Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Stortinget behandler i dag Meld. St. 16 for 2015–2016, Fra utenforskap til ny sjanse – samordnet innsats for voksnes læring. Jeg vil takke komiteen for et godt samarbeid i arbeidet med meldinga. Målet med meldinga er å utvikle en samordnet og helhetlig politikk for voksne med lite utdanning, svake grunnleggende ferdigheter eller ikke godkjent kompetanse. En samlet komité peker på at det er en klar sammenheng mellom grunnleggende ferdigheter og deltakelse i arbeidslivet. Mange av dem som har svake leseferdigheter eller lav kompetanse, står nettopp utenfor arbeidslivet. Samtidig vet vi at framtidas arbeidsliv stiller høyere krav til kompetanse. De fleste må omstille seg, skifte jobb og stadig oppdatere egen kunnskap og egne ferdigheter. Derfor er det en viktig målsetting å ha gode systemer for å øke den samlede kompetansen i den voksne befolkningen. Voksne er i en annen situasjon enn barn og unge i det ordinære utdanningsløpet, og vi trenger mer fleksible tilbud der arbeid og opplæring kombineres. Asylsøkere og flyktninger kan være en ressurs for samfunnet. Forutsetningen er gode språkkunnskaper og grunnleggende kjennskap til det norske samfunnet. For å sette flest mulig i stand til å ta arbeid og bli godt integrert er det nødvendig å forsterke og gjøre tilbudet til innvandrere og asylsøkere mer effektivt. Arbeiderpartiet er glad for at komiteen peker på behovet for rask kartlegging av innvandreres kompetanse, riktig kvalifisering og opplæring som er tilpasset den enkeltes behov. Meldinga bærer preg av at det var på høy tid med en stortingsmelding om livslang læring. Den rydder opp i flere forhold som det er stort behov for i sektoren. Det gjelder særlig mulighetene som finnes for opplæring for voksne med svake grunnleggende ferdigheter, og bedre tilgang til videregående opplæring for voksne. Eksempler på saker det er stor enighet om, er kartleggingsverktøy for grunnleggende ferdigheter, styrking av systemet for godkjenning av utenlandsk fagutdanning, at det gis mulighet for realkompetansevurdering på andre språk enn norsk, fagbrev på jobb og at det legges opp til en bedre og mer fleksibel tilgang til videregående opplæring. Det mest positive med meldinga er den samordningen man har kommet i gang med mellom ulike departementer i arbeidet på dette feltet, og at man sier at livslang læring må ses i sammenheng. Hvis vi skal være ærlige, er det ikke stor politisk strid om denne meldinga. En viktig årsak til det er at mye i meldinga er lite konkret og heller ikke veldig offensivt. I likhet med flere høringsinstanser mener Arbeiderpartiet at mange av forslagene i meldinga er lite konkretisert. Det gjør det vanskelig å ha bastante meninger om mye av det som skrives. Konkretiseringen av forslagene vil derfor ha mye å si for hvordan både sektoren og partiene i denne salen vil stille seg til tiltakene. Regjeringa sier jo på en rekke punkter at de skal ta stilling til ulike sider ved flere av forslagene når de utarbeider forskriftene. Derfor vil regjeringas oppfølging og konkretisering av meldinga være viktig. Et eksempel på det er at Arbeiderpartiet har en del bekymringer for hvilken retning modulisering av videregående opplæring vil ta. Formålet med moduler og et mer fleksibelt tilbud er bra, men det er verdt å lytte til bl.a. LOs bekymring, at her må vi være på vakt for at det ikke åpnes for at arbeidsgivere ber sine arbeidstakere ta kun enkeltmoduler eller deler av en utdanning, slik at vi får A- og B-utdanninger. Det må fortsatt være et krav at målet med videregående opplæring skal være sluttkompetanse, altså fagbrev, svennebrev eller studiekompetanse. Dette er en melding der Arbeiderpartiet mener man kunne ha gjort mer, at man burde ha lagt fram en langt bredere strategi om livslang læring og et langt grundigere arbeid på integreringsfeltet. Nå vet vi at regjeringa har varslet at det kommer en kompetansestrategi. Det er positivt og er blitt godt mottatt. Men hvorfor velger man å kjøre disse prosessene så stykkevis og delt istedenfor å se dem i sammenheng? I dagens og framtidas arbeidsliv vil alle ha behov for jevnlig å oppdatere egen kunnskap og kompetanse. Voksnes læring gjelder ikke og bør ikke være forbeholdt dem som kan karakteriseres som marginaliserte grupper på arbeidsmarkedet, eller voksne med svake grunnleggende ferdigheter. Vi trenger en helhetstenking på dette området.