å lytte, men jeg fikk lyst til å komme med noen kommentarer mot slutten. Jeg har sittet og tenkt på om dette er en god plan, og jeg har ikke klart å svare på det. Så kom jeg til at det er egentlig et helt uinteressant spørsmål, for det spørsmålet vi er interessert i, er vel om sykehusene kommer til å bli bedre. Og hvis de blir bedre, kommer de til å bli bedre på grunn av denne planen? Jeg er helt overbevist om at sykehusene våre kommer til å fortsette å bli bedre og bedre – helt overbevist. Når jeg er overbevist om det, er det fordi det er veldig flinke fagfolk der ute. For noen år siden fikk jeg være med på å starte dagkirurgisk avdeling på Bærum sykehus. Vi som fikk oppdraget, hadde ikke fått noen plan for å gjøre det. Vi satte oss rundt et bord, og så skrev vi tre ord på et ark. Vi skrev: fagfolk, utstyr og lokaler. Av disse tre er det definitivt fagfolkene som er det viktigste. Vi politikere liker å snakke om struktur, det betyr litt, fagfolkene betyr mye mer – derfor en felles politisk ydmykhet for fag og forskning, som styrer denne utviklingen, tror jeg faktisk, mer enn oss. Kort om stedlig ledelse: Veldig bra at det vedtas i dag. Så er det veldig rart at det ikke vedtas før i 2016. Det følger av helt grunnleggende fornuft at det er riktig. Det er ingen som ville komme på å si noe annet enn at det å ha foreldre og foresatte stedlig til stede, er bedre enn noe annet. Alle vil foretrekke et stedlig brannvesen framfor noe som er et helt annet sted. Så stedlig ledelse er veldig bra. I mitt lokallag i politikken i Bærum var vi ganske sure på Vestre Viken, som ikke hadde stedlig ledelse, tilbake i 2011. Da begynte vi å fatte vedtak om det. Og etter to–tre år kom det – det er riktig, og det har vært en suksess. Det skarpeste temaet i denne debatten har vært spørsmålet om akuttkirurgi. Her har politikken møtt den kirurgiske logikken. Skal man amputere, eller skal man ikke amputere? Det ene valget er litt viktigere enn det andre. Du kan være i tvil, men du er nødt til å ta valget – det går ikke retorisk an å komme ut av det. Derfor må i hvert fall én konklusjon inn i spørsmålet om akuttkirurgi være at akuttkirurgi eller ikke: Da må det enten være en kirurg til stede – eller ikke.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Det er alltid verdt å lytte til Are Helseth når han tar ordet i helsepolitiske debattar, han har både kompetansen og erfaringa. Eg trur representanten Helseth har heilt rett når han seier at ting kjem til å bli betre med denne planen. Men det me ikkje kjem bort frå med denne planen, er at i mange dyktige fagmiljø har han skapt utryggleik, og det er eit problem i seg sjølv. Nettopp å skape gode fagmiljø når det er utryggleik, er eit problem for utviklinga framover. Det handlar om rekruttering. Me i Kristeleg Folkeparti har vore veldig opptatt av å sikre ein nasjonal helse- og sjukehusplan fordi me trur det er riktig. Me kan leggje nokre føringar, men me meiner det er leiarskap å teikne eit bilde som nettopp kan sikre den tryggleiken me meiner det er i gode fagmiljø i dag. Eg registrerer at eit fleirtal ikkje er villig til å vere med på den linja som Kristeleg Folkeparti legg til grunn, bl.a. når det gjeld det akuttkirurgiske tilbodet. Som ein seier – det er ikkje økonomiske grunnar, det er faglege grunnar. Men eg registrerer at Legeforeningen og Norsk kirurgisk forening er tydelege på at kvaliteten på akuttkirurgien i småsjukehusa er god. Sentrale helsemyndigheiter har medgitt at det ikkje er dokumentert at større sjukehus gir betre kvalitet. Fagmiljøa og hovudtyngda av høyringsinstansane åtvarar mot å fjerne akuttkirurgien i dei mindre sjukehusa. Legeforeningen påpeikar at om ein sentral kompetanse som akuttkirurgi blir fjerna, vil det kunne føre til tidstap, lidingar og unødige transportetappar. Det kan i verste fall koste liv. Representanten Kjenseth har sagt at det har vore stor bekymring i lokalmiljøa rundt Flekkefjord, Odda, Stord og Volda. Den bekymringa har me heldigvis gjort grunnlaus, seier representanten Kjenseth. Dei orda er eg glad for, men det er ikkje debatten i dag som vil avsløre om representanten Kjenseth får rett. Det vil vere den hausten me går i møte, den neste vinteren – ja dei neste eitt til to åra – me får svar på om bekymringa er grunnlaus. Og me veit jo kva fakkeltoga rundt om har gått for: at det skal vere heilskaplege sjukehus, med nettopp den akuttkirurgien som er nødvendig for eit heilskapleg tilbod.