Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-18:
SV er glad for at Odelstinget nå vedtar en innsynslov. Dette er en konsekvens av alle de overgrepene mot enkeltpersoner, politiske miljø, demokratiet og rettsstatsprinsipper som Lund-kommisjonen avdekket. Dette kan være en seier for alle de ofrene som er blitt krenket, og som nå kan få en oppreisning, og det er definitivt en seier for de mange på venstresida som har lagt ned mye arbeid, som har munnet ut i en uavhengig gransking. I det arbeidet har SV og SF hatt en frontrolle. En gjennomgang av behandlede saker i Stortinget fra 1945 til 1995 viser at det er SV og SF som har fremmet desidert flest saker med tilknytning til etterretnings- og overvåkingstjenesten. Uten dette arbeidet hadde det ikke blitt noen Lund-kommisjon og heller ingen innsynslov, som etter vår mening kan være et instrument for å gi folk oppreisning. Det er én person som må nevnes i dag, og det er Petter Thomassen fra Høyre. Uten hans arbeid hadde det heller ikke blitt noen uavhengig gransking, og SV er derfor dypt skuffet over at Høyre nå er tilbake i tidligere fold. SV er som sagt glad for at vi får en innsynslov. Loven er etter vår mening ikke god nok til å sikre det stortingsflertallet tidligere har sagt er viktig, at folk må få et grunnlag for å vite om de har vært overvåket, for så å kunne søke erstatning. Loven er ikke god nok fordi unntakene fra rett til innsyn er for mange. Tidsskillet 1977 gjør at for mange som ble utsatt for overvåking opp til i alle fall 1988, ikke får automatisk rett til å vite om de har vært overvåket, og vi er sterkt kritiske til at ikke Stortinget skal oppnevne behandlingsorgan og klageorgan. Dette vil jeg komme tilbake til. Men først til det som er bra. Innsynet spenner i teorien nokså vidt, f.eks. sier lovforslaget at opplysninger som er instruksmessig innhentet, men instruksstridig brukt, skal fordre innsyn. Det betyr at dersom tjenesten instruksmessig har innhentet en opplysning, men instruksstridig gitt den videre til en bedrift eller et annet lands tjeneste, har en krav på innsyn. Et annet eksempel er at Regjeringen har gått lenger enn Lund-kommisjonen i å definere hva som kan regnes som registrering. Det er videre gledelig at begrepet «grov urett » ser ut til å bli tolket ganske vidt. Så til den kritikken som er grunnlag for våre endringsforslag. Det er vår grunnleggende holdning at alle skal ha rett til å vite om de har vært overvåket. Den retten får en ikke ved å innføre et tidsskille ved 1977. Dette grunngis ved at det var da overvåkingspolitiet fikk en instruks som forbød overvåking av politiske meninger. Men granskingene viste at overvåkingspolitiet ikke fulgte denne instruksen. Personlig er jeg enig med et mindretall i Danielsen-utvalget, som går inn for et permanent innsyn. Men når en først skal innføre et tidsskille, så er 1988 det mest logiske dersom målet med denne loven er innsyn som hovedregel, og ikke som unntak. For hva skjedde den 18. april 1988? Jo, da kom det et rundskriv som innskjerpet overvåkinga, og Lund-kommisjonen har ikke funnet mange grove eksempler på overvåking etter den tid. Jeg viser til vårt forslag til ny § 1. Dersom innsyn skal være hovedregel, må ikke unntakene gå så vidt som det åpnes for i § 2. Vi mener at det skal holdes fast ved begrepet hensyn til «rikets sikkerhet » i stedet for det vid åpne begrepet «sikkerhetsmessige » hensyn. Vi foreslår at bare når samarbeidende tjenester etter fornyet vurdering motsetter seg innsyn, kan en unnta informasjon. Det viktigste er allikevel hvordan unntak praktiseres, og da kommer jeg til de punktene der SV er mest kritisk. Det er påvist så mye samarbeid mellom departementet og overvåkingspolitiet, at det å åpne for å la Regjeringa oppnevne behandlingsorgan og klageorgan, kan være å åpne for å la bukken passe havresekken. Her må Stortinget holde på makta over det innsynsløse mørket i de hemmelige rom og oppnevne behandlingsorgan og klageorgan. Hele prosessen viser hvor viktig det er for rettsvernet og demokratiet at vi har en overvåkingstjeneste med mest mulig innsyn, under folkevalgt kontroll. Derfor er Schengen-avtalen og behandlingen av Danielsen-utvalget viktige milepæler for å ivareta disse viktige demokratiske prinsippene. På vegne av SV tar jeg opp forslagene nr. 2 og 3, som er omdelt på representantenes plasser.