Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-12:
Forvaltningen av Pensjonsfondet, slik det er utøvd siden det ble etablert i 1990, har vært svært godt for Norge. Linjene i forvaltningen av fondet går tilbake til de målsettingene som ble fastlagt i den første stortingsmeldingen om innpassingen av petroleumsvirksomheten i norsk økonomi, nemlig å «unngå at resultatet bare blir en rask og ukontrollert vekst i bruken av materielle ressurser uten at samfunnet ellers blir endret». De politiske føringene som ble nedfelt av Stortinget i 1973, er fortsatt høyaktuell politikk i dag. I dag er det langsiktigheten i forvaltningen av vår enorme formue på 3 500 mrd. kr som er sentral i politikken – det å sette av penger for framtidige generasjoner. Fondet er en svært langsiktig investor. Det er derfor nødvendig at forvaltningen av fondet har et langt tidsperspektiv. En av de viktigste risikofaktorene de kommende tiårene er klimaproblemene. I går behandlet Stortinget klimameldingen, som trekker opp Norges plan for å redusere klimautslippene betydelig fram til 2020, og videre framover. Dessverre har vi ikke fått en global klimaavtale som setter bindende rammer for de globale klimautslippene. Derfor er det viktig at vi som eiere av fondet sørger for en klimatilpasning av investeringsstrategien. Det handler både om at vi som langsiktige eiere har klar interesse av at selskapene vi eier, forsøker å redusere sine klimautslipp, og om at vi som investorer må sørge for at vi plasserer mer av pengene våre i selskaper som vil øke i verdi når klimaproblemene blir større, og mindre i de selskapene som reduseres i verdi. Konsulentselskapet Mercer har utarbeidet rapporter som gir råd om nettopp dette. Behandlingen av disse rådene vil bli et viktig tema for regjeringens arbeid med oppfølging av Statens pensjonsfond utland i årene som kommer. SV satte spørsmålet om hvordan vi skulle unngå at kapitalen i fondet bidro til å gjøre verden til et dårligere sted, men heller bidro til å bedre livsvilkår, på dagsordenen, og i 2004 fikk vi gjennomslag for et etisk regelverk. I meldingen redegjøres det for hvordan dette er fulgt opp. Sentralt er at Petroleumsfondets investeringsunivers stadig utvides, og at ansvarlig investeringspraksis utvikles over tid. Det nye mandatet, som ble vedtatt i 2010, var at det skal legges større vekt på å integrere hensynet til god selskapsstyring og miljømessige og sosiale forhold i den ordinære forvaltningen – altså fra å ha bare uttrekk som virkemiddel, til å ha mål om i større grad å påvirke selskapene til å unngå etikkbrudd. Samtidig har vi beholdt uttrekksmekanismen som et ris bak speilet for å unngå investeringer i grov uetisk atferd og miljøødeleggelser. Vi støtter denne praksisen fordi den bidrar til forbedringer av grunnleggende livsvilkår for mange mennesker. Det er grunn til å tro at ansvarlig investorpraksis faktisk gir økt avkastning på lang sikt, selv om det kan gi dårligere resultater på kort sikt. Uansett er det viktig at vår framtidige velstand ikke baseres på å tjene penger på virksomheter som vi ikke kan stå etisk inne for. Det har vært rettet kritisk søkelys, bl.a. fra Regnskogfondet, mot investeringer i selskaper som påstås å bidra til avskoging og miljøødeleggelser, og i andre sammenhenger mot selskaper som påstås å bidra til brudd på folkeretten, bl.a. ved investeringer på okkuperte palestinske områder på Vestbredden. Det er svært viktig at mange følger Petroleumsfondets investeringer nøye og bidrar til en offentlig debatt. Det er i alles interesse. Dette har nå satt fokus på om Etikkrådet har de nødvendige ressurser for å løse de nye oppgavene de har fått, og om de ressursene de disponerer, er tilstrekkelige for oppgavene i framtiden. Dette har også komiteens brede flertall understreket må vurderes. Det betyr at det er en viktig politisk prioritet at Etikkrådet skal ha de nødvendige ressurser for å kunne løse oppgavene i framtiden. Jeg ser fram til å se hvordan konklusjonen på denne vurderingen vil komme til å bli.