trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Monica Mæland (Høyre), 2020-12-08:
Det er fordi denne saken handler om endringer i domstolen, og jordskifterettene skal fortsatt være der de er. Dette er jo fagdomstoler, hvor fagmiljøene har etterspurt endringer. Så vil nok særlig landbruksministeren være bedre å spørre angående den praktiske utfordringen disse domstolene har, men det handler om sakskompetanse og tilfang på faglig myndighet. Større rettskretser gir større muligheter også på dette området.
Monica Mæland (Høyre), 2020-12-08:
Det har i det hele tatt vært en forunderlig debatt i dag, hvor ingen synes å uroe seg eller å ha ambisjoner for rettssikkerheten i dette landet, eller uroe seg for Riksrevisjonens funn eller alle de vurderinger vi har fått. Det har vært en debatt om ord og ordbruk som jeg synes har vært veldig forunderlig. Jordskifterettene skal altså være der de er i dag, de ansatte i jordskifterettene skal også være der de er i dag, men så er det slik at de tiltrekker seg fagkompetanse som også i dag kommer tilreisende. Det kommer ikke til å endre seg med de endringer vi foreslår.
Monica Mæland (Høyre), 2020-12-08:
Nei, det mener jeg faktisk ikke, fordi det representanten utelater, er at dette var på høring. Når dette ikke ble foreslått i saken til Stortinget, var det fordi vi avventet domstolkommisjonens del 2 og hva de ville si om dette. Det de sier, er at de kodifiserer dagens praksis. Det er det også mindretallet i komiteen, som nå blir flertall i salen, gjør. Det er fascinerende å høre hvordan et flertall ønsker grunnleggende å endre den praksisen man har i dag. Det er ikke mange måneder siden denne salen faktisk sa nei til endringer i domstolen i Eidsvoll og Østfold. Det er altså en kodifisering av dagens rett. Den har vært på høring, og domstolkommisjonens del 2 anbefaler nettopp denne formen, at den videreføres. Det synes jeg er helt uproblematisk.
Monica Mæland (Høyre), 2020-12-08:
Jeg forstår bekymringen – det hadde jeg også i går når noen jurister – dommere sågar – har greid å forlede noen til å tro at vi nå foreslår å endre i konstitusjonell sedvanerett. Det er lenge siden jeg var jurist, men jeg vet nok om dette til at vi ikke er i nærheten av det. Vi har en praksis i Stortinget. Den praksisen foreslår vi å videreføre. Så er det også igjen en debatt om ord. Jeg tar det på alvor. Saken skal altså forelegges Stortinget, og så behandler Stortinget den på den måten Stortinget vil. Det er fristende å sitere parlamentarismens far: «All makt i denne sal». Senest i juni sa jo Stortinget nei til endringer, anbefalte ikke endringer. Så det forelegges Stortinget. Vedtaket fastsettes formelt av regjeringen, men det ville være veldig uklokt av regjeringen ikke å følge de anbefalingene som Stortinget gir. Vi kodifiserer nå det som har vært gjeldende praksis i hele denne perioden, og jeg er sikker på at representanten har vært med på flere saker og behandlet flere saker om dette.
Monica Mæland (Høyre), 2020-12-08:
Nå har jeg nevnt alle utredningene som har vært, bl.a. domstolkommisjonen. Jeg vet at ikke alle har like stor tillit til dem – det har jo jeg. De har godt faglig grunnlag for de endringene de anbefalinger. Når det gjelder muligheten for å gjøre endringer i en sorenskrivers stillingsbeskrivelse, er det full anledning til det. Man kan ikke endre tittel og lønn, men innholdet i jobben kan endres. Det vil bli gjort ved at færre skal lede og flere skal dømme. Jeg tror ikke det kan være tvil om at når man får færre til å lede og flere til å dømme, får man altså flere dommere, man får ned saksbehandlingstiden. Det er veldig bra for alle dem som står i kø og venter på å få sine saker behandlet.
Monica Mæland (Høyre), 2020-12-08:
Jeg hørte jeg ble etterlyst, men jeg hadde selvsagt et sterkt ønske om å få ta ordet mot slutten av denne debatten, som har vært lang og engasjert. Først har jeg lyst til å kommentere dette med at man har hatt så fryktelig hastverk. Det er ett år og to måneder siden vi fikk overrakt en NOU. Den ble sendt på høring i mars, med frist i mai, det kom mange høringsuttalelser, og så er det over to måneder siden Stortinget fikk saken. Det er ikke så veldig stor hast i min verden, men så trodde jeg jo også at ordet «hast» hadde en annen betydning da jeg hele våren ble spurt om hvor politimeldingen ble av. Den leverte vi i juni, og ikke tenkte jeg at den skulle bli liggende helt til neste år, i februar, før den faktisk skulle behandles. Så har det vært mye debatt om politireformen. Jeg tror faktisk alle i opposisjonen har kommentert politireformen. Jeg hadde ikke tenkt å bruke tid på den, men siden alle nå har gjort det, må jeg bare si til alle som drømmer seg tilbake til et politi slik vi hadde det i 2010, 2011 og 2012, at det gjør ikke jeg. Jeg er veldig glad for politireformen. Jeg er veldig glad for økt kvalitet, bedre metoder, bedre systematikk, flere politifolk, flere politijurister og lavere restanser – men aller, aller viktigst for meg er et politi som tar barn på alvor. Så mens noen nå drømmer seg tilbake til et politi som var bedre på å oppklare sykkeltyverier enn på å oppklare overgrep mot barn, gjør jeg altså ikke det, sånn at det er sagt. Så til domstolene, som denne saken egentlig dreier seg om. Jeg hører av Lundteigen at vi er helt uten faglig støtte. Det er drøy kost, selv fra Lundteigen og Senterpartiet. Et stort flertall i domstolene ønsker dette. Det er mulig man mener de ikke har greie på det de gjør, men det kan ikke være noen tvil om at et stort flertall i domstolene ønsker denne endringen. De mener at den bedrer rettssikkerheten, og at den bedrer kvaliteten. Man kan godt være uenig, det er helt greit, men å si at dette ikke har faglig støtte, det er jeg veldig uenig i. Jeg hører også at representanten Klinge etterlyser svar, og da må jeg bare si: Det har vært levert en omfattende NOU, som har vært på høring, det er levert en omfattende proposisjon, komiteen har hatt høring, jeg har levert brev, jeg har levert svar på Dokument 8-forslag, jeg har levert svar på spørsmål, svar i innlegg. Det er jo ikke mangel på svar, det er mangel på vilje til å ville høre, det er mangel på vilje til å ville gjøre noe. Man er såre fornøyd med situasjonen. Jeg hører mye om hva man ikke vil, men jeg har ikke hørt noe om hva man faktisk vil. Jeg har ikke hørt noen ambisjoner om å øke rettssikkerheten, jeg har ikke hørt noen ambisjoner på vegne av rettsstaten. Jeg mener at vi skal ha høyere ambisjoner enn dette. Dette er riktig, det er viktig for domstolene, for innbyggerne og for alle i landet vårt.
