trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-11-09:
Jeg tror statsråden forstår veldig godt at grunnen til at man stadig blir stilt dette spørsmålet, er at regjeringen har forpliktet seg til et tallfestet CO 2 -utslipp i Norge i 2020, men nekter å legge fram tall som viser at man faktisk kommer til å kutte disse utslippene så mye. I praksis svarer statsråden om og om igjen: Nei, vi kommer ikke til å overholde klimaforliket. Så er det sånn at i dette budsjettet, som i alle andre budsjetter, er det en masse ting som er tallfestet. Alt som regjeringen synes er viktig, er tallfestet, og forpliktelsene til å gjennomføre ting innenfor helse, samferdsel osv. er tallfestet og veldig tydelig. Hva er grunnen til at akkurat klimapolitikken i regjeringens budsjett er tall-løs?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-11-09:
Det blir vanskeligere og vanskeligere å forstå hvorfor regjeringen bruker tid på å inngå forpliktelser som er tallfestet både i år og i utslippsmengde, når regjeringens holdning samtidig er at det er helt umulig, og dessuten ikke særlig interessant, å legge fram dokumentasjon på at man faktisk har tenkt å gjennomføre de forpliktelsene man har påtatt seg. Og så er det sånn at dette jo er karakteristisk ikke bare for denne regjeringen. Arbeiderpartiet, som del av den rød-grønne regjeringen, førte omtrent den samme politikken, og den reelle effekten av dette er at klimapolitikk blir en stadig mer tåkete og stadig mindre troverdig affære for det norske folk. Frykter statsråden at denne omgangen med løfter som ikke føles som nok forpliktende til at man vil overholde dem, fører til politikerforakt?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-09:
«En rekke LO-forbund har den siste tiden fattet vedtak om at de for Lofoten, Vesterålen og Senja ikke støtter en konsekvensutredning av oljevirksomhet, en prosess som ifølge petroleumsloven er første steget for å åpne et havområde for oljeboring. Olje- og energiministeren sier at de fire forbundene uttaler seg mot bedre vitende, og at voksenopplæring må til. Hvordan skal regjeringen drive voksenopplæring for å få LO til å gå for oljeboring i Lofoten, og skal opplæringen inkludere regjeringens støttepartier?»
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-09:
Regjeringens egne tall viser jo at omstillingen allerede er i gang. Det er brems i oljeindustrien. Den utgjør nå 14 pst. av bruttonasjonalprodukt – en nedgang fra tidligere. Men jeg synes det er interessant at statsråden er opptatt av fakta, siden det er det han er opptatt av å framskaffe. Da vil jeg gjerne understreke at fakta ligger på bordet i mange type saker, bl.a. i forbindelse med tildeling av leteområder gjennom 23. konsesjonsrunde. Da overkjørte regjeringen absolutt alle miljø- og fiskerifaglige advarsler fra regjeringens egne fagdirektorater mot oljeboring i sårbare havområder. En sånn overkjøring av de miljøfaglige advarslene har vi faktisk aldri sett tidligere. Derfor lurer jeg på hva slags voksenopplæring olje- og energiministeren har tatt for å gå imot så faglig funderte advarsler?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-09:
Jeg synes det er flott at statsråden snakker om å lande fisk i Vesterålen, som jo er et av de stedene der det ikke er utvinning av olje, og der det – hvis jeg får det som jeg vil, og statsråden ikke får det som han vil – fortsatt kommer til å være fritt for oljeboring. Men statsråden svarte ikke på hva slags voksenopplæring han hadde tatt for å gå imot de tydelige faglige advarslene fra sine egne direktorater på området, og derfor vil jeg bare stille et åpent spørsmål, som en vennlig invitasjon helt på tampen av denne spørrerunden. Kan statsråden nevne ett område, bare ett eneste område, der han mener at det av hensyn til natur og miljø ikke bør drives petroleumsvirksomhet på norsk sokkel?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
La meg begynne med å si at premissene for spørsmålet fra Heikki Eidsvoll Holmås er feil på to områder. Det ene premisset er at alle områder som blir konsekvensutredet, ender opp med å bli åpnet. Det andre er at uttalelsen om voksenopplæring var koblet til Lofoten og Vesterålen. Det var den ikke. Det tror jeg egentlig at representanten Eidsvoll Holmås er kjent med. La meg så si at regjeringspartiene har en samarbeidsavtale med Venstre og Kristelig Folkeparti, bl.a. om oljeaktivitet i havområdene utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja. Den samarbeidsavtalen ligger selvfølgelig fast. Når det er sagt, har jeg lyst til å minne om at under Stoltenberg II-regjeringen, som jeg vet at Heikki Eidsvoll Holmås er godt kjent med, ble det, etter ønske fra et bredt flertall i Stortinget, gjennomført en omfattende kunnskapsinnhenting om ringvirkninger av petroleumsvirksomhet i de havområdene, og om konsekvenser for sysselsetting, aktivitet, ressursgrunnlag osv. Veldig mye av den informasjonen er, i likhet med all annen informasjon som hentes inn i tilknytning til forberedelser til olje- og gassaktivitet, vurderinger av olje- og gassaktivitet i Norge, er offentlig kjent og inneholder mange fakta og mye kunnskap. Vi vet altså mye allerede. Denne kunnskapen gjør at jeg har tro på at det er mulig å gjennomføre forsvarlig petroleumsaktivitet også i havområdene utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja, som vi har vist er mulig i havområdene utenfor Finnmark, i Norskehavet og i Nordsjøen. Jeg har full aksept for debatten i LO om Lofoten, Vesterålen og Senja, men det jeg har reagert på, er at enkelte toneangivende forbundsledere i LO har argumentert, i likhet med SV her i Stortinget, for at vi raskt trenger å gjennomføre en såkalt kontrollert avvikling av Norges største og viktigste industri, og at de virkemidlene man har pekt på, nemlig ikke å tildele nye arealer, slettes ikke vil medføre noen kontrollert avvikling, men tvert imot en ukontrollert avvikling av Norges største og aller viktigste industri. Som olje- og energiminister er det min plikt å si ifra om at dette er dårlig industripolitikk, dårlig økonomisk politikk, men også dårlig klimapolitikk. Inntektene fra olje- og gassproduksjonen har i de 10–15 årene som ligger bak oss, representert i overkant av 25 pst. av statens inntekter, og de har levert ca. 2 pst. av verdens etterspørsel etter olje og gass, som er økende.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
