Svein Harberg (Høyre), 2019-05-21:
Riksrevisjonens undersøkelse av behandling av innsigelser i plansaker har hatt som mål å vurdere hvordan nasjonale og vesentlige regionale interesser blir ivaretatt i kommunal arealplanlegging, og hvordan innsigelsesinstituttet fungerer som verktøy for å ivareta disse interessene. Jeg vil takke komiteen for konstruktiv dialog og konstruktivt samarbeid om saken, og jeg antar at SV selv vil kommentere sine merknader og mindretallsforslag. Stortinget forutsetter gjennom lovgivning hvilke nasjonale og regionale interesser som spesielt skal ivaretas i arealplanlegging. Dette er f.eks. jordvern, naturmangfold, barn og unges interesser, trafikksikkerhet, vern om strandsone eller andre naturområder som det skal tas spesielt hensyn til. Samtidig som disse hensynene skal ivaretas, er det i plan- og bygningsloven gitt mulighet for at den enkelte kommune kan tilpasse sine planer gjennom myndighet til å dispensere i spesielle tilfeller. Denne muligheten er gitt fordi det noen ganger kan være flere hensyn som må veies opp mot hverandre. Myndigheten er dog ikke gitt for å kunne sette til side de hensyn Stortinget har forutsatt. Innsigelsesinstituttet skal sikre at de overordnede interessene blir ivaretatt der de lokale planmyndigheter ikke selv ivaretar dette på en god nok måte. På denne måten kan en balansere muligheten for lokal praktisk tilpasning som ikke kan fanges opp i nasjonal lovgivning, med fortsatt ivaretakelse av de nasjonale og regionale interessene. Min oppfatning er at dette er en ordning som fungerer godt. Jeg legger merke til at Riksrevisjonen tar utgangspunkt i en risiko for at de overordnede hensyn ikke blir fulgt opp, og det synes som om Riksrevisjonen er bekymret med utgangspunkt i at antall innsigelser går ned. Etter min mening ville det ideelle være om alle planer ble laget på en sånn måte at det ikke var behov for innsigelser, og at dispensasjoner ble brukt på en sånn måte at innsigelser ikke var nødvendig. Mitt inntrykk er som sagt at dialogen mellom fagmiljøene er god, og at de i stadig større grad oppnår felles forståelse for de prioriteringer som skal og må gjøres underveis i planarbeidet. Da kan innsigelser unngås. Dette er god bruk av både økonomi og ressurser. Komiteen har likevel merket seg at Riksrevisjonen i sine hovedfunn peker på viktige forbedringspunkter. Fylkesmennenes funksjon for å samordne statlige innsigelser er en ordning som er bra for kommunene, men når det synes å resultere i lukkede prosesser som ikke gir innsikt i hva aktørene i prosessen mener, gir det grunn til bekymring. Både åpenhet, forutsigbarhet og gode rutiner på protokollering synes å være mulig å forbedre og må være en forutsetning for videre praksis. Riksrevisjonen peker også i sin rapport på at det er store forskjeller mellom fylkene i organiseringen og styringen av planforum. I noen fylker fungerer planforum veldig bra, bidrar til bedre planer og dermed færre innsigelser. I andre fylker fungerer det dårlig, og det er stor variasjon i hvor flinke kommunene er til å melde saker inn til planforum. Her er det altså et forbedringspotensial, og mye tyder på at de gode eksemplene må kunne brukes til hjelp for de fylkene som ikke får det til. Dispensasjoner, innsigelser og påfølgende klager danner et komplekst bilde av bakgrunn og årsaker. For å få svar på om systemet vi har rundt planbehandlingen i dag, fungerer, er det derfor svært viktig å få på plass gode data. Riksrevisjonen peker på at det er store svakheter ved kvaliteten på styringsinformasjonen departementet bruker i dag. Dette knytter seg i hovedsak til usikkerheten omkring innrapporteringsrutinene. Alt tyder på at det er en underrapportering på bruk av dispensasjoner. Det er heller ikke mulig å se omfanget i de forskjellige sakene. Statsråden peker på at SSB allerede er i gang med et arbeid for å forbedre rapporteringskravene og veiledningen til disse. Jeg er glad for at statsråden er tydelig på at dette skal følges opp videre for å få bedre grunnlag for vurdering av om virkemidlene ivaretar overordnede interesser. Jeg har selv vært ordfører og må innrømme at det til tider var stor frustrasjon over innsigelser. De kom fra mange hold med forskjellig begrunnelse, de var ikke samordnet, og det var lite dialog i forkant for å løse dem. I dag sitter jeg med en oppfatning av at det fungerer langt bedre. Det er bra. Jeg fastholder håpet om så godt planarbeid og samarbeid mellom etater at antallet innsigelser fortsetter å gå ned, samtidig som nasjonale og vesentlige regionale interesser blir ivaretatt. Alle er jo til syvende og sist opptatt av innbyggernes ve og vel.