trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-03-20:
Det offentlige er kreditor eller har innkrevingsansvar for et meget stort antall kravstyper. Forfallsdatoen for kravene er nok til dels tilfeldig, men det kan også være spesielle grunner til at en viss dato er valgt, f.eks. at enkelte offentlige ytelser skal forskuddsbetales. Jeg tror ikke det vil være hensiktsmessig å igangsette et arbeid med å samordne forfallsdatoen for alle offentlige krav. På grunn av det store antallet kravstyper ville dette bli et svært omfattende arbeid. Jeg er heller ikke overbevist om at det vil føles lettere for de fleste at kravene forfaller på en og samme dato. Selv om pensjoner stort sett utbetales omkring den 20. hver måned, er det mange trygdede som har sine inntekter spredt over forskjellige utbetalingsdatoer. For eksempel utbetales barnetrygd og kontantstøtte i slutten av måneden, attføring to ganger pr. måned, bostøtte tre ganger i året i begynnelsen av utbetalingsmåneden osv., bare for å nevne noe. Mange vil nok derfor synes at det er lettere at også utgiftene forfaller til noe forskjellige tidspunkter, slik at ikke «alt kommer på en gang». Det er også slik at mange offentlige krav utsendes i god tid før forfall, noe som gjør det lettere å tilpasse innbetalingene i forhold til tidspunktet for utbetaling av pensjon, trygd o.l. Pensjonister og andre som synes det er vanskelig å planlegge privatøkonomien, kan også søke bistand hos kommunale myndigheter på hjemstedet. De fleste kommuner har i dag et tilbud om økonomisk rådgivning for privatpersoner.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-03-20:
Jeg tror dette er et spørsmål for den enkelte om god planlegging av økonomien. Man må jo betale sine regninger. Det er et viktig oppslag i Dagsavisen i dag som går på purregebyr. Jeg håper flest mulig leser det, at det faktisk er tak på hvor mye en kan ta. Mitt utgangspunkt er at folk selv må kunne bestemme, at ikke vi setter i gang et arbeid som om folk ikke selv kan håndtere egen økonomi. I dag kan bankene yte tjenester, f.eks. autogiro. I departementet har vi i hvert fall ikke fått henvendelser som tilsier at dette er et stort problem for folk flest eller for trygdemottakerne. Så det er vel svaret mitt. Jeg kan så langt ikke se behov for å sette i gang en enorm utredning på dette.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-03-20:
Jeg kan ikke svare på spørsmålet om staten tjener penger på purregebyr, det har jeg ingen oversikt over her og nå. Da måtte jeg ha gått litt tilbake og fått undersøkt det, og det har jeg ikke hatt anledning til. Men igjen har jeg lyst til å si at folk må jo betale regningene sine. Det er et spørsmål om god planlegging, og i kommunene er det muligheter til å få hjelp til å planlegge sin privatøkonomi. Å sette i gang en stor utredning vil jeg i alle fall ikke bekrefte at vi kommer til å gjøre, i og med at vi ikke har dokumenterte behov. Nå sier representanten at Pensjonistforbundet er opptatt av dette. Det er mulig. I så fall får vi ta det spørsmålet i en samtale med dem hvis de henvender seg til oss, men vi har ikke fått denne typen henvendelser. Så det er svaret mitt.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-03-20:
Forsøket med gratis korttidstilbud i barnehage for 5-åringer i bydel Gamle Oslo startet høsten 1998 og skulle etter Stortingets opprinnelige vedtak avsluttes sommeren 2001. Forsøket ble utvidet til også å gjelde 4-åringene høsten 2000. Videre ble forsøket forlenget ut barnehageåret 2001–2002 av den forrige regjeringen. Departementet gjennomførte en evaluering av forsøkene ved årsskiftet 2001/2002. I budsjettet for 2002 ble bevilget midler for å videreføre forsøket ut barnehageåret 2001–2002, altså til sommeren. Målet med forsøket har vært å tilrettelegge for bedre integrering og språkopplæring og å øke deltakelsen av innvandrerbarn i barnehagene. Hittil har alle barn i målgruppen som det har vært mulig å oppnå kontakt med, vært med i gratistilbudet hele eller deler av året. Første del av evalueringen viser bl.a. at 5-åringene har gjort positive språklige fremskritt, selv om de fortsatt ligger etter sine norskspråklige jevnaldrende. Et flertall på Stortinget viste under behandlingen av Barne- og familiedepartementets budsjett for 2002 til de meget positive resultatene og erfaringene fra dette prosjektet og mente at en nødvendig evaluering ikke måtte forhindre at en eventuell videreføring eller utbygging av prosjektet kunne skje fra og med høsten 2002. Jeg kan bekrefte at Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett vil fremme forslag om at det bevilges midler til drift av gratis korttidstilbud i barnehage for 4- og 5-åringer i bydel Gamle Oslo høsten 2002. Jeg tar sikte på å drøfte med Oslo kommune hvordan forsøket eventuelt kan videreføres etter 2002. Jeg vil også vurdere å utvide forsøket til andre kommuner fra 2003. Det vil jeg i så fall komme tilbake til i budsjettframlegget til høsten.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-03-20:
Som jeg har sagt, vil vi fremme forslag om at det bevilges midler til dette tiltaket i revidert nasjonalbudsjett. Departementet var ikke kjent med dette utspillet fra Oslo før det kom fram det som skjedde i Oslo øst med hensyn til at det ble varslet at dette tiltaket fra Oslo kommunes side skulle avvikles. Vi har nok også behov for å ha en nærmere dialog med Oslo kommune om hvordan man eventuelt skal videreføre dette, da ikke som et forsøk, men som en mer permanent praksis etter nyttår. Det er jo et problem at en del forsøk som settes i gang fra statlig side, og som kanskje har vært ment å være forsøk der kommunen skulle overta, ikke synes å kunne avvikles så lett, så jeg tror nok at Oslo kommune på en eller annen måte må involveres i et videre opplegg for dette. Jeg kan nevne at det er nedsatt en tverrdepartemental arbeidsgruppe som skal komme med forslag til modeller for økt norskkunnskap i familier uten norsk-etnisk bakgrunn med førskolebarn, og særlig med tanke på disse barnas videre skolegang. Her vil også de positive erfaringene vi har fra bydel Gamle Oslo, være sentrale i arbeidet. Så vi har en jobb å gjøre fra nå av og utover høsten.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-03-20:
Her tror jeg vi er veldig enige, og som statsråd i Barne- og familiedepartementet med ansvaret for dette prosjektet ble jeg først kjent med det da avisoppslagene kom, og jeg kunne ikke håndtere det før det stod i media.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-03-20:
Jeg vil gjerne stille barne- og familieministeren følgende spørsmål: «I Aftenposten Aften 12.3.02 stod det at bydel Gamle Oslo må kutte dramatisk i barnehagetilbudet i 2. halvår 2002. Bl.a. må det statlige prosjektet med gratis korttidsbarnehage for alle 4- og 5-åringer avvikles. Dette skyldes at departementet ikke har gitt garantier til kommunen om at staten vil bevilge de nødvendige midler i revidert budsjett for 2002, slik Stortinget har forutsatt. I Dagsavisen 29.1.02 sa statsråden at prosjektet må videreføres og utvides. Har statsråden planer om å innfri sitt løfte til Gamle Oslo?»