Vi feirer i år 50-års jubileum for olje- og gassaktiviteten på norsk sokkel. Vi har gjennom disse 50 årene vist at det er fullt mulig å gjennomføre en betydelig økonomisk aktivitet på norsk sokkel ved å produsere olje og gass, samtidig som fiskeriene i de samme 50 årene har blomstret. Jeg er selv født og oppvokst i et fiskevær, hjemme i Vesterålen, og der landes det mer fisk nå enn noensinne, basert på arktisk torsk fra et havområde der det har vært drevet olje- og gassaktivitet i mer enn 30 år. Vi har over tid vist at det er mulig å forene hensynene til andre næringer og til biologisk mangfold, og vi gjennomfører denne aktiviteten med det strammeste klimarammeverket noen industri noe sted i verden opererer innenfor.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
Når representanten Eidsvoll Holmås hevder at Vesterålen er oljefritt, er det vel nettopp det faktum at Vesterålen ikke er oljefritt, som gjør at vi i det hele tatt står på denne talerstolen. Det er nettopp det at det er tilstedeværende hydrokarbonressurser i den regionen, som gjør at denne debatten er som den er. Jeg setter for så vidt pris på forsøket på voksenopplæring om fisken og fiskens vandringer i Barentshavet og sørover mot Vesterålen, men det er altså sånn at den fisken som landes i Vesterålen, er født og oppvokst i Barentshavet, der vi har drevet petroleumsaktivitet i mange tiår allerede. I forbindelse med enhver regjerings vurderinger tar man imot mange innspill. En av fordelene med den norske oljeforvaltningen er at vi har stor åpenhet om disse prosessene, ikke bare fra våre egne fagmyndigheter, men også fra frivillige organisasjoner, fra lokale og regionale myndigheter. Men til syvende og sist er det regjeringens ansvar å gjøre avveiinger mellom de rådene vi får. Det har regjeringen gjort, også i denne prosessen.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: «Ved innføringen av finansskatt har regjeringen valgt å øke arbeidsgiveravgiften for finansnæringene. Ved å knytte finansskatten til lønn vil den ramme arbeidsintensive banker som satser på formidling av bank- og finanskompetanse i distriktene. For Sparebanken Nord-Norge representerer dette en kostnad på ca. 40 mill. kroner. Hvilke vurderinger og beregninger la regjeringen til grunn når den landet på å innføre en modell med økt arbeidsgiveravgift?»
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg er enig med statsråden, jeg er trygg på at næringen er i stand til å betale denne skatten. Det jeg er mer utrygg på, er om den treffer for å ta ut denne merverdien. For det man gjør ved å legge det som skatt på lønn, eller arbeidsgiveravgift, som vi ellers kaller det, er at man favoriserer utenlandske banker, banker som outsourcer, og banker med liten tilstedeværelse, men som allikevel kan vise til store overskudd. Hvordan skal da finansministeren greie å treffe disse bankene, for nettopp ikke å påvirke internkonkurransen, som hun er opptatt av? I en kapitalsvak landsdel som Nord-Norge er vi veldig glad for at vi har en sterk og solid bank, for det er faktisk det eneste vi har. Vi har ingen rike onkler, og for å si det sånn: Det er ikke i nord hovedtyngden av lettelsen i formuesskatten havner. Ser statsråden at det vil være bedre å innrette finansskatten slik at den gir mer likebehandling av bankene, uavhengig av måten de organiserer og outsourcer seg på? Det er en type skatteart som for øvrig er ganske utbredt …(Presidenten avbryter.) (Presidenten avbryter.)
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Derfor er det jo så uforståelig at man har valgt denne modellen, når man er opptatt av det. Jeg lette fram et spørsmål fra Kristelig Folkepartis fraksjon i finanskomiteen, et budsjettspørsmål som egentlig går på akkurat på det samme, men der det blir stilt spørsmål om å legge skatten på overskudd, som er den normale skattearten i Norge. Der svarer finansministeren at man nærmest ikke har tid til å gjøre en slik utredning. Det var altså i skatteforliket og, som finansministeren viste til, i skattemeldingen at dette ble tatt opp. Det begynner å bli en stund siden. Samtidig skal Skatteetaten nå legge ned 54 skattekontor. Man kunne jo ha brukt litt av den arbeidskraften til å utrede det spørsmålet som man til Kristelig Folkepartis finansfraksjon sier at man ikke har hatt tidsramme til rådighet for, det er praktiske utfordringer, man har ikke et eget manntall for gruppen. Hvis man ikke har oversikt over hvem som driver finansnæring i Norge, hvordan kan man da treffe med den modellen som er valgt?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
I forbindelse med behandlingen av skattemeldingen vedtok Stortinget at det skal innføres en finansskatt allerede fra 2017. I vedtaket står det: «Dette er en skatt på merverdien i finansiell tjenesteyting, og sees i lys av at sektoren er unntatt fra merverdiavgift.» I regjeringens vurdering har vi hatt som utgangspunkt at finansskatten i størst mulig grad skal erstatte manglende merverdiavgift i sektoren, merverdien består både av lønn og av overskudd. Regjeringen foreslår derfor at finansskatten skal legges på begge disse skattegrunnlagene. På denne måten følger vi opp Stortingets vedtak om at finansskatten skal være «en skatt på merverdien i finansiell tjenesteyting». Arbeidskraften står for en vesentlig del av verdiskapingen i økonomien. Dette gjelder også i finansnæringen. Hvis regjeringen ikke  hadde foreslått en finansskatt der deler av skatten ble lagt på lønninger, ville vi beveget oss bort fra å beskatte merverdien i næringen. Vi ville i så fall ikke ha fulgt opp Stortingets vedtak. Unntaket for merverdiavgift på finansielle tjenester gjør det bedriftsøkonomisk lønnsomt for finansforetak å utføre flere tjenester i egen regi, ettersom de da slipper å betale merverdiavgift. Dette er en tilpasningsmulighet som særlig de større