trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-12-14:
Fremskrittspartiet har, ikke spesielt overraskende, et stort behov for å ta hardt i i denne saken. Man har en egen evne til å gi uttrykk for stor skuffelse, og det kan man nesten se på kroppsspråket til Fremskrittspartiets representanter for tiden. Jeg tror ikke det skal være egnet til å bli spesielt skuffet at Høyre mener det samme i opposisjon som vi faktisk mente i posisjon. Det handler litt om hva slags prinsipper man er nødt til å stå for – og bak – når det gjelder denne type saker og spørsmål. Det handler ikke om, som jeg føler at Fremskrittspartiet gjør et forsøk på å fremstille det som, størrelsen på arealvern. Representanten Lundteigen prøver i et skinn av rosenrødt lys å fremstille dette som en sak som handler om nivået på konflikter, hvem som har besøkt dette området, og hvem som ikke har besøkt området. Det er heller ikke det denne saken handler om. Man skal være særdeles rosenrød i fargen for å prestere det kunststykket å beskrive en situasjon der Regjeringen skulle lande på å foreslå et arealvern på 147 km2 og dette skjer til applaus fra SV-ordførere og senterpartiordførere lokalt. Sånn er ikke virkeligheten, selv om det aldri så mye nå nærmer seg julaften.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-12-14:
Dette er egentlig en stor og viktig sak, som nok hadde fortjent en ganske bred og betydelig debatt, men jeg tror ikke tiden er den rette til å dra den i gang, i tillegg til at det er en enstemmig komite som slutter seg til forslaget fra Regjeringen i denne saken. Når jeg sier at det er en stor og viktig sak, er det fordi det er kommet en viktig FN-konvensjon på plass om behandling og kontroll av ballastvann og sedimenter. I og med at vi har en økende skipstrafikk verden over, er utslippene av ballastvann og sedimenter faktisk en av de største truslene mot det marine miljø. I denne sammenhengen er det verdt å merke seg i hvor stor grad dette også berører Norge. Norge er en stor havnasjon, og vi er spesielt sårbare, ikke minst i de mer polare strøk. Norge har vært en pådriver for å få konvensjonen på plass. Man har faktisk også kunnet tenke seg å ha oppnådd enda mer enn det man har klart å oppnå. Men her tror jeg innfasingen av konvensjonens innhold vil være avgjørende for om vi etter 2016 kan si at vi har lyktes, og i hvor stor grad, med å få den internasjonale skipsflåten til å inkorporere de bestemmelsene som går på behandling og utslippskrav, at man er i stand til å etterfølge de standarder som er satt i konvensjonen, og at man respekterer de områder, den havdybde og de arealer der man har anledning til å foreta utslipp av ballastvann. På denne bakgrunn er det en enstemmig komite som gir sin tilrådning, vel nok med litt forskjellige merknader. Men dette er en sak som har komiteens fulle tilslutning.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-14:
Regjeringen arbeider med spørsmål knyttet til Trillemarka etter de retningslinjer og den praksis som tidligere har vært vanlig, og som er vanlig, nemlig at vernets omfang fastsettes av Kongen i statsråd og de økonomiske kompensasjonsordninger kommer hit til Stortinget til våren. Vi tar sikte på avgjørelse, som jeg tidligere har sagt, i 2006, og Regjeringen arbeider nå med innspurten av verneomfanget. Jeg har bare lyst til i denne sammenhengen også å understreke at det har vært viktig for meg som statsråd i denne saken å være i dialog med alle berørte parter. Det har vært viktig for oss å være i tett dialog fordi det har vært en sak som har utløst stort engasjement, og som det har vært stor oppmerksomhet på. Så håper jeg at den dialogen Regjeringen har ført, har bidratt til å dempe konfliktene, for det har vært en sak med et veldig høyt konfliktnivå. Jeg har lyst til å understreke at vi arbeider mye og intenst med saken. Vi tar fremdeles sikte på en avgjørelse før jul, men jeg har også lyst til ved denne anledningen å understreke overfor Stortinget at dersom vi ikke kommer fram til en konklusjon i løpet av de siste dagene av året, vil vi komme fram til en konklusjon tidlig på nyåret. Det synes jeg at det er greit at også Stortinget er orientert om, men vi arbeider altså intenst med saken.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-14:
De spørsmålene som representanten Lien stiller, har jeg for så vidt svart på mange ganger i denne salen. Det legges selvfølgelig stor vekt på hva som er gitt av retningslinjer, og hva som er intensjonen rundt vernespørsmål. Men det er jo også slik at når en begynner med de konkrete verneprosessene, kan det i situasjoner oppstå en synliggjøring av verneverdier som så kommer til uttrykk i selve verneprosessene. Da er det viktig at vi har mulighet til å gå inn i de konkrete sakene og hente fram og se på ulike sider ved ulike verneverdier som da kommer til uttrykk. Det er jo det som har vært diskusjonen i akkurat den konkrete saken som representanten henviser til.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-14:
Det er jo alltid slik at når man er inne i verneprosesser, er det viktig at alt som har interesse for saken, kommer med i vurderingene. Jeg vil kommentere akkurat det som har med Trillemarka å gjøre. En av grunnene til at vi nå jobber litt intenst der, er jo det vi har fått på bordet knyttet til Artsdatabanken. Det viser seg at det er enda flere rødlistearter som er truet i Norge, og veldig mange av dem befinner seg i Trillemarka-området. Da er det viktig å sørge for at den dokumentasjonen kommer godt fram og er tydelig med i den vurderingen vi gjør. Slik er også prosessen i de vernesaker vi holder på med. Vi jobber med innholdet for å få alle interesser med i vurderingene.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2006-12-14:
I motsetning til Bondevik II-regjeringas miljøstatsråder, Brende og Hareide, har statsråd Bjørnøy deltatt på møte og en kort befaring i Trillemarka–Rollag Østfjell, som ligger i de tre berørte kommuner, som for øvrig enstemmig har tilrådd kommunealternativets verneplan. Dette har blitt mottatt med stor glede og skapt forventning om at vi endelig skal kunne makte å erstatte konflikt med dialog i slike vernesaker. Trillemarka–Rollag Østfjell er en viktig sak, der det nå er mulig å kombinere ivaretakelse av nasjonale verneverdier med samtidig å sikre bærekraftig bruk i området. Dette synet har en enestående brei støtte i alle de tre berørte kommuner. De tre berørte rød-grønne ordførerne har svært store forventninger til den nye regjeringas praksis i slike vernesaker. Fram til i dag har det høye konfliktnivået i slike saker medvirket til svært dårlig oppfølging av tidligere vedtatte verneplaners intensjoner samt, ikke minst, at naturverdier generelt har gått tapt. Dette er en situasjon som raskest mulig må bringes til opphør, for det er naturvernet som taper mest på konflikten. Det er Kongen i statsråd som etter dagens lovverk har vedtaksmyndighet til å legge ut et område til naturreservat etter naturvernloven. Det er noe som de berørte lokalsamfunn fullt og helt har tatt inn over seg. Det er da også, som tidligere nevnt, et standpunkt som Senterpartiet støtter her i Stortinget.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-12-14:
Fremskrittspartiet har alltid stilt seg svært kritisk til at barskogvern, vassdragsvern og annet arealvern blir gjennomført, dersom det eksisterer et høyt konfliktnivå med grunneier eller berørte kommuner, noe som altså er tilfellet i denne saken. Fremskrittspartiet setter Grunnlovens bestemmelser om å verne om den private eiendomsretten meget høyt. Vi vil ikke være med på å undergrave rettsstatens prinsipper om en høy grad av respekt for selvråderetten over egen grunn og eiendom. Både vassdrags- og barskogsvern medfører ofte et betydelig inngrep i den private eiendomsretten og svekker i mange tilfeller driftsgrunnlaget for eiendommer og gårdsbruk i Norge. Mange grunneiere reagerer med rette sterkt på at staten overkjører dem og fratar dem viktige deler av selve livsgrunnlaget for gården. La meg nevne at det i barskogmeldingen, jf. St.meld. nr. 40 for 1994-1995, heter at det er forutsatt at en så stor del av vernearealet som mulig skal legges på statsgrunn. Dessverre er det ikke det som har skjedd siden den gang da disse premissene ble lagt. Jeg har sett altfor mange grelle eksempler de siste årene her på Stortinget på at barskogvern har blitt gjennomført på en svært kritikkverdig måte, og at en del private grunneiere må ta altfor store belastninger i forbindelse med vernevedtak. Norsk skogbruk må også ses i nøye sammenheng med bosetting og næringsgrunnlag på landsbygda i Norge. Fremskrittspartiet arbeider for å tilrettelegge for et livskraftig Distrikts-Norge, basert på verdiskaping og lønnsom næringsvirksomhet. Vi krever derfor en slutt på at staten verner arealer i privat eie der konfliktgraden er høy. Vi er spesielt mot skogvern på eiendommer der driftsgrunnlaget i vesentlig grad er basert på skogsdrift. Ulike former for vern har medført at flere gårdsbruk i Norge har fått innskrenket sitt driftsgrunnlag gjennom vern, slik at selve grunnlaget for bosetting på gården for framtiden er blitt dramatisk redusert. Er det virkelig det denne regjeringen, der altså Senterpartiet er med, egentlig vil? Jeg har sett altfor mange grelle eksempler på statlige overgrep på den private eiendomsretten i vernesaker i Norge, der grunneier har måttet se at staten sosialiserer privat eiendom. Tross høyt konfliktnivå har barskogvernet blitt trumfet igjennom gang på gang i Norge i det siste tiåret. Grunneiere er blitt overkjørt, og flere har faktisk vært på randen av psykisk sammenbrudd som følge av det brutale vernet som ble pålagt dem av staten. Fremskrittspartiet vil derfor oppheve alt vern der grunneier selv er imot vernet – dersom vi får mer å si etter neste stortingsvalg.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-12-14:
Jeg må si at jeg er meget skuffet, ikke minst over Senterpartiet og også Høyre i denne saken, for jeg har dessverre ved flere anledninger sett at vernevedtak har vært syltynt begrunnet, at selve verneprosessen i liten grad har tatt menneskelige hensyn, og at statlige myndigheter brutalt har trumfet igjennom vern til grunneiers store fortvilelse. Fremskrittspartiet mener det er behov for en nøytral gransking av hele barskogvernet som har funnet sted i Norge fram til i dag. Mitt syn er at Norge slett ikke trenger mer barskogvern dersom ivaretakelsen av det biologiske mangfold av natur- og miljøhensyn er argumentet for økt vern. For i Norge har skogen mer enn fordoblet seg det siste hundreåret. Det avvirkes i dag bare rundt en tredjepart av tilveksten på ca. 7 mill. m3, mot en tilvekst på drøyt 20 mill. m3. Mer enn 37 pst. av Norges landareal er dekket av skog, og bare 50 pst. av dette totale skogarealet er aktuelt for lønnsom skogdrift. Da blir et vesentlig og viktig poeng at vi er i en situasjon der halvparten av skogen i Norge faktisk verner seg selv, fordi den ikke er økonomisk forsvarlig å utnytte og derfor får stå i fred for hogst og andre inngrep. Likevel ser vi altså et økende press fra myndighetenes side for å verne skogarealer i de områder som er best og godt egnet for skogsdrift. Fremskrittspartiet synes dette er svært beklagelig og høyst uforståelig. Konklusjonen er, slik vi i Fremskrittspartiet ser det, at barskogvernet faktisk er meget distriktsfiendtlig. Det er sannsynligvis også grunnlovsstridig. Vernet kan også være i strid med menneskeretten. Vernet er uansett ikke nødvendig å gjennomføre i et land som Norge, der altså tilveksten er tre ganger høyere enn det vi avvirker. Fremskrittspartiet mener at ingen private skogsområder bør vernes dersom grunneier motsetter seg slikt vern. Uansett – når det gjelder vern, bør staten yte full erstatning, slik Grunnloven også krever. Skal man verne skog, bør man fortrinnsvis basere alt vern på et prinsipp om full frivillighet. Likevel må det være muligheter for at de nye, framtidige generasjoner kan kreve oppheving av vern samt full økonomisk erstatning fra statens side så lenge vernet varer. Området som blir vernet, bør, slik jeg vurderer det, minst få en årlig erstatningssum tilsvarende verdien av den produksjonsevnen de vernede skogarealene har. Fremskrittspartiet har full respekt for den private eiendomsretten, og vi mener at grunneiers grunnlovfestede rettigheter skal ivaretas fullt ut.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-12-14:
