trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-05-28:
Jeg er veldig glad for at det blir varslet at CARE-prosjektet, som vi har fått inngående kjennskap til i komiteen og bl.a. fått veldig mye god informasjon fra, nå skal følges videre opp. Jeg må også understreke at jeg er veldig stolt av vår tidligere statsråd Solveig Horne fra Fremskrittspartiet, som tok et særskilt løft når det gjaldt å fokusere på helse i barnevernet. Noe av satsingen ble nevnt av komitéleder Kristin Ørmen Johnsen, men vi må erkjenne at det er en vei å gå videre. Jeg er til dels enig med Barneombudet, som tidligere har påpekt at denne forpliktelsen ligger her i dag. Vi har en statsråd som nå har tatt et initiativ overfor Bufdir i samarbeid med Helsedirektoratet og utreder et forslag om å lovfeste barnevernstjenestens plikt til å be om kartlegging av barnets psykiske og somatiske helse. Det er viktig. Jeg tror også vi skal bite oss merke i en del av kommentarene som kom til akkurat dette konkrete forslaget. Det var bl.a. fra en del av organisasjonene med brukerstemmer. De var rett og slett redd for at dette skulle bli et hasteforslag der disse barna som allerede opplever seg som kasteballer i systemet, nok en gang skulle få tredd krav og regulering som en ikke visste hva egentlig skulle brukes til, ned over hodet. Derfor kommer Fremskrittspartiet i dag ikke til å gå inn for de forslagene som blir fremmet fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet, nettopp fordi det her er snakk om å lytte til barna. Barna har vært veldig klar i sin tale på at dette må utredes og gjøres på en forsvarlig måte for at de faktisk skal få best mulig hjelp. Så det er i hvert fall en stemmeforklaring på hva Fremskrittspartiet kommer til å gjøre i dag. Jeg vil også understreke bekymringene fra Fosterhjemsforeningen og deres behov. Også de har gjennom mange år understreket at mangel på helsehjelp faktisk har ført til bl.a. en rekke utilsiktede flyttinger. Det at en ved hjelp av et sånt verktøy kanskje kan gå inn med innsats i familien tidligere, før ting eskalerer, vil også være et veldig, veldig viktig forebyggende tiltak.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-05-28:
Dette er en liten oppfølging av spørsmålet fra Senterpartiet. Jeg skjønner at det tar tid. Men kommunepolitikerne har også et veldig stort ansvar for barnevernet. Det ser vi også i den saken vi skal debattere neste uke. Jeg synes det er veldig bra at vi nå har fått en sak om at man faktisk må rapportere tilbake til kommunestyrene. Jeg har faktisk vært i situasjoner der jeg har møtt lokale politikere som ikke er klar over at de har ansvar for barnevernet. Det er fryktelig, fryktelig skremmende. Så mitt spørsmål til statsråden er: Vil statsråden ta et initiativ overfor kommunene og minne dem på at barn faktisk har rett til helsehjelp, og at man kan gjøre noe før en eventuell ny lov trer i kraft?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-05-28:
Det var ikke så lett å få replikk i dag. Det er noe feil med dataanlegget, ser det ut som. På mandag ble nok en knusende rapport om barnevernet lagt fram. Det gjelder bl.a. et spørsmål som både jeg og representanten Himanshu Gulati har vært veldig opptatt av her på Stortinget. Det gjelder barn som blir sendt til utlandet mot sin vilje og uten mulighet for å komme hjem, mange ganger til tvangsekteskap, andre ganger til koranskoler. Nå kan vi lese at barnevernet faktisk har vært med på å betale flybilletten for disse turene. – Slapp helt av, jeg skal utfordre byråd Inga Marte Thorkildsen på hvordan dette kan skje i en kommune, men jeg vil også vite hva slags tiltak statsråden vil sette i verk for å få bukt med dette.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-05-28:
For Fremskrittspartiet er det viktig å understreke et poeng vi er litt uenig med statsråden i, og det gjelder selvfølgelig bruken av private. Statsråden mener at ideelle aktører skal prioriteres framfor kommersielle. Jeg må jo som FrP-er få lov til å si at det virker som om det er noen ideologiske skylapper på her. For oss er det aller, aller viktigste at barn faktisk får hjelp, og at de får et godt tilbud der det er tilbud. Vi kunne jo tenke oss en situasjon som den vi har stått i nå som nasjon, dersom alle de private aktørene ikke hadde vært til stede. Det hadde gått ut over mange barn. Det er bra at statsråden anerkjenner at de private aktørene er viktige bidragsytere, men jeg må si at jeg er litt skeptisk til den tonen som ble tatt i redegjørelsen, og jeg kan i hvert fall varsle nå at Fremskrittspartiet kommer til å være veldig observant med hensyn til det forslaget som eventuelt kommer ut av dette senere. For oss er det ikke viktig hva slags uniform du har, hva som står på skiltet ditt eller på lønningsslippen. Det som er viktig for oss, er at barn får hjelp. Så må jeg komme litt inn på de forslagene som har blitt diskutert fra talerstolen i dag. Jeg synes det er bra at Senterpartiet har tatt et initiativ i Dokument 8-forslaget sitt, som vi etter all sannsynlighet skal behandle til høsten, og jeg er i hvert fall åpen for å se på det med friske øyne og se på hvordan man skal gå videre i den diskusjonen. Jeg synes imidlertid det er en litt merkelig tilnærming fra representanten Trond Giske når han står og sier fra talerstolen her at vi i dag har en unik mulighet til å støtte ting vi er for. Ja, vi i Fremskrittspartiet stemmer for det vi er for, og så stemmer vi imot det vi er imot. Men jeg har et lite problem når syv ganske omfattende forslag fremmes løst i salen samme dag som vi har debatten. Det er noe med faktisk å gå grundig gjennom forslagene og hva de vil innebære. Jeg skal helt ærlig innrømme at fra Fremskrittspartiets side har det absolutt vært vurdert å støtte forslag nr. 7, men jeg synes fremdeles det er en del ting her som er uavklart. I ytterste konsekvens kan faktisk en støtte til det innebære at ny barnevernslov vil kunne bli skjøvet ut i tid. Så jeg håper statsråden kan si litt mer om det forslaget.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-05-28:
