trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ivar Kristiansen (Høyre), 2004-06-14:
Jeg kan forsikre representanten Ryan om at det ikke er aktuelt med annet enn med stolthet fortsatt å la Castbergs byste få lov til å pryde Stortingets byggverk fremover. Men derfra til å se 100 år fremover må man i all verdens navn være i stand til å gjøre. Jeg tror at betimelige spørsmål til SV i dagens situasjon, hvor de har som ambisjon at de fra neste høst av skal inn og regjere landet sammen med Senterpartiet og Arbeiderpartiet, må være: Hva vil man med Statkraft? Hva skal Statkraft gjøre? Er Statkraft for lite i Norge? Er Statkraft stort nok? Er man uenig med Konkurransetilsynet, som sier at Statkraft allerede har for stor produksjonskapasitet, og pålegger selskapet å selge seg ned i Hedmark Energi, E-CO Vannkraft og Trondheim Energiverk? Hvilken politikk og hvilke oppgaver akter en eventuell ny regjering med SV å la Statkraft ha som fremtidig marsjordre?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2004-06-14:
Da er det jo desto mer overraskende at representanten Akselsen heller ikke denne gangen benytter anledningen til å redegjøre overfor Stortinget for hva som er korrekt eller måtte være korrekt. Jeg er ganske overbevist om at dagens statsråd soleklart vil være i stand til å fortelle Statkrafts ledelse om sitt syn både hva angår spørsmålet om børsnotering og spørsmålet om delprivatisering, et spørsmål som ikke er aktuelt, og som det heller ikke er fremlagt forslag rundt. Men representanten Akselsen benyttet ikke anledningen til å redegjøre for hva som skjedde i 2002, og det er ganske interessant å få en belysning av disse spørsmål, all den tid Arbeiderpartiet har inntatt det standpunkt man har gjort i dagens sak, med henblikk på de fusjonssamtaler som foregikk to år tilbake i tid mellom finske Fortum og Statkraft. Og i Dagens Næringsliv 11. april 2002 uttalte daværende statsråd Akselsen: "Sonderingene har pågått lenge, også i min periode som statsråd." I tillegg uttalte han at et alternativ var at det ble opprettet et holdingselskap, og at det var ingen automatikk i at dette ville ha ført til en børsintroduksjon. Med bakgrunn i dagens debatt må vi jo lure på om daværende statsråd Akselsen var feilsitert i Dagens Næringsliv, eller var det slik at man førte lange, nitide forhandlinger med finske Fortum og Statkraft SF uten at man mente noe som helst med dette? Det er viktig å få belyst disse spørsmålene, i og med at det i denne debatten tilsynelatende har kommet frem at Arbeiderpartiet har foretatt en 180 graders vending i disse høyst vitale og viktige spørsmålene for Statkrafts fremtid som industripolitisk aktør både i norsk og i internasjonal sammenheng.
Erlend Nornes (Høyre), 2004-06-14:
Det er som kjent vanskeleg å spå, spesielt om framtida. Kva eit eventuelt framtidig fleirtal i Stortinget vil meina om eit nedsal av Statkraft SF eller om ein fusjon, er ikkje opp til meg å spekulera i. Eg vil visa til det som eit fleirtal i komiteen har slått fast, at om det skal skje eit sal av aksjar i Statkraft SF eller ein fusjon som inneber ei utvatning av staten sine eigardelar, skal ein handsama dette i Stortinget.
Erlend Nornes (Høyre), 2004-06-14:
Det er vel neppe nokon løyndom at Høgre ikkje er spesielt engsteleg for privat kapital i norsk næringsliv, og for så vidt heller ikkje i norsk energiforsyning. Det finn vi på sokkelen. Statoil er eit eksempel på eit selskap som har gjennomgått ei omorganisering, og som har fått inn private eigarar. Men ein må halda seg til den politiske verkelegheita. Og det er inga aktuell problemstilling i dag, korkje for Høgre eller for andre, å føreslå børsnotering og privatisering av Statkraft. Det er eit spørsmål som ein må komma tilbake til ved ei seinare handsaming i Stortinget.
Erlend Nornes (Høyre), 2004-06-14:
Det sitatet som representanten Ryan viste til, inneber etter mitt syn ikkje noko anna enn det som eigentleg er situasjonen i dag, nemleg at Statkraft gjennom dotterselskap kan delta saman med andre private eller offentleg eigde utanlandske selskap i si utanlandssatsing. Dette skjer i dag bl.a. i Sverige, der Statkraft er minoritetsaksjonær i selskapet Sydkraft saman med E.ON, som er majoritetsaksjonær. Statkraft er òg minoritetsaksjonær i eit selskap i Danmark som driv handel, og dei driv, så vidt eg veit, òg med krafthandel i Tyskland og Nederland. Så denne formuleringa seier eigentleg ikkje noko anna enn at ein kan bidra til ei risikoavlastning for staten ved selskapet sine utanlandssatsingar.