Det som har vært gjennomgående for en del av innleggene fra flertallet her, er at det er Regjeringen som har myndighet i denne saken, og da trenger ikke vi som sitter i Stortinget, å ha noen formening om det vedtaket som nå skal gjøres. Men det er nettopp i en konfliktfylt sak som dette, som har versert i mange år, at en burde sikre en bredest mulig demokratisk forankring. Det er nettopp da en bør ta sånne saker i Stortinget, om ikke annet så for å slå fast en del prinsipper som flertallet mener gjelder. Når vi ser hvor stor forskjellen er mellom de alternativene det er snakk om, ser vi at det vil berøre samfunnet i veldig stor grad om en tar det største eller det minste alternativet. Så stort slingringsmonn bør Stortinget ha en mening om, og ikke bare si at dette delegerer vi til Regjeringen, og så skal ikke Stortinget bry seg om noe annet enn å prøve å bevilge litt penger i etterkant. Frontene er enormt steile i denne saken, det vet alle som har lest litt i Nationen, og ikke minst de som hørte på Dagsnytt Atten i går. Der kunne vi høre en representant fra Senterpartiet som var betydelig kvass i kantene i hva han mente om miljøvernbevegelsen i denne saken. Å omtale miljøvernere som ekstremister i en vernesak når du vet at de ekstremistene er bestevenner med en av regjeringspartipartnerne dine, burde du egentlig være ganske forsiktig med. Da burde man nettopp sikre at man får denne debatten inn i Stortinget, så det ikke blir en debatt mellom ekstremister som en statsråd skal prøve å få ryddet opp i. Nå registrerer jeg at i begge dagens innlegg fra Senterpartiet har talerne vært meget tannløse og uspisse. Det er åpenbart at det er en ubekvem situasjon, og at de håper at Regjeringen skal komme med et godt forslag, for det forventer lokalbefolkningen. Men alt tyder nå på at så ikke vil være tilfellet. Jeg vil dra parallellen til vern av Vefsna. Stortinget gav i forrige periode signal om at Vefsna skulle komme tilbake til Stortinget som sak, med en konsekvensutredning i bunnen. Men denne regjeringen har altså ignorert fullstendig det Stortinget sa i forrige omgang. Så selv om Stortinget i forrige omgang sa at Regjeringen skal ha myndighet til vern, betyr ikke det at dette stortinget trenger å rette seg blindt etter det i en sak som dette. Derfor burde Stortinget benytte anledningen, ikke til å ta en avgjørelse om vern eller ikke, eventuelt hvor stort vernet skal være i Trillemarka – det er ikke det Fremskrittspartiet foreslår – men til å be om at en sak av så stort omfang blir framlagt for Stortinget, slik at det kan bli en skikkelig debatt om det, og ikke bare en liten debatt mellom regjeringspartiene. Det er interessant å høre representanten Kristiansen, som her står og argumenterer for at Regjeringen har fullmakt til å gjøre som de vil i Trillemarka, når man i Politisk kvarter for et par dager siden kunne høre ham si at et vern av Vefsna ville han ikke respektere, for det var ikke i tråd med hans egen politikk. Da burde han ha et annet standpunkt i Trillemarka-saken også.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2006-12-14:
Introduksjon av fremmede arter regnes i dag som en av de alvorligste truslene mot det biologiske mangfoldet i marine økologiske systemer. Den største faren utgjør skip fra andre deler av verden med lignende klimatiske og økologiske forhold som i våre nære kystfarvann. Dette vil til enhver tid utgjøre en risiko for spredning og introduksjon av fremmede arter fra ballastvann og fra begroing av skip. Med IMOs vedtak av 2004 om en ny konvensjon om håndtering og rensing av ballastvann er det første skrittet tatt på veien mot å hindre en slik spredning. Kravet til rensing av ballastvann blir innført over en tidsperiode fra 2009 til 2016. Det betyr at man har tatt det første grep for å hindre spredning av uønskede arter. Det er betydelig vanskeligere å gjøre noe med faren for innførsel av fremmede organismer via skipsskrog. Der har vi ingen konvensjoner og ingen regler foreløpig. 27. oktober i år vedtok Regjeringa å be om Stortingets samtykke til å tiltre den internasjonale konvensjonen om kontroll og behandling av ballastvann og sedimenter fra skip. Så langt er det Norge og Spania av de europeiske landene som har tiltrådt konvensjonen. Det er verdt å legge merke til at konvensjonen først vil tre i kraft når minst 30 stater med til sammen 35 pst. av verdens handelsflåte har tiltrådt den. I forbindelse med behandlinga av St.meld. nr. 8 for 2005-2006, Helhetlig forvaltning av det marine miljø i Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten, varslet statsråden at hun ville fremme et forslag om at Norge skulle tiltre konvensjonen, og det er det vi gjør i dag. Dette er et dokument Norge i ulike internasjonale miljøer har jobbet med å få på plass. Å hindre spredning av fremmede organismer er svært viktig for ikke å skape ubalanse i vårt sårbare havmiljø i våre nære kystområder.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-14:
La meg først si at vi er godt fornøyd med at ballastvannkonvensjonen ratifiseres, og at Norge blir et av de første landene i Europa som tiltrer konvensjonen. Introduserte arter fra ballastvann er en stor miljøtrussel. Det mest kjente eksemplet på hvor stor miljøskade introduserte arter kan gjøre, er den amerikanske kamslyngen som ble introdusert ved Svartehavet på slutten av 1980-tallet. Den spredte seg raskt, og i løpet av 1990-tallet hadde maneten utkonkurrert flere fiskebestander og stod for hele 90 pst. av den totale biomassen i Svartehavet. Biomassen av denne kammaneten i Svartehavet utgjorde mer enn den totale fiskefangsten på verdensbasis til sammen. Den reproduserte seg raskt og spredte seg også til Asovhavet og andre steder. De økonomiske konsekvensene av dette har vært enorme, og har skapt fattigdom i de strøk som har vært avhengig av det fisket denne maneten har fortrengt. Et annet eksempel på miljøødeleggelser fra ballastvannspredning er den østeuropeiske sebramuslingen, som har invadert de amerikanske sjøene. Mer enn 40 pst. av de amerikanske elver og innsjøer er nå invadert av sebramuslingen, som blokkerer vanninntak, ødelegger fiskeredskap, dekker alle harde flater som skipsskroginstallasjoner og fortrenger lokale arter. Siden muslingen ble innført og opp til år 2000, har amerikanske