trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Det var representanten Arild Grande som fikk meg til å ta ordet her når det gjelder aldersgrense. Jeg mener at Stortinget har vært veldig klart og tydelig med hensyn til hva slags ønsker det har om videre behandling av denne saken, at vi ikke skal ha en øvre aldersgrense, og at det skal være fleksibilitet. Jeg kan love representanten at de signalene har jeg fått, og dem skal jeg ta med meg. Så må vi se på om vi kan finne en egnet måte for å informere Stortinget og komiteen om hvordan de blir ivaretatt. Men det er viktig at vi får en fleksibilitet, og at vi ikke setter et øvre tak her. Flere har også vært inne på at utviklingen i de senere årene er at stadig færre barn blir frigitt til adopsjon, og at det også har vært en nedgang i internasjonal adopsjon. Jeg mener i likhet med komiteen at det er viktig at vi bistår de frivillige organisasjonene som arbeider for å få på plass nødvendige lovverk og systemer i andre land, slik at Norge kan få flere samarbeidsland. Det er et kontinuerlig arbeid, og arbeidet med å få nye samarbeidsland er viktig. Selv om det er den enkelte adopsjonsorganisasjon som skal ta initiativet for å inngå samarbeid om adopsjon med ulike land, er det viktig at vi som myndigheter er med og støtter, og vi kan da gi organisasjonene mulighet til å utvikle nye samarbeidsland. Departementet har i 2013 øremerket midler når det gjelder driftsstøtten til det formålet, og Bufdir behandler en søknad i år der vi også er nødt til å se nærmere på om det er andre tiltak som trengs.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Den saken vi behandler i dag, gjelder et forslag om at personer med begrensninger i oppholdstillatelsen i påvente av dokumentert identitet skal få rett og plikt til introduksjonsprogram og norskopplæring. I innstillingen foreslår komiteen å sende forslaget om å endre introduksjonsloven tilbake til regjeringen. Først av alt har jeg lyst til å si at jeg er veldig glad for at det er en samlet komité som støtter at kvalifisering og norskopplæring er avgjørende for god integrering i Norge. Introduksjonsprogrammet og norskopplæringen er bærebjelken for god integrering av flyktninger og innvandrere. God kvalifisering gir økt mulighet til arbeid og selvforsørgelse. Jeg har lyst til å understreke at integreringsarbeidet er et arbeid som regjeringen setter svært høyt, og som jeg som statsråd har et godt trykk på. Flertallet i komiteen sier i sin innstilling at «det er mange problemstillinger som reises i proposisjonen som er viktig å se på». Komiteens flertall ber regjeringen om å foreta en «helhetlig vurdering» av saken. Komiteen sier videre at «regjeringen må komme tilbake til saken på egnet måte». Jeg har lyst til å ta med meg innspillene i merknadene fra komiteen og ikke minst innspillene fra debatten. Disse kommer jeg til å ta tilbake til regjeringen. Det er sant som flere har vært inne på, at dette er et arbeid som ikke bare angår mitt departement, men også flere departementer. Regjeringen vil med dette gå gjennom saken på nytt og vurdere det som er trukket fram i innstillingen og i debatten. Etter at regjeringen har vurdert saken, vil vi komme tilbake til Stortinget på egnet måte.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Regjeringen vurderte at det ikke var grunnlag for å trekke saken som ble fremmet av Stoltenberg II-regjeringen 4. oktober sammen med statsbudsjettet som da ble lagt fram. Jeg registrerer nå at Stortinget ønsker å sende saken tilbake til regjeringen for å få tatt en ny runde i regjeringen. Jeg kommer til å komme tilbake til Stortinget på egnet måte når vi har tatt den vurderingen. Jeg har forståelse for at representanten synes dette er litt underlig når hun har vært i en flertallsregjering i åtte år og kanskje ikke vært vant med at flertallspartiene i Stortinget har hatt noe de skulle ha sagt. For meg er det viktig å lytte til det komiteen sier, og når komiteen på Stortinget har bedt regjeringen om å ta en runde til på denne saken, forholder jeg meg til det.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Jeg registrerer også at flertallet i denne sal ikke har gått inn på å diskutere og debattere selve innholdet i saken i dag. Man ønsker å ha en større gjennomgang av hele dette feltet, og også ta med det som kom fram i denne avtalen. Det har flertallet i komiteen full mulighet til å gjøre. Det ønsker jeg hjertelig velkommen. Jeg kommer til å ta med meg innspillene i dag til regjeringen, og så kommer vi tilbake til Stortinget med en ny sak. Det som er viktig å få fram, er at når det gjelder integreringsarbeidet, er det et arbeid som regjeringen har stort trykk på, og som vi må se om vi ikke kan gjøre enda bedre enn den forrige regjeringen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Jeg kan forsikre representanten Andersen om at det i samarbeidsavtalen, som angår både mitt departement og også Kommunaldepartementet og Justisdepartementet, er punkter som vi vil ta med oss i det videre arbeidet. Jeg registrerer at komiteen helt klart og tydelig viser til at det er en del problemstillinger og utfordringer i denne saken, som de ønsker å ha en nærmere vurdering av. Det er noe denne regjeringen vil ta på alvor. Derfor ønsker jeg nå å ta saken tilbake fra komiteen for se helheten i den og komme tilbake til Stortinget på egnet måte.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Først og fremst registrerer jeg at det er et samlet storting som er veldig opptatt av å få til god integrering – at vi får til god kvalifisering både i norskopplæring og ikke minst i samfunnsopplæring, som er viktig for et samlet storting. Det er gode signaler å ta med seg. Så har flertallet i komiteen både i sine merknader og i debatten vist til at det er mange problemstillinger som også reises i proposisjonen som vi skal ta med oss. Ikke minst har det nylig kommet på plass en samarbeidsavtale med de borgerlige partiene. Det er viktig å ha de punktene med i det videre arbeidet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Jeg takker for en ny replikk. Når Stortinget nå sender saken tilbake til regjeringen, kommer jeg på vanlig måte til å ta en ny runde om saken i regjeringen og har i hvert fall et mål om så raskt som mulig å få en ny sak på plass til Stortinget, slik at vi kan debattere et viktig felt – som er å få til en god integrering av flyktningene som kommer til landet.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-03-18:
[Referatet av innlegget bygger kun på skriftlig manus p.g.a. manglende lydopptak.]: Som de øvrige talerne, er jeg også glad for de lovendringene vi foretar i dag. Jeg hadde våren 2012 en interpellasjon om gjeldsordningsloven. Det er særlig to temaer fra den debatten som jeg vil be nåværende statsråd ta med seg videre. La meg først gå litt tilbake i tid. Gjeldsordningsloven ble omtalt som en nyvinning da den ble behandlet i Stortinget 15. juni 1992. Privatpersoner i en dyp økonomisk krise skulle få mulighet til en ny start og til å få kontroll over sin økonomi. Bakgrunnen for loven var utviklingen på 1980-tallet, med sterk kredittekspansjon og kraftige renteøkninger. Kombinert med fallende eiendomsverdier bidro dette til at mange fikk alvorlige gjelds- og betalingsproblemer. Boliger ble spekulasjonsobjekter. Sterkt medvirkende til loven var de såkalte byfornyelsesofrene i Oslo, der 70 pst. måtte flytte ut av hjemmene sine og endte opp som gjeldsslaver fordi leilighetene ikke var omsettelige. Situasjonen i dag, med stor gjeldsoppbygging i husholdningene og hos enkeltpersoner, får tankene tilbake til det som skjedde for 20–25 år siden. I tillegg til dem med boliggjeld, er det et økende antall, særlig kvinnelige gründere, som får gjeldsordning. Mange har kanskje hatt for dårlig kunnskap om regnskap og administrasjon og har havnet i økonomisk uføre. I dagens proposisjon og komitéinnstilling foreslås standardiserte husholdningssatser til bruk ved gjeldsordning og utlegg – et utgangspunkt for skjønn i den enkelte sak. Jeg vil be om at man her ikke legger seg på en sats som gjør at personen kommer under sosialhjelpsnormen. Det er tøft å ha gjeldsordning, og det må ikke bli slik at løsningen blir å jobbe svart. La meg også nevne lovens § 1-4, tredje ledd, bestemmelsen om at gjeldsordning ikke kan gis til samme person to ganger. I ett tilfelle førte samlivsbrudd og opphold på krisesenter til at en kvinne som hadde hatt gjeldsordning, havnet i ny gjeldskrise. Resultat: En arbeidsfør person havnet på uføretrygd fordi hun ble nektet gjeldsordning for annen gang. Gjeldsordningen skal ha legitimitet i befolkningen og ikke misbrukes. Men enkelte ganger kan det være riktig å gi gjeldsordning to ganger. Jeg vil be statsråden vurdere det framover. La oss huske at dette handler om mennesker!
Iril Schau Johansen (Høyre), 2014-03-18:
For sju år siden sto jeg på et offentlig kontor i Kina og fikk ei lita jente lagt i armene mine. Hun var alene i verden og kunne ha vokst opp på institusjon, men i stedet, gjennom internasjonalt samarbeid, fikk den lille jenta muligheten til å bli det midtpunktet alle barn fortjener å være – som en etterlengtet og elsket datter. Hun ble min familie og min lykke. Bak enhver adopsjon ligger det en sorg, men i den sorgen finnes det også et håp om at et barn skal få en ny mulighet til å vokse opp som en del av en familie. La oss tilrettelegge for at flest mulig barn kan få en best mulig oppvekst. I Norge stilles det knallharde krav til adoptanter. Vi er allerede blant de strengeste i klassen – for strenge, vil jeg hevde. Hvis Norge strammer ytterligere inn på kravene sine, vil det gi barna bedre foreldre? Neppe. For adopsjon foregår i en internasjonal setting. Om Norge skjerper alderskravene til søkerne sine, fører ikke dette til at barna får yngre foreldre. Det fører i stedet til at færre norske foreldre godkjennes, og at barna ikke får foreldre, eller at de får foreldre i andre land, som heller velger å følge kravene i de landene som barna kommer fra. Dette kan faktisk få dramatiske konsekvenser for adopsjon til Norge, for de siste årene har adopsjonstallene hit til landet stupt. I 2010 ble 243 barn adoptert til Norge. I fjor var tallet sunket til 144. Adopsjonsforeningene har allerede måttet sette opp gebyrene til 175 000 kr per barn i tillegg til kostnader i forbindelse med hentereisen. Med en ytterligere nedgang i adopsjonstallene kan vi rett og slett komme til å nå en kritisk grense. En stor andel av barna som trenger nye hjem, er eldre enn fem år, eller de har utfordringer knyttet til helse. Dette er de svakeste av de svake, og mange av dem blir værende igjen på institusjonene – uten framtid. I Norge har vi gjort det ekstra komplisert å adoptere disse barna. Jeg vil hevde at det er langt bedre for en tolvåring å bli adoptert av et resurssterkt og motivert par på nærmere 50 år enn å tilbringe hele barndommen på institusjon og siden som ung tenåring måtte klare seg selv. Det er også bedre for et barn å få én forelder enn ikke å få noen foreldre, så la det være en reell mulighet også for oss enslige fortsatt å kunne adoptere. Adopsjon skal og må alltid skje innenfor et solid og ryddig regelverk, men vi må ikke lage så rigide regler at vi glemmer å se menneskene som er involvert. Ulike barn trenger ulike familier. Vi må derfor følge utviklingen videre nøye og særlig se nærmere på hvordan vi kan legge til rette for at saksgangen kan bli mer effektiv for adopsjon av Special Focus-barn og større barn.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2014-03-18:
Bare en detalj i saken. Jeg oppfatter at alle som har vært oppe, har vært opptatt av dette med øvre aldersgrense og av at man i stedet for et rigid system med aldersgrense skal ha fleksibilitet og heller fokusere på avstanden i alder mellom adoptivforeldre og den som skal adopteres. Her ligger det et potensial for ganske mange konfliktsaker. Når Stortinget er så enig i at vi skal ha et slikt system, med fleksibilitet, for å unngå at folk blir rammet av et rigid system, er det viktig at Stortinget får tilbakemelding fra statsråden på hvordan man akter å følge det opp. Derfor vil jeg invitere statsråden til å kvittere ut at dette vil bli fulgt opp og fortelle på hvilken måte hun vil gi tilbakemelding til Stortinget på hvordan dette følges opp. For vi har alle opplevd saker hvor Stortinget kanskje har hatt en intensjon om fleksibilitet, men når folk møter systemet, har de ikke blitt behandlet på den måten som Stortinget hadde intensjon om i utgangspunktet. Derfor er det viktig at vi får oss forelagt en tilbakemelding fra statsråden om hvordan akkurat dette skal følges opp.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-03-18:
Det foreligger i dag et lovforslag som Arbeiderpartiet mener forener to viktige hensyn. Det ene er utvidelsen av hva slags personer som har rett og plikt til å delta i henholdsvis introduksjonsprogram og opplæring i norsk og samfunnskunnskap. Blant annet er det viktig å framheve at de personene som her omtales, gjerne anses som sårbare, f.eks. barnefamilier, alvorlig syke, enslige kvinner, enslige mindreårige og mange med langvarig opphold i asylmottak. For det andre er det et forslag som vil kunne gi flere nyankomne innvandrere som ikke får innvilget permanent oppholdstillatelse, en raskere start på integreringen i Norge. Det er viktig å understreke at ett av formålene med bruk av begrenset oppholdstillatelse er å motivere asylsøkere til å oppgi sin identitet, samt å sikre at vi som land vet hvem våre innbyggere er. God integrering handler ikke minst om mulighet til raskt å lære språk, til å få opplæring i samfunnskunnskap og mulighet til å bosette seg i en kommune. Manglende deltakelse i introduksjonsprogram og opplæring kan føre til et vanskeligere utgangspunkt for å kunne komme inn i arbeids- og samfunnslivet og ikke minst bli økonomisk selvhjulpen. Proposisjonen som vi behandler her i dag, ville bidra til å styrke inkluderingsarbeidet ytterligere. Jeg har registrert at regjeringen så langt har innført flere tiltak som åpenbart svekker integreringsarbeidet i Norge. Det handler om økningen av kontantstøtten, et målrettet tiltak for å holde innvandrerkvinner hjemme i større grad. Det handler om at man har økt kommunenes utgifter ved å ta imot enslige mindreårige flyktninger, og at man ganske nylig også har lagt ned Kontaktutvalget mellom innvandrerbefolkningen og myndighetene. Derfor er det ekstra skuffende i dag å se at stortingsflertallet avviser et forslag – et godt forslag – som Stoltenberg II-regjeringen fremmet, og som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen faktisk har stilt seg bak. Det vises til en forhandlet avtale mellom partiene, og at en her vil gi rom for endringer i proposisjonsarbeidet. Komiteen har derfor uttrykkelig spurt regjeringen om de stiller seg bak forslaget, og det gjør regjeringen i brev som ligger vedlagt saken. For Arbeiderpartiet er den parlamentariske situasjonen ganske klar. Derfor er det spesielt å registrere at et parlamentarisk flertall velger å avvise sin egen regjerings politikk. Til alt overmål er det en veldig svak begrunnelse i merknaden for den markeringen som finner sted i dag. Spørsmålet er om den er skapt for å så tvil om integreringspolitikken, eller om det er for å uttrykke manglende tillit til fagstatsrådens arbeid.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-03-18:
Denne saken får et oppsiktsvekkende utfall her i Stortinget. Jeg vil gjerne spørre statsråden om hva som er regjeringens syn i dag. Mener statsråden fortsatt at det er et godt forslag å utvide rett og plikt til norskopplæring, slik det var foreslått i proposisjonen og som statsråden og regjeringen stilte seg bak?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-03-18:
Det som er oppsiktsvekkende i denne saken, er at regjeringen har stilt seg bak en sak som det parlamentariske grunnlaget i Stortinget nå avviser. Jeg registrerer at statsråden ikke avviser at hun fortsatt står for innholdet som ligger i proposisjonen. La meg da stille et annet spørsmål. Begrunnelsen for å avvise denne saken har vært samarbeidsavtalen som regjeringen har framforhandlet med støttepartiene Kristelig Folkeparti og Venstre. Da vil jeg spørre: Hva er det er i denne samarbeidsavtalen som gjør at man avviser denne saken i Stortinget?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-03-18:
Jeg har lagt merke til at statsråden flere ganger har referert til de innspillene som er kommet gjennom merknadene og debatten i salen. Det er veldig prisverdig at statsråder lytter til det som blir sagt og skrevet. Det jeg vil spørre om, er hvilke innspill statsråden synes hun har fått fra stortingsflertallet her i dag. Hva er det i denne behandlingen og debatten som hun vil ta med seg videre i arbeidet i regjeringen?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-03-18:
Jeg ber om en ny replikk, for jeg synes faktisk verken stortingsflertallet eller statsråden har vært spesielt tydelig på hva man vil gjøre i stedet for de forslagene som lå i proposisjonen. Jeg tror heller ikke jeg vil få svar etter denne replikken. Derfor stiller jeg et annet spørsmål: Når kan vi forvente at det forslaget som lå i Prop. 204 L for 2012–2013, blir avklart fra regjeringens side, og når vil Stortinget få anledning til behandle disse spørsmålene på nytt?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-03-18:
Jeg registrerer at Fremskrittspartiet først og fremst vil bruke tiden i salen her i dag til å snakke om snøen som falt i fjor. Og jeg er for så vidt ikke overrasket over at Fremskrittspartiet ønsker å snakke ned det som Arbeiderpartiet og Stoltenberg II-regjeringen har gjort, og fått til. Men det store spørsmålet er: Hvis man mener at det den forrige regjeringen gjorde, var så ille, hvorfor bruker man da ikke regjeringsmakten til å presentere alternativer? For det gjør man jo heller ikke i dag. Og i den mye omtalte samarbeidsavtalen mellom regjeringspartiene og Venstre og Kristelig Folkeparti om innvandrings- og integreringspolitikken viderefører man jo i all hovedsak den politikken som Stoltenberg II-regjeringen førte gjennom åtte år. Derfor er det, for det første, svært underlig at den avtalen er begrunnelsen for å avvise det forslaget som vi behandler her i dag. For det andre: Hvis Stoltenberg II-regjeringens politikk var så feilslått og man har alternative forslag, ja, hvorfor får man dem da ikke på bordet slik at Stortinget kan ta stilling til dem? Istedenfor bruker man masse tid på å fortelle at intensjonen med det forslaget vi behandler her i dag, er fryktelig god, men av diffuse, uforklarlige årsaker så kan man altså ikke ta stilling til det. Det synes jeg er veldig synd. Det rammer jo mennesker i en sårbar situasjon, som det haster for å komme i gang med å lære seg norsk og komme i gang med integreringen i Norge.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2014-03-18:
Den proposisjonen som er til behandling i Stortinget i dag, omhandler spørsmålet om man skal utvide målgruppen som har rett og plikt til å delta i opplæring i norsk og samfunnskunnskap og introduksjonsprogram etter introduksjonsloven. De personene det er snakk om, er beskrevet: Det er personer som ikke har endelig avklart identitet, og som kan få fornyet oppholdstillatelsen for ett år av gangen. I proposisjonen som Stoltenberg II-regjeringen fremmet, vises det til at dette er personer som en antar at det er mulig å avklare identiteten til, og som med sannsynlighet vil bli innvilget opphold. Gjennom en egen samarbeidsavtale har Kristelig Folkeparti, Venstre, Fremskrittspartiet og Høyre lagt grunnlaget for en samlet – og jeg vil si en bredt samlende – politikk på innvandrings- og asylområdet. I avtalen slås det fast at innvandring er en kilde til mangfold, nye impulser og kulturell utveksling. Variasjon og mangfold er positivt. Og Norge skal stå ved våre internasjonale forpliktelser til å hjelpe mennesker på flukt, selvsagt på en slik måte at asylinstituttet ikke misbrukes, men bidrar til å gi beskyttelse til mennesker som er reelt truet. Den delen av de fire partienes samarbeidsavtale som omhandler utlendingsfeltet spesielt, har som kjent vært gjenstand for ytterligere forhandlinger. Dette munnet ut i en ny avtale, som ble bekjentgjort 28. februar i år. Gjennom den nye avtalen sikrer vi en human innvandringspolitikk som man grovt oppsummert på noen måter kan si strammer inn og på andre områder myker opp regler, samtidig som alle våre internasjonale forpliktelser og menneskerettighetene ivaretas. Asylbarns situasjon skal ivaretas på en bedre måte enn det har vært gjort fram til nå, samtidig som det gjøres endringer i mottaksstruktur, det legges opp til mer effektiv saksbehandling, raskere retur av kriminelle og personer uten lovlig opphold, og underholdskravet for familieetablering og familiegjenforening endres. Det er i lys av den prosessen som pågikk og har foregått for å følge opp og konkretisere avtalen på både dette og andre områder, at de fire samarbeidspartiene har kommet til at den foreliggende saken kan inneholde problemstillinger som det er viktig å få sett enda nærmere på før det besluttes om målgruppen for integreringsinnsatsen skal utvides, slik forslaget tilsier. Derfor ber vi om at disse problemstillingene får en helhetlig vurdering av regjeringen, og at regjeringen kommer tilbake med saken på egnet måte. Fordi vi på det nåværende tidspunkt ikke gir vår tilslutning til forslagene i proposisjonen, velger vi å sende saken tilbake til regjeringen. La meg understreke: Når vi velger å ikke ta stilling til saken i dag, betyr det nettopp det: at vi ikke har tatt stilling til saken i dag, verken mer eller mindre. Avslutningsvis vil jeg si at det er en enstemmig komité som slår fast at det er avgjørende for god integrering at personer som har fått oppholdstillatelse i Norge, raskt får mulighet til å lære språket, til å få opplæring i samfunnskunnskap og til å bosette seg i en kommune. Det er en politikk også Høyre selvsagt står for fortsatt.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2014-03-18:
Jeg forstår at det er noen partier som er skuffet over at man ikke får banket gjennom denne saken slik den foreligger i dag. Samtidig synes jeg det er skapt et inntrykk her som er mildt sagt misvisende. Representanten Greni – tror jeg det var – gir et klart inntrykk av at her går regjeringspartiene mot det substansielle innholdet i denne saken. Nei, det er feil. Det gis et inntrykk av at vi går imot regjeringen. Det er feil. Det gis et inntrykk av at vi ikke skal ha tillit til statsråden. Det er feil. Tvert imot – vi har tillit til at statsråden nå kommer tilbake, i lys av den avtalen som er inngått. La meg minne om at det altså var en avtale som var i ferd med å bli framforhandlet mens komiteen hadde også denne saken til behandling, men at regjeringen nå selvfølgelig skal få anledning til å ta en samlet gjennomgang av det som ligger i denne saken, se det i lys av det som ble framforhandlet i avtalen, og komme tilbake til Stortinget – som statsråden sier – så raskt som mulig. Det er realiteten. Vi har fra Høyres side ikke argumentert mot – det er det heller ingen av regjeringspartiene som har – innholdet i saken her i dag. Det synes jeg også man skal merke seg. Vi er tvert imot avventende og ønsker denne saken raskt tilbake til Stortinget etter at regjeringen har fått gjort en samlet vurdering, bl.a. sett i lys av den avtalen som faktisk er framforhandlet mellom de fire partiene.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Det er underlig å høre hva slags typer konklusjoner Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti kan trekke ut av at man sender tilbake en sak som ble avgitt av den forrige regjeringen. Når det kommer til å styrke integrerings- og inkluderingsarbeidet i Norge, har dagens regjering sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti gjort en betydelig innsats. Vi har gjort om hele mottaksstrukturen, noe som innebærer at de som venter på å bli bosatt i en kommune, ikke skal gå rundt uten noe tilbud, slik det var under åtte år med rød-grønt styre. Man skal begynne inkluderings- og integreringsarbeidet fra dag én. Vi har lagt til rette for en rekke ting som faktisk sikrer bedre integrering i Norge. Konklusjonene man trekker, er at Fremskrittspartiet eller de andre partiene som ønsker å sende denne saken tilbake, er imot de konkrete forslagene eller intensjonene i det. Det er ikke noe grunnlag for de påstandene. Vi har ikke sagt at vi er for eller imot enkeltdeler av denne saken, vi har sagt at vi ikke debatterer den nå. Vi mener at det er naturlig at regjeringen får sett på de problemstillingene som reises i denne saken, at man tar med den avtalen som ligger til grunn, og helheten der, også i det videre arbeidet. Det mener vi er helt nødvendig, ellers blir det stykkevis og delt hvilken tilnærming man har. Så er det ganske rart å være vitne til at partier som har hatt makten i en flertallsregjering i åtte år, og som i åtte år har vært kjent med denne problemstillingen, først når de