Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-01-14:
Legemidler er en viktig del av vårt helsetilbud. Behandling med legemidler bidrar til at mange mennesker får bedre helse og livskvalitet, og for noen pasienter kan det også bety forlenget levetid. Mitt ansvar som helse- og omsorgsminister er å legge til rette for god og riktig bruk av legemidler, slik at pasientene får trygg og sikker behandling, og slik at helsekronene også brukes på en best mulig måte. Dette er i tråd med de overordnede målene for legemiddelpolitikken, og jeg kan ikke se at det er behov umiddelbart for å revurdere disse. Legemiddelmeldingen som kom i 2005, presenterte et bredt spekter av tiltak for å oppfylle de legemiddelpolitiske målene. Det er likevel nødvendig at vi fortløpende vurderer om tiltakene er hensiktsmessige, og om det er behov for å sette inn nye. De siste årene har vi satt inn en rekke nye virkemidler og rutiner for å få kontroll over det offentliges utgifter til legemidler. Det gjelder både prisfastsettelse og refusjon. Krav til kostnadseffektivitet er etablert som et grunnprinsipp for refusjon, og på store terapiområder har vi oppnådd en dramatisk reduksjon i kostnader til legemiddelbehandling, som også interpellanten viste til. Det skyldes bl.a. tiltak for å dra nytte av patentutløp og konkurranse mellom leverandørene. Siden 2004 har det offentliges utgifter til legemidler ligget stabilt. Det er også dokumentert at norske legemiddelpriser er lave sammenliknet med andre land i Nord- og Vest-Europa. Dette viser at vi har lyktes med å få kontroll med legemiddelutgiftene. Det er min vurdering at hele befolkningen har god tilgang til effektive legemidler uavhengig av betalingsevne. En viktig grunn til dette er at Norge er med i det europeiske legemiddelsamarbeidet – EMEA. Det betyr at hele EØS-området har felles prosedyrer for godkjenning av legemidler og overvåking av bivirkninger. Selv om situasjonen generelt sett er god, er jeg selvfølgelig opptatt av at vi skal bli enda bedre. Blant annet har Helsedirektoratet foreslått forbedringer i folketrygdens ordning med individuell refusjon. Jeg vil i oppfølgingen av direktoratets rapport og gjennom annet arbeid ha stor oppmerksomhet på å sikre befolkningen tilgang til effektive legemidler. Legemiddelindustrien har naturlig nok betydelig interesse av at legemidler tas raskt og bredt i bruk. Noen ganger har vi felles interesser, men det er viktig å være seg bevisst at ikke alle nye legemidler har en effekt som står i et rimelig forhold til kostnadene. Jeg vil prioritere tiltak for å sikre riktig medisinsk bruk av legemidler. Som jeg redegjorde for i svaret mitt på interpellasjonen fra representanten Røbekk Nørve i høst, er jeg svært opptatt av å få på plass systemer og tiltak som kan sikre sikker legemiddelbehandling, uansett hvor i helsetjenesten pasienten befinner seg. Blant de viktigste tiltakene er legemiddelgjennomganger og legemiddelsamtaler. Multidose er et tiltak for å hjelpe pasienten til å ta legemidler riktig, dvs. at pasientene får ferdige pakninger med riktig doserte legemidler. Vi vil arbeide for at flere pasienter kan nyte godt av dette tilbudet. Vi skal også få på plass bedre dokumentasjonssystemer. Et eksempel på dette er elektronisk kjernejournal der helsepersonell har tilgang til informasjon om pasienten som kan være avgjørende for å hindre feilmedisinering. Forskning og innovasjon er viktig for at vi skal få riktigere bruk av legemidler. Som representanten fremhever, har betydningen av forskning og innovasjon blitt tydeligere siden Stortinget behandlet meldingen. Regjeringen har også lagt frem en innovasjonsmelding og en ny forskningsmelding som begge løfter frem helse som et prioritert område. Satsingen på medisinsk- og helsefaglig forskning og innovasjon kommer også tydelig frem i St.meld. nr. 30 for 2008–2009 Klima for forskning. Legemiddelindustrien er en viktig bidragsyter i finansieringen av kliniske studier. Men denne forskningen må suppleres med offentlig finansierte studier på pasientgrupper og problemstillinger som ikke har kommersielle interesser, eller der det offentlige ser et særskilt behov for økt kunnskap. Det kan f.eks. være sammenliknende studier av legemidler som benyttes ved samme diagnose, og studier som sammenlikner legemiddelbruk med andre behandlingsformer. Slik forskning er primært offentlig finansiert gjennom Norges forskningsråd – for 2010 er beløpet 250 mill. kr. Bevilgninger til de regionale helseforetakene er i 2010 budsjettert med 458 mill. kr. De regionale helseforetakene har et lovpålagt ansvar for forskning. De har også et særskilt ansvar for pasientrettet klinisk forskning som omfatter legemiddelutprøvinger. Jeg er glad for at de regionale helseforetakene har fulgt opp, slik at vi nå kan dokumentere at forskningsaktiviteten i helseforetakene har økt de senere årene, i tråd med kravene om å styrke forskning og innovasjon. Departementet har stilt krav om at de regionale helseforetakene skal etablere en felles nasjonal database, slik at vi får en samlet oversikt over hvilke kliniske studier som er på gang i regionene. Det skal spesifiseres hva slags studie det er snakk om, hvor mange pasienter som deltar, og hvordan studien er finansiert. Dette er viktig informasjon som kan danne grunnlag for videre politikkutforming. Vi vil også se på mulighetene for økt nordisk samarbeid om kliniske studier. Formålet vil i så fall være å styrke Norden i konkurransen om industrifinansierte og offentlig finansierte kliniske studier. Flere kliniske utprøvinger i Norge vil dessuten gi norske pasienter bedre tilgang til utprøvende behandling med nye legemidler. I innovasjonsmeldingen Et nyskapende og bærekraftig Norge er det lagt opp til å videreføre og utvide satsingen på behovsdrevet og forskningsdrevet innovasjon mellom Helse- og omsorgsdepartementet og Nærings- og handelsdepartementet. Satsingen gjelder for ti år fremover. De to departementene følger opp, og det er etablert samarbeidsavtaler mellom InnoMed, Innovasjon Norge, Forskningsrådet og de regionale helseforetakene. Det er også laget en felles handlingsplan for innovasjon mellom de regionale helseforetakene. Slik jeg ser det, er det ikke behov for å revurdere de overordnede målene for legemiddelpolitikken. Men selvsagt vurderer vi kontinuerlig om tiltakene er hensiktsmessige, og om vi bør iverksette nye.