myndigheter brukt ikke mindre enn mellom 750 mill. og 1 milliard amerikanske dollar på tiltak for å prøve å kontrollere denne inntrengeren. Introduserte arter er en stor trussel mot det biologiske mangfoldet. Dette er ett av de tiltakene som Regjeringen gjør for at vi skal være i forkant av dette arbeidet. Til våren vil også Artsdatabanken legge fram en svarteliste, nærmest et motstykke til den rødlisten som ble presentert i forrige uke, hvor man skal få en liste over hvilke arter vi har i Norge som er introdusert, og som skaper et problem for økosystemene i Norge. I forhandlingene om denne ballastvannkonvensjonen har Norge vært aktiv, og vi har vært en viktig pådriver for å få etablert konvensjonen. Det er viktig å merke seg at hvis vi skal nå de målene som står i denne konvensjonen, krever det teknologiutvikling. Det bør være en utfordring for norsk næringsliv å delta og være i forkant i teknologiutviklingen, sånn at vi også kan være de første til å sette i verk tiltak. Jeg er glad for at Regjeringen her klarer å vise at vi kan være et foregangsland i internasjonale miljøspørsmål.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
Vår kunnskap om klimaendringene levner ingen tvil om at det haster med å få redusert de globale klimautslippene. Og sett på den bakgrunn er det å gå i helt feil retning hvis vi tenker oss at vi skal bygge gasskraftverk i Norge uten at det samtidig sikres etablering av en teknologi for CO2-håndtering. Jeg kan ikke forskuttere hvilke krav som skal bli stilt i utslippstillatelsen til anlegget på Mongstad, men jeg kan fortelle at saken er under behandling, og jeg kan også si så mye at vi er i sluttfasen. Men Regjeringen har sagt det helt klart i Soria Moria-erklæringen at alle nye konsesjoner til gasskraftverk skal basere seg på CO2-håndtering.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
I dag er det all grunn til å juble. Det er klart at jeg skjønner at det er mange politikere og andre som ønsker å prøve og ta ned gleden som det norske folk skal ha over det som er lagt fram i dag. Regjeringen har gjort en kjempeinnsats, og har i dag lagt fram et fond på 20 milliarder kr, hvor vi har en historisk satsing på fornybar energi som ingen tidligere regjering noen gang har vært i nærheten av. Så skjønner jeg at opposisjonen har lyst til å si at dette ikke er særlig stort, og at vi skulle hatt mer. Men jeg må si at i dag er det all grunn til å heise flagget. Regjeringen har satset. Dette er et framtidsprosjekt. Vi står med ryggen rak, og vi vet at det norske folk er glad for at vi nå satser på fornybar energi.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
Det er helt klart slik at vi kan alltid gjøre ting enda bedre og mer omfattende og satse enda sterkere. Vi har både i det som er blitt presentert i dag, og tidligere, slått fast at Norge skal være et foregangsland innenfor miljø og fornybar energi. Vi har tatt det første skrittet i en retning som gjør at vi får en satsing nå på fornybar energi som Norge aldri har hatt tidligere. Det er det all grunn til å premiere. Så til CO2-håndteringen. Det har jeg også forsøkt å si litt om, nemlig at i den håndteringen som vi nå holder på med, legges det til grunn to hovedpilarer. Det ene er den alvorlige klimasituasjonen vi har i verden, og det andre er Soria Moria-erklæringen. Der har vi sagt at nye konsesjoner skal basere seg på CO2-håndtering. Det står fast, og det skal vi gjennomføre.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Det overrasker meg litt når miljøvernministeren i denne debatten ikke i noen særlig grad velger å nevne CO2-håndteringsprosjektene. I løpet av debatten har vi hørt veldig mye om hvordan Regjeringen har gitt en rekke konsesjoner både til bygging av gasskraft og også til vindkraft – Vikna er nevnt. Utenfor salen har vi i dag hørt at Vikna er utsatt på grunn av for lite støtte fra Regjeringen, og at Mongstad ikke får den utslippstillatelsen de er avhengige av for å sette i gang bygging av gasskraftverk der. Samtidig bygger statens eget kraftselskap, Statkraft, to gasskraftverk i Tyskland. Er statsråden fortrolig med at statens selskap bygger gasskraftverk i Tyskland, mens man ikke er villig til å gi utslippstillatelse til Statoils anlegg på Mongstad?
Børge Brende (Høyre), 2006-10-05:
Vi er midt oppe i en meget krevende strømsituasjon i Norge. Sist jeg diskuterte dette med miljøvernministeren, henviste hun det norske folk til – det var Regjeringens oppskrift da det i vinter kom til å bli så vanskelig – å ta på seg kofte, dusje mindre og at man måtte finne seg i høyere strømpriser. På ett punkt hadde jeg faktisk forventet støtte fra miljøvernministeren og en aktiv holdning, og det er knyttet til fornybar energi. I vinter skrapte Regjeringen systemet med grønne sertifikater, og sa at det skulle komme et system som var minst like godt. I dag har Regjeringen fremlagt dette systemet. Det viser seg at støtten til fornybar energi er halvparten, med Regjeringens system, sammenliknet med grønne sertifikater. Mange prosjekter innenfor fornybar energi blir nå skrinlagt. Et nytt løftebrudd fra løftebruddregjeringen. Kan miljøvernministeren forklare Stortinget hvordan dette kan være minst like bra, når hele energibransjen i dag har slått fast at de må skrinlegge prosjekter?
Børge Brende (Høyre), 2006-10-05:
Takk først for hyggelige ord innledningsvis. Når det gjelder spørsmålet og hva jeg fikk til da jeg var miljøvernminister og næringsminister, har jeg god samvittighet. Vi bygde ut mer vannkraft i løpet av de fire årene under Bondevik II enn hva man gjorde på hele 1990-tallet. Vi sa ja til Sauda, og vi sa også ja til mange andre viktige vannkraftprosjekter. Investeringsbeslutningen som gjaldt Kårstø og gasskraftverket der, kom før vi gikk av. Den fikk vi til. I tillegg sa jeg som miljøvernminister ja til gasskraftverk i forbindelse med Snøhvit. Da var det faktisk representanter i Stortinget som satte seg ned og demonstrerte mot det, men det var en nødvendig beslutning. Jeg er den første til å innrømme at i de 15 siste årene har vi ikke bygd ut nok energi i Norge. Derfor bør vi ha en dugnad i Stortinget hvor alle setter sine kjepphester på stallen for at vi skal få til dette. Vi trenger både gass og fornybar energi.