Monica Mæland (Høyre), 2020-12-08:
Det har vært en lang dag og en lang debatt, og det fortjener denne saken. Det var i og for seg Lundteigens innlegg som gjorde at jeg tok ordet enda en gang. Først ble det altså hevdet at det ikke er noen faglig støtte for reformen. Da må jeg bare si at da har man ikke lest et eneste dokument i saken – men la nå det ligge. Det som var mer opprørende, var å bli beskyldt for at jeg – da jeg argumenterte for økt rettssikkerhet – hadde satt store og små tingretter opp mot hverandre. Det har jeg da aldri gjort, ikke med et eneste ord. Tvert imot sa jeg i mitt hovedinnlegg at det var ingen grunn til å tro at de mindre tingrettene var dårligere enn de større – ingen grunn til å tro det. Men det jeg har sagt, hvis man var interessert i å lytte til det jeg faktisk sa, er at vi får færre sorenskrivere, altså som ledere. Så får vi flere dommere, vi får ned saksbehandlingstiden, og vi får større enheter, som gjør det lettere å drive kompetanseheving. Det gir økt rettssikkerhet for alle. Man kan godt være uenig, men det gjør det uten tvil. Saksbehandlingstiden er noe av hovedkritikken fra Riksrevisjonens side, og noe som vi prøver å gjøre noe med i denne saken.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2020-12-08:
I denne saken er det spesielt ett felt som ikke har fått nok oppmerksomhet. Det er den samiske dimensjonen i rettsvesenet. I sameloven § 3-4 omtales utvidet rett til bruk av samisk i rettsvesenet. Det ligger et stort arbeid bak etableringen av Indre Finnmark tingrett, som ble opprettet i 2004. Indre Finnmark tingrett ble etablert med et spesielt formål om å ivareta den samiske dimensjonen innenfor domstolene. Grunnloven og internasjonale forpliktelser pålegger staten å legge forholdene til rette for det. Det nye forslaget lider av manglende samisk medbestemmelse og svekker den samiske dimensjonen. Indre Finnmark tingrett har i løpet av sine snart 20 år bygd opp en unik kompetanse på samisk som rettsspråk og anerkjennelse av samiske rettskilder og samiske rettsspørsmål. Indre Finnmark tingrett er den viktigste rekrutteringsinstitusjonen for jurister med kompetanse på samisk språk og kultur. For Indre Finnmark tingrett er samisk dagligspråk, og det gjøres en stor jobb med å videreutvikle den samiske dimensjonen i rettsvesenet. Dagens forslag vil ramme denne domstolens rolle i å bidra i den rettspolitiske debatten med spesielt fokus på samiske rettsspørsmål. Indre Finnmark tingrett har uttalt at det er viktig å styrke denne tingretten. De fraråder en løsning der man kun tilføres utviklingsoppgaver, da dette i realiteten vil endre tingrettens identitet. Dagens forslag er derimot et helt annet enn det som har vært på høring, og tar ikke hensyn til uttalelsen fra sorenskriveren eller tingrettens tillitsvalgte. Sorenskriveren sier til avisen at de foreslåtte strukturendringene medfører en betydelig fare for en svekkelse av den samiske dimensjon og dermed samisk rettssikkerhet. Dersom Stortinget nå vedtar de betydelige endringene uten å ha sikret at de samiske rettighetene ivaretas, vil dette være et nytt overgrep mot våre urfolk. Det Stortinget bør gjøre, er å endre vernetingsbestemmelsene, slik at også samer i andre deler av Norge får mulighet til å føre sine saker for en domstol som fullt ut ivaretar samisk språk, kultur og rettssikkerhet. Regjeringen la for knapt to uker siden fram sin nordområdemelding. Der er samisk, Sametinget og Sápmi omtalt til sammen 417 ganger. Det er bra at regjeringen skriver mye om samer og rettigheter, men det de nå viser i praksis, er en fullstendig ansvarsfraskrivelse og et eksempel på manglende forståelse for folk som bor i Finnmark.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2020-12-08:
Fremskrittspartiet og Strifeldt utfordret meg litt på dette med det samiske. For det første sa Fremskrittspartiet ganske tidlig at de skulle sørge for at det ikke ble færre ledere i domstolene. Det hørte jeg og regner med at de fortsatt står der. Så har jeg lyst til å si at jeg var innom Hammerfest, og det Hammerfest var opptatt av, var at de var redd for at de advokatene – de få advokatene – de har i Hammerfest, ikke fant det tilrådelig å være der lenger. Men tilbake til dette som har med det samiske i det å gjøre: Det skal være konsultasjonsplikt i sånne viktige saker som dette. Jeg var på regjeringens nettside og så. Der står det: «Som urfolk har samane rett til å bli konsulterte i saker som gjeld dei. Regjeringa og Sametinget har inngått ein avtale om prosedyrar for korleis slike konsultasjonar skal gå føre seg.» Dette har man ikke gjort her. Man har ikke hatt konsultasjoner, ut fra det jeg har fått beskjed om fra Sametinget. Denne forvirringen som har oppstått på grunn av hastverksarbeidet med domstolsreformen, herunder konsekvensene det får for den samiske dimensjonen i rettspleien, viser tydelig behovet for at saken sendes tilbake for nærmere utredning, høring og avklaring.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2020-12-08:
