Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-02:
Først vil jeg si takk til representanten for interpellasjonen. Jeg synes det er veldig bra at det tas opp, og at det er engasjement rundt ny masterutdanning. Jeg ser frem til også å få høre de forskjellige innleggene. Representanten spør om jeg vil styrke pedagogikkfaget og praksisopplæringen i de nye grunnskolelærerutdanningene, og om det gis mulighet for masterfordypning i de kreative fagene. Vi kommer til å fastsette nye rammeplaner for femårig grunnskolelærerutdanning så raskt som mulig. Det er helt nødvendig for at sektoren og institusjonene skal få god nok tid til å forberede seg til en viktig omlegging. Den ene utdanningen retter seg mot trinn 1–7 i skolen, den andre retter seg mot trinn 5–10. Utformingen av de nye utdanningene innebærer en styrking og nivåheving av fag, fagdidaktikk, pedagogikk og praksis. Rammeplanen gir full mulighet til å velge fordypning i alle skolens undervisningsfag – også de praktisk-estetiske eller kreative fagene, om man vil. Pedagogikkfaget først: Pedagogikkfaget vil strekke seg gjennom hele utdanningen. Faktisk er halvparten av faget pedagogikk og elevkunnskap hevet til masternivå i den modellen departementet sendte ut på høring. Det er jo en styrking i seg selv. Jeg har vært opptatt av også å synliggjøre pedagogikkens plass ved å bevare navnet pedagogikk og elevkunnskap. Det er da en liten nyhet, så det representanten kalte tullete, blir endret. Dette obligatoriske faget som alle skal gjennom, altså PEL-faget som det fortsatt vil hete, vil utgjøre et helt årsstudium i utdanningene. I dagens grunnskolelærerutdanning er bacheloroppgaven på 15 studiepoeng lagt til dette faget. I de nye femårige grunnskolelærerutdanningene er bacheloroppgaven erstattet med en FoU-oppgave, altså forskning og utvikling, som skal skrives i kombinasjon mellom et undervisningsfag og pedagogikk og elevkunnskap. Oppgavens omfang og organisering bestemmes av institusjonene. Det gir altså institusjonene et rom for også å styrke undervisning i pedagogikk. Her har lærerutdanningene frihet. Det er også verdt å nevne at i den nye masterutdanningen vil man også kunne ta skolerelevante fag. I tillegg til skolefagene kan man da også velge ekstra fordypning i pedagogikk eller spesialpedagogikk eller emner som er knyttet til det. Så er det viktig å understreke at alle skolefag i utdanningen skal omfatte fagdidaktikk, det representanten så godt kalte for fagenes egen pedagogikk. Og det er viktig å ha veldig klart for seg at når vi snakker om fordypning i fag på lærerutdanningen, er det med utgangspunkt i at lærerutdanningen skal være en profesjonsrettet utdanning. Det vil si at du ikke skal bli ekspert på norsk eller nordisk, du skal bli ekspert på å undervise barn og unge i faget norsk. Det betyr at fagdidaktikk, ved siden av fagkunnskap, er en helt sentral del av fagene. Det kommer da i tillegg til pedagogikken som inngår i pedagogikk og elevkunnskap. I alle fag er det også krav om at studenten skal lære å tilpasse opplæringen til elevenes forutsetninger og behov. Det har også vært viktig at masteroppgavene som skrives i grunnskolelærerutdanningen, skal være knyttet til det å jobbe som lærer. Med andre ord må masteroppgavene dras inn i skolehverdagen og inn i klasserommet, og det har gjort at vi i forslaget vi sendte ut, hadde en barriere både mot de rene fagoppgavene – som ikke da dreier seg om lærerhverdagen, men bare om fag – og mot de rene pedagogikkoppgavene. Samtidig er det viktig da å understreke at selv om masterfordypningen skal ta utgangspunkt i et undervisningsfag og fagdidaktikken, vil det i veldig mange tilfeller være helt avgjørende å kunne trekke på profesjonsrettet pedagogikk eller spesialpedagogikk. Ta et eksempel: Man har lyst til å skrive f.eks. om matematikkvansker hos barn – det er både fag og tungt inne også i spesialpedagogikk. Man kan skrive om kjønnsrollemønster knyttet til f.eks. samfunnsfaget, det vil kunne si noe både om lærerens rolle i klasserommet og noe om samfunnsfaget. Her er det egentlig ingen grenser i utgangspunktet. Eller noen grenser er det jo, men det er store muligheter. Så er det også viktig å understreke at i opplegget vi sendte ut på høring, vil studenter som velger masterfordypning i begynneropplæring for trinn 1–7, ha et pålegg. De