Erlend Nornes (Høyre), 2004-06-14:
I innstillinga om statens eigarskap i Statkraft seier medlemmene i Framstegspartiet at det vil vera uheldig om store delar av norsk energiforsyning kjem på utanlandske hender - og det er det vel knapt nokon som er ueinig i. Men vidare seier dei at det vil vera positivt med eit visst innslag av utanlandsk eigarskap, og viser til eksempelet på norsk kontinentalsokkel. Men i innstillinga om Dokument nr. 8-forslaget som komiteen har hatt til behandling, meiner Framstegspartiet at statens kapitalstyrke bør nyttast til å sikra ein nasjonal eigarskap i bransjen. Tilsynelatande er det her ein nyanseforskjell i synspunkt. Spørsmålet mitt til representanten Hedstrøm blir difor om han kan utdjupa Framstegspartiets syn på utanlandsk eigarskap i kraftsektoren.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-06-14:
Statsråden sier i sitt innlegg at hensikten med omorganiseringen er å styrke Statkrafts konkurransesituasjon. I proposisjonen sies det også at balansen i selskapet skal styrkes, bl.a. gjennom salg og reinvestering eller tilbakebetaling av gjeld. Departementet ser det som viktig at det ikke skapes innlåsningseffekter som hindrer en nødvendig omstrukturering av selskapet ved salg. Det henvises til salg av eierandeler. Dette brukes som en begrunnelse for et fortsatt høyt utbytte fra selskapet. De begrunnelsene som i sum brukes på flere steder i proposisjonen, er litt merkverdige, for det sies at kjøpet av minoritetsandeler i stor grad er gjeldsfinansiert. Men når man ser på side 29 i proposisjonen, hvor det er en oversikt over selskapets egenkapital og selskapets langsiktige gjeld, vil man se at egenkapitalen fra 2000 til 2003 har økt med 14 milliarder kr og langsiktig gjeld med like mye, mens driftsresultatet har økt fra 2 milliarder kr til 6 milliarder kr. Det viser et særdeles solid selskap, der balansen ikke er svekket gjennom de oppkjøp som er gjort. Kan statsråden vennligst forklare hvordan balansen skal styrkes ved et salg?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-06-14:
Kystpartiet er sterkt tilhenger av Statkraft og av at vi beholder bedriften på norske hender. Her er det snakk om å ta vare på det nasjonale arvesølvet - ja, jeg vil si - gullet. Vi er derfor glade for at venstresiden foreslår at Statkraft skal beholde sin nåværende selskapsform, og vil støtte dette forslaget. Kystpartiet konstaterer at den Høyre-dominerte regjeringen nok en gang foreslår tiltak som gjør det lettere å overføre kontrollen over norske naturressurser til utlendinger. Særlig problematisk må dette være for Kristelig Folkeparti, som ellers har vært skeptisk til utflagging av norske eierskap. Ja, Høyre-politikken fungerer, det er helt sikkert. Men Kystpartiet er mest skuffet over Fremskrittspartiet, som i mange andre saker har gått høyt på banen for å forsvare norske eierskapsinteresser. Fremskrittspartiet går i denne saken lenger enn Regjeringen i retning av å muliggjøre utflagging. Samtidig foreslår partiet at det innføres eiernøytral hjemfallsrett. Fremskrittspartiet har et problem. På den ene side er partiet et erklært liberalistisk parti. På den annen side hevder det å arbeide for nasjonalt eierskap. Problemet ligger i at disse to hovedlinjene vanskelig kan forenes. En liberalistisk politikk vil la pengemakten råde. Og pengemakten er i sitt innerste vesen transnasjonal. Fremskrittspartiet kunne selvsagt velge å være liberalistisk nasjonalt og antiliberalistisk internasjonalt. Men faktum er at Fremskrittspartiet støtter EØS-avtalen, som gjør det umulig å forskjellsbehandle bedrifter i Norge og i EU. Dermed vil en privatisering av norske bedrifter lett føre til utflagging. Kystpartiet er et verdikonservativt sentrumsparti. Vi ønsker en blandingsøkonomi, med en naturlig maktbalanse mellom private og offentlige interesser. Samtidig ønsker vi å sikre nasjonalt eierskap. Det er enkelt å kombinere hvis norske myndigheter har anledning til å diskriminere utenlandske bedrifter for å sikre nasjonalt eierskap. Da må Norge si opp EØS-avtalen og satse på en ren handelsavtale med EU. Så lenge Norge er med i EØS, vil vi være tvunget til å satse ensidig på offentlig eierskap for å hindre utflagging. Hadde vi vært pengeløse, ville det vært en grei sak å selge naturressursene. Men vi er jo ikke pengeløse! Er det ikke snart 1 000 milliarder kr i Petroleumsfondet? Vi har så mye penger at vi ikke vet hvor vi skal gjøre av dem, de må plasseres i utlandet. Privatisering av naturressursene - hvorfor gjør vi det? Det kan være to årsaker: Enten må vi ha penger, eller så må det være for at utlendinger skal eie naturressursene. Det kan ikke være penger, for vi har altfor mye penger. Så må det være for at utlendingene skal få naturressursene. Vi stjeler folkets eiendom. Vi stjeler fra folket. Vi vedtar i Stortinget at naturressursene skal privatiseres. Det gjelder vannet, det gjelder mineralene, det gjelder skogen, det gjelder kysten, det gjelder fisken, det gjelder havet. Samtidig har vi Petroleumsfondet. Ja, vi ser det hver dag: Høyre-politikken fungerer, den fungerer veldig godt. Og hvis de virkelig tar sjansen i valgkampen, så ønsker jeg dem lykke til.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
La meg først få understreke at Arbeiderpartiet er veldig oppmerksom på at kostnadsnivået på sokkelen er høyt, men vi synes ikke Stortinget skal bry seg med den delen av det som dreier seg om avtalen mellom partene i arbeidslivet. Det er riktig, som Onarheim påpeker, at det er mye i denne innstillinga vi er enige om. Men når det gjelder Barentshavet, sier representanten Onarheim at det her er skapt en usikkerhet - og om representanten ikke sa det direkte, tror jeg han sikter til Arbeiderpartiet. Jeg vil vise til en kronikk som stod på trykk i VG i går, fra fylkesordføreren i Finnmark og fylkesrådslederen i Troms, der det står: "Vi ser med optimisme på det Oljemeldingen sier om Barentshavet. Det finnes imidlertid én uklarhet, som vi har tatt opp med oljeminister Steensnæs i brevs form. I meldingen sier han at regjeringen vil avvente resultatene av de tre meget spennende boringene som starter i november, før den sier ja til leting i nye områder. Vi ønsker ikke nye pauser neste år." Hvorfor er ikke Onarheim med på å si at det kan lyses ut blokker allerede i 2005, hvis det ikke er slik at det her er en usikkerhet?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-06-14:
