trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-08:
Det er fullt mulig å utvide prosedyren til å ha klagebehandling på ett døgn i ettertid. Men det ville altså innebære at man da hadde prioritert denne klagebehandlingen fremfor klagebehandlingen av sakene til personer som har vært her lenge, og ville sannsynligvis ha forlenget klagebehandlingstiden for alle andre typer saker. Vi hadde måttet konsentrere mer ressurser der, og vi hadde med dagens 48-timersregel gitt en bedre behandling av dem som er i 48-timersprosessen, enn av alle de andre – som helt riktig er en mye større gruppe – og hvor saker, etter asylsøknadsbehandling, som blir karakterisert som grunnløse, ikke får oppsettende virkning. Da hadde vi forskjøvet tiden for alle de andre sakene som måtte ha en skikkelig klagebehandling. Vi hadde brukt mer ressurser på 48-timersprosessen. Og hvis vi ikke skulle sendt ut alle de andre som er grunnløse asylsøkere, så hadde vi altså i realiteten forskjellsbehandlet på en måte som vi synes er urimelig. Vi er helt overbevist om at dette hadde blitt en betydelig dyrere prosess enn det vi har i dag.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-08:
Jeg har ikke raljert over sakene. Men jeg synes det er påfallende at det er representanter fra de samme partiene som ikke vil gi mer politisk styring, som i det daglige driver politikk for å forlange mer politisk styring av dem som da er blitt fratatt muligheten til å gjøre det. Det synes jeg er en betimelig påpekning å gjøre i forhold til hvordan denne debatten utvikler seg. Når det gjelder spørsmålet om dette med sterke menneskelige hensyn, så er det slik at skal man lage en forskrift som skal stå over lang tid, så er det å definere juridiske begreper en ganske tung og komplisert sak, også forskriftsmessig. Og da er man altså nødt til å bruke en del utredningskapasitet og annet. Og når vi har gitt den utredningsjobben til Utlendingslovutvalget, så er det også naturlig å vente til de er ferdige med dem. Når det gjelder spørsmålet om vi vil gjøre endringer i forhold til høringen, vil jeg si at det er vi ikke ferdig med. Men det viktigste vi gjorde, var å bestemme oss for å sende en stortingsmelding til Stortinget for at vi skulle være sikre på at de politikerne som har ansvaret for å lage retningslinjer på utlendingsfeltet, fikk sagt sin mening før vi kom med selve lovproposisjonen.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-08:
Jeg skal ikke la meg invitere til en generell politisk debatt, som forsøksvis ble gjort av representanten Sandberg. Jeg har bare lyst til å si at når det gjelder strukturen og det lovmessige her, har ikke det noen betydning for antallet, men selvfølgelig kan det hjemle en mulighet til å gjøre noe med antall asylsøkere. Det vil være avhengig av hvordan man velger å bruke f.eks. en instruksrett. Det betyr bl.a. at man kan gjøre ting hurtigere enn i dag, og det er begrunnelsen for det vi har foreslått, at vi hurtigere kan gå inn og se på endringer uten at vi trenger å avklare spørsmålet om vi må gjøre det gjennom en forskrift eller ikke. I så måte legger det grunnlaget for at det kan skje noe, men i seg selv betyr ikke det at disse endringene som vil komme, vil forandre seg avhengig av hvilket antall asylsøkere vi har. Når det gjelder omgjøringsbegjæringer, ser vi på høringene. Jeg vil ikke kommentere det nærmere. Vi kommer tilbake med denne saken til Stortinget, som eventuelt skal vedta endringer i loven. Jeg har lyst til å understreke en viktig ting når det gjelder MUF-saker og andre utlendingssaker. Jeg mener at en av de viktigste rettssikkerhetsmekanismene er spørsmålet om individuell behandling av saker og likebehandling av saker. Det betyr at det er den individuelle situasjonen for den enkelte person som skal være utgangspunktet i forbindelse med behandlingen av saker om hvorvidt en person skal være her eller ikke. Jeg er ganske bestemt på at det som ligger til grunn for vårt utlendingsområde, er våre forpliktelser. Når så mange av dem faktisk har kunnet reise hjem tidligere, og frivillig har gjort det – at det har vært en betydelig aktivitet over grensen – føler ikke jeg at de ikke selv også har vært delaktige i at man har blitt værende så lenge i Norge. Det er selvfølgelig mer attraktivt å være i jobb og være i Norge, men jeg mener at likebehandlingen skal være som i andre land, og da er det ikke avgjørende hvilken tillatelse vedkommende opprinnelig har hatt. Det er lenge siden disse tillatelsene opphørte. Når det gjelder spørsmålet om partsinnsyn, har vi bedt UNE om å gå igjennom dette og komme med forslag til å finne ut på hvilken måte vi kan målrette inn, slik at vi får bedre partsinnsyn. Det er ikke alt man kan gi partsinnsyn i. For eksempel er det veldig viktig hvor informasjonen kommer fra, så vi ikke blåser i personer som gir oss informasjon om menneskerettighetssituasjonen i andre land, for noen ganger står de som klager, faktisk i ledtog med myndigheter i land med sterke negative menneskerettighetstradisjoner. Det er viktig for oss å sikre den typen informasjonstilfang i fremtiden. Når det gjelder spørsmålet om symmetrien, er poenget at vi følger med på de negative vedtakene. Vi får årsrapporter fra UE som forteller om utviklingen på de enkelte områdene. Vi følger med i den praksisen, men vi trenger også å følge bedre med på de positive vedtakene.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Jeg tror det er en liten misforståelse her. Det er jeg som har fått oppdraget.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Jeg har fornøyelsen av å sette frem et forslag på vegne av representantene Kenneth Svendsen, Øyvind Vaksdal, Lodve Solholm, Sigvald Oppebøen Hansen, Oddbjørg Ausdal Starrfelt, Magnhild Meltveit Kleppa og meg selv om straks å innføre avbøtende tiltak for at vogntog med høyde over fire meter kan passere Haukelitunnelen.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
