Bent Høie (Høyre), 2016-04-07:
Anbefalingen fra Riksrevisjonen er i samsvar med de utfordringene som regjeringen også har beskrevet i Folkehelsemeldingen: Mestring og muligheter, som Stortinget behandlet før sommeren 2015. Vi legger stor vekt på å styrke kunnskapsgrunnlaget, bistå til implementeringen av folkehelseloven i kommunene og styrke arbeidet med å forankre folkehelse på tvers av sektorer. Komiteen har interessante refleksjoner rundt forholdet mellom bruk av regelverk og mer avtalebaserte virkemidler. Jeg mener regelverk på dette området er viktig for å plassere ansvar, samtidig kan mer avtalebaserte virkemidler være hensiktsmessige i utviklingen av innholdet i arbeidet. Implementering av folkehelseloven er i tillegg til Riksrevisjonens undersøkelser også grundig evaluert i sammenheng med evalueringen av samhandlingsreformen og Helsetilsynets tilsyn. Samlet sett gir dette oss et godt grunnlag for å videreutvikle arbeidet. Jeg er enig i at man i folkehelsearbeidet har vært for lite opptatt av virkemidlene som ligger utenfor offentlig sektor, f.eks. betydningen av samarbeidet med frivillig sektor og næringslivet. Derfor har det vært en viktig del av regjeringens satsing på folkehelse nettopp å legge til grunn at vi også etablerer samarbeid med andre, sånn som vi har gjort med næringslivet når det gjelder sunn mat. Vi jobber også aktivt med frivillig sektor, f.eks. i arbeidet mot ensomhet. Jeg vil understreke at folkehelseloven gir kommunene et klart ansvar for å ivareta befolkningens helse og gi kommunene et verktøy for å ivareta dette ansvaret. Samtidig er det viktig å understreke at ansvaret er avgrenset til de virkemidlene kommunene rår over. Regjeringen presenterte sin folkehelsepolitikk i Folkehelsemeldingen: Mestring og muligheter. Den fikk bred tilslutning. Et av de nye grepene i den folkehelsemeldingen var jo å løfte opp psykisk helse til å bli en folkehelseutfordring som er likestilt med den fysiske helsen, fordi vi alle sammen har en psykisk helse. Et annet moment var betydningen av en aktiv alderdom og ikke minst å legge til rette for å gjøre de sunne valgene enklere. En del av innleggene har etterlyst arbeidet med å bidra til å hjelpe kommunene med å få oversikt over egen situasjon. Ikke minst representanten Lundteigen brukte mye tid på dette temaet. Folkehelseinstituttet publiserer nå folkehelseprofiler for alle landets 428 kommuner, og i de store byene blir det også publisert folkehelseprofiler for den enkelte bydel. Den 9. februar i år ble folkehelseprofilene for 2015 presentert. I år er det også kommet inn nye indikatorer, om alkoholbruk, om fysisk inaktivitet, om ensomhet, om deltagelse i fritidsaktiviteter bl.a. – og sosial ulikhet var hovedtema i årets folkehelseprofiler. Dette er nyttig i kommunene og kommunestyrenes arbeid med å utvikle en folkehelsepolitikk i samsvar med loven. Jeg mener at i diskusjonen rundt samfunnsinnsatsen i vår folkehelsepolitikk – og når en ser på de økonomiske virkemidlene – går en veldig ofte vekk fra det som jeg opplever det er tverrpolitisk enighet om, nemlig at folkehelsepolitikken er i all politikk. Den viktigste folkehelsepolitikken foregår utenfor helsesektoren, den foregår på de andre samfunnsområdene. Men med én gang en skal begynne å regne på den økonomiske innsatsen i folkehelsepolitikken, har en etter min oppfatning et for snevert utgangspunkt, for det er jo egentlig sånn at alt kommunen driver på med, er folkehelsepolitikk. Den viktigste folkehelsepolitikken som kommunen driver på med, skjer sannsynligvis i skolepolitikken, i arealplanleggingen, i innsatsen for trygge og gode skoler og barnehager, i kulturpolitikken. Og det er på disse områdene vi ser at samfunnet bruker de største ressursene både nasjonalt og lokalt. De ressursene som vi bruker i helsetjenesten, er i veldig stor grad prisen som man må betale fordi vi ikke har lyktes på andre samfunnsområder. De fire store områdene som representerer de største sykdomsgruppene, er alle områder som er knyttet til ikke-smittsomme sykdommer. Der er det store muligheter til å påvirke helsetilstanden gjennom folkehelsepolitikken. Den amerikanske presidenten har lansert at han skal knekke kreftgåten. Svaret er at det finnes mange kreftgåter, men en tredjedel av kreftgåten er løst allerede, den ligger i folkehelsepolitikken. Der ville USA hatt mye å lære av en del av de tiltakene Norge har satt i gang for å hindre at mennesker blir syke.