Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-12-11:
Næringspolitikken er avgjørende for viktige deler av vår industri. Den setter rammevilkårene for leverandørindustrien, den maritime industrien, IKT, treforedlingsindustrien og næringsmiddelindustrien, for å nevne noen. Næringspolitikken legger også grunnlaget for virksomheten til gründere, til enkeltmannsforetak, til fiskere og til bønder. I tillegg skaper næringspolitikk også betingelser for innovasjon og forskning, som igjen betyr ny verdiskaping og nye arbeidsplasser. Norge har kommet seg godt gjennom finanskrisen. Vi har Europas laveste ledighet, og vi har en høyere vekst enn landene rundt oss. Siden 2005 er det skapt 350 000 nye arbeidsplasser i Norge, og hoveddelen av dem har kommet i privat sektor. Verdiskapingen har vært høy, og en aktiv næringspolitikk har gitt resultater. Det er viktig at en slik utvikling fortsetter. Da må det også satses videre på fastlandsindustrien. Flere tradisjonelle næringer fikk seg imidlertid et lite skudd for baugen med den blå-blå regjeringens næringsbudsjett. Det blir kuttet nettopp innenfor viktig fastlandsindustri, innenfor marine næringer, trebaserte næringer og på satsinga overfor reiselivet. Landbruksdepartementets budsjett reduseres gjennomgående – smått som stort. Samtidig blir også tjenestene for næringslivet dyrere når bl.a. gebyr til Mattilsynet øker. Innenfor Fiskeridepartementets budsjett er det særlig tiltak rettet mot små aktører i distriktene som blir redusert. Det er nok et viktig skille at det lokale eierskapet, de livskraftige fiskerisamfunnene og fiskerier som ledd i regional utvikling, ikke lenger er et tema, og at kutt i bevilgningene nettopp bygger opp om et slikt bilde. Reduksjon i føringstilskuddet er et av eksemplene som vil ha svært negativ effekt for kystfiskere og fiskeindustri over hele landet, bl.a. i Trøndelag, der jeg kommer fra, der det ikke er nok volum til å kunne overleve uten tilskudd til føring av råstoff til anlegg. Til tross for sterk uenighet om økonomiske prioriteringer på de næringsrettede budsjettene, står næringskomiteen i innstillingen også samlet om viktige budskap. Så langt har regjeringens signaler overfor landbruket båret preg av behovet for å flagge ideologiske synspunkter høyt i opinionen. Det er ikke uten videre gitt at disse synspunktene har flertall i denne sal. Partiene i næringskomiteen har samlet seg om noen klare signaler til regjeringen om forventninger til framtidig landbrukspolitikk. Det er forventninger om en politikk for økt matproduksjon, for økt grad av sjølforsyning, for økt rekruttering – med andre ord en forventning om forutsigbarhet og langsiktighet i tråd med den rød-grønne regjeringens landbruksmelding, som ble lagt fram i fjor. Det er viktig, og det bør oppleves som et klart signal og en rettesnor til regjeringen i dens videre arbeid. Det betinger samtidig at en antakelig bør slutte å sende ut prøveballonger av ideologisk karakter, som bare er egnet til å skape usikkerhet i næringa. Det eierskapet som staten sitter med i ulike selskap, bør, etter Senterpartiets mening, opprettholdes på om lag samme nivå som i dag. Staten bør være en aktiv, langsiktig og forutsigbar eier – samtidig som vi sjølsagt skal ha en eierrolle og en eierstyring som er tilpasset de ulike selskapene. Men når den nye regjeringen nå uten videre legger opp til å selge alle aksjene i Entra og Mesta, kan ikke det ses på som noe annet enn et ledd i en ny eierskapspolitikk. Det merkverdige i det, er at det gjøres uten noen forutgående vurdering. Før et eventuelt nedsalg i Entra, ville det vært naturlig å gjennomgå eiendomsporteføljen. Det ville også vært naturlig å legge det fram for Stortinget som en egen sak. La meg også få lov til å nevne at en sjølsagt ideologisk kan mene at staten skal selge seg ned, men i et land som Norge er ikke avhending av statens eierandeler noe tidskritisk tema. Vi er ikke en stat som er i akutt behov for penger og dermed har noe tidskritisk behov for å selge statens eierandeler. Vi kan ta oss tid til den debatten – som endringer i statlig eierskap faktisk fortjener. Vi behandler også i dag proposisjonene om endringer i bevilgningene for 2013 på Næringsdepartementets, Landbruksdepartementets og Fiskeridepartementets områder. Komiteen står i sine merknader samlet i disse sakene, og jeg kommer derfor ikke nærmere inn på komiteens merknader til de ulike proposisjonene.