Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2015-02-12:
Dette er ingen ny debatt. Maktbalansen og maktkonsentrasjonen i dagligvarebransjen har vært debattert i denne sal før, og også i det offentlige ordskiftet. Vi har fått to offentlige utredninger som både peker på utfordringene og skisserer noen løsninger. Det er felles enighet på tvers av partilinjene om at sunn konkurranse er viktig for å sikre forbrukeren trygg, god og rimelig mat. At vi i dag har to statsråder til stede i denne sal, viser også hvor kompleks denne saken er. Skulle vi vært helt oppdatert, skulle vi vel hatt tre statsråder her – vi skulle også hatt forbrukerstatsråden. Men jeg er veldig glad for at næringsministeren er her, og at landbruksministeren er her, for det viser viktigheten av nettopp den saken vi nå diskuterer. Samtidig som vi har denne enigheten, vet vi at det er stor maktkonsentrasjon i alle ledd, i både distribusjonsleddet og leverandørleddet, og i kjedene ser vi maktkonsentrasjon og en skjev maktbalanse. Det er fare for at vi i dag har en situasjon der det er kun de aller største og sterkeste som får innpass, og at det er hovedregelen i alle ledd. Vi vet at det er store etableringsbarrierer i dagligvaresektoren, og det kan også være vanskelig for småleverandører å komme seg inn i vareutvalget til de største kjedene. Det kan også være vanskelig for nye produkter å få transport til butikkhyllene, og det er vanskelig å etablere nye butikker eller kjeder som skal konkurrere med de andre store. Det forteller nylig historie oss. Steensnæs-utvalget, et av utvalgene som har sett på dette, kom fram til at Norge har det dårligste vareutvalget i Europa, og det er halvparten så stort sammenlignet med vårt naboland Sverige. Det er for dårlig, særlig når vi vet at forbrukerne etterspør økt mangfold og flere nisjeprodukter. Det er også et paradoks at Norge subsidierer nisjeprodukter og lokalprodusert mat når de samme produktene sliter med å komme inn på markedet i de store kjedene. I den debatten som har vært i det offentlige rom, er det blitt kjent at det er mangelfullt innsyn knyttet til avtalene i matvarenæringen. Det skyldes nok aller mest at enkeltaktører frykter for å gi fra seg konkurransefortrinn. Det skjønner man, men det skaper også et rom for hemmelighold av avtaler og løsninger som kanskje ikke tåler dagens lys. Derfor må denne næringen også bli mer transparent, men fullt ut transparent kommer denne næringen ikke til å bli, for det handler om konkurranse. Slik er det, og det må vi forholde oss til. Men Steensnæs-utvalget kunne også fortelle at forhandlingsklimaet mellom leverandører og kjeder er omgitt av mye frustrasjon, og også av frykt for represalier, og at tillitsforhold i perioder er tynnslitt. Vi vet at det er trusler om «delisting», dårlig eksponering i butikker og krav om høyere rabatter og bonus, og det er helt uakseptabelt. Det er det vel også stor enighet om. Også på leverandørsiden ser vi en betydelig maktkonsentrasjon. Noen få, men svært sterke merker får stor definisjonsmakt i forhandlingene. Dette kan til syvende og sist gå ut over mindre og mer nisjepregede varer. Det er også risiko for at det kan gå ut over forbrukerne gjennom høyere pris og dårligere utvalg. Utfordringene i denne sektoren vil vi bli kvitt hvis vi gjør fire tiltak. Vi må ha større åpenhet rundt avtalene i matvarenæringen, vi må få en standardisering av kontrakter, vi må etablere felles kodeks for god forretningsskikk, og vi må få gode tilsyns- og tvisteløsningsordninger. «Dagens helt er forbrukeren», sa lederen av Matkjedeutvalget da han la fram sin rapport. Det er jeg enig i. Det er forbrukerens beste som må være ledestjerne i den debatten som vi nå er i. Jeg er derfor tilfreds med at regjeringen nå vurderer ulike tiltak for å bedre konkurransesituasjonen i verdikjeden, og at regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med en slik sak. Så har vi i dag dratt fram noen forslag som regjeringen kan ta med seg inn i det videre arbeidet.