skal altså ha pedagogikk eller spesialpedagogikk i masterfordypningen sin i kombinasjon med fag og fagdidaktikk, altså skille mellom 1–7 og 5–10. Når det er sagt, sender vi også ut høringer for å få innspill. Vi har merket oss innspillene som kommer i høringen, og vil se om noen av dem i sterkere grad skal tas hensyn til enn i den modellen vi har sendt ut. Det er flere relevante poenger der. Begge rammeplaner åpner for at studenter kan velge et halvt års studium i pedagogikk eller skolepedagogikk som et såkalt skolerelevant fag, som jeg nevnte. Et skolerelevant fag skiller seg fra et ordinært undervisningsfag ved at det er relevant for det å jobbe som lærer i skolen, men at det ikke er et fag studentene skal undervise elevene i. Med dette tilvalget skal studentene få en pedagogikkfaglig fordypning. Representanten spør også om praksisopplæring er styrket i den nye lærerutdanningen. Den skal jo være praksisnær og foregå i samspill med profesjonsfeltet, og det er lagt inn økt antall praksisdager, fra 100 til 110 dager. I tillegg kommer 5 dager observasjonspraksis, altså en økning i praksis på 15 dager. Det meste av praksisstudiet foregår på de trinnene i skolen utdanningen er rettet mot, men de som underviser de yngste barna, bør også ha fem dager praksis i barnehage for å bedre forståelsen mellom barnehage og skole. At masteroppgaven skal være praksisrettet, legger opp til et ytterligere samarbeid også med skolen. Så vil jeg si at snarere enn diskusjonen om hvor lang praksistid man skal ha, mener jeg det viktigste fremover må være å diskutere innholdet i praksisen, som dessverre er for forskjellig for forskjellige kommuner og for forskjellige lærerstudenter. Så spør representanten om jeg vil gi institusjonene anledning til å tilby fordypning i de kreative fagene. Da gjentar jeg en gang til at rammeplanen åpner for at studentene kan velge fordypning i alle obligatoriske undervisningsfag i skolen. Det gjelder også musikk og kunst og håndverk, som er viktige undervisningsfag og som lærerstudentene kan velge å fordype seg i. Dette i seg selv vil jo bety at man får en styrking av de praktisk-estetiske fagene, rett og slett fordi de nå blir masterfag og fordypningsfag. Det er også basert på situasjonen i dag all grunn til å tro at flere institusjoner også vil tilby en stor, stor bredde av skolefagene. Så det å se for seg at man får institusjoner som kun tilbyr f.eks. norsk, matematikk og engelsk, er lite sannsynlig. De aller fleste institusjonene vil kunne tilby fordypning også i kreative fag. Jeg er opptatt av at vi skal sikre at det tilbys masterfordypning i alle skolens undervisningsfag også, selvfølgelig. Noen fag har et større timetall i grunnskolen enn andre, og kompetansebehovet er stort i disse fagene. Det gjelder særlig norsk, matematikk og engelsk. Jeg har derfor bedt lærerutdanningene om at masterutdanningene i disse fagene prioriteres før de øvrige fag, men det betyr altså ikke at det er begrenset til det, og vi kommer som sagt til å få et stort tilbud. Så er det også å forvente at lærerutdanningene vil samarbeide om å tilby fag. Helt til slutt vil jeg si to ord om RLE. Dette er selvfølgelig unødvendig å gjenta i denne sal, som er fullt klar over det, men det er selvfølgelig ikke slik at RLE, som vi snakker om i forbindelse med PEL-faget, har noe direkte med faget KRLE, eller det gamle faget, å gjøre. Det vi snakker om, er RLE-relevant kompetanse, som i dag allerede er til stede i PEL-faget, men som vi ønsker å synliggjøre tydeligere i en ny modul. Det har to viktige årsaker. For det første vet vi at klasserom nesten uansett hvor man er i Norge i dag, blir mer varierte, og at problemstillinger med utgangspunkt i nettopp etikk, livssyn, forskjellig tro og forskjellige kulturer blir mer relevante. Da er det viktig at vi legger et ekstra trykk på det. For det andre er det også slik at selv om PEL-faget i stor grad er et pedagogikkfag, har Stortinget ved alle korsveier sagt at det ikke er slik at pedagogikkmiljøene «eier» PEL-faget alene. Vi ønsker at både PEL-fag og de andre fagene skal trekke på et bredt spekter av fagmiljøer. Det betyr også at f.eks. når RLE-relaterte kompetansemål blir synliggjort, kan det åpne for f.eks. et fruktbart samarbeid mellom pedagogikkmiljøer og RLE-miljøer på de forskjellige universitetene og høyskolene.