Jeg synes statsråden redegjorde veldig godt for hvorfor det kan være problematisk å støtte forslag nr. 7, fra Arbeiderpartiet, i dag. Jeg har tvilt meg fram til at Fremskrittspartiet ikke kommer til å støtte forslaget. Men la det være sagt: Det er med begrunnelse i det svaret som statsråden ga, at eksperter skal se på dette, at det er mye arbeid på feltet, og nettopp at det er en problematikk knyttet til å granske saker som er til behandling i et rettsløp. Noe som kan være vanskelig i en rettsstat noen ganger, er at vi må skille litt, men la meg understreke det: Fremskrittspartiet er villig til å se på EMD-sakene(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-05-28:
Bakgrunnen for at Senterpartiet fremmer dette forslaget, er at vi mener det er behov for, gjennom lovfesting, å sikre at det gjennomføres helseundersøkelse av barns somatiske og psykiske helse i forbindelse med all omsorgsovertakelse. Vi må sikre at barnets behov for spesiell oppfølging og behandling kan bli avdekket allerede ved omsorgsovertakelsen. Det er nemlig dokumentert høy forekomst av psykiske lidelser hos barn i barnevernsinstitusjoner og fosterhjem. Så mye som halvparten av barn i fosterhjem har psykiske lidelser. Forskningsresultater fra Regionalt kunnskapssenter for barn og unge Vest fant at 51 pst. av barn i fosterhjem hadde én eller flere psykiske lidelser. Og, kanskje enda mer bekymringsfullt, resultater fra forskningsprosjektet Psykisk helse hos barn og unge i barneverninstitusjoner, utført at Regionalt kunnskapssenter for barn og unge Midt-Norge, fant at hele 76 pst. – tre fjerdedeler – av barn i barnevernsinstitusjoner har hatt én eller flere psykiske lidelser de siste tre månedene studiene ble gjennomført. Det mest alarmerende i den studien var egentlig at bare 38 pst. hadde fått helsehjelp fra spesialisthelsetjenesten for disse psykisk lidelsene. Barn i barnevernet får helt klart ikke den helsehjelpen de har krav på. Jeg registrerer at statsråden i sitt svarbrev til komiteen viser til at det fra ham nå er gitt oppdrag om å utrede det vi foreslår i dag, etter at vi i Senterpartiet fremmet dette forslaget i oktober. Jeg merker meg at statsråden ikke vil konkludere helt på hvorvidt det skal bli lovfestet. Men Senterpartiet mener i hvert fall at det ikke burde være nødvendig å vente på en ny utredning, da behovet for tidlig avdekking og oppfølging av helseproblemer hos barn i barnevernet er så stort og godt dokumentert nå. Det kom også tydelig fram da Senterpartiet i høst arrangerte et seminar om barnevern her på Stortinget, hvor de fleste av partiene i komiteen var til stede. Da fikk vi politikere en real skyllebøtte av barneombudet, som kommer fra domstolene, og som nærmest var sjokkert over at en slik kartlegging ofte ikke fant sted før barnet havnet i retten. Det som kom fram fra flere aktører på feltet på det seminaret, inspirerte meg og Senterpartiet til å legge fram dette forslaget – et forslag som for øvrig ble godt mottatt av høringsinstanser som Fosterhjemsforeningen, UNICEF Norge og det nevnte barneombudet. Jeg tør nesten ikke tenke på hvor mange unødvendige og for ikke å snakke om feil og skadelige tiltak og avgjørelser som har blitt igangsatt overfor barn man ikke har kjent helsetilstanden til. Slik kan vi ikke ha det, og jeg forventer at ministerens utredninger konkluderer, så raskt som overhodet mulig, på linje med dette forslaget – som da dessverre nedstemmes – og at han konkluderer raskt med at vi trenger lovfesting. Avslutningsvis vil jeg slå fast at vi i Senterpartiet støtter forslaget fra Arbeiderpartiet og SV i dag om at regjeringen sørger for at helsetjenesten følger opp alle barn, ikke bare barnevernsbarna.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-05-28:
Nå fikk jeg heldigvis litt mer kjøtt på beinet når det gjelder hvor langt man har kommet med den utredningen som har kommet etter at vi fremmet dette forslaget. Det jeg da ønsker å få klarhet i, er: Nå blir det anbefalt en lovfesting, men man skal ha mer utredning. Betyr det at det kommer en lovfesting, men at man må finne ut hvordan man skal håndtere dette?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-05-28:
Det ministeren sier, er bra og forståelig. Jeg forstår logikken. Men det jeg må stresse, er tempoet. For mens vi står her og diskuterer hvorvidt det skal så og så mange utredninger til, eller hvorvidt det skal lovfestes, er det fortsatt veldig mange barn som blir tatt hånd om av barnevernet vårt som ikke får den kartleggingen, og som gjerne som følge av det får feil tiltak, blir satt på feil institusjon, og som ikke blir møtt sånn som min kollega fra SV beskrev fra talerstolen, noe som var sterkt å høre på. Hva kan vi forvente tempomessig her? Når mener statsråden at alle de utredningene han ønsker seg, er klare?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-05-28:
I denne debatten, og også i saken før, har det vært vist til et utall av rapporter som viser negative ting. Jeg er ikke i tvil om at departementet og direktoratet virkelig prøver å ha oversikt over alt dette, men forholder seg til det litt sånn enkeltstående. Det er nettopp derfor jeg ønsker et ordentlig granskingsutvalg som er uavhengig, og som kan se på alt dette i en helhet. Jeg gleder meg over at ministeren i hvert fall ikke var avvisende, og jeg tror det kan være noe hele Stortinget kan stå sammen om. Nå vil jeg rette oppmerksomheten mot en annen type rapportering, som hele tiden har handlet om at barn ikke blir hørt. «Glassjenta»s rapport het «Dei forsto meg ikkje», Helsetilsynets rapport i 2018 het «Barnets synspunkt når ikke frem», og sist fredag kom det en ny rapport fra Bufdir som viser at fire av ti barn fortsatt ikke blir hørt. Hvorfor blir fire av ti barn fortsatt ikke hørt?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-05-28:
I hovedinnlegget ble det naturlig nok pekt en del på det som er utfordrende med barnevernet, men jeg vil ta opp tråden der min kollega fra Fremskrittspartiet nå pekte på ideelle versus kommersielle og private aktører. Den seansen i redegjørelsen til ministeren var jeg veldig glad for, for vi har jo etterlyst at regjeringen skal få litt fart på tiltak i tråd med det anmodningsvedtaket som Stortinget har gjort om at ideelle aktører skal fases inn til fordel for kommersielle. Så her skjer det litt – og det er gledelig. Det kan sikkert skje mer etter hvert, og det skal vi følge nøye med på. Så er det et annet moment jeg har lyst til å snakke litt om. Vi blir av og til kritisert, vi stortingsrepresentanter, for at vi drar på komitéreiser til utlandet. Hva gjør vi egentlig der? Vi var i USA i fjor, og da var vi i Washington og besøkte barnevernet i en bydel der. Det har satt store spor hos meg og har gjort at jeg har brukt mye energi på å oppsøke fosterfamilier og fosterbarn, og jeg har også snakket med Fosterhjemsforeningen. For der vi var på besøk, var de så fornøyd med at fosterhjem og fosterbarn endelig hadde blitt regulert i loven. Det ga så mange rettigheter at det ble mye mer attraktivt å være gode fosterhjem, og det gjorde jobben mye enklere for dem som jobbet med denne problematikken. Enn så lenge har vi ikke kommet dit i Norge at vi har regulert fosterhjem og fosterbarn. Det synes jeg er en svakhet. Jeg tror noe av grunnen til det er at man kanskje ikke har fått jobbet nok med hvilken påvirkning måten man organiserer fosterhjem på, har på veldig mange andre områder i barnevernet. Ett av målene jeg ønsker å oppnå med dette forslaget om et uavhengig granskningsutvalg, er at man skal få se litt mer på helheten. Ministeren snakket om at det er klart at hans folk i departementet – altså direktoratet – ser ting i helhet. Men det vi trenger, er noe som også representanten Hjemdal var inne på, nemlig friske øyne og uavhengige øyne til å se helheten og sammenhengen. I forlengelsen av det, selv om vi fremmer et forslag om en stor kommisjon, kommer vi nå til å støtte forslag nr. 7, fra Arbeiderpartiet, fordi det er et veldig avgrenset forslag som handler om rettssikkerheten og det å ta dommene vi har fått i Menneskerettighetsdomstolen, på alvor. Vi støtter også forslag nr. 6 og regjeringens forslag.
Camilla Sørensen Eidsvold (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-28:
Et barn – og det hele mennesket – består av alt det vi har av hjerte og sjel og kropp og tenner. Et lite løvetannbarn, som disse barna ofte er, er de mest sårbare vi har. Som fostermor gjennom 20 år vet jeg at vi svikter, at vi over natten får et barn som aldri har vært hos tannlege, som aldri har tatt en blodprøve, og som aldri har blitt spurt om hvordan det har det inni seg. Da har vi sviktet. Er det ett barn, er det nok til at vi må få på plass en lovmessig forskrift som sier at alle barn, også barnevernsbarna, blir tatt på alvor når det gjelder det hele mennesket. Flere av disse barna drar med seg en bagasje på godt og ondt, og det er ikke uten grunn de blir kalt løvetenner. Men den psykiske helsen til disse barna kan ikke kartlegges tre år etter at de kom i fosterhjem, når det viser seg at det de bar på, plutselig blomstrer. For den blomsten dør – et barn som aldri har vært hos tannlege, og som må trekke 22 tenner fordi de er råtne, de legger ikke på seg, de trives ikke på skolen, de har problemer med språk. Det er et problem. Disse barna trenger all den beskyttelse og omsorg de kan få. SV viser til Arbeiderpartiet og SVs forslag på alle punkter.
Camilla Sørensen Eidsvold (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-28:
En av de mest standhaftige blomstene som finnes i enhver hage i Norge, er løvetann. Det er derfor, på grunn av deres vakkerhet og styrke, de mest sårbare barna blant oss kalles løvetannbarna. Jeg vil takke statsråd Ropstad for en god og grundig redegjørelse. Det er særlig viktig akkurat nå. SV er glad for flere av tiltakene som er gjort i forbindelse med covid-19, og da særlig muligheten for å ta kontakt med hjelpetelefoner og chattetjenester hele døgnet. Det er flott at man har kommet fram til at det skal gjelde året ut, men vi håper at det skal gjelde i mange år framover. Det er ikke mellom kl. 8 og 16 det eventuelt brenner, det kan like godt være mellom kl. 16 og 8 – på natten – for disse barna. Kunnskap gir mulighet til å gjøre ting riktigere, og det er særs viktig når man jobber med løvetannbarna. Koronakrisen har gått hardt ut over barn og unge, med stengte skoler, barnehager og fritidstilbud og sterke begrensninger i sosial kontakt. Det er særs krevende for barn og unge i sårbare familier. Når familiene sliter, foreldrene mister jobben eller blir permittert, rammer det barnet hardt. Mange barn og unge var utsatt for vold og overgrep i nære relasjoner allerede før denne krisen. Mange rapporterer om store psykiske problemer. I tillegg viste de nyeste tallene fra 2018 at over 110 000 barn lever i fattigdom. Dette tallet har mest sannsynlig økt gjennom 2019 og gjennom den økonomiske krisen vi står i nå, og den vil føre til en eksplosjon i antall fattige barn. Vi vet at veldig mange av de sårbare barna kommer fra disse familiene. Derfor er dette bildet av en løvetann komplekst. Den kan ha sterke røtter, lange røtter og nydelige, store blomster. Den kan også være liten og stutt, men den gir seg ikke. Som fostermor har jeg sett nådeløse hverdager der et lite barn på seks år åpnet kjøleskapet 50 ganger om dagen for å være overbevist om at det var like mye mat i det kjøleskapet hver gang han åpnet det. Det tok uker før han skjønte at det var en realitet. SSBs undersøkelser om hvem som rammes hardest av krisen, viser tydelig at de med begrensede ressurser er klart overrepresentert. Det er store forskjeller mellom kommunene i hvordan disse blomstene og familiene følges opp. Vi ser allerede at mange kommuner sliter med pandemiens økonomiske konsekvenser. SV har tidligere fremmet et bemanningsforslag om en økning over en fireårsperiode for at opptrappingen for ansatte i barnevernet kan bli det den skal være. Frihet er ikke i disse tider å overføre midler til frie inntekter, det er å øremerke disse midlene til de barna og de løvetennene som trenger det mest.
Camilla Sørensen Eidsvold (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-28:
Hvordan vil regjeringen sikre bemanning i den kritiske økonomiske situasjonen kommunene står i nå?
