Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-21:
I valgkampen lovte vi i SV å prioritere barn og unge. Vi lovte at vi skulle bruke våre krefter på Stortinget til å slåss for barn og unges oppvekstvilkår, og det er nettopp det vi gjør i denne saken. Kultur, idrett og forskning er alle kjernesaker for SV, og det viser vi også i den generelle budsjettbehandlingen. At det viser seg å være flertall på Stortinget for det løft disse endringene av tippenøkkelen fører til på alle disse områdene, er vi slik sett overmåte fornøyde med. En forutsetning for vår tilslutning til forslaget om lov om endring av tippenøkkelen var en absolutt sikring av forskningen. Det er belyst grundig tidligere i dag, og jeg skal ikke bruke mer tid på dette, men vil gi uttrykk for at vi fra SV så langt er komfortable med den løsningen og de prioriteringene som det er lagt opp til. Når vi snakker om forskning, står vår målsetting om snarest å komme opp på OECD-nivå selvsagt ved lag. Konsekvensen av dette forslaget er først og fremst en mer spennende og utfordrende hverdag for ungdom flest. Innretningen er også slik at det først og fremst er Frivillighets-Norge på lokalplan som vil få en ny hverdag. Nettopp på lokalnivå vet vi av erfaring at midlene blir brukt på en god, fornuftig og ansvarlig måte. Også den delen som går til idretten, har samme innretning, nemlig lavterskeltilbud på lokalplan og høyere prioritering av ungdom som tidligere ikke har vært organisert. For oss i SV er også prioritering av friluftsformål svært viktig. For eksempel skal 7 pst. av anleggsmidlene til idretten gå til friluftsanlegg som naturstier, løypetraseer, rehabilitering av turisthytter osv. Det betyr omtrent en dobling fra dagens nivå, som er 20 mill. kr, opp til ca. 40 mill. kr. Videre skal prøveordningen med tilskudd til friluftstiltak for barn og unge gjennom Friluftslivets fellesorganisasjon, FRIFO, gjøres permanent og styrkes. For 2002 er det satt av 1,9 mill. kr til denne ordningen. Dersom en skulle realisere friluftsmeldingens ønske om nasjonal satsing på uteaktivitet i barnehage, skole og skolefritidsordning, pluss styrke friluftslivets plass i det forebyggende og ikke minst helsefremmende arbeidet – kanskje vår største utfordring i tiden framover – anslår Friluftsrådenes Landsforbund behovet til å være ca. 50 mill. kr. Det skal ikke bli vanskelig å bruke midlene. Et annet viktig punkt for oss når det gjelder arenaer for både idrett og kultur, er at man er enig om at alle anlegg som får statsstøtte, forplikter seg til fri bruk for ungdom, eventuelt med meget lav leie. Det som likevel gleder meg aller mest, og som jeg har størst forhåpninger til, er muligheten for gjennomføring av Den kulturelle skolesekken for ungdom i alle kommuner. Erfaringene fra de fylkene som for egen del har prioritert dette, er svært gode. Nøkkelordet her er sjansen til selv å delta i aktivitet og opplæring innen forskjellige kulturområder. Det er ulike arenaer og kulturelle møtesteder for unge utøvere, det er møtet med profesjonelle kunstnere, og det er møtet med kulturarven. Ikke bare betyr det mye for ungene som på denne måten får tilgang til kultur, inntrykk og opplevelser de ellers ikke ville fått tilgang til, men det er en skikkelig vitamininnsprøytning også for dem som skaper de kulturuttrykkene elevene benytter seg av – det være seg lokale amatører, semi-profesjonelle grupper eller rene profesjonelle ensembler, og lokalt ofte et samarbeid på tvers av slike grenser. Hvilke ringvirkninger dette grepet får for kulturaktivitet rundt omkring, er det vel vanskelig å mene noe om allerede nå, men mine forhåpninger er store, ikke minst på bakgrunn av den responsen jeg har fått fra lokale kulturarbeidere etter at innstillingen ble kjent. Forventning, glede og optimisme preger kulturmiljøene i dag. Hva så med trusselen om å «klippe» kulturbudsjettet i bunnen? Skulle det være noen grunn til det? I dagens økonomiske situasjon i Norge mener jeg det må være vanskelig å prioritere skattelette på bekostning av kultur og fremdeles kalle seg et kulturparti. Andre partiers prioriteringer kan vi i SV gjøre lite med, men jeg kan si så mye som at det skal ikke stå på SV å holde bevilgningene i kulturbudsjettet oppe, og gjerne øke dem ytterligere. Kamp om flere kroner til kulturbudsjettet er ikke noe nytt. SV prioriterer kultur høyt, noe vi synliggjør i våre primærforslag i budsjettsammenheng. De fleste av oss vil vel gjerne omtale Norge som en kulturnasjon, men hvor høyt prioriterer vi kultur i budsjettsammenheng? Det er jo ikke slik at vi i Norge bruker masse penger på kultur. SV har en målsetting om at bevilgningene til kulturformål i første omgang bør ligge på ca. 1 pst. av utgiftssiden i nasjonalbudsjettet – et nøkternt og nøysomt mål, spør du meg! I dag ligger vi på ca. 0,6 pst. Selv med de påplussinger vi får ved endring av tippenøkkelen, er det likevel en god milliard som mangler. Se på Spania: Vår komite har vært på reise til Spania – et land som vi kanskje ikke i første omgang vil sammenlikne oss med, men som ikke er så fjernt, og et land som kanskje må gjøre tøffere prioriteringer enn de vi må gjøre i oljerike Norge. Da snakker vi om prioritering av kultur i en grad vi bare kan drømme om. Spania bruker 3–4 pst. av sitt nasjonalbudsjett til kulturformål, dvs. relativt sett fem ganger mer enn det vi gjør i Norge. Den endringen av tippenøkkelen som nå vil skje, er et skikkelig håndslag til barn og unge og til lokale ildsjeler som bruker all sin kraft i lokalt idretts- og kulturliv. Jeg gleder meg til fortsettelsen, til vi om noen år kanskje kan oppsummere effekten av de prioriteringene vi nå gjør. Slik vil kanskje nettopp disse grepene være den beste begrunnelsen for en ytterligere påplussing til disse formål.