Det er sjelden jeg er enig med Arbeiderpartiet fra talerstolen, men jeg er helt enig i det som ble sagt i forrige innlegg. Når det gjelder høringen som var i justiskomiteen 4. november, vet jeg ikke om Sametinget var der. Men Fremskrittspartiets forslag var i hvert fall kjent i begynnelsen av desember, og Sametinget hadde ikke en sjanse til å få uttale seg ut fra det forslaget som forelå da. Så Sametinget har ikke fått en mulighet til å uttale seg om det vi nå er vitne til. Det burde man absolutt fått, og jeg håper man utsetter saken til Sametinget har fått sagt sitt.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Det å vedta lover er noe av det mest alvorlige denne forsamlingen gjør. Derfor bør vi gjøre det med det alvor og den grundighet som sakene fortjener. Det gjelder kanskje spesielt når vi skal vedta en lov som skal regulere den tredje statsmakt. I et, forhåpentligvis, nært samarbeid med de to andre statsmaktene må vi da finne løsninger som er gode, og som er gjennomtenkte. Derfor er jeg veldig skuffet over presidentskapet, som brukte § 23 i Stortingets forretningsorden til å knappe inn på saksbehandlingstida, sannsynligvis etter ønske fra regjeringa. Den bestemmelsen er jo ment for å kunne utvide saksbehandlingstida dersom en f.eks. skal ta hensyn til grundigere saksbehandling, eller til de små partiene til Stortinget, som også skal ha rett til på en forsvarlig måte å sette seg inn i saker. Det er et misbruk av § 23. Til det kommer det brevet som vi fikk fra Ofoten tingrett 19. november i år. Vi fikk det til kontroll- og konstitusjonskomiteen, det gikk til justiskomiteen, og det gikk til Stortingets presidentskap. Fra kontrollkomiteen anbefalte vi at det var stortingspresidenten som svarte, og det gjorde stortingspresidenten, i svar av 1. desember, der stortingspresidenten sier at det er naturlig at grunnlovsspørsmål og forhold til utredningsinstruksen, som tas opp i henvendelsen, vurderes av justiskomiteen i forbindelse med behandlingen av proposisjonen. Det brevet sendte stortingspresidenten samme dag som justiskomiteen avga innstilling. Så har justiskomiteens flertall, som forsøker å være ansvarlig i noe så viktig som å behandle lov, anmodet presidentskapet om å få lov til å bruke lengre tid på å gå igjennom saken, for å vurdere om utredningsinstruksen er fulgt, eventuelt sørge for at parter blir hørt, og vurdere spørsmålet knyttet til Grunnloven, som vi i hvert fall bør ta alvorlig i denne forsamlingen. Men nei da, presidentskapet avviser det. Derfor anbefaler jeg, så sterkt jeg kan, Stortinget om å følge forslaget fra representanten Klinge, det som nettopp ble lagt fram her. For når vi skal vedta en lov som skal styre den tredje statsmakt, og det fra representanter for den tredje statsmakt selv blir stilt kvalifiserte spørsmål om den kan være i strid med Grunnloven – jeg påstår ikke den er det, men vi bør vurdere det på en grundig måte – ber jeg om at justiskomiteen får den anledningen til å gå grundigere inn i denne saken enn den forhastede prosessen som er vedtatt, og som ble ytterligere kortet inn ved at det som nå faktisk ligger til behandling her, er et budsjettforlik for kort tid tilbake mellom avtalepartene. Vi er vant til at regjeringa av og til ikke har stor respekt for Stortinget. Men det er dramatisk hvis stortingsflertallet og flertallet i presidentskapet ikke viser den respekten for Stortinget at vi skal behandle lovsaker på en ansvarlig måte.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Jeg ble nødt til å ta ordet i og med at jeg ble utfordret av representanten Frølich, som jeg synes hadde en veldig merkelig tilnærming til parlamentarisk arbeid. Det var egentlig ganske avslørende, det han sa. Han forsøkte å ta Stortingets presidentskaps flertall i forsvar. Jeg må minne om at det er delt presidentskap her. Noen viser ansvar. Men han forsvarte flertallet ved å si at de har gjort den jobben de skal gjøre: De har sørget for at det som stortingsflertallet vil, blir behandlet nå. Nei, det er nemlig noe i Stortingets måte å behandle saker på som forutsetter en viss respekt for mindretall, kanskje særlig de aller minste partiene. Man må ha respekt for at det kan komme ny informasjon i en sak, som kan kreve grundigere saksbehandling. Det er derfor vi har § 23 i forretningsordenen – ikke fordi presidentskapet skal springe regjeringas ærend og få presset saker fort igjennom. I dette tilfellet er det veldig relevant, for så vidt jeg kjenner til, var det slik at den avtalen som ligger til grunn for det lovforslaget som behandles her nå, kom inn i innstillinga i korrekturen på kvelden den 1. desember. Det er den tida som komiteen har fått til å vurdere den saken. Det er samme dag som presidenten i Stortinget sender brev til høgskolen, på grunnlag av den henvendelsen de har fått fra Ofoten tingrett, og skriver at det er naturlig at grunnlovsspørsmål og forhold til utredningsinstruksen, som tas opp i henvendelsen, vurderes av justiskomiteen i forbindelse med behandlingen av proposisjonen. Men den anledningen har de altså ikke fått. Den anledningen ber justiskomiteen om å få, og jeg vil anbefale, så sterkt jeg kan, at Stortinget gir justiskomiteen mulighet både til å vurdere de grunnlovsmessige implikasjonene – hvorvidt saken er godt nok utredet – og til f.eks. å ha en høring om det faktiske forslaget som nå ligger til behandling i Stortinget. Det har vært kjent siden 1. desember, og til statsråden: Det er det som er grunnen til at noen har sagt at det ikke har vært lang behandlingstid. Det er ganske kort tid siden det konkrete forslaget kom til behandling.