Camilla Sørensen Eidsvold (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-28:
Jeg regner med at statsråden vet om aksjonen #heierna. Den er nå halvannet år gammel, og er en aksjon som går på bemanning. Det er fint at regjeringen og statsråden mener at man har nok ansatte, men denne aksjonen viser jo at vi ikke treffer mål. Vi vet jo også at har man ansvaret for for mange av disse barnevernsbarna, mister man både fokuset og muligheten til å se det hele mennesket, som hvert av disse barna er. Derfor er vi litt mer interessert i hvordan man skal løse det. Hvis man mener at frie midler er det som skal til, med tanke på frie inntekter til kommunene, er regjeringen da sikker på at disse pengene kommer fram til barnevernet, der de skal være?
Camilla Sørensen Eidsvold (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-28:
SV støtter alle forslagene fra Arbeiderpartiet bortsett fra forslag nr. 6. Medvirkning er særs viktig, men SV er veldig opptatt av at det skal være med virkning. De barn og unge som det gjelder, har ikke evaluert denne brukermedvirkningen, og derfor ønsker ikke SV å støtte dette forslaget nå, men vi ønsker at barn og unge det gjelder, skal få lov til å mene noe først. SV støtter også forslaget fra Høyre, Venstre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet om å sikre at ny barnelov er i tråd med FNs barnekonvensjon. Det er bekymringsfullt at Norge blir dømt i EMD. Dette må vi ta til etterretning og sette oss ned og se hva vi kan lære av, og hvordan vi kan sørge for det domstolen påpeker. Men det er veldig viktig at en nå jobber med å løfte statusen og trygge den viktige jobben barnevernet gjør – ikke for Norges omdømmes skyld, men for disse barna som trenger oss aller, aller mest. Vi trenger ikke bare tiltak, vedtak, tilrettelegging, fosterforeldre, men så mye mer. Vi trenger alle oss fordi det er en grunn til at vi er flere mennesker på jorden. Vi må også bedre veiledningen og den økonomiske sikkerheten – som Senterpartiets representant Åslaug Sem-Jacobsen tok opp – når det gjelder fosterfamilier. De er ofte overlatt til seg selv i situasjoner, med tanker disse barna har og ikke har, som de aldri har vært forberedt på. Det er knapt om ressursene i barnevernet, og mange har nok et lettet hjerte når de får plassert et barn som trenger det aller mest, hos noen som kan ta vare på det, og så glemmer man resten av hva det vil si å ha kunnskap og veiledning. De er en av de viktigste ressursene vi har, de jobber 24 timer i døgnet 7 dager i uken, men jeg kan understreke at det er verdt det. For disse vakre, sterke løvetannbarna er det verdt det.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Hver dag jobber vi i Kristelig Folkeparti for at barn skal kunne vokse opp trygt, aller helst i en familie med omsorgspersoner som ser dem, og som elsker dem og støtter dem gjennom livets opp- og nedturer. Barn trenger stabilitet og rutiner i livet sitt, for på den måten blir de trygge voksne, som igjen gir kjærlighet og trygghet til sine barn. Kristelig Folkeparti er opptatt av å kunne legge til rette for at familier holder sammen. Derfor har vi bl.a. fått på plass tilbud om samlivskurs for førstegangsforeldre. Men de gangene familiene slår sprekker og barn av ulike årsaker ikke kan bo hos sine omsorgspersoner, trengs det et godt sikkerhetsnett. Vi må komme tidlig inn med treffsikre hjelpetiltak, sånn at familiene kommer seg på beina igjen. Om hjelpetiltakene ikke hjelper og det ikke er til barnets beste å være i sin biologiske familie, må barnevernet sette inn tiltak og overta omsorgen for barnet. For at vi da skal gi barn best mulig hjelp, er grundige undersøkelser av deres helsebehov helt nødvendig. Det gjelder spesielt de barna som har opplevd omsorgssvikt, for mange av disse vil naturlig nok streve mer enn de barna som ikke har det. Utfordringene disse barna opplever, er ofte sammensatte og komplekse, og på samme måte som at et plaster på hånda ikke hjelper dersom barnet har brukket foten, hjelper heller ikke tiltakene om de ikke matcher barnets helse- og omsorgsbehov. Det er denne problemstillingen som løftes i dette forslaget. Intensjonen er derfor god og svært relevant. Vi er i likhet med forslagsstillerne opptatt av at det må sikres rutiner, sånn at barnets helse- og omsorgsbehov blir dekket på en langt bedre måte enn i dag. Som vi hørte i barne- og familieminister Ropstads redegjørelse for Stortinget på tirsdag, har regjeringen allerede iverksatt en rekke tiltak på dette området, som samlet sett skal bidra til at barn og unge i barnevernet blir kartlagt for rask, nødvendig helsehjelp. Statsråden har også gitt Bufdir i samarbeid med Helsedirektoratet oppgaven med å utrede et forslag om å lovfeste plikten for barnevernstjenesten til å be om kartlegging av barnets psykiske og somatiske helse, samt en korresponderende plikt for helse- og omsorgstjenesten til å tilby en slik kartlegging. Denne utredningen er nå klar. Så heller enn å stemme for dette forslaget ønsker vi å få en bredere innsikt i barnas omsorgsbehov, sånn at vi samlet sett kan gjøre en best mulig innsats. Hjelpen vi gir barn i sårbare og utsatte situasjoner, må være den aller beste, for det fortjener barna våre. Vi stemmer derfor for komiteens innstilling.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Som flere andre vil også jeg takke representantene for et viktig forslag. Barn i barnevernet er ofte i en svært sårbar situasjon. De har opplevelser som kan prege både deres fysiske og psykiske helse. Det er svært viktig at de som trenger hjelp, blir fanget opp raskt, og at de får helhetlig og tilrettelagt hjelp. Som alle barn har barna i barnevernet rett til helsehjelp. Dessverre vet vi at barnevernet og helsetjenestene ikke alltid har samarbeidet godt nok om barn i barnevernet. Derfor har regjeringa iverksatt en rekke tiltak for å styrke samarbeidet mellom barnevernet og psykisk helsevern. Bufdir og Helsedirektoratet utarbeidet et pakkeforløp for kartlegging og utredning av psykisk helse og rus hos barn og unge i barnevernet, som skal utvides til å inkludere somatikk. Dette er viktig for å sikre at barn i barnevernet kan få nødvendig helsehjelp til rett tid. Forslagsstillerne ønsker å lovfeste at det skal gjennomføres helseundersøkelser av barns somatiske og psykiske helse i forbindelse med alle omsorgsovertakelser. Jeg har allerede gitt Bufdir i samråd med Helsedirektoratet i oppdrag å utrede et forslag om å lovfeste en plikt for barnevernstjenesten til å be om kartlegging av barnets psykiske og somatiske helse samt en plikt for helse- og omsorgstjenesten til å tilby en