trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg deler den bekymringen representanten Ropstad gir uttrykk for. Det er mye tallmateriale som er svært, svært urovekkende, og som jeg nevnte i mitt forrige svar, er jeg også enig i at her er det antageligvis store mørketall. Så er spørsmålet knyttet til dødsstedsundersøkelse litt mer komplisert enn at en bare trenger gode politiske intensjoner og god politisk vilje. Her er det begrensninger for når politiet kan bruke tvangsmidler, for det er det det i tilfelle vil være hvis det ikke er en frivillig dødsstedsundersøkelse, som det i dag er mulighet for, men foreldrene kan altså motsette seg det. Men da er det skranker i både menneskerettighetene og Grunnloven som må gjennomgås på en svært grundig måte før en kan konkludere med at det faktisk er praktisk mulig å gjennomføre. I dag kan en gjøre det hvis det er skjellig grunn til mistanke, men en obligatorisk ordning hvor en går inn i hjem hvor det ikke er grunnlag for å mistenke at det er skjedd noe kriminelt, vil møte på en del skranker som kan være kompliserte å løse. Vi har hatt noen vurderinger av det, og vi må gjerne vurdere de sidene på nytt, men jeg tror nok det er betydelig mer komplisert enn gode politiske intensjoner.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
På våren 2014 var gjennomsnittlig ventetid for barneavhør ved Statens Barnehus på 54 dager. Da satte vi i gang en stor dugnad rundt omkring i politidistriktene for å sikre at ventetiden skulle gå ned. Jeg mener det er dramatisk at små barn må vente i så lang tid for å komme til avhør. Ved årsskiftet var ventetiden redusert til om lag 32 dager, så det har vært en stor endring, av stor betydning. Det er nok også årsaken til at statistikken de første månedene viser at det nå gjennomføres et betydelig høyere antall avhør av barn på Statens Barnehus, nettopp fordi en nå jobber for å bygge ned denne saksbehandlingstiden videre. Nå har de samlet ressurser for å få dette til, og vi må følge det nøye opp slik at politidistriktene har de nødvendige ressursene til å prioritere arbeidet ved Statens Barnehus. Så vil selvfølgelig ikke jeg kunne si noe om forslaget i revidert nasjonalbudsjett.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg kjenner meg ikke helt igjen i den beskrivelsen som representanten gjentar for i hvert fall andre gang, kanskje tredje gang, fra denne talerstolen, om at det skal være et manglende engasjement fra denne statsrådens side på dette området. Dette er noe av det som engasjerer meg mest, uavhengig av hva Arbeiderpartiets representant måtte oppfatte om dette. Når det gjelder spørsmålet om å gjøre bruken av barnehus obligatorisk og forlengede frister eller ikke – eller kortere frister, for den sakens skyld – har regjeringen varslet i Stortinget at vi skal komme med en lovproposisjon, som skal gå gjennom ny avhørsmodell for barn. Der er formålet at vi skal sikre barns rettssikkerhet bedre enn i dag. Vi skal sikre det den forrige regjeringen ikke klarte, nemlig overholdelse av avhørsfristene, sånn at barn ikke må vente så lenge for å komme til avhør som de måtte under den forrige regjeringen. Derfor har det vært viktig for oss å gjøre dette på en skikkelig og grundig måte, bl.a. på basis av Sæverud-utvalgets forslag, som fikk en del kritikk i høringsrunden. Men vi ligger i rute, og Stortinget vil få disse spørsmålene til behandling svært snart.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg vil takke representanten for et godt spørsmål. Det er ingen tvil om at dette er kompliserte og vanskelige saker å etterforske, men det har nå den siste tiden vært sterkt fokus både fra riksadvokaten og fra politidirektøren på hvordan en skal forbedre kvaliteten også på denne typen etterforskning. Vi er jo i en situasjon rent generelt hvor flere rapporter nå har vist at det er vesentlige forbedringspotensialer i politiets etterforskning også av denne typen saker. Det er gjennomført og igangsatt arbeid med en rekke tiltak for helt generelt å styrke etterforskningen også i denne typen saker. Blant annet er det nå foreslått, og vedtatt fra Stortingets side etter forslag fra regjeringen, ca. 50 nye politijuriststillinger som skal bidra til å sikre en bedre faglig ledelse av etterforskningen. Statsadvokaten har fått tolv nye statsadvokatembeter i 2015-budsjettet nettopp for å styrke den faglige oppfølgingen av etterforskningsarbeidet. Så det gjøres mye arbeid, men jeg har ingen problemer med å erkjenne at det fortsatt er et vesentlig forbedringspotensial på en del av disse områdene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
I avtalen mellom regjeringspartiene og Venstre er også det punktet adressert gjennom at vi skal tenke helt annerledes på bl.a. lederrekruttering, respekt for annen type lederutdanning enn den lederutdanningen som kommer av politiet, og et mye bredere faglig perspektiv også på ledersiden enn det det har vært tidligere. Et annet punkt i denne avtalen som også vil kunne spille inn her, vil være at det er eksplisitt nevnt at en skal kunne rekruttere annen type kompetanse enn politifaglig kompetanse også inn i etterforskningen når det gjelder f.eks. vold mot barn. Vi har den erfaringen med økoteamene, hvor de rekrutterer inn f.eks. revisorer som skal bidra med etterforskningen, og man kan tenke seg akkurat den samme typen rekruttering inn i spesielle og robuste etterforskningsmiljøer som har en annen type bakgrunn enn bare den politifaglige, men som vil være viktig for den samlede etterforskningen. Så er det viktig at det helt fra topp og nedover i alle ledd er fokus på hvilke oppgaver som er viktige for politiet, at en klarer å prioritere, og det er helt avgjørende nå i organiseringen av et nytt politi at en også på dette området har fokus på lederskap for å sikre at dette ikke fortsatt vil være en kriminalitetstype hvor mørketallene er altfor høye.