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Jeg har lyst til å benytte muligheten til å takke alle de ansatte, alle de som jobber i domstolene våre, både jurister og dommere og også administrativt ansatte. De gjør en veldig viktig jobb hver eneste dag. De er viktige bidrag til rettssikkerheten i landet vårt, og de gjør jobben på en god måte tross svært krevende økonomiske rammer for domstolene våre. Jeg var nylig på besøk i Nedre Romerike tingrett og fikk der et innblikk i hverdagen til tingretten. På Romerike har det over noe tid vært jobbet med en sammenslåing av Nedre Romerike tingrett i Lillestrøm og Øvre Romerike tingrett på Eidsvoll. Det var snakk om en sammenslåing og en samlokalisering, altså én felles tingrett med ett rettssted. Det forslaget er nå lagt i skuffen, nå foreslår regjeringen å slå sammen Nedre Romerike tingrett, Øvre Romerike tingrett og Glåmdal tingrett på Kongsvinger til én ny tingrett, riktignok med tre rettssteder. Det blir selvsagt endringer sammenlignet med dagens situasjon. Det er jo hele poenget, og det jeg har reagert på i denne debatten, er det dobbeltspillet som Fremskrittspartiet kjører, som på den ene sida sier at ingenting blir endret, alt blir som det er i dag. På Romerike har Fremskrittspartiet til og med garantert at det ikke blir noen endringer. Jo, selvsagt blir det endringer. Når André N. Skjelstad i debatten i dag sa – og jeg noterte det ordrett – at ingen domstoler skal legges ned, så er det helt feil. En rekke domstoler skal legges ned. Og for mitt område, for Romerike og Glåmdal, blir altså tre tingretter nå én tingrett. Det er ikke noe poeng i å dobbeltkommunisere det, det blir endringer i tingrettene våre – store endringer – dersom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet får flertall i Stortinget i dag. Selvsagt blir det rettssteder tre steder for mitt område, det er ingen i debatten i dag som har påstått noe annet. I alle fall blir det det inntil videre, men det er klart at hvis den sultefôringen som er av domstolene våre, fortsetter, er det et tidsspørsmål før det interne presset blir så stort at det blir endringer også på det. Så vil jeg bare til slutt si til dem som argumenterer med at jo større enhetene er, jo større tingrettene er, jo bedre blir det: Da skjønner jeg ikke hvorfor de ikke foreslår fem eller ti tingretter, for det virker jo sånn på noen av dem som argumenterer, at det ikke finnes grenser. Det kan ikke medføre riktighet.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Jeg er glad for innlegget representanten Tetzschner holdt i stad om Oslo byfogd og betydningen av byfogdembetet. Det behandler, som Tetzschner sa, saker som er veldig viktige for næringslivet og folk i Oslo nå: konkurser, gjeldsordninger, pengekrav, dødsboskifte, felleseieskifte osv. Og alle sier seg fornøyd med byfogden. Regjeringspartiene har vist til høring. I dette tilfellet handler det jo ikke om sammenslåing av rettskretser eller noe i sammenheng med det; det er rett og slett en sammenslåing av byfogden med Oslo tingrett som foreslås, på et annet grunnlag enn de andre spørsmålene som er oppe i saken i dag. Regjeringspartiene viser til høring, men i høringen om sammenslåingen av byfogden og Oslo tingrett har jo skatteetaten, Advokatforeningen, Oslo kemnerkontor, Oslo byfogdembete, selvsagt, hovedstadens bostyrere, Regjeringsadvokaten, Kommuneadvokaten, sorenskriveren selv osv. – alle instanser som jeg i hvert fall vil legge stor vekt på – gått imot sammenslåingen. Byfogdembetet har 60 ansatte, 13 spesialdommere. Det er et spørsmål om størst alltid blir best. Hva som er begrunnelsen, er det vanskelig å få tak i, for både Oslo tingrett og Oslo byfogdembete fungerer veldig godt. De trenger ikke hverandre; de trenger ikke å være sammenslått. Tetzschner holder et veldig godt innlegg om hvor bra dette fungerer, og viser til merknaden fra regjeringspartiene, som egentlig ikke svarer på noe, bare forutsetter at man skal ivareta like høy kvalitet som i dag. Det er bra, men da sier man jo at det fungerer veldig bra i dag. Det er vanskelig for meg å forstå hvorfor man skal gjøre noe med noe som fungerer veldig bra. Denne endringen er uforståelig for oss i Oslo. Jeg er glad for at også en annen Oslo-representant, fra et annet parti, trekker fram verdien av byfogden. Jeg er enig i alt Tetzschner sa om byfogdembetet, men konklusjonen – at man skal godta en sammenslåing under forutsetning av at det skal fungere med like høy kvalitet som i dag, forstår jeg ikke noe som helst av. Dette har blitt utredet grundig én gang. Det kom en rapport i 2003, som het Knoff-rapporten, som etter en gjennomgang av forholdet mellom byfogden og Oslo tingrett kom til at det ikke er riktig å slå dem sammen. Jeg synes dette er blitt stemoderlig behandlet i denne debatten og i denne saken, og skulle ønske de som i dag sannsynligvis vil utgjøre flertallet i salen, ville tenke seg om en gang til.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-12-08:
Det har vært interessant å følge debatten. Når man hører på regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, virker det som det knapt nok blir merkbare endringer i det hele tatt, og i hvert fall ikke for folk. Da får vi si heldigvis, for de dagene vi trenger tingrettene, er stort sett ikke våre beste dager – i hvert fall ikke etter at regjeringen gjorde det til en lokalpolitisk kjerneoppgave å vie folk, men det er nå en annen sak. Tvert om er det sånn at folk som trenger domstolene, er folk på sitt mest sårbare. Det kan være familier som står midt i en opprivende samlivssak, en barnefordelingssak, det handler om folk som kanskje har blitt slått ned på den lokale puben og skal møte i retten, det handler om selvstendig næringsdrivende som står i en vanskelig sak, eller arbeidstakere som er ulovlig oppsagt og har en personalsak. Nærhet til domstolen handler om tillit, lokalkunnskap, forståelse av kultur, historie, tradisjon og ikke minst lovverk. Det handler om å bli dømt av likemenn og oppleve at man får profesjonell rettshjelp der man bor. Det handler også om kompetansearbeidsplasser, lokalsamfunn og hva slags byer og tettsteder vi ønsker framover. Alt dette vil svekkes når de selvstendige tingrettene forsvinner. All erfaring viser at når det kun blir såkalte rettssteder igjen, forsvinner advokatpraksisene etter hovedsetet. Viktige kompetansearbeidsplasser svekkes, og folks nærhet til det juridiske miljøet blir mindre. Nå vet jeg at Høyre og Fremskrittspartiet ikke står fremst i køen som forsvarere av verken folkestyret eller