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-02-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg tenker at det er positivt at regjeringen har lyttet når det gjelder behovene knyttet til permitteringsregelverket, og som veldig mange etterspør tiltak rundt langs kysten, men jeg synes at argumentasjonen om å binde en ansatt, at det liksom er en utfordring opp mot permitteringsregelverket, er en useriøs argumentasjon. For det er ikke sånn at folk ønsker å gå permittert, og det er heller ikke sånn at bedrifter ønsker å permittere ansatte hvis de kan beholde dem i arbeid, men det er positivt at man satser på opplæring i bedrift, og at man gjør mer rundt det nå, for det er akkurat det man trenger for å få til en omstilling. Så begynner jo ordet «omstilling» å bli veldig ferdigtygd. Men omstilling er ikke noe nytt, det er noe næringslivet vårt har drevet på med i alle de år, og den dynamikken vi har i den norske modellen, er fantastisk, fordi arbeidstakere føler seg trygge, de er med og utvikler nye ting, kommer med ideer og tør å bli med og finne muligheter og løse vanskelige situasjoner hele tiden. Men det jeg også etterlyser, er et trepartssamarbeid i større grad, der næringslivet og partene i arbeidslivet får spille inn til regjeringen, og at man finner de riktige løsningene sammen. Så synes jeg at de spørsmålene jeg hadde om maritim strategi – alle de punktene, altså hvor langt man har kommet, og hvordan man skal levere ut fra dem – er viktig å svare på. Industrimeldingen kommer altså senere, men kanskje er det behov for å komme med noe nå. Da vi satt i regjering, kom vi med en stortingsmelding om omstilling som het Mangfold av vinnere, som ble lagt i skuffen. Kanskje burde man tatt fram den igjen. Bioøkonomistrategien lar vente på seg. Det er en utrolig viktig satsing i den situasjonen vi står oppe i nå – det samme med reiselivsmeldingen. Skognæringen etterspør tiltak fra regjeringen gang etter gang, så det er også klart for å gjøre grep der. Så jeg ønsker vel egentlig å få litt mer oversikt over hva mer vi kan vente oss i løpet av denne våren fra statsråden. Permitteringsregelverket er ikke næringsministerens bord, men det er tross alt utrolig viktig, for det henger sammen, og det er viktig hvordan man da engasjerer seg i regjering. Men hva er det vi kan vente oss å se av endringer denne våren fra statsråden?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-02-16:
Jeg vil takke alle som har deltatt i diskusjonen. Det viser at det er et stort engasjement rundt dette, og mange merker at det er tøffe tak rundt omkring. Først til permitteringsregelverket. Veldig mange har diskutert det, og alle er enige om at det er viktig. Regjeringen sier nei til 52 uker fordi bedriftene ikke kan vite om oppturen er der etter 52 uker. Det er ganske vanskelig å svare på i den situasjonen vi står oppe i nå, akkurat tidspunktet, datoen, for når dette vil gå over, men det ville jo vært mer fornuftig å ha 52 uker enn 30 uker når vi vet at denne situasjonen vil vedvare over tid. Så til maritim strategi. Regjeringen tok en runde med innspill overfor næringslivet i fjor høst, etter at man la fram strategien den våren. Så har endringene skjedd veldig dramatisk etter det, og tiltakene har egentlig ikke ramlet inn. Det var 64 tiltak, men de er ikke innfridd, så strategien har nesten gått ut på dato. Hva man gjør for å spisse det og for å tilpasse det til den situasjonen man står oppe i nå, er viktig å få svar på. Så til Hårek Elvenes, som skryter av bl.a. SkatteFUNN. Der er vi helt enige. Jeg kan også si at det ikke var Høyre som fant opp SkatteFUNN. Men det er veldig mange i denne salen som er for SkatteFUNN-ordningen, og som har vært med og styrket den. Det er vi veldig glad for. Så synes jeg det også er viktig å svare Hårek Elevenes, som sier at forrige regjering bare var opptatt av å styrke offentlig sektor, koste hva det koste vil. For det første tror jeg alle i Norge er glad for at vi har en bra offentlig sektor som har gode tilbud og tjenester til folk. Men det må være en viss styring med tanke på den økonomiske biten. Brukerstyrt helsefinansiering, som Høyre kommer med nå, viser at det er veldig usikkert hva kostnadene blir på pasientbehandlingen når en selv skal velge fritt hvor en skal. Det lønner seg å ha kontroll på hvor man skal bruke