Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-03-26:
Jeg vil begynne med å si: Hva var det som var viktigst i den gode redegjørelsen som utenriksministeren ga her for noen dager siden? Jeg mener det viktigste og i og for seg det nye, selv om det er gammelt nytt, var at økonomiske kriser påvirker den internasjonale utviklingen ganske betydelig. Det vi ser for oss nå, er det som lå tungt i redegjørelsen, at det vi kaller for finanskrisen, kan skape både sosiale kriser og politiske kriser i mange land. Det er mange talere foran meg her som har tatt opp eksemplene fra det europeiske kontinentet, og de er dramatiske. De er dramatiske i Hellas, de er dramatiske på Island, vi ser det i Spania, ja, vi bør ikke gå lenger enn til Sverige for å se betydelige økonomiske utfordringer og opp mot 10 pst. arbeidsledighet. Vi ser fallene i bruttonasjonalproduktene helt fra 7–8 pst. til nærmere 20 pst. i de baltiske landene. Dette er for alle som forstår det, svært dramatisk. Med økte underskudd på budsjettene senkes også muligheten for utformingen av en europeisk politikk for en ny økonomisk vekst. Den høye gjelden i Europa skaper store innstrammingsbehov på sikt og gjør at velferdsutviklingen kan komme til å måtte gå saktere. Dette i en kombinasjon med arbeidsledighet på 10 pst., som faktisk representerer 23 millioner mennesker i Europa, og en aldrende befolkning, kan medføre at sosiale ordninger kan komme under press og resultere i sosial uro. Landene kan få mer enn nok med seg selv, og det internasjonale engasjementet kan bli redusert. Krisen har med all tydelighet vist oss at vi må styrke vårt internasjonalt forpliktende samarbeid. Vi må bidra til å bygge sterkere og robuste stater, og vi må vise at en sosialdemokratisk blandingsøkonomi klarer seg langt bedre i både gode og dårlige tider. Men finanskrisen har framfor alt vist oss at ren markedstenkning og liberalisme skaper en mer ustabil og utrygg verden. Veldig mange mennesker erkjenner dette, men ikke alle. Fremskrittspartiet representerer den norske liberalistiske tenkningen. Partiets mål er tydelig. Lederen, Siv Jensen, har ved flere anledninger sagt at kommer de i regjering, er målet å gjennomføre markedstenkning på alle nivåer. Hvis det er noe finanskrisen og nå den internasjonale utfordringen har vist oss, er det at vi ikke trenger denne politikken. Vi trenger ikke markedsfundamentalister. Det vi trenger, er en regjering som jobber med folk for å trygge arbeidsplassene og for å sikre den norske økonomien, slik Regjeringen gjør. I så måte er den internasjonale økonomiske politikken også blitt internasjonal politikk. Hvorfor snakke om dette i en debatt her i Stortinget om den utenrikspolitiske situasjonen? Jo, fordi denne liberalistiske politikken er en politikk vi jobber mot både internasjonalt og nasjonalt, men framfor alt fordi utviklingen viser at denne liberalistiske tenkningen nettopp er hovedårsaken til den nye kriseutviklingen i den vestlige verden, eller, enda mer dramatisk sagt, men det er dekning for det – folkemakten skal ikke stå i veien for det uregulerte marked, hevder liberalistene. Ja, Fremskrittspartiets nestleder, Per Sandberg, kalte jo – og det ble det ledd litt av, men det er ikke noen grunn til å le – Bushs politikk for sosialisme. Det er ikke noe å le av, for det viser hvilken grunnleggende tenkning vi ser på disse områdene. Hva er det nå som er viktig å få gjort? Jo, vi må konkludere vår politikk med å si at vi trenger et tettere og mer forpliktende internasjonalt samarbeid. Vi trenger klarere og tydeligere reguleringer av det internasjonale finansmarkedet, og vi trenger å kneble skatteparadisene én gang for alle. Og nasjonalt: Vi trenger en sterk og økonomisk robust stat, vi trenger en sterk og sunn markedsøkonomi i kombinasjon med en universell og stor offentlig sektor.