folks tillit til det offentlige. Derimot er det skuffende at Kristelig Folkeparti og Venstre ikke har tatt innover seg disse perspektivene. Nærhet til befolkningen er viktig for publikums tillit til domstolen og interessen for bl.a. det å være meddommer. Jeg tror vi merket det allerede da vi så storkommunene, at folks engasjement for det som skjer i de store kommunene, blir mindre. Det samme tror jeg vi kommer til å se her når vi i framtiden skal rekruttere meddommere til større strukturer. Det er urovekkende og grunn til å dvele litt ved. Som østfolding merker jeg meg også at alle tingrettene i Østfold, bortsett fra Fredrikstad, kommer inn under den noe merkelige formuleringen fra flertallspartiene: «Ved rettssteder som i dag har fire faste dommerårsverk eller mindre, skal nivået på dagens antall årsverk knyttet til kjernevirksomheten opprettholdes.» Det vil altså si at flertallet av dem som jobber på Mysen, i Moss, i Sarpsborg eller i Halden, etter hvert kan bli flyttet til Ski eller Fredrikstad dersom sorenskrivere og Domstoladministrasjonen ønsker det. Det er nettopp det man frykter, når vi kjenner den sentraliseringshistorikken denne regjeringen har på sin merittliste. Det er det samme vi har sett på andre områder i offentlig sektor, f.eks. innenfor politi, skattekontor, Nav eller helsetjenesten. En ledelse som sitter ett sted, vil ha mye enklere for å rasjonalisere bort på de stedene man ikke lenger sitter, og det er den erfaringen vi frykter.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
I Finnmark er vi opptatt av å beholde våre tingretter. Hvorfor det? Jo, fordi de skal være tjenlige for folk som bebor området, og det skal være mulig å kunne møte i retten uten å bruke to–tre dager på å komme til og fra. Forslaget fra regjeringen var dramatisk for Finnmark. Tingretter skulle legges ned i Hammerfest og Vadsø. Sør-Varanger kommune skulle overflyttes til Indre Finnmark tingrett – og det er en tingrett som har ansvar for det samiske og har det som sin spesialitet. Forslaget skapte bekymring i Finnmark. Er det rart? Vi er vant til at innsparinger er lettest å ta lengst unna Oslo. Denne sentraliseringen ble tydeligvis for vanskelig å gjennomføre, så nå skriver regjeringspartiene og Fremskrittspartiet i sine merknader at domstoltilbudet i tingrettene våre skal bestå. Betyr det at tingrettene skal bestå som uavhengige tingretter? Det står også at det skal åpnes for en systematisk overføring av saker mellom dagens domstoler, slik at rettsaktiviteten kan øke. Hva betyr systematisk overføring? Det kan man jo lure på. Vi i Finnmark vet noe om nedlegging av statlig virksomhet. Jeg hører at Høyre og Fremskrittspartiet snakker om rettssteder. Et rettssted er ikke det samme som en tingrett. Bruk av ord i denne saken har tydeligvis vært meget bevisst. Når man ikke garanterer hvilke tingretter som skal bestå, er det også grunn til å være bekymret, og det er Arbeiderpartiet. Når det gjelder forholdene i Finnmark, har Den norske dommerforening i brev av i dag sagt: Indre Finnmark tingrett splittes og overføres til to nyopprettede tingretter i Finnmark. Forslaget er verken utredet eller har vært undergitt høring, og det er heller ikke særlig begrunnet. Det er faktisk ganske dramatisk, sett ut fra funksjonen for Indre Finnmark tingrett. Forslaget var fra regjeringens side opprinnelig tenkt å styrke Indre Finnmark tingrett, men endte med at Indre Finnmark tingrett splittes og deles opp. Sånn sett svekkes det samiske. Også sametingspresidenten har advart mot det. Jeg tenker at det som regjeringen først hadde tenkt om dette da de sendte det ut – hvor en del tingretter skulle endres, men Indre Finnmark tingrett faktisk bestå – i hvert fall er kommet ut som det motsatte.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
I vår var Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Fremskrittspartiet enige om å si nei til domstolsreformen. Det gjorde vi fordi reformen er unødvendig. Hvis man er bekymret for saksdeling og samarbeid mellom tingretter, finnes det enklere måter å gjøre det på enn ved å endre domstolstrukturen. Fremskrittspartiet har snudd. Derfor står vi her i dag, og velgerne bør merke seg at det å stole på Fremskrittspartiet ikke er så veldig lurt, noe Bladet Vesterålen påpekte i sin leder på fredag. For Arbeiderpartiet er det viktig å sørge for å bevare viktige kompetansearbeidsplasser i hele landet, styrke domstolene våre og eventuelt gjøre nødvendige lovendringer for å få til det samarbeidet vi ønsker oss. Vi tror det betyr noe at det er en stedlig ledelse ved domstolene, både for virksomheten og for de tilsatte ved domstolen. Jeg bor i Narvik, og det gjør jeg fordi jeg fikk jobb som dommerfullmektig i Ofoten tingrett i 1996. Der var jeg i tre år. Det store spørsmålet i denne saken er: Hva betyr det i praksis at det blir et rettssted og ikke en domstol i Narvik etter dette vedtaket? Nei, si det – det har vel ikke regjeringen tatt seg spesielt god tid til å utrede. Det vi vet, er at det ikke blir noen leder i Narvik lenger. Lederen kan havne tre timer unna, på rettsstedet i Sortland, eller halvannen time unna i Harstad, på deres rettssted. Det er ikke spesielt gode veier – på denne tiden av året unngår man gjerne den turen, og alternativer til vei finnes ikke. Det er ingen minstekrav til bemanning. Det står at regjeringen oppfordres til å sikre bemanning. Betyr det også at regjeringen kan fjerne alle årsverkene uten å gå til Stortinget? Frølich påstår at det blir flere dommere av reformen. Nei, ikke av reformen – det må bevilgninger til, og domstolene er, som vi vet, sultefôret. Det blir færre sorenskrivere med dette vedtaket. Min sorenskriver i Narvik var akkurat like produktiv som sine tingrettsdommerkollegaer. Han var en av landets beste dommere. Så dette med kvalitet og størrelse synes jeg er en interessant diskusjon. Det er ikke en sammenheng mellom struktur og kvalitet. Som dommer er det du som setter deg inn i din sak – det er en ganske ensom jobb. Jeg tenker også at en annen betenkelighet er hvis man ikke lever i det miljøet man betjener. Det handler om ansvaret for at domstolen fungerer bra og er en viktig del av samfunnet. Det er også sånn at der man har en leder, vil det gjerne vokse rundt den lederen. Det er noe med menneskene – det vi har rundt oss, ser vi, og der gror det gjerne. Det kan bli vanskelig der lederen ikke er. Den aller viktigste innvendingen er at regjeringen kan ta styringen ved disse rettsstedene, f.eks. ved omorganisering, og det er altfor dårlig utredet om vi der beskytter den tredje statsmakt.