Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-06-15:
Jeg konstaterer med tilfredshet at justiskomiteens flertall gir sin tilslutning til Regjeringens overordnede målsetting om at flest mulig bør få anledning til å eie sin bolig- eller hyttetomt. Med de lovendringer som nå behandles av Stortinget, tas et avgjørende skritt i retning av å sikre trygghet og forutsigbarhet for festerens investeringer i hus eller hytte på festet tomt. Avtaler om feste av tomt til bolig eller fritidshus er særpreget av at de er langvarige og gjelder viktige sosiale goder. Bak forslaget om innløsningsrett og reglene om beregning av innløsningssum ligger derfor en erkjennelse av at lovgiveren kan - og etter omstendighetene bør - regulere nærmere også de eksisterende avtaleforhold om tomtefeste. Festeren må gjennom langvarig opparbeiding og bruk av tomten anses å ha rett til sin del av den verdistigningen som tomten normalt har hatt. De spesielle forholdene ved tomtefeste, festerens særskilte og langvarige tilknytning til tomten, samt et sterkt behov for regler som er praktikable og ikke konfliktskapende, må, slik jeg ser det, veie tungt når regler gis på dette området. Forslaget som senest er lagt fram av regjeringspartiene, ivaretar grunneierinteressene på en rettferdig og balansert måte ved at grunneieren ved festekontrakter på åremål alltid vil kunne kreve skjønn og få fastsatt innløsningssummen til 40 pst. av råtomtverdien, med fradrag for de investeringer som skriver seg fra festeren. Dermed sikres en individuell utmåling i det enkelte festeforhold, og bl.a. tomtens beliggenhet reflekteres i innløsningssummen. Når det gjelder forholdet til Grunnloven, må det tas utgangspunkt i at det på tidspunktet for innløsning består et kontraktsforhold mellom fester og grunneier, som har bestått i minst 30 år, og ofte i betydelig lengre tid. Et bredt politisk flertall legger i dag til grunn at den tomteverdien som har opparbeidet seg gjennom kontraktstiden, ved innløsning bør fordele seg mellom partene slik lovvedtaket flertallet samler seg bak, legger opp til. Det samme flertall - og også jeg - legger til grunn at lovvedtaket er i samsvar med Grunnlovens krav til lovgivningen. Jeg vil påpeke at dette ikke kan ses som en sak som kun involverer private interesser. Med 350 000 festekontrakter som gjelder bolig og fritidshus, og et komplisert regelverk som bidrar til konflikter og i liten grad kan anvendes av partene uten juridisk rådgivning, må det sies å være vesentlige offentlige interesser i saken. Mange gårdsbruk har tomtefeste som en ikke utbetydelig del av inntektsgrunnlaget. Både landbruks- og distriktspolitiske hensyn taler for å unnta visse festeavtaler fra innløsningsretten. Gjeldende tomtefestelov har unntak for fritidsfeste som ligger til landbruksdrift, og Regjeringen vil videreføre dette. En annen sentral side ved lovforslaget gjelder retten til forlengelse. Flertallet av festekontraktene er gamle, og mange vil gå ut i årene som kommer. Uten en avtalebasert eller lovbestemt rett til forlengelse vil festeren ha valget mellom å innløse eller avvikle festeforholdet. De festere som ikke har råd til å løse inn tomten, bør derfor ha mulighet til å forlenge festeavtalen på samme vilkår som før. Dette sikrer trygghet og forutsigbarhet for festerne. Grunneierens interesser er ivaretatt ved at vedkommende sikres et fortsatt årlig vederlag basert på den enkelte avtales festeavgiftsnivå slik dette følger av den opprinnelige festeavtalen og med hensyn til lovens regler om regulering av festeavgift. Den oppregulering av festeavgiften som er foretatt med hjemmel i noen festeavtaler etter 1. januar 2002, har for enkelte blitt en tung, og ikke minst uventet, økonomisk byrde. Når jeg likevel ikke mener at det bør gripes inn i disse avtalene på nytt, er det fordi jeg ønsker et balansert regelverk som også ivaretar grunneiernes interesser. Etter et engangsløft i samsvar med den enkelte festeavtale og lovens begrensninger vil det imidlertid bli regulering kun etter konsumprisindeksen for festeavtaler som gjelder bolig- og fritidshus. Her vil man med andre ord på sikt få et forutsigbart system for regulering av festeavgift, som gir trygghet og stabilitet for festeren og vedkommendes familie. Det lovforslag som regjeringspartiene har lagt fram for Odelstinget, ivaretar de ulike interessene på en balansert måte, samtidig som det vil bidra til en vesentlig og etterlengtet regelforenkling, og kan skape mer avklaring og forutsigbarhet omkring festeinstituttet enn vi har opplevd de siste årene. La meg tilføye, siden jeg har medarbeidere som har lagt et betydelig arbeid i denne loven, at loven må oppfattes å være juridisk komplisert. De sosiale forhold som ligger bak loven, er varierte og sammensatte, og det må være i alles interesse når man lever i den tid vi nå lever i, og tar utgangspunkt i de historiske grunner til mengden av festeforhold, at man prøver å finne en balansert og rettferdig løsning. Jeg mener at den balanserte og rettferdige løsningen er lagt fram av regjeringspartiene i dag, og jeg konstaterer også med glede at Arbeiderpartiet vil gi dette sin subsidiære tilslutning.