Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-12-10:
Først vil jeg vise til at Høyre ved en inkurie er blitt stående utenfor en merknad om at det planlegges oppstart av et kurs-, behandlings- og attføringssenter for personer med sykelig overvekt, i lokalene til Tingvoll distriktspsykiatriske senter, når dette planlegges avviklet i 2008. Høyre støtter selvsagt dette tiltaket. Takket være Samarbeidsregjeringens økonomiske politikk gjennom fire år har den rød-grønne regjeringen i budsjettet for 2008 over 130 milliarder kr mer å rutte med i økte skatteinntekter enn den forrige regjeringen hadde i 2005. Allikevel evner ikke Regjeringen å gi mer til de menneskene som trenger det mest. Det gjelder både rusfeltet og rehabiliteringsområdet. Høyre og Samarbeidsregjeringen prioriterte disse områdene, bl.a. gjennom rusreformen og en kraftig vekst i antall behandlingsplasser i legemiddelassistert rehabilitering og lavterskelhelsetiltak. Høyre har videreført denne satsingen også etter at vi gikk ut av regjeringskontorene. Vi gjorde det i fjor, og Høyre foreslår totalt 550 mill. kr utover Regjeringens forslag til rehabilitering, habilitering og tiltak for rusmiddelavhengige for neste år. 250 mill. kr av dette skal brukes til rusbehandling. Behovene er store innen rusomsorgen, både når det gjelder antallet behandlingsplasser, arbeidstrening, botrening og hjelp til å komme tilbake til livet. Hvert halvår siden Regjeringen tiltrådte, har den varslet en opptrappingsplan for rusfeltet. Forventningene har vokst etter hvert som tiden har gått. Da opptrappingsplanen omsider kom, var skuffelsen stor innen hele rusfeltet, både blant fagfolk og blant rusavhengige, og i Høyre. Vi kan bare konstatere at Regjeringen, til tross for at den har så mye mer penger å rutte med, ikke prioriterer dem som har det vanskeligst i vårt samfunn. Den gjør det stikk motsatte av hva den sier den skal gjøre, den bryter løfte etter løfte. I tillegg blir det nå vanskeligere for private tilbud og for pasienter som trenger et mer sammensatt tilbud over tid. Kravspesifikasjonene som nylig ble sendt ut fra Helse Sør-Øst, er en klar pekepinn på hvor veien går. Behandlingstilbudet rettes mot kortere behandlingsløp tilpasset pasienter som mottar legemiddelassistert rehabilitering. Dette vil jeg advare sterkt mot. De som omsider kommer til behandling, er ofte svært syke og har et sammensatt behandlingsbehov som går langt utover det rent medisinske. Kursendringen fra Regjeringen vil føre til et dårligere tilbud til brukerne, mindre valgfrihet og mindre mangfold. I tillegg mener jeg faktisk det er i strid med Stortingets intensjon da rusreformen ble vedtatt i 2003. For ett år siden gikk en enstemmig komite inn for at rehabilitering skulle bli det neste store satsingsområdet. Høyre hadde forventet en forpliktende opptrappingsplan. Den framlagte strategien er langt fra noen opptrappingsplan. Løftet om opptrapping er blitt til nedtrapping. Korrigert for lønns- og prisstigning er det ingen vekst i bevilgningene til rehabilitering. Det er tverrpolitisk enighet om at det er et offentlig ansvar å sikre en verdig alderdom, sørge for gode sykehus som tilbyr behandling av beste kvalitet, god rusbehandling og habilitering og rehabilitering som gir mennesker nye muligheter og en ny sjanse i livet. I motsetning til regjeringspartiene er imidlertid ikke Høyre så opptatt av om det f.eks. er private som tilbyr tjenestene. Det viktigste er at det offentlige setter krav til kvalitet, og at de betaler for tjenestene. Flere av de private tilbyderne har vært pionerer og bidratt til oppbygging og utvikling av gode helse- og velferdstilbud i årtier. Som en takk for hjelpen forsøker Regjeringen etter beste evne å kvele dem som er igjen. Statsråden vil sikkert benekte dette, men man trenger ikke lete lenge for å finne eksempler: Behandlingskøene vokser bl.a. fordi det kjøpes færre private behandlingsplasser, og tilbud innen rehabilitering og opptrening svekkes. Kronebeløpet øker riktignok, men det kjøpes færre behandlingsplasser, mange institusjoner går for halv maskin, og færre tjenester kjøpes innen røntgen og laboratorietjenester. Vi vet også at private aktører står parat til å bidra innen barne- og ungdomspsykiatrien. Regjeringen må slutte å betrakte private tjenesteprodusenter som en trussel mot den offentlige velferden, men heller bidra konstruktivt til at alle gode krefter som kan og vil og ønsker å bidra, får mulighet til det – på like vilkår og med de samme rammebetingelser som det offentlige. Når det gjelder habilitering for funksjonshemmede barn, vil jeg komme tilbake til det senere.