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-03-20:
Jeg takker for svaret, og jeg er glad for svaret. Jeg stiller spørsmålet til tross for at jeg har registrert at statsråden har uttalt seg offentlig i mer positive vendinger enn det som var utgangspunktet for bydelens behandling av sitt budsjett, og jeg vil gjerne ha det bekreftet her i Stortinget. Det som er problemet, og som jeg syns statsråden må ta med seg, er at situasjonen for bydel Gamle Oslo oppstod som resultat av den tvil departementet hadde skapt i samtale med Oslo kommune om at disse pengene ikke skulle komme, på tross av at det var garantert gjennom flertallet under behandling av budsjettet i denne sal. Nå oppfatter jeg det dit hen at statsrådens utsagn gir 100 pst. garanti for at pengene fortsatt kommer etter sommeren 2002.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-03-20:
Jeg er enig med statsråden i at det viktige er at dette skal bli en permanent ordning – så langt er vi enige. Det som er det beklagelige, er at den usikkerheten som oppstod for bydel Gamle Oslo, fikk en så lang levetid at det ble skapt både fortvilelse og forbannelse blant foreldre og ansatte, som i går førte til kraftige reaksjoner i bydelen. Men jeg håper at det som nå har blitt gitt som svar her, bidrar til at vi får en god behandling av framtiden for dette barnehagetilbudet.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
«En rekke kommuner har etablert offentlig servicekontor, og flere står på trappene for etablering. Mange kommuner opplever dessverre at de statlige etater viser liten entusiasme for å delta i offentlige servicekontor. Det gjelder både i forhold til økonomiske bidrag og utplassering av oppgaver. Hva vil statsråden gjøre for at alle statlige etater deltar med engasjement og økonomiske bidrag når kommunene ønsker at de skal delta aktivt i offentlig servicekontor?»
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
Jeg takker for svaret. Statsråd Norman nevnte dette med instruksjon, og det tror jeg kanskje kan bli nødvendig. Jeg har gleden av å reise rundt og snakke om offentlige servicekontor til ulike instanser og kommuner, og får stadig tilbakemelding på at statlige etater – jeg vil ikke si at de er blankt avvisende – er svært, svært tilbakeholdne med å bidra til å få i gang offentlige servicekontor. På den ene sida går det på at de ikke vil bidra med økonomi, men det andre er at de skylder på et regelverk som er for komplisert til at de kan legge inn en del av tjenestene sine i offentlige servicekontor. Mitt spørsmål til Victor Norman blir derfor: Er statsråden villig til å se på regelverket dersom det er et problem for å kunne delta i offentlige servicekontor? For det andre: Er han villig til å instruere alle statsetatene om at de skal delta dersom kommunene ber om det?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
Problemet er følgende: Ofte, særlig i de små kommunene, er det kommunen som er den store aktøren i offentlige servicekontor, og så har man spredte innslag av statlige tjenester. Trygd er vanlig i de fleste kommuner, ikke alle. Vi har likning, politi og enkelte andre statlige tjenester i begrenset grad. I enkelte kommuner har f.eks. lensmannen en dag i uka, likningskontoret tre dager i uka, osv. Det gjør at det er kommunen som blir den store pådriveren for å få dette til, og så opplever man på de små plassene at de statlige etatene finner det hensiktsmessig ikke å delta fordi man nærmest er på vei ut av det området. Som distriktspolitiker syns jeg det er viktig at man klarer å holde denne typen tilbud også i små kommuner, og derfor blir det ekstra viktig at statlige etater deltar i offentlige servicekontor i små kommuner. Ser statsråden at det er nødvendig at man ser på disse små kommunene med litt andre øyne, slik at man sikrer at man har det minimumstilbudet i offentlige servicekontor som disse etatene kan bidra med?