To ting, først til det siste: De foreldre og barn som velger å gå i frittstående skoler, foretar et fritt valg. Vi har heldigvis, takket være Fremskrittspartiets gode hjelp, fått på plass lovverk som gjør slike valg mulig. Men hva er det SV skal gjøre for å stoppe dette valget? Én ting er altså å flytte pengene – kutte i pengene med bortimot 40 pst. – fra de ungene som velger frittstående skoler, og prioritere offentlig skole, men en annen ting er å påvirke det frie valg. Vil man foreta en lovendring, vil man frata private skoler anledning til å drive – er det det som ligger bak? Er det tvang fra SV som skal få foreldre og barn til å velge offentlig skole? Så har representanten selv referert til PISA og Finland. Er det slik, sett med SVs øyne, at det er ressursmangel alene eller som dominerende faktor som forklarer at norsk skole er kommet på etterskudd? Eller er det innholdssvakheter, innholdsfeil?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Representanten Reikvam har helt rett i at disse pengene ikke kommer fra oven, de kommer fra staten. Men de går altså til elevene. De er ikke, i Fremskrittspartiets øyne, øremerket kommunestyrer og ulik prioritering i ulike kommunestyrer, men det er penger som er øremerket elevenes og foreldrenes frie valg. Og det er jo dette systemet representanten fra SV vil endre, vil sette en stopper for, det at foreldre og skolebarn kan velge skole fritt. Fra Fremskrittspartiets side beklager vi at det samme systemet ikke gjelder i hele skolesektoren. Det er ikke opp til de enkelte kommunestyrene og de enkelte kommunestyrerepresentantenes politiske farge å bestemme om penger som er ment til skolegang for norske elever, kommer frem eller ikke. Heldigvis klarer ikke SV å styre vekk det som går til frittstående skoler, men vi skulle altså ønske at vi klarte å styre resten av pengene frem til elevene.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Jeg lyttet og lyttet til representanten fra Arbeiderpartiet, men jeg hørte ingenting om Arbeiderpartiets alternative budsjett. Jeg har et spørsmål om det. Arbeiderpartiet kutter også kraftig i kapittel 228, Tilskudd til frittstående skoler mv. – hele 525 mill. kr. Hvis jeg har lest innstillingen fra kommunalkomiteen riktig, om Arbeiderpartiets forslag der, har de et forslag om å øke rammetilskuddet til kommunene på ca. 850 mill. kr. Det må jo bety – og jeg vil gjerne ha en kommentar på det – at Arbeiderpartiet faktisk bruker opp mesteparten av det de legger inn i ekstra midler i rammetilskuddet til kommunene, til å ta imot de skolebarna man jager fra de private skolene over til offentlig skole. Så til PISA-undersøkelsen. Der er Arbeiderpartiet svært opptatt av å fylle på med lærere. Kan det tenkes at vi nå ser effekten over lang tid: ettergivenhet som læringsstrategi har vært mindre vellykket, og man har forvekslet aktivitet med læring?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
I forlengelsen av det er det fristende å legge til at dette frontalangrepet dreier seg om ca. 1/4 pst. Men jeg bad om ordet for å spørre representanten Voie fra Høyre hvordan Høyre vil invitere foreldrene med på å møte de utfordringene som PISA-undersøkelsene – og jeg understreker begge undersøkelsene – nå har vist over tid at skolen står overfor. Foreldre er en betydelig ressurs. Det sies ofte ved festlige anledninger, og det ble også sterkt understreket da vi behandlet St.meld. nr. 30 for 2003-2004, men vi trenger dem nå, og elevene trenger dem nå. Hvordan vil Høyre invitere foreldrene med på å ta tak i de mange tingene som vi trenger å gjøre i norsk skole, på bakgrunn av denne avlesningen fra begge PISA-undersøkelsene?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Nå har jo Arbeiderpartiet gjennom tidligere avtaler god trening i å lære seg at det er store avstander mellom ønsker og det som faktisk kan oppnås i forhandlinger. Det tror jeg Arbeiderpartiet vet en god del om. Jeg startet med å minne om det som ligger i den av finanskomiteen vedtatte ramme. Der er det slik at Fremskrittspartiet har oppnådd resultater for denne komiteens politiske fagområder. Vi har fått 1 milliard kr mer til opprustning av skolebygg. Vi har fått 500 mill. kr til opprustning av kirkebygg. Og vi har fått på plass en viktig prinsippsak. Det dreier seg ikke om så mange millioner kroner, riktignok, men vi har fått de første 25 mill. kr til en ordning med husleiestøtte for private skoler. Det synes vi er et godt resultat før vi begynner å gå løs på rammen. Så har vi altså fått den største flyttingen på tre år innenfor KUF-komiteens ramme. Det synes vi er et bra resultat.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Først og fremst er det slik at av budsjetthensyn må vi finne kuttområder. Men vi tror faktisk at dette området kan organiseres bedre og mer praktisk, slik at vi i rimelig grad i alt vesentlig kan få den samme effekten ut av det med en litt annen organisering.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Det kan være at man er utsatt for en representant som leser budsjettet som en viss mann leser Bibelen. Utover det vil jeg innskrenke meg til å si at vi støtter gode forslag til utdanninger. Om andre partier har en litt annen innpakning, har vi sett muligheten for å støtte gode utdanninger som vi mener den refererte institusjonen bør kunne jobbe videre med. Det har vi valgt å støtte, uten å legge avgjørende vekt på at dette først og fremst skal være distriktspolitikk; det skal være utdanningspolitikk.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Å beskrive profilen på og detaljene i et nokså detaljert forslag – som er å lese i budsjettinnstillingen – er vanskelig på tre minutter. Men la meg i hvert fall ta noen poenger, som jeg faktisk også var innom avslutningsvis i mitt hovedinnlegg, hvor jeg berørte ting i forhandlingene som vi ikke har fått til, og som vi følgelig er mindre fornøyd med. Det gjelder bl.a. høyere utdanning, hvor vi er skuffet over at vi går noen skritt tilbake i forhold til skritt vi har tatt frem i foregående år i forbindelse med Kvalitetsreformen. Vi er skuffet over at det kuttes i studieplasser. Vi ønsker, i motsetning til det som nå ble resultatet, å opprettholde studieplassene. Det er en del av vår profil å gjøre mer for høyere utdanning, opprettholde studieplassene, gjøre noe med den bygningsmessige situasjonen for høyere utdanning og gjøre mer med den tredje pilaren i Kvalitetsreformen, nemlig studentenes betingelser, bl.a. knyttet til indeksering av kostnadsnormen.