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Dette er rent faktisk ikke mitt konstitusjonelle ansvar, det er helseministerens, men vi samarbeider veldig nært om det. Jeg hadde møte med helseministeren for bare noen dager siden, hvor vi diskuterte bl.a. dette spørsmålet. For det som er utfordringen, og som også vil være en utfordring fremover, er at en må ha nok tilgang på personell med den fagkompetansen som det er behov for, for å sikre de medisinske undersøkelsene. Så er det forskjell på dem som er utsatt for noe som trenger medisinsk undersøkelse, og dem som er vitner, som ikke selv trenger medisinsk oppfølging eller undersøkelse på barnehuset. Hvordan det fordeler seg i de tallene som representanten tar opp, vet jeg ikke. Men helseministeren har opplyst meg om at han har gitt et oppdrag til Helsedirektoratet som skal sikre at den nødvendige kompetansen skal være på plass, for å sikre at de som trenger medisinsk oppfølging og undersøkelser på Statens Barnehus, skal få det, både nå og i fremtiden.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Bakgrunnen for min uttalelse var at spørsmålet var noe sånt som om PST hadde mulighet til å unnlate varsling, og at det var hjemmel for det, og jeg svarte at det må du nesten utfordre PST på, som sier at de har det. Dette er et komplisert juridisk spørsmål. Det er langt mer komplisert enn det en kan få inntrykk av i media. Det er ikke bare PST som har ment at en sånn varsling vil være i strid med straffeprosesslovens strenge bestemmelser om taushetsplikt når en bruker den typen skjulte metoder, også Riksadvokaten har ment det samme. Derfor har PST overfor departementet tatt et initiativ for å få avklart hvorvidt de skal følge opp varslingsplikten i ekomloven, eller om de skal forholde seg til taushetsbestemmelsene i straffeprosessloven og politiloven. Etter at vi fikk den henvendelsen, har vi gjennomført en grundig vurdering fra Lovavdelingens side, som mener at det er juridisk forsvarlig å hevde at taushetsplikten går foran ekomloven, men at de mener at ekomloven i slike tilfeller vil gå foran taushetsbestemmelsene. Det er det som vil være grunnlaget for det svaret som vi nå vil gi PST, nemlig at de må finne varslingsrutiner som tilfredsstiller de kravene ekomloven setter. I tillegg mener jeg det er grunnlag for å bidra til en lovopprydding, for her er det altså klar motstrid mellom det som står i straffeprosessloven og politiloven, og det som står i ekomloven. Men som sagt legger vi til grunn, etter vurderingen fra Lovavdelingen, at ekomloven vil gå foran straffeprosessloven og politiloven i denne sammenhengen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg føler et visst behov for å si at når PST bruker disse metodene, er det etter domstolskontroll. Det er i tillegg et eget kontrollutvalg for bruken av kommunikasjonskontroll. Så den er definitivt under kontroll, hadde jeg nær sagt, den virksomheten som PST har på dette området. Så er det også slik at det er Stortinget som har vedtatt straffeprosessloven og politiloven, i tillegg til å ha vedtatt ekomloven, og det er derfor dette blir en komplisert affære. Dette blir fulgt opp fra min side. Departementet avklarer vårt syn på hvilken lov som går foran. Så vet jeg at PST er i dialog med NKOM for å finne varslingsrutiner som skal ivareta NKOMs behov for varsling etter ekomloven. Så dette er allerede under oppfølging.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Det er en presisering det ikke er behov for: Selvfølgelig skal PST følge alle de lover som Stortinget vedtar, i likhet med alle oss andre. Men jeg tror nok det er viktig å få med seg det jeg sa i mitt forrige svar, nemlig at det er klar motstrid mellom flere lover som Stortinget har vedtatt, og det er klart at også Riksadvokaten har ment at straffeprosesslovens taushetsbestemmelser vil gå foran ekomlovens bestemmelser. Så er Justis- og beredskapsdepartementet ikke enig i det, og det vil vi formidle til PST på en svært tydelig måte.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Dette synes jeg var et usedvanlig merkelig spørsmål. Vi har altså tilsatt en politidirektør, som leder norsk politi. Statsråden er ikke politidirektør, like lite som statsråden skulle være riksadvokat eller direktør for UDI. Jeg tror det er nødvendig å ha en grunnleggende forståelse for hvordan statsforvaltningen fungerer, før man anklager en statsråd for ikke å ta ledelse og grep. Hvis en går litt igjennom hva som er realiteten i de sakene representanten nå ramset opp, tror jeg nok ikke det er mangel på ledelse fra statsrådens side som er utfordringen. Dette er en meget tydelig, klar og forventningsfull statsråd, som ikke bare har det overordnede ansvaret for det politietaten gjør, men også for en rekke andre etater. Og jeg tror nok det er viktig at en statsråd skal erkjenne hvilket ansvar statsråden har, og hvilket ansvar som faktisk ligger på direktoratene. Hvis en ikke klarer det, bør man være varsom med måten man håndterer politikk på. Jeg mener spørreren nå viste en klart manglende forståelse av hvordan statsforvaltningen fungerer.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg vil først bare si at de avsløringene som Aftenposten presenterte, er under etterforskning. Den etterforskningen formoder jeg vil foregå en stund til, men den vil snart være avsluttet, før man på en måte legger til grunn hva som da har vært tilfellet. Så er jeg litt usikker på det å plassere overvåkingsutstyr. Det prinsipielle utgangspunktet er at vi skal sikre våre demokratiske institusjoner mot overvåking. Det er et åpenbart myndighetsansvar å sikre at Stortinget ikke blir utsatt for overvåking. Dette er også noe som PST har berørt i sine trusselvurderinger – vi er utsatt for etterretningsvirksomhet, både fra andre land og fra andre interessenter, som kan være interessert i å få vite hva norske beslutningstakere snakker om på telefon eller kommuniserer digitalt. Derfor har også PST vært opptatt av at de skal informere tydelig om dette. Det er helt avgjørende at samfunnets overvåking er innenfor de rammene vi skal ha rettssikkerhet rundt. Det å ha et overvåkingssystem som flyter ut, mener jeg er uakseptabelt.