slik kartlegging. Direktoratene leverte sin utredning 4. mai i år. De anbefaler å lovfeste helsekartlegging for barn som barnevernet vurderer å flytte ut av hjemmet. Men de presiserer at dette krever nærmere utredning. Det finnes ulike modeller for tverrfaglig kartlegging av barn. Det er gjennomført et forsøk, som flere har vært inne på, med tverrfaglig kartlegging etter en modell som heter CARE, og som foreløpig viser gode resultater. Sverige har en egen modell for helseundersøkelser, og det finnes en kartleggingsmodell som i dag brukes for å gjennomføre medisinske undersøkelser ved Statens barnehus. Erfaringene fra disse ulike modellene må vurderes nærmere for å komme fram til hva som er det beste tilbudet for barn i barnevernet. Jeg er glad for at vi har fått denne utredningen fra direktoratene. Dette er noe både jeg og helseministeren har vært opptatt av. Sammen skal vi nå vurdere hvordan vi kan gi et best mulig tilbud til barna. Det er viktig at barnevernstjenesten har god kunnskap om barnets situasjon og helse, både for å finne riktig plassering for barnet og for å kunne gi god oppfølging. Vi må derfor utrede grundig hvordan helsekartlegging eventuelt kan gjøres, slik at barna får et godt tilbud og den hjelpa de trenger.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Takk for et viktig spørsmål. Det er klart at den anbefalingen er, som jeg sa, at en skal innføre en sånn obligatorisk helseundersøkelse. Samtidig er de tydelige på at en må utrede hva som vil være best for ungene. Derfor må vi gjøre de utredningene, og så må vi selvsagt gjøre vurderinger, ut fra kostnad osv., om hvordan dette kan gjøres på en best mulig måte. Derfor kan jeg heller ikke stå her og love at det skal gjøres, men dette er noe som både jeg og helseministeren er svært opptatt av, for det handler om å gi de sårbare ungene den best mulige hjelpa. Som flere har vært inne på i dag: Når det ikke har vært gjennomført helseundersøkelser rundt omkring, vet en at en heller ikke har avdekket ting som en kunne avdekket på et mye tidligere tidspunkt, for å kunne gi de ungene hjelp. Så uavhengig av dette er det, som jeg var inne på i mitt innlegg, også mye annet vi jobber med for å sikre at ungene får helsehjelp.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Nå har vi nettopp fått rapporten – som jeg sa – men jeg syntes det var viktig for Stortinget at jeg fortalte hva som står i den. Bufdir har offentliggjort den rapporten, og jeg anbefaler den lesningen. Jeg må rett og slett få lov til å jobbe med det. Det handler også litt om hvilken kompetanse som trengs for å gjennomføre utredningen. For vi må heller ikke komme dit – som vel representanten Hjemdal var inne på – at vi bare hastebehandler noe, som gjør at en lander på en modell som faktisk ikke gir ungene den kartleggingen og hjelpa som er riktig. Men jeg kan love representanten Sem-Jacobsen at dette er noe jeg er veldig opptatt av, og som jeg er veldig glad for å kunne se at også helseministeren har et stort engasjement for. Det betyr iallfall at vi kommer til å stresse disse fristene for å prøve å få fram noe så raskt vi klarer. Men når jeg har sagt det, vil jeg også si at unger i barnevernet har den samme retten til helsehjelp som alle andre. Derfor påhviler det en allerede i dag et stort ansvar for at en skal gjennomføre disse kartleggingene og gi ungene den helsehjelpa de trenger. Det kan jeg også si at vi jobber med å sikre at ungene får oppfylt.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Jeg takker for et viktig engasjement, og jeg kan vel avsløre innsideinformasjon om at representanten Hjemdal har stresset veldig mye dette med tilstandsrapporter og at kommunene faktisk skal få oversikt over tilstanden på barnevernet tidligere. Derfor er jeg glad for at hun som saksordfører har samlet komiteen bak et viktig forslag. Jeg kan allerede nå understreke at jeg oppfordrer kommunene veldig tydelig til å ta det ansvaret. Som jeg sa i mitt innlegg, jobber vi også med ulike pakkeforløp osv. for nettopp å sikre at barna får god helsehjelp. Og det er veldig viktig når en skal gi sårbare unge hjelp, og når barnevernet skal inn i disse sakene og vurdere en omsorgsovertakelse, at en faktisk ser hvilke behov de ungene har. Da er det helt avgjørende at kommunene også tar de helseundersøkelsene. Så dette er veldig viktig, og jeg er glad for at det er mange kommuner som tar det ansvaret. Men dessverre viser resultatene også at det er for mange barn som ikke får den helsekartleggingen og den hjelpa de trenger.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Vi har sagt tydelig at når det gjelder de ekstra utfordringene som går på covid-19-situasjonen, er vi beredt på å kompensere for de ekstra utgiftene. Der har vi også satt ned et eget utvalg, sammen med KS, for å identifisere hva de ekstra utgiftene er. Stortinget har allerede bevilget – det er vel – over 6 mrd. kr, og det kommer en ny fase 3-pakke fra regjeringa i morgen. Så jeg er sikker på at diskusjonen om det også kommer til å gå i Stortinget. Siden jeg har litt tid igjen, vil jeg også svare på det representanten var inne på med ansatte. Som jeg sa i min redegjørelse, mener jeg at det er en av de grunnleggende suksessfaktorene, at det er nok ansatte. Fra 2013 til 2018 har det kommet 1 300 flere ansatte i barnevernet. Det synes jeg er bra. Det viser at kommunene tar sitt ansvar, og det har vi også vært opptatt av å legge til rette for.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Takk for et viktig spørsmål. Som jeg sa, er i hvert fall tallenes tale at det fra 2013 til 2018 er kommet 1 300 nye stillinger rundt om i kommunene. Og hvis en ser på den årlige veksten her, så er den faktisk også større enn da den rød-grønne regjeringa brukte øremerking. Så vil jo jeg hevde at kommuneøkonomien har vært ganske god de siste årene. Det er krevende å si at den er god, for som tidligere kommunepolitiker vet jeg at det alltid er stramme budsjetter, men det viser iallfall at kommunepolitikerne selv har prioritert det. Jeg mener også, når en diskuterer dette med øremerking opp mot frie inntekter, at en ulempe med øremerking, eller en norm, er at en lager et slags snitt, iallfall når det gjelder norm, når en stiller noen krav til hvordan den skal utformes, som ikke nødvendigvis passer i alle kommunene. Og når Stortinget har sagt at det er kommunene som skal ha et såpass stort ansvar for barnevernet, er det viktig at de får det. Men da fordrer det at de har økonomi, og det fordrer at de prioriterer det. Derfor tror jeg dette med kommunepolitikere, som flere representanter har vært inne på, er veldig viktig for at det skal gå bra for barnevernet.