Victor Norman (Høyre), 2002-03-20:
Som jeg har redegjort for tidligere her i Stortinget, bl.a. i mitt svar på spørsmål fra representanten Anne Helen Rui den 27. februar, legger jeg stor vekt på at offentlige servicekontorer og elektronisk forvaltning skal fungere effektivt som brukerrettede inngangsporter til offentlig forvaltning på tvers av etater og forvaltningsnivåer, og da på tvers av både stat og kommune. Mitt departement har nå sendt ut brev til alle landets kommuner og offentlige etater for øvrig, hvor vi inviterer til å søke om økonomisk støtte til offentlige servicekontorer og andre prosjekter som har som mål å etablere slike brukerrettede inngangsporter til det offentlige. Vi har i den sammenheng lagt vekt på å signalisere en rekke ulike elementer og kriterier som kan legges til grunn for utviklingsarbeidet, og som skal bidra til et mangfold av ulike modeller og løsninger som er tilpasset de lokale forhold og de ulike brukergruppers behov. Hvor godt vi vil lykkes med å få frem det ønskede mangfold av modeller og løsninger, vil vi få en indikasjon på når vi innen mai måned mottar søknadene om økonomisk støtte til prosjektene. Vi vil behandle søknadene raskt og følge dem opp så fort som mulig. Når det gjelder de statlige etatene, er mitt inntrykk at de er i ferd med å prioritere arbeidet med å utvikle en mer kundevennlig og serviceorientert tjenesteyting i førstelinjen. Både Skattedirektoratet, Arbeidsdirektoratet og Rikstrygdeverket utvikler informasjons- og tjenestepakker for enklere og forberedende saksbehandling innenfor de respektive tjenesteområder i tilknytning til lokale servicekontorer. I de kommunene hvor det ennå ikke er konkrete planer om offentlige servicekontorer, kan det også være aktuelt med andre samarbeidsløsninger, f.eks. mellom trygde- og ligningsetaten. Det arbeides også aktivt med å tilby tjenester fra flere andre statlige tjenesteområder, som fri rettshjelp, tjenester i tilknytning til Statens vegvesen, osv. For å lykkes med dette arbeidet tror jeg at vi i begrenset grad bør komme med detaljerte pålegg ovenfra. Prinsippet bør være lokalt ansvar og lokal frihet også når det gjelder statlige etater. Vi bør heller stimulere til ulike lokale samarbeidsmodeller for kommunale og statlige tjenester tilpasset de lokale forhold. Men det må samtidig være slik at både kommunale og statlige etater i dette arbeidet må ta utgangspunkt i brukernes behov. Og dersom dette ikke er tilfellet, er jeg innstilt på å ta initiativ til at de statlige etatene blir instruert om å delta mer aktivt i arbeidet med offentlige servicekontorer der det er nødvendig for å få gode brukerrettede tilbud. Men først ønsker vi altså å bruke oppmuntringsveien.
Victor Norman (Høyre), 2002-03-20:
På det siste spørsmålet er svaret nei. Utgangspunktet kan ikke her være om kommunene ønsker statlig medvirkning, men om det er hensiktsmessig ut fra brukernes behov. Jeg vil bare instruere i de tilfellene hvor det er nødvendig for å få et bedre brukerrettet tilbud. Det gir for så vidt også svaret på det første spørsmålet, om jeg er villig til å gjøre noe med reglene. Jeg er ikke villig til å gjøre noe med reglene for å fremme offentlige servicekontor, men vi er veldig opptatt av å gjøre noe med reglene for å gjøre offentlig tjenesteytelse enklere og bedre for brukerne. I den forbindelse vil jeg spesielt peke på det store arbeid som nå gjøres med gjennomgang av området arbeid, trygd og sosiale tjenester, som skal gi enklere regler, bedre virkemidler, og som på den måten også vil legge til rette for en samling av de lokale tjenestetilbudene på tvers av statlige og kommunale etater på et område som er særlig viktig for brukerne.
Victor Norman (Høyre), 2002-03-20:
Som jeg sa tidligere, er vi opptatt av å få løsninger som er tilpasset de lokale behovene, og jeg ser helt klart at behovene er andre i små kommuner enn i store kommuner. Men vi er også opptatt av at servicekontorer skal bli noe annet og mer enn et offentlig informasjonskontor, og derfor er vi ikke så opptatt av at det skal spenne over alle etater. Vi er mer opptatt av at det skal spenne over forvaltningsnivåer og de etatene som er relevante for brukerne i en spesiell sammenheng. I den forbindelse vil nok jeg i forhold til de søknadene som kommer inn, gi høyere prioritet til steder hvor man kanskje avgrenser servicekontorers arbeidsområde når det gjelder temaer, og til gjengjeld satser mer på at det skal gå på tvers av forvaltningsnivåene. I de tilfellene tror jeg forholdene ligger godt til rette for et nært samarbeid mellom kommunene og de statlige etatene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Oppsøkende og koordinerende tjeneste, OKT, i Oslo gjør en svært viktig innsats, og det er viktig at den har best mulig arbeidsvilkår. Blant flere andre oppdrag som de er satt til å utføre, blir de også tilkalt ved overdoser og for å hente svært berusede personer. Dette kan være akutte situasjoner som forutsetter hurtig utrykning. Noen ganger kan det også være snakk om livredning. Det vil selvsagt være kritisk – for ikke å si umulig – å utføre dette arbeidet dersom de må kjøre i kø eller bruke mye tid på å finne en ledig parkeringsplass. De behovene som OKT har når det gjelder fremkommelighet og parkering, krever unntak fra trafikkreglene og parkeringsbestemmelsene. Slike unntak er forbeholdt utrykningskjøretøy. For å opprettholde trafikantenes respekt for utrykningskjøretøy og hensynet til ulykkesrisikoen ved bruk av disse er det ønskelig å holde antallet utrykningskjøretøy relativt lavt. Det er derfor i særskilte forskrifter hjemlet i vegtrafikkloven satt krav både til hvilke typer kjøretøy som kan gis utrykningsstatus, og til nødvendig kompetanse hos førere av slike. I utgangspunktet fyller kjøretøy fra OKT ikke disse kravene. Jeg vil som samferdselsminister foreta en konkret vurdering av hvilke muligheter og begrensninger som ligger i gjeldende vegtrafikklovgivning i forhold til de behovene som OKT har. Det tar jeg sikte på å gjøre rimelig raskt. Sosialministeren vil også ta kontakt med Oslo kommune for å diskutere om det er mulig å finne praktiske løsninger som sikrer at OKT får utføre sitt oppdrag uten at sjåførene må kjøre eller parkere ulovlig og bli ilagt bøter.