(Presidenten klubber.) Stortinget må ha helt klare premisser for den overvåkingen som myndighetene skal gjøre. Det følges opp i dag i forbindelse med domstolskontroll og demokratisk kontroll – så godt det lar seg gjøre. (Presidenten klubber.) Jeg beklager at jeg gikk litt utover taletiden.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg anerkjenner absolutt den problemstillingen. Det er viktig å gi politiet de redskapene de trenger for å bidra til forebygging av radikalisering og voldelig ekstremisme på en så effektiv og god måte som mulig. Samtidig tror jeg nok at en del i den gruppen, som jeg nevnte i mitt hovedsvar, vil være av en sånn kategori at det å bli innkalt, eller hentet i ytterste konsekvens, ikke nødvendigvis bidrar til at dialogen mellom vedkommende og politiet blir spesielt styrket. Derfor er det nok viktig, tror jeg – så lenge hjemmelsgrunnlaget er som det er – at en i alle fall bruker den metoden som disse samtalene er, i så stor utstrekning som mulig. Politiet har et ganske vidt spekter av virkemidler for øvrig for å komme i kontakt med denne gruppen. Men jeg er helt enig i at en må vurdere dette i tiden fremover, og om det er behov for å se på om hjemmelsgrunnlaget bør utvides. Men da må en også vurdere hvilke konsekvenser bruken av dette virkemidlet vil ha.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg vil presisere at denne måten å bruke bekymringssamtaler på, ikke er begrenset til personer under 18 år. Bekymringssamtaler brukes for en langt større gruppe, men da er den basert på en reell dialog gjennom en invitasjon, hvor en da frivillig blir deltaker i en sånn kommunikasjon. Det brukes også av PST og av forebyggende enheter i politiet i utstrakt grad – også i grupper med langt eldre personer enn dem som er 18 år. Jeg deler bekymringen for dem som kanskje ligger i et grenseland, som trenger denne ekstra motivasjonen, for å kalle det det, for å komme i en slags dialog med politiet. Men jeg tror vi er nødt til å vurdere nøye hva konsekvensene av det også vil være før en eventuelt går videre med å vurdere en utvidelse av hjemmelsgrunnlaget. Men jeg synes dette er et interessant innspill, som vi skal ha med oss videre.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Innledningsvis vil jeg takke for spørsmålet. Det er absolutt en riktig og viktig problemstilling representanten peker på. Jeg vil også si at jeg har stor forståelse for at lange saksbehandlingstider i utlendingsforvaltningen er en påkjenning for dem det gjelder. Jeg er enig i at dagens saksbehandlingstider i familiesaker ikke er på et akseptabelt nivå. Regjeringen styrket i 2014 UDI med om lag 30 mill. kr – dvs. vi foreslo det, og Stortinget vedtok styrkingen – til behandlingen av flere oppholdssaker og IKT-utvikling. Dette er videreført for 2015. Det er opp til UDI å finne de beste tiltakene for en mest mulig effektiv saksbehandling innenfor de tildelte rammene, og jeg forventer at UDI jobber kontinuerlig med å forbedre saksflyt og øke effektiviteten for å gi en forutsigbar saksbehandling. I 2014 gjennomførte UDI flere tiltak for å effektivisere behandlingen av familiesakene: omorganisering av UDIs veiledningstjeneste, elektroniske meldinger til brukerne på ulike stadier i saksbehandlingsprosessen, og nye nettsider hvor søkeren er i fokus. Dette er tiltak som skal gi bedre svar til brukerne og redusere antall brukerhenvendelser til UDI og på den måten øke saksbehandlingskapasiteten. Innføringen av denne omorganiseringen har medført at saksbehandlingstiden har økt, og UDI fikk ikke de umiddelbare resultatene de hadde forventet av denne omorganiseringen. Det er likevel viktig at UDI gjennomfører tiltak som skal bidra til effektivisering på lengre sikt. UDI rapporterer nå at de begynner å se effekten av tiltakene som ble gjennomført i 2014. Jeg følger den utviklingen nøye gjennom styringsdialogen med UDI og etterspør i den styringsdialogen virkningen av de tiltakene som er iverksatt. Dersom de forventede resultatene fortsetter å utebli, må andre tiltak vurderes. Det er dessverre ikke realistisk med en kraftig reduksjon av saksbehandlingstidene i 2015. Til det har UDI allerede for mange gamle saker liggende til behandling. Jeg forventer likevel en viss nedgang i løpet av 2015, særlig for de sakene som er prioriterte og kurante.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg forventer at underliggende etater leverer de resultatene de får beskjed om å levere, både gjennom de føringene Stortinget gir, og gjennom de føringene som vi legger i tildelingsbrevet. Så registrerer jeg at det har dukket opp en del utfordringer underveis med hensyn til UDIs arbeid for å effektivisere og forbedre saksbehandlingen. Det betyr at de også nå jobber videre for å finne en mer effektiv og bedre måte å håndtere sine saker på. Blant annet er det etter min oppfatning nødvendig å vurdere om en kan lage ulike saksbehandlingsløp ut fra hva slags type sak det dreier seg om. Noen saker er relativt enkle, kurante saker, som det bør ta kort tid å behandle, mens det i andre, mer kompliserte saker er nødvendig å bruke noe mer tid, eksempelvis hvis en er avhengig av andre for å kunne behandle saken, ved at det er tatt opp DNA-prøver osv. Det er flere forhold som påvirker dette. Jeg mener det er viktig at vi nå sikrer at UDI settes i stand til, og gjør seg selv i stand til, å ha en effektiv saksbehandling, som sikrer at de i tiden fremover – selv om det vil ta noe tid – leverer innenfor de fristene som er satt.