Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1999-11-23:
Jeg vil aller først vise til utenriksministerens redegjørelse og innlegg, som gir det samlede bildet av Regjeringens opplegg foran ministermøtet i WTO. Regjeringen går inn for en omfattende forhandlingsrunde som ivaretar hele spekteret av norske interesser, både offensive og defensive. Som i forrige forhandlingsrunde ser landbruksforhandlingene ut til å bli et nøkkelområde også denne gangen, og jeg vil derfor gi noen kommentarer fra mitt ståsted som landbruksminister. Regjeringen vil gå inn i forhandlingene i tråd med forpliktelsene i artikkel 20 i landbruksavtalen i WTO. Jeg er glad for den tilslutning som har blitt gitt her i salen til Regjeringens opplegg for landbruksforhandlingene ved behandling av proposisjoner om jordbruksoppgjørene, i debatten etter utenriksministerens forrige redegjørelse og nå her i dag. Regjeringens målsetting er å sikre et nasjonalt handlingsrom for utforming av landbrukspolitikken med de virkemidler som anses nødvendige for fortsatt aktiv landbruksproduksjon i hele landet. Når det gjelder de såkalte ikke-handelsmessige hensyn, som er nedfelt i artikkel 20, har Norge lagt spesielt vekt på landbrukets mangesidige rolle, som er knyttet til matsikkerhet, distriktsbosetting, kulturlandskap og andre miljøforhold. Jeg viser her til den vekt Norge la på disse forhold også i Uruguay-runden. Matsikkerhet for alle innbyggere nå og i framtiden er et viktig mål for Regjeringen. For å nå dette målet er både et aktivt og et sterkt landbruk i Norge og et forutsigbart og stabilt handelssystem viktig. Nasjonal matproduksjon må være fundamentet i en langsiktig forsyningssikkerhet. Landbruket forvalter naturressurser som jord og skog i distriktene og er en stedbunden næring. Dette gir landbruket en sentral plass i Regjeringens samlede innsats for å opprettholde hovedtrekkene i bosettingsmønsteret. Den jordbruksbaserte næringsmiddelindustrien er et betydelig innslag i norsk næringsliv. Den jordbruksbaserte næringsmiddelindustrien sysselsetter nærmere 33 000 personer i over 1 200 bedrifter, og den verdiskaping og sysselsetting denne industrien står for, er av stor betydning for distriktspolitikken, selv om deler av denne industrien er lokalisert i sentrale strøk. Det er en avgjørende gjensidig avhengighet mellom primærproduksjonen og næringsmiddelindustrien. Miljøgoder fra jordbruket omfatter en rekke ulike samfunnsverdier som kulturlandskap, kulturminner, biologisk mangfold og god plante- og dyrehelse. Det er avgjørende å legge vekt på helheten i forvaltningen av disse miljøgodene. Disse miljøgodene skapes gjennom et aktivt jordbruk. Kulturarven knyttet til landbruket er en viktig del av identiteten til det norske folk. Det er en nær kopling mellom en aktiv jordbruksproduksjon og ivaretakelsen av kulturhistoriske verdier knyttet til jordbruket. Jordbrukets mangesidige samfunnsoppgaver innebærer at jordbruket i tillegg til å produsere mat og andre varer og tjenester også bidrar til å produsere disse viktige fellesgodene. Produksjon av fellesgodene er i stor grad koplet til at det foregår aktiv jordbruksdrift i hele landet. Jordbrukets bidrag til de enkelte samfunnsgodene kan ikke vurderes hver for seg, og Regjeringen vil derfor legge vekt på totaleffekten. Jeg viser også til representanten Bjarne Håkon Hanssens understreking av landbruket som aktivt virkemiddel for å nå mål på andre politikkområder i debatten etter forrige redegjørelse fra utenriksministeren. Jeg vil understreke betydningen av at vi kan komme fram til et akseptabelt utgangspunkt for de kommende forhandlingene på landbruksområdet i WTO, slik at behovet for nasjonalt handlingsrom for utforming