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Som jeg sa i stad, ser jeg behov for å gå gjennom ting her, for det er helt riktig som representanten Haga sier, at det er en viktig funksjon som blir ivaretatt av de personene som har dette oppdraget. Det skal ikke være nødvendig at man må begå lovbrudd for å utføre en god og viktig jobb. Derfor vil jeg, som jeg sa, som samferdselsminister gå gjennom de begrensningene som måtte ligge innenfor vegtrafikklovgivningen, og se om vi kan løse opp noe her som vil kunne bidra i riktig retning. Som sagt vil sosialministeren ta kontakt med Oslo kommune i den grad det er utfordringer som kommunen har ansvar for og som kan forbedres.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Dette er et arbeid som vi griper fatt i nå. Det er selvfølgelig vanskelig for meg å love en dato for når vi skal ha dette på plass, men vi tar fatt i utfordringen nå med en gang.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Det er i dag bred enighet om at næringsutvikling og økonomisk vekst er nødvendige betingelser for varig fattigdomsreduksjon i utviklingslandene. Lønnsom næringsvirksomhet styrker dessuten statenes evne til selv å kunne finansiere viktige samfunnsoppgaver som helse og utdanning, og bidrar dermed til redusert avhengighet av bistand. Utviklingslandene har selv uttrykt klare ønsker om at utenlandsk næringsliv investerer og engasjerer seg langsiktig i konkrete prosjekter. Fra norsk side anser man derfor norsk næringslivs engasjement i utviklingsland som viktig og ønskelig i forhold til utviklingspolitiske mål. Samtidig er vi selvsagt opptatt av at næringsvirksomheten skjer i overensstemmelse med internasjonale retningslinjer for miljø og menneskerettigheter. Når det gjelder offentlig støttet eksportfinansiering og garantier, gjøres det et kontinuerlig arbeid innenfor OECD for å utvikle felles retningslinjer for miljø og retningslinjer for å redusere omfanget av korrupsjon. Norske myndigheter har sammen med bl.a. GIEK spilt en aktiv rolle i dette arbeidet. GIEKs funksjon er å dekke risiko i forbindelse med eksport og investeringer i utlandet. Mange utviklingsland sliter med å tiltrekke seg handel og investeringer fordi risikoen, både den kommersielle og den politiske, anses som svært høy for investorene. De færreste av disse landene har egne, konkurransedyktige garantiinstitutter eller ordninger. At norske leverandører og investorer kan avdekke sin risiko gjennom GIEK, bidrar derfor i seg selv til økt næringslivsengasjement i utviklingslandene og er således i tråd med utviklingslandenes ønsker. GIEK administrerer flere garantiordninger, herunder garantiordning for investeringer i og eksport til utviklingsland, U-landsordningen. Det ene av prosjektene som det henvises til i spørsmålet, i Uganda, behandles under denne ordningen. Denne konkrete saken er for tiden under behandling i GIEK, og jeg vil derfor ikke kommentere den nærmere. Formålet med U-landsordningen er imidlertid nettopp å kunne tilby garantier i tilfeller hvor risikoen forbundet med kreditten er for høy til at den kan dekkes under alminnelig ordning, men hvor det av utviklingspolitiske grunner kan være ønskelig å tilgodese særlig utviklingsfremmende prosjekter. For garantier utstedt under denne ordningen stilles det derfor krav til at prosjektet er utviklingsfremmende. Det er NORAD som formelt godkjenner at prosjektet er utviklingsfremmende og anbefaler at GIEK stiller garanti.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Det er viktig at man internasjonalt har en felles forståelse at hvilke prinsipper som skal legges til grunn for engasjement på slike områder. Det er derfor vi også fra norsk side samarbeider internasjonalt med andre i forhold til hvilke momenter som det er viktig å legge til grunn når man skal gi den type garantier som det her er snakk om. I spørsmålet om hvem som skal høres, mener jeg det er viktig at vi har systemer som ivaretar og som lytter til de innspillene som kommer, det være seg fra myndigheter i Norge eller i det berørte land, eller andre land, og ikke minst også når det gjelder interesseorganisasjoner som har et engasjement i de konkrete prosjektene. Det gjelder interesseorganisasjoner så vel i Norge som i de landene som er berørt av dette.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Jeg oppfatter det slik at representanten Lysbakken har et engasjement når det gjelder disse konkrete prosjektene. Det jeg kan gjøre konkret i forhold til det, er å overbringe de synspunktene og de innvendingene som her kommer, til nærings- og handelsministeren, som er den ministeren som har ansvaret på dette området.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Ved fordelingen av vegbevilgningene er det mange hensyn som skal tas. Reduksjon av trafikkulykker er ett av de viktigste hensynene. Ved fylkesfordelingen av rammene i forbindelse med utarbeidelsen av handlingsprogrammene til Nasjonal transportplan for 2002-2011 ble en del av midlene på postene 30 og 23 fordelt ut fra ulykkeskostnadene i de enkelte fylkene. I perioden 1995-1999 var det fylkene Oslo, Akerhus, Hordaland, Buskerud og Rogaland som hadde de høyeste ulykkeskostnadene. Andre kriterier som benyttes for å fastsette fylkesfordelingen, er bl.a. befolkning, veglengde og antall kjøretøy. Dette er også kriterier som har relasjon til sikkerhet. I handlingsprogrammene for perioden 2002-2005 legges det opp til om lag en fordobling av trafikksikkerhetsinnsatsen innen trafikant- og kjøretøyområdet. Midler til særskilte trafikksikkerhetstiltak over investeringsbudsjettet er foreslått økt med 60 pst., fra om lag 970 mill. kr i perioden 1998-2001 til om lag 1 550 mill. kr i perioden 2002-2005. Dette siste viser at trafikksikkerhet også blir relativt høyt prioritert i de fleste fylker ved fordelingen av investeringsmidlene. Antall skadde og drepte i vegtrafikken i de enkelte fylker varierer fra år til år. Det er derfor viktig å vurdere ulykkesutviklingen over flere år, slik en gjør i arbeidet med å utvikle langsiktige strategier for arbeidet med trafikksikkerhet. Det er ut fra ulykkessituasjonen ikke grunnlag for å foreslå økte bevilgninger spesielt til disse fylkene i revidert nasjonalbudsjett. Eventuell justering i fordeling av midler mellom fylkene vil måtte tas som en del av den ordinære budsjettprosessen. Jeg vil samtidig understreke at en rekke andre virkemidler enn økte vegbevilgninger er nødvendige i trafikksikkerhetsarbeidet. Eksempler på dette er målrettet reduksjon av fartsgrenser, kontroll av kjørefarten, tiltak mot promillekjøring og bedre føreropplæring.