Børge Brende (Høyre), 2006-10-05:
Først må jeg si at Kåre Willoch har vært en inspirator for meg. Når han uttaler seg generelt om energi- og miljøspørsmål, synes jeg han har kloke betraktninger. Når det gjelder hjemfallsinstituttet spesielt, har jeg registrert at Regjeringen nå har valgt å gå til EF-domstolen for å få prøvd den norske ordningen. Det sa jeg at vi tok til etterretning da den saken ble kjent. Så får vi se hva domstolen konkluderer med. Jeg har jo friskt i minne en miljøvernminister som gikk ut med brask og bram like etter at hun tiltrådte, og sa at nå skal vi nedlegge norsk forbud mot bromerte flammehemmere, mot miljøgifter. Nå har miljøvernministeren ombestemt seg, for ESA har sagt noe annet. Når vi får avklaringen fra EF-domstolen, tror jeg vi alle må gå i oss selv for å finne fremtidsrettede løsninger på den saken.
Børge Brende (Høyre), 2006-10-05:
Hadde det enda vært slik at det var jeg som slaktet det opplegget som Regjerin-gen kom med for tilskudd og initiativ til fornybar energi, hadde det ikke vært noe stort problem. Problemet er at dagen i dag er historisk for både dem som skal produsere energi, og for miljøbevegelsen. Alt fra Naturvernforbundet og Bellona til Natur og Ungdom har gått ut og slaktet forslaget og mener at det medfører at mange prosjekter nå får kroken på døra. Nord-Trøndelag E-verk har i dag sagt at de dessverre må droppe vindkraftprosjekter. Mange småkraftprosjekter blir også droppet. Hva hadde Bondevik II-regjeringen som alternativ her? Jo, vi hadde de grønne sertifikatene, som også representantens parti var tilhenger av den gangen. Det er jo ubestridelig slik at hvis man hadde innført de grønne sertifikatene, ville det i alle fall ha ført til dobbelt så mange gulrøtter for å stimulere til denne grønne energien. Derfor er det en trist dag for fornybar energi i dag.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
SVs parlamentariske leder, Inge Ryan, sa i en svarreplikk til Knut Arild Hareide tidligere i dag at SV vil holde miljøfanen høyt hevet i gasskraftsaken, men han gav ikke noe svar på hvordan. Det kan være grunn til kanskje å spørre miljøvernministeren fra samme parti om hun ser for seg at denne fanen skal vaie i CO2-utslipp langt utover våre Kyoto-forpliktelser. Et viktig grep for å få ned klimautslippene vil være å utvikle teknologi som f.eks. offshore vindkraft. Statsråden nevnte ikke noe om dette. Dessverre ligger Norge langt etter i utviklingen av ny miljøteknologi og overgang til fornybare energikilder bl.a. fordi så mange av våre klokeste hoder jobber med teknologi knyttet til fossilt brennstoff. I dag kom imidlertid, som det også ble nevnt nå, imidlertid Regjeringen med framlegg som skulle være et alternativ til den grønne sertifikatordningen, som Regjeringen tidligere vraket. Men allerede – ikke fra opposisjonen, men utenfor dette hus – er det reist tvil om Regjeringens opplegg vil være tilstrekkelig for å få til en videre utbygging av vindkraft selv med vanlig teknologi. Og mitt spørsmål er: Hva vil miljøvernministeren gjøre for å sikre at vi får en nødvendig utvikling av en mer klimavennlig teknologi?
Erling Sande (Senterpartiet), 2006-10-05:
Representanten Børge Brende er, som venta, ute og slaktar Regjeringa sine tiltak som blei offentleggjorde i dag. Den svartmalinga som han kjem med, samsvarar dårleg med røynda. Allereie i dag – etter offentleggjeringa – har vi høyrt at Lyse Energi har offentleggjort at dei kjem til å satse på vindkraft. Det kjem positive signal frå vasskraftutbyggjarar i m.a. mitt heimfylke, Sogn og Fjordane. Og bioenergiprodusentane er fornøgde. Når representanten Børge Brende med eit slikt engasjement slaktar denne regjeringa sine tiltak, må det vere grunn til å spørje: Kva var det den førre regjeringa – som Brende sjølv var ein del av – gjorde som var betre enn denne regjeringa sine tiltak?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
For det første: Kristelig Folkeparti er veldig glad for alle kroner til kommunene, uansatt hvilken regjering som måtte bevilge dem. Det som er viktig, er at kommunene får pengene sine. Når det gjelder tusenårsmålene som er satt opp av FN, stiller Kristelig Folkeparti seg helt bak dem. Så får vi diskutere på hvilken måte vi best kan bekjempe hiv/aids. Kristelig Folkeparti har under tidligere utviklingsminister Hilde Frafjord Johnson vært veldig opptatt av kvinner, kvinnehelse, prevensjon og hiv/aids-bekjempelse.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
Jeg vil gjerne være enig med representanten Amundsen i at vi trenger å se på ny på hva slags tiltak som hjelper mot tvangsekteskap, kjønnslemlestelse, og som sikrer rettighetene til alle kvinner i Norge, også våre innvandrerkvinner. Vi må ha en enda sterkere fokusering, og vi har en debatt gående i disse dager om hva som er de beste virkemidlene. Fokuset må være å styrke rettighetene, styrke kvinnene som er bosatt i Norge, og ikke begrense innvandringen. Det er vanskelig å finne de rette grepene. Vi har en diskusjon gående nå, og vi venter på å se hva Regjeringen foreslår som en ny handlingsplan i denne viktige kampen.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