Det ligger i sakens natur, enten det er Statkraft-saken eller andre saker - representanten Akselsen viste til at en samlet komite har uttalt seg knyttet til eventuelle salgsgevinster ved realiseringer av eierandeler en måtte ha i andre selskaper, det har tidligere i debatten vært nevnt Sydkraft og andre - at i den utbyttedialogen man alltid har, mellom eieren, departementet, og det angjeldende selskap, det være seg dem vi eier helt eller delvis, så vil dette selvfølgelig være en helt sentral bit av det. Så spør representanten Akselsen - etter at han selv har slått fast at han er usikker på hva komiteen har sagt - om utbytte. Jeg tror voteringen til syvende og sist vil kunne ha betydning for hvordan man skal tolke det, men gitt at det blir som en kan anta, fremgår det ganske klart at komiteen på ganske bred basis mener at en 50 pst. utbyttepolitikk over tid er det leiet det skal ligge i.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-06-14:
Muligens viser formuleringene i det forslaget som det ble referert til, noe av bakgrunnen for at representanten Akselsen sa han var litt i tvil. Når representanten Hedstrøm, som er fraksjonsleder for et av de partiene som er med på denne merknaden, ber om statsrådens tolking av hva som ligger i de halvannen linjene, er altså min vurdering at det som ligger i forslaget, rett og slett er at Regjeringen bes legge aksjelovens normalregler til grunn. Aksjelovens normalregler er at styret overfor generalforsamlingen foreslår et utbytte. Så vidt jeg husker, har generalforsamlingen to opsjoner. Det er å akseptere det eller gjøre noe med styret. Som statsråd anser jeg det som uaktuelt å instruere styret om nivået på utbyttet. Men det er alltid, som jeg sa i mitt forrige svar, en dialog mellom eier og ethvert styre om hva som skal være utbyttet i det enkelte år.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-06-14:
Til det første: Når det gjelder hvorvidt Statkraft har kapital til å kunne utvikle seg til å bli et fullintegrert selskap i europeisk målestokk, er det klart at selv om Statkraft er store, er det finansielle begrensninger for hva man kan gjøre. Men det som er hevet over tvil, er at med den totale kapitalbasen selskapet har, er det muligheter for å gjøre ganske store strukturelle grep, selv om det vil innebære mulighet for å måtte innhente kapital, men først og fremst ved å omplassere noe av den kapitalen man allerede har. Når det gjelder hva som er et forsvarlig utbytte eller ikke, er det ikke en prosentsats som er målestokk for hva som er forsvarlig eller ei. Det er basert på selskapets situasjon totalt sett. Er det et selskap som har kommet i en moden fase, kan høsting være mest aktuelt, eller så er det ekspansjon som er aktuelt. Der ligger den store forskjellen.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-06-14:
Det er slik at den porteføljen som Statkraft har av eierandeler, har, som representanten viser til, blitt finansiert på forskjellig vis oppigjennom. Det er også slik at likviditeten i de posisjoner som er inne, er forskjellig. Noen av posisjonene er svært likvide og kan omsettes veldig raskt. Det er vel allment kjent at Sydkraft-posisjonen er en slik posisjon. Når det gjelder balansen, er det selvfølgelig slik at å avhende svært likvide posisjoner ikke har den samme influering eksempelvis på rating. Det er klart at den verdien en likvid post har, allerede er diskontert i den ratingen som selskapet har. Når det gjelder omorganisering, og at det er et første skritt i forhold til privatisering, må jeg helt til slutt si: Dette selskapet har i de siste 15-20 år vært omorganisert tre-fire-fem ganger, nettopp for å gjøre det markedsbasert og konkurransedyktig til enhver tid.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-06-14:
Det kan jeg si noe om. Det er mange begrep som svirrer i luften, men la meg gjøre det helt stjerneklart: Det er uaktuelt for denne regjeringen å fremme forslag om delprivatisering av Statkraft, slik Arbeiderpartiet gjorde med Telenor og Statoil. Det er uaktuelt. Det som er aktuelt, er det som står i St.meld. nr. 22 for 2001-2002 - som ble fremmet for i overkant av to år siden - og som er gjentatt i den proposisjonen vi behandler nå, nemlig at mulige industrielle løsninger kan være et alternativ for Statkraft, etter nøyaktig samme tankegang og strategi som det var da Statkraft diskuterte og forhandlet med Fortum, med statsråd Akselsens velsignelse. Det er ikke mer, og det er ikke mindre, enn det som er Regjeringens holdning til denne saken.
Anne Kathrine Slungård (Høyre), 2004-06-14:
Denne debatten, som egentlig dreier seg om en organisasjonsform for Statkraft, har i veldig stor grad blitt til en debatt om mulig framtidig delprivatisering eller ikke. En organisasjonsdebatt - hvordan man organiserer en virksomhet - handler om hvordan man skal gi et selskap handlingsrom og mest mulig like vilkår som det de andre aktørene i kraftbransjen har, til videreutvikling og forvaltning av de enorme verdiene som Statkraft har. Jeg synes det er litt oppsiktsvekkende at særlig Arbeiderpartiet gjør det til et spørsmål om offentlig eierskap. Jeg hører, og tar til etterretning, at Arbeiderpartiet åpenbart mener at stat, fylker og kommuner i framtiden skal drive med økonomisk risikosport gjennom fortsatt å ha 100 pst. eierskap innen den kanskje mest risikofylte bransjen som finnes. Men hva er det som har skjedd på veldig kort tid? Arbeiderpartiet har historisk sett stått for det meste av privatiseringen av norsk energisektor. De tok initiativet til delprivatiseringen av Statoil og at Statoil må posisjoneres for framtiden. Det kan bare skje gjennom delvis privatisering, sier Arbeiderpartiets energipolitiske talsmann, Tore Nordtun, til Aftenposten i mai 2000. Da Arbeiderpartiet var i regjering sist, gikk de inn for privatisering av Telenor, Statoil, reduserte eierandelene i Raufoss, privatisering av Norsk Medisinaldepot, ønske om privatisering av Olivin, ytterligere privatisering av DnB, K-bank, Statkorn Holding, Kongsberg Gruppen, SAS, Norsk Avfallshåndtering - listen er lang. Venstresiden hevder at vannkraft er en evigvarende ressurs og derfor må eies av det offentlige. Gjelder det samme prinsippet for andre evigvarende naturressurser, som f.eks. fisk og skog? Hvilke prinsipper er det som ligger til grunn? Det er ikke enkelt å se det. Det er heller ikke enkelt å se hva som har skjedd internt i Arbeiderpartiet på veldig kort tid. For Høyre dreier denne diskusjonen seg om at Statkraft skal ha best mulige rammevilkår og like rammevilkår som det de øvrige aktørene innenfor en global bransje har. Arvesølvet vårt, det være seg energi, fisk, skog eller andre naturressurser, forvaltes best gjennom en organisasjonsform som gir selskapene like rammevilkår. Det gir igjen en avkastning som kommer allmennheten til gode i form av både sikker elforsyning og velferdsgoder for øvrig.