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Som jeg sa i stad i svaret, legges det også vekt på innbyggerantall i de ulike fylkene når man fordeler midler fylkesvis. De avgiftene som betales innenfor dette området, er ikke øremerket, som representanten her er inne på, og det vil de heller ikke bli framover. Så det er ikke nødvendigvis slik at der det er mange som betaler inn høye avgifter, vil det slå tilbake på veginvesteringer. Jeg vil også minne om at vi forrige helg hadde en rasulykke, som da setter den type sikkerhet i fokus. Det gjelder altså helt andre fylker enn det det her er vist til. Det er også en viktig påminnelse for oss om at trafikksikkerhetsarbeidet er veldig viktig, enten det er ras eller andre trafikksikkerhetsutfordringer vi står overfor.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
I statsbudsjettet for 2002 orienteres det om den vanskelige økonomiske situasjonen i Luftfartsverket og den store usikkerheten som særlig knytter seg til inntektssiden. Det vises derfor til at det kan være aktuelt å komme tilbake til Stortinget med forslag til revisjon av Luftfartsverkets budsjett for 2002. I budsjettinnstillingen ber dessuten Stortinget konkret om at Regjeringen må foreta en gjennomgang av Luftfartsverkets økonomi og komme tilbake til Stortinget med dette senest i vårsesjonen 2002. Jeg tar sikte på å legge fram forslag til revidert budsjett for Luftfartsverket i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett i mai. I den forbindelse vil framdrift og prioriteringer for alle planlagte investeringer bli vurdert nærmere.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Jeg kan forsikre at samferdselsministeren er veldig opptatt av at vi skal finne gode distriktsmessige løsninger på mange områder. Jeg vil også minne om at når det gjelder dette vedtaket som det ble vist til fra Stortinget – jeg var litt usikker på hvilket vedtak det var – var det tidligere samferdselsminister Odd Einar Dørum som besluttet at dette treningssenteret skulle legges til Tjeldsund. Nå har vi en sånn situasjon innenfor Luftfartsverket i dag når det gjelder økonomi, at vi er nødt til å se ting i sammenheng. Det er meget vanskelige vilkår innenfor luftfarten på den måten at trafikken har gått dramatisk ned. Og som jeg nevnte, har man store problemer på inntektssiden av den grunn. Vi er nødt til å se i en helhetlig sammenheng hvilke prioriteringer vi skal gjøre når det gjelder investeringer på alle hold, og da må også dette treningssenteret inngå i de vurderingene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Sjøfartsdirektoratet har det overordnede ansvaret for sikkerheten til sjøs, jf. sjødyktighetsloven § 3. Sjøfartsdirektoratet sorterer igjen under Nærings- og handelsdepartementet. Regelverket har likevel stor betydning for gods- og passasjerførende fartøyer, som er en viktig del av norsk samferdsel. EU vedtok i 1998 direktiv 98/18 om sikkerhetsstandarder for passasjerskip i innenriks fart. Etter at økonomiske virkninger var kartlagt, og det var forutsatt en vanlig åpen høringsprosess, ble bestemmelsene i direktivet fastsatt som norsk forskrift med virkning fra 1. mai 2000. Direktivet og forskriften fastsetter at eksisterende skip over 24 m skal oppgraderes på visse områder det første året, mens de mest omfattende oppgraderingene for skip i klasse B, liten kystfart, senest skal være oppgradert til nye krav i perioden 2007–2010, avhengig av alder. Konsekvensene for hurtigbåtflåten pr. 1. juli har så langt jeg kjenner til, liten sammenheng med de EU-kravene representanten Hansen viser til. Bakgrunnen er at internasjonalt hurtigbåtregelverk blir innført, og at Norge i etterkant av Sleipner-kommisjonens arbeid selv har valgt å gi deler av regelverket tilbakevirkende kraft også for eksisterende hurtigbåter. Det er en diskusjon om både økonomi og teknisk gjennomføring. Jeg har tatt spørsmål om regelverk og praktisering opp med næringsministeren, som igjen har bedt om innspill fra Sjøfartsdirektoratet. Samferdselsdepartementet og fylkeskommunene må som kjøpere av transporttjenestene forholde seg til virkningene når disse er nærmere kartlagt, og det vil om nødvendig bli forelagt Stortinget.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Jeg anser to ting som veldig viktige i denne saken. Det ene er at vi har et tilbud på dette området som er godt for folk, og det andre området jeg er opptatt av, er at sikkerheten ivaretas på en god måte. Vi har hatt opplevelser som vi helst ikke vil ha igjen. Derfor er det viktig å sette sikkerheten i høysetet. Samtidig finner jeg det helt riktig at vi også ser på at kravene er riktige i forhold til de mål man ønsker å oppnå, så det er ting vi hele tiden vil være opptatt av. Men trafikksikkerhet er viktig, og det er viktig at vi har et godt transporttilbud også langs kysten til innbyggerne i dette landet. Når det gjelder det konkrete spørsmålet som vi snakker om her, så er det en kontakt med Sjøfartsdirektoratet, som er den ansvarlige myndighet i forhold til å pålegge disse kravene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Det er klart at det er viktig at rammevilkårene er riktige for dem som skal operere i dette markedet. Nå vil det ikke være riktig av meg å gå ut og garantere at vi har trafikk etter 1. juli – jeg forutsetter at vi har det. Men hva det nå eventuelt skal bety i forhold til kjøp av tjenester, som jeg regner med representanten her sikter til, så er dette ting vi må komme tilbake til, for vi vet ikke hvordan virkningen økonomisk vil bli før dette systemet er innført.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
