trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-07:
Full deltakelse og likestilling for alle, uavhengig av funksjonsevne, har vært et viktig mål for alle politiske partier siden tidlig på 1990-tallet. Målet med Riksrevisjonens undersøkelse, som vi i dag har til behandling, har vært å finne ut hvor langt vi er kommet i arbeidet med å nå dette målet. Man har altså forsøkt å belyse om tilgjengeligheten til offentlige bygg, anlegg, transportmidler og utearealer er den samme for personer med nedsatt funksjonsevne som for befolkningen for øvrig. Man har også sett på hvordan de statlige virkemidlene på dette området forvaltes. Vi må konstatere at tilgjengeligheten til sentrale og viktige samfunnsarenaer fortsatt er mangelfull – spesielt hersker det innenfor offentlige bygg, kollektivtransport og uteområder betydelig avstand mellom de fastsatte mål og resultatene. For å konkretisere er komiteen bl.a. overrasket over at ingen av Statsbyggs eiendommer pr. i dag oppfyller alle krav til universell utforming, dvs. tilgjengelighet for alle. Det er spesielt viktig at Nav-kontorene oppfyller kravene til tilgjengelighet, og at staten sammen med kommunene prioriterer dette viktige oppgraderingsarbeidet. Når det gjelder kollektivtransport, mener komiteen at kommuner og offentlige transportselskaper i første rekke må fokusere på å tilrettelegge forholdene for kjøretøy og stasjoner/stoppesteder, slik at tilgjengeligheten økes for grupper med redusert funksjonsevne. Det er også åpenbart at det er en jobb å gjøre med hensyn til å få oversikt over arbeidet som gjøres. Rapporten viser at de involverte departementer i stor grad mangler informasjon om status, utvikling og måloppnåelse når det gjelder tilgjengelighet, og det er derfor viktig at det blir utviklet relevante indikatorer og pålitelig statistikk. For å si det i klartekst: Hvis man er usikker på hvor man er, er det vanskelig å finne veien til målet. En samlet komité mener det er nødvendig å bygge opp en sterkere koordinering på tvers av sektorene for å oppnå bedre resultater på området. Jeg viser her til at Barne- og likestillingsdepartementet er gitt en rolle som pådriver og koordinator i arbeidet. Dette – sammen med ny handlingsplan og at forvaltningen av diskriminerings- og tilgjengelighetsloven nå er samlet i ett departement – mener komiteen vil kunne bidra til å styrke dette politikkområdet. Etableringen av et nasjonalt indikatorsystem vil kunne legge til rette for økt kunnskap om tilstanden på området og virkningene av iverksatte tiltak. Så her har den nye statsråden i Barne- og likestillingsdepartementet en viktig jobb foran seg med å sikre god fremdrift i det videre arbeidet med ferdigstillelsen og implementeringen av indikatorene. Helt til slutt vil jeg også bemerke viktigheten av at man fortsatt har fokus på brukermedvirkning, da dette er helt avgjørende for å etablere gode løsninger på dette feltet.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2009-12-07:
Stortinget skal nå behandle Riksrevisjonens undersøkelse av det regionale helseforetaket Helse Midt-Norges gjennomføring av anskaffelsesprosessen og oppfølgingen av kontraktene om levering av ambulansetjenester. La meg først si at jeg som ny representant i kontroll- og konstitusjonskomiteen har fått anledning til å gå grundig inn i de rapportene som Riksrevisjonen utarbeider. Jeg merker meg den grundighet som legges for dagen fra Riksrevisjonens side, og som stortingsrepresentant synes jeg det er betryggende at vi har en riksrevisjon som gjør et så grundig arbeid, og som er i besittelse av en god kompetanse. Når det gjelder lov om offentlige anskaffelser og tilhørende forskrift, skal dette i henhold til lovens formålsparagraf bidra til økt verdiskaping i samfunnet ved å sikre mest mulig effektiv ressursbruk ved offentlige anskaffelser basert på forretningsmessighet og likebehandling. Regelverket skal også bidra til at det offentlige opptrer med stor integritet, slik at allmennheten har tillit til at de offentlige anskaffelsene skjer på en samfunnstjenlig måte. Dette er jo også noe som skaper en interesse og en tillit som gjør at flest mulig av dem som kan melde sin interesse for oppdrag og leveranser, faktisk legger inn anbud. I denne aktuelle saken som nå behandles, har vi fått presentert urovekkende mange eksempler på at disse viktige reglene – og målsettingene – har blitt brutt. Riksrevisjonen sier det så sterkt som at undersøkelsen viser at Helse Midt-Norge ved denne anskaffelsen handlet i strid med de grunnleggende kravene i anskaffelsesregelverket, og at det foreligger flere brudd på likebehandlingsprinsippet. En samlet komité ser, i likhet med Riksrevisjonen, alvorlig på de mange bruddene på regelverket i denne saken, og særlig når vi ser dette i forhold til anskaffelsesprosessens økonomiske omfang. Dette dreier seg jo om en sum på anslagsvis 1,6 milliarder kr for hele kontraktsperioden 2008–2012. Komiteen er tilfreds med at Helse- og omsorgsdepartementet i inneværende år har pålagt de regionale helseforetakene ytterligere tiltak for å bedre kvaliteten i anskaffelsesprosessen, og at dette skal følges opp i forbindelse med foretaksmøtene i 2010. En samlet komité mener at dette er forhold som må ha meget høy prioritet i tiden som kommer, slik at tilbyderne for framtiden kan være trygge på at de blir behandlet likt og i tråd med gjeldende regelverk. En troverdig anbudsprosess er jo helt avgjørende for at de riktige tilbyderne kan få utføre de meget viktige tjenestene som ambulanseoppdragene innebærer for alle våre innbyggere, uansett hvor i vårt langstrakte land de bor eller befinner seg til enhver tid. Komiteen er samlet om merknader og konklusjon, men Høyre har en egen merknad som jeg går ut fra at de selv vil redegjøre for.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-12-07:
Det er stor enighet i komiteen om konklusjonen, men jeg har lyst til å fokusere på én ting som saksordføreren ikke gjorde. Det handler om hvor vanskelig det er rundt omkring, spesielt i distriktene, for små gründere å starte bedrifter og være leverandører av tjenester til det offentlige, og så oppleve at det offentlige opptrer uprofesjonelt som innkjøper. Det gjør det vanskelig å være gründer, det gjør det vanskelig å være entreprenør, og det gjør det vanskelig å være den som prøver å skape arbeidsplasser rundt omkring i distriktene når man ser at det offentlige, som skal være kjøper av denne tjenesten, opptrer så uprofesjonelt. Det er mange som i denne fasen har opplevd at små livsverk har gått til grunne på grunn av dårlig saksbehandling. Det får følger som ikke bare handler om helsetjenestene våre, det får også følger for hele tankegangen knyttet til det offentlige som en profesjonell innkjøper. Her er det virkelig snakk om små bedrifter ute i distriktene, som tilbyr tjenester, som trenger langsiktighet i avtalene sine, og som her har blitt behandlet fryktelig dårlig. Jeg mener det er viktig for helseministeren å tenke over at når man skal instruere i en slik type arbeid, må en profesjonell, offentlig etat som er innkjøper, også legge til rette for at det er langsiktighet for dem som lager sosialt entreprenørskap basert på offentlige tjenester – noe vi egentlig bør være veldig glad for, når det gjøres.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-12-07:
Jeg er faktisk enig i veldig mye av det statsråden gjør. Jeg er veldig glad for mye av det som blir gjort også. Jeg er spesielt glad for det som gjøres i forbindelse med rektorutdannelsen. Sjøl begynte jeg som lærer på en skole der rektor var skytshelgen for alle, og som hadde åpen dør ut til kantina, og vi lærere visste at hvis vi hadde gjort noe dumt, kom vi på kontoret til Lucia etter en stund fordi det var noen som sa fra. Det var en veldig god ledelse for oss som lærere, men det var også en god skytshelgen for alle elever. Det er en litt åpen spørsmålsstilling om ombud, og mitt klare råd til statsråden er nok å se på hvordan vi kan utvikle Barneombudet, slik at det får en mye viktigere rolle i slike saker. Jeg tror nemlig det er viktig å lage rutiner uten å byråkratisere lærernes hverdag mer. Vi må ikke lage rutiner – noe vi ser innenfor norsk skole nå – som betyr at lærerne blir så opptatt av å dokumentere sin uskyld gjennom dokumentasjon at man ikke får løst problemet. Vi må gjerne lage rutiner før det oppstår noe, så vi har en enkel dreiebok til foreldre om hvordan det er lurt å ta dette opp, i hvilken rekkefølge og hva bør man si. Vi bør også ha en enkel dreiebok for andre parter, men vi må ikke byråkratisere lærerhverdagen, slik at lærerne blir så redd for å bli tatt for noe at de til slutt bare gjør ting for å ha ryggen fri, slik vi oppdager på mange andre områder innenfor skolen akkurat nå. Så tror jeg at mobbing nok er mer sammensatt. Det er ikke bare å spørre folk om de har opplevd det eller ikke. Jeg er enig med statsråden i at det er forskjell her. Å oppleve å bli mobbet noen dager og at voksne fikser det – det kan faktisk være en positiv ting å merke at det blir fikset, og merke at du sjøl også fikser å ta tak i ting. Det kan være noe du kan vokse på som menneske. Det er forskjell på klossete, flørtende 12-årige gutter som ikke helt vet hvordan de skal gjøre det, og dem som regelrett trakasserer. Det kan også opptre på høyere nivå i skolesystemet at man ser at mobbing og trakassering skjer som følge av konflikter som har bygd seg opp over lengre tid. Grunnen til at jeg nevnte konfliktråd, var nemlig at noen foreldre i mailer til meg har skrevet at for voksne elever har dette vært konflikter som har bygd seg opp over tid, og som har endt med trakassering. Jeg tror vi skal ha hele dette aspektet med oss. Det er faktisk viktig også å ta tak i klossete, flørtende 12-årige gutter og kanskje lære dem hvordan dette skal gjøres, eller gi dem beskjed om hva som ikke er akseptabelt å gjøre. Det er det også viktig at voksne gjør i ungers hverdag. Jeg tror vi skal ta tak i hele aspektet, men se at det skal gjøres på veldig forskjellige måter.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-12-07:
Jeg vil takke Stortinget for en bra debatt. Jeg synes dette stortinget er på sitt beste når det faktisk blir en idéutveksling om hvordan en bør jobbe. Jeg tror den viktigste lærdommen når det gjelder mobbing, er at dette er noe det må jobbes med hele tida. Det må aldri slippes, og det må aldri slippes opp for gode ideer for å prøve nye vinklinger. Jeg har også opplevd at barn kan lage sanksjoner, som representanten Karin Andersen snakket om. På en skole i Oslo bestemte barna sjøl at sanksjoner mot mobbere ikke bare var at foreldre måtte følge til og fra skolen, men at foreldre faktisk måtte være med på skolen. Når de ikke kunne oppføre seg overfor andre, måtte de ha noen voksne til å passe på seg. Straffen som disse barna bestemte, var at de måtte ta med seg mamma eller pappa på skolen for å passe på at de klarte å oppføre seg overfor andre. Det synes jeg var en morsom og kreativ måte å gjøre dette på, og det var spesielt interessant at det var barn som bestemte at dette skulle være sanksjonene overfor dem som hadde mobbet. Jeg tror at foreldreansvaret ikke kan understrekes godt nok. Jeg er ikke skeptisk til at ombudsrollen vil svekke foreldrerollen, for det tror jeg ikke den vil gjøre. Det jeg er redd for, er at hvis vi får for mange ombud, slutter vi å få mailene som alle som jobber med skolepolitikk, får. Vi slutter å få fortellinger fra foreldrene, vi slutter å få fortellinger fra elevene om hva de har opplevd, og da slutter vi å fokusere på at dette er viktig. Det er vi som er borgernes ombud, men jeg mener at barn har rett til å ha et ekstra ombud, for barn har ikke stemmerett. Derfor må de ha lettere for å nå autoritetene. Jeg er også veldig glad for det som representantene Harberg og Hagen sa, som egentlig uttrykte litt av det samme. Harberg snakket om at det er viktig at ordførere faktisk spør om hvordan tilstanden er. Da kommer vi tilbake til det som både representanten Hagen og jeg sa, at når vi mister et ledelsesnivå i skolen, blir rektors ansvar bare å ivareta sine ansatte – ikke å svare overfor sine overordnede. Kommunestyret er de overordnede. Kommunestyret er de som skal passe på at alle har det bra på skolen, og hvis kommunestyret ikke spør om alle har det bra, får det heller ikke svaret. Da blir rektors fokus på arbeidet feil, for da fokuserer rektor bare på å ivareta sine ansatte. Jeg håper at statsråden nå kommer til å si at hun har fått mange gode ideer til å jobbe videre med dette saksfeltet. Jeg synes det er fint å bruke interpellasjoner til å ta opp akkurat slike saker der konfrontasjonen mellom partiene ikke er så stor, men der behovet for nye politiske ideer er enormt.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-07:
Heldigvis er vi ikke i den situasjon at vi må lete med lys og lykte for å finne noe å være uenige om i en så viktig sak som dette. Måten Skei Grande omtaler nytten av konfliktråd på, er jeg helt enig i. Vi må bare ha hele skalaen. Det er bedre å jobbe skikkelig systematisk med bedre læringsmiljø – vi vet at det er bare plussfaktorer med det. Det forbedrer læringsmiljøet på alle mulige måter ellers. Det skaper trygge borgere for samfunnet framover. Det er viktige bidrag som spiller sammen. Så kan man sette i gang med konfliktråd og megling i konflikter som oppstår. Hvis man er der at man har en alvorlig mobbesak foran seg, så er det bare én ting som gjelder, og det er resolutt å sette en stopper for de handlingene som pågår. – Hele dette spekteret må vi ha med. Så tror jeg at skolene må ha som utgangspunkt at når unger melder fra om at de blir mobbet, så snakker de sant. Det er ikke noe man skryter på seg eller gjør seg interessant for i utgangspunktet. Antakelig har de ventet for lenge allerede. Det dreier seg om å innrømme selv at man er i en utsatt sosial situasjon. De som er litt avventende og tenker at dette kan ikke være en så alvorlig situasjon, tar som regel feil, og de som tror på ungen, har som regel rett. I spørsmålet om lærere som mobber, kan nok bildet være litt mer komplisert. Jeg har vel også vært utsatt for forholdsvis obsternasige elever som påstår at læreren mobber, mens det lærerne egentlig gjør, er å utøve klasseledelse og grensesetting. Men på den andre siden er det langt mer alvorlig å bli utsatt for mobbing fra en voksen enn å bli utsatt for det fra et annet barn, fordi det er et så utrolig ulikt styrkeforhold, og fordi det vil være så utrolig mye vanskeligere å bli trodd. Dette er spesielt vanskelige og kompliserte saker. Så har jeg en oppfordring til foreldre – de har jo har en veldig viktig plass i dette, når det gjelder hvordan man omtaler og respekterer andre barn, hvordan man omtaler og respekterer lærere, og hvordan man støtter opp om den jobben som lærere gjør for å få godt arbeidsmiljø i sin klasse: Ikke la samtalen rundt middagsbordet bli daglig underholdning og nedrakking av den læreren som prøver å gjøre en jobb i en skole, det er lite drahjelp. Og det er ikke sikkert at ungene alltid har rett når de beskriver det generelle læringsmiljøet. Melder de fra om mobbing, er det en annen type sak. Men også alle foreldre i skolen som ikke noen gang kommer i direkte kontakt med mobbesaker fordi de verken er foreldre til mobberen eller til den som blir mobbet, har et stort ansvar for å bidra til å støtte opp om den jobben som lærerne gjør for å få til et godt læringsmiljø.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-07:
Jeg vil gjerne takke for en god debatt og for den tonen som er i debatten, der vi alle sammen skjønner at her er vi på jakt etter de virkemidlene som virker best, og er med på å støtte opp om det arbeidet som foregår rundt omkring i Skole-Norge hver eneste dag for å ta tak i mobbeproblemene. Så tror jeg at noe av det som er hovedutfordringen, er nettopp det som flere har vært inne på, nemlig det å holde innsats over tid. For idet en skole skaffer seg et nytt program, setter i gang og prøver å finne ut av hvordan den skal jobbe med dette, så har det på en måte nyhetens interesse. Det er fokus, elevene er opptatt av det og foreldreutvalget osv. er opptatt av det. Så har man gjennomført dette, og så kommer liksom den litt traurige hverdagen. Hvordan klarer man å holde fokus da? Det er utrolig viktig. Jeg tror det er noe av det som skjedde med dette manifestet mot mobbing også. Første gang det kommer, er det litt nytt, det er nullvisjon, og det blir diskusjoner rundt det. At statsminister Stoltenberg da undertegner det samme manifestet mot mobbing, har ikke like mye nyhetens interesse. Så noe av utfordringen i dette som dreier seg om læringsmiljø, er det daglige arbeidet som gjør at man må holde fast hele tiden. Men vi kan jo bidra hver på vårt vis til å ta tak i og støtte opp om alt det arbeidet som er. Vi har alle talerstoler og muligheter til å være med og si noe opplysende om hvordan det går an å jobbe i forhold til mobbing. Karin Andersen var inne på noe veldig viktig, og det er at det er bare tapere i mobbesaker. Den som blir mobbet, er opplagt en som kan oppleve noe som setter merker i livet. De som mobber, er noen som kanskje kan klare seg så lenge de går i en klasse og på en skole, men i det øyeblikket de er avhengige av å skaffe seg venner som frivillig kan være sammen med dem og som ikke må være sammen med dem i friminutt, kan de veldig fort bli isolerte og uten de kunnskapene og egenskapene som skal til for å kunne klare seg i et samfunn videre. Og de som går gjennom sitt voksne liv og vet med seg selv at de har visst om noen situasjoner der de ikke grep inn, og der de kanskje hadde kunnet gjøre noe på et tidligere tidspunkt – kanskje for noen som det ikke går noe særlig med – er også tapere. Den tausheten der er forbudt i skolen. Men det bør også være forbudt for alle oss andre som kan være vitne til det. Vi vet ikke hvor mange av dem som blir mobbet som bytter skole, bl.a. fordi det ofte er noe man tyr til før man har klart å løse en sak. Foreldrene tenker i sin avmakt at de ikke vil vente på at dette blir løst. Nå gir vi ungen vår en ny start og bytter skole – og dermed er det kanskje noe som aldri når fram. Men det er nettopp denne typen saker fylkesmennene nå skal hjelpe oss å belyse, slik at vi får litt mer bakgrunn her. Jeg takker Stortinget for en meget inspirerende, lærerik og god debatt om hvordan vi i fellesskap kan støtte opp om alt det arbeidet som skjer for å forbedre læringsmiljøet, og mot mobbing.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2009-02-04:
På vegne av representantene Erna Solberg, Torbjørn Røe Isaksen, Sonja Irene Sjøli og Jan Tore Sanner har jeg den glede å fremme et representantforslag om likestilling av private og offentlige tilbydere av pleie- og omsorgstjenester.
