Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-12-02:
Jeg har lyst til å knytte noen få ord til den saken som behandles. La meg starte med å si at jeg er langt fra tilfreds med den tiltaksgjennomføringen som har vært, og som en samlet komité i så henseende har pekt på. Det har vært en nedgang fra 2010 til 2012. Det er ikke tilfredsstillende når vi ser at overgangen til arbeid er svakere nå enn den var på det tidspunktet Nav-reformen ble innført. Det forteller meg at vi må ta nye grep. Det forteller meg at man også må gjøre andre ting for å lykkes i langt større grad med å realisere drømmen til folk om å få lov til å delta i arbeidslivet. Det er en oppgave som regjeringen tar på det dypeste alvor, og derfor ønsker også regjeringen å jobbe på bred front for å sikre at vi kan inkludere flere i arbeidslivet. La meg peke på noen av de tingene vi allerede har iverksatt. For det første mener jeg det var klokt, riktig og viktig at vi nå har satt ned et ekspertutvalg som skal foreta en helhetlig gjennomgang av Nav, der en av de viktigste tingene i mandatet er å se på hvordan vi kan lykkes bedre med overgangen til arbeid, hjelpe folk med nedsatt arbeidsevne og folk som står utenfor arbeidslivet også for øvrig, inn i det ordinære arbeidslivet. Det er et arbeid som er godt i gang, og utvalget skal, som Stortinget kjenner til, levere sin sluttrapport i løpet av mars 2015. Jeg har også lyst til å vise til at et spisset delmål 2 og tydeligere parter i den nye IA-avtalen gjør at man har større ambisjoner om å lykkes med å få flere med nedsatt arbeidsevne inn i arbeidslivet. Det betyr at vi også må gjøre noen endringer for å sørge for bedre oppfølging. Derfor vil regjeringen om kort tid legge frem en proposisjon med en meldingsdel, der vi kommer med en rekke tiltak for hvordan vi kan styrke oppfølgingen i Nav, hvordan vi kan bedre kompetansen i Nav for å få til en tettere oppfølging av den enkelte inn mot arbeidslivet. For meg er det da viktig å gjøre tre viktige hovedgrep: For det første tror jeg vi må forenkle tiltakssystemet, gjøre det mer effektivt og sørge for at vi får mer målrettede tiltakssystem som gjør at folk får rett hjelp raskere enn de gjør i dag. For det andre er det viktig at man styrker veilederkompetansen og ikke minst har mer forpliktende aktivitetsplaner som er med og følger den enkelte opp inn mot arbeidslivet. Derfor har regjeringen allerede varslet at man vil komme med en ny ordning, der man forenkler, men erstatter en del av dagens tiltak med et arbeidstreningstiltak. Det innebærer også at Nav skal være med inn i virksomheten og følge opp den enkelte. Det tror jeg er viktig for å kunne nå målet om å få flere inn i arbeidslivet. For det tredje registrerer jeg at representanten Eldegard sier at vi ikke må legge til rette for et system som åpner opp for profitt. For meg er det viktig at vi når det store samfunnsresultatet, det store samfunnsoppdraget, og hjelper folk tilbake til arbeidslivet. For meg er det viktig å ta vare på og videreutvikle den kompetansen vi har i dag, men samtidig også trekke til oss ny kompetanse. Alle gode krefter må brukes for å hjelpe folk tilbake til arbeidslivet. Da har jeg stor tro på at det finnes små, gode sosiale entreprenører ute i det norske samfunnet som er gode på å hjelpe folk tilbake til arbeidslivet – jeg kan nevne Pøbelprosjektet – og jeg mener at vi må ta i bruk dem og ideelle organisasjoner i større grad enn vi har gjort tidligere. Derfor vil det også være fornuftig, mener jeg, det som regjeringen allerede har gjort når det gjelder å slå sammen de to avklarings- og oppfølgingstiltakene, nettopp for å sørge for at vi slipper flere gode krefter til. Og så er det viktig at vi samtidig klarer å balansere dette på en så god måte at vi bevarer den kompetansen som allerede er bygd opp på området. Helt til slutt har jeg bare lyst til å si at jeg blir litt lei meg når jeg hører at mange funksjonshemmede blir stående utenfor arbeidslivet, at mange med nedsatt arbeidsevne blir stående utenfor arbeidslivet og verken kommer til intervju, blir fulgt opp eller får muligheten til å delta. Jeg har også lyst til å si at vi har et ansvar alle sammen for å tenke ut hvordan vi kan lykkes bedre. Spekter, som jeg har lyst til å dra frem som et eksempel, har i sine virksomheter lyst ut 130 stillinger for folk med nedsatt arbeidsevne. Det synes jeg er kjempebra. Det viser at man tar inkluderingsarbeidet på alvor. Det som er synd, og som gjør det litt trist, er at det var kun fire søkere til de 130 stillingene. Så her har vi også et betydelig ansvar alle sammen for å komme med gode ideer til hvordan vi kan få tak i de rette folkene som står utenfor arbeidslivet, lose dem inn i de stillingene som faktisk er ledige, og gjøre dem tilgjengelige for de arbeidsgiverne som vil ta imot dem.