Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Jeg har lyst til å benytte taletiden min til noen betraktninger om landbruket. For landet, innbyggerne, er landbruket og hvordan det utvikler seg framover, svært viktig. Her er det mange store utfordringer i forhold til både lønnsomhet, investeringsbehov og mer, men også lyspunkter og gode utspill. Ungdommer som satser på melkeproduksjon i Finnmark og Midt-Norge, er gode eksempler, og satsinger på nisjeprodukter, som f.eks. osten fra Tingvoll, som er kåret til verdens beste ost. Så det er mye positivt. I budsjettinnstillingen har regjeringsfraksjonen så gode merknader at de må leses og leses med andakt, så jeg tenker ikke det er nødvendig å kommentere dem fra talerstolen. Det viktigste med landbruket er selvsagt å produsere trygg mat og råvarer til forbrukere og industri basert på norske ressurser. Det langsiktige perspektivet på dette kommer vi tilbake til når vi skal behandle og debattere landbruksmeldingen. Jeg bare understreker betydningen av at vi så langt råd er, får utnyttet alle arealene våre. Avlingenes kvalitet og mengde er avhengig av været det enkelte år. Melkebøndene ble tidlig klar over hvilke konsekvenser årets dårlige sommer fikk for produksjonsvolumet. Men Tine, som markedsregulator, tok ikke disse konsekvensene tilstrekkelig inn over seg tidsnok, og vi fikk den såkalte smørkrisen, som kan være alvorlig nok i noen bransjer og for forbrukere, men som først og fremst er meget alvorlig for Tine selv, som markedsregulator, for særlig i den rollen har Tine behov for tillit. Jeg merker meg at Tine-ledelsen nå legger seg flat for den kritikken som er framkommet. Det er bra og nødvendig. Noe slikt må vi ikke oppleve en gang til. Vi er avhengig av at vi har markedsordninger som fungerer, og som vi har tillit til. Avtalesystemet gir jordbrukets organisasjoner en medinnflytelse og et medansvar for utformingen av landbrukspolitiske virkemidler. Den gir også jordbruket forpliktelser bl.a. til å regulere overproduksjon og dekke kostnadene med dette. Men at det kan være behov for å justere dette systemet, kanskje oppnå mer fleksibilitet og bedre beredskap, er noe som bør vurderes, slik jeg ser det. Så har jeg merket meg at Høyre har en realistisk tilnærming til det å regulere innenlandsk omsetning av jordbruksprodukter, med god avstand til Fremskrittspartiet i denne saken. Jeg merket meg at representanten Flåtten sier at også Høyre ser behovet for en markedsordning. Det er positivt. Men så forstår jeg at han vil ha en annen ordning enn dagens. Hvilken? Og hvem skal da dekke kostnadene? I dagens ordning er det produsentene. I en alternativ ordning, hva det måtte bli, er det Statens landbruksforvaltning, SLF – staten i en eller annen rolle – man roper på? Det vil være interessant om representanten Flåtten, eller andre i Høyre, i løpet av debatten kunne redegjøre for hvordan tenkningen er på dette området. Det tror jeg vil være av interesse – i hvert fall for meg. Aktivt skogbruk som verdiskaper, sysselsettingsfaktor og virkemiddel i klimapolitikken er kommet til heder og verdighet etter regjeringsskiftet i 2005. Det er bra. Skogbruket er grunnlaget for en langsiktig verdikjede, og er avhengig av et fungerende marked for sine sluttprodukter. Det er ingen grunn til å legge skjul på at det hviler mørke skyer over deler av skogindustrien. For den som har levd en stund, og levd med Norske Skog, er det spesielt tragisk å oppleve det vi nå er vitne til. Jeg tror det er lærdom å hente av dette hva gjelder veksttempo, strategivalg osv. Skogbruket og skogindustrien er en meget viktig næringskjede, viktig for hele landet. Derfor er det av største betydning at det legges til rette slik at alle ledd i næringskjeden får livsvilkår og utviklingsmuligheter. Det vil være bra for verdiskapingen, sysselsettingen, miljøet og klimaet.