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Etter min mening er Regjeringen, ved hjelp av Fremskrittspartiet, i ferd med å gjennomføre en mer dramatisk endring av norsk vannkraftforsyning enn innføringen av energiloven medførte. For et par år siden forsøkte Regjeringen å få igjennom en omfattende endring av konsesjonslovene uten at det var skikkelig utredet, men ble av Stortinget tvunget til å sette ned et offentlig utvalg, det såkalte Hjemfallsutvalget, for å vurdere dette nærmere. For noen måneder siden gikk Regjeringen nok en gang løs på konsesjonsreglene, denne gangen for småkraft, midt under Hjemfallsutvalgets arbeid, uten å kunne gjøre rede for konsekvensene av at framtidige vannkraftutbygginger med investeringer opp i hundremillionersklassen ikke lenger skulle omfattes av hjemfallsordningen. Denne lovendringen ble vedtatt med støtte fra Fremskrittspartiet. I dag behandler vi Regjeringens andre forsøk på snikprivatisering av Statkraft. Det første forsøket ble stanset, nettopp med henvisning til at man først ville ha Hjemfallsutvalgets innstilling på bordet. Men det synes ikke lenger å være så viktig. Regjeringens AS-ifisering av Statkraft åpner veien for utenlandsk eierskap til norske vannkraftressurser. Privatiseringsframstøtet gjør også at regionale energiselskap, slik som det 100 pst. Statkraft-eide Trondheim Energiverk, går en usikker framtid i møte. I tillegg er det trist at Stortingets vedtak om å utrede en ny generasjon langsiktige kraftkontrakter kan bli mindre verdifullt i dag. Muligheten for å tilby industrien langsiktige kontrakter med subsidiert strøm har blitt kraftig svekket gjennom henholdsvis innføringen av energiloven og EØS-avtalen. Men vi i SV har samtidig påpekt at det beste gjenværende kortet vi har på hånden, er det statlige eierskapet i Statkraft. Det er nemlig fullt mulig å se for seg avtaler mellom Statkraft og norsk industri om eksempelvis tiltak for energieffektivisering, som ville ha redusert industriens kostnader og dermed forbedret konkurransekraften. Dette er en mulighet vi lukker med andre enn staten på eiersiden. Til syvende og sist er det ett spørsmål som denne debatten ikke har gitt noe godt svar på: Hvorfor i alle dager er det så viktig for Regjeringen å vedta denne endringen? Fremskrittspartiets strategi og begrunnelse for privatisering er åpenbar, men hva Kristelig Folkeparti egentlig vil med norsk vannkraft, er for meg en gåte.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Jeg vil starte med å berømme Høyre og regjeringspartiene, og da spesielt saksordføreren, for det forhandlingsresultatet de fikk i stand, som sikrer at Sameksistensutvalget nå skal utvides med miljøfaglig og juridisk kompetanse. Det betyr at man i det grunnlaget som skal utarbeides i forhold til forvaltningsplanen, også har muligheten til å få inn ikke-kommersielle miljømessige vurderinger, samtidig som man får inn juridiske vurderinger. Her har altså Høyre sett behovet for en føre var-tilnærming. Men spørsmålet er om Høyre også kan vise et vidsyn på et annet område. 1. januar trådte den såkalte miljøinformasjonsloven i kraft, som sikrer allmennheten rett til innsyn i f.eks. bruk av miljøfarlige kjemikalier. Men denne type informasjon holdes ofte tilbake under dekke av å være forretningshemmeligheter. Mitt spørsmål er derfor: Hvordan kan man kontrollere og verifisere et mål om nullutslipp dersom den type informasjon ikke blir gjort offentlig?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2004-06-14:
Det er i proposisjonen argumentert fyldig for å omgjøre Statkraft fra et statsforetak til et AS, herunder å kunne gi Statkraft de samme rammebetingelsene som andre aktører i markedet, og for å videreutvikle selskapet. Det kan være slik at det er bra for Statkraft å bli omdannet til et AS, men det er først og fremst vårt ansvar å vurdere hva som er best for deg og meg, eller - kanskje aller mest -hva som er best for de kommende generasjoner. For Kristelig Folkeparti er det viktig å beholde et nasjonalt og offentlig eierskap og politisk styring. Vannkraften er vår viktigste naturressurs. Vannkraften er en evigvarende ressurs. Vannkraften vår kan vi ikke sette en prislapp på eller sette ut for salg, for vannkraften tilhører kommende generasjoner. Derfor er det viktig for Kristelig Folkeparti at vi beholder et nasjonalt og offentlig eierskap, og derfor er det videre viktig for Kristelig Folkeparti å beholde politisk styring med den aller viktigste naturressursen vi har. Med hensyn til debatten rundt spørsmålet om hvorvidt omgjøringen fra et SF til et AS kan være et første skritt i retning av å åpne for privatisering av Statkraft, er det avgjørende viktig at det ikke skal være mulig å selge aksjer i Statkraft eller inngå en fusjon der Statkraft er delaktig, uten at det behandles i Stortinget. Dette slår et bredt flertall, bestående av både Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti, SV og Senterpartiet, fast i et eget vedtak i dag. Det har i debatten i dag blitt stilt spørsmål flere ganger om hva Kristelig Folkeparti egentlig mener. Kristelig Folkeparti vil ikke at Statkraft skal privatiseres. Kristelig Folkeparti vil at Statkraft skal beholde norsk, statlig eierskap og være underlagt politisk styring. Statkraft står i en særstilling i forhold til alle statsselskaper når det gjelder eierskap. For å sitere det parlamentarisk leder Jon Lilletun sa i en debatt da vi fikk eierskapsmeldingen: "Sjølv vil eg seie at Statkraft er eit døme på eit selskap som har ein viktig forvaltningsmessig karakter og som bør bli på statlege hender." Dersom eller når det i framtiden skulle komme en sak til Stortinget om salg av aksjer, vil Kristelig Folkeparti holde fast på dette. Til sist: Skulle det bli aktuelt med en industriell løsning eller fusjon, er det ikke aktuelt for Kristelig Folkeparti at Statkraft deltar i noen fusjon der det statlige eierskapet kommer i mindretall. Det må ikke være tvil om at Kristelig Folkeparti ønsker å beholde politisk styring over vannkraften.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2004-06-14:
Jeg er glad for at representanten Brustad i hvert fall aksepterer at det er et høyt kostnadsnivå, og at det bør man helst gjøre noe med. Jeg forstår ikke helt den usikkerheten som er skapt, og som hun refererer til. I 2005 blir det utlyst blokker, men det tar tid før de kan realiseres. Jeg tillater meg å sitere fra St.meld. 39 for 1999-2000, fra regjeringen Stoltenberg: "For Barentshavet sør vil behovet for nye konsesjonstildelinger avhenge av utforskningen i de eksisterende utvinningstillatelsene, særlig i det arealet som ble tildelt i Barentshavprosjektet i 1997." Det er altså viktig at man får oversikt over eventuelle funn. Det har regjeringen Stoltenberg vært enig i. Det er vi enig i. Det kan bli en jevn aktivitet i Barentshavet, og det blir utlyst blokker, men man kan ikke begynne å lete på dem før man har vært igjennom prosessen med selskapene. Dette er helt vanlig og slik vi har bestemt i Stortinget tidligere.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2004-06-14:
Det er en klar grunn til at representanten Vaksdal og jeg har litt forskjellig syn på dette. Fremskrittspartiet har ikke vært i regjering og ikke hatt finansminister. Det er klart at det er helt avgjørende for vårt samfunn å få inn skatteinntekter på en ordentlig måte. Jeg tror ikke det norske folk ville forstå at når oljeprisen er 40 dollar pr. fat, så er det som er det aller viktigste nå, å gi skattelette. Det er en del aktiviteter på gang. Det ser ikke så galt ut fremover, hvis vi får letingen opp. Og flertallet i komiteen sier at dette må vi følge godt med på. Hvis vi kommer i en situasjon hvor vi plutselig får en fallende aktivitet utover det vi nå ser, så må vi gjøre noe - men der er vi ikke nå. Jeg tror ikke det ville blitt forstått verken av det norske folk eller av flertallet i Stortinget.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2004-06-14:
Vi har klare regler for hvordan oljevirksomheten skal kontrolleres. Det er helt riktig, som representanten Vaggen Malvik sa, at vi var enige med SV om å gå for en utvidelse av Sameksistensutvalget. Det er jo slik at det er litt kjøpslåing i denne sal, og det var da spørsmål om å få flertall for noen andre ting, og vi syntes at det var noe man kunne gå med på. Men når det gjelder hvordan man skal kontrollere dette med nullutslipp, som naturligvis er en vanskelig sak - jeg vil ikke et øyeblikk legge skjul på det - så har vi kontrollinstanser som skal sørge for det. Det som ikke ville være noe særlig heldig etter mitt syn, er at alle miljøorganisasjonene skal sitte der oppe og ta målinger hele tiden. Det tror jeg bare vil forstyrre og skape et helt galt inntrykk av den petroleumsvirksomheten vi har der oppe.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Et av de viktigste grep for å opprettholde aktivitetsnivået på sokkelen er, ifølge en samlet oljecluster, å ta visse skattegrep. Volumfradrag samt reduksjon av særskatten for nye felt er, igjen ifølge oljebransjen, det viktigste grep for å få dette til. Høyre har, i alle fall før de havnet i regjering, brukt enhver anledning til å markedsføre skattelettelsenes fortreffeligheter, og spesielt framhevet at skattelettelser stimulerer til økt verdiskaping. Dette kunne vært en god anledning til å vise det i praksis. Kan representanten Onarheim forklare meg hvorfor Høyre totalt har endret skattepolitikk etter at man havnet i regjering og fikk hånd om Finansdepartementet?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-12-17:
På vegne av Thore A. Nistad, Lodve Solholm og meg selv vil jeg fremsette et forslag om å gi forbrukerne informasjon om produksjons- og innfrysningsdato på emballasjen for matvarer.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2004-12-17:
På vegne av representanten Ola D. Gløtvold og meg sjøl vil jeg fremme et Dokument nr. 8-forslag om å inkludere grenseflokkene i bestandsmålet for ulv.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-12-17:
På vegne av representantene Gunnar Halvorsen, Rita Tveiten, Grethe Fossli, Torny Pedersen og meg selv vil jeg fremme forslag om å samle Forsvarets verksteder i Ramsund, Bjerkvik, Haakonsvern, Horten, Kjeller og Trandum i ett forvaltningsselskap med særskilte fullmakter og ikke splitte divisjonen opp i seks private selskaper.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2004-12-17:
Utbygging av Austevollsbrua i Hordaland er ei sak med ei lang historie. Midt på 1990-talet vart den første søknaden om bompengefinansiering lagd fram. Sidan prosjektet på det tidspunktet ikkje var fullfinansiert, vart ikkje denne første bompengesøknaden – og heller ikkje ein seinare – godkjend. Først i dag er vi framme ved den politiske slutthandsaminga av saka. Mange ulike element er inne i biletet for å få til fullfinansiering. Dette er bl.a. den andre ferjeavløysingssaka Stortinget handsamar. For Austevollsbrua er innsparde kapitalkostnader og ferjetilskott ein viktig del av finansieringa. Dette viser at opning for å bruke ferjeavløysingsmidlar er den toppfinansieringa som skal til for å kunne løyse viktige samferdsleprosjekt i ferjedistrikt. I finansieringa går elles både Austevoll Kraftlag og Austevoll kommune inn med midlar. Men heilt avgjerande for finansieringsopplegget er den innsatsen som innbyggjarane i Austevoll sjølve står for. Folk i Austevoll strekkjer seg langt både med å akseptere det nye ferjeopplegget og også med å medverke til at ein stor del av finansieringa er bompengar. Alle desse ulike postane i finansieringa gjer at det trengst lite ordinære statlege midlar, og det er dette som til saman har løyst finansieringsopplegget. Med bygging av dette prosjektet blir ca. 97 pst. av innbyggjarane i Austevoll kommune bundne saman med fast vegsamband. Dette vil vere av stor verdi for næringslivet i kommunen. Det vil leggje til rette for større bu- og arbeidsmarknadsområde. Når dei interne kommunikasjonane blir betre, vil det også bli betre vilkår for kulturlivet, lag og organisasjonar. For Austevoll kommune vil dette vere ein fordel ved tilrettelegging av det kommunale tenestetilbodet. Med betre interne kommunikasjonar vil det bli lettare å organisere eit godt tenestetilbod, og det vil kunne bli eit billigare opplegg enn tidlegare. Det er faktisk vanskeleg å trekkje fram særleg anna enn positive effektar av dette prosjektet. At heile komiteen går inn for Austevollsbrua, må kunne takast som eit signal om at dette er eit prosjekt med stor positiv gevinst. Eg er glad for at eit stort fleirtal i komiteen, alle bortsett frå Framstegspartiet, også støttar det framlagde finansieringsopplegget. Eg har lyst til å streke under at det faktisk er bompengedelen saman med alle dei andre bitane som gjer at dette prosjektet kan fullfinansierast og startast så snart alle vedtaka er gjorde, og det siste vedtaket blir gjort her i dag. Eg er svært tilfreds med å tilrå innstillinga frå fleirtalet.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2004-12-17:
Dette er en stor dag for folk i Austevoll. Nok en gang er vi vitne til at lokalsamfunn og trafikanter løfter sammen for å realisere det som skulle vært en statlig oppgave – bygging av riksveger. Vi er vitne til idealistiske mennesker som er med på å bygge samfunnet, og som får ting gjort. Vestlendingene er vant til dette. Gjennom 50 år med bompengeprosjekter er det blitt realisert brukerfinansierte veger, bruer og tunneler, ofte uten statlig medvirkning til finansieringen i det hele tatt. Utallige prosjekter, med nøkterne prognoser, er blitt nedbetalt i god tid og åpnet for fri ferdsel uten bompenger eller ferjebetaling. Saksordføreren redegjorde godt for Austevollsbrua. Her er det 60 pst. brukermedvirkning, og bare 5 pst. av finansieringen er ordinære statlige midler. Det er en spesiell merkedag i Austevoll, denne driftige kommunen med havet som nærmeste nabo, fordi alle de større øyene nå får fast vegsamband. Med det aktive næringslivet som er i denne kommunen, som særlig utmerker seg innenfor moderne fiskeri og oppdrett, vil dette bety en enklere hverdag, selvsagt også for folk flest. Det er en gledens dag for oss også, fordi vi som beslutningsmyndighet får være med på å realisere en gammel drøm, sette kronen på verket med den siste av de fire store bruene i Austevoll. Derigjennom får vi være med på å bidra til ny optimisme og vekst. Austevollingene vil nå kunne ferdes fritt innen egen kommune, uten ferjeforsinkelser, ventetid, nattestengt og ikke minst dyr overfart. Litt vemodig er det likevel at ikke ordfører Inge Storebø, som gikk bort så altfor tidlig, fikk oppleve denne dagen. Han arbeidet, i likhet med sine etterfølgere, målbevisst fram mot den dagen da de store øyene i kommunen skulle få fast vegforbindelse. Men kommende generasjoner vil få glede av pågangsmotet og storverket deres, med Bakkasundbrua, Stolmabrua, Storekalsøybrua og nå Austevollsbrua. Dette er en stor dag og en skikkelig julegave til folk i Austevoll.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-12-17:
Jeg vil på vegne av Fremskrittspartiet legge fram følgende forslag: «1. Bompengeselskapet får tillatelse til å ta opp lån på inntil 190 mill. kroner til å forskuttere bygging av Rv 546 Austevollsbrua.2. Finansdepartementet får fullmakt til å inngå avtale med bompengeselskapet om tilbakebetaling av beløpet gjennom optisk registrering av passeringer av kjøretøy etter at prosjektet er ferdigstilt.» Her har lokalsamfunnet gjennom tilskudd fra kommunen og kraftlaget lagt sammen hele 77 mill. kr. I tillegg vil staten spare ferjesubsidier når sambandet går fra to til én ferje. Fremskrittspartiet er av den mening at lokalsamfunnets bidrag er stort, og at staten derfor skal betale tilbake bompenger gjennom statlig bidrag gjennom en optisk registrering av de passerte kjøretøyer. Til slutt antar jeg at samferdselsministeren og hennes stab sender en jule- og nyttårshilsen til alle bilister i dette landet, for neste år vil vi sannsynligvis passere 50 milliarder kr i bidrag til statskassen fra oss skatteflådde bilister.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2004-12-17:
I dag går flagga til topps i Austevoll – og det er det all grunn til. Med det vedtaket som Stortinget gjer i dag, er det klart for bygging av Austevollsbrua. Byggjestart er tidleg neste år, og ferdiggjering seint i 2007 eller tidleg i 2008. Austevollsbrua er det siste av bruprosjekta som knyter det aller meste av øykommunen Austevoll saman. No vert ca. 97 pst. av innbyggjarane i Austevoll knytte saman med fast vegsamband. For mange austevollingar er dette eit eventyr som er i ferd med å verta verkeleg. Det er ein draum som er i ferd med å verta oppfylt. Lokalt er det stor tru på og store forventningar til Austevollsbrua. Brua gjev mange fortrinn – offentleg tenestetilbod, næringsutvikling og bu- og arbeidsmarknad osb. Brua gjer alt lettare. Men Austevollsbrua får positive konsekvensar langt utover kommunegrensa. Med eit framtidsretta, sterkt og mangfaldig næringsliv og med ein kreativitet som mange kan misunna dei, spelar Austevoll og austevollingane i elitedivisjonen når det gjeld næringsutvikling, vekst og utvikling. Austevollsbrua vert såleis viktig også for fylkeskommunen, for vestlandsregionen og for nasjonen. I Kristeleg Folkeparti gler me oss over at Austevollsbrua endeleg kan realiserast. I arbeidet med dette prosjektet er det rett å lyfta fram eit svært godt samarbeid med lokale krefter. Med det finansieringsopplegget som no ligg føre, kan prosjektet realiserast raskare enn det som elles hadde vore mogleg. Lokale krefter har medverka sterkt til å lyfta fram eit prosjekt som dei har tru på. Kreative løysingar er utvikla for å få dette til. Bompengeselskapet og lokale styresmakter har arbeidd fram ei finansieringsløysing med relativt små ordinære statlege løyvingar. I finansieringsopplegget ligg det inne innsparte ferjetilskot, bompengar og lokale tilskot i tillegg til ordinære statlege midlar. Alle nødvendige kommunale og fylkeskommunale vedtak er no på plass. I dag kjem òg det nødvendige stortingsvedtaket. No er me klare for siste etappe – realisering av Austevollsbrua. Også for oss i Kristeleg Folkeparti er dette ein stor dag.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2004-12-17:
Det kan vera på sin plass innleiingsvis å understreka at nysalderinga ikkje er ei tredje anledning til budsjettbehandling i året, men at dette dreier seg om endringar på statsbudsjettet og orientering om endringar som er vedtekne i Stortinget, eller som er føreslegne så langt. Eg skal ikkje gjera innlegget mitt unødvendig langt, men det er to forhold eg vil stansa litt ved. Det første gjeld kommuneøkonomien. Gjennom budsjettavtalen mellom regjeringspartia og Framstegspartiet om statsbudsjettet for 2005 vart det avtalt å løyva 2,2 milliardar kr ekstra til kommunane for inneverande år som kompensasjon for redusert inntektsvekst. Dette ligg no inne i saka. Me veit at kommunane dei siste to–tre åra har opplevd svikt i inntektsveksten. Det knyter seg også usikkerheit til framtida. Fleirtalet, regjeringspartia og Framstegspartiet, har difor lagt inn ein merknad som tydeleg slår fast at ein god kommuneøkonomi er viktig for å sikra sentrale velferdsoppgåver. Difor ber dei same partia, i forslags form, om at Regjeringa kjem tilbake i revidert med ei vurdering av utviklinga i kommuneøkonomien, og med eventuelle forslag til tilleggsløyvingar. Det andre som eg vil nemna, er forholda i Finnmark, og spesielt då i Kyst-Finnmark. Med bakgrunn i at Regjeringa allereie har teke initiativ overfor Finnmark fylkeskommune for å drøfta tiltak som kan betra situasjonen for Vardø og andre lokalsamfunn i Finnmark som for tida har store utfordringar, føreslår fleirtalet, regjeringspartia og Framstegspartiet, å løyva 75 mill. kr til dette føremålet. Desse midlane skal disponerast av departementet, og skal kunna gå til regionale og lokale myndigheiter, til verkemiddelaktørar eller til statlege myndigheiter. Hovudtanken til fleirtalet er at ein i eit nært samarbeid med ulike aktørar i Finnmark skal finna fram til dei beste og mest eigna tiltaka for å utnytta dei store moglegheitene for vekst, nyskaping og nye arbeidsplassar som ligg i dette fylket. Finnmark er ein viktig del av landet vårt. Kristeleg Folkeparti vil sikra at det framleis skal vera levedyktige lokalsamfunn i heile fylket. Difor er me overtydde om at 75 millionar friske kroner til regional utvikling i det nordlegaste fylket vårt er eit viktig bidrag til å leggja grunnlaget for fleire arbeidsplassar, og med det òg for vekst, utvikling og optimisme.
