Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-11-06:
«Hva vil statsråden gjøre for å stimulere erfarne politifolk til å stå lenger i jobb?», er interpellantens spørsmål til justisministeren her i dag. Jeg tror debatten ville stått seg på om fokus hadde vært mer på seniorpolitiske tiltak enn en foregriping av en budsjettdebatt som vi skal ha senere. For det er faktisk slik at det er behov for sterkere seniorpolitiske tiltak også innenfor – ja, kanskje ikke minst innenfor – politietaten. Situasjonen i den etaten tydeliggjør nok en gang hvor viktig seniorpolitikk har blitt for å sikre nok arbeidskraftressurser. Det at vi i dag har en kortere del av våre liv i arbeidslivet enn noen gang, er et uttrykk for feil måte å forvalte ressurser og kompetanse på. Og vi ser det kanskje spesielt innen slike vitale samfunnsoppgaver som dem politiet forvalter. For det er jo ikke bare de eldre arbeidstakernes arbeidskraft som savnes i politiet, men også deres erfaring i en etat hvor fartstid gir trygghet og kompetanse i yrkesutøvelsen. I Senterpartiet slutter vi oss til Aspakers ros av Regjeringens tiltak for nyrekruttering, men vi deler også utålmodigheten, som det er sagt både av Aspaker og justisministeren, etter å få på plass flere og mer effektive seniortiltak i politiet. I den forbindelse kan vi som folkevalgte fungere som viktige premissleverandører, men arbeidet må også i stor grad gjøres av politiet selv. Gjennom trepartssamarbeidet, gjennom avtalen om Inkluderende arbeidsliv og gjennom Senter for Seniorpolitikk er det etablert ordninger og apparat for å bistå arbeidslivet i utformingen av en positiv seniorpolitikk. Forutsetningen for å lykkes med å få flere til å stå lenger i arbeid er likevel først og fremst knyttet til om arbeidslivet verdsetter aldersspredning i arbeidsstokken og vektlegger verdien av kompetanse og mange års erfaring og ikke ensidig dyrker fornyelse. I politiet dreier det seg også om at seniorene selv må oppleve at deres arbeidskraft blir verdsatt for å sikre etatens kvalitet. Det er som kjent lav avgangsalder i deler av politistyrken, og etaten burde se det som en av sine hovedoppgaver å snu denne trenden, ikke ved at politifolk skal tilbys enda mer slit etter et langt og fortjenstfullt arbeidsliv, men at de skal føle at de verdsettes og tilbys andre, alderstilpassede arbeidsoppgaver og gunstige vilkår framfor å gå ut av arbeidslivet. Politiet har som kjent særaldersgrense, som gjør at polititjenestemenn i patruljerende tjeneste kan gå av ved fylte 57 år om de fyller den såkalte 85-årsregelen – summen av egen alder og antall år i jobb. Da vi behandlet seniormeldingen her i Stortinget, kunne vi konstatere at drøyt 50 pst. av pensjonerte innenfor politiet som var omfattet av særaldersgrensen, var gått over i annet arbeid etter pensjonering fra politiet. Dette viser at mange arbeidstakere som har gått av ved særaldersgrense, fortsatt ønsker å være i arbeid. Målet må være å legge arbeidsforholdene til rette for at denne arbeidsviljen og arbeidsevnen fortsatt skal utnyttes i politiet – for samfunnets trygghet. Retningslinjene for særaldersgrenser reguleres både gjennom lov og gjennom avtaleverket i arbeidslivet. I forbindelse med den pågående gjennomgang av hele vårt pensjonssystem har Regjeringen bebudet at en også vil gjennomgå regelverket for særaldersgrenser. Jeg imøteser dette, ikke fordi jeg mener vi skal fjerne særaldersgrenser vi i dag har i arbeidslivet, men for å få ordninger som stimulerer til at erfaring og opparbeidet kompetanse nyttiggjøres på en bedre måte enn vi ser i dagens virkelighet. Fokuset på positive seniorpolitiske tiltak må få en sterkere plass i politietatens arbeid. Det har jo også polititjenestemenn selv gitt klart uttrykk for i saker som har fått bred omtale gjennom media. Vi vet fra andre sektorer at en bevisst seniorpolitikk med vekt på gunstige ordninger i forhold til ferie, arbeidstid, økonomiske kompensasjonsordninger, mulighet for etterutdanning også som senior, milepelsamtaler osv. har virket. Politiet må i samarbeid med staten arbeide målrettet med å finne den formelen som virker for politiet. Det er viktig at justisministeren både forventer dette og støtter oppunder dette, og det er viktig at vi som politikere her fra Stortingets talerstol ser at skal vi løse politietatens utfordringer, må vi også se på den delen av saken, ikke bare på bunnlinjen i budsjettene.