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Når det gjelder den saken vi skal behandle i dag, er det ganske interessant at representanten Ebbesen ikke ser at det regelverket vi skal vedta, har betydning for utbetaling av støtte til bedrifter. Der ligger vilkårene for tilskudd, og der ligger tilskuddenes størrelse. Regjeringen skryter veldig mye av hvor raskt bedriftene fikk penger da koronaen traff. Derfor kunne vi ikke forvente «millimeterrettferdighet». Gründere kunne ikke få. Hadde ikke bedriftene utbetalt lønn i januar og februar, så kunne man ikke få. Destinasjonsselskaper kunne ikke få, osv. osv. Den nye ordningen, som vi skal vedta i dag, er ikke mer treffsikker, og den er i alle fall ikke rask. Raske Nybø er blitt kjipere, ingen får penger før i 2021. Alle bedriftene som lever av at folk reiser, har slitt siden nordmenn avsluttet ferien og reiserådene kom fra regjeringen, og det var 12. august. Portalen som ga dem hjelp med en liten andel av bedriftens faste utgifter, stengte samtidig, i august. Snart skal regjeringen bruke en ny etat til å lage en ny portal. Ingen fikk hjelp i september. Ingen fikk hjelp i oktober. Ingen fikk hjelp i november, selv ikke da regjeringen stengte ned Norge for andre gang 9. november. Det er blitt nærmest umulig å leve av å samle folk – for restauranter, utesteder og puber. Gå i banken, har Sanner og Nybø sagt, men bankene har spurt hvilken sikkerhet folk kan stille. De bedriftene som ikke har egenkapital til å leve til pengene kommer en gang til neste år – skal ikke denne koronadugnaden gjelde for dem? De bedriftene som risikerer konkurs, er verdiskapere og arbeidsplasser som fortjener bedre. Regjeringen var næringspolitisk av banen fra august. Det eneste næringspolitiske virkemiddelet de kjenner, skattelette på kapital, det virker ikke når bedriftene ikke har inntekt. Statsråd Astrup prøvde seg med at kommunene skulle bidra ved å kutte eiendomsskatt. Reiselivet i Norge – det er det vi snakker om – har vokst i betydning for vår økonomi de siste årene. De er en enorm jobbskaper med 170 000 ansatte. De sysselsetter unge, og de er ofte første jobb for utlendinger som flytter hit. Ofte sysselsetter de lavtlønte i små stillingsbrøker, og de er sårbare. Reiselivet ble lovet 1 mrd. kr på operataket 21. september. Ingen har ennå sett en krone av den milliarden, og det må være kroneksemplet på å kaste blår i øynene på en viktig næring i Norge. Da vi etablerte en låneordning for luftfarten, tok det ESA tolv dager å godkjenne den før vi kunne utbetale. Det å skylde på ESA når man ikke ønsker å gjøre raske utbetalinger, er helt unødvendig, og det bygger opp under EØS-motstand.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-12-08:
Det å vedta eller endre lovbestemmelser er en kjerneoppgave for Stortinget. Det er noe av det viktigste vi gjør. Dette er faktisk den andre lovsaken på to dager der vi enten skal vedta lovendringer uten komitébehandling eller uten den grundige behandlingen som vi kunne hatt. Det er klart at et brev fra presidentskapet der de ber en komité vurdere et spørsmål, vel vitende om at saken avgis samme dag, ikke er en reell henstilling. Det er ikke bra. Det er ikke bra av et presidentskap som også har som oppgave å sikre forsvarlig saksbehandling i salen. Jeg må derfor slutte meg til den kritikken som har kommet fra representanten Dag Terje Andersen når det gjelder spørsmålet om at saken burde ha vært utsatt. Denne saken minner meg litt om politireformen. Det var ikke måte på den gangen hvor mye en skulle styrke de kontorene som ikke ble nedlagt. Alle antydninger om at de gjenstående kontorene kunne bli svekket, ble avvist som feilinformasjon og undergraving av flertallets og andre partiers synspunkter. Nå ser vi hvordan det gikk. En rekke av de lensmannskontorene som fortsatt består, har åpent bare to–tre dager i uka. De er ikke blitt styrket, slik regjeringen lovte den gangen, og politiet er blitt mer topptungt og skrivebordsorientert. Det skal bli interessant å følge denne reformen og se hvordan den utvikler seg. Reform er som vanlig for Høyre synonymt med struktur. Som vanlig vil Høyre gjøre noe med strukturen, som statsråden også så tydelig sa. Det er det det oftest handler om for Høyre og deres samarbeidspartnere når en skal gjøre endringer. Ved hver korsvei hevder Høyre at dette vil være bra for distriktene. De lytter overhodet ikke til de signalene de får fra dem som jobber og bor i distriktene, og på de enhetene som nå skal endres. Jeg må også si at jeg reagerer ganske sterkt på at så mange av flertallet i salen i dag faktisk går langt i å hevde at dommere ved mindre domstoler ikke har samme kompetanse som dommere ved større domstoler. Det er utrolig nedlatende. Og det er også uriktig. Det er ikke dokumentert noe sted at sentralisering av domstolene kommer til å føre til noen bedre kompetanse. Det er ikke gitt at en dommer i Trondheim har bedre oversikt over en vannkraftsak i Namdalen eller en nabokonflikt på Fosen. Likevel skal altså tre av tingrettene i mitt valgdistrikt legges ned som sjølstendige enheter og stå uten en sjølstendig ledelse. Det er sørgelig. Hvis struktur trumfer, er det jo slik som representanten Myrli sa – da kunne man sikkert hatt bare fem tingretter, og så kunne dommerne vandre og reise rundt mellom de ulike kontorstedene. Struktur er ikke løsningen på endringer i kvalitet og ledelse.