Erna Solberg (Høyre), 2009-02-04:
Jeg tillater meg å stille spørsmål til fiskeri- og kystministeren. Norsk fiskerinæring har akutte problemer grunnet finanskrisen. Kjøpersiden har ikke tilstrekkelig tilgang til kreditt. Varskoropene langs kysten, særlig i Nord-Norge, er mange. Troms Folkeblad hadde på førstesiden sin den 30. januar overskriften: «Fiskerinæringa skjelver» Fiskeribladet Fiskaren brukte samme dag beskrivelsen: «På kanten av stupet» Det blir nå meldt om fiskebruk som sier nei til mer torsk, og at det ikke er noen drahjelp å få fra myndighetene. Etterspørselssiden er én ting. Vi kan ikke gjøre så mye med at det kanskje er noen som ikke har råd til å kjøpe norsk fisk i Europa, men vi kan gjøre mye mer for å sørge for at likviditeten – pengene – følger fisken. Jeg har som bergenser lyst til å si at dette har vi klart fra 1500-tallet, og det er jo betenkelig at vi med en fiskeriminister fra Finnmark for øyeblikket ikke klarer å få det til. Vi har fått utallige rapporter på at krisepakken ikke holder for å holde vinterfisket i gang. Lofotfisket er på vei til å stoppe opp fordi ingen vil ha fisken, og situasjonen er prekær mange steder. Mitt spørsmål til fiskeriministeren er: Hva har hun tenkt å gjøre med dette? Hvordan har hun tenkt å sikre at ikke lysene blir slukket, og sikre at fisken blir tatt? Vi opplever den største stillstanden for norske fiskerier på 20 år.
Erna Solberg (Høyre), 2009-02-04:
Jeg føler grunn til å minne fiskeriministeren om at vi snakker om fersk fisk. Det er grenser for hvor lenge man kan vente. Det er en sesongbetont næring. Det er nå – i denne måneden og i begynnelsen av mars – at mesteparten av norsk fiskerinæring som driver med villfanget fisk, tjener hovedtyngden av pengene sine i løpet av et år. Det betyr at det er begrenset tid for å vente og se, og for fortsatt dialog. Næringen har stilt spørsmål til myndighetene om dette helt siden før jul, og det er klart slått fast at det som kom i tiltakspakken, ikke er godt nok til å sikre at det blir hentet opp fisk, at den kan leveres til mottakene og leveres til markedet. Da er mitt spørsmål til statsråden: Har hun så god tid at hun kan vente ytterligere, eller kan hun garantere nå at disse tiltakene kommer raskt, slik at vi ikke opplever at tiden for Lofotfisket faktisk er over før fisket får begynt, fordi man ikke får levert fisken etterpå?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Det vi nå ser, er at den globale finanskrisen også slår inn i fiskerinæringen. Det er helt åpenbart at det er en fortvilet situasjon for dem som blir rammet, ikke minst for den minste kystnære flåten som må fiske når fisken er tilgjengelig, og for manges vedkommende er det nå. Den begrensningen i mottak av fisk som vi når ser spesielt i Nord-Norge, skyldes dels en svikt i markedene, men også svikt i tilgangen på kreditter og kapital. I denne situasjonen har Fiskeri- og kystdepartementet en løpende dialog med næringen. Vi vurderer veldig nøye de forslagene som har kommet fra næringen. Det vil vi også gjøre i fortsettelsen, og mange av de kravene som næringen har framstilt, har vi også kvittert ut. Det som har vært en hovedproblemstilling for fiskerinæringen, er tilgang på garantier. Et krav fra fiskerinæringen var at man måtte øke garantiene til Innovasjon Norge, slik at man kunne videreføre og utvide den avtalen Innovasjon Norge har med fiskesalgslagene, fordi det er veldig viktig for å få omsetningen av fisk til å gli i denne situasjonen. Det kom i tiltakspakken i forrige uke. Mens vi står her, pågår det nå dialog, diskusjoner og møter mellom Innovasjon Norge og salgslagene om den nye avtalen. Jeg forutsetter at den vil tre i kraft om kort tid og være klar til å settes i verk når Stortinget vedtar tiltakspakken i neste uke. Det vil være et veldig viktig bidrag for å få ting til å gli. Etter at tiltakspakken kom, varslet fiskerinæringen at det her var behov for ytterligere bevilgninger til Innovasjon Norge. Det er for tidlig å si om de rammene Innovasjon Norge i dag har, er tilstrekkelig eller ikke. Dersom det skulle vise seg at Innovasjon Norge ikke har nok penger, er selvfølgelig det et spørsmål vi må komme tilbake til, men det er det umulig å si noe eksakt om i dag.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Jeg vil veldig sterkt understreke at Regjeringen overhodet ikke har noen vente og se-holdning i forhold til fiskerinæringens behov. Derfor har vi også fått på plass økte rammer til garantier i Innovasjon Norge, som har vært et hovedkrav for fiskerinæringen. Men fiskesalgslagene og Innovasjon Norge må nødvendigvis få den tiden de trenger til å bli enige om hvordan en ny avtale skal se ut. Dersom det skulle vise seg at det er for lite penger i systemet når den avtalen er ferdig, må vi komme tilbake til saken. Men pr. i dag har vi ikke informasjon om at rammene er for små. Så vil jeg også vise til at vi har innfridd andre krav som fiskerinæringen har kommet med. I høst styrket vi Innovasjon Norges lavrisikolåneordninger betraktelig, etter ønske fra fiskerinæringen. Det er en type ordning som fiskerinæringen er storforbruker av. Da Regjeringen la fram sine pakker i høst, meldte også fiskerinæringen tilbake at det også var behov for høyrisikolåneordninger. Det ble kvittert ut i den tiltakspakken som Regjeringen la fram i forrige uke.