pengene. I vår regjeringstid var det faktisk sånn at det ble opprettet 350 000 nye arbeidsplasser, og to tredjedeler av dem var i privat sektor. Så det har skjedd ganske mye aktiv næringspolitikk for å bidra til at man fikk flere arbeidsplasser. Under finanskrisen kom vi best ut i Europa. Nå holder det bildet på å snu, og det er Høyre og Fremskrittspartiet som sitter i regjering. Det er viktig at man nå ser på hva man kan gjøre. Oppsummert synes jeg at det er viktig å se på hva vi kan gjøre sammen, istedenfor å si at vi har det beste, de er dårlige osv. Jeg tror det er viktig at vi ser på det gode vi har, men også på hvordan vi kan bedre dette samarbeidet framover – trepartssamarbeidet må bli styrket. Vi som sitter i opposisjon, er også interessert i å finne gode løsninger sammen med regjeringen, for brede forlik er med på å bidra til forutsigbarhet.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-02-16:
Regjeringen har tidligere sendt et brev til alle landets kommuner og fylkeskommuner med beskjed om å se bort fra reglene om prisregulering. Dette er ikke i samsvar med gjeldende lov og ikke i samsvar med synet til Stortingets flertall. Derfor foreslår vi at Stortinget ber regjeringen presisere overfor landbruksforvaltningen, Fylkesmannen, fylkeskommunene og kommunene at konsesjonslovens bestemmelser om priskontroll skal følges, og avvente Stortingets behandling før eventuelle endringer i konsesjonsloven iverksettes. Vil regjeringen nå sende en presisering til disse myndighetene om det, en presisering som denne gang skal være i tråd med synet til Stortingets flertall?
Monica Mæland (Høyre), 2016-02-16:
Først om trepartssamarbeidet. Jeg opplever at vi har et godt trepartssamarbeid i Norge, og det hjelper oss, særlig i en situasjon som nå. Vi hadde forrige uke kontaktmøte mellom regjeringen og partene i arbeidslivet, og jeg opplever at vi ser sammenfallende på den situasjonen vi er i, og også på tiltak, selv om det altså er noe uenighet knyttet til lengden i permitteringsregelverket. Utfordringen er når jeg reiser rundt og møter bedrifter, møter organisasjoner og møter ansatte, og senest i forrige uke, da jeg var i Møre og Romsdal, fikk jeg overlevert et brev hvor man ønsket utvidet permitteringsregelverk. Når jeg da spør de samme bedriftene: Er dere klare om 52 uker – er dere da klare til å ta inn igjen de ansatte – får jeg ikke svaret ja. Det har jeg fått fra en eneste bedrift, og jeg kan love representanten at jeg har møtt mange. Det er bare én bedrift som har sagt: Ja, det tror vi. Ingen andre har svart det. Det gjør at dette ikke er så veldig enkelt, for det vi vet om permitterte, er at de er passive, de venter på å komme tilbake i arbeid. Det er jo noe av poenget med regelverket. Det er bra når vi vet at de skal tilbake, og når vi vet noe om lengden. Men det vi vet om denne situasjonen, er at den er annerledes, den kan ikke sammenlignes med de historiske tall vi har på permitterte. Vi vet at noe er varige innskrenkninger. De fleste bedriftene sier: Vi vet ikke om dette tar ett år eller to år, men vi skal komme oss igjennom det. Det er svaret vi får. Så kan jeg love at vi, som sagt, vurderer dette fortløpende, og vi hører selvsagt på partene i arbeidslivet. Jeg jobber nå med å iverksette alle de tiltakene som ble varslet i maritim melding. Det er ikke noe somleri. Som representanten sikkert vet, er vi helt avhengige av å få notifisert vårt regelverk i ESA. Det er en prosess som er i arbeid, det er et arbeid vi begynte lenge før statsbudsjettet faktisk ble vedtatt, i godt håp om at det skulle bli vedtatt, og vi jobber nå tett på ESA for å få dette på plass. Men det er krevende, og vi kan ikke bare iverksette dette uten videre. Kondemneringsordningen blir i disse dager utlyst for at vi skal få den på plass. Så jobbes det med en bioøkonomistrategi. Den kommer i løpet av våren, det jobbes godt mellom flere departementer. Industrimeldingen var varslet å skulle komme på slutten av året – den kommer på slutten av året. Så vi jobber nå på flere felt. Når det gjelder reiselivsmeldingen, er det jo det å si at jeg var beredt til å sende den til Stortinget i løpet av kort tid, på vårparten, men partene i næringslivet ønsket en egen utredning om markedsføringsinnretningen og organiseringen av det, og da har vi utlyst et arbeid for å få gjort dette. Så det gjør vi i godt samarbeid med reiselivet selv.