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Bare for å være helt presis: Når jeg sier en viss bedring, betyr det at vi er langt unna at de i løpet av 2015 når de målene som de bør nå – slik at forventningslisten ikke legges for høyt. Det mener jeg er uakseptabelt. Derfor er det viktig at en legger forholdene til rette for at UDI kan effektivisere saksbehandlingen ytterligere. I tillegg er det alltid slik at en må vurdere ressursbehovet, men det gjøres i forbindelse med de ordinære budsjettprosessene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Spørsmålsstilleren viser til at utgangspunktet med nærpolitireformen bl.a. er at man skal bygge opp under nærpolitiet. Det er en helt riktig vurdering, det er et av de primære formålene med denne politireformen. Nærpolitireformen skal legge til rette for et godt og tilstedeværende politi. Men for å oppnå det må vi også ivareta de utfordringene som vi ser på kriminalitetsområdet. Også innenfor redningstjenesten, samfunnssikkerhet og beredskap må vi sørge for at politiet har en formålstjenlig organisering både på politidistriktsnivå og på nasjonalt nivå. Politiet er en sentral aktør i å ivareta samfunnets sikkerhet. Det omfattende ansvaret og mangfoldet av oppgaver på dette området stiller krav til kompetanse, planlegging, gjennomføring av øvelser og samordning mellom ulike aktører. Ved å legge til rette for noe større enheter vil politiet kunne skape mer robuste fagmiljøer med større grad av spisskompetanse, samtidig som mer politikraft kan frigjøres til operativ og synlig polititjeneste. Ansvaret for politiets oppgaver på kontinentalsokkelen er i dag delt på fire politidistrikter: Rogaland politidistrikt, Nordmøre og Romsdal politidistrikt, Helgeland politidistrikt og Troms politidistrikt. Ansvaret for den operative samordningen og ledelsen av redningstjenesten er tillagt to hovedredningssentraler – en i Stavanger og en i Bodø. Grensen mellom disse to sentralene går ved 65 grader nordlig bredde, dvs. mellom dagens Nord-Trøndelag og Helgeland politidistrikt. Nåværende organisering av redningstjenesten er velfungerende og skal videreføres, i all hovedsak også ved endret politidistriktsstruktur. Gjennom de foreslåtte endringene av politiets kontinentalsokkelansvar vil en dermed få sammenfallende ansvarsområder. Det har regjeringspartiene og Venstre ment har vært en fordel i så henseende. Vi har tatt utgangspunkt i at vi skal effektivisere og forbedre tilbudet og ansvaret for kontinentalsokkelen i den stortingsproposisjonen som vi har lagt frem. Vi vil derfor mene at det er bedre å samle denne kompetansen på samme måten som en har gjort i redningstjenesten – i to politidistrikt, istedenfor å fordele det på flere.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
La meg først si at jeg absolutt ikke deler representanten Else-May Bottens utgangspunkt for hva en kan lese av proposisjonen om politireform. Jeg mener en veldig klart leser der at vi skal få et klart bedre nærpoliti – et politi som forebygger og er til stede, som har kompetanse og ressurser til å etterforske og iretteføre, og som vil sikre en bedre beredskap. Så jeg deler definitivt ikke representanten Bottens karakteristikk av det. Jeg mener også at det er veldig klart formulert i proposisjonen. Når det gjelder kompetanse, mener vi at en ved å samle dette på to steder, vil sikre at en får en enda bedre kompetanse enn en har i dag, uten at jeg med det sier at kompetansen som i dag ligger i politidistriktene, ikke er tilfredsstillende. Men vi vil styrke det gjennom å samle det på to steder i stedet for på flere. I tillegg: Vi har ikke noen samarbeidsavtale med Kristelig Folkeparti akkurat når det gjelder politireformen – den er med Venstre. Både Venstre og regjeringspartiene har vært åpne om at vi ønsker å sikre en bredest mulig forankring for politireformen i Stortinget. Det betyr at dette er mulig så lenge disse tre partiene i Stortinget sammen er enige om at det kan skje endringer.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg forstår at en er veldig opptatt av å forsvare kompetansen i eget politidistrikt, og jeg understreket i mitt forrige svar at dette ikke er et angrep på kompetansen som ligger i politidistriktet i dag, men det er en mer hensiktsmessig organisering for å sikre at en får et enda sterkere fagmiljø på to steder i stedet for på flere – noe som også vil frigjøre politikraft til andre oppgaver. Svaret på dette oppfølgingsspørsmålet er det samme som svaret på det samme spørsmålet i sted: Vi mener at det vil bedre kompetansen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg registrerer at Arbeiderpartiet stadig forsøker å spre tvil om undertegnedes egenskaper som leder, og jeg tror nok at justiskomiteens leder og jeg har en ulik oppfatning av hva ledelse er, hvis justiskomiteens leder mener at en statsråd bør uttale seg om den type spørsmål i forkant av at man har vurdert hva som faktisk er problemstillingen. Så vidt jeg vet, har justiskomiteens leder ganske god juridisk kompetanse, og som hun er kjent med, er det altså to bestemmelser i ulike lover som står i motstrid til hverandre i denne konkrete saken, og derfor har PST tilskrevet departementet for å få en vurdering av hva vi mener om dette. Den vurderingen har Lovavdelingen – som er i besittelse av enda bedre kompetanse enn både justiskomiteens leder og jeg til sammen er i besittelse av – vurdert, og de mener at det er juridiske argumenter for å tolke det på den måten som Riksadvokaten og PST har gjort, men de mener at det samlet sett er riktig at ekomloven går foran taushetsbestemmelsene i straffeprosessloven og politiloven. Det vil også danne grunnlaget for min tilbakemelding. Men jeg tror nok det er viktig hvis en skal utøve lederskap, at man er trygg på hva slags konklusjoner en skal komme til, og ikke uttaler seg på et grunnlag som for det første ikke er klart, og for det andre så svarte jeg på et spørsmål om at PST mente at det forelå hjemmel for at de skulle behandle disse varslene på den måten de har gjort, og det må nesten PST forsvare før departementet har tatt stilling til hva vi faktisk mener om det spørsmålet. Det tror jeg er forsvarlig ledelse, og jeg tror også det er ganske god ledelse.