finansforetakene kan utnytte. Innføringen av finansskatt vil delvis motvirke disse tilpasningsmulighetene og den interne konkurransevridningen i næringen. Så vil jeg minne om at en finansskatt som også legges på lønn, ikke vil være et særnorsk tiltak. Både Danmark og Island har i dag en slik beskatning av finansnæringen på et høyere nivå enn det som er foreslått for Norge, og 7. november anbefalte et svensk ekspertutvalg å innføre en skatt på lønninger i finansnæringen der på 15 pst. Representanten Berg-Hansen trekker frem SpareBank 1 Nord-Norge. Bankens overskudd de siste årene – på rundt 1 mrd. kr årlig – tyder på både effektiv og lønnsom drift, og SpareBank 1 Nord-Norge fremstår som solid, i likhet med resten av norsk finansbransje. Jeg er trygg på at finansforetakene vil klare å betale denne skatten, og fortsatt levere gode tjenester til norske forbrukere og til næringslivet. Jeg vil også påpeke at regjeringen har gitt store generelle skattelettelser som har kommet hele næringslivet til gode. Overskuddet i finansnæringen ble i 2013 beskattet med 28 pst., mens det i 2017 vil inntektsbeskattes med 25 pst. inkludert finansskatt på overskudd. Det tilsvarer en lettelse for finansnæringen på om lag 1,5 mrd. kr årlig. Det samlede skattetrykket for næringen vil dermed ikke bli vesentlig høyere enn det var i 2013.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
La meg først si at jeg er svært opptatt av at norsk finansnæring skal ha gode, konkurransedyktige rammebetingelser, og at vi skal skjele til rammebetingelsene som også utvikles i andre markeder som de konkurrerer i. Nå er det jo sånn at de nordiske landene har relativt like regler for dette, og de er i all hovedsak også harmonisert. Det er noen unntak, som bl.a. gjelder filialisering, vertslandsregulering osv., som det jobbes med for å få på plass avtaler om. Jeg har lyst til å minne om at det i det alt vesentlige er nordiske banker som er de såkalt utenlandske bankene av betydelig størrelse som opererer i Norge. De kommer altså fra land som har høyere finansskatt enn det vi nå foreslår å innføre i Norge. Med det sagt er jeg helt enig med representanten Berg-Hansen i at den verdien våre lokale sparebanker representerer rundt omkring i landet, er uvurderlig, og det er et bankmarked vi skal ta vare på og hegne om i fremtiden.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
Det synes jeg var et svært upresist spørsmål, og jeg har lyst til å minne representanten Berg-Hansen om at hennes parti, sammen med et enstemmig storting, ba regjeringen om å komme tilbake og innføre en finansskatt med virkning fra neste år. Det har vi gjort, i tråd med føringene Stortinget la for behandlingen av skattemeldingen. Så er det jo sånn at den merverdien finansnæringen har nytt godt av, hvor de altså ikke har hatt merverdiavgift, utgjør i størrelsesordenen 9 mrd. kr. Den finansskatten regjeringen nå foreslår, vil kunne gi 2,25 mrd. kr påløpt i økte skatteinntekter. Det betyr et betydelig lavere nivå enn den merverdiavgiften som finansnæringen har vært unntatt fra. Hvis vi hadde valgt en annen modell – det har vært spilt inn flere modeller, for så vidt, i høringen etter at dette forslaget ble lagt frem – ville vi få EØS-rettslige problemstillinger på bordet, som i så fall betyr at vi ikke kan innføre ordningen med virkning fra 1. januar.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg har stilt følgende spørsmål til samferdselsministeren, som da skal besvares av helse- og omsorgsministeren: «Stortinget vedtok 3. mai en lovhjemmel for kommunene til å innføre lavutslippssoner, og departementet sendte en forskrift på høring med frist 22. august. Der var § 3 om biltyper som omfattes, og § 19 om å kunne kombinere lavutslippssoner og miljødifferensierte avgifter i strid med Stortingets innstilling. Det haster for kommunene å få forskriften på plass. På skriftlig spørsmål svarte statsråden 5. september at han ville ha mer tid til å gjennomgå uttalelsene før han konkluderte. Har statsråden gjennomgått dem, og når kommer avklaringen?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg takker for svaret. Dette er en sak som er særlig aktuell for helseministeren, så det er veldig relevant at det er helseministeren som svarer. NRK meldte mandag 5. september at 185 innbyggere bare i Oslo dør for tidlig hvert år på grunn av lokal luftforurensning. Målet har vært mindre helseskadelig luft og å innfri de kravene ESA-domstolen stilte i sin dom mot Norge når det gjelder overskridelse av luftforurensningsgrenser. I Stortingets enstemmige innstilling før det enstemmige vedtaket om lavutslippssoner 3. mai heter det at lavutslippssoner kan være «et viktig supplement til en mulighet for miljødifferensierte bompengetakster». Det heter også i denne enstemmige innstillingen at «lovhjemmelen vil gjelde norske og utenlandske kjøretøy som blir drevet frem med motor, herunder personbil» osv. Ser ikke statsråden at det blir veldig feil hvis den sentrale forskriften legges opp slik at det der hvor det trengs mest, i byene, utelukkes?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg tror egentlig statsråden oppfatter at spørsmålet angår at Stortinget har gjort et lovvedtak, og det er en ekstraordinær framgangsmåte som skyldes at ikke noe skjedde siden Stortinget 17. mars 2015 ga statsråden i oppdrag å utarbeide og legge fram et lovforslag, som jo også var en lovformulering og en forskrift som tidligere har vært på høring. Da grep Stortinget inn og gjorde dette vedtaket 3. mai, og hadde detaljer i innstillingen bl.a. om å kombinere lavutslippssoner og miljødifferensierte avgifter og om hvilke biltyper som skal omfattes. Når da departementet legger opp til det motsatte på disse to sentrale punktene i den sentrale forskriften som sendes på høring, er dette en ekstraordinær sak. Det er ikke bare en vanlig forskriftsprosess når Stortinget så klart har gitt uttrykk for hvordan dette skal utformes – og i en enstemmig innstilling. Så jeg gjentar spørsmålet: Ser ikke statsråden at dette er en ekstraordinær prosess, som haster, og at man burde hatt dette verktøyet på plass nå før vinteren?