Monica Mæland (Høyre), 2016-02-16:
Takk for en god debatt, selv om jeg er litt usikker på om vi alle har vært i den samme debatten. Når jeg hører noen ta ordet «fornøyd» i sin munn, har de i hvert fall ikke hørt på det jeg har sagt. Jeg har sagt at situasjonen er alvorlig, jeg har sagt at for dem som rammes, er det kritisk, og at vi må følge dette veldig nøye. Jeg undervurderer ikke ett sekund situasjonen for de menneskene som er rammet, for jeg er ute og møter dem. De som er fornøyde, er de som ser tilbake i tid. De er fornøyde med den politikken som har vært ført i en situasjon med historisk høye oljepriser, med historisk høy sysselsetting, og tar æren for den jobben som ble gjort, og de arbeidsplassene som ble skapt da. Og så synes man ikke situasjonen er sammensatt. Vel, det tror jeg man er nokså alene om. Dette er en annen situasjon. Oljemarkedet globalt sett er annerledes, utfordringene knyttet til klima er annerledes, og miljøavtalene er annerledes, og det må vi forholde oss til. Vi må ha en oljesektor som er konkurransedyktig internasjonalt, og det er det vi jobber med. Så sitter vi ikke på tribunen. Jeg har siden jeg tiltrådte, reist rundt og snakket med bedrifter og med ansatte. De siste ukene har jeg vært i Haugesund, jeg har vært i Møre og Romsdal, jeg har vært i Telemark, og jeg har vært i Kristiansand for å få innspill, for å være tett på situasjonen, og for å kunne iverksette tiltak. Da jeg var hos NOV i Kristiansand, ba de om endrede regler knyttet til å kunne ta utdanning under arbeidsledighet. Det gikk veldig få dager før arbeidsministeren hadde svart på det. Slik følger vi ikke bare situasjonen, vi iverksetter tiltak når vi mener det er grunnlag for det. Når man ser tilbake på permitteringsreglene og argumenterer for at åtte av ti kom tilbake i jobb, er det historiske tall i en annen sammenheng. Mange skal ikke tilbake i de bedriftene de går ut fra, dessverre. Vi kommer ikke til å ha like mange ansatt, for vi brukte ikke de historisk gode årene på den omstillingen, på å bli mindre sårbare, og på å skaffe oss flere ben å stå på. Derfor er vi nå i en annen situasjon, selv om veldig mange fortsatt kommer til å jobbe innenfor olje- og gassektoren. Formuesskatt har vært trukket fram av flere, og å gjøre de rike rikere. Ja, jeg har gjort det før, og jeg gjør det igjen: Jeg anbefaler at man besøker norske eiere langs kysten som sliter. Fra Henriksens egen hjemby kan jeg anbefale et besøk hos Karsten Moholt. Jeg var hos Linn Cecilie Moholt forrige fredag. Hun har nedbemannet med 55 mennesker, hun har ikke tatt ut utbytte, og nå skal hun betale formuesskatt i denne ekstremt vanskelige situasjonen. Hun lurer på hva vi driver med. Sånne eksempler finnes det veldig mange av. Jeg tror man må være der ute, man må snakke med de menneskene som prøver å få hverdagen til å gå opp, og prøver å få bedriftene til å overleve. Jeg må også si at det at noen misforstår hvordan våre ordninger brukes, må ikke lede til at Stortinget gjør det. Det er slik at 70 pst. av ordningene i Innovasjon Norge og likeså i Forskningsrådet går til eksisterende bedrifter.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-02-16:
Flere fagfolk har uttalt at det legges opp til et stort smutthull i hele loven dersom en åpner opp for konsesjonsbehandling knyttet til eiendom dersom en forpakter den bort. Og jeg har merket meg representanten Ørsal Johansens kommentar i Nationen i den sammenheng: «Dei var klar over problemstillinga, men legg til at det alltid vil vere smotthol i ein kvar lov.» Mener representanten at det er riktig å lage lover hvor det legges opp til smutthull som en er klar over, slik at en kan unndra seg intensjonen i loven?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-02-16:
Bygdeungdomslaget frykter – i et intervju i Nationen den 11. februar – at konsekvensene blir «sterkare prisvekst og tøffare tider for ungdom som vil bli bønder» dersom flertallsforslaget blir gjennomført. Det er bred enighet i høringen om at prisregulering virker prisdempende. Mindre prisregulering betyr dyrere eiendommer. Mener Venstre at det letter rekrutteringen?