Nå er det engang slik at Kommunenes Sentralforbund sa før sommeren i likhet med Kristelig Folkeparti at det er bra med økte inntekter til kommunene, bra med en økning på mellom 2 og 2,5 milliarder kr, slik det ble bebudet i kommuneproposisjonen. Men det ble sagt fra KS, og det må vi ha oppmerksomheten rettet mot, at det vil ikke være penger til et vedlikeholdsetterslep. I tillegg har vi i løpet av høsten fått vite at det ligger an til et sykelønnskutt eller økte utgifter til kommunene til sykelønnsordning. Det betyr at det ikke blir så mye penger å bruke for kommunene dersom ikke dette kompenseres, og det er den bekymringen jeg viser til.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Først synes jeg vel at representanten Tørresdal bør innrømme at det måtte en rød-grønn regjering til for å gi kommunene trygge økonomiske rammer, og at Kristelig Folkeparti faktisk satt i en regjering som sultefôret kommunene. Så har jeg et spørsmål til representanten om noe helt annet. I Dagsnytt kl. 07.30 i dag morges gikk utviklingsministeren ut og krevde av FN at man satser på kvinnerettede tiltak, reproduktiv helse, seksualopplæring, prevensjon osv. Dette hadde da Kristelig Folkepartis leder ikke noen sans for i det hele tatt, og mente det ville hemme bistanden. Nå er det slik at tusenårsmål nr. 6 er å bekjempe aids og andre dødelige sykdommer. Er det ikke slik at for å bekjempe hiv/aids må man nettopp stille krav om prevensjonsopplæring, om seksualopplysning, om kvinnerettede tiltak?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Ofte bruker Kristelig Folkeparti å være det partiet som i sterk grad stiller seg bak og prøver å dra frem de svake gruppene – i hvert fall prøver man å gi inntrykk av det. Hvis vi skal snakke om en svak gruppe som virkelig har det ille i det norske samfunnet er det nettopp innvandrerkvinnene, innvandrerjentene – mange av dem – som i dag dessverre, i 2006, risikerer å bli tvangsgiftet, risikerer å bli utsatt for kjønnslemlestelse, risikerer de verste typer av undertrykkelse man kan tenke seg, nettopp fordi man kommer fra kulturer hvor den forståelsen for likestilling og likeverd som vi har i det norske samfunnet, ikke er til stede. Mitt spørsmål til Kristelig Folkeparti er: Hva vil Kristelig Folkeparti gjøre, bidra med konkret, for å bekjempe den undertrykkelsen som finner sted i innvandrermiljøene? Og da mener jeg sterkere virkemidler enn informasjonskampanjer, krisetelefoner og den type ting.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
Jeg lover å holde meg til det som ble sagt i innlegget. Men politikernes veier er ofte uransakelige, det er ikke enkelt å følge dem. Det er ikke mer enn to år siden Bjørg Tørresdal forsvarte en regjering som foretok åpenbare og sterke kutt i kommunesektoren. Nå er hun bekymret, hun er sterkt bekymret, og ikke bare det, i tillegg er hun også redd for utviklingen i kommuneøkonomien. Hvis vi tar den økningen som er gitt kommunesektoren i 2006, det antall milliarder som ligger inne, og også tar utgangspunkt i kommuneproposisjonen som Stortinget behandlet i vår, med en forholdsvis sterk økning også til kommunesektoren, og forutsetter at det blir fulgt opp i budsjettet i morgen – la oss tenke oss den muligheten – er det ikke da grunn til å si at dette er å gi kommunesektoren en forholdsvis sterk vekst, slik at kommunesektoren vil være i stand til å løse de oppgavene som Bjørg Tørresdal ramser opp fra talerstolen?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
La meg først få takke statsråden for et utmerket innlegg, et innlegg som jeg tror samtlige kan stille seg bak i forhold til målsetting. Men det som er så beklagelig, er at med den hastigheten som denne regjeringen har i forhold til å bevilge ressurser til å nå disse målene, vil verken jeg eller statsråden, tror jeg, oppleve å få den infrastrukturen som er nødvendig verken på veg, jernbane eller andre områder. Statsråden var òg inne på forliket i Nasjonal transportplan. Da forliket ble inngått, var det 22 milliarder kr ekstra fordelt likt på veg og jernbane. Men det som statsråden kanskje lett glemmer, er at i dette forliket slås det også fast at disse midlene til veg skal gå til investering, altså nye prosjekter. Og prosjektene er også opplest og vedtatt i det forliket. Så mitt spørsmål er: Nå når Regjeringen vrir alle disse midlene over på vedlikehold, hvordan blir det da med disse prosjektene som er planlagt, vedtatt og kanskje også under utarbeidelse?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-10-05:
No uttaler Sandberg seg som om budsjettet var lagt fram. Det er det ikkje. Eg har varsla og står fast ved at me må ta vare på det eksisterande veg- og jernbanenettet. Det er eit dårleg hushald å la forfallet rå sjølv om ein byggjer noko nytt. Me er ei fleirtalsregjering, me er handlekraftige, og me skal sikre godt vedlikehald og nye investeringar. Svaret på spørsmålet til Sandberg må han vente på til i morgon, for det er då han vil sjå kva resultatet vert. Men me skal sjølvsagt i denne fireårsperioden ta vare på det forliket som ligg i Nasjonal transportplan.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-10-05:
For det fyrste må eg gjere det klart at ein stor del av jernbaneverket sine bedrifter er konkurranseutsette og vil verte konkurranseutsette. Det som gjeld drift av personteneste på tog, vil ikkje verte konkurranseutsett. Det er for så vidt symptomatisk at det er eit underbruk av NSB som òg driv Gjøvikbana. Eg trur ikkje at det fører til at me får dårlegare tenester. NSB driv godt, og dei skal drive endå betre og endå meir effektivt i framtida. Når det gjeld stamvegutgreiinga, vert ho lagd fram komande måndag, så det er ikkje så mykje utsetjing på ho. Kva hensikt Vegdirektoratet og dei andre sektorane har med å vente ei veke, får representanten spørje dei om.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-10-05:
Ja, i budsjettet i morgon vert det ei omtale av prosjektfinansiering. Kva som står i den omtala, må nok representanten vente på til i morgon. Elles lytta han vel ikkje nøye nok til mitt innlegg viss han ikkje fann kursendringar. For det fyrste er det ei kursendring å auke budsjettet slik Regjeringa har gjort både i tilleggsproposisjonen og i revidert nasjonalbudsjett. For det andre er det ei stor kursendring å leggje meir vekt på vedlikehald, som har vore utruleg forsømt, der den førre regjeringa kutta 200 mill. kr i siste års budsjett, og der me no håper at me skal kunne snu den utviklinga. Så får me vente til i morgon med å sjå om det vert ei kursendring som vil vise igjen – eg trur det.