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Jeg skjønner forferdelig godt den frustrasjonen som er i fiskerinæringen, spesielt blant de fiskerne som nå opplever at de ikke får levert fisk, når tilgjengeligheten til fisk er veldig god. Men vi har kommet næringen i møte. Vi har vurdert alle tiltakene som har kommet, og vi har også kvittert ut flesteparten av de tiltakene som næringen har bedt Regjeringen om å komme med. Når det gjelder GIEK, er det slik at det er GIEK Kredittforsikring som forsikrer kreditt av fiskeeksport. De har en ramme på 20 milliarder kr. 53 pst. av dette går til fiskerinæringen. Det er klart at det har avhjulpet situasjonen for fiskeeksporten. Garantirammer til Innovasjon Norge er noe som vi også har kvittert ut. I tillegg øker vi også føringstilskuddet og gir bevilgninger til markedsføringstilskudd, som også har vært krav fra næringen. Så skal vi i fortsettelsen gå gjennom de tiltakene som næringen kommer med forslag om. Når det gjelder eksportfinansiering og flere ordninger her, var det et møte mellom næringen og de berørte departementene i forrige uke. Vi går nå gjennom de forslagene som næringen kom med. Men her må vi bare passe på at vi ikke legger ting på bordet som gjør at vi i det bestes tjeneste gjør noe som er i strid med internasjonale handelsregelverk, og i neste omgang straffer næringen hardere enn …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Da den globale finanskrisen slo inn over verden i fjor høst, var det åpenbart at den også ville få konsekvenser for alle næringer som eksporterer varer fra Norge til utenomverdenen. Jeg har hele tiden sagt at vi må forvente at 2009 blir et veldig tøft år for kysten. Regjeringen har svart med tiltak som skal avhjelpe omsetningen av fisk. Det vil vi også gjøre i fortsettelsen. Vi skal gjøre det vi kan. Men samtidig er det slik at uansett hva Regjeringen kommer med av tiltak, vil fiskerinæringen fortsatt merke konsekvensene av krisen. Når det gjelder garantirammer, spilte næringen inn – før tiltakspakken ble presentert – at behovet var 400 mill. kr, inklusiv de rammene man allerede hadde fra før. Det har Regjeringen kvittert ut med de bevilgningene som kom i forrige uke. Etter at tiltakspakken ble lagt fram, sa næringen at det var et ytterligere behov for 700 mill. kr. Det er veldig tungt registrert. Men de tilbakemeldinger(presidenten avbryter) vi har fått fra Innovasjon Norge så langt, tilsier ikke at det pr. i dag er mangel på penger(presidenten avbryter) (presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Det var ikke en kompliment, president!
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Jeg har veldig stor forståelse for den fortvilelse og frustrasjon som de som rammes av finanskrisen, nå føler. Likevel vil jeg ta avstand fra en beskrivelse som sier at jeg som fiskeriminister ikke bryr meg om det. Selvfølgelig gjør jeg det. Departementet følger situasjonen fra dag til dag. Jeg har hatt møter med næringen – jeg skal ha møte med næringen i dag – jeg snakker med aktører fra næringen i telefonen hver dag. Vi har vært veldig opptatt av å lytte til de forslagene som næringen har kommet med, og mange av dem er også kvittert ut. Så skal vi vurdere nye tiltak, sette inn nye tiltak etter hvert som det er behov for det, for fiskerinæringen som for andre næringer. Det er klart at jeg har registrert de ønskene som er kommet fra næringen om garantier. Det har man fått. Dersom det viser seg at det ikke er nok, må vi komme tilbake til det. Så garantirammer har næringen fått, men jeg kan ikke gi garantier for at fiskerinæringen ikke blir berørt av situasjonen.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
I den tiltakspakken som Stortinget skal behandle neste uke, ligger det veldig viktige tiltak for fiskerinæringen som avhjelper omsetningen av fisk. De økte garantirammene og også tapsavsetningene til Innovasjon Norge er et svært viktig bidrag til det. Det at man der har foreslått å øke tapsavsetningene til 320 mill. kr, gjør at Innovasjon Norge kan gå inn og ta større risiko. Det har også vært et svært viktig budskap fra fiskerinæringen. Så har jeg løpende kontakt med mine kolleger i Regjeringen. Jeg har også daglig kontakt med våre representanter på Stortinget for at vi fra dag til dag skal ha god oversikt over hvordan det går i næringen, hva behovene er. Regjeringen er selvfølgelig innstilt på at vi skal sette inn de tiltakene som er nødvendige, når det er nødvendig. Jeg ber om forståelse for at jeg ikke i dag kan stå her på talerstolen og love verken millioner eller milliarder, men vi er veldig opptatt av å lytte til næringen og de forslagene som kommer derfra.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
For det første er det vel ingen uenighet om virkelighetsbeskrivelsen her. Den globale finanskrisen er alvorlig, og den får også nå konsekvenser for fiskerinæringen. Det er helt åpenbart at det rammer både bedrifter og lokalsamfunn veldig hardt. Regjeringen har i den tiltakspakken som ble lagt fram forrige uke, økt rammene til Innovasjon Norge, bl.a. etter veldig sterke innspill fra fiskerinæringen. Vi har økt høyrisikolånordningene for å bedre kapitaltilgangen, og ikke minst har vi økt garantirammene. Det gir rom for Innovasjon Norge og fiskesalgslagene til å inngå nye garantiavtaler som vil gjøre omsetningen av fisk enklere. Aktørene sitter nå og diskuterer hvordan en slik avtale skal se ut, og jeg forutsetter at den vil være raskt på plass. Men uansett hvor raskt Regjeringen har jobbet, og uansett hvor effektive Innovasjon Norge og fiskesalgslagene nå er når det gjelder å komme fram til en ny avtale, så kan de nødvendigvis ikke begynne å bruke de pengene før Stortinget har vedtatt tiltakspakken, og det skjer i neste uke. Men arbeidet med å sette pakken i verk er i full gang. Så vil jeg vise til at Regjeringen også har økt rammene til GIEK betraktelig. Det har også hatt betydning for GIEK Kredittforsikring, som jo kredittforsikrer fisk. 53 pst. av deres portefølje går til fisk. Utover det har vi også bevilget penger til føringstilskudd og til markedsføringstilskudd, noe som har vært et krav fra fiskerinæringen, i tillegg til konjunkturskatteletteordningen, som også er treffsikker overfor fiskerinæringen.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Når det gjelder de økte garantirammene som Innovasjon Norge har fått, er den tilbakemeldingen vi har fått så langt, at innenfor de midlene er det rom for å innføre gode avtaler og få en videreføring og utvidelse av de avtalene som salgslagene har med Innovasjon Norge. De avtalene holder salgslagene og Innovasjon Norge på med å jobbe med nå. Når de er ferdige med det, må man, dersom det skulle vise seg at man ikke får til tilfredsstillende avtaler innenfor de rammene, selvfølgelig komme tilbake til saken. Men vi har altså ikke informasjon pr. i dag om at det her er for knapt med midler.