Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2012-01-19:
Takk til representanten Werp for en meget aktuell interpellasjon og for at han reiser problemstillinger som opptar oss rød-grønne politikere sterkt. Jeg viser også til næringsministerens svar, som viser at dette er spørsmål som regjeringen arbeider meget aktivt med. Det er bra og nødvendig. Som det er sagt tidligere her, så er treforedling en eksportrettet bransje, og når den sliter internasjonalt, og særlig i Europa, med fallende etterspørsel og dårlig lønnsomhet på de tradisjonelle produktene, ja så er tiden mer enn moden for å få mer tyngde og kraft i forskning og utviklingsarbeid. Råvarene – grunnlaget – har vi, og jeg vil advare mot altfor mye svartmaling. I Trøndelag, f.eks., er situasjonen for tiden at skogindustrien får for lite tømmer. Det er for lite sagtømmer, massevirke og energiflis. Utfordringen er å få opp avvirkningen. Norske Skog trenger mer massevirke. Det er et paradoks at kun 40 pst. av tilveksten utnyttes. Nesten 6 av 10 dekar skogareal i Trøndelag defineres som gammel skog. Andelen gammel skog er den samme nå som for ti år siden, men det er 13 pst. mer skog i Trøndelag nå enn for ti år siden. Jeg mener at under forutsetning av at det drives et aktivt planteforedlings- og skogkulturarbeid, illustrerer dette at det er enorme ressurser å ta av. Noe av det samme skogbildet har vi over hele Øst- og Sør-Norge, i tillegg til at vi har vestlands- og kystskogbruket. Vi har store ressurser, men det avvirkes for lite. Jeg var på skogdag i Trøndelag forleden lørdag og opplevde en kommune der avvirkningen i 2011 var mer enn fordoblet fra forrige år, uten at det var satt inn spesielle virkemidler, men ved at det var en ekstra god innsats fra skogeiersamvirket. Det viser at det går an å løfte seg og få fram mer tømmer. Det må settes i verk tiltak for et aktivt og bærekraftig skogbruk over hele landet. Det er viktig også i klimasammenheng, slik statsråden var inne på. Jeg mener at dette er en utfordring som adresseres godt i den nye landbruks- og matmeldingen. Men det må til flere virkemidler for å løse utfordringene. Én av dem er at vi må ha en moderne og framtidsrettet industri. Vi må få til et utviklingsløft fram mot en ny generasjon produkter. Statsråden nevnte det trebaserte innovasjonsprogrammet. Det er et meget bra virkemiddel, som fungerer godt, og som gir resultater i form av nye og framtidsrettede produkter. Slik jeg ser det, er det et stort potensial for å definere nye, miljøvennlige produkter fra skogen, som viktige innsatsvarer for annen industri og næringsvirksomhet. Forskning, teknologi- og produktutvikling, innovasjon, er stikkord som jeg tror må prege tenkningen innenfor denne bransjen. Jeg har merket meg at det skjer mye utviklingsarbeid innenfor dette feltet som vil føre til en mer allsidig anvendelse av trefiber både som konstruksjonsmateriale innenfor byggenæringen og i prosessindustrien, men det må satses enda sterkere. Jeg imponeres av hvordan Borregaard er omstilt fra en tradisjonell cellulosefabrikk til å ha en verdensledende posisjon for produksjon av finkjemiske produkter for anvendelse innenfor en rekke produktspektre – fra grantømmer til finkjemi. Jeg har forventninger til det arbeidet som nå foregår i regjeringens regi, med bakgrunn i den dagsaktuelle situasjonen. I tillegg regner jeg med at når regjeringen legger fram resultatet av evalueringen av Innovasjon Norge og SIVA, vil det også i den sammenheng bl.a. bli satset på å prioritere virkemidler som kan medfinansiere pilot- og demonstrasjonsanlegg og andre tiltak som stimulerer til utvikling også i denne veldig spennende industrien.