Alvhild Hedstein (Venstre), 2008-12-04:
Naturressursene er begrensede. Når verdens befolkning øker og flere løftes ut av fattigdom, øker selvfølgelig også presset på naturressursene. Jeg er enig med representanten fra SV – det er faktisk ikke mulig å fortsette med vårt høye ressursforbruk og samtidig tilfredsstille behovet til en voksende og stadig rikere befolkning globalt. Derfor er vi helt nødt til å legge om dagens produksjons- og forbruksmønster slik at ressursene brukes mye mer effektivt. Med dette bakteppet er jo avfallspolitikken svært viktig. Avfall som bare legges på et deponi, er sløsing, det er ressurser på avveie, og det er en belastning for naturmiljøet. Et mål for avfallspolitikken bør derfor være i så stor grad som mulig å avvikle all tradisjonell deponering. Det har vært bred politisk enighet om å redusere deponering av avfall i Norge. Og mye har skjedd, ikke minst har mange kommuner gjort mye for å øke gjenbruk, gjenvinning og redusere deponering. Derfor har andelen avfall til deponering blitt redusert. Men så er vi jo i den situasjon at den totale avfallsmengden har vokst så mye at også den totale mengden avfall som deponeres, har økt. Norge er derfor langt unna det nivået vi burde være på. Innføringen av deponeringsforbudet av biologisk nedbrytbart avfall, som kanskje allerede burde vært på plass, men som vi regner med kommer, er viktig, men Venstre mener vi bør vurdere hvorvidt tradisjonelle deponier i det hele tatt kan forsvares. Så er det riktig som regjeringspartiene har påpekt i salen nå i dag, at vi har et avfallshierarki, og det står ganske hellig, med gjenbruk, gjenvinning, og så er det: Hva gjør man med slutten? Men det er faktisk slik at til slutt ender de fleste produkter på grunn av materialtretthet som avfall, og de ender da i en forbrenningsovn, i tillegg til at mat som vi har begynt å spise på, eller som er bedervet, ikke kan spises igjen. Så det ender altså med at vi har avfall som til slutt havner i – helst – et lukket komposteringsanlegg eller i en forbrenningsovn. Der er det også en ressurs, og det er det vi snakker om i dag. Energiutnytting av varmen og gassen fra disse og liknende moderne anlegg er viktig for å få til den klimanødvendige omleggingen fra strøm til varme, fra fossil olje og gass til bærekraftige løsninger. Det er flere som har nevnt eksempler på noen kommuner som har gjort det – i Fredrikstad går busser på avfallsgass, og vi vet også at her i Oslo planlegges det samme når deponiforbudet trer i kraft. Dette er bærekraftig drivstoff fra avfall og eksempel på at riktig avfallspolitikk også er god klimapolitikk. Men potensialet for slike løsninger er så utrolig mye større. Venstre mener derfor at det trengs bedre rammebetingelser og incentiver for energiutnyttelse av avfall for at ressursene skal utnyttes optimalt. Konkurransevilkårene for norske aktører i forhold til det øvrige EU/EØS-området må bli mer likeverdige på avfallsområdet. For eksempel har Sverige i dag betydelig bedre rammebetingelser for energiutnyttelse av avfall enn Norge, og vi vet at andre EU-land tilbyr direkte støtte til f.eks. elektrisitetsproduksjon fra avfall, noe det i dag ikke stimuleres tilstrekkelig til i Norge. Særlig vet vi at utformingen av forbrenningsavgiften kan være hemmende. Derfor støtter Venstre forslaget om en offentlig utredning for å foreta en helhetlig gjennomgang av norsk avfallspolitikk i lys av klimautfordringene, og basert på denne fremme en sak for Stortinget med forslag til forbedring av rammebetingelsene for en mer miljøtilpasset avfallshåndtering. Venstre vil at Norge skal være et foregangsland i miljøvernpolitikken. På avfallspolitikken henger vi etter. Jeg synes det er skuffende at regjeringspartiene ikke slutter seg til opposisjonens forslag om å se avfallspolitikken i sammenheng med bl.a. klimaarbeidet – et arbeid der det er bred enighet om målene, men der vi vet at virkemiddelbruken ikke er tilstrekkelig til å innfri målene. Regjeringen har også lovet å komme med en egen sak om avfallspolitikken. Flertallet viser til omtalen av avfallspolitikken i statsbudsjettet, noe som ikke kan sies å være en god nok gjennomgang for å få tilpasset virkemidlene slik at de målene vi er enige om både på avfallsområdet og ikke minst i klimapolitikken, virkelig kan nås.