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Det er helt åpenbart at det i tillegg til de finansielle virkemidlene man har, de verktøyene vi har for å hjelpe fiskerinæringen, også er viktig med infrastruktur. Det handler om vei, det handler om bane, det handler om fiskerihavner og farleier. Det er områder som alle fikk et svært løft i den tiltakspakken som ble lagt fram i forrige uke. Så handler det også om infrastruktur som bredbånd, der Regjeringen også har gjort et løft, og selvfølgelig også om strømforsyning. Det har jeg tillit til at Olje- og energidepartementet har oppmerksomheten rettet mot og jobber med. Utover det kan ikke jeg stå her og gi noen løfter og garantier om hvilke enkelttiltak når det gjelder strømforsyning og infrastruktur, Regjeringen vil komme med i framtiden.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Jeg kan forsikre om at både nestlederen i Arbeiderpartiet og fiskeriministeren tar situasjonen i fiskerinæringen på største alvor. Fiskerinæringen har foreslått flere tiltak for å møte den situasjonen som næringen nå står overfor. Det er lavrisikolåneordningene i Innovasjon Norge, der det har vært en formidabel økning, det er høyrisikolåneordningene, som også er kraftig økt, og som vil avhjelpe situasjonen i fiskerinæringen, og det er garantiordningen, der fiskerinæringen sa at den hadde et behov for 400 mill. kr, inklusiv de rammene den allerede hadde. Det ble kvittert ut i tiltakspakken i forrige uke. Så er det, etter at tiltakspakken ble presentert, spilt inn et ønske om ytterligere 700 mill. kr, og der sier jeg: Nå må vi se hva Innovasjon Norge får til innenfor de rammene de har. Så langt har ikke de spilt inn behov for mer penger. Gjør de det, får vi komme tilbake til saken da. Næringen har også bedt om føringstilskudd/markedsføringstilskudd. Det er også ting som Regjeringen har kvittert ut.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Jeg vil bare minne om at vi har to historiske landbruksoppgjør bak oss, bare sånn at det er sagt. Når det gjelder føringstilskuddene, så har vi økt dem. Det gjorde vi i forrige uke, og jeg er villig til å øke ordningene ytterligere. Det skal vi komme tilbake til i løpet av denne uken. Det næringen er opptatt av, er ikke bare størrelsen på føringstilskuddet, men også innretningen på det, og der er jeg innstilt på at vi skal imøtekomme det som spesielt Råfisklaget har bedt om. Når det gjelder eksportgarantier, har vi økt rammene. Det nyter næringen godt av. Så har de spilt inn at man trenger å innrette ordningene på en annen måte. Det har det vært møter om. Det er ting som vi holder på å gå gjennom. Vi vurderer tiltak, men vi må være helt sikre på at de tingene vi gjør overfor fiskerinæringen, ikke fører til at man blir straffet av internasjonalt handelsregelverk. Det må vi være grundige på, ellers gjør vi næringen en bjørnetjeneste.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-04:
Det er riktig at dette ikke er en del av ansvarsområdet for Fiskeri- og kystdepartementet. La meg likevel benytte anledningen til å si at Arbeiderpartiet er for demokrati. Det kommer til å bli avspeilet i vårt nye program, som blir presentert i morgen. Vi er også for ytringsfriheten, og den nye loven tar hensyn til det. For øvrig har jeg ikke noe å legge til i forhold til det som statsministeren har sagt og det Liv Signe Navarsete har uttalt som leder for Senterpartiet.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-02-04:
Frustrasjonen med Regjeringen er stor langs kysten. Man opplever at Regjeringen er lite oppdatert, og at man somler med tiltak. Da man ble klar over krisen i eksportindustrien før jul, kom det tiltak som både næringen og de politiske myndigheter var enige om. Det var store tiltak. Det var 50 milliarder kr i økte GIEK-rammer. Det var 50 milliarder kr i lån til Eksportfinans, og det var milliarder av kroner til Innovasjon Norge. Vi har altså et helt fiskeridepartement til å følge opp fiskerinæringen, og næringen ber ikke om mye. Det er små budsjettposter, og det er mindre justeringer av eksisterende virkemidler. To av kravene som fiskerinæringen kommer med, er følgende: Eksportfinansieringsordingen må utvides slik at den kan brukes til å finansiere utenlandske fiskekjøp, og den statlige egenrisikoen i Tapsfondet til Innovasjon Norge må utvides til 75 pst. – konkrete og enkle tiltak. Hvorfor tar ikke Regjeringen i bruk disse åpenbare tiltakene for å styrke fiskerinæringen under finanskrisen?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2009-02-04:
Jeg tror at næringen nå trenger handling og ikke flere møter med departementet og andre etater. Det er konkrete forslag som må til for å løse denne situasjonen. Nå er det slik at næringen har kommet med en rekke forslag over lang tid. Senest i midten av januar kom man med sine krav. Regjeringen har jo lagt fram noen forslag, som er bra nok, men de har ikke virket godt nok. Det var nok en stor skuffelse den 26. januar når de totale pakkene ikke var på plass. Vi har gjentatte ganger tatt opp situasjonen i fiskerinæringen i denne salen og i andre fora, men har møtt liten forståelse fra fiskeriministeren. Så jeg vil egentlig bare spørre fiskeriministeren: Når skjønte hun at det var en krise i fiskerinæringen?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2009-02-04:
Mitt spørsmål går til fiskeri- og kystministeren. Som man har vært inne på tidligere i dag, har den globale finanskrisen rammet også fiskerinæringen med full kraft. Det er et problem som har vært tatt opp med statsråden over lang tid i ulike fora, både i denne salen og andre plasser. Svaret fra statsråden har hele tiden vært at man følger situasjonen nøye og vurderer å komme med ulike tiltak. Mange hadde vel forventet at man skulle finne noen løsninger 26. januar. De tiltakene som kom der, var, som jeg sa tidligere, for så vidt bra, men de imøtekommer ikke de utfordringene som næringen står overfor, og er for lite målrettet. Det som er situasjonen i dag, er at det er nesten full stopp i mottak og omsetning av fisk, spesielt torsk, som er inne i hovedsesongen. Man opplever permitteringer, oppsigelser og konkurser, og det får alvorlige og langsiktige økonomiske konsekvenser, både for flåteleddet, for industrien og ikke minst for alle de lokalsamfunnene langs kysten som blir rammet. Situasjonen krever at det blir en løsning, spesielt nå, i og med at det er midt i torskefisket – og før torsken svømmer sin vei. Jeg tror ikke torsken har tenkt å vente på at denne regjeringen skal komme med sine løsninger. Nå er det jo sånn at næringen har kommet med en rekke innspill til Regjeringen i denne saken, men lite av det har blitt fulgt opp. Da er spørsmålet: Hva vil Regjeringen gjøre konkret for å sikre kreditt- og pengeflyten i fiskerinæringen?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2009-02-04:
Jeg takker statsråden for svaret. Vi er nok enige om virkelighetsbeskrivelsen av den alvorlige situasjonen som fiskerinæringen står overfor, og de konsekvensene det kan få. Det vi ikke har den samme oppfattelsen om, er hvilke typer løsninger det er mulig å få til. Statsråden viser hele tiden til det som er lagt fram av tiltak bl.a. gjennom Innovasjon Norge og økte rammer, men det er ikke nok for å sikre denne næringen stabile og gode rammevilkår framover. Næringen er i en akutt krise. Det har ikke manglet på innspill verken fra organisasjonene, enkeltbedrifter eller lokalsamfunn langs kysten for å finne løsninger. Men det er løsninger statsråden tydeligvis ikke ønsker å gi signaler om kommer. Nå skal det jo legges fram en ny pakke mandag. Kan statsråden garantere at det i den pakken også vil være tiltak for fiskerinæringen?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2009-02-04:
Dette er ikke musikk. Det er alvor! Jeg har merket meg at ministeren flere ganger har brukt ordene «kvittert ut». I et intervju på TV 2-nyhetene i går kveld hørte vi litt om situasjonen for fiskerne i Napp i Lofoten. Flere har permittert ansatte. Noen er allerede konkurs. Representanter for fiskerinæringen sa: Det virker som om hun ikke bryr seg, at hun ikke følger med i næringen. Vi har rett og slett ikke en fiskeriminister. Dette var fiskernes uttalelse. Så svarte ministeren: Regjeringen kan ikke gi noen garantier – det er et direkte sitat. Og videre: Jeg oppfatter ikke at næringen har bedt om en krisepakke som sådan. Er det fiskeri- og kystministerens oppfatning at næringen ikke har bedt om en krisepakke når brukene er stengt, båtene ligger ved land, og det ikke er føringstilskudd for å få fisken nordover til filetfabrikkene?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2009-02-04:
Når det gjelder tiltakspakken, kan det se ut som om regjeringspartiene har glemt primærnæringene, for både fiskeri og landbruk sitter med sterke krav til ting som må etteroppfylles i krisepakken. Men når Fiskeribladet melder om at vi er «på kanten av stupet», får vi legge polemikken til side. Så skal jeg være veldig konkret i spørsmålene, for nå behandles jo denne tiltakspakken i Stortinget, og da er det to ting som er viktig. Den ene nevnte Ivar Kristiansen nettopp, det som gikk på eksportgarantier. Men det er viktige tiltak som skal til på kaikanten, som ministeren allerede har vært inne på. Mitt spørsmål er da: Vil representantene fra regjeringspartiene i finanskomiteen nå få anledning til å øke kredittgarantien og legge inn mer penger til føringstilskudd, slik at fiskerne kan gå lysere tider i møte og fiskekjøperne kan åpne brukene sine igjen?
Lars Sponheim (Venstre), 2009-02-04:
Tiltakspakken ligger til behandling i Stortinget nå, og finanskomiteen er i disse timer og dager i gang og arbeider med den og hører bl.a. fiskerinæringen. Jeg er i og for seg enig i at det har vært noe uklart hva det er fiskerinæringen trenger. Det er litt uklare og ulike signaler, men det som det synes å være stor enighet om, er at det trengs tiltak utover det som ligger på bordet i dag. Nå er det slik at denne salen skal behandle tiltakspakken fredag den 13. februar. Det er en anledning til å gjøre det som må gjøres. I denne sammenheng synes jeg det er åpenbart at det trengs ytterligere kredittrammer, garantirammer, for lån for å finansiere likviditetsflyten i verdikjeden i fiskerinæringen. Det krever på grunn av usikre tider, bl.a. i markedene, tapsavsetninger. Er fiskeriministeren innstilt på å kunne gi slike signaler, bl.a. til sitt eget flertall i Stortinget, om at en kan gjøre tilpasninger i denne tiltakspakken som gjør det mulig å imøtekomme og løse disse problemene på kort sikt? Fredag den 13. bør ikke være fredag den 13. i negativ forstand for fiskerinæringen.
Lars Sponheim (Venstre), 2009-02-04:
Jeg ber om tillatelse til å stille et spørsmål til statsråd Navarsete som ligger på siden av hennes felt som samferdselsminister, med den begrunnelse at statsråden de siste dagene har vært talsperson for Regjeringen i et viktig spørsmål på et annet område. Jeg finner det rett å bringe det inn i stortingssalen – siden det er i alle andre saler. Vi våknet i dag til morgennyhetene om at statsråd Navarsete – på vegne av seg selv og Senterpartiet – har snudd i dette viktige spørsmålet, og at det derfor er uaktuelt å trumfe gjennom et forslag om et alternativ til blasfemiparagrafen. Vi hørte også at statsråden, godt hjulpet av tidligere statsråd Gudmund Hernes, tok Obamas ord i sin munn og sa at det var gjort en feil, hun hadde rotet det til. En kan kanskje i en slik situasjon hovere over det å gjøre retrett – jeg vil ikke det. Jeg vil gratulere statsråden med å ha tatt en klok beslutning. Mange mener at det tok lang tid før det ble fattet en klok beslutning. Jeg synes allikevel at vi skal gi ros for å ta en krevende beslutning under hardt press. Det som bekymrer meg noe mer, er begrunnelsen som statsråden gav, at det offentlige rom ikke hadde forstått genialiteten i dette senterpartiforslaget. Vi har alle lært fra folkeeventyrene at når troll kommer ut i lyset, sprekker de – det gjaldt også dette forslaget. Men det er ikke det viktigste for meg. Det viktigste er å tro på det offentlige rom, på debatten og på kloke menneskers opptreden i det offentlige rom, for å ta ned det vi ikke liker, også av ytringer. Jeg er imot hatefulle ytringer. Jeg vil ikke forby det, men jeg vil nettopp bruke det offentlige rom slik vi i de siste dagene har sett at det kan fungere – ved å ta ned hatefulle ytringer og det som er feil. Slik bør et demokrati fungere. Spørsmålet mitt er: Har statsråden lært betydningen av det offentlige rom – debatt, kloke redaktører, andre aktører og debattanters rolle – og å la trollet sprekke når det kommer ut i lyset?