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Målet til Fremskrittspartiet med å danne flertall for en ny domstolstruktur er å øke kvaliteten på domstolene samt bedre rettssikkerheten for den enkelte. Det vil gi oss sterkere fagmiljøer og en mye smartere bruk av ressursene. Det gjøres uten at bemanningen i distriktene reduseres, og uten at en eneste lokal domstol legges ned – en løsning som styrker rettssikkerheten og gir flere dommere. Det hevdes feilaktig fra representanten Adelsten Iversen at den samiske dimensjonen svekkes. Den samiske dimensjonen blir ikke svekket med den nye domstolstrukturen. For å styrke den samiske dimensjonen i domstolen er det hensiktsmessig å utvide rettskretsen som skal ivareta saker med samiske interesser, til å omfatte hele Øst-Finnmark. Norges høyesterett og domstolkommisjonen påpeker at den uformelle erfaringsutvekslingen og sosialiseringen som oppstår på en arbeidsplass, er viktig for å sikre høy kvalitet. Det krever ifølge Høyesterett at rettsstedene har et visst antall dommerårsverk, noe som etter Høyesteretts syn vil være vanskelig å oppnå dersom de minst bemannede rettsstedene opprettholdes. Den samiske befolkningen skal ha god tilgang på tvisteløsninger av høy kvalitet. Kompetanse i domstolene om samiske forhold krever kompetansebygging om samisk språk, samisk kultur, samisk samfunnsliv og samiske rettstradisjoner. Med samisk dimensjon i domstolen menes både forhold relatert til domstolstilgang for samer og domstolens ansvar som statsmakt for å ivareta og utvikle samisk språk, kultur og samfunnsliv. Det hevdes fra enkelte at indre Finnmark splittes eller legges ned. Det er også nokså feil. Blant hovedkravene vi ikke har rikket oss på, var at ingen lokale domstoler eller såkalte rettssteder skulle legges ned. Alle skal ha trygge og rettferdige domstoler, uavhengig av hvor man bor. At rettssikkerheten skal være like god i alle hjørner av landet, har vært et grunnleggende prinsipp for Fremskrittspartiet. Avtalen Fremskrittspartiet har forhandlet fram, sikrer altså at både lokale domstoler og bemanningen skal bestå. Det innebærer bl.a. at vi nå lovfester at det er Stortinget som skal bestemme om rettskretsene skal endres eller ikke. Det er i praksis en styrking av demokratiet, hvor vi tar makten fra byråkrater og regjering og flytter og overlater den til Stortinget. I framtiden vil ingen domstoler kunne legges ned uten at Stortinget vil det. Jeg stopper der, så skal jeg følge debatten og komme videre inn på den samiske dimensjon.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Jeg har reist mye rundt i mitt valgdistrikt Finnmark og snakket med, og ikke minst lyttet til, lokale tingretter om utfordringene de har. Representanten Borch hevder at dette er en reform som ikke har kommet på bakgrunn av et behov, men på grunn av regjeringens sentraliseringsiver. Jeg vil komme med en oppfordring til representantene fra Senterpartiet, som ofte hevder at de har snakket med folk på sine reiser: Prøv å lytte også. Da vil nok Senterpartiet også få med seg de utfordringene mange tingretter har – altså behov for endring, som reformen i stor grad svarer på. Så vil jeg gå litt videre når det gjelder den samiske dimensjonen. Her bemerker kommisjonen bl.a. at det ved utforming av framtidens domstolstruktur må tas sikte på at saker med samiske interesser behandles av dommere og domstoler som oppfyller de samme høye krav til kvalitet som i andre saker. Kommisjonen peker på at det stiller krav til kunnskap om samer og urfolksrett i domstolen og kjennskap til samisk språk og kultur og de samiske samfunnene. Det hviler etter kommisjonens syn et særskilt ansvar på domstolene i områdene der samisk språk og kultur er til stede. Det vil nå gjelde for hele Øst-Finnmark og ikke bare de kommunene som tidligere lå under Indre Finnmark tingrett. Indre Finnmark tingrett verken splittes eller legges ned, som enkelte hevder, men den samiske dimensjonen styrkes. I framtiden vil ingen domstoler kunne legges ned uten at Stortinget vil det. Når det gjelder Martin Henriksen, er det ordkløyveri fra denne talerstolen. Hvis Stortinget sier nei, legges heller ikke domstoler ned. Sametinget hevder at de ikke er hørt. Realiteten er vel at Sametinget valgte ikke å stille i komiteens åpne høring for å fremme sitt syn. At den samiske kommunen Porsanger flyttes til Vest-Finnmark, hvor den naturlig hører hjemme, er ikke en svekkelse av sameloven § 3-4, men tvert imot en styrking av den samiske dimensjonen. Det innebærer at man i Vest-Finnmark tingrett vil få utvidet rett til å bruke samisk i rettsvesenet. Jeg har forståelse for synspunkter fra sorenskrivere i rettskretser som utvides. Det fører til færre sorenskrivere, men flere dommere. Det vil altså bli en sorenskriver mindre, som i større grad må utfylle en dommerfunksjon. Men det er ikke antall sorenskrivere vi kjemper for. Vi kjemper for rettssikkerheten for den enkelte.