Afshan Rafiq (Høyre), 2002-12-03:
Halvparten av norske barn fødes i dag utenfor ekteskap. Det er et bemerkelsesverdig høyt tall i internasjonal sammenheng. Heldigvis er det likevel slik at de langt fleste av de barna som fødes utenfor ekteskap, har samboende foreldre. De fleste av disse barna fødes derfor inn i trygge og stabile parforhold. Det er likevel ikke tvil om at utviklingen har gått i retning av at flere og flere barn vokser opp med mer usikre rammer rundt familien enn tidligere. Vi må erkjenne at flere familier går i oppløsning, og at flere barn vokser opp med foreldre som ikke bor sammen. Noen barn vokser også opp uten å være sikre på hvem som er dets far. Kjennskap til biologisk opphav har stor følelsesmessig betydning for enkeltmennesket. Etter hvert har også kjennskapet til det biologiske opphavet en større medisinsk betydning, uten at det nødvendigvis er det argumentet jeg vil vektlegge tyngst i forbindelse med denne saken. Farskap fastsettes i dag på tre måter: enten etter pater est-regelen, etter erkjennelse eller etter dom. De fleste fedre vil som en selvfølgelighet erkjenne farskap til sine barn. Men som jeg allerede har vært inne på, gjør samfunnsutviklingen at det er uklarhet om farskap i flere saker enn tidligere. Vi er derfor glade for at Regjeringen har lagt stor vekt på betydningen av at barn så tidlig som mulig kan få mulighet til å få kjennskap til sitt biologiske opphav. Jeg synes argumentet om at ekteskapet og det sosiale forholdet mellom foreldre og barn må vernes mot tredjemanns påstand om farskap, er et helt legitimt argument. Ekteskapet er en viktig og unik institusjon, og selv om det dessverre er slik at mange ekteskap går i oppløsning, utgjør ekteskapet på mange måter en viktig ramme om et parforhold som vi skal verne om, og som skal ha en særstilling. Dette betyr ikke at andre samlivsformer er mindreverdige på noen måte – bare så det også er sagt. Mange er altså bekymret over at en tredjemann skal kunne ødelegge et stabilt parforhold ved å kunne sette frem påstand om at han, og ikke den som er juridisk far til barnet, er den biologiske faren. Jeg er redd for at de langt på vei har rett. Jeg er redd for at mange forhold vil bryte sammen på grunn av slike påstander. Men poenget er : Slik er det jo i dag også! I dag kan hvem som helst destabilisere et hvilket som helst parforhold eller samboerskap ved å sette frem påstand om at han er far til barnet i forholdet. Ja, frem til barnet er tre år har han sågar krav på å få reise farskapssak også, etter de reglene som gjelder i dag. Derfor vil vi oppheve de begrensningene som finnes i dag, ikke bare la tredjemann få lov til å destabilisere andres parforhold ved å sette frem påstander om farskap, men også la ham få lov til å reise sak. Så blir det nemlig klarhet og visshet rundt farskapet. To ting kan skje: enten er tredjemann faren eller så er han det ikke. Er han det ikke, er familien kvitt uheldige påstander fra en utenforstående en gang for alle, og det er en stor fordel for alle parter. Er tredjemann derimot faren, har han jo vunnet frem med et legitimt krav om å kjenne til sine egne barn. Men la meg også gjøre oppmerksom på at han samtidig har tatt på seg ganske tunge økonomiske forpliktelser. Sannheten kan gjøre vondt, det må vi være klar over. Men som politiker har jeg liten lyst til å forklare andre mennesker hvorfor jeg synes de ikke skal få lov til å kjenne sitt biologiske opphav eller sitt avkom. Det må det være opp til folk selv å avgjøre, og det må være opp til folk å styre denne delen av sine liv. Derfor vil vi oppheve begrensningene i barneloven § 6 og la tredjemann få reise sak om farskap. Sannheten er nemlig ikke bare vond, den fører også med seg mye godt. Et flertall i komiteen støtter også en utvidelse av muligheten til å erkjenne farskap. Fra nå av kan vordende fedre få mulighet til å erkjenne farskap i forbindelse med svangerskapskontroll. Forhåpentligvis vil mange bruke denne muligheten til å erkjenne farskapet i en mer avslappet og hyggelig atmosfære. Samarbeidspartiene har også merket seg at staten, etter § 62 i barneloven, ved omgjørelse av farskap kun tilbakebetaler bidrag med samme sum som er innbetalt, altså krone for krone. Vi er glade for at en enstemmig komite nå ber Regjeringen se nøyere på disse forholdene og vurdere konsekvensene av en eventuell endring, slik at bidragsytere som etter at de i en periode har betalt barnebidrag finner ut at de ikke er far til barnet, skal få tilbakebetalt bidraget enten med renter eller med en form for indeksregulering av beløpet, ettersom det er slik at inflasjonen sørger for at et gitt kronebeløp blir mindre og mindre verdt år for år. Alt i alt er den lovendringen som Stortinget i dag er i ferd med å vedta, et viktig skritt i riktig retning for å sikre barns rett til å kjenne til sitt biologiske opphav. I tillegg gir den ikke bare mødre, slik det har vært hittil, men også fedre adgang til å prøve et farskap, noe som er riktig i forhold til likestilling av foreldre, og spesielt i slike saker.