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Hovedprioriteringen vår innenfor høyere utdanning er helt klar: Vi ønsket samtlige plasser tilbake. Hvis jeg har lest mitt eget manuskript riktig, har jeg sagt at vi er skuffet over at vi ikke fikk regjeringspartiene med på å legge plasser tilbake ved universiteter og vitenskapelige høyskoler. Det var vår prioritering i forhandlinger. Det sier seg selv, og det tror jeg representanten fra Senterpartiet også skjønner, at å få tilbake igjen og dekke opp kutt på 78 mill. kr på ett punkt innenfor rammeforhandlinger er rimelig urealistisk. Men vi forsøkte å få noen plasser tilbake. Det gikk ikke. Det er faktisk også en del av profilmarkeringen å vise frem hva man ikke fikk til, og hva man stadig ikke er fornøyd med. Det er faktisk redelig å gi uttrykk for at ikke alle sider ved et forlik er like bra, og at man ikke har oppnådd alt man ønsket seg i et forlik. Men samlet sett – det tror jeg var uttrykket – er vi fornøyd med resultatet. Vi har flyttet på 58 mill. kr, og det er betydelig mer enn det som har vært gjort de to siste årene.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Jeg vil gjenta at Fremskrittspartiet er glad for at vi sammen med regjeringspartiene har fått til en ordning hvor Foreldreutvalget for grunnskolen videreføres på en synlig og selvstendig måte. Vi har vært innom PISA-undersøkelsen i flere replikkrunder og innlegg tidligere, de utfordringene den gir inn i skolen, og hvor viktig foreldrene er. Så mitt spørsmål til representanten Lyngstad er: Hvordan vil Kristelig Folkeparti styrke samspillet mellom hjem og skole og stimulere foreldrenes medvirkning i skolens arbeid på bakgrunn av de svakheter som nå er avdekket, ikke minst knyttet til problemet med uro i norsk skole, som er svært urovekkende?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Spørsmålet er om ikke Senterpartiet bør skamme seg litt over å kutte nesten 100 mill. kr i bevilgningen til frittstående skoler, når man snakker så varmt for å opprettholde et utdanningstilbud også ute i distriktene. Det har jo vist seg at nettopp muligheten for foreldre til å kunne etablere sammen med andre eller på egen hånd privatdrevne skoler som et alternativ hvis en kommunestyrt skole blir styrt vekk, er blitt mye bedre. Og skal vi tro Senterpartiet, er det slik at denne muligheten skal reduseres ved å kutte nesten 100 mill. kr. Vi har iallfall i diskusjon med regjeringspartiene fått den klare oppfatning at det mindreforbruket som er vist frem i inneværende års budsjett, altså i 2004, og som vi kommer tilbake til i egen sak, ikke påregnes gjentatt i 2005, slik at her foretar Senterpartiet et reelt kutt.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Jeg vil ta opp to ting. Det ene gjelder kvalitetsreformen. Det er nok riktig at man ligger langt fremme i prosessen, men i den siste kjente undersøkelsen med rangering av de 200 beste universitetene i Europa – det var vel faktisk i større sammenheng enn Europa også – finner vi kun to av de fire norske. Det første av de to kommer først etter at vi har passert plass nr. 100. Jeg går ut fra at det ikke er en plassering og et mål som vi på noen måte vil slå oss til ro med. Det viser at det er behov for godt trykk på reformen for å sikre bedre kvalitet. Det andre gjelder kompetanseutvikling for lærere, som det nå satses betydelig på, og hvor det er lagt inn 300 mill. kr i friske midler i neste års budsjett. Men hvor er satsingen på foreldrene? Det blir et enormt gap mellom satsingsomfanget knyttet til lærerne, som er viktig nok, og det lille vi har pint ut til foreldrenes nasjonale organ, FUG, på 5,6 mill. kr. Posten blir altså den samme i 2005 som i 2004. Her er det et stort misforhold.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Takk, president, da blir det mulighet til litt oppsummering når det begynner å dra seg mot slutten. Først litt mer om utfordringen angående Fremskrittspartiets profil under replikkordskiftet etter mitt innlegg. I tillegg til svaret om kutt på universitets- og høyskolesektoren og å få plassene tilbake igjen vil jeg også peke på forskningssatsing. Jeg vil peke på at vi fortsatt har forslag om et utenlandsbudsjett, som vi tror vil komme på plass om noen år, også med tilslutning fra andre partier, og ikke minst at vi også har vi en profil som går på større grad av likestilling mellom private og offentlige skoler og private og offentlige undervisningsinstitusjoner. La meg si litt om frittstående skoler. Det er satt av mer penger til frittstående skoler i 2005-budsjettet, og med lovverket på plass for friere etablering vil både nye skoler og nye plasser komme. Da er det viktig at kontrollen også er god, og at regelverket er tydelig og avklarende. Om dette sier Fremskrittspartiet i innstillingen sammen med regjeringspartiene: «Flertallet vil understreke betydningen av og behovet for en enhetlig håndheving og praktisering av regelverket for frittstående skoler. Flertallet mener at dette bør gjenspeiles i organisasjonsstrukturen til Utdanningsdirektoratet.» På Fremskrittspartiet vegne vil jeg understreke at vi ser på dette som viktig. Vi har en følelse av at gjeldende forskrift for frittstående skoler ikke alltid er klar nok, og heller ikke entydig og klargjørende brukt overfor de skoler det gjelder. Så det er viktig at vi sammen med regjeringspartiene har fått med denne presiseringen. Så har jeg også lyst til å vise til en komitemerknad om leirskoler, som også er et område innenfor vårt fagfelt som har ført og fører en litt omflakkende tilværelse. I alle fall er det slik at komiteen er enig om at vi skal få en ny avlesning av status for tilbudet og omfanget av bruk av leirskoler i forbindelse med kommuneproposisjonen for 2006. Vår målsetting da, med adresse til representanten Reikvam, er at vi får tilbake igjen den ordningen vi hadde før SV sørget for at det statlige tilskuddet forsvant. Vi vil ha tilbake øremerket tilskudd, slik at vi etter vårt syn på en bedre måte sikrer leirskoleopphold for norske elever. Så vil jeg vise til en merknad som Fremskrittspartiet er alene om. Det er noe vi drar med oss fra budsjettinnstillingen for 2001-2002, hvor det ble etterlyst gebyrstipend spesifikt ved den private undervisningsinstitusjonen BI, og hvor det var en saksbestilling som vi ikke kan se er fulgt opp i ettertid. Vi etterlyser derfor dette på nytt. Sist, men ikke minst, vil jeg også vise til at en samlet komite står bak det siste romertallspunktet i innstillingen, nemlig å få en samlet gjennomgang av det statlige spesialpedagogiske støttesystemet. Det har et litt vekslende flertall etterlyst flere ganger, både i budsjettsammenheng og da vi behandlet St.meld. nr. 14 for 2003-2004, om de hørselshemmedes undervisningstilbud. Det står det nå en hel komite bak, så vi forventer at det nå blir levert en grundig gjennomgang av det pedagogiske støttesystemet.