Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-11-27:
Jeg vil takke interpellanten for å ta opp noen av de viktigste temaene vi kan ta opp, både for vår tid og ikke minst for dem som kommer etter oss. Til siste taler vil jeg si at kanskje noe av det aller farligste er å bade i sjølgodhet i disse sakene. Her har vi alle mye å gå på. Regjeringen har gjort noe, men ikke nok, og det er viktig, fordi dette er prosesser som ikke er reversible, verken når det gjelder klima, biologisk mangfold eller tap av matjord f.eks. Jeg savner litt at statsråden har det store bildet av hva dette handler om. Det handler om irreversible grep som kan ødelegge det naturgrunnlaget framtidige generasjoner skal leve på. Jeg tror vi alle sammen må ta det alvoret inn over oss, og at vi er nødt til å gjøre dette bedre enn det vi har gjort til nå. Det skulle bare mangle at regjeringen, som aldri har hatt så mye penger til disposisjon som det den har nå, ikke gjorde litt mer med dette. Skogvern er viktig. Det er inn i granskauen viktig – hvis det er lov å si det. Men jeg reiser rundt og deltar i debatter der Høyre- og Fremskrittsparti-representanter fra denne salen latterliggjør skogvernmålet som Stortinget har satt, og argumenterer kraftig mot det når næringen er til stede, så der savner jeg litt mot. Ja, det er viktig med lokaldemokrati, og det er et viktig poeng. Men det jeg savner fra regjeringen, er at man tar tak i det som er helt nødvendig hvis lokaldemokratiet skal kunne gjøre disse jobbene godt nok: nødvendig kompetanse i alle ledd. Det er et forskningsprosjekt som heter EVAPLAN, som ble igangsatt i 2014. Det skal ferdigstilles denne høsten. Der kommer det klart fram at klima-, miljø- og naturvernhensyn i dag svært ofte taper i de lokale planprosessene. De taper. Man har intervjuet dem som sitter med dette ansvaret i kommunene. De fikk spørsmål om i hvilken grad man i planleggingen ivaretar hensyn til klima og natur. Det henger sammen. Biologisk mangfold og klima henger nøye sammen; det er jeg enig med representanten Heggelund i. Svaret var veldig nedslående. Det er kun 29 pst. som svarer at det i stor grad eller svært stor grad blir lagt til grunn. Det er andre hensyn som vinner. Er det da slik at vi synes det er greit at de andre hensynene vinner? Det er jo det vi skal snakke om nå. Er det lokale skjønnsrommet for stort, slik at biologisk mangfold, jordvern, naturvern i det store og hele, det nasjonale perspektivet, taper for mye? Hvorfor vil ikke regjeringen være med og stille krav til at det skal være relevant kompetanse på høyt nivå på disse feltene i alle kommuner og i fylkeskommunene – som nå også skal få noen flere slike oppgaver – og at vi sørger for at de fagmiljøene som er tilbake igjen hos fylkesmennene, ikke blir så smale og små at de ikke er kompetente nok til å ivareta sin kontrolloppgave framover? Før var det slik at Stortinget stilte krav til at kommunene skulle ha miljøvernledere med relevant kompetanse. Det er en del kommuner som har slik kompetanse, men det er altfor få, og altfor få som er så skarpskodde at de har tyngde nok til å gå imot noen av de tunge utbyggingsinteressene som også presser på lokalpolitikerne. Det er viktig at man da har kompetanse nok til å si fra når dette er verdier som er nasjonale, og som man ikke sjøl kan gjøre inngrep i uten at det skader nasjonale verdier. Jeg er helt sikker på at lokale politikere er veldig opptatt av å ivareta dette, men jeg tror ikke de nå får gode nok råd og god nok hjelp til å kunne stå imot der det er nødvendig. Jeg savner et større engasjement fra statsråden for å ivareta disse basistemaene hvis dette skal håndteres trygt.