Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-06-13:
Representantene Hagesæter, Ørsal Johansen og Starheim etterlyser incentiver for å få fortgang i arbeidet med en mer effektiv og robust kommunestruktur. Forslagsstillerne påstår at det er et påtrengende behov for en kraftig reduksjon av antall kommuner i Norge, et grep som visstnok vil løse alle utfordringer Kommune-Norge står framfor i årene fremover. Dette er en oppfatning jeg på ingen måte deler. De fremmer to konkrete forslag. Forslag 1: Småkommunetilskuddet blir utfaset over en periode på ti år. Senterpartiet mener alle har rett til å bosette seg der de selv ønsker, og at alle har rett på likeverdige velferdstjenester uansett hvilken kommune de velger å bosette seg i. En fjerning av småkommunetilskuddet ville sette de 157 minste kommunene i landet ute av stand til å gi like gode tjenester til sine innbyggere. For eksempel i Norges minste kommune, Utsira, med vel 200 innbyggere, ville fjerning av småkommunetilskuddet bety et inntektstap på over 20 000 kr per innbygger. Jeg tviler på ingen måte på at de har dyktige lokalpolitikere, men et slikt grep ville ta fra dem all mulighet til å opprettholde kvaliteten på kommunale tjenester på linje med resten av landet. Forslag 2: Kommuner som slår seg sammen, får full engangskompensasjon fra staten for tapet som oppstår på grunn av at basistilskudd og andre fordeler bortfaller. På tross av at forslaget er komplett umulig å forstå, er jeg ganske sikker på at det er en dårlig idé, uansett hvordan en velger å tolke det. Engangskompensasjon er greit å forstå – det må bety at hele beløpet skal utbetales på én gang. Resten er komplett uforståelig. Jeg håper forslagsstillerne kan klargjøre følgende: Hva betyr tap som oppstår på grunn av kommunesammenslåing? Betyr det tap det første året? Neppe, siden forslaget er ment å stimulere til kommunesammenslåing. I dag blir det kompensert i 15 pluss 5 år. Betyr det tap de første 20 årene? Det ville i tilfelle være på linje med dagens ordning i sum, og slik sett ingen vesentlig endring. Betyr det tap de første 100 årene? Det ville vært et uhorvelig stort beløp, som ville rammet resten av Kommune-Norge kraftig, hvis f.eks. 50 kommuner skulle velge å slå seg sammen samme året. Eller er det mest naturlig å tolke det som om det gjelder for all framtid? Det ville etter min mening bli et relativt krevende beløp å beregne. Det vises i dokumentet til at forslaget også vil sikre at etter at engangskompensasjonen er utbetalt, vil kommuner på samme størrelse få inntekter etter samme regler. Årlig rammeoverføring ville bli det samme beløpet, ja, men kommunenes økonomiske situasjon ville blitt vidt forskjellig. La oss si at fire kommuner slo seg sammen og fikk utbetalt kompensasjon for de neste 50 årene. De ville fått utbetalt kompensasjon for basistilskuddet pluss andre fordeler – en sum på 1 500 mill. kr. Å si at de var i samme økonomiske situasjon som en annen kommune som ikke har fått slettet gjelden sin og fått betydelig egenkapital, ville være utrolig merkelig. Videre står det: «Forslagsstillerne vurderer det slik at forslaget, som både inneholder elementer av pisk og gulrot, er et forslag som vil stimulere til færre kommuner uten at staten trenger å bruke tvang.» Da lurer jeg på hva som er forskjellen på «pisk» og «tvang». Uten å kunne tale av erfaring, vil jeg tro at det må oppleves som relativt tvingende å være under pisken. Det må da være mye ærligere å si at man vil sultefôre kommunene, slik at de tvinges til å slå seg sammen. Videre hevdes det at kommunene må være store nok til å skape et kompetent fagmiljø, store nok til å være attraktive for nye arbeidssøkere. Hele tiden har det blitt hevdet at Samhandlingsreformen krever større kommuner. Men hva er det vi ser? Innbyggerne i de minste kommunene er mest fornøyd med kommunale tjenester. Det kan bety én av to ting. Enten leveres det like gode tjenester, eller så er innbyggerne i de store kommunene mye mer kravstore. Er det småkommunene eller Oslo som har størst andel av ufaglært arbeidskraft? Hvilke kommuner er dårligst på å ta mot utskrivingsklare pasienter? Så vidt jeg vet, er det Oslo. Men jeg skal ikke foreslå å splitte Oslo i mindre kommuner. Jeg deler nemlig ikke troen på at endring av kommunestrukturen er løsningen på utfordringene i kommunesektoren i framtiden. Hvis noen skulle være i tvil, har jeg ingenting imot kommunesammenslåing så lenge den er frivillig. Alt er lagt til rette for frivillig kommunesammenslåing. Staten dekker alle utgifter og inndelingstilskuddet beholdes i 15 pluss 5 år. Det som stadig forundrer meg, er at det kun er senterpartiordførere som har oppdaget at det er lov å slå sammen kommuner i Norge.