En av de største utfordringene ved togtilbudet over Holmlia i dag er at det tilbys for få sitteplasser i rushtidene. Dette kapasitetsproblemet henger sammen med en generell mangel på tilgjengelig togmateriell samt standarden og kapasiteten på sporet. Dagens tilbud har dessuten færre avganger enn ønskelig på lørdager og søndager, da det kjøres timesavganger med et tillegg av åtte avganger i hver retning på strekningen Skøyen–Mysen. Dette reduserte togtilbudet i helgene er en følge av knapphet på lokomotivførere. Så snart lokomotivførersituasjonen tillater det, vil halvtimesavganger på dagtid lørdager og kveldstid søndager bli gjeninnført. Mulighetene for ytterligere forbedringer av tilbudet vil bli vurdert i forbindelse med innfasingen av de nye lokaltogsettene som NSB BA har under levering. Regjeringen har i Sem-erklæringen prioritert satsing på nærtrafikken i bl.a. Oslo-området, og vil følge opp dette i kommende avtaler med NSB om statlig kjøp. En slik forbedring av tilbudet vil imidlertid ha en kostnadsside som vil måtte prioriteres opp mot det øvrige togtilbudet som inngår i statlig kjøp av persontransporttjenester med tog. Jeg tar sikte på å komme tilbake til Stortinget med nærmere opplegg til en ny rammeavtale med NSB for årene 2003–2005 i forbindelse med budsjettframlegget til høsten. På lengre sikt vil tilbudet ytterligere kunne forbedres i forbindelse med en utbygging av bl.a. Ski stasjon og nytt dobbeltspor på strekningen Oslo–Ski, slik det er lagt opp til i Nasjonal transportplan 2002–2011.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Oppfølgingen av handlingsplanen og av Nasjonal transportplan skjer i praksis gjennom det enkelte budsjettfremlegg hvert år. Vi kommer altså tilbake til denne konkrete saken og til liknende saker ved behandlingen av budsjettet hvert år.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-20:
Ja, det er riktig at skal man ha gode planleggingsmuligheter, må det gis klare signaler. Det ønsker denne regjeringen å gi. Det er viktig at vi gjennom de årlige budsjettene viser hva vi konkret ønsker å satse på. Og det kommer vi tilbake til – forhåpentligvis i mange budsjettrunder heretter.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
Jeg vil gjerne stille statsråden følgende spørsmål: «Garanti-Instituttet for Eksportkreditt(GIEK) er involvert i flere omstridte damprosjekter i utviklingsland, blant annet et NCC-prosjekt i Den Dominikanske republikk, og Bujagali Hydropower project i Uganda, som norske Veidekke er involvert i. (GIEK) Mener Regjeringen det er samsvar mellom norsk næringspolitikk og utviklingspolitikk i disse tilfellene, og mener Regjeringen at hensynet til hva som er utviklingsfremmende, bør ligge til grunn for hvilke prosjekter GIEK skal støtte i utviklingsland?»
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
Jeg takker for svaret. Jeg ønsker å følge det opp ved å henvise til at det svenske garantiinstituttet for eksportkreditt har konkludert med at prosjektet Bujagali ikke er utviklingsfremmende fordi Uganda ikke har økonomisk ryggrad til å bære et så stort prosjekt. Statsråden nevner også at disse prosjektene gjennomføres i tråd med det som kalles u-landenes ønsker. Mitt oppfølgingsspørsmål går da på hvem det er som skal definere hva som er i u-landenes interesse. Det som går igjen i disse to sakene, er at lokalbefolkningen gang på gang har protestert og hevder at de ikke har blitt hørt, og at byggingen er satt i gang uten at det har kommet troverdige planer for kompensasjon og relokalisering av lokalbefolkningen. Mitt spørsmål er derfor om statsråden vil se nærmere på retningslinjene for GIEK i forhold til hvem som er høringsinstanser i denne typen saker.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg har lyst til å påpeke at situasjonen i Uganda når det gjelder Bujagali-prosjektet, er at lokalbefolkningen nettopp hevder at ingen har vært villig til å høre på deres synspunkter i saken. Det er altså en sak som får som konsekvens at 700 mennesker tvangsflyttes. Folk er blitt lovet kompensasjon, men størrelsen på kompensasjonen er blitt stadig nedjustert. Verdensbanken har etter klager satt prosjektet under etterforskning av sitt internorgan The World Bank Inspection Panel. Likevel har Verdensbanken gitt lån, og GIEK vurderer å stille garanti. Statsråden har påpekt at dette er en sak som GIEK har til vurdering. Likevel har Regjeringen anledning til å ta stilling til spørsmål som dette, og mitt spørsmål er om statsråden vil sørge for at Regjeringen følger opp de to sakene som her er nevnt, og ser til hva slags retningslinjer som blir lagt til grunn ved behandlingen av disse.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2002-03-20:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Ifølge nyeste statistikk fra Opplysningsrådet for Veitrafikken er en del fylker sterkt representert i ulykkesstatistikken, spesielt fylkene Østfold, Akershus, Aust-Agder, Oppland, Hedmark og Telemark. Hvorledes vil statsråden ta fatt i denne uheldige utviklingen, og vil statsråden vurdere å øke vegbevilgningene til disse fylkene i forbindelse med revidert budsjett i vår?»
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2002-03-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Staten tar inn ca. 40 milliarder kr i året for bil og bilbruk, og kun en fjerdedel av dette går tilbake til bilistene i form av utbedring av veger. De fylkene jeg nevnte, har stor befolkningstetthet, de har høy trafikktetthet på vegene, og de er blant de fylkene som ligger høyest på ulykkesstatistikken. Bilistene i disse fylkene er av dem som betaler veldig mye inn til staten. Synes ikke statsråden det da vil være rimelig at disse fylkene prioriteres når bevilgninger til veger skal tildeles?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2002-03-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er glad for at statsråden er opptatt av trafikkulykker. Jeg er også glad for at statsråden ser på det med rassikring som en del av trafikksikkerhetsarbeidet, men vi må huske på at det er de ordinære trafikkulykkene som utgjør den største ulykkesandelen i vegbildet i Norge. Men jeg takker for svaret og er fornøyd med det.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2002-03-20:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Luftfartsverket har lenge ønsket å etablere nytt treningssenter for brann- og havarivern for sitt personell ved landets flyplasser. I 1998 ble det vedtatt at Luftfartsverkets treningssenter skal samlokaliseres med Norges Brannskole på Fjelldal i Tjeldsund kommune. Stortinget har bevilget tre mill. kr til forprosjektering av slikt nytt treningssenter. Hvilken fremdrift legger statsråden opp til for å iverksette Stortingets vedtak?»
