Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-06-13:
La meg først si meg enig med dem som har sagt at Stortinget egentlig burde interessere seg enda mer for denne debatten enn det det gjør, men det er i hvert fall tilløp til debatt her nå, og det er i seg selv bra. Dette går på folkestyrets framtid, og det bør alle være opptatt av. Så noen ord om forholdet mellom regjering og storting: Jeg tror det blir helt galt å prøve å føre en debatt om mindretalls- og flertallsregjeringer som et slags teoretisk tema. Mindretalls- eller flertallsregjering kan ikke vurderes atskilt fra den aktuelle politiske situasjonen. Det har liten interesse å stable opp pro et contra-argumenter for flertalls- og mindretallsregjeringer, som Svein Roald Hansen etterlyste, for det kan ikke analyseres eller vurderes uten å være i en konkret politisk kontekst. Det er ikke noe problem å se fordeler med en flertallsregjering, men hvis den politiske situasjonen er slik at det ikke finnes politisk grunnlag for en flertallsregjering, er det mindre interessant at det er teoretiske fordeler ved den. Jeg vil også si noe av det samme til saksordføreren, når han sier at hovedpoenget i og for seg ikke er mindretalls- eller flertallsregjering, men at regjeringen må ha et grunnlag i Stortinget. Og da ønsker han et innsettingsvedtak, hvor et stortingsflertall aktivt skal stemme for at denne regjeringen skal styre landet. Jeg er ikke sikker på at det nødvendigvis er bedre å tvinge fram et slikt aktivt flertall gjennom en votering, enn det som har vært tradisjonen i Norge, nemlig en stilltiende aksept for den regjering som dannes. Hvis en skal tvinge fram et slikt aktivt flertall, kan det være et flertall som spriker så mye at mange i det flertallet ikke vil føle seg spesielt forpliktet til å stille opp for den regjeringen i enhver sak. Og det er ikke sikkert en bør gjøre det heller. Det er nok å gå tilbake til de regjeringsdannelser vi har hatt, f.eks. når Arbeiderpartiet har styrt, og i stor grad har hentet støtte i mange saker fra sentrumspartiene: Det er ikke sikkert at sentrumspartiene etter et valg ville følt seg bekvemme med å stille opp og stemme for denne regjeringen. Det er ikke sikkert det ville ha vært riktig av oss heller. Men vi har vist ansvar og i perioden stilt opp og samarbeidet med denne regjeringen, mens Høyre gjorde det i en del andre saker. Når situasjonen er den at en regjering må ha vekslende støtte i Stortinget fra sak til sak, slik Samarbeidsregjeringen har måttet ha, og bevist at vi har fått, er det ikke sikkert at det er bedre med et aktivt flertallsvedtak/innsettingsvedtak. Det samme gjelder oppløsningsretten. Noen mener at det vil virke så veldig disiplinerende hvis en regjering kan true med å skrive ut nyvalg. Jeg er slett ikke sikker på det. Erfaringene fra andre land er ikke uten videre gode. Det kan tvert imot bli tendenser til et gallupdemokrati, hvor en skjeler til når det lønner seg å skrive ut nyvalg. Det kan hende at fraværet av oppløsningsrett virker disiplinerende på de politiske partiene i Stortinget med hensyn til å vise ansvar og finne løsninger på tvers av partigrensene. Men når det gjelder oppløsningsrett, er det ulike syn, også mellom regjeringspartiene og til dels innad i enkelte partier, så dette er mer mine egne synspunkter.