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Kompetanseheving har jo vært et av de punktene som det nesten oftest snakkes om i denne sal, og jeg tror det er nettopp fordi det, sammen med bemanning, som vi diskuterte i stad, er noe av det mest avgjørende for at de ansatte gir riktig hjelp til rett tid. Jeg vil også si at jeg tror de 90 mill. kr som vi bruker på kompetanse, vil være viktige nettopp for forståelse – enten det er av fattigdom, av minoriteter, annen kultur, andre verdier, religion. Det er ekstremt viktig at de ansatte klarer å møte de familiene og de ungene på en god måte. I tillegg til det er det også kompetansestrategien, der vi har ute på høring å stille krav til mastergrad eller bachelorgrad på institusjon, noe av det jeg tror vil bidra til at barnevernet treffer enda bedre avgjørelser, sammen med sånt som DigiBarnevern, som gjør at en vil få en bedre systematikk i saksbehandlingen, slik at vi forsikrer oss om at en er innom de ulike punktene. Så jeg mener at dette er noe av det som ivaretas godt i disse satsingene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Tusen takk for viktige spørsmål. Dette er et engasjement som jeg deler fullt ut. Derfor var jeg med og mottok rapporten og hadde innlegg der. Ikke minst har vi bestilt et arbeid fordi vi er opptatt av hvordan vi på en bedre måte kan hindre at barn blir utsatt for det jeg vil kalle kanskje sitt livs verste mareritt: å bli etterlatt i utlandet eller bli utsatt for omsorgssvikt på den måten. Derfor vil jeg bare si at jeg håper det som kommer fram i rapporten, er unntakstilfeller, for barnevernet skal ikke under noen omstendighet bidra til at barn kan bli utsatt for vold eller overgrep i forbindelse med utreise fra Norge. Nå fikk vi den rapporten på mandag, og jeg kan bare love representanten at det er noe vi kommer til å følge godt opp. Når hun spør om hvilke tiltak en jobber med nå, vil jeg igjen peke på dette med kompetanse. Her handler det om relasjonskompetanse, om å bygge tillit i minoritetsmiljøene – for skal en klare å hindre at noen faktisk velger å gjøre noe slikt mot ungene sine, er det viktig å nå dem og kunne snakke med dem.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Først vil jeg bare si at kanskje ikke alle, men de fleste av disse rapportene er bestilt av oss nettopp fordi vi ønsker mer kunnskap. Vi vet at det er utfordringer, og vi ønsker å vite mer for å kunne gjøre mer. Derfor er det ikke slik at dette bare er enkeltdokumenter som vi ikke har kontroll på. Dette er satt inn i en stor sammenheng, og vi opplever at vi har god oversikt over mange av utfordringene, og vi ber om kartlegginger, utredninger og dokumentasjon der vi mener det må gjøres mer. Derfor har jeg også pekt på barnevernsloven, Kompetanseløftet, DigiBarnevern, bedre samarbeid mellom barnevern og helse, som vi diskuterte tidligere i dag, og fosterhjemsarbeidet. På felt på felt mener jeg at vi gjør veldig mye riktig. Det er viktig fordi det må gjøres nå, noe mange er opptatt av, og så får en ta diskusjonen om en eventuell egen utredning, som jeg vet vil ta lang tid og ikke vil kunne følges opp på lang tid. Når det gjelder medvirkning, som var det konkrete spørsmålet, er det tatt inn i loven, og disse undersøkelsene var før det. Jeg håper at det at det er tatt inn i loven, gjør at det bedres, men det er noe vi må se på.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-28:
Jeg prøvde å gå gjennom de aller fleste forslagene i mitt innlegg i stad, og som jeg sa da, er det tvert imot sånn at veldig mye av det Arbeiderpartiet foreslår, langt på vei er tatt ut av det som har vært på høring. Så veldig mye av dette følges opp. Min tydelige beskjed til Stortinget når det gjelder mange av disse punktene, også der det er krevende dilemmaer, er derfor at jeg mener at de utredningene som er på gang, og det som ligger der, bør følges opp på en grundig måte før en trekker konklusjonene på alle punktene. Derfor mener jeg at selv om det er mye bra her, er det veldig mye av det som også følges opp, og som jeg kommer til å komme tilbake til Stortinget med. Når det gjelder forslag nr. 7, som representanten Hjemdal utfordret meg på, og som også representanten Giske på slutten utfordret meg på, kan jeg svare tydelig: Ja, jeg vil la eksperter se på det. Som jeg sa i mitt innlegg: For det første har Høyesterett tolket tre av dommene. Det gir oss et viktig læringsgrunnlag, og jeg skal sende det ut til de ulike kommunene, slik at de også skal kunne følge opp. For det andre er det slik at EMD har tatt opp én sak til behandling i storkammer, og vi varsler også at vi anmoder om storkammerbehandling av to. Det betyr at det er utvikling på feltet, så det å la ekspertgrupper settes ned og se på dette uavhengig av at det faktisk skjer en utvikling, mener jeg vil være feil. Det som er kanskje vel så viktig, og det som gjør at det er eksperter som ser på det, er at vi bruker Norges institusjon for menneskerettigheter og Universitetet i Bergen for å følge opp de ulike dommene og se mer på de menneskerettslige forpliktelsene, slik at vi i arbeidet med ny lov faktisk kan svare dette ut på en best mulig måte. Da er det som representanten Hjemdal sier: Hvis en skal vente på et ekspertutvalg for å se på dette, for å ta dette inn i barnevernsloven, kommer ikke barnevernsloven våren 2021. Men dette skal vi følge opp på en god måte. Jeg reagerte vel så mye på det representanten Trond Giske sa knyttet til at vi anmoder om storkammerbehandling. Hvis det er sånn at vi ikke skal be om storkammerbehandling av saker vi er uenig i, fordi vi mener at det utfordrer barnets beste, mener jeg oppriktig talt at jeg som barneminister ikke gjør jobben min. Det er jo det som er selve grunnlaget. Vi har altså en rekke dommer som ligger på vent, og hvis prinsippene om barns beste viskes ut, vil det få alvorlige konsekvenser for norsk barnevern – og ikke nødvendigvis bare norsk, men kanskje mer enn det. Derfor mener jeg at Arbeiderpartiet må avklare om det er sånn at de mener at det er feil å anke disse dommene. Det er ikke nødvendigvis sånn at det trenger å være et motsetningsforhold mellom barns beste og forholdet til de biologiske foreldrene. Som vi har vært inne på og vært tydelige på, mener vi at foreldrene i utgangspunktet er de beste omsorgspersonene, men hvis det ikke er til barns beste at de er hos dem, skal de få hjelp, og så skal vi jobbe det vi kan for å tilbakeføre dem til de biologiske foreldrene. Dette mener jeg er en viktig del av min jobb, nettopp for å stå opp for barnets beste.
