trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
La meg først si at jeg ser svært alvorlig på saken ved fødeavdelingen ved Kongsberg sykehus, der et ufødt barn nylig døde, og der det har vært bekymring over det faglige nivået. Helseforetaket har stengt fødeavdelingen, som kjent, med bakgrunn i Helsetilsynets oppfølging av avdelingen over tid. Helsetilsynet i Buskerud har – etter rutinene for samarbeid mellom politi og tilsynsmyndighet – anbefalt politietterforskning. Når det oppstår alvorlige situasjoner som kanskje kunne vært unngått, må vi vurdere hendelsene og eventuelt endre rutiner for å hindre at dette skjer igjen. Det påligger Vestre Viken helseforetak, som selvstendig rettssubjekt, et ansvar for å sikre forsvarlig drift. Styret for helseforetaket har et selvstendig ansvar for å sikre at virksomheten også er innrettet i tråd med lover og regler. Det er altså ikke slik at helseforetakene skal vente på at Helsetilsynet påpeker uforsvarlige forhold. Det regionale helseforetaket, i denne sammenheng Helse Sør-Øst, har ansvar for å korrigere uforsvarlige forhold. Det regionale helseforetaket må selv ta initiativ til korrigerende tiltak, dersom det ikke tilbys eller ytes tilstrekkelige og forsvarlige helsetjenester i regionen. Jeg har bedt Helse Sør-Øst orientere meg om hvilke tiltak som er iverksatt ved fødeavdelingen på Kongsberg etter at rapporten fra Helsetilsynet i Buskerud forelå i oktober i fjor. Ifølge Helse Sør-Øst begynte Vestre Viken helseforetak arbeidet med å lukke påviste avvik allerede da den foreløpige rapporten var klar i september 2009. Helsetilsynet satte frist til 20. januar 2010 for å redegjøre for tiltak og tidsplan for å lukke avvikene. Vestre Viken HF, Kongsberg, svarte på dette i brev til tilsynet 21. desember 2009, altså én måned før Helsetilsynets frist. De fleste tiltakene er gjennomført, og det er satt tidsfrist for når de resterende tiltakene skal være gjennomført. Ifølge Helse Sør-Øst har arbeidet med å lukke avvikene pågått kontinuerlig. Fødeenhetene i Vestre Viken helseforetak skal ha et møte i morgen og bli enige om felles kriterier for hvilke gravide som skal føde hvor, såkalte kriterier for seleksjon av fødende. Jeg holdes løpende orientert gjennom Helse Sør-Øst om utviklingen, og jeg vil få informasjon om når fødeavdelingen kan åpnes igjen. Det viktigste er selvsagt at avdelingen tilfredsstiller kravene for forsvarlig drift. Inntil videre sørger Helse Sør-Øst for at fødende ivaretas på en forsvarlig måte ved hjelp av de tjenester som er tilgjengelige.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Jeg vil ikke bli oppfattet som å ha sagt at dette var lukket i oktober. Men man begynte allerede da den foreløpige rapporten kom, med å lukke avvikene. Det er ikke snakk om ett avvik, det er snakk om mange ting som må forbedres. Det er snakk om en lengre rapport, hvor det er ulike tiltak som skal gjennomføres, og hvor mange av dem er gjennomført, men ikke alle. Det er helt klart at når det dreier seg om seleksjon, kan det være ulike former for seleksjon, det kan være noen typer fødsler. Nå skal man gå igjennom og se på hvilke typer fødsler som kan være på Kongsberg videre. Dette vil også avhenge av hvilken type kompetanse man klarer å ha, og hvilke vaktordninger man klarer å ha for å skape et forsvarlig fødetilbud ved Kongsberg sykehus.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Det er helt klart at det er en forutsetning at man følger det regelverk og de retningslinjer for forsvarlig drift som foreligger i helseforetakene. Likevel ser vi at det har kommet avvik som har vært så betydelige at man har måttet lukke en fødeavdeling. Det er jo også en sterk og alvorlig påminning til alle andre om at det å drive etter retningslinjene, det å sørge for at det er forsvarlighet i bemanning, i kompetanse og alle de forhold som er viktige for å ha et trygt tilbud, er på plass. Dette er selvfølgelig også noe som vi vil følge opp. Jeg vet at det til tider er problematisk å opprettholde tilstrekkelig kompetanse rundt omkring. Det er mye basert på vikariater. Vi er nødt til å gå igjennom dette og se om alle deler av tilbudet er gode nok.
Erna Solberg (Høyre), 2010-02-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Tilbudet om lindrende behandling til barn er mangelfullt. Det er viktig at barn som er alvorlig syke i livets siste fase, får et helhetlig tilbud om lindrende behandling og omsorg. Det må legges til rette for at barnets familie kan være sammen med barnet og få nødvendig støtte fra helsepersonell. For dem som ønsker at barna skal avslutte livet hjemme, må det være tilbud om ambulante tjenester som gjør dette mulig. Hva vil statsråden gjøre for å sikre et bedre tilbud om lindrende behandling og omsorg til barn?»
Erna Solberg (Høyre), 2010-02-10:
Det er riktig at det ikke er mange – heldigvis, men det er altså ifølge SSB 349 barn i snitt som dør av alvorlig sykdom. 46 pst. av dem dør hjemme. Det er barn som lider av en uhelbredelig sykdom, og som ofte har et veldig komplekst og sammensatt sykdomsbilde. Dessverre er det en gruppe som ikke har opplevd å være en prioritert gruppe. Kanskje nettopp fordi de er så få, er det vanskelig for mange helseforetak å ha et målrettet og godt tilbud til dem. Foreningen JA til lindrende enhet og omsorg for barn er etablert for å rette fokus mot at lindrende behandling også trengs for barn og deres familier. De opplever at mange av de behandlingstilbudene og hjelpetilbudene som finnes, er dimensjonert mot voksne og ikke tar inn over seg den spesielle situasjonen som oppstår rundt det å ha et sykt og døende barn. Mitt oppfølgingsspørsmål er derfor om statsråden ønsker å gjøre noe spesielt innenfor helseforetakene for å bygge opp kompetansen og tilbudene om lindrende behandling for barn, nettopp fordi de pårørende påpeker at her er det en stor mangel.
