Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Det går en historie om høsten 1987, da finanskrisen rammet verden med kraftige børsfall. Det ble ironisert over at mens de største fallene var, var diskusjonen inne i stortingssalen hvorvidt det burde være tillatt å reklamere for Pusur på skolemateriellet til barn. Det var et uttrykk for at man ikke diskuterte det som virkelig var det sentrale den dagen, men temaer av litt mindre betydning. Jeg bruker denne inngangen fordi dagen etter at den tyske forbundskansleren har stått på talerstolen i den tyske forbundsdagen og sagt at Europas fremtid står på spill, har vi hørt et innlegg av lederen av den norske utenrikskomiteen som ikke har nevnt krisen i Europa med ett ord – ikke med ett ord! I opposisjonens innlegg i denne debatten er det bare representanten Høybråten som har tatt utgangspunkt i at det skjer noe der ute nå. Formålet med EU- og EØS-redegjørelsen som kom som en del av St.meld. nr. 23 for 2005–2006, var at vi skulle ha ett fokus på utviklingstrekk i Europa, og så skulle vi ha ett fokus på EU- og EØS-saker. Den balansen har jeg søkt å finne. Jeg har også ønsket å trekke fram den økonomiske krisen både i den utenrikspolitiske redegjørelsen og i denne redegjørelsen. Det er av representanten Eriksen Søreide karakterisert som deskriptivt analytisk. Det er hennes rett å si det, men jeg synes det er slående i en tid da det skjer så grunnleggende ting i Europa, som etter hennes analyser burde føre til at vi tenkte: Hva er konsekvensene for Norge? Hvilken betydning får det som nå skjer, for Norge, når en såpass nøktern observatør og spiller som den tyske forbundskansleren sier at Europas fremtid står på spill? Jeg mener også at det er et spørsmål som er like viktig som en engasjert debatt om EUs komitologistruktur, som jeg oppfatter opptar lederen av utenrikskomiteen. Det er et viktig spørsmål, jeg nevnte det i min redegjørelse, men det blir en kontrast til det som nå skjer. Det jeg også får inntrykk av fra Høyres talere, og jeg har i og for seg en viss forståelse for og sympati med det, er et intenst ønske om at Norge skulle vært medlem av EU. Når vi ikke er det, er det som om vi skulle opptre i en slags form for tilværelse som skyggemedlem. Jeg tror at vi må leve med at det er forskjell på den svenske riksdagens behandling av EU-saker og det norske stortings, den svenske regjeringens forberedelser til de ukentlige møtene i Brussel og den norske regjeringens forberedelse av sine møter. Vi orienterer Stortinget grundig før det er møter i EØS-komité og -utvalg i Brussel, som det er til uken. Sverige rapporterer løpende til Riksdagen når det gjelder den løpende beslutningsprosessen som er i EU. Vi er ikke medlem av EU, og jeg mener vi da må finne en pragmatisk form på hvordan vi holder oss oppdatert, hvordan vi forholder oss til saker som har betydning for oss. Så vil jeg si meg enig med representanten Hansen når det gjelder EU-kommisjonens arbeidsprogram. Vi studerer arbeidsprogrammet, vi kommer til Stortinget med vår vurdering av saker som blir viktige for oss der, men det står Stortinget fritt å laste ned og vurdere hva det betyr. Jeg ser det faktisk ikke som en del av Regjeringens opplysningsplikt å levere en full analyse av EU-kommisjonens arbeidsprogram noen uker etter at det er lagt fram. Men vi går inn i det, og jeg kan love at vi kommer til å komme tilbake til saken. Min andre kommentar går til representanten Høglund, som i sitt innlegg går inn for at vi bør ha en ny EØS-avtale. Jeg får ikke tak i problemstillingen. Jeg vil advare mot at det fra Stortingets talerstol, og fra en ledende representant, sies at EØS-avtalen har gått ut på dato. Jeg har ikke hørt det fra noen representant i EU. Det er slik at det er mulig å si opp en avtale, det kan én part gjøre. Jeg tror det er veldig negativt å sende signaler fra Stortingets nest største parti om at denne avtalen er gått ut på dato. Representanten brukte tid på at vi sender uklare signaler fra Norge. Dette er et uklart signal. Jeg er blant dem som forsvarer EØS-avtalen. Jeg kan ikke si at jeg har noe kjærlighetsforhold til den, jeg elsker den ikke, men det er en avtale jeg forsvarer hver dag, og som vi arbeider for fordi den er viktig for Norge. Og så er det slik, som representanten Høybråten veldig godt sa, at det foregår en løpende oppdatering av EØS-avtalen med regelverk og med ordninger – Schengen, justis, en lang rekke områder. Hvis det blir behov for å gjøre endringer i avtalen, vil vi selvfølgelig være åpne for å gjøre det også. Men jeg ser ikke at det er noe i Lisboa-avtalen som umiddelbart sier at denne avtalen er gått ut på dato. Jeg anser at det er sannsynlig at datalagringsdirektivet er EØS-relevant. Vi skal komme grundig tilbake igjen til det. Jeg mener at hvis høringen viser at det ikke går ut over vesentlige og viktige personhensyn og sikkerhet, er kriminalitetsforebyggende dimensjoner etter direktivet av betydning. Men dette kommer vi tilbake til i grundige debatter, og det har vi også tid til å gjøre.