Tage Pettersen (Høyre), 2020-05-28:
La meg først få takke statsråden for en grundig redegjørelse, hvor han tegnet et troverdig og ikke minst ærlig bilde av tilstanden i barnevernet. Mye går godt, som flere har vært inne på, men samtidig er det mange områder vi som politikere må ta tak i. Det er dessverre ikke raske veier til målet, men kompetanse og kapasitet er noe vi må løfte videre. Vår jobb er å legge til rette for at alle barn og ungdom opplever trygghet. NRK omtalte denne uken en fersk rapport fra en ekspertgruppe – som representanten Hjemdal også var inne på i replikkordskiftet – som konkluderte med at det gjøres en for dårlig jobb med å hindre at barn og unge blir tvangssendt til koranskoler. Det slås fast at arbeidet er for dårlig både på langsiktig forebygging med godt barnevernsarbeid og hva gjelder samarbeid mellom skole og hjem. Forsker Anja Bredal uttalte at de har sett et barnevern som i noen tilfeller har støttet familier som sender barna sine til koranskoler i Somalia. Slik kan vi selvfølgelig ikke ha det. Årsakene kan være mange, men åpenbart handler mye om manglende kompetanse og kulturforståelse på området. Jeg er derfor glad for at statsråden i sin redegjørelse berørte disse områdene og fortalte at det i disse dager bl.a. er sendt ut forslag til nye kompetansekrav på høring. Mer kompetanse vil ruste de ansatte til å løse sine oppgaver enda bedre. Det er også verdt å trekke fram at det i år er bevilget over 90 mill. kr til etter- og videreutdanning i sektoren. Statsråden var også tydelig på at det er et viktig mål å øke tilliten til barnevernet i familier med nettopp minoritetsbakgrunn. Kulturforståelse og relasjonskompetanse var to områder som ble trukket fram. Det må være et grunnleggende prinsipp at barns språklige, kulturelle og religiøse bakgrunn skal ivaretas i barnevernet. Konkret vil jeg løfte fram to tiltak som også er på plass. Det første er det nye etterutdanningstilbudet i minoritetskompetanse, som vil bli tilbudt utvalgte kommuner. Det andre er ny forskrift om læringsutbytte i barnevernsutdanningen, hvor det er presisert at studentene skal få kunnskap om urfolk, etniske minoriteter og flykningers livssituasjon og rettigheter. Det gjøres svært mye godt arbeid i barnevernet, men som flere har vært inne på her i dag, er det ikke de historiene som kommer på trykk. Sist jeg sa akkurat det samme fra denne talerstolen, fikk jeg flere telefoner fra mennesker der ute som mente at jeg tok fullstendig feil og ikke visste hva jeg snakket om. Jeg har selvfølgelig full forståelse for deres situasjon og deres opplevelser. Samtidig er det også er min jobb som politiker å løfte fram at alt ikke er håpløst – samtidig som vi jobber for å bedre nettopp det samme barnevernet.
Anne Karin Olli (Høyre), 2020-05-28:
Jeg vil også benytte anledningen til å takke statsråd Ropstad for en grundig redegjørelse, og ikke minst for hans engasjement for de sårbare barna. Jeg er glad for at statsråden framhevet at det jobber dyktige og dedikerte mennesker i barnevernet rundt omkring i hele landet. Det er, som statsråden påpeker, ikke de gode historiene vi hører om. Vi hører om det som ikke går så bra. Barnevernet er, sammen med barnehager, skoler, helsestasjoner, skolehelsetjenesten og flere av hjelpetjenestene, det viktigste sikkerhetsnettet for de aller mest sårbare barna. Jeg mener, som statsråden, at foreldre i de fleste tilfeller er de viktigste omsorgspersonene i et barns liv. Men foreldres forutsetninger er ikke like i utgangspunktet. Ens egen oppvekst, eller opplevelser man har hatt, kan gjøre det vanskelig å være en god omsorgsperson, enten i en periode i livet eller over lengre tid. Da er tidlig innsats – eller tidlig intervensjon, som det også kalles – helt avgjørende for hvordan barnets utvikling vil bli videre. Barnevernet gjør en fantastisk jobb de fleste gangene. Men ofte kommer barnevernet inn i bildet når mye allerede har gått galt. Det er på helsestasjonen, i barnehagen og på skolene man treffer barna først. Et godt barnevern avhenger av at de andre tjenestene rundt barna ser hvert enkelt barn og har kompetanse til å sette inn tiltak der det trengs – i samarbeid med barn og foreldre, andre hjelpetjenester og barnevernet. Alle jobber med de samme barna, og alle jobber for barnets beste. Men noen ganger er det beste for barnet å ikke bo sammen med foreldrene. Da er det viktig å ta inn over seg ett forhold. I mine 20 år som helsesykepleier har jeg møtt mange barn og deres foreldre. Jeg har ikke møtt én forelder som ikke ønsket å være en god forelder for sitt barn. Det er deres bagasje, eller omstendigheter, som gjør at man ikke klarer å være den omsorgspersonen man gjerne vil. Derfor kan jeg ikke understreke sterkt nok hvor viktig og avgjørende tidlig innsats er for de mest sårbare barna og deres familier. Det vil spare samfunnet for store ressurser, og ikke minst – og det viktigste av alt – vil det spare enkeltmennesker for stor smerte og påkjenninger videre i livet. Til slutt vil jeg berømme regjeringen for å fokusere på familier med minoritetsbakgrunn. Vi vet at mange minoriteter har mindre tillit til storsamfunnet, og dermed også til hjelpeapparatet. Derfor er jeg særdeles glad for at regjeringen legger stor vekt på å øke ansattes kulturforståelse og relasjonskompetanse, og at det i barnevernsutdanningen er krav om at studenter skal få kjennskap til urfolk, etniske minoriteter og flyktningers livssituasjon og rettigheter. Det er også gledelig at det åpnes for å vurdere hvordan kulturelle brobyggere kan bidra til å styrke tilliten og samhandlingen mellom offentlige tjenester og brukere. Jeg vet at det er høstet gode erfaringer med brobyggertjenester for den til nasjonale minoriteten rom.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-05-28:
Det er flere ting i statsrådens redegjørelse som går i riktig retning, i den retningen som Arbeiderpartiet har etterlyst over lang tid, bl.a. ettervern i lengre periode, kompetansekrav til ledelse og det statsråden kaller folk med kjerneoppgaver – det er litt uklart hva som egentlig ligger i det – at man ser mer etter fosterfamilier i nær familie, og at man prøver å redusere konfliktnivået. Statsråden sier helt riktig at det må være et mål at man opplever barnevernet som en samarbeidspartner og hjelp. Dessverre er realiteten for svært mange langt unna dette. Særlig i minoritetsmiljøer oppfattes barnevernet som noe veldig skremmende, noe som folk prøver å holde seg langt unna i stedet for å se på det som en hjelp. Dessverre er det gode grunner til at det er slik. Det er såpass mange alvorlige saker hvor man ikke har prøvd å senke konfliktnivået, hvor man ikke har prøvd å finne gode, praktiske løsninger, hvor man i for stor grad har brukt omsorgsovertakelse, og i særdeleshet i for stor grad har brukt akuttvedtak, og hvor rettssikkerheten har vært fraværende. Som representanten Henriksen sa, er det å bli fratatt et barn noe av det mest inngripende man kan gjøre mot en familie. Det er for de fleste, vil jeg tro, verre enn å bli fratatt en bil eller en annen eiendel. Men rettssikkerheten hvis man blir fratatt en bil, er langt større enn rettssikkerheten hvis man blir fratatt et barn. Det er jo mildt sagt et paradoks. Statsråden sier at han vil redusere konfliktnivået, men samtidig sier han at han vil ta EMD-dommene inn til storkammer. Er det ikke en veldig merkelig tilnærming til å ta ned konfliktnivået å utsette dem som har stått i disse sakene i mange år, for en ny runde? Og er detaljene i dette så utrolig viktige? Burde man ikke bare bøye hodet og si: Her har faktisk klagerne et godt poeng – riktig eller uriktig – la oss skjerpe systemet, la oss lytte til EMD, og la oss rette opp feil og mangler. Nå får man en sjanse i dag til å stemme over sju forslag som vi har fremmet. Jeg er særdeles spent på om Fremskrittspartiet gjør sine ord til handling i dag og bidrar til flertall for saker som de iallfall i ord har vært veldig for. Nå har man snakket mye om byrådet i Bergen og byrådet i Oslo. Her har vi en sjanse til at Stortinget i Norge bl.a. kan vedta at det skal nedsettes et ekspertutvalg som skal se på rettssikkerheten, og ikke minst også f.eks. at sakkyndige skal være under fylkesnemnda og ikke under barnevernet, og en rekke andre ting, som jeg vil tro det er flertall for i denne salen, hvis man gjør ord til handling, og det bør vi absolutt gjøre.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-05-28:
Jeg er helt enig med Fremskrittspartiet i at vi skulle hatt en grundigere behandling. Det er derfor Arbeiderpartiet har insistert på at vi burde fått en melding, fått en sak i komiteen og fått behandlet dette på en ordentlig måte. Når regjeringen velger redegjørelse som form, er det bare nå i debatten om redegjørelsen vi har mulighet til å fremme forslag. Det er jo så raskt det kan la seg gjøre, og den saksbehandlingen behandlingsmåten legger til rette for. Men jeg er jo glad for at representanten Hjemdal sier at man skal stemme for det man er for, og mot det man er mot. Jeg håper virkelig at Fremskrittspartiet er for at man f.eks. har en annenhåndsvurdering av akuttvedtak, men vi får se på stemmegivningen om man er for eller mot – om man er for eller mot at det er fylkesnemndene som administrerer og organiserer sakkyndigvurderinger, sånn at dette ikke blir partsinnlegg, men faktisk er en del av en objektiv saksbehandling, og ikke minst at man får et ekspertutvalg. Jeg må si jeg har veldig liten forståelse for at disse vedtakene, hvor vi legger føringer for hva regjeringen skal komme til Stortinget med, bidrar til en forsinkelse. Det som virkelig vil bidra til en forsinkelse, er at regjeringen kommer med forslag våren 2021, som det varsles om i redegjørelsen, og som går stikk imot det stortingsflertallet ønsker seg. Da kan vi risikere at alt blir utsatt, at man må sende nye ting på høring, og at man må sette andre ting i utredning. Dette vil jo være en tilrettelegging av at det regjeringen legger fram, er i overensstemmelse med det Fremskrittspartiet eventuelt mener i handling, ikke bare i ord. Det har jo blitt sånn at man nå skal mene alt mulig om Nord-Norgebane og andre ting der det ikke hører hjemme, som f.eks. i Nasjonal transportplan. Så skal man fremme forslag i media og ha symbolvedtak her. Her har man en sjanse til helt konkret å legge føringer for regjeringen, og da får Fremskrittspartiet la handling følge ord. Men det er en annen måte å gjøre det på, og det er en veldig vanlig måte: Hvis forslag fremmes i salen og statsråden sier at han vil følge opp dette, gjøres forslagene om til oversendelsesforslag. Det er fullt mulig for statsråd Ropstad nå å gå opp og si: Ja, vi vil la eksperter se på saksbehandlingen og rettssikkerheten i tråd med EMD-dommene, ja, vi vil sørge for en annenhåndsvurdering av akuttvedtak, ja, vi vil la fylkesnemndene administrere og organisere sakkyndigordningene. Dessverre er inntrykket at saksbehandlerne i barnevernet er like fortvilte som oss i Stortinget over at embetsverk, ledelse og etat er mer opptatt av å forsvare at alt er gjort riktig og beskytte sine interesser enn av å ta dette sakskomplekset på det alvoret det fortjener.