Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2002-12-16:
Selv om vi i Norge har svært høy legedekning sammenlignet med andre land, ser vi stadig eksempler på legemangel. Det kan derfor være god grunn til å sikre at flest mulig av legene utøver sitt yrke. Forslaget om en viss oppmyking av kravene til å beholde lisensen for leger som har fylt 75 år, kan i en slik sammenheng også bety noe, samtidig som den eldre legens egne ønsker i større grad bør kunne ivaretas. Flertallet i komiteen, men trolig ikke i Stortinget, går inn for at kravet til at en lege etter fylte 75 år må ha en virksomhet som ikke bør være mindre enn tilsvarende 20 pst. stilling, bør oppmykes betydelig. I forskriftene legges det også vekt på at denne virksomheten skal være pasientrettet. En samlet komite gir sin tilslutning til at det overfor leger som har fylt 75 år, skal føres en kontroll ut fra helsepersonellovens bestemmelse om forsvarlighet. Dette vil i praksis innebære at leger som er over 75 år, og som ønsker å beholde lisensen, må søke om dette og vurderes ved egnede tidsintervaller for å sikre at både helsemessige og faglige forutsetninger er til stede for å drive forsvarlig. Flertallet har derfor ikke foreslått endringer i nåværende tidsintervaller, som er to år for leger mellom 75 og 80 år og ett år for leger over 80 år. Om dette er de absolutt ideelle tidsintervaller, tar ikke komiteen stilling til. Videre mener flertallet at arten av arbeidet, enten det gjelder forskningsarbeid, pasientbehandling, tilsynsarbeid m.m., ikke skal være avgjørende for om en lege over 75 år skal kunne beholde lisensen. Jeg mener at eldre leger kan være en meget viktig faglig ressurs. Deres kunnskaper, erfaringer og personlige egenskaper kan være av stor betydning, ikke minst i møtet med eldre mennesker. Eldre mennesker kan oppleve at den eldre legen er bedre i stand til å lytte, og vise nødvendig tålmodighet i møtet mellom lege og pasient, noe som også gir større trygghet i lege-pasientforholdet. Det kan også av denne grunn være viktig at dispensasjonsadgangen nyttes for de leger som ønsker det, og som er i stand til å ivareta sitt legearbeid. Jeg vil understreke at en selvsagt ikke skal se helt bort fra at omfanget av virksomheten bør være av en viss størrelse, men dette kriteriet bør i praksis tones ned, slik at man ikke opererer med en fast grense. Det må kunne brukes skjønn, slik at eldre leger som ønsker å drive med forskningsarbeid, være tilsynslege ved sykehjem osv., skal kunne beholde lisensen. Selvsagt må virksomheten være slik over tid at en beholder tilstrekkelig kontakt med faget. Men det må ikke være slik at man må gå opp i stillingsstørrelse straks man passerer 75 år. Jeg mener i likhet med resten av flertallet i komiteen at det bør være fylkeslegen som skal ha myndighet til å behandle dispensasjonssøknadene for leger over 75 år, og ikke som nå, Statens autorisasjonskontor. Dette sikrer på en bedre måte at den som skal vurderes, blir vurdert i direkte kontakt med godkjenningsmyndigheten og dennes medhjelper, og ikke gjennom et papirbasert møte mellom søker og autorisasjonsmyndigheten. Oppsummert mener jeg at arten og omfanget av legens arbeid ikke skal være avgjørende for å kunne beholde lisensen etter fylte 75 år. Fylkeslegen skal ha myndighet til å vurdere slike søknader.