mistet all tillit i befolkningen, mistet makten og måtte ut av regjeringskontorene, kom på at her må man også foreta seg noe, og la fram en sak. Og i dag er det uansvarlig. I åtte år med rød-grønn regjering var det ansvarlig ikke å ta tak i de problemstillingene som denne saken omhandler. Når de først gikk av, ble de ivrige. Og sånn ser vi det i sak etter sak. Ikke bare på vårt fagfelt, men på alt fra samferdsel til justis osv. er de rød-grønne veldig utålmodige nå som de har kommet seg ut av regjeringskontorene, og nå som de ikke har makten lenger. Men la meg være helt klar og tydelig, for representanten Helga Pedersen stilte noen retoriske spørsmål. Nei, dette er på ingen som helst måte noen mistillit til vår egen fagstatsråd eller til regjeringen. Hadde vi ikke hatt tillit til statsråden, hadde vi jo ikke sendt saken tilbake. Det er nettopp den helhetlige gjennomgangen vi ønsker, og det brede fokuset på fagfeltet. Derfor har vi sagt at vi sender den tilbake. Og her kan det også tenkes at andre departement må inn i bildet, for den problemstillingen som behandles her, er komplisert og vanskelig. Det er mennesker som har fått opphold år for år og blitt holdt i limbo, uten at den rød-grønne regjeringen foretok seg noen verdens ting. Så vi sender saken tilbake, og vi forventer at regjeringen kommer tilbake på egnet tidspunkt. Da skal vi gi våre merknader, vår tilslutning og våre kommentarer til hva vi mener er nødvendig for å løse utfordringene også på dette området.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Jeg vil gi full tilslutning til siste taler, og jeg er helt enig i det. Det er underlig at opposisjonen har et behov for å finne opp og konstruere problemstillinger som ikke eksisterer, og som vi ikke har gitt uttrykk for. Representanten fra SV nevnte to–tre ting som de hadde klart å få til i løpet av åtte år i flertallsregjering. Mange av de forslagene var forslag som andre partier hadde fremmet i mange år. Det jeg viste til, var konkret i denne saken. Den avtalen vi har inngått, har innvirkning på svært mange områder, også det som går på dette med ID-avklaring og mange andre ting som kan ha en påvirkning på denne saken. At den nye regjeringen skal få bruke noe mer tid på å se disse tingene i en sammenheng på tvers av departementslinjer osv., er ikke urimelig i det hele tatt. Det er bare rett og rimelig, mener vi, og derfor ønsker vi å sende saken tilbake. Vi har ikke stemt mot noen av forslagene som ligger der. Vi har ikke kommentert verken for eller mot noen av de tingene. Det vi har vært klare på, er intensjonen i den saken, som er god. Det kan vi gjenta dersom opposisjonen ikke har fått med seg det. Men når det gjelder oppramsingene fra SV, kommer ikke SV vekk fra at resultatene etter åtte år med rød-grønn regjering viser at de ikke gjorde nok – at de var på feil spor. 5 500 mennesker som har fått opphold i Norge og fortsatt sitter på mottak, er ikke noen suksess verken for samfunnet eller de enkeltindividene det gjelder. Like mange mennesker som har fått avslag og befinner seg på mottak fortsatt, er ikke en riktig utvikling. 7 000 andre som har fått avslag, som ingen helt vet hvor befinner seg, tyder ikke på at ting gikk i riktig retning. SV var ikke først og fremst opptatt av integrering da de satt åtte år i regjering. De var opptatt av å løpe rundt til folk som hadde fått avslag på asylsøknadene sine til tross for at det hadde vært overprøvd mange ganger, og gi dem falske forhåpninger og forventninger om at de kunne bli i Norge bare de protesterte lenge nok. Mange av de menneskene SV var ute og ga disse forhåpningene til, ble sendt ut likevel. Framfor å konsentrere seg om å gjøre en innsats for integreringen i landet, drev de råpopulisme, noe velgerne straffet dem for. Jeg vil bare gjenta at vi ikke har stemt ned dette. Det er ikke noen form for mistillit. Vi ønsker at regjeringen skal vurdere denne saken og komme tilbake til Stortinget i lys av den avtalen vi har inngått, og i lys av en helhet på dette feltet som nå er gjeldende.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Forslagene vi fremmer, og det vi har kommet fram til, gjelder jo ikke først og fremst den saken som sendes tilbake i dag. Jeg forstår at den politikken de borgerlige partiene har kommet fram til, er så populær at Arbeiderpartiet ønsker å ta æren for det og se på det som en videreføring av sin egen politikk. Men differensiert mottaksstruktur, med integreringsmottak og retursentre, var ikke en del av Arbeiderpartiets og den forrige regjeringens politikk. 24-års aldersgrense var ikke en del av Stoltenberg-regjeringens politikk. Opprettelse av 500 nye mottaksplasser med større sikkerhet var ikke en del av Stoltenberg-regjeringens politikk. Bruk av lukkede mottak i henhold til utlendingsloven § 106 i større grad, slik man har lagt inn nå, og å utvide kapasiteten på Trandum var ikke en del av Stoltenberg-regjeringens politikk. Jeg kunne ha fortsatt slik på ganske mange punkter. Så jeg vil anbefale Arbeiderpartiet faktisk å lese de punktene og heller gi regjeringspartiene ros for det vi har fått til, framfor å late som om de var for denne politikken som de aldri selv førte.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Det har vært en svært god debatt som viser styrken ved det norske samfunn, nemlig at uavhengig av hvor vi står hen politisk og ideologisk, uavhengig av religion og alle andre forskjeller, står vi på en del grunnleggende, viktige prinsipper og verdier som skal gjelde for samfunnet vårt. Det har debatten vist. Grunnen til at jeg tok ordet, var at jeg ble veldig usikker da representanten Karin Andersen påpekte at komiteen ikke hadde støttet den ene merknaden. Slik jeg husker det, ga vi vel tilslutning til det, og dersom vi ikke har gjort det, er det på grunn av en feil og ikke på grunn av en politisk uenighet eller at vi ikke støtter realiteten i den merknaden. Jeg hadde bare lyst til å si det, at vi i hvert fall fra Fremskrittspartiets side støtter alt som står i den merknaden. Det er viktig å bekjempe alle former for diskriminering, trakassering, mobbing og urett i samfunnet vårt uansett hvem det rammer. Dessverre er det slik at urett og urettferdighet rammer flere grupperinger i samfunnet vårt, og det må vi ta på alvor.
