Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-18:
Norsk sjøpattedyrpolitikk er svært viktig for nasjonen. Det handler om næringsvirksomhet, ressurser og miljø. Jeg er derfor glad for at vi i behandlingen av denne meldingen har klart å enes om hovedtrekkene i meldingen. Jeg vil berømme både saksordføreren og de øvrige representantene i komiteen for ryddighet og smidighet i behandlingen av saken. Regjeringen har også lagt fram et godt grunnlag for behandlingen gjennom en melding som gir en god beskrivelse av situasjonen, og som beskriver historien for næringen på en lærerik måte. Jeg tror at det er av stor viktighet at Norge kan vise verden omkring oss at det er bred politisk og faglig enighet i Norge om at beskatning av sjøpattedyr er riktig og nødvendig for å holde balansen i forvaltningen av marine ressurser. Sjøpattedyrene er en fornybar ressurs og må derfor inngå i en helhetlig økosystembasert forvaltning. Jeg vil ikke gjøre sjøpattedyrene til syndebukker for ressurssituasjonen i fiskeriene, men når vi vet at de mest vanlige observerte arter av sjøpattedyr i våre områder konsumerer i størrelsesordenen 5,5 millioner tonn biomasse pr. år, og at de samlede fiskeriene i 2002 tok opp 2,74 millioner tonn, høstet fra de samme økosystemene, så forstår man behovet for å være nøye med forvaltningen. Komiteen har hatt en omfattende høring om meldingen, og har ellers mottatt mange innspill i denne saken. Jeg registrerer at både næringsaktører og miljøorganisasjoner er samstemte om at så lenge bestanden av vågehval ikke er truet, er det ikke noe i veien for å øke uttaket. Jeg har merket meg at et uttak på 1 800 dyr har vært nevnt, og jeg håper departementet vil vurdere et slikt tall så fort det er mulig å gjennomføre det. Forvaltningen av våre sjøpattedyr er en for alvorlig sak til å kunne avhenge av følelser. Her må det foregå fornuftige vurderinger og avveininger. Alle er enige om at humane avlivingsmetoder er svært viktig, men det er også et forhold som er i ordnede former, og som er et eksempel til etterfølgelse. Dette er jo også dokumentert av forskere ved Norges veterinærhøgskole, seksjon for arktisk veterinærmedisin i Tromsø. Jeg tror også det er viktig at det blir vurdert å åpne for forskningsfangst på andre arter, slik at forskningen på området kan bli større. Spesielt rapporterer fiskere om store mengder springer som begynner å bli et betydelig problem, og det må være grunn til å se nærmere på bestanden. Når det gjelder selfangsten, har jo Stortinget gjennom behandlingen av Dokument nr. 8:65 for 2001-2002 tatt til orde for økte fangstkvoter på kystsel, og at det må vurderes økonomiske tilskudd til fangst og bedre muligheter for bearbeiding av produktene. Det er hevet over tvil at for store selbestander er en trussel mot fiskeriene. Mange gode fiskefjorder lider under for store bestander av sel. Bruk ødelegges for fiskerne, og fiskekvaliteten forringes i disse områdene fordi fisken angripes av kveis. Jeg er enig med Regjeringen i at produkter av sjøpattedyr kan anvendes i langt større grad enn hva tilfellet er i dag. Derfor er produktutvikling svært viktig. Her vil jeg si at mye av produktutviklingen kan gjøres lettere ved å se på gamle tradisjoner og håndverk. Her tror jeg fortsatt at mange kystsamfunn har mye å bidra med, men det haster nok med å hente fram den kunnskapen mens den ennå finnes. Jeg tror at vi ved behandlingen av denne meldingen har lagt grunnlaget for en sjøpattedyrpolitikk som kan være forutsigbar, og som kan vise verden omkring at Norge tar ansvar i en sak som for mange kan virke vanskelig. Jeg tror dette gjør at vi får større respekt for våre vedtak ute i verden.