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2002-03-20:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg synes ikke svaret er godt nok i og med at man for mange år siden har planlagt at man skulle legge et sånt treningssenter til Tjeldsund. Når man gjør vedtak i Stortinget, forventer man at Regjeringen følger opp de vedtakene som blir fattet. Nå har jeg også forståelse for at man skal ha en gjennomgang av hele problemstillingen i forhold til Luftfartsverket, men vi må også ta med i betraktningen at både Tjeldsund kommune, Kystverket og fylkeskommunen faktisk har brukt 12,5 mill. kr i forprosjektering for å få på plass dette anlegget. Jeg håper derfor at statsråden og Regjeringen har ambisjoner om å følge opp det vedtaket selv om man får en evaluering av disse tingene. Dette er også god distriktspolitikk, så jeg forventet et litt annet svar fra statsråden, jeg må medgi det.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2002-03-20:
Jeg registrerer svaret fra statsråden, og jeg rekner med at dette er en sak man ikke er ferdig med. Jeg hadde forventet at man nå prøvde å sette litt fortgang i det, og at man, selv om man skal ha en evaluering, får lagt dette treningssenteret til Tjeldsund, i og med at de jeg refererte til i stad, også har brukt en god del midler for å få gjort denne jobben. Men jeg registrerer at vi kommer tilbake til saken.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
«Nye EU-krav om sikkerhet vil kunne lamme store deler av hurtigbåt- og fergetrafikk fra og med 1. juli når regelverket skal innføres. Sikkerhetspåleggene vil få store økonomiske og driftsmessige konsekvenser. Dette forholdet må Regjeringen ha vært informert om. Hva vil Regjeringen gjøre for å unngå at hurtigbåt- og fergetrafikken blir lammet f.o.m 1. juli, og hvordan vil Regjeringen løse de økonomiske og driftsmessige konsekvensene av de nye sikkerhetsbestemmelsene?»
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
Jeg takker for svaret. Jeg er i utgangspunktet – og vil gjerne understreke – veldig glad for og beroliget over at det stilles krav om sikkerhet til sjøs. Det kommer passasjerene til gode, og sånn må det være. Dette er imidlertid en trafikk som er en del av norsk kollektivtransport, og som har stor betydning spesielt for Vestlandet og Nord-Norge. Det er klart at det vil få store konsekvenser om denne trafikken skulle måtte stoppe opp fra og med 1. juli, fordi man ikke har vært forberedt verken på de økonomiske eller de praktiske konsekvensene. Det er jo en transport som gjøres etter avtale med fylkeskommunene og staten, og dermed har vi og ministeren et spesielt ansvar for å påse at dette lar seg gjennomføre. Så da må jeg stille spørsmålet på nytt igjen – om ministeren kan garantere for at denne viktige transporten ikke vil stoppe opp 1. juli.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
Jeg synes det er flott å høre at man er i kontakt med Sjøfartsdirektoratet, og at det jobbes med saken. Men jeg fikk ikke noe svar på om man kunne garantere for at trafikken vil fortsette å gå etter 1. juli. Det har nemlig svært stor betydning for de deler av landet dette angår.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
«Lokaltoget til Oslo sentrum er den viktigste kollektive betjeningen av Holmlia. Tilbudet er gradvis blitt dårligere på tross av at strekningen er topprioritert både hos NSB og Jernbaneverket. Jernbaneverket opplyser at sist år ble 457 togavganger innstilt i begge retninger. Dårlig togtilbud tvinger reisende og pendlere over på bil, noe som skaper økt forurensning i allerede belastede områder. Hva har statsråden tenkt å foreta seg for å bedre togtilbudet på strekningen Oslo–Ski?»
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
Jeg takker for svaret. Statsråden var selv inne på at det nye dobbeltsporet til Ski vil kunne bedre tilbudet dramatisk. Det gjelder også hele strekningen videre nedover til Østfold og inn til Mysen. Med det investeringsnivået Jernbaneverket har i dag, er det lite sannsynlig at det nye dobbeltsporet vil komme i inneværende stortingsperiode, og knapt i denne planperioden. Vil statsråden i forbindelse med kollektivmeldingen eller på annet vis komme tilbake til Stortinget med en handlingsplan for investeringer på jernbanesiden, som igjen bringes i tråd med det som ble vedtatt i Nasjonal transportplan?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-20:
Det er klart at man har en vanskelig planleggingshorisont i Jernbaneverket når man må forholde seg til et budsjett som legger opp til et investeringsnivå som utgjør to tredjedeler av det som ble forutsatt i Nasjonal transportplan. Er statsråden enig i at for å ha en god planlegging er det viktig at Regjeringen allerede nå er tydelig når det gjelder hvilket investeringsnivå man vil ha for jernbanen de neste årene?
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2002-02-26:
Proposisjonen gjelder ulike endringer i opplæringsloven med tilhørende forskrifter. Lovforslaget følger opp Stortingets vedtak om at KRL-faget i grunnskolen skal hete kristendoms-, religions- og livssynskunnskap, jf. Innst. S. nr. 240 for 2000-2001. Videre foreslås en endring slik at ansvaret for skyss av førskolebarn overføres fra fylkeskommunene til kommunene. Dette er for å gi rom for større samordning. Hovedelementet i saken er likevel spørsmålet om hvem som skal stå ansvarlig for opplæring av pasienter i medisinske institusjoner etter at staten nå har overtatt ansvaret for disse. Skal fylkeskommunene fortsatt ha ansvaret, eller bør det gå over til staten etter sykehusreformen? En samlet komite viser til at det er behov for å avklare hvorvidt staten eller fylkeskommunen skal ha det framtidige juridiske, faglige og økonomiske ansvaret for opplæring av pasientene. Vurderingen av dette har vært ute på en relativt bred høringsrunde. Det gav som resultat at 25 av instansene går inn for statlig ansvarsovertakelse, og 24 går inn for at fylkeskommunen skal ha ansvaret slik som i dag. Dette mener ti av fylkeskommunene og opplæringsorganisasjonene. Flere av instansene vektlegger at de nye helseforetakene først bør finne sin form og ha et godt grep om de helsefaglige utfordringene før man vurderer å pålegge dem opplæringsansvar. Komiteens flertall sier seg etter en samlet vurdering enig i at fylkeskommunen fortsatt skal oppfylle retten til å gi spesialpedagogisk hjelp, gi grunnskoleopplæring og videregående opplæring for klienter i sosiale og medisinske institusjoner. Fylkeskommunen organiserer i dag opplæringsvirksomheten litt ulikt. Det finnes eksempler på at kommunen der institusjonen ligger, driver all undervisning, og at fylket gjennom samarbeidsavtaler kjøper denne tjenesten. Flertallet ser det som viktig at gode og fleksible løsninger videreføres. En prolongering av dagens ordning vil heller ikke skape behov for nye administrative enheter. Det er et poeng i denne saken at samme forvaltningsnivå bør ha ansvaret for opplæringa både i sosiale og medisinske institusjoner, dette fordi en del pasienter er elever begge steder. Flertallet har videre sluttet seg til at det blir gjennomført en fullstendig gjennomgang av opplæringsvirksomheten ved de medisinske institusjonene, deriblant institusjonene under kapitlene 221 og 243, samt at ansvaret etter opplæringsloven for skyss av skolebarn overføres fra fylkeskommunene til kommunene. Som nevnt innledningsvis vil Odelstinget i dag følge opp Stortingets vedtak om at KRL-faget skal hete «Kristendoms-, religions- og livssynskunnskap». Arbeiderpartiet foreslo i Innst. S. nr. 240 for 2000-2001 at faget skulle hete «Tro og livssyn». Da vi ikke fikk flertall for dette, tar Arbeiderpartiet stortingsflertallets vedtak til etterretning, og fremmer ikke noe endringsforslag i dag.
