Inga Kvalbukt (Senterpartiet), 1999-11-16:
En samlet komite understreker betydningen av trygge tilsettingsforhold, og det er også en av intensjonene med arbeidsmiljøloven. Statistisk sentralbyrås levekårsundersøkelse fra 1997 viser at plikten til å opprette skriftlige arbeidsavtaler ikke fungerer slik det er ment. Det synes derfor å være et reelt behov for kontroll med arbeidsgiverplikten når det gjelder å opprette skriftlige arbeidsavtaler. Arbeidsgiver har hovedansvaret for at loven etterkommes, og må derfor være adressat for pålegg fra Arbeidstilsynet. Tradisjonelt har Arbeidstilsynet begrenset seg til å gi informasjon og veiledning om reglene, men de fleste av høringsinstansene i denne saken ser behovet for at Arbeidstilsynet skal kunne gi pålegg om skriftlige arbeidsavtaler, og på denne bakgrunn er det derfor fremmet forslag om en egen påleggsbestemmelse i en ny § 55 G og presiseringer i § 55 B med hensyn til hvem pålegget kan rettes mot. Komiteen mener det er arbeidsgiver som skal ta initiativ til å utforme et utkast til skriftlig arbeidskontrakt, og vil støtte departementets fremlagte forslag. Når det gjelder arbeidstid for barn og ungdom, uttrykker en samlet komite at det er av overordnet viktighet å ha et lovverk som beskytter barna mot utnytting og overgrep, og samtidig sikrer barn og ungdom trygge oppvekstvilkår og gode lærings- og utviklingsmuligheter. I dette ligger at naturlig deltaking i arbeid og arbeidslignende virksomheter kan være av det gode for barnas utvikling. Etter gjeldende regelverk er barnearbeid i utgangspunktet forbudt, men unntak kan gis når det gjelder kulturelt eller lignende arbeid. Men her er det en tidsbegrensning som vanskeliggjør at barn deltar i slike aktiviteter på kveldstid, eller mer enn to timer pr. dag eller tolv timer pr. uke. Komiteen innser at dette kan vanskeliggjøre barns naturlige deltaking i en del kulturelle aktiviteter, og støtter derfor departementets forslag om innføring av dispensasjonsbestemmelse i arbeidsmiljøloven § 36, som gjør det mulig å søke Arbeidstilsynet om forhåndssamtykke til at barn kan nyttes til kulturelt eller lignende arbeid utover to timer i døgnet eller tolv timer i uken. Men komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, vil gå imot at muligheten til unntak utvides til også å gjelde reklamearbeid. Når det gjelder foreldres rett til fri ved barns sykdom, mener komiteen dette er et viktig velferdstiltak. For at de faktiske behov skal bli ivaretatt på en god måte, mener komiteen det er viktig at man hele tiden er åpen for tilpasninger og fleksibilitet i dette systemet, i pakt med at arbeidsmarkedet også utvikler og endrer seg. Endringsforslagene fra departementet tar utgangspunkt i de endringene i folketrygdloven som ble foretatt 14. desember i fjor, der aldersgrensen for rett til stønad for kronisk sykt eller funksjonshemmet barn ble hevet fra 16 til 18 år i de tilfeller der det kreves spesielle hjelpe- eller pleietiltak. For å ivareta intensjonen i denne lovendringen har derfor Kommunal- og regionaldepartementet foreslått å heve aldersgrensen i arbeidsmiljøloven § 33 A fra 16 til 18 år for retten til permisjon ved barns sykdom. Dette synes å være en logisk tilpasning, som komiteen støtter. Samtidig som vi har denne saken til behandling, ønsker komiteen å sette søkelyset på noe som for en del oppleves som et problem i dag. I dagens sammensatte arbeidsmarked vil det i enkelte yrkesgrupper være umulig for begge foreldre å ta ut sine rettmessige fridager for å yte påkrevd omsorg for sine syke barn. Komiteen er også kjent med at Sosial- og helsedepartementet har dette spørsmålet til vurdering. Tilgjengelig statistikk viser at det er få som tar ut maksimalt rettmessig antall omsorgsdager i løpet av året. En utviding av rettighetene der den ene forelders rettigheter overføres til den andre, vil derfor neppe medføre de store praktiske problemer eller store økonomiske uttellinger. Men for dem det gjelder, vil det være av stor betydning, da det må anses som et viktig bidrag for å fremme gode og trygge oppvekstvilkår for alle barn at de har mulighet til å ha en av foreldrene hos seg under sykdom. En samlet komite uttaler da også at det i gitte tilfeller kan være behov for at den ene forelders rettigheter overføres til den andre. Så mitt ønske er at departementet i denne saken finner en åpning som sikrer dem som i dag har problemer på dette området.