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-12-13:
Låneordning for kirkebygg er, som jeg omtalte i mitt hovedinnlegg, noe av utbyttet innenfor komiteens fagpolitiske område som vi fikk på plass allerede i finansavtalen. Ordningen vet jeg er mottatt med entusiasme og stort engasjement – den også – ute hos dem som sliter med kirkebygg som er dårlig vedlikeholdt. Fremskrittspartiet gleder seg over resultatet. Vi har merknader som bl.a. peker på at «ordningen gjennomføres i nært samarbeid med bl.a. antikvariske myndigheter og kirkelige organer». Vi er opptatt av at vi får på plass retningslinjene rimelig raskt, slik at vi kan komme i gang og få brukt midlene. Det er helt åpenbart at det trengs mer enn 500 mill. kr. Jeg tror også at får vi godt dokumenterte søknader, får vi faktisk også et godt anslag når det gjelder i det minste en del av behovet. Men mitt hovedpoeng nå i denne runden er å understreke – og be statsråden sørge for – at dette må gå rimelig fort, slik at vi kan komme i gang med å få brukt pengene til vedlikehold av kirkene.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-13:
I vårt alternative budsjett har vi økt rammen til kommunesektoren med noe over 5 milliarder kr. Det er der vi synliggjør vår politikk, det er der vi synliggjør våre alternativer, og vi antar at når kommunene får større handlingsfrihet, større handlingsrom, vil de prioritere skole. Alt tyder på at kommunepolitikerne og lokalsamfunnet er villige til å forsvare skolen. De har så langt beskyttet skolen mot nedskjæring, og det fortjener kommunepolitikerne ros for, men nå er det kommet til et punkt hvor de ikke har mer å ta av, så nå begynner de også å skjære i utdanningsbudsjettet. Med vårt alternative budsjett vil kommunesektoren få over 5 milliarder kr mer, og vi antar, ut fra de erfaringer vi har med kommunepolitikere, at det aller meste av dette vil gå til å styrke utdanningssektoren. Derfor mener vi at det er rimelig grunn til også å kutte i private skoler.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-13:
Det beste bolverk mot privatisering av skolen er en god offentlig skole, jf. det som jeg refererte til i Nittedal kommune, der tusen mennesker går i fakkeltog. Hvis den offentlige skolen fortsatt blir nedbygd, kan det ende med at disse foreldrene søker inn mot private løsninger. Men i det øyeblikk vi har en god offentlig skole, med gode ressurser, med godt undervisningsmateriell osv., føler jeg meg rimelig trygg på at det er det aller beste bolverk mot en privatisering av vårt utdanningssystem, og det kommer SV til å kjempe for og slåss for. Når det gjelder lovverket, kjenner Sortevik til hva vi mener. Vi har behandlet friskoleloven her i Stortinget, der vi hadde våre alternative forslag. Det er våre svar på lovsiden. Men det suverent beste bolverk, den suverent beste måte å hindre en privatisering av skolen på – og kanskje den eneste måten å hindre en privatisering av skolen på – er at vi sikrer den offentlige skolen økonomiske ressurser slik at den er i stand til å gi et godt utdanningstilbud, slik at foreldrene og elevene føler at utdanningstilbudet er godt og dekker det behovet de har.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-13:
Det er mange svar som må gis i forhold til det PISA-undersøkelsen avdekker, men når det er sagt, må vi ikke la oss rive med og tro at det bildet som PISA tegner, er hele bildet av hvordan situasjonen er i norsk skole. Men det er tegnet et bilde av et område som er viktig, og vi skal ta det innover oss. Det er behov for å ta på alvor at norske elever skårer dårligere enn finske elever når det gjelder realfag – matematikk, naturfag osv. Våre svar er bl.a. å gjøre noe med ressurssituasjonen. Det er helt klart et problem. Vi kan ikke komme utenom det. Vi er nødt til å ta det innover oss. Vi kan ikke dekke oss bak KOSTRA-tall, vi kan ikke dekke oss bak at gruppestørrelsen er lavere i Norge enn i andre land. Deler av svaret ligger i ressurssituasjonen. Så tror jeg også deler av svaret ligger i kompetanseheving. Helt klart. Vi støtter forslaget om et kompetanseløft for lærerne. Vi må helt klart gjøre noe med lærerutdanningen for å styrke den. Det er helt nødvendig. Vi har tidligere fremmet forslag om å utvide lærerutdanningen, men vi har ikke fått gjennomslag for det.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-13:
Robertsen prøver å tegne et bilde av at de to milliardene vi bruker på private skoler, er noe som kommer fra et eller annet sted, fra oven. Det gjør de ikke. Disse pengene kommer fra kommunene. En stor del av dette er midler som er trukket inn fra kommunene. Hver kommune får et trekk i sitt rammetilskudd for hver elev som er i private skoler. Så kan man selvsagt diskutere hvor stort dette trekket er. Pr. i dag er det vel litt lavere enn selve kostnaden ved å ha denne eleven i den private skolen. Poenget mitt er at man ikke må tegne det bildet at de to milliardene som vi bruker på dette, er penger som kommer fra et eller annet sted. Det er kommunene selv som i stor grad finansierer dette. Og i det øyeblikk disse elevene går tilbake til den kommunale skolen, som jeg ønsker at de skal gjøre, i det fellesskapet som der er, og sammen med de elevene som de egentlig naturlig hører sammen med i sitt lokalmiljø, vil kommunene få tilbake en god del av de midlene som pr. i dag blir trukket inn – de blir ført tilbake til kommunene, til den kommunale, offentlige skolen.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-13:
De pengene som går til privatskoler, kommer ikke fra staten, de kommer hovedsakelig fra kommunene, men ikke ene og alene. De kommer fra et trekk i rammetilskuddet. Kommunene får trekk for hver elev som går i private skoler, og så blir det fordelt ut til de private skolene. Altså er dette et tap for kommunene. I det øyeblikk disse elevene ikke var i privat skole, i det øyeblikk en kommune ikke hadde elever i privat skole, ville de ha fått mer i rammetilskudd, fordi man ikke ville trukket inn dette beløpet. Det er de faktiske forhold. Det er slik det funker. Hvor stor andel av de to milliardene som blir trukket inn fra kommunene, har jeg ikke helt tall på, men jeg vil tro at ca. halvparten av dette blir trukket inn fra kommunesektoren. Det ville da ha gått tilbake til kommunene, og de kunne ha drevet den kommunale skolen for dette. Og så: Jeg synes kommunepolitikerne fortjener ros for viljen til å satse på utdanning og skole. Er det noen som har satset og vil satse på utdanning, så er det kommunepolitikere og fylkeskommunepolitikere. Hvem er det som kutter i landslinjer? Hvem er det som kutter i det vi har styring over? Jo, det er staten. Kommunepolitikerne prøver så langt det er mulig, å forsvare utdanningssektoren, og det fortjener de ros for.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-13:
Fremskrittspartiets veier er ofte uransakelige. Standpunktene skifter fra dag til dag. Men i denne innstillingen er det enda mer ekstremt: Standpunktene skifter fra side til side. På side 62 skriver de om høyskolene og deres ansvar – vi har et prinsipp om at høyskolene har et regionalt politisk ansvar: «Distrikts- og regionalpolitiske oppgaver bør etter disse medlemmers mening ikke inngå i høyskolenes oppgave.» Det er et klart og prinsipielt standpunkt de der inntar. Men så går vi videre til side 64, der vi omtaler Høgskolen i Tromsø. Da endrer standpunktet deres seg. Da er de med på en flertallsmerknad som bl.a. SV står bak. Vi er glad for at de støtter oss i noe som nettopp går på å ta et regionalpolitisk ansvar. Går vi til side 65 og det som gjelder Høyskolen i Ålesund, er de med på en annen flertallsmerknad, der de bl.a. skriver: «Disse medlemmer mener derfor at CoE blir et viktig virkemiddel både i regionalpolitikken» osv. Det er klart dette kan være et uttrykk for politisk schizofreni. Men er det det, eller er det ren populisme vi her er utsatt for?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-13:
Den overføring fra private skoler til private høgskoler som Kristelig Folkeparti her har fått til, er i beste fall en tilsnikelse. I verste fall er det å gripe inn i en prosess som egentlig ligger utenfor vårt område. Kristelig Folkeparti har fått gjennomslag for at det skal opprettes fire nye stipendiatstillinger, i forhold til de 100 som Regjeringen foreslår. Når de skal prioritere, er det fire private institusjoner som skal få disse stipendiatstillingene. Det er fire misjonshøgskoler, pluss at BI skal få én for å sukre den lille pillen som tydeligvis ikke har vært like god for alle. Mener Kristelig Folkeparti at det er dette som er forskningssatsingen i årene framover? Er det private, kristne skoler, som Lærerakademiet i Bergen og andre, vi skal satse på i forskningssammenheng? Og så helt til slutt: Kristelig Folkeparti går inn for å kutte 20 mill. kr til de statlige høgskolene knyttet til desentraliserte utdanningstilbud, og så foreslår de 1 mill. kr øremerket ekstra til én privat institusjon som skal få lov til å drive desentralisert utdanning i Askim. Hva er egentlig logikken?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-13:
Det er et uomtvistelig faktum at vi ikke har gjort det vi skulle på forskningssiden. Vi skulle hatt 350 nye stipendiatstillinger i 2005 hvis vi hadde fulgt opp det Stortinget tidligere har sagt. Det får vi altså ikke til. Vi klarer 100 pluss fire – kjære vene, pluss fire som Stortinget nå legger inn til en del private institusjoner. Da kan jeg stille statsråden et spørsmål som gjelder prioriteringer av de stipendiatstillingene som vi nå legger inn: Er statsråden enig i at det er de private institusjonene som bør prioriteres, i en tid da vi trenger satsing på forskning, spesielt innenfor eksempelvis realfagene? Så til kvalitet i grunnskolen. I 1999 behandlet Stortinget St. meld. nr. 28 for 1998-1999, Mot rikare mål, om kvalitet i grunnopplæringen. Det er ikke første gang vi diskuterer kvalitet. Vi vedtok også et kvalitetssystem etter en stortingsmelding fremmet av Jon Lilletun. Bondevik var statsminister. Så å fremstille dette som om det er første gang vi diskuterer kvalitet, er positivt galt. Så en liten ting: Det er ingenting i PISA-undersøkelsen som tyder på at de land som satser på nasjonale tester og nasjonale prøver, gjør det bedre på den type tester enn det Norge gjør, jf. USA, Australia, New Zealand – og England, de klarer ikke engang å gjennomføre testene.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-13:
Det å samle seg skatter på jorden er ikke et bibelsk ideal. Liknelsen om den rike mannen er ikke særlig oppmuntrende for oss. Vi i SV foreslo bl.a. å ta ut mer av fondsmidlene, bruke større avkastning av fondene for å sette det inn i kirkelig aktivitet. Vi foreslo helt konkret å ta ut 4 mill. kr ekstra. Vi mener at dette er innenfor de rammene som Stortinget tidligere har satt i forhold til at realverdien av fondet skal opprettholdes. Det fikk vi ikke gjennomslag for. Altså: Flertallet mener fortsatt at det å samle seg skatter på jorden er et godt ideal, istedenfor å bruke midlene på kirkelig aktivitet, slik vi helt konkret foreslo. Vi foreslo å bruke dem på tjenesteordningen, på dem som jobber mot vold, osv., og på Nidarosdomen. Mener ikke statsråden at det er grunnlag for å øke uttaket og holde seg innenfor rammen, når budsjettet i 2005 legger opp til samme uttaket av fondet som i 2004, dvs. ca. 25 mill. kr?