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
Regjeringen mener det er svært viktig å sikre god luftkvalitet i byene våre. Derfor satser vi stort på jernbane og kollektivtransport, miljøvennlig drivstoff og nye teknologiske løsninger. Det handler om å gi folk et alternativ til bilen uten å redusere folks mobilitet eller urimelig straffe dem som ikke har et reelt valg til bilen. Stortinget vedtok et representantforslag om lovhjemmel for lavutslippssoner før sommeren. Dette følger regjeringen opp. Et forslag til en sentral forskrift er under utarbeidelse i regjeringen og skal danne rammeverket for å kunne innføre kommunale lavutslippssoner. Dette har tatt noe tid, noe samferdselsministeren tidligere har vært klar på overfor Stortinget. Det handler bl.a. om ønsket og behovet for å få innspill fra potensielt berørte byer i denne prosessen, siden det har vært ulike ønsker og behov fra by til by. Det er interessant at representanten fra Arbeiderpartiet purrer på en avklaring i denne saken, med tanke på at hans egen regjering skrinla en tilsvarende løsning i oktober 2012, begrunnet i at det finnes andre, gode og bedre verktøy. At det finnes andre, gode verktøy som kan redusere lokal luftforurensning, er riktig: Bedre og hyppigere renhold av veiene, piggdekkgebyr, redusert fart, køprising, forbudsbasert lavutslippssone og datokjøring er noen eksempler. Kommunene kan bygge trygge gang- og sykkelveier, og fylkeskommunene kan forbedre det kollektive transporttilbudet. Her stiller staten opp mer enn noen gang og tar 50 pst. av investeringskostnadene for visse større kollektivprosjekt i de fire største byene. Vi har firedoblet bevilgningen til Oslo gjennom belønningsordningen for kollektivtrafikk og bidratt til en kraftig vekst i jernbanesatsingen. Høringen av forslaget til forskrift ble avsluttet 22. august i år, og det kom inn mer enn 30 innspill. Arbeidet med å ferdigstille den sentrale forskriften er en høyt prioritert oppgave hos Samferdselsdepartementet, slik at kommunene skal få tilgang til dette virkemiddelet så raskt som mulig.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
Jeg vet ikke om jeg helt oppfattet spørsmålet fra representanten. Jeg oppfatter at Samferdselsdepartementet prioriterer å jobbe godt med denne sentrale forskriften, og at det er en høyt prioritert oppgave. Det er også et virkemiddel som krever en forsvarlig behandling. Høringen av forskriften ble avsluttet 22. august, og det kom over 30 innspill. Men Samferdselsdepartementet jobber med utgangspunkt i å gi kommunene tilgang til dette virkemiddelet så raskt som mulig.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
Jeg oppfatter at det er en sak som haster, og at Samferdselsdepartementet jobber under høytrykk med denne saken. Men det er slik at det er regjeringen som har ansvar for forskriftsarbeid, og statsråden er ansvarlig for at forskriftsarbeidet foregår på en god måte, og at det også er muligheter for dem som blir berørt, til å komme med synspunkter og innspill. Det er også en rekke problemstillinger knyttet til både spørsmålet rundt miljødifferensierte bompenger og tilpasning til AutoPASS-systemet og andre problemstillinger som en ikke bare kan overse, men som en faktisk er nødt til å ta hensyn til når en slik forskrift skal iverksettes. Derfor har det vært behov for høringen, og arbeidet med dette er en sak som er høyt prioritert for Samferdselsdepartementet.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
Regjeringen er opptatt av å legge til rette for en konkurransedyktig og miljøvennlig flynæring. Prognosene tyder på at veksten i antall flyreiser vil fortsette. Jeg vil minne om at avgiftsnivået for luftfartsnæringen, inklusiv flypassasjeravgiften, er om lag på gjennomsnittet i Europa. Etter at flypassasjeravgiften ble vedtatt i Stortinget før jul i fjor, ble forslag til regelverk sendt på høring. Et stort antall instanser fikk anledning til å uttale seg. Representanten Lauvås gir inntrykk av at luftfartsnæringen nå kollapser som følge av avgiften. Avinor peker derimot på at de norske flyselskapene denne vinteren totalt økte antallet tilbudte seter innenlands med 2 pst. i forhold til forrige vinterprogram. Vi opplever også at antall flypassasjerer øker denne høsten. I den prosessen vil flyselskapene tilpasse sitt tilbud ved å etablere nye ruter, legge ned ruter, øke frekvens på noen ruter og redusere frekvens på andre. Det ser vi over hele landet. Men i sum blir det altså et bedre tilbud. Da flyselskapet Ryanair la ned sin base på Rygge nå i oktober, fikk den nye avgiften skylden. Til tross for avgiften opprettet det samme selskapet imidlertid ruter både på Torp og på Gardermoen, hvor den samme avgiften gjelder. Regjeringen har tydelig sagt at vi er positive til videre kommersiell drift på Rygge, og Samferdselsdepartementet er innstilt på å videreføre konsesjonen til nye eiere. Forsvarssektoren har fått fullmakt til å inngå en opsjonsavtale med Rygge Airport AS, med sikte på å få på plass videre kommersiell drift. Jeg har merket meg at flyselskaper som Norwegian på ingen måte vil utelukke å fly fra Rygge. Jeg håper derfor at dagens eiere, hvor Østfold fylkeskommune er inne, bidrar til god prosess med eventuelle investorer som ser et potensial for videre flyplassdrift der dagens eiere har valgt å legge ned.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