André N. Skjelstad (Venstre), 2014-03-18:
Den saken vi behandler i dag, ble fremmet av den forrige regjeringen. Venstre synes saken virker fornuftig, og vi ønsker at så mange som mulig skal kunne arbeide i Norge. Vi er også positive til at personer i påvente av dokumentert identitet får rett og plikt til norskopplæring. Vi ser også enkelte mothensyn og forstår at det har vært et ønske å begrense oppholdstillatelsen for å motivere asylsøkere til å dokumentere sin identitet. Men oppsummert er Venstre positiv til forslaget. Når vi likevel, under tvil, stemmer for å sende saken tilbake til regjeringen, er det fordi vi stoler på at regjeringen ønsker å se på dette i en større sammenheng. Venstre stusser imidlertid over framgangsmåten i denne saken. Regjeringen har som kjent ikke trukket proposisjonen tilbake, noe som ville ha vært naturlig. Det er derfor noe vanskelig å vite om regjeringen står bak forslaget eller ikke. Venstre har valgt å tolke regjeringen i beste mening. Vi håper derfor at regjeringen snarest kommer tilbake med et forslag om utvidelse av personkretsen for introduksjonsordningen. Venstre er gjerne med på dette arbeidet. Vi ser fram til et sånt initiativ i nærmeste framtid. Det virker derimot som en underlig framgangsmåte hvis forslaget blir stoppet – et forslag som i utgangspunktet virker svært fornuftig.
André N. Skjelstad (Venstre), 2014-03-18:
Jeg redegjorde i mitt første innlegg for at vi er positive til intensjonene, men jeg kvakk litt da jeg hørte representanten Karin Andersens innlegg her i sted. Den samme representanten Andersens parti SV har hatt regjeringsmakt i åtte år. Det blir litt spesielt å koke så mye suppe på en spiker som ikke lenger befinner seg i gryta. Jeg synes dette blir å oppkonstruere ting som ikke overhodet stemmer med terrenget. Det er som flere her har sagt: Vi avviser ikke, vi sender saken tilbake. Flere av oss som støtter at vi skal sende den tilbake, har ikke gått inn på innholdet her og heller ikke avvist noe når det gjelder det. Så dette synes jeg er en litt merksnodig og oppkonstruert debatt, spesielt fra representanten fra SV.
André N. Skjelstad (Venstre), 2014-03-18:
At makten er i Stortinget, er tydeligvis uvant for SV. Under dette var de fire partiene under en framforhandling av en avtale. Helheten var muligens litt vanskelig å se for SV, spesielt, men det var enklere for de fire. Derfor sender vi denne saken tilbake. Vi avviser ikke saken, som representanten Pedersen nå påpekte. Den blir sendt tilbake; den blir ikke avvist.
André N. Skjelstad (Venstre), 2014-03-18:
Først vil jeg gi honnør til representanten Bøhler for å ta opp en viktig interpellasjon. Han gikk igjennom mange av de utfordringene som jeg synes Oslo og hovedstadsregionen står overfor. Jeg synes også det blir tegnet et godt bilde av Oslos vekst. Akkurat nå bygges det ett klasserom i uken, og det er klart at det er vanskelig å holde tritt med de utfordringene vi står overfor. Når vi vet at mange kommuner sliter i mange tiår for å pusse opp skoler, tror jeg at det er mange kommunestyrer som har blitt engstelige når de har fått den beskjeden at det bygges så mye, og med tanke på den veksttakten som er i Oslo akkurat nå. Oslo er et sted der mange nasjoner – og mange utfordringer – hoper seg opp. Vi har f.eks. utfordringer innenfor rus- og helseområdet. Vi ser at veldig mange av dem med rusproblemer rundt omkring i hele landet ender opp i Oslo, og at hjelpeapparatet i Oslo må bygges opp. Veldig mange av dem har ikke bostedsadresse i Oslo, og veldig mange av dem opplever – jeg har selv hørt mange historier – de utfordringene som er samlet på dette feltet, som sårt. En annen ting som vi i Venstre har vært opptatt av, er at veldig mye av innovasjonen faktisk skjer i en region uten at veldig mye av virkemiddelapparatet for denne innovasjonen blir stilt til disposisjon for det levende næringslivet. Som tidligere lokalpolitiker i en liten trøndelagskommune og som tidligere fylkestingsrepresentant må jeg si at dette er to forskjellige verdener, to helt ulike verdener, å forholde seg til i forhold til staten. Jeg synes det som representanten Bøhler tar opp om kjernetid, er viktig. Jeg vil også vise til det forslaget som vi hadde i forbindelse med vårt alternative budsjett før jul. Jeg tror at det å se på både språk og samfunnskunnskap er viktige grep framover for å forstå hele det samfunnet vi lever i. Et spleiselag mellom stat og kommune er viktig framover. Mange av de bydelene som representanten Bøhler peker på, har stor innflytting, ikke bare fra andre land, men ikke minst også fra andre regioner i vårt eget. Jeg har selv hatt gleden av å være i Søndre Nordstrand flere ganger, der jeg har besøkt folk som jeg har vokst opp sammen med i Trøndelag, og som har flyttet dit i voksen alder. Jeg deler Bøhlers betraktninger om satsingen på uteområdene som er gjennomført, noe som har vært veldig positivt. Det er fornuftig å videreføre de ordningene som interpellanten tar til orde for, men det er også viktig å se på Husbankens rolle, noe også statsråden var inne på. Det er viktig at områdesatsinger er godt forankret for på den måten å oppnå de beste resultatene. Jeg er helt enig i det statsråden sier avslutningsvis, at det er resultatene som teller, og da er vi også nødt til å se helhetlig på dette.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-03-18:
Senterpartiet vil berømme Kristelig Folkeparti for å sette søkelyset på et samfunnsonde som vi alle sammen må stå sammen om å bekjempe. Jeg deler grunnlaget for forslaget om en handlingsplan mot antisemittisme fra Kristelig Folkepartis representanter. «Kristelig Folkepartis representanter setter menneskeverdet høyt og kjemper mot enhver form for diskriminering», heter det innledningsvis i Dokument 8-forslaget, og det er ingen tvil om at jødene er en av folkegruppene som gjennom historien har vært mest utsatt for forskjellsbehandling, rasisme og overgrep. Det er forstemmende og totalt uakseptabelt at det i Norge i dag fortsatt skjer handlinger som er begrunnet i et rasemessig hat mot jøder. Det er derfor riktig, som det heter i Kristelig Folkepartis begrunnelse for forslagene: «Mange klarer ikke å skille mellom saklig kritikk av staten Israels politikk og en hatsk holdning til jøder generelt.» Ut fra de fakta vi kjenner, bl.a. at mobbing og trakassering av elever med jødisk tro i den norske skolen er et økende problem, mener en samlet komité det er viktig å involvere ulike faginstanser, miljøer og organisasjoner i arbeidet mot antisemittisme for å endre på disse forholdene. Det framgår av brevet fra Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet at en rekke av de tiltakene som tas opp i forslaget til handlingsplan, allerede er igangsatt av nåværende eller tidligere regjeringer. Jeg mener derfor at komiteen har konkludert rett når den tilrår at forslaget vedlegges protokollen. Det betyr imidlertid ikke at spørsmålet om ytterligere tiltak mot antisemittisme skal legges til side. Tvert imot må det intensiveres gjennom allerede igangsatte tiltak. Kristelig Folkepartis representanter har gjennom sitt forslag bidratt til å sette søkelyset på en stor utfordring i det norske samfunn. Forskjellsbehandling, rasisme og overgrep mot etniske grupper skjer i det norske samfunn i dag, og det er noe vi alle sammen må være sammen om å gjøre noe med. Her er det snakk om en rekke mennesker som bidrar til å bygge landet vårt gjennom aktiv deltakelse i samfunnsliv og kulturliv, og de blir utsatt for rasistiske overgrep som følge av sin tro og sin kulturbakgrunn. Vi kan ikke, og vi skal ikke, godta slike handlinger.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2014-03-18:
Når Kristelig Folkeparti har tatt opp denne saken, er det fordi vi mener dette er et særlig fenomen, både historisk og ut fra folkerett og andre forhold. Vi er veldig glade for det som har kommet fram her i dag. Representantene har gjort det klart hva deres partier står for, og det tyder på at det er en svært sterk tverrpolitisk holdning i Norge og i parlamentet om at dette er et fenomen vi ikke kan godta. Jeg er også svært glad for statsrådens oppfølging, som vil trekke dette ut i både utdanning og andre ting, slik at det blir gjort konkrete tiltak mot dette uvesenet som heter antisemittisme og jødehat. Vi må alle bidra, gjennom både alminnelig folkeskikk og omtale, og forsøke å få endret holdninger, for det er holdninger det er snakk om. Når representanten Karin Andersen etterlyser politiske partier i en merknad, og Keshvari følger det opp, vil jeg fra Kristelig Folkepartis side slå fast at denne saksbehandlingen her gikk litt fort for oss. Vi registrerte at den skulle på høring også i utdanning og justis, og der var vi klare med merknader, men det var bare hele komiteen som kunne gå inn med en merknad, og ikke enkeltrepresentanter, derfor ser det så merkelig ut. Kristelig Folkeparti står selvsagt inne for den merknaden – det ber vi om at blir lagt merke til – det skulle bare mangle. Det er en veldig viktig sak for oss, og når denne saken nå til slutt vedlegges protokollen, og vi ikke fremmer et motforslag, er det fordi vi regner med – ut fra det som er sagt – at dette vil bli fulgt opp i det politiske arbeidet videre.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-03-18:
Jeg skal også få berømme forslagsstillerne. Det er et viktig tema de tar opp, og som komiteens merknader viser, står vi samlet om viktigheten av å arbeide mot rasisme, diskriminering og antisemittisme. Jeg har bare lyst til å si at de tiltakene som bl.a. Jødisk Museum gjør, med sine informasjonsopplegg og annet, er veldig bra, og det er veldig viktig at de får muligheten til å kunne fortsette med sin jobb knyttet til det. Så har skolene også vært nevnt, og jeg må bare tiltre synet om at skolene er svært viktige i denne jobben som handler om all form for rasisme, diskriminering og trakassering av mennesker – at vi ikke lar det få lov til å pågå i vårt land. Derfor er skolene, som sagt, og måten de velger å legge opp undervisningen på når det gjelder de temaene, svært viktige. Jeg skulle ønske at alle våre elever i grunnskolen kunne fått denne turen til Polen – Hvite busser, som det het før, nå går det vel mest med fly, men i hvert fall – at de hadde hatt muligheten til å la alle få delta på et slikt opplegg. Det er veldig gode tilbakemeldinger på den undervisningsmetoden – det å reise dit og faktisk se hva som foregikk. Så jeg er veldig glad for at komiteen i sine merknader er veldig tydelig på at vi alle skal følge med på utviklingen av antisemittisme i samfunnet og iverksette de nødvendige tiltak mot dette. Vi må også sørge for at vi får med oss alle de faginstanser, miljøer og organisasjoner som er mulig, for å få et best mulig resultat i denne viktige jobben.
