Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-06-10:
Det er med glede jeg registrerer at en samlet justiskomite støtter Regjeringens forslag om å innføre nye og strengere straffebestemmelser mot korrupsjon. Korrupsjon er et samfunnsonde som griper negativt inn i politiske og kommersielle beslutningsprosesser. Korrupsjon står i veien for konkurranse på like vilkår og hindrer en sunn økonomisk utvikling i store deler av verden. Grunnleggende verdier som rettssikkerhet og menneskerettigheter trues av korrupsjon. Det internasjonale samfunnet har for alvor fått øynene opp for hvilke enorme skadevirkninger korrupsjonen fører med seg i mange land. For tiden pågår det bl.a. forhandlinger i FN-systemet med sikte på å oppnå en verdensomspennende konvensjon mot korrupsjon. Av konvensjoner Norge allerede har signert, står Europarådets strafferettslige konvensjon mot korrupsjon i en særstilling. Europarådskonvensjonen utgjør en hovedgrunn til at det lovarbeidet som i dag behandles, ble iverksatt. Europarådet har også utarbeidet en sivilrettslig konvensjon om korrupsjon. Spørsmålet om det er behov for lovendringer for å ratifisere denne konvensjonen, behandles nå i departementet. Norge har spilt en viktig rolle i det internasjonale arbeidet mot korrupsjon, og vi har lagt stor vekt på å være tydelig til stede i internasjonale fora. Som alle her kjenner til, har Justisdepartementet i samarbeid med Utenriksdepartementet opprettet et eget korrupsjons- og hvitvaskingsprosjekt, som ledes av Eva Joly. Dette har mange lagt merke til, og det har gitt oss en egen gjennomslagskraft internasjonalt. For å oppnå å bli lyttet til internasjonalt må vi ha straffebestemmelser som innebærer at vi kan ratifisere europarådskonvensjonen uten forbehold. Regjeringens forslag går imidlertid på viktige punkter lenger enn konvensjonen krever. Også på dette punkt er jeg glad for å ha fått justiskomiteens støtte. Jeg finner grunn til å understreke at det ikke bare er forhold på den internasjonale arena som har begrunnet lovforslaget. De gjeldende bestemmelser om korrupsjon er ikke tilpasset dagens samfunn. Strafferammene er gjennomgående lave, noe som har resultert i internasjonal kritikk, bl.a. fra OECD. Til dette kommer at korrupsjon i privat og offentlig sektor behandles etter forskjellige regelsett. Både strafferammene og vilkårene for straff er forskjellige, uten at det alltid er lett å se begrunnelsen for denne forskjellsbehandlingen. Regjeringens forslag er utarbeidet med sikte på å møte de mange utfordringene som følger av samfunnsutviklingen på dette området. Den foreslåtte hovedbestemmelsen – straffeloven § 276 a – er derfor gitt et svært bredt nedslagsfelt. Både aktive og passive bestikkere kan straffes, og bestemmelsen tar ikke hensyn til om det er en offentlig etat eller en privat virksomhet eller organisasjon som rammes. Det er med glede jeg registrerer at komiteen er enig med meg i at både straffbarhetsvilkårene og strafferammene bør være de samme, uavhengig av om korrupsjonen finner sted i offentlig eller privat sektor. Europarådskonvensjonen åpner for at man i privat sektor kan nøye seg med å straffe forhold som finner sted i forbindelse med næringsvirksomhet. Etter mitt syn er det uheldig å begrense reglenes nedslagsfelt på denne måten. Det mest nyskapende ved lovforslaget er den nye § 276 c om påvirkningshandel. Selv om det er vanskelig å mene noe sikkert om omfanget, forekommer det ganske sikkert også i Norge at personer som har en relasjon til en beslutningstaker, misbruker denne posisjonen til å skaffe seg uberettigede fordeler. Det er derfor viktig at vi beskytter oss mot påvirkningsagenter som ikke spiller med åpne kort. Den nye straffeloven § 276 c sender ut et signal som etter mitt syn ikke er til å misforstå: Utilbørlig påvirkningsvirksomhet vil ikke lenger bli akseptert. Å ha strenge straffebestemmelser mot korrupsjon er ikke nok i seg selv. Politiet må også gis virkemidler som gjør det mulig å avdekke disse forholdene, som alltid vil foregå i det skjulte. Med en strafferamme på ti år ved grov korrupsjon vil politiet ha adgang til å avlytte telefoner, kontrollere e-postmeldinger o.l. I en del saker vil dette være helt nødvendig for å kunne skaffe de nødvendige bevis til veie. Jeg har registrert forslaget fra et mindretall i komiteen om å endre straffeloven §§ 127 og 128. Ingen skal være i tvil om at Regjeringen tar vold og trusler mot offentlige tjenestemenn og deres familier på alvor. Dette ligger likevel utenfor rammen av denne lovsaken, og jeg finner det – i likhet med komiteens flertall – mer naturlig at mindretallets forslag tas opp til vurdering i forbindelse med den pågående revisjon av straffeloven.