Denne regjeringen har bidratt til å redusere skatter og avgifter med over 18 mrd. kr. Jeg er veldig glad for at representanten fra Arbeiderpartiet nå så tydelig anerkjenner at skatter og avgifter er et viktig næringspolitisk virkemiddel. Men det resonnementet som representanten drar når det gjelder flyplassavgifter, virker totalt fraværende i Arbeiderpartiets arbeid med sin alternative politikk, der Arbeiderpartiets politikk ville ført til skatteskjerpelser for dem som skaper arbeidsplasser i Norge, på et helt annet og betydelig høyere nivå enn det flyplassavgiften vil innebære. Jeg tror at representanten må gå tilbake igjen og på ny lese Arbeiderpartiets alternative budsjett – og tenke igjennom hvilke konsekvenser det ville hatt for næringslivet og arbeidsplassene i Norge.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
For det første er representantens historieframstilling ikke i nærheten av virkeligheten. For det andre er det Stortinget som bestemmer skatte- og avgiftsnivået i dette landet – det ville vært veldig spesielt om en regjering eller en statsråd hadde sagt at det skulle Stortinget ikke få lov til. Det er ifølge Grunnloven Stortinget som gjør det. Så er det også slik at selv om Stortinget i denne sammenheng vedtok å innføre en ny avgift, ble den ikke innført «over natten», som representanten prøver å framstille det som. Tvert imot, den ble innført på et senere tidspunkt enn det Stortinget egentlig hadde forutsatt, nettopp for å sikre god involvering, god prosess og høring i forkant av at avgiften ble innført. Hvis representanten mener at økte avgifter er negativt for flynæringen, må det jo også være negativt for andre næringer. Da må representanten ta inn over seg at Arbeiderpartiets alternativ betyr betydelig høyere skatte- og avgiftspress på hele næringslivet i Norge, i motsetning til denne enkelte avgiften.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
Noe av det første jeg gjorde som helse- og omsorgsminister, var å innføre en rettighet til brukerstyrt personlig assistanse – dette for å gi personer med nedsatt funksjonsevne større valgfrihet og tilrettelegge for et tjenestetilbud som svarer til de individuelle behovene. Rettighetsfesting av brukerstyrt personlig assistanse er en del av regjeringens strategi for å skape pasientens og brukerens helsetjeneste. Ved innføring av rettigheten i 2015 ble kommunene kompensert med 300 mill. kr for å sette dem i stand til å oppfylle rettigheten til brukerstyrt personlig assistanse. I 2016 har regjeringen økt denne kompensasjonen med ytterligere 205 mill. kr, altså til sammen over en halv milliard. Når det gjelder bruken av brukerstyrt personlig assistanse, følger vi utviklingen tett. Jeg har satt i gang en egen følgeevaluering av rettigheten, og denne evalueringen skal avsluttes i 2017. Evalueringen vil vise om det er behov for ytterligere tiltak for å sikre funksjonshemmede muligheten til å leve et aktivt og selvstendig liv. Tilbakemeldingene jeg har fått fra FFO, Uloba og brukerorganisasjonene, gir et inntrykk av at kommunene ikke i tilstrekkelig grad tar i bruk denne måten å organisere tjenestene på. Jeg tar disse tilbakemeldingene svært alvorlig, og jeg har tatt dette opp med KS i det konsultasjonsmøtet som jeg hadde med dem nå for kort tid siden. Det er veldig viktig at kommunene ser på det mulighetsrommet som brukerstyrt personlig assistanse gir, og finner hensiktsmessige måter å integrere brukerstyrt personlig assistanse på i de tilbudene som de skal gi til brukerne. Som sagt følger jeg nøye med på hvordan kommunene organiserer og tilbyr ordningen, og evalueringen vil vise om det er behov for ytterligere tiltak. Samtidig vil jeg understreke at dersom brukerne opplever at kommunen ikke oppfyller sine forpliktelser til å tilby brukerstyrt personlig assistanse og å organisere tjenesten deretter, bør de påklage dette til fylkesmannen. Klagesaker som behandles hos fylkesmannen, vil utgjøre noe av det grunnlaget vi vil bruke i vårt videre arbeid med brukerstyrt personlig assistanse. Det er også utarbeidet retningslinjer for brukerstyrt personlig assistanse, som jeg opplever ble veldig godt mottatt i brukerorganisasjonene. Disse er selvfølgelig veiledende og har ikke den samme juridiske statusen som lov og forskrift. Det er allikevel det sterkeste virkemiddelet vi har til å styre kommunene på dette området, med unntak av å lovregulere området. Jeg opplever, på samme måten som representanten, at det er for stor avstand mellom Stortingets intensjon bak rettighetsfestingen og kommunenes oppfølging av dette. Jeg kommuniserer hele veien i de møtene jeg har med kommuner og KS om dette, at hvis man er i tvil, bør man se til Stortingets intensjon med ordningen. Det tror jeg ville løst mange av de problemene som brukerne møter på dette området i sine samtaler med kommunen.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
Vi har tatt i bruk de sterkeste virkemidlene vi har, utover det å detaljstyre dette i en lov. Det er selvfølgelig veldig krevende, utover rettighetsfesting, som er veldig tydelig på hvem som skal ha et tilbud om brukerstyrt personlig assistanse. Jeg oppfatter at veldig mange av konfliktene ikke handler om de spørsmålene som er rettighetsfestet, men om innholdet i ordningen, administrasjonen og tildelingen innen ordningen. Det er klart at det er et område som er mer utfordrende å detaljregulere i lov og forskrift. Rundskrivet, eller veilederen, på dette området gir veldig klare føringer, som jeg oppfatter at også brukerorganisasjonene er enig i, og som jeg også opplever er helt i tråd med det som var Stortingets intensjon. Men som sagt vil vi evaluere dette, og jeg mener at vi hele veien må se på om man må til med ytterligere lov- og forskriftsregulering av dette området, hvis det viser seg at kommunene ikke følger opp det som er Stortingets intensjon. Men jeg mener i utgangspunktet at det burde vært unødvendig. Hvis en i kommunen går tilbake og leser hva som var Stortingets og regjeringens intensjon med denne ordningen, ville vi kunnet unngå mange av de veldig vanskelige sakene som representanten viser til, at folk som har et stort behov for hjelp til seg selv eller sine barn, opplever kommunen som en motpart og ikke en medspiller i sin streben etter å skape et godt liv for seg selv og sine barn.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