Trond Helleland (Høyre), 2006-10-05:
Jeg vil også takke statsråden for et godt innlegg. Vi gleder oss til i morgen for å se om løftene oppfylles. Men jeg er litt urolig. 1. oktober skulle det ha vært lagt fram en stamveiutredning. Vegvesenet har selv sagt at de gleder seg til den debatten som skal komme fra 1. oktober og fram til jul. Utredningen har ikke kommet. Det er bare noen dager på overtid, men jeg har en mistanke om at det kanskje har sammenheng med at rammene blir litt trangere enn de hadde tenkt, så de må vente med å legge den fram til etter at budsjettet har kommet. Nok om det. Statsråden har vært på Sørlandet i sommer og åpnet et OPS-prosjekt, Feda-prosjektet, som ble ferdig 16 måneder tidligere enn planlagt. Det er nok et eksempel på at OPS-løsningen er en god løsning. Dette har statsråden på en måte lagt lokk på ved å si at vi ikke skal ha nye tiltak. Så har jeg her et utmerket magasin for Jernbaneforbundet, der statsråden sier at det hun er mest stolt av, er at hun fikk stoppet privatiseringen og konkurranseutsettingen av jernbanen. I samme blad står det at Gjøvikbanen, som er konkurranseutsatt, har hatt en trafikkvekst på 8 pst. de tre første månedene. Er ikke statsråden redd for at det å legge lokk på all konkurranse, vil stoppe muligheten for å utvikle norsk samferdsel på en god måte?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
Det er en offensiv samferdselsminister som skal bygge landet med ny kurs, men i det innlegget som ble holdt, oppdaget ikke jeg så veldig mye av den nye kursen. Det var etter mitt syn en trygg og god videreføring av den forrige regjeringens samferdselspolitikk, med noen små nyanser. Det har vært utrolig mange budsjettlekkasjer styrt av Regjeringen av godbiter i forbindelse med budsjettet, så også når det gjelder samferdsel. Så jeg er ikke sikker på om vi har så mange godbiter igjen å vente på til i morgen. Men jeg er veldig spent på én sak som ikke har vært nevnt i det hele tatt, og som er en hovedsatsingsbit i Soria Moria-erklæringen, og som var den nye kursen. OPS skulle vekk, og vi skulle få prosjektfinansiering. Nå er jeg veldig spent på om vi får en nyhet i morgen om prosjektfinansiering. I så fall skal det få Kristelig Folkepartis støtte. Jeg håper statsråden kan lette litt på lokket for oss nå.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Jeg vil først rose representanten Børge Brende for en visjonær og overordnet tilnærming til hele energispørsmålet. Men samtidig synes jeg det er overraskende at han velger en så offensiv og pågående opposisjonsrolle, siden han selv satt i en regjering som gjorde lite eller ingenting med energitilførselen. Representanten Brende var mot utbygging av Øvre Otta. Han var også mot utbygging av Hattebergvassdraget. Regjeringen han satt i, startet bygging av anlegg for videreføring av gass fra Ormen Lange og sa ja til Sunndal Verk. Begge anlegg er basert på elektrisk kraft. Som følge av dette er situasjonen i Midt-Norge når det gjelder energi, kritisk. Den forrige regjeringen leverte heller ikke noe mer energi basert på gasskraftverk. Mitt spørsmål er som følger: Evner representanten Brende å vise litt mer ydmykhet enn han så langt har vist når det gjelder eget ansvar for tilgang på ren ny fornybar energi? Var ikke fire år nok?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
Representanten Brende er opptatt av energibeslutninger i Stortinget. Den viktigste energibeslutningen som er gjort i Stortinget, er da vi vedtok hjemfallsregelen, at retten til vannkraft skal falle tilbake til staten. Det var ett parti som kjempet mot det. Det var Høyre. Vi vet at det på meningsmålingene ser ut til at Høyre og Fremskrittspartiet nærmer seg 50 pst. For min del og for SVs del er skrekkscenarioet at det skulle skje, nettopp fordi de to partiene ønsker å fjerne hjemfallsordninga. Høyres store høvding, Kåre Willoch, sier følgende i Klassekampen i går: «Som god konservativ holder jeg fast på nasjonalt eierskap til kraftressursene.» Og han advarer mot Høyres og Fremskrittspartiets politikk når det gjelder hjemfall. Er det slik at representanten Børge Brende fortsatt mener at det er riktig at man fjerner hjemfallsordninga, slik at private utenlandske eiere kan overta Norges viktigste juvel?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
SVs gruppe kommer også til å stemme imot, med den samme begrunnelse som representanten Meltveit Kleppa gav. Ved slutten av møtet har jeg også lyst til å knytte en to–tre kommentarer til debatten. Jeg har sittet her i hele dag. Med unntak av en liten matpause har jeg vært i salen og hørt på det meste. Det første jeg har lyst til å kommentere, er det som går på dette om man har respekt for Stortinget når man har flertallsregjering. Siden vi kom i regjering, har det stadig vært et tema både i Regjeringa og blant oss tre regjeringspartiene. Det er en ting, som jeg sa i mitt innlegg i dag, som vi er genuint opptatt av, og det er at Stortinget skal bli tatt på alvor, og også at de organene som kommer inn til høringer på Stortinget, blir tatt på alvor. Så de som prøver å si at denne regjeringa ikke tar Stortinget på alvor, har ikke nok kunnskap om hva man tenker når man sitter i en flertallsregjering. Jeg regner med at en del nok hørte mitt første innlegg, og der utdypet jeg litt hvorfor det er viktig. Det andre jeg har lyst til å kommentere, er noe som har slått meg i dag, særlig blant de mest sentrale politikerne i opposisjonspartiene. Som gammel norsklærer snakket jeg ofte om form og innhold i diktene. Jeg syns man stort sett har vært interessert i formen og lite i innholdet. I politikken syns jeg innholdet er langt viktigere enn formen. Når det gjelder dikt derimot, kan også formen være interessant mange ganger, men ikke i politikken. Det at man fra opposisjonen har så lite å komme med når det gjelder innhold, at man må gå til det skrittet at det er form man skal ta Regjeringa på, har overrasket meg. Så til slutt: Det er en ting som har overrasket meg positivt, og det gjelder alle partiene. Det har vært en god del unge representanter her i dag som har holdt glimrende innlegg. Det borger godt for det politiske Norge i framtida. Både fra opposisjonen og posisjonen syns jeg vi har hatt ungdommer fra tidlig i 20-årsalderen og oppover som har holdt glimrende innlegg. Det har gledet både SV og meg.