Raymond Robertsen (Høyre), 2004-12-13:
Innlegget til representanten Reikvam handlet veldig mye om hva SV er imot, og veldig lite om hva de er for, og det var veldig uklart, iallfall for meg, hva som er SVs alternativ til, som de sier det, Høyres spor i utdanningspolitikken. Én ting kom derimot frem her, nemlig at man ønsket å styrke kommuneøkonomien og derigjennom styrke skolene. I SVs forslag til budsjett reduserer man tilskuddet til frittstående skoler med 767 mill. kr. Når vi vet at foreldre med barn i frittstående skoler ikke har bedre økonomi enn andre foreldre, må vi anta at de fleste foreldre ikke har råd til å betale prisen SV mener foreldre skal betale i friskoler. Tusenvis av elever vil med SVs opplegg måtte søke seg over i kommunale skoler. Dessverre følger det ingen penger med i SVs alternative utdanningsbudsjett – pengene er brukt på MiniStorting på Strand videregående skole, judo-prosjekt ved Selfors skole og andre av SVs prioriterte områder. Hvordan mener SV at den offentlige fellesskolen blir bedre ved at man påfører kommunene ekstrakostnader i milliardklassen uten at dette blir kompensert? Mener SV at trangere kommuneøkonomi er løsningen for å få et godt kommunalt skoletilbud?
Raymond Robertsen (Høyre), 2004-12-13:
Det kan være at jeg er så liten at jeg ikke blir sett i salen!
Raymond Robertsen (Høyre), 2004-12-13:
Det er greit. Jeg vil følge opp svaret som Reikvam gav på min replikk. Én ting skal jeg gi SV ros for, og det er at de, i motsetning til noen andre partier i Stortinget, holder seg innenfor rammen som komiteen har fått. Så slik sett kan jeg jo si at jeg oppfatter SV som et seriøst parti. Men når det gjelder det Reikvam sa fra talerstolen, der han reklamerte for alle de tingene de hadde lagt inn i budsjettet – dette går SV inn for, vi legger inn det, og vi legger inn det – mener jeg på mange måter at SV bedriver urent trav i forhold til kommunene. For hvis SV hadde bedrevet rent trav, hadde de tatt alle pengene de hadde kuttet i frittstående skoler, og avsatt dem til kommunene, fordi man vet at ekstraregningen havner der. Så jeg føler på mange måter at det man bedriver fra SVs side, er en stor bløff mot kommunene. Kommunene risikerer å få en ekstraregning i milliardklassen med SVs opplegg. Og da blir det mange flere demonstrasjonstog, som representanten Reikvam refererte til fra talerstolen.
Raymond Robertsen (Høyre), 2004-12-13:
Alle er enige om at utdanning er svært viktig. Utdanning er så vesentlig at det er det eneste tilbudet som er obligatorisk for alle. Ingen foreldre eller barn kan velge bort tilbudet om utdanning. Livets fundament er mye bygd på hvilken utdanning man får, og samfunnets grunnmur er kunnskapen blant dets innbyggere. Dette er et bakteppe som vi som utdanningspolitikere må ha. En feilslått utdanningspolitikk har en større pris enn politisk nederlag og skam hos de ansvarlige. Feilslått utdanningspolitikk kan ødelegge tusenvis av individer og sette landet mange år tilbake. Dette er et politikkområde hvor det ikke er rom for politiske eksperimenter og politisk nøling. Mandag ble en internasjonal komparativ undersøkelse – PISA – lagt fram. Norske elever gjør det ganske dårlig sammenlignet med elever i andre land. Spesielt skårer norske elever ganske svakt i realfag. Noen av problemområdene det pekes på, er at norske læreplaner er utydelige og uten forpliktende læringsmål, at det registreres sviktende ferdighetstrening, og at man ser manglende kvalifikasjoner i realfag hos lærerne. Dette er dessverre noe vi ikke kan være stolte av. Høyre gikk i 2001 til valg på at skolen trengte en kvalitetsheving, og at skolen som kunnskapsformidler må komme i sentrum. Samarbeidsregjeringen har etter sin tiltredelse fått flertall for en rekke endringer som nettopp setter kunnskap, både blant lærere og elever, i fokus. Opptakskrav når det gjelder lærerutdanningen, nye læreplaner, nasjonale prøver og et kompetanseløft hos lærerne er bare noen av tiltakene som iverksettes. Enkelte mente og mener at Samarbeidsregjeringen, Høyre og Kristin Clemet, går for fort frem når det gjelder kvalitetsheving i grunnskolen. Når vi vet hvor viktig utdanning er, hvor lang tid det tar å endre skolen, og hvordan Norge ligger an i forhold til kunnskapsnivå, har vi ingen tid å miste. I dag vedtar vi et historisk beløp, som skal gå til kompetanseheving blant lærere og skoleledere. Dette, sammen med en grunnleggende endring av norsk skole gjennom skolereformen Kunnskapsløftet, vil vi i fremtiden se fruktene av. Til slutt vil jeg henlede oppmerksomheten mot et viktig tiltak som blir vedtatt i dag. Stortinget kommer etter forslag fra Regjeringen til å øke avskrivingssatsene for studielån for låntakere som bor og jobber i Finnmark. Det er ingen som har nevnt dette, men det er en gledelig nyhet, som kan bidra både til rekruttering av lærere og høy kompetanse til et område som har hatt dårlig med det. Så det Stortinget gjør i dag ved å oppjustere satsene i tiltakssonen, skal Stortinget være stolt av.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-13:
Representanten Reikvam forsøkte å fokusere på de store linjene i utdanningspolitikken gjennom denne siste perioden, og satte forskningen i fokus. Når det gjelder forskning, hører det vel også med at vi har en del utfordringer som først og fremst knytter seg til grunnskolen, for skal vi få til god forskning, må vi også ha en god grunnutdanning, og da spesielt i realfagene, som PISA-undersøkelsen fokuserer på. Regjeringen har startet Kunnskapsløftet i grunnskolen gjennom kompetanseheving for lærerne, økt timetall og nye læreplaner med tydeligere læringsmål. Men jeg kan ikke se at SV adresserer de utfordringene som PISA-undersøkelsen viser. SV sier nei til et nasjonalt kvalitetssikringssystem for skolen. Hva er egentlig SVs svar på de utfordringene som PISA-undersøkelsen viser?