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Representanten Adelsten Iversen leste opp tidligere om konsultasjonsplikten regjeringen har med Sametinget. Den konsultasjonsplikten er nok gjennomført. Nå er det Stortinget som behandler saken, og Sametinget valgte å ikke stille opp og fremme sitt syn da komiteen hadde høring i saken. Representanten nevnte også Hammerfest og at man er nødt til å ha en tingrett der for å beholde advokatstanden i Hammerfest. Hammerfest har nesten ikke advokater igjen, men betjenes i stor grad fra Alta. Sorenskriveren i Alta er i dag også sorenskriver i Hammerfest tingrett. Selv om det er to forskjellige rettskretser, er han sorenskriver i begge og har store utfordringer med å kunne kommunisere med sine ansatte på tvers av rettsgrensene. Sorenskriveren i Alta og Hammerfest tingrett ser nå muligheten for å styrke stillingen ved tingretten i Hammerfest med en sammenslåing, men Senterpartiet vil altså legge ned arbeidsplasser ved Hammerfest tingrett og flytte dem til Alta.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Da Fremskrittspartiet kom til enighet med regjeringspartiene om styrking av tilskuddsordningen, var det for å gi økt forutsigbarhet og trygghet til norske bedrifter i en utrolig vanskelig situasjon. Vi vet at situasjonen for mange er verre nå enn tidligere, fordi mange sitter på mindre reserver og mindre å tære på. Derfor var det viktig å forbedre ordningen i forhold til den tidligere ordningen, ved å øke både kompensasjonsgraden og grensen for tilskudd. For Fremskrittspartiet var det særlig viktig å få betydelige forbedringer for eventbransjen. Det er selve økosystemet i kultursektoren. Det er de som får ting til å skje på scener over hele landet. De sørger for at scener rigges, og for at det ordnes med lys og lyd til konserter og andre forestillinger. Kort sagt: Det er de som holder Kultur-Norge i gang og sørger for at alt ligger til rette for at publikum skal få minnerike opplevelser. De fleste i denne sektoren er permittert. Derfor var det viktig for oss å understreke at akkurat den bransjen er inkludert i ordningen, og at ordningen skal tilpasses de aktuelle bedriftene. Samtidig som eventbransjen sliter, sørger regjeringen for sjenerøse ordninger til andre deler av kulturbransjen. Senest i dag var kulturminister Abid Raja ute og annonserte nye millioner til kulturformål. Det kan se ut som om visse deler av Kultur-Norge lever svært godt på sjenerøse tilskudd. For eksempel får vi høre at Kurt Nilsen fikk 13 mill. kr i kompensasjon for sin juleturné. Milliardær Petter Stordalen er største eier i selskapene som står bak turneen, ifølge pressen. Noen får altså mer til salt på grøten. Det er direkte umusikalsk at staten gir en så stor støtte til artister som vanligvis har millioninntekter, og som i tillegg støttes av Norges rikeste menn. Jeg vil gi en liten stemmeforklaring. Arbeiderpartiet fremmer to løse forslag i denne saken. Det andre forslaget blir uansett ivaretatt av den generelle kompensasjonsordningen som gjelder for alle bransjer, og er overflødig. Det første forslaget høres for så vidt fint ut, men er ikke mulig å gjennomføre. Det krever en godkjenning av ESA, noe som gjør det urealistisk å få på plass en ny ordning på kort tid. ESA har for tiden 68 norske ordninger til behandling, inkludert selve kompensasjonsordningen vi diskuterer her. Arbeiderpartiets forslag krever også en lovendring, fordi det er en grunnforutsetning i loven for lånegarantiordninger at lånene skal være delvis statsgaranterte. Skal man ha 100 pst. statsgaranti, slik det foreslås, må loven endres. Fremskrittspartiet vil derfor ikke stemme for det første forslaget heller.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Jeg registrerer at flere representanter fra Arbeiderpartiet benytter anledningen til å kritisere Fremskrittspartiet med forskjellige innfallsvinkler. Jeg må bare innrømme at kritikken føles veldig hul når man ser på forslagene fra de samme representantene – som ikke holder vann, og som ikke vil gi bedriftene den nødvendige hjelpen de trenger. Som statsråden også var inne på, er det å kaste blår i øynene på de bedriftene det gjelder. Fremskrittspartiet mener at viktigere enn å fremme forslag som tilsynelatende virker fornuftige og ser fine ut, men som dessverre vil ta mange måneder å få effektuert, er det å lytte til bedriftene og finne løsninger som virker hurtigst mulig, og som virker så målrettet som mulig. Fremskrittspartiet er ikke fornøyd med at mange bedrifter sliter under pandemien, og at de ordningene som er innført, ikke er målrettet nok – eller at noen tiltak tar litt lengre tid å få på plass. Men vi er fornøyd med å ha forbedret krisepakken betydelig, noe som vil bidra til å redde mange flere bedrifter og arbeidsplasser. Kritikken fra representantene føles veldig hul og er ikke i samsvar med tilbakemeldingene fra dem som har skoene på. Fremskrittspartiet er derimot fornøyd med at vi på en konstruktiv måte gjentatte ganger siden mars har fått forbedret pakken betydelig i forhold til regjeringens forslag, og vi er fornøyd med at vi har fått på plass en delavtale om statsbudsjett som ser framover, for å ha løsninger på plass dersom krisen vedvarer. Tilbakemeldingene fra næringslivsorganisasjonene er også at de er fornøyde. De ønsker løsninger som er mulige å gjennomføre, ikke politiske markeringer som ikke fører fram.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Det virker som om enkeltrepresentanter også har selektiv hørsel. Fremskrittspartiet er overhodet ikke såre fornøyd. Det var vel heller ikke det jeg sa i mitt innlegg. Når det gjelder de forslagene som er urealistiske, og som kaster blår i øynene på næringslivet, er det bl.a. forslag nr. 1, som jeg også forklarte i min stemmeforklaring hvorfor vi ikke kunne støtte. Det krever godkjenninger av ESA, noe som gjør det urealistisk å få på plass en ny ordning på kort tid. Så det er et urealistisk forslag dersom man ønsker å hjelpe bedriftene.