Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-09:
Først og fremst takk til saksordføreren for godt samarbeid. I denne proposisjonen fremmes det mange gode forslag om ulike endringer i opplæringsloven, bl.a. om friere skolevalg over fylkesgrensene og en ordning med praksisbrev. Proposisjonen har til hensikt å få flere til å fullføre videregående skole, i tillegg til at vi vil ha mer valgfrihet. Fritt skolevalg innebærer at det innføres en plikt for fylkeskommunene til å finansiere skoletilbud i andre fylker og en plikt til å ta imot gjesteelever ved ledig kapasitet. Videre foreslås det å gi fylkeskommunene en plikt til å tilby praksisbrevordning som et supplement til ordinær yrkesfaglig videregående opplæring. Proposisjonen inneholder også lovendringsforslag for å legge til rette for at kommuner og fylkeskommuner kan tilby mer grunnskoleopplæring til ungdommer som har rett til videregående opplæring. Erfaring fra en skole i Larvik viser at dette kan føre til både økt kvalitet og mindre frafall i videregående skole. Det foreslås også å etablere en ordning for godkjenning av utenlandsk fagopplæring på videregående opplæringsnivå, med NOKUT som operativt ansvarlig. For oss i Fremskrittspartiet er det viktig at elever som av ulike grunner ønsker opptak til videregående skoler i andre fylker enn hjemfylket, skal få mulighet til det. Den foreslåtte lovendringen vil gi mange elever større valgfrihet, og konkurransen om plassene er basert på karakterer, et objektivt og godt opptakskriterium. Fremskrittspartiet vil påpeke at dette kun gjelder dersom vertsfylket har ledig kapasitet. Vi vil også understreke at enkeltelever med særlige pedagogiske og/eller sosiale behov skal prioriteres, og viser til departementets begrunnelse i proposisjonsteksten: «Departementet har i høyringa framheva at det vil vere tilfelle der enkeltelevar har særlege pedagogiske og sosiale behov som bør gå framfor prinsippet om valfridom for alle og karakterbasert inntak, og at slik fortrinnsrett skal regulerast nærmare i forskrift.» Og videre: «Departementet ser at ei reint karakterstyrt ordning vil kunne vere lettare å administrere, men held fast på vurderinga av at det kan vere tilfelle der enkeltelevar har særlege behov som bør gå framfor prinsippet om valfridom for alle og karakterbasert inntak.» Dette viser at elever som har spesielle behov, er godt ivaretatt i saken, selv om enkelte hevder det motsatte. I tillegg til at økt valgfrihet alltid er positivt, kommer det en positiv bieffekt av valgfrihet over fylkesgrensene: Det er en del viktige og tradisjonsrike fag som er små og nedleggingstruede. Disse blir det lettere å opprettholde når de videregående skolene får et større elevgrunnlag enn det som finnes innenfor det enkelte fylke. Forslaget innebærer altså både økt frihet og mangfold – det er god Fremskrittsparti-politikk. Fremskrittspartiet vil minne om at den varslede regionreformen i enda større grad vil ivareta behovet for større inntaksområder, men understreker at den reformprosessen er i en svært tidlig fase. Det er derfor behov for lovendringer som omhandler dagens fylkesinndeling. Fremskrittspartiet mener at praksisbrev er et veldig godt alternativ til det ordinære yrkesfaglige opplæringsløpet for enkelte elever, og viser til at NIFUs evaluering av ordningen konkluderer med at den har bidratt til økt gjennomføring og lavere frafall enn man ellers kunne forvente blant deltakerne i programmet. Blant annet har praksisbrevordningen veldig gode resultater i Rogaland. Også Fremskrittspartiet mener man bør ha som mål at flest mulig elever gjennomfører et ordinært yrkesfaglig opplæringsløp, men at det samtidig er viktig å ha alternativer. Fremskrittspartiet vil advare mot den nedvurderingen av praksisbrevordningen som SV og andre presenterer. Det er et stort mangfold blant elevene, og alle passer ikke til standardløpet. Da er det viktig at skolen tilbyr et mangfold av ordninger som gir gode jobbmuligheter etterpå. Til slutt vil jeg påpeke at man gjennom flere ulike skolereformer har ført stadig mer av ansvaret for skolen over til kommunene. I et langstrakt land som Norge er det betydelige lokale og regionale forskjeller. Da er det naturlig at lokalsamfunnene selv får utforme sine skoleløsninger. For å finne fram til gode skoleløsninger lokalt vil skolestørrelsen bare være en av mange faktorer. Elevgrunnlag, næringsstruktur, areal, infrastruktur og kompetansetilgang er andre faktorer som spiller inn. Dette er felt som lokalpolitikerne har best oversikt over. Fremskrittspartiet har tillit til at lokalpolitikerne finner de beste løsningene, og mener derfor at det ikke er behov for noen sentralt pålagt norm om skolestørrelse.