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg klarer ikke å ta det veldig tungt at justiskomiteens leder er misfornøyd med mine formuleringer i et svar til media. Det tror jeg vi lever godt med begge to. Jeg er altså ikke enig i – og det er heller ikke Justisdepartementets lovavdeling – at dette er et åpenbart juridisk tilfelle. De har altså gitt uttrykk for at det er grunner som taler for begge forståelsene. Dette er noe som burde ha vært løst ved endringer i lovverket da endringer i ekomloven ble vedtatt i 2013. Det ble da ikke løst. Derfor har vi fått Lovavdelingen til å foreta en grundig vurdering av dette spørsmålet, og konklusjonen deres er at de mener det mest naturlige er at ekomloven har forrang foran taushetsbestemmelsene i straffeprosessloven og politiloven. Det legger vi til grunn i vår tilbakemelding til PST. Jeg mener det er litt rart at justiskomiteens leder er så tydelig på at dette overhodet ikke har vært noe problem, og at det er ferdig vurdert, når både den juridiske kompetansen i PST og hos Riksadvokaten har en litt annen oppfatning av det. Men det tar jeg bare til orientering.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Jeg synes egentlig dette spørsmålet utvikler seg i en litt festlig retning, for det er altså mine formuleringer representanten Tajik fortsatt er misfornøyd med, og påstander om at jeg peker nedover. Spørsmålet handlet altså om hvorvidt jeg var enig med PST i at det fantes hjemler, og jeg viste da til at PST hadde vurdert dette forholdet til at de mente at det fantes hjemler. Så kan man godt si at jeg burde ha formulert meg på en annen måte. Jeg synes rett og slett ikke Stortingets talerstol bør brukes til den typen semantikk. Jeg er også direkte uenig med representanten Tajik i at dette var så åpenbart som det hun gir uttrykk for, og det reflekteres også i den behandlingen som vi har hatt i departementet. Nå er riktignok konklusjonen klar. Vi vil gi uttrykk for det overfor PST, og dermed skulle det være løst – i tillegg til at vi bør se på hvordan vi skal løse det lovverket slik at en ikke har en vedvarende situasjon hvor det er motstrid i lovverket mellom to ulike bestemmelser. Jeg er ganske overbevist om at justiskomiteens leder i hvert fall er enig i det.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Situasjonen i Syria er svært, svært alvorlig, og den humanitære situasjonen er meget alvorlig. Jeg vil takke representanten for å ta opp en viktig problemstilling. Regjeringen mener at vi må bidra både med støtte til tiltak i regionen og ved å ta imot flyktninger. Norge har bidratt med om lag 1,45 mrd. kr i bistand til Syria og regionen siden konflikten startet, og er en av de største humanitære bidragsyterne. I 2014 bidro Norge med mer enn 930 mill. kr. Regjeringen vil i 2015 fortsette å gi høy prioritet til humanitær innsats i Syria og i nabolandene. I tillegg har Norge i 2015 utvidet kvoten for overføringsflyktninger med 1 000 plasser. Den totale kvoten er nå på 2 120 plasser, og den har aldri vært større. Utvidelsen kom som resultat av økt behov for å ta imot syriske flyktninger og budsjettavtalen mellom regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre. Det er Norge som nå har den største kvoten for overføringsflyktninger i Europa, og det er vi som tar imot flest syriske kvoteflyktninger i år. Tyskland har etablert en ordning kalt Humanitarian Admission Programme, der de tar imot 20 000 syrere over en fireårsperiode og gir midlertidige tillatelser. Hva som skjer med den norske kvoten fremover, vil være gjenstand for diskusjon i relevante budsjettprosesser. Når det gjelder bosetting av flyktninger og kommunenes kapasitet, viser jeg til at Stortinget 1. desember 2014 vedtok en anmodning til regjeringen om «på egnet måte å gi en oversikt over den samlede kapasiteten til å ta imot flyktninger i alle landets kommuner». Bosetting av flyktninger i kommunene hører inn under barne-, likestillings- og inkluderingsministerens ansvarsområde. Barne-, likestillings- og inkluderingsministeren tar sikte på å gi svar på anmodningsvedtak i forbindelse med fremleggelse av revidert nasjonalbudsjett i mai, etter det jeg har fått opplyst.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
Utgangspunktet er at asylsøknader behandles individuelt. Det er et godt utgangspunkt for asylforvaltningen. Det skal mye til for å gi kollektiv beskyttelse, og det er fordeler og ulemper med det. Men det er altså slik at vi mener det er grunnlag for å fastholde praksisen om at en ikke gir kollektiv beskyttelse, men fortsatt har en individuell behandling av asylsøknader, også av søknader fra Syria.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-18:
La meg først si at jeg deler representantens virkelighetsbeskrivelse. Det er en enorm humanitær katastrofe, det er enorme mengder mennesker på flukt. Det er en situasjon som Norge tar på alvor gjennom de bidragene vi gir internasjonalt, og gjennom de flyktningene vi tar imot, ikke bare som flyktninger, men også de som kommer til Norge som asylsøkere. Så er det et grunnleggende prinsipp i utlendingsforvaltningen at beskyttelsesbehov vurderes individuelt. Det er ikke slik at alle de som søker og som sier de kommer fra Syria, får opphold i Norge. Det er også personer i en sånn situasjon som f.eks. kommer fra andre steder og sier de er fra Syria. Derfor er det fortsatt viktig å opprettholde en individuell behandling av de asylsøknadene som kommer til Norge, og ikke åpne for å gi kollektiv beskyttelse. Jeg mener det også er en del andre forhold som kan tale for at en bør ha en individuell vurdering, bl.a. forhold av sikkerhetspolitisk art.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-03-18:
Når jeg hører justisministeren, er det vanskelig å få klare svar på de spørsmålene som justiskomiteens leder stiller om operasjonssentral. Når man nå skal endre antallet politidistrikter fra 27 til 12, og når vi ser – i hvert fall i den rapporten som ble lagt fram – at det blir veldig ulike distrikter, med ulik størrelse, og man peker også på ulikt innhold, blir spørsmålet om hvert enkelt politidistrikt vil ha muligheten til å håndtere det å ha en operasjonssentral. Når Gjørv-kommisjonen for fire år siden så tydelig slo fast at det var behov for en nasjonal operasjonssentral, lurer jeg litt på hva det er som gjør at statsråden – ikke bare når det gjelder det med antallet politidistrikter – ikke velger å følge det rådet. Sitter han på kunnskap som er mye bedre enn den som kommisjonen selv hadde?