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2004-12-17:
Det har vore overlag interessant å følgja prosessen med å få realisert prosjektet Austevollsbrua. Første gongen vi fekk presentert bruprosjektet, og ikkje minst den kreative finansieringsplanen, blei det i etterkant av møtet sagt: Her tek nok austevollingane seg vatn over hovudet. I dag blir denne utsegna gjord ettertrykkeleg til skamme. Folket der vest toler nok å få litt vatn over hovudet utan at dei tek skade av det. Folk i Austevoll har fram gjennom tidene jamt hatt nært møte med havet og naturkreftene, og dei er blitt vande til å ta utfordringar og tunge lyft, både i konkret og overført tyding. Eg er imponert over det målmedvetne arbeidet som er gjort lokalt, for å leggja grunnlaget for vedtaket i dag. Lokale krefter har greidd å bera fram dette prosjektet som dei har hatt så sterk tru på. Bompengeselskapet og dei lokale styresmaktene har arbeidd fram ei finansieringsløysing som inneber små statlege midlar. I tillegg til statlege midlar og innsparte ferjesubsidiar skal pengane hentast lokalt og regionalt. Vi i Kristeleg Folkeparti er glade for at det er Samarbeidsregjeringa som legg fram denne saka, og for at vi får vera med på å gjera vedtak om Austevollsbrua i dag. Eg vil nytta høvet til å gi kompliment til folket i Austevoll og til næringslivet i regionen for det utrøyttelege arbeidet dei har gjort for å realisera bruprosjektet. Dei har ikkje berre stilt krav til sentrale styresmakter, dei har stilt opp sjølve og vist at dei vil ta ansvar for å vidareutvikla øysamfunnet og regionen. Eg vil gratulera folket der vest med dagen, og eg ser fram til den dagen bruspennet kan knyta innbyggjarane endå tettare saman.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2004-12-17:
Jeg lurer på om det kan være en misforståelse, for komiteen mener å ha registrert at det ikke skulle være replikkordskifte etter hovedtalspersonene. Det er komiteens forslag at det skal være replikkordskifte bare etter finansministeren.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2004-12-17:
Jeg vil gjerne presisere at når det gjelder det siste som finansministeren tar opp i sitt innlegg, deler Arbeiderpartiet den oppfatningen at det er helt nødvendig å ha et styringsredskap som det handlingsregelen utgjør, når man skal legge de helhetlige rammer for et budsjett for et nytt år. Det er selvfølgelig også slik at endringer gjør det nødvendig med korreksjoner underveis. Mitt spørsmål til finansministeren knytter seg til denne nyskapingen i årets budsjetthåndtering her på tampen av året, at man kompenserer kommunenes sviktende skatteinntekter i nysalderingen. Det skulle vært interessant å høre finansministerens vurdering, om dette er en metode som han mener bør følges opp videre, og om det også er slik at han har gjort seg tanker om hvorvidt økende skatteinntekter da bør dras inn, eller hvordan det skal håndteres. Vår oppfatning er at det viktigste er å sikre kommunene en økonomi i det påfølgende år som tar hensyn til den økonomiske situasjonen.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2004-12-17:
Jeg merket meg statsrådens litt forsiktige tilnærming til spørsmålet om hvorvidt det burde være en vanlig måte å håndtere sviktende inntekter i kommunesektoren på, å ta det opp i nysalderingen. Jeg konstaterer at finansministeren mener at dette ikke burde bli en vane. Men så tillater han seg å være forundret over de øvrige partiene på Stortinget som ikke inngår i denne avtalen. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet har lagt opp til en slik budsjettering, men det høres nesten ut som finansministeren helst hadde sett at det øvrige storting holdt igjen og var forsiktige. Det er faktisk slik at når prinsippet er etablert i budsjettavtalen, så mener altså vi at det er riktig å kompensere det hele, og ikke bare en del av helheten. Jeg må også si at det er sterkt, og godt gjort, av en finansminister som nå har styrt økonomien, og som bruker over 80 milliarder kr av oljefondet i år, å ha synspunkter på andre partiers forhold til det spørsmålet.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2004-12-17:
Det er ingen tvil om at det er mange som fortjener juleferie snart. Jeg mener at i særdeleshet er det slik at Høyres finanspolitiske talsmann absolutt har behov for ferie, og han bør bruke den til å få beina ned på bakken og roe ned. Det er ganske utrolig å høre representanten Sanner stå på talerstolen og påkalle ansvarlighet og bekymre seg for andre partiers bruk av oljepenger og snakke om disiplin, mens han selv i høst har undertegnet en budsjettavtale med Fremskrittspartiet der han glatt brukte 2,2 milliarder kr uten inndekning. Det får nesten være måte på! Faktum er at det etter mitt syn grenser helt opp mot frekkhet – om jeg får lov til å si det – når han også nevner at Regjeringen faktisk har en avtale med Arbeiderpartiet for inneværende år. Altså: Arbeiderpartiet burde ha gjort som regjeringspartiene gjør. Det er bare så synd at representanten Sanner ikke husket på den avtalen da han inngikk en ny avtale som innebar at årets budsjett sprakk med 2,2 milliarder kr. Det hørte Arbeiderpartiet som budsjettpartner aldri noen ting om. Helt til slutt står mitt tidligere uttrykte ønske om god jul ved lag!