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Flere har i dag tatt opp at Fremskrittspartiet og Høyre inviterer hverandre til et tettere og mer forpliktende samarbeid. Partiet Venstre liker åpenbart ikke at deres forhold til denne alliansen blir tatt opp, hvis man ser på de svarene representantene Sponheim og Dørum har kommet med i dag. De liker åpenbart ikke å la velgerne få vite hva man mener om dette. Men jeg spør likevel: Hvordan vil Venstre forholde seg til en borgerlig allianse hvor Fremskrittspartiet er med? Er representanten Kvassheim enig med sin parlamentariske leder i at det ikke er noe man trenger å forholde seg til? Venstre sier at de er veldig opptatt av miljøpolitikk, mens Fremskrittspartiet, som vil bli det dominerende partiet i den eventuelle alliansen, er kjent som et parti som ikke tror at vi har menneskeskapte klimaendringer, og som faktisk mener at alle i Norge helst burde ha hver sin bil. Da spør jeg: Hvordan vil Venstre stille seg til et samarbeid hvor Fremskrittspartiet er med, særlig med tanke på miljøpolitikken – er Venstre med, eller er Venstre ikke med?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-10-05:
Når det gjelder miljøpolitikken, er jeg mye mer bekymret for det dagens regjering står for, enn hva en eventuell regjering om tre år kommer til å stå for. Men jeg kan love Eva Kristin Hansen at Venstre aldri vil støtte en politikk som ikke bidrar til at Norge er best på miljø. Det vil også være utgangspunktet i framtiden når vi skal bidra til regjeringsdannelse. Vi klarte sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti å få til mye god miljøpolitikk. Rekordstore arealer ble vernet, det ble satset tungt på kollektivtransport og vi fikk stoppet technetiumutslippene fra Sellafield. Så vi har vist at vi i samarbeid med Høyre og Kristelig Folkeparti kan lage god miljøpolitikk. Det skal vi også gjøre i framtiden. Nå gjenstår det å se om Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet kan gjøre det samme. I dag har de vist at de ikke kan det.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-10-05:
Som det vil være kjent, er det helt uaktuelt for Venstre å gå i regjering med Fremskrittspartiet, bl.a. fordi vi står så langt fra hverandre i miljøpolitikken. Det er helt rett at Venstre og Høyre har forskjellig miljøpolitikk, men her har en nylig praksis som viser hvordan disse to partiene kan samarbeide om miljøpolitikken. Jeg vedkjenner meg som venstremann definitivt den miljøpolitikken Bondevik II-regjeringen førte. Derfor er jeg overbevist om at framtidige regjeringskonstellasjoner kan få en god miljøpolitikk i et samarbeid mellom Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre. Når det gjelder rensing av CO2, ble det tatt viktige grep av forrige regjering, bl.a. satt ned et stort fond, der avkastningen ble brukt for å legge grunnlaget for løsninger som skal brukes ved CO2-rensing ved gasskraftverk. Det som nå er det store spørsmålet, er om det er mulig å nå Regjeringens målsetting om å rense på Kårstø innen 2009. Hvis det skal være mulig, må morgendagens statsbudsjett gi store deler av svaret. Hvis ikke kommer vi til å få nok et løftebrudd fra dagens regjering i miljøpolitikken, knyttet til rensing på Kårstø.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-10-05:
Jeg har ikke brukt begrepet klimaversting. Men jeg er skuffet over at det som blir framstilt som en historisk avklaring i Soria Moria-erklæringen, nemlig at det skulle være gasskraft med krav om rensing fra dag én, nå ikke lenger har gyldighet. Dette var det mange som så på som et historisk skille, fordi en hadde fått Arbeiderpartiet til å snu. Når ser en at med Arbeiderpartiets opplegg, som synes å vinne fram, vil det skje som en har ønsket hele tiden, nemlig at en skal bygge, og så skal en rense etter hvert. Så jeg vedkjenner meg definitivt forrige regjerings politikk på dette området. Den hadde som en del av sin plattform at det ikke skulle gis konsesjoner uten at det var krav om rensing ved gasskraftverk. For øvrig vil jeg gratulere Ola Borten Moe med det gjennombruddet Senterpartiet har fått på ett miljøområde, dessverre med negativt fortegn. Partiet lovet at det skulle bli vernepause. Etter at den forrige regjeringen hadde økt det vernede arealet med 50 pst., ble det så mye for Senterpartiet at man lovet vernepause. Det løftet har man holdt. Det er synd for miljøet, men det er en seier for Senterpartiet.
Ole-Anton Teigen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
Jeg registrerer økende uenighet i miljøpolitikken mellom de gamle regjeringspartiene Venstre og Høyre. Vi får kritikk fra Høyre for å være for miljøvennlige, fordi vi ikke vil åpne for å bygge sterkt forurensende gasskraftverk uten krav om CO2-håndtering. Samtidig kritiseres vi fra Venstre for ikke å være miljøvennlige nok. Den miljøpolitiske avstanden har økt mellom Venstre og Høyre etter at de forlot regjeringskvartalet. Denne avstanden er også en pekepinn på hvorfor den forrige regjeringen ikke fikk til en miljøvennlig håndtering av CO2-utslippene, på tross av løftene i Sem-erklæringen. Gunnar Kvassheims innlegg viser at Venstres miljøpolitikk har hatt godt av regjeringsskiftet. Regjeringsskiftet har i tillegg vært bra for dem som ønsker CO2-håndtering og satsing på ny fornybar energi. Men jeg må bare gjenta spørsmålet som representanten Hansen stilte: Ser Kvassheim for seg at en allianse mellom Høyre og Fremskrittspartiet, der Venstre er med, løser de utfordringene vi står overfor når det gjelder å redusere utslippene av klimagasser?