Jan Olav Olsen (Høyre), 2002-02-26:
Som saksordføreren har gjort greit rede for, gjelder saken tre endringer i opplæringsloven: spørsmålet om hvilken instans som skal ha opplæringsansvar for pasienter i de tidligere fylkeskommunale helseinstitusjonene, endring av navnet på KRL-faget og overføring av ansvar for skyss av førskolebarn fra fylkeskommune til kommune. Høyre slutter seg til komiteens tilråding til vedtak. Vi er enig i at ansvaret for opplæring i medisinske institusjoner fortsatt skal ligge hos fylkeskommunen. Den viktigste begrunnelsen for vårt standpunkt er at det er fylkeskommunene som har det generelle ansvar for videregående opplæring, som har fagkompetanse og et ferdig utbygd apparat til å håndtere dette området. Det er viktig at det ikke bygges opp nye administrative enheter for å ta ansvar for et saksområde som allerede er ivaretatt gjennom eksisterende apparat. Det er også viktig at et fylkeskommunalt ansvar vil gi større sammenheng mellom det opplæringstilbudet som gis før, under og etter institusjonsoppholdet, altså et best mulig tilbud til den enkelte elev. For Høyre er det viktig at dette organiseres slik at det blir best for enkelteleven. Fra Høyres side ser vi derfor ingen grunn til å gjøre endring i det ansvarsforhold som er i dag. Et flertall av de fylkeskommuner som har uttalt seg i saken, er også enig i denne konklusjonen. Når det gjelder spørsmålet om skyss av førskolebarn, er vi fra Høyres side enig i at dette overføres til kommunene. Dette vil være i tråd med det finansielle ansvarsprinsippet, og et klart flertall av de kommunene som har uttalt seg i høringen om saken i forbindelse med St.meld. nr. 31 for 2000-2001, har også sagt seg enig i at kommunene skal få dette ansvaret. Jeg vil imidlertid vise til flertallsmerknaden fra komiteen som viser til Sem-erklæringen, der det står at Samarbeidsregjeringen vil fremme forslag om å «overføre ansvaret for skoleskyss for grunnskoleelever til kommunene». For å få fram totalkostnadene ved endringer i skolestrukturen – det vil som oftest si nedlegging av skoler – vil en slik ansvarsoverføring være viktig. Siden dårlig økonomi er den vanligste begrunnelse for endring av skolestrukturen, må det være viktig at de totale kostnadene blir synliggjort, og dette mener vi bedre vil kunne sikres ved også å legge skoleskyssansvaret for grunnskoleelever til kommunene. Flertallet forutsetter at Regjeringen så raskt som mulig vil fremme forslag om nødvendig endring av opplæringsloven også på dette punkt i tråd med Sem-erklæringen, som ble lagt fram ved regjeringsskiftet, og vi mener at dette bør kunne skje relativt raskt.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2002-02-26:
Kristelig Folkeparti er med på flertallsinnstillingen i dagens sak, og jeg skal bare kort begrunne det. I Kristelig Folkeparti er vi enig i at fylkeskommunene fortsatt skal oppfylle retten til å gi opplæring for klienter i sosiale og medisinske institusjoner. Det er slik i dag. Dette er en videreføring, og vil derfor ikke være noe nytt. Det avgjørende er imidlertid at fylkeskommunalt ansvar trolig gir bedre sammenheng mellom opplæringstilbud som blir gitt før, under og etter institusjonsopphold, og dermed vil tilknytningen til det ordinære skoleverket bli bedre ivaretatt. Det er viktig av hensyn til eleven, og helt i tråd med ønsket om å ha brukeren i fokus. Slik sett er jeg litt overrasket over at Fremskrittspartiet gjør denne debatten til et spørsmål om fylkeskommunens framtid. Ellers slutter jeg meg til det som saksordføreren har sagt om dette. Det andre spørsmålet gjelder ansvaret for skyss av førskolebarn etter opplæringsloven, om det også skal overføres til kommunene. Kristelig Folkeparti er enig også i det. Her må vi se det i sammenheng med ønsket om å overføre ansvaret for all skoleskyss til kommunene, slik det politiske grunnlaget for Samarbeidsregjeringen, Sem-erklæringen, legger opp til. Kristelig Folkeparti mener det lettere vil synliggjøre alle samfunnskostnader knyttet til nedleggelse av grendeskoler, når vi får ansvaret over på kommunene. Her registrerer jeg med tilfredshet at Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet er helt enige. Når det gjelder KRL-faget, støtter vi lovendringen, for det gir faget et mer dekkende navn.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-02-26:
Jeg foreslår Kjell Engebretsen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-02-26:
På vegne av representantene Siv Jensen, Gjermund Hagesæter og meg selv har jeg den ære å fremme forslag om å be Regjeringen gjennomføre tiltak for å sikre fri konkurranse på markedet for kommunale tjenestepensjonsordninger.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-02-26:
På vegne av Thore A. Nistad og meg selv har jeg den ære og glede å fremme forslag om reduserte bompengesatser på riksvei 5, Fjærlandsveien, mellom Fjærland og Sogndal.