Greta Johanne Solfall (Fremskrittspartiet), 2014-03-18:
Økningen i antisemittistiske holdninger er skremmende. Når jødiske barn trues på skolen og undersøkelser viser at mange – tre av fire – europeiske jøder vegrer seg for å vise sin tilhørighet offentlig, har vi et alvorlig og grunnleggende problem. Samfunnet har et ansvar for å sørge for at jøder ikke stigmatiseres. I rapporten «Antisemittisme i Norge?» kommer det fram at de som viser antisemittistiske holdninger, oftere støtter anti-israelske holdninger. Vi har et ansvar for å sørge for at norske jøder ikke stilles til ansvar for politiske beslutninger i staten Israel, samtidig som vi er klare på at det selvsagt er helt legitimt å støtte den demokratiske staten Israel. Det er viktig at vi sørger for at enkelte anti-israelske holdninger ikke glir over i antisemittisme. Da må vi sørge for at skolen informerer på en korrekt måte om både holocaust og jødenes lidelse. Jeg blir sjokkert når jeg hører historier om lærere som unnlater å informere godt nok om holocaust, av frykt for represalier fra elever og foresatte. En slik utvikling er meget bekymringsfull og gir et gufs fra land – og tidsperioder – vi ikke liker å sammenlikne oss med. Vi som politikere må sørge for at skolen oppfyller sitt samfunnsoppdrag på en korrekt måte også på dette feltet. Jeg er derfor glad for at regjeringen og samarbeidspartiene nå setter denne viktige problemstillingen på dagsordenen, bl.a. ved å bevilge 4 mill. kr til informasjons- og antisemittismearbeid i den norske skolen. Når «jøde» har blitt et utbredt skjellsord i Osloskolen, kommer ikke disse midlene et sekund for tidlig. Dessverre viser undersøkelser at muslimske land er klart overrepresentert når det kommer til negative holdninger overfor jøder. Vi må være klare på at også mennesker med bakgrunn fra denne gruppen land får en objektiv og nøytral innføring i historien og de grusomheter antisemittismen tidligere har ført med seg. Her spiller integreringsarbeidet og skolen en nøkkelrolle, samtidig som vi politikere må være krystallklare på hvilke verdier vi som samfunn forventer. Jødehat er et stigende problem, og vi må tørre å prate om dette problemet på en fordomsfri måte. Jeg er glad for at den nye regjeringen og statsråd Horne tar disse utfordringene på alvor.
Jenny Følling (Senterpartiet), 2014-03-18:
Forslaget frå Kristeleg Folkeparti lyftar ein viktig debatt og ei viktig sak. Senterpartiet deler både bekymringa som ligg bak forslaget, og ønsket om å kjempe mot uakseptable handlingar og haldningar. Ei undersøking frå Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter, gjennomført på oppdrag av Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet, peikar på haldningar som det er vondt å ta inn over seg eksisterer i Noreg i dag. Rett nok svarar nesten alle respondentane at det er synd om norske jødar vert trakasserte. Samstundes har 51 pst. av respondentane erfart at ordet «jøde» er vorte brukt som skjellsord. Rett nok svarar mange at ein ikkje kan akseptere ein slik ordbruk, og at dei ville oppleve det som ubehageleg om det skjedde. Det er ikkje opplyftande å sjå at mange feiar det bort med at det var meint som ein spøk, og at det ikkje er grunn til å reagere om det ikkje vart retta mot jødar. Dette er eit lite bilete av denne undersøkinga, men det peikar på den farlege likegyldigheita. Ifølgje undersøkinga har 12 pst. av befolkninga utprega fordommar mot jødar. Likevel er det mange som ikkje tek dette på alvor. Det er ikkje berre jødar som opplever diskriminerande haldningar, men òg romfolk, muslimar og somaliarar. «Jøde» og «homo» vert brukte som skjellsord i skulegarden og på fotballbana. Dette er eit teikn på ei samfunnsutfordring som vi må ta på alvor. Vi kan ikkje tole at barn i skulen vert mobba fordi dei er jødiske, muslimar eller homofile. Auken av antisemittisme i Noreg er både alvorleg og uakseptabel. Det er eit samfunnsansvar å slå ned på all diskriminering, trakassering og rasisme. Difor meiner Senterpartiet på prinsipielt grunnlag at lovverket må dekkje rasisme og hatkriminalitet generelt. Den raud-grøne regjeringa sette i gang fleire tiltak som vi håpar vil verke førebyggjande. Men vi er òg opne for at her må ein sjå på fleire tiltak, slik at ein kan kjempe mot rasistiske haldningar.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-03-18:
Når forslaget om en egen handlingsplan mot antisemittisme i dag ligger til drøfting, handler det også om å ta opp kampen mot diskriminering på et viktig og samtidig et generelt grunnlag. Dessverre tilhører ikke antisemittisme bare en del av vår historie eller er noe en bare finner i andre deler av verden. Dette eksisterer også i dag i Norge. Det er blitt henvist til studiene som Holocaustsenteret har publisert og gjennomført, som viser tall som gir grunn til ettertanke. En av fem nordmenn støtter påstanden om at verdens jøder arbeider i det skjulte for å fremme jødiske interesser, en av fire nordmenn mener det er riktig at jøder ser på seg selv som bedre enn andre, og nesten 40 pst. av de spurte likestiller Israels behandling av palestinerne med nazistenes behandling av jødene under den andre verdenskrig. Det Mosaiske Trossamfund kjenner vi også til at har utført undersøkelser blant sine egne medlemmer i Oslo og Trondheim. Av om lag 300 norske jøder ved synagogene i Oslo og Trondheim sier 54 pst. at de har opplevd antisemittisme. Ni av ti sier at mediedekningen av konflikten i Midtøsten har ført til mer antisemittisme, og av de spurte er det ikke en eneste person som mener at omfanget av antisemittisme har blitt redusert de siste ti årene. Skoleelever forteller at de opplever dette i hverdagen. 3,5 pst. av elevene i Oslos ungdomsskoler opplever negative hendelser minst to til tre ganger månedlig på grunn av sin religiøse bakgrunn, mens andelen blant jødiske barn er hele 33 pst. Til sammenligning opplever 5 pst. av muslimske barn i Osloskolen slike negative hendelser. Vi feirer 200-årsjubileum for Grunnloven i år. Går en inn og ser på historien og hvilke begrunnelser som ble levert for den såkalte jødeparagrafen for 200 år siden, må en med skam registrere at noen av de holdningene som ble avdekket i undersøkelsen i 2013 i vårt land, var skremmende like det en så ble anført i 1814. Jeg vil derfor sterkt anmode – på vegne av Kristelig Folkeparti – at det nå straks settes i gang et arbeid som kan ta tak i de alvorlige diskrimineringsutfordringene vi fortsatt har i Norge generelt, men også spesielt når det gjelder jødene. Vi trenger tiltak nå, og derfor er jeg også glad for det statsråden i dag har sagt, at dette arbeidet skal følges opp, og at det blir startet opp allerede nå i år.