For å få en vurdering av dette har vi allerede satt i gang en følgeevaluering, som vil komme i 2017. Den vil kunne gi oss en del av svarene på de spørsmålene. Fylkesmennenes tilsynsvirksomhet på dette området er en del av Helsetilsynets tilsynsvirksomhet. Vi har et veldig klart prinsipp, at vi fra politisk nivå – og det har vært sånn uavhengig av regjering – ikke går inn og identifiserer områder som tilsynet skal føre tilsyn på, fordi det bryter med det prinsippet vi har om at tilsynet skal ha en armlengdes avstand og en stor selvstendighet i forhold til politiske føringer, fordi det å gi tilsynet oppdrag om tilsyn på spesifikke områder også kan ta fra dem ressurser til tilsyn på andre områder. Det er viktig at det ikke oppleves som politisk styrt, men er en faglig vurdering som tilsynet har. Men jeg tror og håper at følgeevalueringen, som allerede er satt i gang, vil kunne gi oss svar også på dette området. Så vil jeg oppfordre brukere som er misfornøyd, til å klage i disse sakene – og jeg håper det skjer – selv om det krever mer arbeid. Klagesakene vil også kunne gi oss en pekepinn.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
Det er Helse Nord RHF som har sørge-for-ansvaret i Nord-Norge, og som har vurdert kapasitet og tilgjengelighet for ambulansehelikoptertjenestene i regionen. Luftambulansetjenesten ANS har hatt tett dialog med Helse Nord i utforming av grunnlaget for anskaffelsen av ambulansehelikoptertjenester fra 2018 til 2024 og i beslutningen om tildeling. Luftambulansetjenesten i Nord-Norge, med sine seks ambulansefly, tre ambulansehelikoptre og to redningshelikoptre, er en svært viktig ressurs for den akuttmedisinske beredskapen i Nord-Norge. Helse Nord etablerte i 2015 en ny base på Evenes, utstyrt med et mellomstort helikopter. Dette har økt beredskapen i lokalområdet betydelig og har også bedret den samlede helikopterberedskapen i Nord-Norge. Alle helikopterbaser som i dag er i funksjon, skal opprettholdes også i neste kontraktsperiode. Fra 2018 skal den mellomstore typen ambulansehelikopter, Airbus H145, som i dag brukes på Evenes, settes inn også i Brønnøysund. Denne helikoptertypen har mindre kapasitet og flyr noe saktere enn helikoptrene i Tromsø og Ålesund. Men Airbus H145 er fortsatt et raskt helikopter, som kan løse alle kjente oppdrag som luftambulansetjenesten har i dag. For Luftambulansetjenesten ANS er det hele tiden viktig å bedre flysikkerhet og robusthet i tjenesten. I de nye kontraktene er det satt krav om tekniske løsninger som skal bidra til økt flysikkerhet, og det vil bli innført bakvaktordning som øker robustheten i tjenesten. Jeg vil også nevne at i løpet av 2018 vil de nye redningshelikoptrene bli satt i drift ved basene i Bodø og Banak. De nye redningshelikoptrene vil ha langt bedre «allværsegenskaper» enn dagens Sea King, og de har betydelig større hastighet. Helse Nord RHF mener at helsegevinsten ved å velge store helikoptre i stedet for de mellomstore er for liten sett i forhold til kostnaden. Luftambulansetjenesten ANS vurderer den samlede luftambulanseberedskapen i Nord-Norge som svært god, også etter 2018. Luftambulansetilbudet i Nord-Norge er Helse Nords ansvar og må vurderes opp mot det totale tjenestetilbudet i regionen. Jeg kommer ikke til å overprøve de vurderinger og beslutninger Helse Nord har gjort i denne saken.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
For det første er jeg ikke enig i beskrivelsen som representanten her gir. For det andre er det heller ikke riktig, dette er ikke en politisk beslutning, dette er en faglig beslutning, som Helse Nord er best egnet til å ta. Jeg har ikke mulighet til å gå inn og vurdere kapasitet og kvalitet på ulike typer helikopter, det er det veldig fornuftig at de som har ansvar for tjenesten, gjør. Helse Nord har laget kriteriene i anbudsdokumentet, sammen med Luftambulanse ANS, og det er de som har satt vilkårene for hvordan denne tjenesten skal utvikles. Politisk å overprøve den typen vurderinger ble heller ikke gjort da Arbeiderpartiet satt i regjering, og jeg tror det ville vært veldig uklokt hvis jeg hadde gjort det, for dette er et ansvar som ligger i Helse Nord, og de utvikler sine tjenester i nært samarbeid med kommunene som er med i Helse Nord.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-09:
Nei, det er feil det representanten sier. Det å gripe inn i denne type beslutninger – at en fra politisk side f.eks. skal gå inn i en vurdering av kvaliteten på ulike helikoptertyper, fastsette i utgangspunktet relativt tekniske og detaljerte vilkår i et anbudsdokument – det er ikke måten vi har valgt å organisere helsetjenesten på i Norge. Det er en del av sørge-for-ansvaret, som nå ligger i helseregionene. Det er en holdning til beslutningsansvar og -nivå som ikke er nytt for min del, men som representerer den oppfattelse av styringssystemet som også gjaldt da Arbeiderpartiet hadde ansvar for helsetjenesten. Det ville vært svært oppsiktsvekkende om en helseminister i etterkant av et slikt anbud hadde grepet inn og kansellert det.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
«Regjeringen har med sin uberegnelige avgiftspolitikk prestert å legge ned 1 000 lønnsomme private arbeidsplasser i Østfold ved at Rygge sivile lufthavn har stengt ned grunnet en avgift som ble innført over natten uten konsekvensutredninger og uten drøftelser med næringslivet. Vi ser konsekvensene også i resten av landet hvor arbeidsplasser forsvinner som følge av denne avgiften. Hvordan forsvarer statsråden en slik avgiftspolitikk og at arbeidsgiver og arbeidstagerorganisasjonene ikke ble hørt i forkant?»