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-03-18:
Senterpartiet tar opp et viktig spørsmål her. I sak etter sak ser vi at justisministeren istedenfor å utøve ledelse skyver ansvaret nedover. Jeg vet ikke om dette også har noe med at det mangler ganske mye når det gjelder politireformen, på dette med kultur og ledelse. Vi ser det i saker som f.eks. lengeværende asylbarn, hvor han pekte nedover på UDI, vi ser det ved politireformen, hvor han peker på POD og på politidistriktene, og vi ser det på etterforskning, hvor han peker nedover på Riksadvokaten og POD. Dette er bare noen få eksempler. Mitt spørsmål skal ikke være så komplisert og vanskelig; det skal være enkelt, så statsråden kan svare på det. Er det statsråden som leder politietaten i Norge?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-18:
Jeg vil takke statsråden for gode svar, og jeg ser fram til det arbeidet som skal gjøres i Stortinget. Noe av poenget er nettopp at det kommer innspill som vi skal ta stilling til gjennom vårens arbeid. Jeg synes Hadia Tajik har gode poeng når det gjelder hendelser som skjer i flere politidistrikt samtidig. Samtidig har justisministeren rett i at når det er en ny struktur, vil operasjonssentralene være mye mer robuste og kunne takle hendelser selvstendig på en helt annen måte. Men da er mine spørsmål: Hva er gjort fra statsrådens side for å styrke koordineringa nasjonalt? Hvilke operasjonssentraler settes, hvilken stab settes, hvilke typer koordinering skjer når det er nasjonale hendelser av den karakter som skjer? Statsråden har jo tidligere, ved regjeringsskiftet, vært opptatt av at dette nettopp skulle styrkes.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-18:
I 2008 ble åtte år gamle Christoffer fra Vestfold drept. Saken ble henlagt to ganger, og til slutt endte det likevel med en domfellelse. I 2011 ble åtte år gamle Monika drept i Hordaland. Saken ble henlagt som selvmord, og de fleste av oss kjenner historien, hvor en prisverdig varsling har ført til at dette nå etterforskes som drap. Vi sa «aldri mer» etter Christoffer-saken. Likevel skjer det igjen. Vi skal gjøre det vi kan for at det aldri skal skje. Like fullt vet vi at tusenvis av barn utsettes for vold og kommer til å bli utsatt for vold, og noen kommer også til å bli drept. Hjemmet, som skal være det som er det tryggeste for et barn, er blitt det farligste stedet. I 2006 var det 81 anmeldelser av vold mot barn. I fjor var det nesten 2 000 anmeldelser – en enorm økning som en dessverre må si er positiv, fordi det er mørketall som kommer fram. Anmeldelsene kommer i stedet for at det blir tiet vekk, eller at det ikke skjer noe. Men undersøkelser viser at 5 pst. av barna blir utsatt for alvorlig vold under oppveksten. Budsjettforliket vi hadde mellom Kristelig Folkeparti og Venstre og regjeringspartiene, var en positiv opptrapping for å styrke arbeidet for å bekjempe vold. Men nå må vi forsikre oss om at de store ordene vi har som politikere, får bli handling. I 1998 samlet Stortinget seg om en forpliktende opptrappingsplan for psykiatrien for å styrke det tverrfaglige arbeidet, og det samme mener Kristelig Folkeparti nå at vi bør gjøre for å bekjempe volden mot barn. Derfor har vi et forslag om å styrke forebygging, avdekking, etterforskning og oppfølging av barna. Mener statsråden at det er nødvendig med en opptrappingsplan av den typen, for å forplikte Stortinget til øremerking over lang tid for å styrke arbeidet for å bekjempe vold mot barn?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-18:
Jeg vil takke for et veldig godt og offensivt svar. Jeg kan jo bare varsle at dette er et tema som Kristelig Folkeparti kommer til å prioritere, og – som justisministeren har merket i to budsjettforhandlinger allerede – som vi ønsker å prioritere. Jeg er glad for at han heller ikke lukker døra for en opptrappingsplan, for hovedpoenget er jo at en får forpliktet øremerkede penger over lang tid sånn at det nivået som alle er enige om at vi egentlig bør være på, får vi forpliktelser på at vi faktisk når. Ett av tiltakene som vi også foreslår som en del av opptrappingsplanen, er å gjøre noe med dødsstedsundersøkelse, for når barn dør, er det ikke automatisk sånn at politiet kan gå inn og etterforske saken. Som privatperson kan en nekte. Torleiv Rognum, som er professor ved Rettsmedisinsk institutt, anslår at ca. fem barn under fire år hvert år blir drept eller dør som følge av foreldrenes handlinger. En undersøkelse fra California viser at av 118 barn som falt fra tre meter, så døde kun ett barn, og av 100 tilfeller av fall fra én meter, eller bordhøyde, så døde syv barn. Det er noe med at en tror det ikke før en faktisk ser det. Vil statsråden se på endring av dødsstedsundersøkelse?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2015-03-18:
Nasjonal kriseleiing er ein ting, men den daglege leiinga av politidistrikta er også heilt avgjerande. Og når det gjeld organiseringa av politidistrikta, er det forslag til store endringar i den politireforma som regjeringa har lagt fram. Eg har merka meg at Framstegspartiets parlamentariske leiar, Harald Tom Nesvik, som er frå Møre og Romsdal, har uttalt at det var hans største politiske siger at Møre og Romsdal skal bli eit eige politidistrikt i staden for å bli ein del av ei større eining. Han meiner altså at fylkesmodellen er den rette for sitt heimfylke. Dette er heilt i tråd med det Senterpartiet ønskjer, men vi ønskjer ein fylkesmodell som gjeld for heile landet. Kvifor meiner justisministeren at fylkesmodellen ikkje er robust nok i resten av landet, mens han er robust nok akkurat i Møre og Romsdal, og eit par andre plassar?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2015-03-18:
Det er til justisministeren igjen, ja, så han treng ikkje å gå så langt! Sommaren 2013 vedtok Stortinget at politiet og Politiets sikkerheitsteneste fekk utvida fullmakter til å bruke falske basestasjonar til å overvake eller stoppe mobiltrafikk i Noreg. Frå Stortinget si side var det ein føresetnad at politiet og PST skulle varsle tilsynsmyndigheitene kvar gong dei sette opp basestasjonar, bl.a. for å forhindre at mobilovervaking får uheldige konsekvensar. Politiet vart gjeve høve til å bruke omstridde verkemiddel, fordi ein hadde tillit til at dette kom til å bli handtert på ein god måte. Eg registrerer likevel at sjefen for PST har uttalt til media at varslingsplikta er i strid med føresegnene om teieplikt, og at dei ikkje ser nokon grunn til å varsle om verkemiddelbruken. Slike utsegner kan ein forstå som at PST ser bort frå Stortinget sine intensjonar. Dette er ei svært alvorleg sak. Overvaking av menneske er eit av dei mest inngripande tiltaka som ein kan setje i verk, og på mange område er det nødvendig med godkjenning frå domstolen. Når vi no får kjennskap til at PST nærast skaper sitt eige rom på sida av lova, er det òg krevjande å vere lovgjevar. I Aftenposten 10. mars i år kunne vi sjå at justisministeren vart stilt følgjande spørsmål: «Deler du PSTs forståelse av at de ikke har trengt å varsle?» Statsråden gav følgjande svar: «Det må du nesten ta med PST.» Svaret manglar meining. Eg gjev derfor justisministeren høve til å svare Stortinget her og no, og leggje meining i svaret: Deler statsråden synet til PST om at dei ikkje treng å varsle om denne forma for verkemiddelbruk?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2015-03-18:
Eg takkar for svaret. Det er ingen tvil om at dette er komplisert, og det har vi vel alle forståing for. Samtidig er det utruleg viktig at vi passar på at PST ikkje utviklar ein praksis som er i strid med det som er Stortingets intensjon, og at vi passar på at vi har måtar å sikre dette på – at det ikkje utviklar seg måtar innanfor PST å handtere slike saker på som ikkje er i tråd med personvernet, rett og slett, for det handlar om det. Så eg har lyst til å høyre litt meir frå statsråden om korleis han konkret vil sikre at dette ikkje skjer i framtida.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-18:
Gjørv-kommisjonen var jo en slags havarikommisjon for politiet etter terroranslaget 22. juli, men det trengs kanskje også en havarikommisjon for alle de alvorlige drapene som skjer i nære relasjoner. Det er saker der terroristen er kjent, der offeret er kjent, og der det ofte pågår i mange år. Et eksempel kan være saken til Anna Medvedeva i Drammen som i flere måneder ba politiet om hjelp og ikke fikk det. Vi kjenner mange slike saker, og jeg må si at jeg frykter at disse sakene nå skal komme bort i snakket om reformen, og at de ikke blir prioritert høyt nok. Hvordan vil justisministeren sikre at disse voldssakene blir prioritert høyere – og helst forhindret?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-18:
Jeg er glad for at justisministeren erkjenner at det er behov for å gjøre langt mer på området for å ta barn på alvor og verne dem. Barneombudet har kommet med seks anbefalinger til oss, og flere av dem er viktige. Flere har vært inne på dette med ledelse og prioritering av dette arbeidet, altså at statusen for å jobbe med vold mot barn og andre voldssaker må heves. Det andre er at barnehusene er utrolig viktige – SV var med på å ta initiativet til dem da det ble startet. Men tall fra barnehuset i Oslo viser at av 700 barn som ble avhørt ved barnehusene, var det bare 100 som fikk medisinsk undersøkelse, som de har krav på. Og det er veldig viktig, hvis vi skal kunne avsløre ulike typer overgrep og omsorgssvikt overfor barn. Hvordan vil ministeren sikre at barna får de medisinske undersøkelsene de har krav på?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-18:
Hvis 1 500 hadde dødd i trafikken, hadde ingen akseptert det, men det er faktisk trafikken disse menneskene dør av. I Oslo må biltrafikken reduseres med 20 pst. for å sikre at luften ikke er livsfarlig. Byrådskandidat i Oslo for Arbeiderpartiet, Raymond Johansen, hadde et utspill om at E18-utbyggingen måtte reduseres og reforhandles fordi utbyggingen øker utslippene – altså gjør det verre. Byrådsleder Røsland fra Høyre svarte at det var også byrådets mening – litt overraskende, men bra. Da er spørsmålet til regjeringen om man innser at man faktisk må slutte med de tiltakene som øker utslippene. Vil regjeringen legge forskningens råd om 20 pst. reduksjon i biltrafikk til grunn? Og: Er regjeringen enig med det Høyre-styrte byrådet i Oslo om at E18-utbyggingen må reforhandles og reduseres?
Marie Ljones Brekke (Kristelig Folkeparti), 2015-03-18:
Statens Barnehus er et tilbud til barn og unge som er blitt utsatt for vold. I løpet av de to første månedene av 2015 har 200 dommeravhør blitt gjennomført i Oslo, noe som er en økning på 36 pst. Barnehuset i Ålesund har gjennomført 50 dommeravhør, noe som er en økning på 100 pst. sammenlignet med samme periode i fjor. Den økte pågangen gjør også at ressursene må økes. Barnehuset foretar ikke bare avhør, de følger også opp de overgrepsutsatte. Hvordan tenker statsråden å ivareta barnehusene i revidert nasjonalbudsjett og i framtidige nasjonalbudsjett?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2015-03-18:
Kristeleg Folkeparti sine forslag i Stortinget for å kjempe mot vald mot barn er veldig gode, og eg håpar dei får brei tilslutning i Stortinget. Når det gjeld å kjempe mot vald mot barn, er det feltet dessverre brulagt med for mange gode intensjonar, fine ord og lite handling frå justisministeren si side. Eg registrerer òg at UNICEF og Redd Barna har etterspurt engasjement og handling på dette feltet. Arbeidarpartiet tok initiativ i Stortinget i fjor til å gjere bruken av barnehus obligatorisk, og det er med uro eg les regjeringa sitt forslag til politireform, der det står: «Spørsmål om bruk av barnehus skal være obligatorisk.» Dette er ikkje eit spørsmål – dette har Stortinget vedteke. Vidare kan ein lese: «Avhørene skal finne sted innenfor den lovfestede frist.» Det skulle berre mangle, men spørsmålet mitt er: Betyr dette omkamp på spørsmålet om bruken av barnehus skal vere obligatorisk, og har statsråden tenkt å forlengje den lovfesta fristen for avhøyr av barn?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2015-03-18:
