Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-01:
Vi står foran en situasjon der industrien og fagbevegelsen er bekymret for lav ordreinngang og permitteringer, og vi deler den bekymringa. Nettopp slike nedgangstider maner til nytenkning og planlegging av norsk industri som gjør oss rustet til å takle også framtidige kriser og kanskje enda verre kriser. Derfor er det viktig å huske at det ikke er et enkelt tiltak som kan bedre situasjonen umiddelbart – en «quick fix». Tvert imot trengs nettopp den gjennomgangen av hele virkemiddelapparatet som er varslet i Soria Moria II, der alle sider ved virkemiddelapparatet inn mot norsk næringsliv skal belyses for å legge til rette for framtidsrettede og miljøvennlige arbeidsplasser og produksjon. Den tid er over der en ser løsning på klimakrisa og løsning på økonomiske kriser som motsetninger. Det tror jeg det bare er Fremskrittspartiet som gjør i denne salen. SV er positiv til en økt utvinningsgrad av allerede etablerte felt av ressurshensyn, og det stimulerer også til nye investeringer på modne felt. I lys av dette er det viktig med en ansvarlig forvaltning av TFO-ordninga. Representanten Solvik-Olsen vet jo egentlig at det er SVs standpunkt. Det er offshoreindustrien som sitter på grunnlaget for det vi ofte omtaler som en framtidig satsing på offshore vindkraft. Jeg mener at tiden er inne for å starte planlegginga av våre framtidige offshorebaserte arbeidsplasser allerede nå. Det er slik, som statsråden allerede har påpekt, at en næring som preges av langsiktige kontrakter, også bør omfattes av langsiktige virkemidler. Verdens oljeutslipp må ned i løpet av få år om vi skal kunne nå 2-gradersmålet. Vi kan ikke møte et slikt scenario med en vente og se-holdning, der vi først klemmer oljeressursene til siste dråpe, og så overlater de tusenvis av arbeidere som lever av denne industrien, til seg selv, slik det høres ut som Fremskrittspartiet ønsker: å forholde seg til en begrenset ressurs som om den var evigvarende. Tvert imot er Norges framtidige industri og energiforsyning avhengig av den kompetansen Norge har utviklet offshore. Forrige uke var Høyre, som forrige taler også illustrerer, svært ivrig på å profilere seg som klimaets bestes venner. Det rimer dårlig med Høyres tilnæring til oljepolitikk: så mye som mulig, så raskt som mulig og uten konsekvensutredning. Høyre og Fremskrittspartiet får dette til å henge sammen ved å bygge et rasjonale der mildest talt søkte tolkninger av IEAs rapporter spiller en sentral rolle, kombinert med framstillinga av og forestillinga om norsk olje som betydelig renere og grønnere enn annen olje. Det er en uredelig framstilling både overfor befolkningen og overfor dem som jobber i næringa. På sikt må produksjonen av olje og gass ned. Begge deler må ned i Europa i løpet av få år – noe representanten Solvik-Olsen ofte hopper over når han refererer til World Energy Outlook – uansett hvor behagelig det måtte være å late som det motsatte. Spørsmålet er hvordan og når denne overgangen skal finne sted. Da blir det spekulativt å framstille oljeboring i Lofoten og Vesterålen som en løsning på de umiddelbare problemene i bransjen, både fordi premisset er galt, en slik eventuell utvinning vil ligge mange år fram i tid, og fordi en stadig økning av aktivitet er uforenlig både med klimakrisa og vår sysselsetting i industrien på lengre sikt. Å vifte Lofoten foran arbeidere som frykter for jobbene sine, bør Høyre holde seg for god for. Til slutt vil jeg si at jeg gleder meg over den ideologiske glideflukten som Høyre har stått for i ly av finanskrisa. Den er faktisk gledelig. Fra å være et parti som snakker om mer igjen for pengene og som hadde en revitalisert, ung, ideologisk fløy med et laissez faire-forhold til markedet og kapitalismen, har partiet snudd 180 grader, og bruker nå det meste av sin opposisjonstilværelse på å etterlyse mer rød-grønn politikk, mer fleksibel bruk av eiermakt og mer offentlig styrt næringspolitikk. I møte med de utfordringene som arbeiderne står overfor i representanten Melings hjemfylke, er plutselig ikke blåfargen så gjenkjennelig lenger. Det er både forståelig og gledelig. Helt til slutt vil jeg bare nevne at antydningen om at det skal finnes en hemmelig avtale knyttet til biodiesel og Lofoten og Vesterålen er såpass absurd at det ikke fortjener videre kommentar, annet enn at jeg vil oppfordre representanten Meling til å være etterrettelig i hvordan en siterer andre partiers finanspolitiske talspersoner.