Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-12-08:
Jeg skal prøve å jobbe meg gjennom de fire ulike representantforslagene. Jeg begynner med det første, fra Arbeiderpartiet i sak nr. 6. Det er et forslag som jeg synes inneholder mange gode tiltak. Jeg var også i sin tid med og kritiserte statsråd Eriksson for at han trakk meldinga Flere i arbeid, og jeg opplever at den meldinga som kom nå på fredag, er et godt svar på den meldinga og også med flere konkrete tiltak. Derfor er jeg glad for at Arbeiderpartiet har hatt utålmodighet og fremmet forslag til mange tiltak her. Slik jeg ser det i den situasjonen vi har nå, vil det beste være å ta med seg de innspillene og de forslagene som ligger der, og som for så vidt ikke allerede er fanget opp i meldinga som kom på fredag, og bruke dem i arbeidet framover. Det er ingen tvil om at vi har et potensial for å bli bedre på å følge opp mennesker med nedsatt arbeidsevne som har begynt å falle ut av arbeidslivet eller som har falt helt ut, og hjelpe dem tilbake igjen. Der mener jeg, som Kristelig Folkeparti har tatt opp mange ganger, at vi også har en stor jobb å gjøre med å få fortgang i arbeidet med å få mennesker på tiltak, og mennesker med nedsatt arbeidsevne, som per definisjon trenger bistand fra Nav, må få den hjelpen mye raskere. Vi kommer ikke til å støtte forslagene i sak nr. 6, men vi kommer til å ta opp igjen forslagene når vi skal behandle meldinga som nettopp er kommet. Når det gjelder sak nr. 7, representantforslag fra SV, opplever jeg at det også for så vidt er noe som nesten er avklart i den meldinga som Stortinget nå får mulighet til å diskutere. SV ønsker å stoppe kommersialiseringa av arbeidsrettede tiltak for å sikre best mulig kvalitet og resultater i Nav. Jeg må si at jeg langt på vei er enig i mye av det som forslaget tar opp. Kristelig Folkeparti mener at anbud kan være fornuftig i noen sammenhenger, og jeg er klar over at det er en del tiltak i Nav som allerede er på anbud, men når det gjelder personer som står langt unna arbeidslivet – jeg understreker det – så mener jeg at det er mer utfordrende å bruke anbud som virkemiddel. Når en har mennesker som er langt fra arbeidslivet, og mennesker som ikke er så langt fra arbeidslivet, i samme gruppe, og tiltakene er på anbud, skal en ha et godt innrettet anbudssystem, og det håper jeg en kan få nå, slik at en ikke skummer fløten og velger de menneskene som er nærmest arbeidslivet, og så gir vi på en måte opp de som er et stykke unna. Det kan iallfall være en fare ved det, og derfor kjempet Kristelig Folkeparti imot den forskriftsendringa som nå ble gjennomført av regjeringa, med støtte fra Venstre. Vi har bl.a. i budsjettforliket forsøkt å stoppe den endringa, men jeg aksepterer at den nå er vedtatt, og så tar vi opp kampen ved behandlinga av stortingsmeldinga for å sikre et best mulig attføringsløp for mennesker som er falt ut av arbeidslivet. Jeg vil også si at SVs representantforslag som er til behandling nå, mangler et viktig poeng, og det gjelder innretninga, der en har anbud kombinert med nettopp det som vi er inne på, at en har en brukergruppe med forskjellige behov, og det er det som er det store problemet. Som sagt er det noen tiltak allerede som kan fungere med noe anbud, og det som nå prøves ut av regjeringa, med støtte fra Venstre, har i andre land vist seg å fungere heller dårlig. Jeg har meldt klart fra til statsråden om hva Kristelig Folkeparti mener om det, og forventer også at han følger opp når det gjelder denne problematikken, som han har argumentert for at han skal gjøre. Derfor kommer jeg heller ikke til å støtte dette forslaget. Når det gjelder sak nr. 8, som gjelder unge uføre, vil jeg presisere at å være ufør er noe som en blir etter veldig lang tid, etter undersøkelser, og en har vært gjennom en rekke tiltak før en kan bli ufør. Men så er det også slik at for noen kan helsa bli bedre, og det er fantastisk hvis den blir det, og da ønsker alle å få de menneskene ut i arbeid igjen. Vi vet også at ca. en tredjedel kombinerer uføretrygd med arbeid, og forhåpentligvis kan de kanskje komme litt tilbake. Derfor mener jeg at forslag nr. 1, fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet og forslag nr. 2, fra SV og som handler om å gi de som ønsker det, en ny helsevurdering pluss muligheten til å kunne få arbeidsmarkedstiltak, er gode forslag, en god idé, og minner veldig sterkt om det forslaget Kristelig Folkeparti fremmet i forbindelse med den nye uførereformen som ble behandlet i denne sal for noen år tilbake. Vi argumenterte nettopp med det samme, at hvis det er uføre, særlig unge uføre, som ser at helsa blir bedre, så bør vi kunne gi dem mulighet til å få helsevurdering og til å kunne få arbeidsmarkedstiltak for å hjelpe dem tilbake. Vi kommer til å støtte forslag nr. 1, men jeg regner med, som flere før meg har understreket, at dette blir en del av behandlinga av meldinga. Sak nr. 9 gjelder rett til utdanning, kompetansegivende aktivitet eller jobb innen tre måneder for unge under 25 år. Det er heldigvis sånn at det er relativt lav arbeidsledighet i Norge, men jeg er glad for at komiteen og statsråden understreker at det må gjøres enda mer for å hindre at ungdom er uten jobb eller utdanning. Det viser seg at det her er mange tiltak allerede, bl.a. aktivitetsplan. Jeg ser også at statsråden varsler en melding om livslang læring og utenforskap. Det synes jeg er veldig bra, og jeg er veldig glad for det. Jeg forventer at det er en melding som tas i samarbeid med kunnskapsministeren, og at en kan se hele løpet i sammenheng for der er det mange skjæringspunkter. Det som ligger i forslag nr. 1 her, som peker mot meldinga, og som er et godt forslag til hvordan en skal få ungdom uten arbeid og uten utdanning, inn i arbeid, synes jeg er et godt forslag, så det ønsker vi å støtte. Forslag nr. 2, fra SV, støtter vi ikke, og vi har da muligheten til å komme tilbake til hvordan vi kan få flere tiltak for å hjelpe ungdom som verken har utdanning eller jobb, tilbake i arbeidslivet når meldinga kommer.