Erna Solberg (Høyre), 2010-02-10:
Dessverre er det jo slik at hvis man antar at grupper det er få i, er en naturlig del av et tilbud som i stor grad kanskje gjelder veldig mange andre, blir de ofte ikke sett på samme måten. Min begrunnelse for å ta opp dette spørsmålet er bl.a. foreningen JA til lindrende enhet og omsorg for barn, hvor foreldre som har møtt det tiltaksapparatet vi har satt i gang, sier at de ikke opplever at det er tilpasset det å ha barn. Blant annet påpeker de at de veilederne som er laget, er laget for voksne, og de har et sterkt ønske om at det etableres en egen veileder for palliativ behandling rettet mot barn og deres familier. Min utfordring til statsråden er da: Vil statsråden i denne sammenheng igangsette et tilbud om en særskilt veileder rettet mot barn?
Bent Høie (Høyre), 2010-02-10:
«Helsetilsynet fastslo i rapport av 20. oktober 2009 at det forelå alvorlige avvik ved fødeavdelingen på Kongsberg. Blant annet påpekes det at sykehuset tillater fødsler med kjent risiko, uten at man har tilgang til nødvendig kompetanse. Den 24. januar 2010 døde et barn under fødsel, og fødeavdelingen ble midlertidig stengt på bakgrunn av dette. Hva ble gjort fra sykehusets side for å sikre et forsvarlig fødetilbud, umiddelbart etter at de fikk Helsetilsynets rapport?»
Bent Høie (Høyre), 2010-02-10:
Jeg er også selvfølgelig helt enig i at det er veldig viktig at en i Vestre Viken helseforetak gjør de nødvendige endringene som skal til for at dette fødetilbudet igjen skal åpne, og da åpne med et tilbud som er forsvarlig og i tråd med de kvalitetskravene som vi stiller. Jeg stiller meg likevel spørrende til opplysningene om at en umiddelbart startet arbeidet med å lukke de problemstillingene som ble trukket fram av Helsetilsynet på det tidspunkt som statsråden her opplyser, med tanke på at det i styresaken som ble behandlet 28. januar, om tilsyn som var blitt gjennomført ved helseforetakene i Vestre Viken, står under denne saken: Ikke lukket. Plan for videre arbeid er laget. Det mest alvorlige, etter min oppfatning, i den tilsynsrapporten var spørsmålet om seleksjon, og statsråden bekrefter i dag at det skal være et møte i morgen for å avklare seleksjonsspørsmålet. Da kan umulig dette være lukket allerede i oktober.
Bent Høie (Høyre), 2010-02-10:
Først vil jeg be om at en skriftlig får en orientering om hvilke tiltak som ble igangsatt når på Vestre Viken helseforetak i forbindelse med dette tilsynet. Punkt to: Vi har også fått – og det kommer stadig – tilsynsrapporter med tilsvarende eller lignende innhold. Jeg vil også spørre statsråden om hun generelt har en oppfatning av at helseforetakene umiddelbart starter arbeidet med lukking av denne type problemstillinger, og at det tas tilstrekkelig på alvor i helseforetakenes styrer når helsetilsynet kommer med denne type rapporter.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Jeg tillater meg å stille justisministeren følgende spørsmål: «En gjennomgang NRK har gjort av 75 voldsdommer fra lagmannsretten de 10 siste åra, viser at foreldre som mishandler eller dreper sine egne barn, får langt lavere straff enn voksne som skader andre voksne. Hvordan vurderer statsråden dette?»
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Jeg takker for et grundig svar. Jeg er veldig glad for å høre at det er straffeskjerpende i stedet for det motsatte når det gjelder utøvelse av vold mot barn. Jeg er også veldig glad for den debatten en har hatt i etterkant av NRKs undersøkelse. Men dette handler om mer enn bare straffeutmåling – det handler om kontinuerlig å fokusere på barns rettigheter og barns ve og vel. Jeg oppfatter statsråden som villig til å snu enhver stein for å komme så langt som mulig der. Det er jeg veldig glad for. Jeg tenker særlig på det at vi alle sammen har et ansvar, ikke minst for å forebygge vold og overgrep mot barn. Hvilke muligheter ser statsråden i så måte – hvis vi går mer over på den forebyggende biten og det at vi alle sammen har et ansvar?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Jeg takker for svaret. Jeg kunne egentlig tenkt meg å høre enda litt flere refleksjoner om tiltak og virkemidler framover. Det er blitt gjort mye, og det gjøres mye. Det er interessant å følge dette. Vi har jo nullvisjon på andre områder i samfunnet. Kanskje en kunne tenke seg å ha en nullvisjon med hensyn til vold og overgrep mot barn å strekke seg mot?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
At dette spørsmålet reises, gir meg muligheten til å rette opp to åpenbare misforståelser som har fått prege nyhetsbildet de siste ukene, nemlig at barn ikke nyter samme strafferettslige vern som voksne, og at vold og overgrep mot barn straffes mildere enn tilsvarende overgrep mot voksne. Dette er sjølsagt ikke riktig, og det er beklagelig at det er blitt skapt et slikt inntrykk på grunnlag av NRKs reportasje. Vi har svart mange ganger på dette i offentligheten, og det er også kjent at Riksadvokaten den 5. februar skrev en kronikk om dette og tilbakeviste det som egentlig er sjølve grunnlaget for hele debatten. Det er ingen tvil om at barn nyter det samme strafferettslige vernet mot fysiske integritetskrenkelser som voksne. Opphevelsen av refselsesretten i 1972, etterfølgende lovendringer i straffeloven samt internasjonale forpliktelser om vern av barn peker alle i samme retning, nemlig mot en stadig styrking av barns rettslige vern mot fysisk mishandling og grov vold. Jeg må bare tilføye: Det skulle bare mangle. Det er heller ikke riktig at straffenivået i saker om vold og overgrep mot barn er lavere enn i tilsvarende saker med overgrep begått mot voksne. Tvert om er det straffeskjerpende dersom overgrepet er begått mot barn. Når det gjelder NRKs gjennomgang, er jeg ikke i tilstrekkelig grad kjent med detaljene i denne, men resultatet av gjennomgangen kan tyde på at det har vært svakheter ved undersøkelsesmetodikken. Det har jeg også sjøl tatt opp med angjeldende journalist. Det totale bildet blir ikke riktig dersom en sammenligner uten å ta hensyn til at retten må utmåle straffen etter den grad av skyld som er bevist i hver enkelt sak. Som jeg nevnte: Riksadvokaten utdyper dette poenget i sin kronikk i Aftenposten