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-13:
Fremskrittspartiet skal ha ros for å ha bidratt til en budsjettløsning i år. Men partiet viser sine opprinnelige standpunkt i sitt alternative budsjett. Slik jeg klarer å lese det, innebærer det en reduksjon i rammen på KUF-budsjettet på 1,1 milliarder kr. Så er det et utenlandsregnskap med et annet budsjettprinsipp enn det resten av Stortinget legger til grunn – drøyt 1,3 milliarder kr. Forhandlingene viste et resultat som gav bevegelser på rammene på 25 mill. kr, så ble det en videreføring av låneordningen for skolebygg og en ny låneordning for kirkene. Jeg synes Fremskrittspartiet har vist stor fleksibilitet i forhold til sine opprinnelige ønsker på skolesektoren. Dette var nødvendig, og de skal ha ros for det. Men det som blir utfordringen min til representanten Sortevik, er hvordan han vil beskrive sitt partis profil på det opprinnelige budsjettet.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-13:
KRL-faget i grunnskolen er viktig, fordi det er det faget hvor vi kan skape dialog på tvers av livssynssamfunn og religioner. Jeg tror det er viktig at vi har en møteplass for den dialogen. Forskningen viser også at faget forsterker og bekrefter den identitet som elevene har med seg hjemmefra. Det betyr at den trosopplæring som både hjem og menigheter gir, forsterkes i møte med faget i grunnskolen. Identiteten styrkes. Vi ønsker at faget skal bestå. Den kommentaren fra Menneskerettighetskommisjonen som vi har fått til faget, er en utfordring i forhold til hvordan vi praktiserer faget. Jeg synes at vi skal ta de innvendingene som har kommet, på alvor. Vi er nødt til å se grundig på hvordan vi skal gjøre dette. Jeg vil vise til at Stortinget for ett eller to år siden behandlet KRL-faget og kom med en del kommentarer til det. Det er viktig at den innstillingen blir fulgt opp.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-13:
Et av de områdene innen skolepolitikken hvor Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet finner hverandre, er nettopp når det gjelder samarbeidet hjem–skole, og betydningen av at foreldrene er delaktige i dette. For vårt vedkommende er det viktig at en får en debatt om skolens innhold lokalt, at foreldrene er aktive medspillere i den, og at dette ikke bare blir en debatt for kommunestyret alene eller for lærerrommet alene, men at det fins fellesarenaer hvor denne debatten kan gå. Det har også vært viktig for oss å ha åpenhet om det som skjer i skolen, og det ligger jo også inne informasjon om det nasjonale systemet for kvalitetsvurdering. Vi får informasjon på hver enkelt skole gjennom «Skoleporten.no» om hva som skjer, og hva som er tilgjengelig. Ved disse tingene samt at man har et nasjonalt organ, vil man legge til rette for at foreldrene har medvirkning.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-13:
Jeg skjønner ikke helt engasjementet fra representanten Reikvam når han klarer å gjøre fire stipendiatstillinger til det store poenget. En må selvfølgelig få med seg de 100 som det satses på fra før i de offentlige institusjonene. Det forteller ikke om noen stor satsing på de private høyskolene i forhold til de offentlige. Men jeg synes at det er viktig at også de får del i forskningsmidlene som fins. Det er kvalitativt gode tilbud, og vi trenger også å forsterke den forskningen som skjer på den sektoren. Jeg har også lyst til å si om det kuttet på 20 mill. kr til desentralisterte utdanningstilbud: Vi har ganske enkelt gjort det fordi det har vært viktig for oss å videreføre reisestipendet for studenter. Det er begrunnelsen for kuttet. Det er den vanskelige avveiningen en har, når en skal forholde seg til rammer. Det tror jeg også SV vil oppleve dersom de noen gang kommer i regjeringsposisjon.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-13:
Ja, læring foregår gjennom hele livet – også i voksen alder, heldigvis. Det er mye som skjer i næringslivet på det området, og det er flott at det satses i næringslivet på kompetansehevingstiltak. Jeg legger ikke skjul på at det er en del omprioriteringer vi kanskje skulle vært foruten, men jeg vet hva disse pengene har gått til. Disse pengene har gått til en kvalitetsreform i høyere utdanning som har ført til at grunnutdanningen har blitt sterkere. De går til å satse på en kompetanseheving innen grunnskolen, og det er klart at disse tiltakene også vil komme næringslivet til gode. Min største skuffelse i forhold til etterutdanningsreformen og det at den ikke ble fulgt opp, var at en ikke klarte å finne ordninger for finansiering av livsopphold i utdanningspermisjonen. Det skyldtes ganske enkelt, etter min mening, at det ikke ble prioritert gjennom lønnsoppgjøret.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-13:
Jeg er ikke enig i at en gjennom disse fire årene en har lagt fram budsjett, ikke har prioritert distriktene. Det er klart at også Kvalitetsreformen i høyere utdanning har kommet mange høyskoler i Utkant-Norge til gode. Dette har absolutt kommet utkantene til gode. Og når vi nå har foretatt dette kuttet i det desentraliserte studietilbudet, er det nettopp for å gi ungdom i Utkant-Norge mulighet til å ta høyere utdanning gjennom å videreføre reisestipendet. Her er det en viss sammenheng mellom det som skjer. Jeg godtar ikke den analysen som legges fram her om at det spesielt er distriktene som rammes. Vi har en utfordring når det gjelder å forsterke dem. Det er klart at også høyskolene selv har en intern frihet til å bestemme hvor de legger opp sine studietilbud.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-12-13:
Som representanten Ine Marie Eriksen vet, har vi på dette feltet en helt annen tilnærming enn det regjeringspartiene har. Det er ingen tvil om at ideelt sett burde beløpet når det gjelder skolebøker, vært langt høyere enn det som blir bevilget i dag, også i vårt alternative budsjett. Men i motsetning til Høyre ønsker vi å ha en del universelle ordninger som går til alle elevene, slik at man ikke får en stigmatisering. Vi ønsker ikke å få et sjekk-samfunn i framtiden, der staten kan gi en del gaver til dem som er mest trengende, men at vi inn i 2005 skal ha offentlige velferdsordninger som gjør at alle skal få muligheten til å ta del i dem. På sikt vil man kunne få større forskjeller mellom folk. Vi har i dag mange små kommuner, der det er gjennomsiktige lokalsamfunn hvor det vil kunne vises veldig tydelig hvem av barna som har foreldre med dårlig økonomi. Det er det Arbeiderpartiet ikke ønsker, derfor har vi også en annen ordning.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-12-13:
Når det gjelder det siste som representanten Sortevik tok opp, har i hvert fall jeg sagt veldig klart etter at denne undersøkelsen ble offentliggjort, at alle partier som har sittet i regjering, er nødt til å ta ansvar for de resultatene som nå kommer fram. Arbeiderpartiet har ikke noe problem med å ta den debatten med regjeringspartiene og med Fremskrittspartiet. Det var også det som var bakgrunnen for at Arbeiderpartiet i sin tid satte ned Kvalitetsutvalget, å få fokus på hvordan vi kan øke læringsutbyttet og heve nivået i den norske skolen. Det var bakgrunnen for at Kvalitetsutvalget ble satt ned i sin tid. Slik sett kan mange av partiene her i salen bli enige om å styrke basisfagene i årene som kommer, som òg flertallet sa i vår. Så til det representanten sa om vårt alternative budsjett. Jeg valgte å ikke fokusere på alle detaljene i budsjettet, men jeg har den lappen her. Jeg regner med at representanten har lest innstillingen med alle de detaljene vi har i vårt budsjett når det gjelder utdanning.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-12-13:
Jeg må si at jeg synes det er ganske utrolig å bli møtt med kritikk fra nettopp Kristelig Folkeparti når det gjelder satsingen på dette feltet. Kristelig Folkeparti sitter nå med kirkestatsråden, men rundt omkring i landets kommuner ser vi at våre kirkebygg forfaller. Representanten Skarbøvik vet utmerket godt at vi var med på å gi flertall for å få på plass en dåpsopplæring. Men på grunn av den totale budsjettsituasjonen, som Regjeringen gang på gang henviser til i sitt eget budsjett, finner ikke Arbeiderpartiet det riktig å legge inn den satsingen som Regjeringen mener er nødvendig. Når representanten Elsa Skarbøvik kommer inn på både Nidaros og Oslo domkirke, har jeg lyst til å minne om at regjeringspartiene kutter selv. Hadde det ikke vært for Fremskrittspartiet, ville det ikke blitt mer penger til Nidaros.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-12-13:
Representanten Skjælaaen tar opp en viktig problemstilling som ikke altfor ofte får mye fokusering i denne salen. Jeg har lyst til å si at vi vet at de prestene som i dag jobber i Den norske kirke, også mange ganger gjør et viktig sosialt arbeid. Og vi vet også at mange står på utover det som er forsvarlig i forhold til normal arbeidstid. Dette handler igjen om prioriteringer, og hva vi har mulighet til å løfte inn av bevilgninger til ulike formål. Men det er ingen tvil om at Arbeiderpartiet mener at dette er viktig. Og i den grad det er mulig, vil vi strekke oss langt for at vi skal ha en forsvarlig standard også når det gjelder prester i Den norske kirke i framtiden.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-12-13:
Jeg kan berolige representanten Ine Marie Eriksen med at denne representanten er meget stolt over det alternative budsjettet som Arbeiderpartiet har lagt fram. Det må det ikke herske noen tvil om. Når det gjelder det kuttet vi har gjort på utdanning, må jeg si at jeg syns det er helt greit ut fra den totale situasjonen vi har kommet i, med den styrkingen som har vært av privatskolene disse årene, at vi faktisk kutter i bevilgningene til de private skolene. Vi mener faktisk at det er så mange andre viktige velferdsformål i dette samfunnet at vi synes det er helt legitimt å gå for det kuttet. Dette er politikk, det er ideologi, og Arbeiderpartiet vil absolutt vedkjenne seg det kuttet vi har gjort på dette feltet.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-12-13:
Representanten Voie skal i hvert fall ha det at han er ærlig. Han takket for hjelpen han hadde fått fra Fremskrittspartiet for å rette opp de mest usosiale kuttene i sitt eget budsjett. Det synes jeg er prisverdig at han gir uttrykk for på denne talerstolen. Jeg har lyst til å stille representanten Voie noen helt klare spørsmål: Hvorfor kuttet Regjeringen over 4 000 studieplasser? Hvorfor kuttet Regjeringen i landslinjen? Hvorfor kuttet Regjeringen i reisestipendet? Hvorfor kuttet Regjeringen i studentboliger? Hvorfor kuttet Regjeringen i fjernundervisningen?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-12-13:
I den nå så mye omtalte PISA-undersøkelsen kommer Norge dårlig ut når det gjelder bråk og uro i klassen. I media har vi i løpet av helgen sett svært alvorlige voldsepisoder i den norske skolen, dokumentert av elever selv. Dette er selvfølgelig en helt uakseptabel utvikling, som det er nødt til å settes en stopper for. Samtidig gir det et bilde av en skolehverdag som jeg tror de aller fleste av oss blir livredde og skremt over. Jeg har lyst til å utfordre statsråden litt på dette: Har statsråden gjort seg konkrete tanker om hva som må gjøres for å hindre at denne type alvorlig vold får lov til å utvikle seg i den norske skolegården? Har statsråden tenkt over hva slags type tiltak som er riktig å sette i verk, når slike overgrep har skjedd?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2004-12-13:
I skoleåret 2003/2004 ble det utbetalt 180 mill. kr i behovsprøvd læremiddelstipend til elever i videregående opplæring. Denne ordningen ble sterkt kritisert av Arbeiderpartiet, fordi den har en sosial profil og gir støtte bare til elever med svak økonomi. I innstillingen sier Arbeiderpartiet: «Disse medlemmer mener derfor at et behovsprøvd stipend som vi har i dag ikke er en fullverdig erstatning til utlånsordningen.» Arbeiderpartiet vil fjerne ordningen og erstatte den med en utlånsordning, med en ramme på 100 mill. kr. To enkle spørsmål: Hvordan kan 100 mill. kr gi utlånsbøker i alle fag til alle elever, når det koster 180 mill. kr å gi gratis bøker i alle fag til ca. 50 000 elever? Arbeiderpartiet foreslår mindre penger til en utlånsordning enn Regjeringa bruker på stipendordningen. Hvorfor er det viktigere å låne ut én bok til alle elever enn å sikre gratis bøker til dem med svak økonomi?