av landbrukspolitikken kan ivaretas. Et slikt handlingsrom er avgjørende for å ivareta disse viktige hensynene jeg nå har omtalt. For å sikre dette handlingsrommet er det nødvendig med et bredt sett med virkemidler som inkluderer produksjonsrettet støtte. Fra norsk side er importvernet en viktig og nødvendig del av landbrukspolitikken. Som landbruksminister registrerer jeg selvsagt at utøverne i landbruksnæringen er svært opptatt av disse spørsmålene vi diskuterer i dag, som er av avgjørende betydning for rammevilkårene for denne næringen framover. Rammevilkår som gir inntektsmuligheter, er avgjørende for rekrutteringen til næringen. At ungdom tør satse på jordbruk, er avgjørende for å sikre at vi skal kunne ha en aktiv jordbruksdrift i hele landet. Regjeringen vil arbeide aktivt for å ivareta norske interesser i de kommende forhandlingene på landbruksområdet som på andre områder. Dette er selvsagt utgangspunktet for alle landene i disse forhandlingene. Jeg vil understreke, som utenriksministeren har gjort rede for, at Norge ikke står alene i vektleggingen av landbrukets mangesidige rolle. Det har i forberedelsene til ministermøtet vært et nært samarbeid i Genève i den uformelle gruppen av land som kaller seg «multifunksjonalitetens venner». Denne gruppen består av EU, Japan, Sør-Korea, Sveits og Norge. Disse landene har i mandatforhandlingene fremmet felles forslag. En rekke land legger stor vekt på landbrukets mange oppgaver, de såkalte ikke-handelsmessige hensyn og at balansen i det omforente mandatet for nye forhandlinger som er nedfelt i artikkel 20 i dagens landbruksavtale, videreføres. De såkalte Cairns-landene har, som utenriksministeren har redegjort for, fremmet forslag som går utover dette omforente mandatet. Det er avgjørende for et lite land som Norge at vi kan ha tunge allierte i disse forhandlingene. EU og Japan er begge betydelige økonomiske aktører internasjonalt. Hensynet til kultur, tradisjon og sysselsetting på landsbygda, kulturlandskap og andre miljøforhold er sentrale for alle «multifunksjonalitetslandene», som understreker at det må være mulig også framover at ulike typer av landbruk og landbruksproduksjon kan eksistere rundt om i verden. Japan og Sør-Korea legger avgjørende vekt på matsikkerhet og betydningen av nasjonal matproduksjon, mens EU er en betydelig eksportør i landbrukssektoren. Behovet for å videreføre et bredt sett av virkemidler for å ivareta landbrukets mange oppgaver understrekes av alle disse landene. Som utenriksministeren sa i sin redegjørelse, vil Regjeringen fortsatt holde nær kontakt med likesinnede land også på dette området. Under mitt besøk i Japan og Korea fikk jeg svært tydelig demonstrert hvilken vekt disse landene legger på landbrukets mangesidige rolle, særlig på matsikkerhet, inkludert trygg mat. Denne vektleggingen ble ytterligere bekreftet i møter som jeg hadde også med landbrukskomiteene i parlamentene, hvor det ble understreket en tverrpolitisk enighet om disse spørsmålene. Både Japan og Korea er, som Norge, netto-importører av jordbruksvarer. Jeg viser til utenriksministerens redegjørelse og det som er sagt der om forholdet til utviklingsland. Utviklingslandene er ikke en ensartet gruppe land, heller ikke på landbruksområdet. De er imidlertid svært opptatt av å sikre gjennomføringen av allerede inngåtte avtaler. Utviklingslandene er videre opptatt av å sikre at de opprettholder fleksibilitet til å utforme sin nasjonale politikk, og at industrilandene bidrar med handelsrelatert og annen bistand. Når det gjelder kravet om forbedret adgang til industrilandenes markeder, viser jeg her til utenriksministerens redegjørelse for hva som er Regjeringens standpunkt på dette området.