Jeg takker Kristelig Folkeparti for å ta opp et veldig viktig tema, et svært alvorlig tema. I fjor presenterte barneombudet fem tiltak som hun mente krevde rask handling. Det var at politiet måtte prioritere barnevernssaker, at det bør etableres volds- og overgrepsmottak for barn, god etterforskning av sakene, handlekraftig barnevern og foreldreveiledning. Dette er helt sentrale tiltak. Så har tidligere spørrere vært innom både det med barnehus og oppfølging av kapasitet på disse, og det er utrolig viktig selvfølgelig. Men mine spørsmål blir da i forhold til god etterforskning av sakene: Opplever justisministeren at de har god nok etterforskning av sånne typer saker? Det er komplekse saker. Vi har sett i en del av de sakene som er avdekket, at det helt tydelig har vært mangler. Hvordan opplever justisministeren at etterforskningen er nå ute i politidistriktene knyttet til sånne typer vanskelige spørsmål?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-03-18:
Takk for et viktig spørsmål fra Kristelig Folkeparti. Men jeg vil henlede oppmerksomheten på avtalen mellom regjeringspartiene og Venstre om en ny politireform, særlig punktene 9.6 og 10, hvor det står spesifikt om ivaretakelse av barn, vold i nære relasjoner og seksuelle overgrep, avhør av barn er også omtalt, menneskehandel og også barnehus. Et annet viktig punkt som står i den avtalen, er om lederfokus og organisering av robuste fagmiljøer. Som flere av de tidligere talerne har vært inne på, handler det om kvalitet og kapasitet, men det er også et betydelig lederansvar å prioritere etterforskning når barn er involvert. Så spørsmålet går på hvordan statsråden vil følge opp lederfokuset, også utdanning av ledere i politiet som retter seg mot å ha kunnskap om å skaffe kapasiteten når det handler om etterforskning rettet mot barn.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-03-18:
Statsråden synes å gi inntrykk av at det er en form for slingringsmonn i ekomloven, men det kan jeg ikke se at det er. Justisdepartementet bekreftet da loven ble behandlet, at det ikke stred mot taushetsplikten å ha en varslingsplikt, og varslingsplikten, slik den er formulert i § 6-2, er ubetinget – den gjelder i alle tilfeller og med ugrunnet opphold. Allikevel virker det som om PST mener at de kan forholde seg til lovteksten slik som de har ønsket lovteksten, men lovteksten ble ikke slik som PST ønsket. Det er klart at da må også PST forholde seg til den lovteksten som er, og varsle hver gang til kommunikasjonsmyndigheten, slik som det står i loven. Jeg vil be justisministeren klargjøre at han mener at PST også er forpliktet til å følge alle lover og regler Stortinget vedtar, sjøl om de sjøl i høringsuttalelsen har ment noe annet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-03-18:
Stortinget vedtok ikke bare at regjeringen skal utrede nye virkemidler; Stortinget vedtok at kommunene skal ha mulighet til å gjennomføre tiltak for redusert bilbruk i de store byene i perioder om vinteren når det er dårlig luft, og dette kan gjelde en lang rekke tiltak – det kan også gjelde dieselbiler, som da Høyre og Fremskrittspartiet er imot. Jeg tror det er nødvendig at statsråden her fra talerstolen bekrefter det vedtaket Stortinget faktisk har gjort, og at det vil bli fulgt opp, sjøl om Høyre og Fremskrittspartiet muligens er litt uenig i det. Det er klart at bilbruken i Oslo over tid må reduseres. Antagelig må en ha en full overgang til nullutslippskjøretøy i Oslo i årene framover, og det betinger også etter Senterpartiets mening at en fortsetter å satse på elbiler og på nullutslippskjøretøy på den måten vi har gjort de siste årene. På hvilken måte vil statsråden arbeide for at ikke elbilfordelene blir ødelagt, og at elbilmarkedet dermed kan klappe sammen?
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-03-18:
Jeg tror nok mange av oss kjenner systemet, og jeg tror også at statsråden vet at de vedtakene som fattes i Stortinget, også gjelder for byråkratiet under. Jeg har lyst å stille et litt mer prinsipielt spørsmål rundt det som vi nå har fått avslørt. Aftenposten avslørte at det var plassert en rekke basestasjoner rundt i dette området. Det betyr at de overvåker Stortinget, og det betyr at de overvåker Akersgaten. Dette er grunnleggende demokratiske institusjoner, og det er grunnleggende institusjoner når det gjelder åpenhet, men også kildevern knyttet til journalistene våre, som skal gjøre jobben sin med å overvåke det norske demokratiet. Jeg lurer på om statsråden har noen prinsipielle vurderinger om hvorvidt norsk overvåking skal plassere ting så nært viktige institusjoner at vi kan møte noen av de problemstillingene som vi møtte da Lund-kommisjonen var på plass.
Abid Raja (Venstre), 2015-03-18:
Jeg tenkte jeg skulle gi justisministeren en hvilepause. Transportsektoren står for om lag 26 pst. av klimagassutslippene i Norge. Hele 60 pst. av dette er fra persontransporten. Personbilene står for to tredjedeler av klimagassutslippene for reiser innenlands. Det betyr at det er svært viktig og effektfullt å legge til rette for null- og lavutslippskjøretøy samt å gjøre det enklere å reise med kollektivtrafikk, sykkel og gange. Når BMW nå forsøker å overbevise myndighetene i Thailand om at elbilen er løsningen på luftproblemene i Bangkok og andre storbyer, trekkes den norske elbilpolitikken fram som eksempel til etterfølgelse. Det er en villet politikk som har gitt resultater, en politikk som ble startet under Venstres samferdselsminister Torild Skogsholm, og som et samlet storting har sluttet seg til og forsterket. Hver tredje elbil som selges i Europa, selges i Norge. Nesten 20 pst. av alle nye biler som er solgt i Norge så langt i 2015, er elbiler. Samferdselsministeren har tidligere ved en rekke anledninger uttalt at det er uaktuelt å endre den positive politikken overfor elbilismen før tidligst stortingsvalget i 2017. Å redusere utslippene fra kjøretøyene er ikke nok, det må også kjøres mindre. Det kan vi få til med smart byplanlegging, et godt kollektivtilbud og bedre tilrettelegging for sykkel og gange. Bymiljøavtaler mellom staten og de største byene skal sikre dette. Likevel er – meg bekjent – ingen bymiljøavtaler inngått så langt. Det er altså ikke kommet på plass noen forpliktende avtaler mellom stat, fylkeskommune og kommune med felles plan for tiltak for å skape framtidens byer. Mitt spørsmål til samferdselsministeren er todelt: Står statsråden ved sine tidligere løfter om at fordelene for elbiler videreføres til 2017? Hvilken framdrift ser statsråden for seg at det må være på bymiljøpakkene for å få den ønskede effekten på klimaet og bymiljøet for å nå de klimaforpliktelsene et samlet storting er enig om?