den 5. februar og peker på at det ikke er mulig å dømme noen for drap med mindre det kan føres bevis for forsettlighet – at man så det som overveiende sannsynlig at døden kom til å inntreffe. Da må andre og mildere straffebestemmelser benyttes, f.eks. for uaktsomt drap. Dette gjør man også når offeret er en voksen. Strafferammen varierer for de ulike straffebestemmelsene, men gjelder uansett offerets alder. En sammenligning av resultater av voldsutøvelsen, slik NRK har gjort i sin undersøkelse, blir derfor ikke riktig. Når det er sagt, mener jeg likevel at straffenivået for vold i nære relasjoner er for lavt, men ikke basert på en begrunnelse lik den NRK har laget for sin reportasje. Dette har vi jobbet med i mange år. Jeg har vært med på å gi ut bok om det, og mange tiltak er satt i verk. Det gjelder også når foreldre begår vold mot barn. Derfor har vi i Soria Moria-erklæringen ved ny straffelov foreslått en betydelig heving av straffenivået for slike tilfeller – en heving av straffenivået for vold mot barn, drap på barn og seksuelle overgrep mot barn. Stortinget har sluttet seg til disse forslagene. Før denne loven trer i kraft, vil jeg likevel, for å komme i gang med dette så tidlig som mulig, i vår fremme en proposisjon som vil foreslå lovendringer i den gamle straffeloven, slik at endringene kan tre i kraft så raskt som mulig.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Det er åpenbart viktig at vi forebygger. Samtidig peker jo riksadvokaten på i sin artikkel – og det er jeg helt enig i – at en av de største utfordringene vi står overfor, er å oppdage flere av disse sakene. Vi er ofte for fokusert på hva slags type straff og på hvor lang straffen er. Og så vet vi at det er store mørketall. Så det som egentlig er det store problemet, er alle de som ikke får noen straff. Det er derfor Regjeringa har valgt, i løpet av de fire siste årene, å etablere en rekke virkemidler for at vi skal oppdage mer av denne kriminaliteten. Det gjelder etablering av barnehus. Det gjelder egne spesialteam i politidistriktene. Det gjelder fulltids familievoldskoordinator. Det gjelder eget rettshjelpstilbud, utvidet voldsoffererstatning for denne gruppen, egen alarmtelefon for barn og en rekke tiltak innenfor politi- og justissektoren som er helt avgjørende. Jeg tror det også virker forebyggende når vi får flere saker, mer fokusering på det og flere snakker om det. Man blir mer fokusert også i helsevesenet og i skolen på denne problematikken, ikke bare for å straffe, men også for å forebygge.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Jeg og Regjeringa har nullvisjon når det gjelder overgrep mot barn, det har aldri vært noen debatt – det er målet. Men når representanten etterlyser virkemidler, er det klart at da må vi gjøre noe annet enn bare å si at vi har nullvisjon. Når det gjelder de tiltakene som nå er satt i verk mot vold i nære relasjoner, er det en handlingsplan som har 50 tiltak nasjonalt og globalt. Mange av dem er iverksatt. Heldigvis har vi bred støtte i Stortinget for dette, og vi ser at virkemidlene nå begynner å virke. Vi har hatt mellom 500 og 1 000 unger på barnehus i løpet av de siste årene. Vi ser at flere og flere bruker de utvidede tiltakene vi retter inn også mot gjerningspersoner som trenger hjelp for å få gjort noe med sin voldsproblematikk. Vi ser at tiltak i skolen og i barnehagene er nyttige for å kunne komme tidligere inn mot dette. Men jeg imøteser også Stortingets behandling av framtidige forslag, for å se på om vi skal gjøre mer.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-02-10:
Eg har eit spørsmål til olje- og energiministeren: «I ein leiarartikkel i Bergens Tidende 19. januar 2010 blir det stilt spørsmålsteikn med Statnett sitt truverde når det gjeld utbygginga av den planlagde 420 kV-lina i Hardanger. Bergens Tidende har ved eit anna høve vist til at kommunikasjonsdirektøren i Statnett, på NRK, hevda at linenettet til Bergen var raudglødande medan avisa kunne dokumentere at det var god kapasitet på linenettet, sjølv i ein kuldeperiode. Dette er øydeleggande for tilliten til Statnett. Kva vil statsråden gjere for å gjenopprette tilliten?»
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-02-10:
Eg takkar for svaret. Eg ser at det er ei vanskeleg sak, men eg håpar likevel at ministeren tek på alvor dei kritiske signala som er komne om utgreiingane til Statnett. Eg meiner Bergens Tidende har drive god kritisk journalistikk. Dei har fokusert på ei svært viktig sak både for regionen og for landet. Vi ser mange eksempel på at folk engasjerer seg mot kraftlina i Hardanger. Det er òg viktige moment i rapportane frå Samfunns- og næringslivsforskning og frå Vista Analyse som peiker på dette. Det blir også reist spørsmål om spenningsoppgradering av eksisterande nett, eventuelt i kombinasjon med eit SVC-anlegg, kan redusere behovet for den nye lina. Kva tenkjer statsråden om at så mange engasjerer seg, og at det blir stilt så mange kritiske spørsmål til utgreiingane frå Statnett mange stader?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-02-10:
Eg takkar for svaret. Ei anna sak som også engasjerer, er prissonepolitikken for straum. Denne måten å regulere pris på straum på skapar store prisforskjellar og utfordringar, både for næringsdrivande og for privatpersonar. Seinast i Dagens Næringsliv i går vart det vist til at etter at det fjerde prisområdet for straum vart oppretta 11. januar, har det blitt stor auke i straumprisen på Austlandet. Vil statsråden ta ein kritisk gjennomgang av ordninga av prissoner for straum for å sjå om dette er den beste måten å løyse flaskehalsproblemet på?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-10:
Den uttalelsen representanten Lødemel viser til, kom i en debatt knyttet til utredninger som Den Norske Turistforening har lagt fram. Bergens Tidendes påfølgende faktasjekk omkring kapasiteten på nettet inn mot Bergenområdet ble kommentert av Statnett ved foretakets kommunikasjonsdirektør. I kommentaren blir det vist til kraftoverføringa inn mot området sant nok skjer med en tilstrekkelig sikkerhetsmargin i de fleste av årets timer. Kommunikasjonsdirektøren viser til at problemet er at i stadig flere av årets timer kjøres nettet inn mot området uten rom for feilhendelser, noe som kan føre til mørklegging. I denne sammenheng er det viktig å peke på at nettet må dimensjoneres for maksimalt forventet toppforbruk, og ikke et gjennomsnittlig forbruk gjennom året. Både Statnett og NVE har i skriftlige uttalelser til rapportene bekreftet problemene med forsyningssikkerheten i BKK-området. En sikker kraftforsyning bygger på prinsippet om at en hvilken som helst komponent i sentralnettet skal kunne falle ut uten at samfunnet blir berørt. BKK-området har høy egenproduksjon av kraft, høyt forbruk og svakt overføringsnett. I vinterhalvåret er det stort behov for overføring av kraft inn i området. I sommerhalvåret er det behov for å få kraften ut. Toppforbruket i BKK-området har de siste fem årene økt med 30 pst. I dag er det to overføringsledninger inn til regionen: ledningene Mauranger–Samnanger og Modalen–Evanger. Utfall av den ene overføringsledningen skal tåles uten at kunder berøres. Samlet import kan dermed ikke overskride kapasiteten til ledningen Mauranger–Samnanger, som har en kapasitetsgrense på 800 MW. I perioder er det nå imidlertid et overføringsbehov inn til området på nær 900 MW. Allerede i dag drives det med for stor risiko for at feilsituasjoner vil føre til at forbrukere i hele regionen mister strømmen. Samtidig øker faren for langvarig utfall. BKK har innført automatisk forbruksfrakobling ved kritiske situasjoner for å begrense omfanget av mørklegging. Omfattende bruk av forbruksfrakobling er etter mitt syn uakseptabelt. Slik bruk viser at nettet ikke har kapasitet til å forsyne den økte maksimale belastningen i BKK-området. Som kommunikasjonsdirektøren i Statnett viser til, øker antall timer med sårbar drift. Situasjonen er kritisk for en region med landets nest største by og vitale industri- og petroleumsanlegg. Det er stort behov for en sikrere krafttilførsel til BKK-området. En svikt i krafttilførselen vil ha omfattende konsekvenser for næringsliv, for forbrukere og for velferd i regionen.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-10:
For det første er det sunt for en generell saksbehandling i Norge at det er engasjement, og at påstander blir prøvd og i og for seg også blir kritisert. Sånn sett mener jeg at debatt i den saken som representanten her nevner, som i andre saker, skal vi være glad for. Når det gjelder engasjement i tilknytning til kraftledninger, mener jeg at vi ser en inngang, et engasjement, som på den ene siden er forståelig, men som på den andre siden er krevende for beslutningstakerne, fordi det veldig ofte vil være lokal motstand mot utbyggingsprosjekter, samtidig som en ser at det nasjonalt er behov for å gjøre utbygginger. Situasjonen vi har i Midt-Norge nå, er et godt eksempel på det. Der har vi som storsamfunn forsømt oss med linjeutbygging og også kraftutbygging over tid, og vi ser i dag at vi har en vanskelig situasjon. Vi må sørge for at vi ikke får flere Midt-Norge-situasjoner i Norge.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-10:
Prissoner er jo nettopp et eksempel på at vi har for lite nett, på at vi har for dårlig kapasitet og at det har vært forsømmelse over lang tid når det gjelder kraftnettet vårt. Vi kan ikke både være kritiske til nye nettutbygginger, nye linjeføringer og bygging av infrastruktur og samtidig være kritiske til prisområder. Hvis vi ønsker, som jeg, én felles pris på strøm i Norge, må det bygges mer nett. Vi kan ikke regne med at det skjer uten at det blir noe motstand, og uten at det blir i områder hvor lokalbefolkninga ikke ønsker at det skal skje. Det som vi nå ser når det gjelder pris, er den beste synliggjøringa av at vi i dag har et for dårlig nettsystem, og det beste argumentet for at det må bygges mer nett i Norge.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-02-10:
Jeg er glad for at representanten Trældal tar opp forvaltningen av matjorda i en situasjon der verden står overfor store utfordringer når det gjelder klima og matsikkerhet. Regjeringen tar dette på alvor bl.a. ved de endringer som er gjennomført knyttet til drivepliktbestemmelsene. Med virkning fra 1. juli 2009 ble det innført nye drivepliktbestemmelser i jordloven. Den tidligere vanhevdsbestemmelsen ble opphevet sammen med den lovbestemte driveplikten etter konsesjonsloven og odelsloven. Den nye driveplikten kan oppfylles ved at eieren driver jorda si selv, eller ved at jorda leies ut. Som representanten Trældal nevner, stiller loven opp enkelte vilkår for bortleie, bl.a. at leiekontrakten skal være tiårig uten noen oppsigelsesmulighet for grunneier. Slike bestemmelser har imidlertid eksistert siden 1995. Det nye er at det gjelder for alt jordbruksareal, og at de ikke er tidsbegrensede, slik at det favner bredere. Det er riktig at kommunens oppgaver med å vurdere og kontrollere om vilkårene for bortleie er oppfylt, vil øke noe i forhold til i dag, men det er ikke snakk om noe system med forhåndsgodkjenning av leiekontrakter. De kontraktene som inngås, skal sendes inn til kommunene, som på den måten har mulighet til å gå gjennom dem for å fange opp de tilfellene der kontraktene ikke oppfyller lovens regler. Jeg vil i den sammenheng nevne at departementet nå er i gang med å gå gjennom veiledningsmaterialet for kommunene for å sikre en effektiv og målrettet forvaltning. Jeg er ikke enig i at regelverket savner en fornuftig begrunnelse. De vilkår som stilles til bortleiesituasjonen, tar sikte på å redusere de ulempene som regelmessig oppstår ved bortleie. Opp mot 40 pst. av jordbruksarealene er i dag leiejord, og dette medfører dessverre at mye areal ikke holdes i god nok hevd, og at det er kortsiktige leieavtaler som legges til grunn for store deler av landbruksproduksjonen. Leiejord er et usikkert ressursgrunnlag å basere investeringene på for framtiden. Tiårige leiekontrakter uten oppsigelsesmulighet for grunneier vil øke forutsigbarheten for jordleier og gi jordleier et mer langsiktig og stabilt ressursgrunnlag og samtidig et større incitament til å foreta investeringer for å ivareta jordbruksarealet på en best mulig måte. Samtidig er fritaksmuligheten ment å skulle fange opp de tilfellene der det ikke er mulig for grunneier å oppfylle driveplikten, eller der det må lempes på vilkårene for bortleie. Fritaksmuligheten er reell og må selvsagt utvikles gjennom praksis og godt skjønn i kommunene. Jeg startet med å understreke betydningen av en god forvaltning av matjorda i framtiden. Et langsiktig og solidarisk perspektiv tilsier at virkemidler som kan bidra til effektiv produksjon av mat, må styrkes. Driveplikten ivaretar ønsket om å sikre arealene for produksjon av mat, og bidrar til at produksjonsegenskapene opprettholdes. Dette krever et langsiktig perspektiv på driften, ikke kortsiktig gevinst som kan utarme jorda.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-02-10:
Det er en gammel regel at jord skal holdes i hevd, og det er det vi også ivaretar ved de endringene i jordloven, eller tilpassing av jordloven, som nå er foretatt. Jeg er opptatt av den private eiendomsretten, og jeg er opptatt av at en skal kunne disponere eiendommen fullt og helt, men samtidig er jeg opptatt av at jorda skal holdes i hevd. Det vi har sett, er at leieavtaler i mange tilfeller fører til at jordleier ikke får forutsigbarhet i sin drift, og at han ikke tør å investere i jorda. Det vi nå har innført med kravet om tiårige avtaler, innebærer at jordleier får større forutsigbarhet og kan foreta investeringer, grøfting og oppgradering av jordveien, for på det viset å sikre at vi får en mer effektiv produksjon av mat og et bedre jordgrunnlag. Det er entydig positivt. Den tidsbegrensningen som vi har, er ikke ny, den er gammel, og den har ligget der fra før.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-02-10:
Det er en stor glede for meg å høre representanten Trældal fra Fremskrittspartiet lese opp viktige og gode punkter fra Senterpartiets program. Jeg tror Fremskrittspartiet med større interesse burde ha gått inn i det programmet og lært av gode formuleringer for å sikre langsiktighet i norsk landbruk, og ikke minst for at vi skal kunne sikre en produksjon over hele landet. Når det gjelder spørsmålet om hvordan vi utøver ansvaret med de plikter som tilligger en matprodusent i dag, er det slik at alle matprodusenter har overføringsordninger gjennom jordbruksavtalesystemet. Det stilles også krav til at de skal holde jorda i hevd. Det vi har prøvd å finne her, er en balansegang. Vi vil sikre at jorda skal holdes i hevd og være et grunnlag for en framtidig matproduksjon. Jeg ser ingen utfordringer eller problemer i forhold til programmet som representanten så fint leste fra.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Norges Fiskarlag har i flere henvendelser bedt om at det innføres en midlertidig ordning med samfiske for den minste flåten, under 11 meter. En slik ordning skulle innebære at kvotene fra to fartøy blir fisket med det ene, og må derfor nødvendigvis ha likhetstrekk med den tidligere driftsordningen. Denne ble avviklet med støtte fra alle, bortsett fra Kristelig Folkepartis medlem, i Stortingets næringskomité i forrige periode. Den var en nærmest rendyrket ordning for årlig kvotehandel, og harmonerte dermed dårlig med de prinsippene for ordinær kvotetildeling og strukturpolitikken som er lagt til grunn for øvrig. Dette handler særlig om at tildelte kvoter skal fiskes med det fartøy kvoten er tildelt, og at fartøyeieren ikke kan råde over og skaffe seg inntekter fra den årlige kvoten på andre måter enn ved å fiske den. Jeg vil understreke at det er ingen hindringer i dagens regelverk mot at to fartøyeiere samarbeider om å fiske kvotene, men begge fartøyene som har fått tildelt kvote, må benyttes. Det sikkerhetsaspektet som Fiskarlaget også har vært opptatt av, ved at en samfiskeordning kunne innebære at færre fisket alene, kan ivaretas på denne måten. Økonomisk sett kan det selvsagt likevel være fordeler ved bare å benytte én båt. Fjorårets torskesesong var dårlig for mange. Økonomien for disse fiskerne har blitt svekket, og utsiktene for 2010 er tilsvarende svake. Jeg har derfor forståelse for at næringen nå ønsker seg ordninger som kan bidra til å bedre lønnsomheten i fisket. Fiskeri- og kystdepartementet har for tiden forslaget om samfiske til behandling, og jeg vil i løpet av den nærmeste tiden ta stilling til forslaget. Det er en del prinsipielle og praktiske spørsmål som må avklares, men jeg er også innforstått med at saken haster av hensyn til planlegging og avvikling av årets fiske.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Som jeg sa, vil jeg i den nærmeste framtid ta stilling til det forslaget som foreligger. For meg har det vært særdeles viktig å påse i det tilfellet vi skulle greie å finne en løsning, at den ikke var lik den tidligere omtalte driftsordningen. Det er vi alle enige om at er et viktig prinsipp. Det er ikke tvil om at særlig denne flåten har tøffe dager, de sliter. Samtidig må jeg si at jeg har hatt møte med Råfisklaget tidligere i dag. Vi var enige om at de har hatt år ikke veldig langt tilbake der økonomien var en helt annen. Fiskeprisene svinger, som kjent. Så bildet er nok sammensatt, men at det er en utfordring for tiden, er det ingen tvil om. Det er viktig at det i alle fall er en ordning som innebærer at det er to aktive fartøy som kan drive samfiske.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Jeg har merket meg anbefalingen om fortgang i saken, og tar det med meg.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-30:
Representanten Ketil Solvik-Olsen vil framsette et forslag på vegne av stortingsrepresentantene Siri A. Meling, Oskar Jarle Grimstad, Henning Skumsvoll, Øyvind Halleraker, Elisabeth Røbekk Nørve og meg selv om å heve grensen for konsesjonsbehandling av kraftverk i vernede vassdrag fra 1 til 3 MW.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-04-30:
Jeg takker for statsrådens utmerkede svar, som ikke bare antyder, men som viser at Regjeringen vil gå videre i arbeidet med å avskaffe det jeg vil kalle sosial dumping både i norsk innenriks sjøfart og på kontinentalsokkelen. Jeg har spesielt merket meg at Regjeringen faktisk vil vurdere, nær sagt allerede før ordningen med krav om arbeidstillatelse i norsk innenriksfart har trådt i kraft, også å utvide kravet til å gjelde utenlandske sjøfolk som arbeider om bord på utenlandsk registrerte skip i fast trafikk på norsk sokkel. Dette vil i høy grad også ramme bøyelastingsfartøyene, som i dag er det store problemet på norsk sokkel. Kampen mot sosial dumping i norsk innenriks sjøfart og på norsk kontinentalsokkel handler i like høy grad om å skape like konkurransevilkår mellom norske og utenlandskflaggede skip. Det sier seg selv at dersom det tillates at sjøfolks lønns- og arbeidsvilkår blir brukt som et konkurransemiddel mellom ulike rederier, vil man til slutt lande på det minst tenkelige nivå. Derfor er dette en kamp vi er nødt til å ta, dessverre mot redernes interesser. Det burde ha vært etter redernes ønske også. Så har jeg merket meg videre at Regjeringen vil vurdere å bruke anskaffelsesregelverket, nærmere bestemt forskriften om lønns- og arbeidsvilkår, ved inngåelser av offentlige kontrakter i norsk sjøfart. Det er også et viktig signal, som vil bidra til å skape like konkurransevilkår, men som også vil bidra til at sjøfolks lønns- og arbeidsvilkår kan ivaretas allerede gjennom kontraktene. Det spiller også en betydelig rolle, og jeg takker for det gode signalet.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-04-30:
I den grad det fra denne talerstol er tillatt å tale for galleriet, vil jeg gjøre det akkurat her og nå, for der sitter det en del mennesker med oransje t-skjorter som er direkte avhengig av at vi får like konkurransevilkår på norsk kontinentalsokkel og i norsk innenriks sjøfart. Det er deres arbeidsplasser det egentlig står om. I sitt innlegg tidligere i dag sa statsråden at allmenngjøring av tariffavtaler er én mulighet også når det gjelder norsk innenriks sjøfart. Haken ved det lovverket vi har på dette området, er at det er Tariffnemnda som er nødt til å avgjøre hvorvidt man skal gjøre tariffavtalene gjeldende innenfor et bestemt område. Og der er forholdet at der sitter også Rederiforbundet, som hittil har gjort hva de kan for å blokkere ethvert forsøk på å allmenngjøre tariffavtalene på dette området. Jeg er glad for at statsråden nevnte muligheten for å bruke offentlige kontrakter som et virkemiddel for å oppnå like konkurransevilkår og dermed også gode lønns- og arbeidsvilkår på sokkelen og i innenriksfarten. Dersom vi fikk statsoljeselskapet Statoil til å gjennomføre slike prinsipper i sin innkjøpspolitikk, ville vi tatt et langt skritt nærmere det å sikre like arbeidsvilkår og like lønnsvilkår på norsk sokkel. Så har jeg til slutt lyst til å si, fordi vi i går var vitne til at flere statsråder sto sammen om å legge fram en pakke for verftsindustrien, at jeg kunne ønsket meg at like mange statsråder sto fram en dag og sikret norske sjøfolk gode og likeverdige lønns- og arbeidsvilkår. Det er en tverrpolitisk oppgave som jeg håper vi etter hvert får se resultater av.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-30:
Jeg takker for takken for svaret. Jeg er glad for at det ble så klart oppfattet at kampen mot sosial dumping er en av Regjeringens og arbeidsministerens viktigste, prioriterte områder, i denne sammenheng i forhold til maritim næring. Jeg har gått gjennom de ulike virkemidlene vi har for dette arbeidet. Jeg har understreket på hvilke områder vi er veldig tydelige på at dette vil vi gå videre med, men jeg har også vist til – som jeg må gjøre – at det på noen områder er begrensninger i forhold til internasjonalt regelverk. Ingen skal mene at Regjeringen ikke ønsker det, men vi må se hvor langt vi kommer i forhold til regelverket. Jeg vil understreke at det har vi også når det gjelder ILO-94 og innkjøpsregelverket, og vi er i en dialog med ESA om det systemet. Jeg har lyst til å understreke at for Regjeringen og for arbeidsministeren er det at vi har lov til å fortsette å stille disse kravene i de internasjonale kontraktene, en veldig viktig prinsipiell sak som vi kommer til å fronte på alle måter. Jeg kan ikke si noe mer annet enn at jeg, ikke overraskende, deler målsettingen til interpellanten. Vi skal nå utrede alle sider av denne saken for også å gå videre på det som nettopp interpellanten var inne på, og også se på hvordan dette kan fungere i forhold til transport med norske bøyelastere på kontinentalsokkelen.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-30:
Jeg vil starte med å takke interpellanten for interpellasjonen, og jeg vil takke for debatten, som tar opp et veldig viktig område. Det har vært en god og konstruktiv debatt som er viktig for det arbeidet som Regjeringen holder på med. Jeg har lyst til å peke kort på noe som ble tatt opp av en representant her om Troms Offshore. Jeg skal ikke si noe om lovligheten av varslet boikott osv. Noe av dette skal til retten. Men jeg bare understreker, som også interpellanten understreket, at i hvert fall fiskeri- og kystministeren har gjort det helt klart at i framtidige kontrakter her vil man i tråd med de reglene som gjelder for offentlige innkjøp, stille krav om norske lønns- og arbeidsvilkår. Så har jeg bare lyst til å si til den diskusjonen som har vært her om hva sosial dumping er: Jeg for min del er veldig tydelig på at når man har systematisk manøvrering for å unngå å ansette folk på norske lønns- og arbeidsvilkår, men, som man ofte ser i mange bransjer, leier inn utenlandsk arbeidskraft på helt andre vilkår, kan ikke jeg se noe annet enn at det nettopp er kjerneområdet for sosial dumping. Det er det man ser veldig tydelig både i bygg- og anleggsbransjen, i hotell- og restaurantbransjen og i renholdsbransjen. Det er alle områder, sammen med dette området, som Regjeringen nå er veldig tydelig på at det jobbes systematisk med gjennom ulike typer tiltak. Så ble det sagt her at det finnes internasjonale regler som setter begrensninger for hva man kan gjøre. Det er helt riktig. Man kan like det eller ikke, men sånn er det. Derfor er det nettopp viktig at vi har – og det er det jeg har prøvd å si noe om her – et mangfold av ulike typer virkemidler, for gjennom det settet av virkemidler å forsøke å oppnå det vi virkelig er tydelige på at vi ønsker.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-30:
Eg vil takke representanten Gullvåg for å ta opp ei veldig viktig problemstilling og gi oss anledning til å drøfte denne saka, som passar godt dagen før 1. mai. Eg vil også takke arbeidsministeren for eit fyllestgjerande svar, som viser at Regjeringa tek denne problemstillinga på alvor og går inn i ho, og allereie no har ting på teiknebrettet som vil betre situasjonen. Norsk fagrørsle kjempar ein hard kamp for norske lønns- og arbeidsvilkår på norsk område. Det må også gjelde sjøfolk. Derfor er det viktig med dei nye reglane som trer i kraft i morgon, og som arbeidsministeren har orientert grundig om. Dessverre har vi ikkje arbeidsgivarane og Rederiforbundet med oss i arbeidet mot sosial dumping. Tvert om arbeider Rederiforbundet for å endre reglane for NIS på ein måte som vil presse ut norske sjøfolk, og det er ein kamp som SV vil setje seg sterkt imot. Vi kan ikkje endre reglane for NIS på ein sånn måte at vi i ytterlegare grad set press mot norske sjøfolk, og i ytterlegare grad legg til rette for sosial dumping. Norsk maritim næring er viktig for norsk økonomi. Det såg vi seinast i går då Regjeringa gjekk ut med ei stor pakke for å sikre at den kompetansen vi har i norsk maritim næring, kan vidareførast også i vanskelege tider, også i ein vanskeleg leveringssituasjon. Men det ein må hugse på, er at norske sjøfolk er ein vesentleg del av norsk maritim næring. Utan norske sjøfolk vil det vere ei større utfordring å halde oppe den teknologiske og marknadsmessige kompetansen som vi har i heile den maritime næringa. Derfor er det så viktig at vi held oppe kampen for å ta vare på norske arbeidsplassar, held oppe kampen mot sosial dumping, og at vi ikkje lèt oss presse av Rederiforbundet til å endre NIS og andre reglar, slik at norske sjøfolk får ei vanskeleg framtid i Noreg.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2010-04-30:
Først en takk til interpellanten for å sette en viktig sak på dagsordenen. Og så en liten visitt til Fremskrittspartiet, for etter innlegget fra representanten Reiertsen er jeg litt usikker på om Fremskrittspartiet vet hva sosial dumping egentlig er, men jeg skal la det ligge. Sosial dumping forekommer dessverre fortsatt i norsk arbeidsliv, selv om Regjeringen har iverksatt mange riktige og viktige tiltak for å bekjempe dette. Innsatsen mot sosial dumping har i stor grad vært rettet mot byggebransjen, og mye er gjort. Men vi vet at problemet forekommer andre steder også, bl.a. innen landbruket, innen renholds- og servicebransjen og – som interpellanten tar opp – innen skipsfarten. Utnytting av arbeidskraft er uakseptabelt. Når det gjelder utenlandske arbeidstakere, er de ofte i en svært utsatt situasjon. De er kanskje langt hjemmefra, mangler språkkunnskaper og kjenner ikke til våre lover og regler. Sosial dumping rammer også arbeidsgivere og bedrifter som opptrer seriøst og følger reglene. Når de mister kontrakter til useriøse, kan de gode arbeidsplassene bli usikre, og arbeidstakernes lønns- og arbeidsforhold kommer under press. Det er altså de useriøse bedriftene som får en konkurransefordel. Sosial dumping rammer også framtidig rekruttering, fordi vi vet at vi ikke får ungdom til å ta utdanning innen bransjer som har fått et useriøst stempel. Vi må sørge for at dette ikke skjer innen den maritime næringen. I sin ytterste konsekvens er dette også en trussel mot hele vår samfunnsmodell. Velferdsstaten er tuftet på et attraktivt arbeidsmarked med anstendige lønninger og regulerte forhold. Det sikrer den enkeltes levestandard, men også finansieringen av velferdsstaten. Sosial dumping må også ses i sammenheng med kampen mot svart arbeid, skatteunndragelser og økonomisk kriminalitet. Den norske samfunnsmodellen er bl.a. bygd på et trygt og likeverdig arbeidsliv. Dette har gitt oss velferdssamfunnet, med en høy grad av sosial likhet. Derfor er det så viktig å verne om de mest sentrale ingrediensene i denne vellykkede modellen. Når det gjelder sosial dumping innen norsk sjøfart, er det viktig å fokusere mye på dette, slik interpellanten på en god måte redegjorde for i sitt innlegg. Det er en av våre viktigste næringer og en del av Norges ansikt utad. Vi må ta ansvar for dette og opprettholde et arbeidsmarked også innen denne næringen, der alle følger spillereglene. Og jeg er glad for at statsråden i dag har understreket at dette er en viktig sak som Regjeringen fokuserer mye på og jobber aktivt videre med.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-04-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Som jeg også nevnte i mitt innlegg, er det klart at verneplikten, og for så vidt også avtjening av førstegangstjenesten, er et viktig bindeledd mellom Forsvaret og det sivile samfunn. Men jeg tror at enda viktigere for den folkelige oppslutninga om Forsvaret er det at vi faktisk har et forsvar som er i stand til å levere i henhold til de oppgaver Forsvaret har. Det er det som til syvende og sist er den viktigste folkelige forankringa. Det er mange tiltak som kan settes inn både på kort og på lang sikt. Jeg vil her trekke fram noen av de problemstillingene som jeg tror det er viktig å jobbe videre med framover nå. Det ene er det poenget som statsråden var inne på helt til slutt, nemlig hvordan man f.eks. kan vurdere godtgjøring for dem som tjenestegjør, og for så vidt også for HV – der er det mange problemstillinger som er viktige å ta tak i. At det føles som det er en rettferdig og akseptabel godtgjøring, er viktig for motivasjonen til soldatene. De skal være i stand til å utføre den tjenesten, med et klart militært relevant tilsnitt. I den sammenheng vil jeg bare peke på at i dag sitter mange vernepliktige som avtjener førstegangstjeneste, og utfører helt administrative oppgaver som ikke har noe militært tilsnitt – sortere post, bestille flybilletter, gjøre andre ting som egentlig ikke har noe med Forsvaret å gjøre. Det er demotiverende. Dette er oppgaver som kunne vært overtatt av sivile. Det neste poenget – som jeg tror man må være klar over har en sterk betydning for motivasjonen til dem som gjennomfører førstegangstjenesten og for muligheten til å få gjennomført den på en god måte, og som sikrer god kompetanse – er den ekstremt dårlige øvingssituasjonen man har, spesielt i vernepliktsavdelingene. Vi har vernepliktsbaserte operative avdelinger, bl.a. i Hæren. Det er altså kritisk ammunisjonsmangel, og øvingsnivået er flere steder under det som Generalinspektøren har definert som et kritisk lavt nivå. Vi kan se det når vi er rundt på øvelser, at det brukes spesielle metoder for å få det til å se ut som man er ute og øver mye. Avdelingene er ute i lengre tid, men soldatene får bare en natt eller to ute i felt i øvelse. Det er ikke godt nok. Det betyr mye for motivasjonen til soldatene at de faktisk føler at de får en relevant opplæring, en opplæring som er relevant for det oppdraget de skal utføre, å forsvare landet.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-04-30:
Først vil jeg takke alle som har deltatt i debatten. Det er bra at det er mye positiv oppmerksomhet og stort engasjement rundt spørsmålet om verneplikt og innholdet i førstegangstjenesten. Jeg vil si som min gode partikollega Jonni Solsvik sa: Spørsmålet er hvordan verneplikten skal overleve i framtida. Den ordningen vi har i dag, som vi alle er enige om at vi skal ha, er avhengig av utvikling for å overleve – et godt, konservativt standpunkt. For å ta spørsmålene fra representanten Gustavsen på strak arm vil jeg si at det er et lite hardtslående argument å vise til Sverige nettopp i konteksten hvem som fjerner verneplikten. I Sverige er det slik at verneplikten kommer til å bestå, men den endres. For det første innlemmes kvinner i verneplikten, altså plikten til under gitte forutsetninger å forsvare sitt land, men den militære førstegangstjenesten gjøres frivillig. Hvis man først skal være på jakt etter hvem som har fjernet verneplikt rundt om i verden, kan man bemerke at det var den sosialistiske presidenten Mitterrand som fjernet verneplikten i Frankrike. Så vil jeg videre si litt om noen av de momentene som har kommet opp. Jeg mener det er to ting som ser ut til å avtegne seg som det aller viktigste. Det ene er at skal man bedre innholdet i førstegangstjenesten, handler det om en rekke forskjellige tiltak. Det handler om de økonomiske rammene, men det handler vel så mye om innholdet. Hva gjør man når man er i førstegangstjenesten, som forbereder på oppdraget man skal utføre, og som motiverer for videre karriere i Forsvaret? Det at man i lang tid nå har opplevd kutt i antall øvingsdøgn og øvelser i Hæren, er demotiverende. Det rammer både offiserer, befal og soldater – det rammer alle. Det er en situasjon man er nødt til å få gjort noe med, både for å sikre Forsvarets operative evne totalt sett og ikke minst for å sikre at førstegangstjenesten blir relevant, og at den er realistisk med tanke på de oppdragene man skal utføre. Jeg tror også det handler om enkle ting som kan gjennomføres raskt. Jeg nevnte noen av dem i mitt hovedinnlegg. Ett eksempel er distinksjoner, som er en enkel ting å gjøre, men som betyr mye. Jeg ber statsråden om å tenke nøye igjennom om det også er noe man kan gjøre nokså umiddelbart, og som ikke koster store penger. Så skal vi være mer enn villig til å ta diskusjonene når den tid kommer, om hvordan man kan bedre de økonomiske vilkårene for dem som er inne til førstegangstjeneste. Der har Høyre vært opptatt av å gjøre noe og få ting på plass, men det er viktig at vi også diskuterer det som ikke nødvendigvis koster så mye penger, og som kan gjøres fort, men som kan ha stor effekt.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-04-30:
Jeg er svært glad for at verneplikten er tatt opp i denne interpellasjonen, og jeg er også veldig glad for at enigheten om verneplikten igjen er bekreftet. Jeg tror det er et svært viktig utgangspunkt når vi sammen diskuterer hvordan vi skal bedre innholdet i førstegangstjenesten og kvaliteten i oppgavene for den enkelte som er inne til tjeneste. Jeg er enig i at godtgjøring er viktig. Jeg valgte likevel å redegjøre for hvorfor disse forslagene som er framsatt, ikke er tatt videre. Vi har valgt å prioritere spørsmål knyttet til heving av kvaliteten i tjenesten. Jeg tror det er grunnleggende viktig for motivasjonen, og jeg synes også vi får en veldig gledelig respons fra soldatene selv, knyttet til det arbeidet som er gjort på dette området. Det gjøres årlige undersøkelser blant soldatene. I fjor ble denne gjennomført for tredje år på rad, og det er rapportert høyere trivsel i alle grener sammenlignet med året før. Det tror jeg er den beste – kall det gjerne – kvalitetstest vi kan få på tiltakene, nemlig hvordan soldatene selv opplever det arbeidet som gjøres. Men vi skal selvsagt videre, og i den forbindelse tror jeg også det er viktig fortsatt å se på innholdet i tjenesten og de muligheter for øving som gis. Men jeg synes det er viktig i situasjonen ikke å svartmale stoda der ute. Det er et viktig poeng at vi både har styrket Hæren betydelig bemanningsmessig siden 2006, og vi har i perioden faktisk reelt styrket Hærens budsjett utover lønns- og priskompensasjonen med over 740 mill. kr. Derigjennom kan vi også forvente at det selvsagt speiler seg igjen i soldatenes øvingsmuligheter.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-04-30:
Jeg vil igjen få takke interpellanten og takke for debatten. Jeg har flittig notert innspill som har kommet underveis, og merker meg med glede hvordan interpellanten nå også avslutningsvis påpeker at det å bygge status og omdømme rundt førstegangstjenesten handler vel så mye om innhold i avveiningen mellom hvor mye vekt man skal legge på økonomi for den enkelte, og andre ting. Disse tingene henger sammen. Og de tilbakemeldingene som kommer også fra soldatene selv, viser at det er bred enighet om at innhold er viktig. Fornøyde soldater er det som over tid bygger det beste omdømmet og høyner statusen, som sagt. Jeg vil også videreføre det gode samarbeidet med Tillitsmannsordningen. Og om det er tiltak som i fortsettelsen raskt kan gjennomføres, er jeg selvsagt innstilt på å vurdere det. Det er allerede tatt flere gode grep siden langtidsplanen ble behandlet. Vi skal selvsagt prøve å videreføre det. Jeg tror, som interpellanten, at det er viktig hele tiden å fokusere på hvordan vi kan videreutvikle og styrke førstegangstjenesten. Det er det som over tid både bygger styrke rundt verneplikten og bred enighet om den, om vi klarer å skape et godt innhold i førstegangstjenesten.