Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2002-10-17:
Siden mine uttalelser til Klassekampen ble gjort til et tema av representanten Øyangen, vil jeg gjerne få bemerke følgende: Det kan bekreftes at jeg har snakket med Klassekampen, men jeg må nok si at jeg har blitt utsatt for en meget kreativ form for journalistikk, og jeg har sendt en korreksjon til Klassekampen som forhåpentligvis kommer på trykk. Det er positivt at vi kan ha en levende debatt om hvilke virkemidler vi bør satse på for å nå våre mål om fred og demokrati. De siste uker og måneder har nesten alt fokus både i media og i internasjonal politikk vært rettet mot situasjonen i Irak og hvordan man skal klare å avvæpne det irakiske regimet. Men det er viktig at vi ikke mister fokus på det vårt engasjement egentlig har dreid seg om etter den 11. september, nemlig kampen mot internasjonal terrorisme. Jeg er også enig i det utenrikskomiteens leder, Thorbjørn Jagland, sier om at vi ikke må miste vårt engasjement for å bidra til fred og forsoning i Midtøsten. Det er ingen tvil om at denne konflikten så lenge den ikke løses, også kan inspirere til terrorhandlinger mot land som oppfattes som fienden. Bjørn Jacobsen sa at SV ikke er et pasifistisk parti. Vi kan bruke makt, sa han. Han sa videre at det vi nå ser, er at man legger opp til en resolusjon som truer med krig. Men det er han da imot: Vi skal være forsiktige med å true med maktbruk før det er dokumentert at det er grunnlag for det via våpeninspektørene. Åslaug Haga sa vel noe av det samme: Vi vet ikke om Saddam Hussein har masseødeleggelsesvåpen, og det trenger vi nå å få klarlagt av våpeninspektørene. Men det må vel et ris bak speilet til for å få til dette, og vi kan vel sannsynligvis være enige om at våpeninspeksjonene neppe hadde kommet i gang dersom det ikke var et ris bak speilet. I sin tid var SV en sterk tilhenger av Gorbatsjovs null-løsning når det gjaldt utplassering av raketter i Europa. Men det var først da Reagan truet med både det ene og det andre at det kom en omfattende forhandlingsløsning om en nedrustningsavtale. Man kan alltid mene at diplomati er best, men det er enkelte som kun forstår et maktspråk. Så SV tok feil når det gjaldt nedrustningspolitikk på slutten av 1980-tallet. Og SV har her i salen i dag sagt at de tok feil når det gjaldt deres politikk overfor Afghanistan, og at man tok feil når det gjaldt hvor fort Taliban-regimet ville bryte sammen. Det må jo være et mål å gjerde inn kyniske diktatorer, avvæpne dem og sette dem ut av stand til å operere. Og her hadde Kristin Halvorsen et poeng. Hun sa at selvfølgelig var Saddam Hussein en diktator, men det er ikke grunn nok til å angripe. Men Saddam Hussein har jo vist at han er villig til å bruke masseødeleggelsesvåpen mot sitt eget folk. Og vi har jo sett at til og med SV har vært villig til å bruke makt når noen, f.eks. Milosevic, har brukt militære maktmidler mot sitt eget folk. Så er det noen som spekulerer i at USA har helt andre motiver. Men det som er interessant for Norge, er at Saddam Hussein ikke har levert det som verdenssamfunnet har ventet på i ti år. Jeg synes de perspektiver Thorbjørn Jagland trekker opp ved å vise til Berlinmurens fall og hvilken utvikling det har ført til i Europa, er interessant med tanke på hvilke ringvirkninger det kan få for hele regionen dersom vi får en fredsløsning mellom israelere og palestinere. Men det er viktig å huske at Berlinmuren ikke bare falt, den var et resultat av en viktig forandring i måten å tenke på. Og det er det vi trenger i Midtøsten, en ny måte å tenke på, en fornyelse i oppfatninger og holdninger. Det må settes et sterkere søkelys på menneskeretter og demokrati i de palestinske områder. Det må en gang for alle tas et oppgjør med det skolemateriell som fremdeles brukes på palestinsk side, der det skapes et hat hos barn og unge og fyres opp under fiendebilder. Det er totalt uakseptabelt at disse bøkene fremdeles brukes. De bør brennes! Det kan virke meningsløst å bruke så store ressurser over mange år for å prøve å skape fred – statsledere, diplomater og humanitære organisasjoner gjør alt de kan – når det undergraves så systematisk. Denne giften spres i de palestinske miljøene. Norge må her rette et kritisk søkelys mot dette, og jeg vil utfordre utenriksministeren til å tenke igjennom om ikke vi offensivt kan satse på å bringe unge ledere i Midtøsten sammen for å bygge ned fiendebilder og skape forsoning og bygge fredsmuligheter.