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Bare for å si det aller først: Også vi håper at det kan løse seg med hensyn til ny drift på Rygge. Det hadde vært unødvendig å stenge den ned. Statsministeren har stått i Stortinget og sagt at det er viktig med næringsvennlig politikk – hun understreket det ganske sterkt. Så ser vi at vi i løpet av de siste par–tre årene har fått en plastposeavgift som kom over natten. Ingen av partene i arbeidslivet ble hørt på forhånd om den avgiften – og ingen andre heller, for øvrig. Den ble riktignok aldri innført. Vi har en utfordring med at det ikke på langt nær skapes nok jobber i privat sektor. Det er en voksende arbeidsledighet, og man kjører nå fram en flyseteavgift som er beregnet å tappe Norge for 4 000–5 000 arbeidsplasser landet over i privat sektor. Jeg spør da statsråden: Hvordan får statsråden fra Høyre dette til å være næringsvennlig, forutsigbar politikk?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Det er bevist av Finansdepartementet selv at skattelettene, bl.a. i formuesskatten, ikke er medisinen for å skape flere arbeidsplasser. Da er det andre medisiner som må til. Så registrerer jeg at statsråden sterkt forsvarer denne måten å drive avgiftspolitikk på – en sen natt – som er uforutsigbar. Det er å registrere at Høyre tydeligvis har lagt seg flat for regjeringspartner Fremskrittspartiets krav om å innføre en slik avgift over bordet, uten å ane konsekvensene av det. Det er i så fall en ny måte av næringspartiet Høyre å drive næringspolitikk på. Kan statsråden forsikre om at vi og næringslivet ikke vil oppleve den type avgifter over bordet uten at man blir hørt på forhånd, når budsjettene skal gjøres opp nå i høst?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
«Det er dessverre velkjent at brukerstyrt personlig assistanse-ordningen, BPA, ikke fungerer godt nok svært mange steder. Dette er godt dokumentert, bl.a. av FFO. Tilbudet i mange av kommunene preges dessverre av svak BPA-kompetanse, ulik praktisering/oppfølging av nasjonale føringer og mange dårlig begrunnede avslag. Hvordan kan statsråden, eventuelt i samarbeid med kommunal- og moderniseringsministeren, sørge for at BPA-ordningen gjennomføres i tråd med nasjonale føringer, og hvordan kan man sørge for at dette følges opp med tilstrekkelig tilsyn?»
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Takk for et godt svar. I går møtte jeg et ektepar med en funksjonshemmet gutt på seks år. Jeg har her bunken med korrespondanse – klager til kommune, engasjering av advokat, klage til fylkesmannen osv. Mange av disse familiene er hardt prøvet, og det at en må sette i gang slike prosesser, er en ekstra belastning. Mange opplever nok hjelpeapparatet nesten som et maktapparat i så måte. Spørsmålet er: Hvordan kan vi hjelpe denne familien, andre familier og andre brukere? Det denne familien sier til meg, er at det frie skjønnet til kommunene trumfer alt, det er iallfall deres helt klare opplevelse av situasjonen. Hvordan kan vi hindre det, og hvordan kan vi få kommunene til i enda større grad å følge opp det som er intensjonen til Stortinget?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg deler statsrådens synspunkter på at retningslinjene er rimelig bra, og det sier brukerorganisasjonene også. Allikevel er jeg litt urolig for at kommunene her strekker skjønnet sitt for langt i forhold til både det som er rettighetsfesting av Stortingets intensjoner og disse nasjonale retningslinjene. Jeg ønsker å utfordre statsråden på om man kunne se for seg at fylkesmennene kunne gå inn og foreta tilsyn med kommunene og sjekke ut om BPA-ordningen er på stell i de ulike kommunene, om de følger opp de nasjonale retningslinjene, og i så fall om retningslinjene er presise nok, eller om man skal gå videre, som statsråden antyder kan være neste steg.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
«Anbudskonkurransen om helseforetakenes ambulansehelikoptertjenester for årene 2018–2024 endte med valget av bare én privat leverandør for de flyoperative tjenestene og med nedbygging av helikopterkapasiteten i Nord-Norge. Dette svekker kapasitet og beredskap til befolkningen i Nord-Norge, både i dagliglivets akuttmedisinske situasjoner og ved ulykker, hevder medisinsk personell i et innlegg i Tidsskrift for Den norske legeforening. Hvordan vil statsråden rette opp dette?»
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Vi er enige om at det er Helse Nord som har det operative ansvaret, men allikevel er dette en politisk beslutning. I den grad jeg skal takke statsråden, skal jeg takke ham for at han er krystallklar på at han ikke har tenkt å gjøre noe med at tilbudet på helikopterambulanse i Nord-Norge nå bygges ned. Vi er enig i at dette er en svært viktig ressurs, at dette er en helt avgjørende faktor for at befolkningen i Nord-Norge skal ha et likeverdig helsetilbud i forhold til resten av landet i akutte situasjoner. Men det vi ikke er enige om, er hva vi skal gjøre med dette når man nå bygger beredskapen ned. Samtidig som vi har denne diskusjonen, vil helseforetakene denne uken beslutte anbudsinnbydelsen for ambulansefly. Der ligger det også an til at man bygger ned og dropper jetambulansefly i Tromsø, men bygger opp i Sør-Norge og stasjonerer på Gardermoen. Er statsråden fornøyd med at man ytterligere bygger ned ambulansetjenestene og tilbudet til befolkningen i Nord-Norge?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Dette er en veldig merkelig oppfatning av hva det betyr å være folkevalgt og ombudsmann for en befolkning. Statsråden sa selv i sitt første svar at han ikke ville overprøve. Vi er altså enige om at statsråden har anledning til å overprøve. Jeg mener at dette er et spørsmål om hvilket nivå ambulansehelikoptertjenesten skal være på. Ambulansehelikoptertjenesten blir svekket av økonomiske årsaker, fordi vurderingen hos Helse Nord er knyttet til at de mener den økte beredskapen de får knyttet til kostnaden, ikke er god nok. Svaret på det er veldig enkelt. Når vi er enige om at det blir et dårligere tilbud enn det er i dag, det har blitt bygd opp over tid, det er et relativt godt tilbud, og det blir dårligere med de nye anbudene, da er det en politisk beslutning å velge å redusere nivået på tjenestene. Det må statsråden svare for.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
«Finnmarksloven og Finnmarkseiendommen er et politisk kompromiss hvor man skulle få et system som utreder om enkeltpersoner eller lag og foreninger har noen form for særrettigheter til enkelte områder i Finnmark. Nå varsler leder for Finnmarkskommisjonen at med dagens økonomiske rammer blir kommisjonen ikke ferdig før i 2035. Kan statsråden være tilfreds med en slik varslet fremdrift på grunn av manglende økonomiske ressurser til Domstoladministrasjonen?»
