Svein Flåtten (Høyre), 2009-02-13:
Det er stor enighet om veldig mye av det som Regjeringen foreslår i tiltakspakken. Det er ikke det som er problemet med dette, men det er det som ikke blir foreslått. For veldig mange små og mellomstore bedrifter i dette landet har tiltakene liten betydning, og det er vanskelig å finne dem. Han man bedrifter som går med overskudd i 2008 og ikke tilhører bygg og anlegg, har de ikke fått særlig annet ut av budsjettet for 2009 og denne tiltakspakken enn skatteøkninger. Det betyr at det er den samme medisinen som de har fått i de siste tre og et halvt årene, og det betyr at alle disse bedriftene – veldig mange av dem i hvert fall – blir dårligere rustet til å stå imot de nedgangstidene som nå kommer. Og dette er grunnfjellet i norsk økonomi. Det er over 100 000 bedrifter til sammen. Det er en million mennesker som jobber der, og de faller rett og slett litt utenfor – ikke bare litt, men helt utenfor den diskusjonen som nå foregår. De trenger høyere etterspørsel. Det kan ikke Stortinget vedta. Men de trenger mer likviditet. Det kan Stortinget gjøre noe med. De trenger å holde på sin kompetanse. Det kan vi også gjøre noe med. Men det de aller mest trenger – og det er mer på den psykologiske siden – er en forståelse for at noen bryr seg med det de holder på med. Når man ser budsjettet for 2009 og tiltakspakken i ett, er det jo helt utrolig at man ikke nå reverserer de skatteøkningene som ble lagt på ved budsjettet i fjor høst. Selv det har man ikke greid. Vi vil reversere de skatteøkningene i vårt alternativ. Vi foreslår også å øke takregelen for tilbakeføring av underskudd, og vi prøver å peke fremover med andre tiltak. Vi foreslår et såkalt bedriftenes konjunkturfond, som også Regjeringen har omtalt, men ikke funnet å gå inn på. Det åpner for å gjøre noe også med de bedriftene som går bra, ikke bare de som har gått dårlig i 2008, som faktisk har vært et toppår i norsk næringsliv. Og vi foreslår en utsettelse av innbetaling av selskapsskatten for 2008. Det ville bygge en bro over til dette bedriftenes konjunkturfond, som da kunne forskyve innbetaling av skatt og skape en betydelig økt likviditet i bedriftene. Langs disse linjer har vi også foreslått å se på reduksjoner i arbeidsgiveravgiften. Vi har et konkret forslag om å ta vekk arbeidsgiveravgiften for lærlinger. Vi ber om at det ses på både rederikreditter – altså at de kan skyves på, for det ville bety en betydelig likviditetstilførsel – og også på oljebeskatningen, hvor det er mulig å foreta endringer som gjør at man kan øke tempoet i tiltakene. Så har jeg lyst til å knytte en kommentar til dette med takregelen for tilbakeføring av underskudd. Komiteens leder brukte litt tid på å snakke om at vi fjerner taket, og de negative utslagene dette får. Men det ble også sagt i proposisjonen at når man egentlig foreslo 5 mill. kr, var det problemer med å øke videre. Nå forstår jeg at det ikke er noe problem med å øke opp til 20 mill. kr. Det vil selvfølgelig alltid være avgrensningsproblematikk her, det vil være tilpasningsmuligheter, men jeg tror at i de tidene vi er oppe i, bør man kunne leve med det hvis det kan hjelpe bedriftene på en god måte. Hvorvidt noe er skatteproveny eller renteeffekter – selvfølgelig skal vi forholde oss til riktige måter å bokføre det på, men virkningen i økonomien er forskjellig, og det er liten forståelse for det i næringslivet, når det gjelder akkurat dette med hvordan man bokfører det. Så hører jeg at finansministeren er bekymret for at Høyre stimulerer norsk næringsliv for mye. Det synspunktet tror jeg det kan vært verdt å ta med seg inn i de månedene og det året som ligger foran oss. Det kan være et utsagn som det antakelig kan være grunn til å diskutere ved nye korsveier.