Vera Lysklætt (Venstre), 2009-06-12:
Venstre vil ha en verdiskapingspolitikk for hele landet, hvor by og land er gjensidig avhengig av hverandre. En moderne distriktspolitikk er å legge til rette for at næringslivet kan utvikle seg, samtidig som det offentlige gjør det mulig å skape mangfoldige og attraktive lokalsamfunn. Som representant fra Finnmark er det naturlig å ta utgangspunkt i ressursgrunnlaget i den nordlige landsdelen, som et eksempel på de store mulighetene som finnes i distriktene. Regionen har betydelig kompetanse på bl.a. fossekraft, tidevannskraft, vindkraft og solenergi, i tillegg til store forekomster av andre naturressurser. Fossile energiressurser er ikke evige, og fremtidens industri må skapes i tråd med målene om reduserte klimagassutslipp. Venstre fortsetter å oppfordre Regjeringen om å få til en ordning for grønne sertifikater som virkemiddel for å fremme kjøp av fornybar energi. Uten grønne sertifikater vil etableringer for slik energi utebli, og store muligheter vil gå tapt for distriktene. Innen fornybar energi og miljøteknologi ligger det store, framtidige muligheter for Fastlands-Norge. Ett av Venstres svar for å få til en slik satsing er Klimatek, som skal ha som formål å investere i klimateknologi, klimagründere og miljøvennlig omstilling av eksisterende næringsliv. Store land som Tyskland, Frankrike og Storbritannia, for å nevne noen, skal de neste årene sette i verk store klimainvesteringer. Finanskrise og arbeidsledighet vil trolig framskynde disse offentlige investeringene. Mesteparten av disse investeringene vil komme innen fornybar energi – vind- og havmøller, bølgekraft, tidevann, bioenergi, solenergi og utvikling av ny teknologi som ennå ikke er kjent. Hjernekraft og materialteknologi kan i dette perspektivet bli svært sentrale eksportprodukter, som gjerne kan ha sin base i Distrikts-Norge. På flere områder er vi her ledende i verden allerede – innen undervannsteknologi og lettmetaller. Dette er gunstige kombinasjoner for distriktsvise kompetanseklynger, som vil være svært viktige også med tanke på å få ungdom, barnefamilier og folk med lang utdanning til å bosette seg i distriktene. Det er ingen tvil om at distriktene er i endring. I dag står over 40 000 gårdsbruk i Norge ubebodd, og hvert år legges 7 000 bruk ned. Samtidig forgubbes områdene, og Venstre forstår at det kan framstå som lite attraktivt for unge mennesker å etablere seg i grender der det er langt mellom barnefamiliene og hvor næringsgrunnlaget er ensidig. I Venstre tror vi flere har lyst til å bo i distriktene. Men kanskje heller i klynger – grend eller tun på bygda – dvs. nærmere andre mennesker enn hva tradisjonen i Norge har vært. Dessverre opplever mange altfor ofte at de ikke får anledning til dette. Årsaken til det kan finnes både i mangelfull lokal planlegging, i rigid inngripen fra fylkesmennene knyttet til jordvern og manglende tilpasning av det sentrale lovverket. Men det må sies at det oppleves som noe merkelig å se at store områder av matjord bygges ned i sentrale strøk, mens det i distriktene kan være helt umulig å få delt fra noen kvadratmeter med gjengrodd beitemark til boligformål. Venstre oppfordrer derfor Regjeringen til å sette i gang et landsomfattende prosjekt for bolyst i distriktene, hvor man får folk i etableringsfasen, lokalpolitikere og fylkesmennene med på ulike lokale forsøk for å ta i bruk mulighetene. Kultur er også lystbetont og viktig for å skape trivsel og bolyst. Om lag halvparten av norske kommuner har ikke en egen kulturetat. Videre er det mange kommuner som har en kulturarbeider i halv stilling eller mindre. Med lokale oppgaver på den ene siden og et konglomerat av regionalt og nasjonalt prosjekthysteri på den andre siden, sier det seg selv at det er stort press på den kommunale kulturadministrasjonen. Det er i liten grad rom for å drive et helhetlig arbeid og en koordinerende funksjon. Venstre etterlyser derfor på vegne av det frivillige kulturlivet en bredere kulturpolitikk, hvor en gir kultur en mer aktiv og selvstendig rolle i samfunnsutviklingsarbeidet, en kulturpolitikk som meisler ut helhet og koordinering, og som viser vei for et lokalt kulturløft – ikke minst i distriktene. Til slutt vil jeg understreke at Venstre vil verne de mest sårbare områdene ved kysten mot petroleumsvirksomhet. Samfunnet har ansvar for å sikre artsmangfoldet og den økologiske kjeden, og det er svært viktig å sikre de viktigste gyteområdene for nordatlantiske fiskearter – og dermed den tradisjonelle fiskerinæringen.