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2004-12-17:
Jeg ber om ordet for å komme med en korreksjon til innstillingen. Det er kommet inn en feil ved en inkurie på side 28, i punkt 6 Forslag fra mindretall, forslag nr. 1. På kap. 571 post 60 skal det stå 2 780 000 000 kr, og på kap. 572 post 60 skal det stå 620 mill. kr.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2004-12-17:
Jeg skjønner at valgkampen har begynt, etter å ha sittet og hørt på denne debatten. Det er åpenbart nærmest et spørsmål om hvem som skal være flinkest i klassen, da først og fremst i forhold til kommunene. Jeg hørte på Karl Eirik Schjøtt-Pedersen, som klarte å få seg til å si at man nå må begynne å legge ned arbeidsplasser i kommunene, i motsetning til tidligere. Jeg har lyst til å bringe denne debatten ned på det nivået der den hører hjemme, nemlig at alle som sitter i denne sal, har et felles ansvar både for kommuneøkonomien, for sykehusøkonomien og for alle andre viktige områder i dette samfunnet. Det er ikke slik at forskjellen mellom det vedtatte budsjett og Arbeiderpartiets alternative budsjett er himmel eller helvete på hver sin kant. Det er snarere tvert imot små ting som skiller de to fra hverandre. Jeg har lyst til å understreke at heller ikke Arbeiderpartiet kan løpe fra sitt ansvar. Det var også et rop om penger fra kommunesektoren da Arbeiderpartiet hadde regjeringsmakt. Det var et rop fra kommunene da Karl Eirik Schjøtt-Pedersen var finansminister, og det kommer det sikkert fortsatt til å være. Men Arbeiderpartiet har også et ansvar for den kommuneøkonomien vi skal ha i 2005, fordi det er 2004 som er grunnlaget for 2005, og 2004-budsjettet er gjort opp etter forhandlinger med Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiet anstrengte seg i sine budsjettforhandlinger både for å sikre kommunene mer penger og for å sikre sykehusene mer penger, akkurat på samme måte som det har vært anstrengelser i forhandlingene om budsjettet for 2005. Hvis man setter resultatene fra Arbeiderpartiets forhandlinger opp mot resultatene fra Fremskrittspartiets forhandlinger, kan man klart se at ting går i samme retning. Jeg synes med respekt å melde at man nå må bruke tiden på å fokusere på løsningene fremover, fremfor å ha denne helt meningsløse diskusjonen om hvem som gjorde hva på hvilket tidspunkt. Det er lite fruktbart. Jeg synes, med all respekt, at det heller ikke nytter for Arbeiderpartiet å løpe fra det ansvaret de har, både for kommuneøkonomien og for alt annet. Hvis vi tar det som et utgangspunkt for disse diskusjonene, blir det en mye mer edruelig debatt og en mye riktigere debatt enn den vi har hørt i dag. Det som uansett er et faktum, er at kommunene blir tilført 2,2 milliarder kr mer. Så kan vi gjerne diskutere hva slags budsjetteknikk som vil være best egnet, men 2,2 milliarder kr kommer iallfall til kommunene, og jeg regner med at de får ben å gå på. La oss derfor gjøre debattene om disse spørsmålene litt mer saklige og litt mer ansvarlige enn det nivået Arbeiderpartiet nå har bidratt til å legge dem på. Jeg vil avslutningsvis returnere den hyggelige julehilsenen som ble gitt fra finansministeren, og ønske også finansministeren en riktig god og fredfylt jul.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2004-12-17:
Bare som en avsluttende replikk til Karl Eirik Schjøtt-Pedersen: Fremskrittspartiet tar ansvar for det budsjettforliket vi har inngått, og vi tar ansvar for at vi er med på å bevilge 2,2 milliarder kr for å kompensere for skattesvikten i 2004. Og det er bra! Kommunesektoren har aldri fått tilført mer penger enn de nå får tilført for 2005. Jeg synes vi skal ta det som utgangspunkt for debatten. Jeg synes også at vi skal sende en hilsen til kommunesektoren, for vi er i den situasjon at Stortinget sjelden har vært mer lydhørt overfor kommunesektoren og ansvaret for å finansiere primæroppgavene. Men det betyr ikke at vi bare skal pøse på helt uhemmet. Vi må faktisk samtidig stille krav til at også kommunesektoren er i stand til å ta i bruk andre virkemidler, både for å effektivisere og rasjonalisere sin egen pengebruk. Det er ingen tvil om at det finnes flere ubrukte virkemidler i mange av landets kommuner når det gjelder pengebruk. Hvis kommunene i første omgang begynte å konsentrere seg om å løse primæroppgavene sine på en skikkelig og anstendig måte, er jeg helt overbevist om at man ville sett en helt annen pengebruk i kommunesektoren enn den man ser i dag. Denne debatten er flerdelt, og det er altså ikke bare slik at vi fra Stortingets side skal hoppe hver gang det kommer et signal fra en eller annen kommune om nødvendigheten av å hoppe. Det må være mulig å stille noen kritiske spørsmål tilbake, fordi vi også er avhengige av at vi forvalter skattebetalernes penger på en skikkelig og ansvarlig måte. Det trodde jeg at også Arbeiderpartiet var enig i. Men det jeg forstår, er at vi nå går inn i den lange valgkampen, hvor det åpenbart ikke skal være noe som skal holde verken Arbeiderpartiet eller deres potensielle samarbeidspartnere tilbake fra å love og love med begge hendene. Det vi har erfaring for, er at mange av de løftene har en tendens til å forsvinne ut i det blå når taburettene inntas etter et valg, og det skal i hvert fall jeg sørge for å minne både Karl Eirik Schjøtt-Pedersen og andre arbeiderpartirepresentanter på etter valget.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2004-12-17:
Det oljekorrigerte underskuddet har økt med om lag 13 milliarder kr i løpet av 2004. Det skyldes primært sviktende skatteinntekter og mindre endringer på utgiftssiden. Jeg har lyst til å si innledningsvis at – nå går ikke klokken, president. Men det er greit, det, jeg kan godt tale lenge og vel, jeg!