Lars Sponheim (Venstre), 2009-02-04:
Ja, jeg respekterer det. Jeg er glad for at den prinsipielle tenkning til slutt har vunnet fram i dette spørsmålet. Men det står like fullt igjen, det som er viktig for meg, nemlig en anerkjennelse fra statsråden om betydningen av det offentlige rom, at saker – og særlig av prinsipiell karakter som dette – nettopp må prøves og debatteres i det offentlige rom før en kan ta en beslutning. Sånn må vårt demokrati fungere. Det er også en annen side ved dette som har kommet fram de siste dagene, som ikke bare går på ytringsfrihet og innskrenkning av ytringsfrihet, og hva det kan føre til i domstoler osv. framover, men en holdning fra Regjeringen – ikke minst har statsministeren noen ganger sagt det – om at det er en tid for beslutning og for debatt, og det er en tid for å gjennomføre. Her er altså debatt og beslutning blitt tatt i et lukket rom i Regjeringen, og så ønsker man ikke å ta denne debatten i det offentlige rom, for så å ta en endelig avgjørelse i Stortinget. Da er spørsmålet mitt igjen: Har statsråden lært at det offentlige rom er noe av det beste og viktigste vi har i vårt demokrati? Det skal man bruke positivt, også til å bekjempe ytringer.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-02-04:
Det er mulig statsråden klarer å overbevise media om at hun er handlekraftig, men jeg tviler på at hun klarer å overbevise skreien om at den skal være i Norskehavet inntil Regjeringen får gjort noe med denne saken. To lokalsamfunn i Nordland, Træna og Røst, tar imot så mye fisk de klarer. De kunne ha tatt imot mer, men kraftforsyningen i regionen er av en slik art at de ikke klarer å produsere mer enn de gjør i dag. Dette er en situasjon som statssekretær Stubholt i Olje- og energidepartementet i Helgelands Blad den 27. januar har beskrevet som uheldig og ulykkelig. Denne situasjonen bidrar til at man ikke får landet så mye fisk i området som man ellers kunne ha gjort. Da er spørsmålet mitt til statsråden: Vil statsråden ta initiativ for å få løst denne saken nå i forbindelse med finanskrisepakken, slik at man kan bidra til at denne situasjonen ikke gjentar seg vinteren 2010?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-02-04:
Siden lenge før jul har en samlet fiskerinæring hatt ett hovedkrav, og det går på eksportgarantier. Dette er ikke på plass. En samlet fiskerinæring har gang på gang gjentatt at det er det som må på plass, at man må unngå at en næring som eksporterer 94 pst. av sin produksjon, ikke ramler helt ut av markedet, at ikke produksjonen ligger rundt omkring på norske kaier i tiden som kommer. Vil statsråden nå sørge for at denne eksportgarantiordningen kommer på plass, eller vil hun ikke sørge for det? Mottakskapasiteten er nå redusert med over 50 pst. Bruk etter bruk stenger nå. I dag stenger eksempelvis ærverdige J. M. Nilsen på Andøya. Jeg tror en samlet norsk fiskerinæring har forståelse for at det tidvis er belastende å være nestleder i Det norske Arbeiderparti, men jeg tror det nå er behov for at vi får en fiskeriminister som tar høyde for alvoret i dagens situasjon.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-02-04:
Ja, president, denne spørreren er i høyeste grad til stede. Jeg har tillatt meg å stille følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «I et svar til ordføreren i Harstad skriver statsråd Dag Terje Andersen i AID at det ikke er aktuelt for ham å opprette et avdelingskontor av Petroleumstilsynet i Harstad. Avslaget begrunnes bl.a. med risiko for tap av etablerte fagmiljøer og kompetanse i sør. Deler statsråden denne konklusjonen som jo slår fast at det ikke er mulig eller riktig å bygge opp statlige tilsynsoppgaver i nord i takt med petroleumsutviklingen, og synes statsråden en slik holdning er i tråd med Regjeringens uttalte ønske om satsing i nord?»
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-02-04:
Det må jeg si var litt av et nedslående svar på et særdeles viktig spørsmål. Hvis dette er representativt for Regjeringens holdning, midt i en tid der oljeutviklingen pågår mer og mer i Norskehavet og i Barentshavet, samtidig som man trapper ned i sør, har de selvfølgelig rett de nordlendingene som påstår at hvis myndighetene også har en slik tilnærming at man i nord skal sitte med risikoen, samtidig som arbeidsplassene, verdiskapningen og utviklingen skal skje i sør, sier man nei. Jeg er overrasket også av den gode grunn at retorisk hevder dagens olje- og energiminister, sammen med dagens regjering, virkelig at man slåss i en nordområdesammenheng, osv. Men når ikke engang myndighetene selv er villig til å trekke myndighetsoppgaver videre nordover i takt med utviklingen, nettopp på et område som har med miljøovervåking og kontroll å gjøre i de mest sensitive områdene, hvordan i verdens navn skal man da kunne forvente at selskapene skal etablere seg(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-02-04:
Statsrådens svar gjør jo ikke saken noe bedre. Det er greit å vri seg unna ansvaret for Petroleumstilsynets manglende etablering i Harstad. Statsråden har også godkjent at statens eget selskap, StatoilHydro, skal administrere sin utvikling i nord, i Barentsområdet, ikke fra Nord-Norge, men fra Trøndelag. På område etter område ser vi at man ikke følger med i det som er behovet for å utvikle også myndighetsoppgaver i takt med utviklingen av den økte aktiviteten på sokkelen i nord. Det er svært viktig at statsråden har en offensiv tilnærming i disse spørsmålene, når vi ser at oljeproduksjonen i Norge går dramatisk ned. I løpet av fem år er den halvert fra årtusenskiftet. Man må sørge for at man har legalitet og aksept fra de områdene som etter hvert blir berørt. Det må dagens regjering i virkeligheten ta inn over seg, ha en aktiv politikk for og tilnærming til.