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg takker for svaret, og det er faktisk et svar som jeg oppfatter gir håp om mer penger til det viktige arbeidet Finnmarkskommisjonen er i gang med. Jeg må innrømme at jeg hadde forventet at man sto på det som var problemstillingen, og at det arbeidet som de holder på med, ville bli ytterligere forsinket. Jeg er derfor veldig glad for at vi i hvert fall ser et håp om at man klarer å få til en fortsettelse av arbeidet som er i gang, som er veldig viktig for Finnmarks befolkning og ikke minst viktig for Finnmarkseiendommen, og at man kanskje klarer å sluttføre det innen det tidspunktet som ble stipulert, år 2025.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg har bare lyst å nevne at det er konfliktfylt, og Finnmarksloven ble født under en ganske tøff tid. Derfor er det utrolig viktig at man kommer i mål, og at man får avklart rettighetsspørsmålet. Jeg kjenner selv til veldig mange som er involvert, og veldig mange som har håp om å nå fram med at den rettigheten tilhører dem som måtte søke. På en måte er jeg litt glad for at vi har kommet så langt at staten så langt har gitt allmennheten de fleste rettighetene, og det er vel også noe som vi finnmarkinger ønsker. Det er kanskje ikke grunn til å stille så mange flere spørsmål, annet enn å si at jeg er fornøyd. Men jeg vil følge dette opp og håper at denne jobben kan nå målet i 2025 og ikke i 2035. Da vil jeg faktisk være 80 år, og jeg vil gjerne få med meg den dagen.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
Det har i noen år hersket en viss uklarhet om hvor store midler regjeringen og Stortinget egentlig har bevilget til rettighetskartleggingen i Finnmark, og i hvilket omfang staten skal dekke partenes kostnader i saker for Utmarksdomstolen for Finnmark. Dette har slått uheldig ut for både Finnmarkskommisjonen og Utmarksdomstolen. Det er derfor en betimelig problemstilling representanten tar opp. Det er blitt truffet tre tiltak for å løse utfordringene: I Prop. 155 L for 2015–2016 om endringer i Finnmarksloven er det foreslått nye regler om statens dekning av partenes kostnader for Utmarksdomstolen. Forslaget er omforent med Sametinget og vil innebære en viss reduksjon i dekningen sammenlignet med hvordan Utmarksdomstolen har tolket Finnmarksloven på dette punktet. I forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2016 ble det besluttet at slike saksomkostninger ikke lenger skal dekkes over Utmarksdomstolens budsjett, men som regelstyrte utgifter over kapittelet for fri rettshjelp. Dermed ble en meget variabel utgiftspost som vanskeliggjorde planleggingen av framdriften, trukket ut av tildelingen til rettighetskartleggingen. Samtidig ble anslått behov på dette punktet omdisponert fra kap. 410 Domstolene til kap. 470 Fri rettshjelp. Jeg viser til RNB og årets budsjettproposisjon. Det tredje tiltaket er at det under Stortingets budsjettbehandling i år klargjøres hvilket beløp som er bevilget til rettighetskartleggingen i Finnmark. Med utgangspunkt i de historiske tildelingene, de pris- og lønnsjusteringene mv. som har vært lagt inn, og den omtalte omdisponeringen til kapittel 470, er det i årets budsjettproposisjon for justis- og beredskapsdepartementet lagt til grunn at det under kap. 410 nå er 16 mill. kr som er tildelt rettighetskartleggingen i Finnmark. Med disse tre tiltakene har jeg et godt håp om at vi kan ha god framdrift i kartleggingsarbeidet. Dersom det skulle vise seg ikke å stemme, må regjeringen ved en senere anledning vurdere om kap. 410 skal tilføres mer enn 16 mill. kr per år til dette formålet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
Ja, det er absolutt å håpe. Det er litt vanskelig å si akkurat når dette vil bli avsluttet, men nå er i hvert fall rammene man skal jobbe innenfor, klarlagt. Og da håper jeg, som representanten Simensen, at dette vil gå i et større tempo framover.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
Jeg er veldig glad for å høre at representanten er fornøyd med svaret. Jeg er helt enig i at det trengs en avklaring. Jeg har tidligere hatt ansvar for reindriftspolitikken og kjenner til at dette er et tema som er veldig høyt på dagsordenen i Finnmark. Så vi satser på at tempoet nå går opp, og at vi kan komme i mål raskere enn det så ut til.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
Som representanten Knutsen viser til, besvarte helse- og omsorgsministeren 24. juni i år et spørsmål til skriftlig besvarelse om status for arbeidet med å tilrettelegge for god og sikker kommunikasjon for bruk av flere leverandører av DNA-analyser til politiet. I helse- og omsorgsministerens svar vises det bl.a. til at Politidirektoratet vil oversende Justis- og beredskapsdepartementet et konkret prosjektforslag og en plan for hvordan ordningen med flere leverandører skal tilrettelegges og gjennomføres. Jeg kan bekrefte at departementet har mottatt Politidirektoratets forslag, og at forslaget er til behandling. Forslaget dreier seg i all hovedsak om hva som må være på plass for at politiet skal kunne velge mellom flere akkrediterte leverandører for DNA-analyse, slik at både behandling, formidling og lagring i tilknytning til DNA-analyse kan skje på en forsvarlig og sikker måte. I tillegg må det legges opp til en finansiering som kan understøtte ordningen på en god måte. Som representanten er kjent med, og slik det bl.a. framgår av Innst. 59 S for 2014–2015, har det å legge til rette for bruk av flere miljø lenge vært regjeringspartienes politikk, dog uten å gjøre et kategorisk skille mellom offentlige og private leverandører når disse er akkreditert. Det blir feil av meg på forhånd å plassere én eller flere bestemte leverandører i dette bildet. Det er en vurdering Politidirektoratet og politiet må gjøre ut fra sitt analysebehov og i tilknytning til en prosess egnet til dette formålet. Men som helse- og omsorgsministeren også opplyste i sitt svar, er finansieringen av Rettsgenetisk senter flyttet til Kunnskapsdepartementets kap. 260 post 50, bl.a. for å sikre full uavhengighet mellom nåværende leverandør, Folkehelseinstituttet, og mulige framtidige leverandører. Min første prioritet er å få på plass en infrastruktur i politiet som sikrer flere leverandører lik tilgang, og ikke at det, som nå, er låst til en leverandør. Det skal ikke stikkes under stol at opplegget vi arvet fra forrige regjering, skaper utfordringer når målet er å utnytte kapasiteten til flere leverandører. Svaret på spørsmålet er derfor kort sagt at Justis- og beredskapsdepartementet har mottatt Politidirektoratets forslag. Det er også ryddet plass for RGS, slik helse- og omsorgsministeren har opplyst, gjennom budsjettet og finansieringsmessige endringer som sikrer full uavhengighet mellom Folkehelseinstituttet og RGS.