Bent Høie (Høyre), 2011-12-20:
Først vil jeg trekke fram det saksordføreren sa om at Stortinget ble informert om denne prosessen ved flere anledninger. Ja, ved tre anledninger har Stortinget blitt informert om denne saken. Ved alle de tre anledningene er det Stortinget selv som har måttet ta initiativ til det – gjennom to interpellasjoner og ett felles krav fra opposisjonen om at helseministeren må komme og redegjøre for situasjonen. Den eneste gangen helseministeren og regjeringen selv har informert om denne prosessen i forkant, var i statsbudsjettet for 2011, der det var en svært, svært begrenset omtale av det som må kalles den største omstillingen i norsk helsevesen noen gang som direkte berører ansatte og pasienter. Forslagene som er fremmet fra opposisjonen, har som hensikt å bidra til at en lykkes med etableringen av Oslo universitetssykehus som et av de fremste sykehusene i Nord-Europa når det gjelder å ta vare på og videreutvikle et unikt medisinsk faglig miljø i Norge. Dessverre blir også disse forslagene og bidragene fra opposisjonen avvist av regjeringen. Det vi konkret foreslår, er å få på plass en ny og helhetlig risikoanalyse av omstillingsprosessen ved Oslo universitetssykehus. Det er riktig at det er foretatt risikoanalyser, men for det første: Risikoanalysene går på enkeltdeler av prosessen og ikke på helheten og kompleksiteten i det å ha både en fusjon og en fisjon samtidig. Jeg har til gode å høre at de risikovurderingene som er gjennomført, har hatt en faktisk konsekvens for tidsplanen og framdriften i de prosessene som foregår, noe som i tilfelle er med på å undergrave tilliten til de vurderingene som er gjort. Det andre er at opposisjonen også er tydelig på at hvis risikoanalyser bidrar til et behov for å stoppe opp, tenke seg om på nytt, få en ny start, så ønsker vi at regjeringen skal komme tilbake til Stortinget ved eventuelle behov for økonomiske bidrag, hvis det krever det. Det er ikke slik at det er Stortinget som kommer til helseministeren og sier at denne omstillingsprosessen vil koste det ene eller det andre; det er faktisk helseministerens plikt å komme til Stortinget med den type beregninger. Så foreslår opposisjonen at en fra regjeringens side må være tydelig på at det må være en styrket stedlig ledelse i en så krevende omstillingsprosess som det Oslo universitetssykehus nå er inne i. Det er helt åpenbart, fordi den type omstillinger innebærer en høy risiko – ikke minst det vi hørte om på NRK i dag morges, det som mange på sykehuset kaller en «fryktkultur», som jeg også kan bekrefte gjennom alle de anonymiserte mailene som ansatte ved Oslo universitetssykehus sender til undertegnede fordi de ikke tør å sende mailer med eget navn. Årsaken til dette er selvfølgelig en kombinasjon av en krevende omstilling der også antall stillinger skal ned, og derfor frykter mange for eget arbeid og er dermed redde for å gi beskjed, og det er livsfarlig i en omstillingssituasjon som kan gå ut over pasientsikkerheten. Det siste punktet i forslaget går ut på å ta fatt i et av de grunnleggende problemene med å få dette sykehuset til å fungere som ett felles sykehus, nemlig en manglende felles IKT-infrastruktur. Dette innebærer bl.a. at kreftpasienter får en forsinkelse på innkallelse på åtte måneder, og at pasienter sendes i taxi med journalene på fanget. Vårt bidrag der er å foreslå det samme som Stoltenberg I-regjeringen gjorde overfor kommunene når det gjaldt behovet for å investere mer i skolebygg i kommunene, nemlig å etablere en rentekompensasjonsordning. Fordelen med å gjøre det når det gjelder IKT, er at en da gir fem års avdragsfrihet, som gjør at sykehusene ikke behøver å betale ned denne investeringen før en faktisk får driftsfordelen ved investeringen. Dette er et meget godt forslag, som regjeringspartiene åpenbart ikke engang har brydd seg om å sette seg inn i.