trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Mitt forrige innlegg handlet om forslagene vi skal stemme over i dag, og som er viktige for å bekjempe mange av de utfordringene vi ser. Men det er dessverre vanskelig å sitte stille når man hører den type angrep som kom fra bl.a. representanten Petter Eide i hans innlegg. Han kalte Fremskrittspartiet for et innvandringsfiendtlig parti. Vel, det er stor forskjell på å være for en streng innvandringspolitikk, noe Fremskrittspartiet har vært i alle år, og det å være innvandringsfiendtlig. Representanten Eide kan ikke ha fulgt særlig godt med på de integreringstiltakene som denne regjeringen har gjennomført. Blant annet klarte vi å øke bosettingen av flyktninger i Norge i rekordtempo, som gjorde at folk som før satt flere år og ventet på å bli bosatt i en kommune, nå blir bosatt fortere og får startet livet i sitt nye hjemland raskere. Denne regjeringen har innført flere krav, for det å stille krav er en viktig del av å ta folk på alvor og god integrering, enten det er krav til norskkunnskaper og samfunnskunnskap for å kunne få statsborgerskap – en av de største ærene jeg mener man kan få i Norge dersom man flytter hit – eller krav om botid for å kunne få ytelser, som også er et incentiv til integrering. Men Fremskrittspartiet har også i alle år ment at tempoet i innvandringspolitikken, tempoet i innvandringen til landet, har noe å si for om man skal klare å løse de integreringsutfordringene som naturlig nok kommer når man har innvandring. Det har vi ment, og det mener vi at tiden og årene har vist stemmer. Jeg må også adressere det representanten Eide sa, om at ingen andre deler av Fremskrittspartiets politikk er ment å komme innvandrerbefolkningen til gode. Vel, da får jeg nesten anbefale representanten å gå ut og snakke med innvandrermiljøene, for avgiftstrykk, det å starte bedrift, helsevesenet – alle de områdene av det norske samfunnet, som angår alle nordmenn, er innvandrerbefolkningen like opptatt av. Derfor: Å si at et annet partis politikk ikke er ment å komme innvandrerbefolkningen til gode, reagerer jeg på. Til slutt vil jeg også kommentere det som ble sagt om kulturkamp. Ja, det er en kulturkamp når uønskede og primitive skikker som er vanlige i andre land og kulturer, bringes med til Norge som en del av innvandringen. Det er en kulturkamp som vi må ta, og det er skikker som må bekjempes. Det gjør meg ekstra stolt når man de siste årene har sett at folk fra de mest utsatte innvandrermiljøene – som selv har opplevd utstøting, enten på grunn av at man har brutt med religionen, valgt å finne kjærligheten på egen hånd eller har valgt å fortelle om sin egen legning – er de som står fremst i denne kampen. Det gjør meg også veldig stolt at mange av disse har valgt å melde seg inn i mitt parti for å føre den kampen.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Jeg har bodd mesteparten av livet mitt i Skedsmo kommune, og om jeg ikke var redd for døden før jeg hørte innlegget til representanten Frølich, så er jeg det i hvert fall nå, spesielt siden hinduer vanligvis blir kremert i tillegg! Noe av det første som skjedde etter regjeringsskiftet i 2013, var at de fire ikke-sosialistiske partiene gikk sammen om å fjerne arveavgiften. Det har også vært en viktig sak for Fremskrittspartiet i mange år. Arveavgiften var noe som ofte rammet familier uventet, i en tid preget av sorg, og var en avgift som verken tok hensyn til inntekt eller til disponible midler, og kunne bli ganske høy og derfor en stor byrde. Denne er jeg veldig glad for at vi fjernet etter få måneder i regjering. Dette står i stor kontrast til et gebyr. Gebyrer er det ganske vanlig at staten krever inn i forbindelse med at kostnader staten har for ulike tjenester, skal dekkes, og også da til selvkost. Selv om mitt parti vanligvis ikke er så glad i nye gebyrer og avgifter, er det stor forskjell på et begrenset gebyr på litt over 1 000 kr og det å ha en arveavgift, som vi hadde i mange år. Jeg kunne ikke la være å le da jeg hørte innlegget fra Arbeiderpartiets representant, all den tid de styrte dette landet i mange år med arveavgiften, som var en langt større belastning og byrde for veldig mange av landets innbyggere enn et enkeltgebyr av en begrenset størrelse. Jeg vil også si det samme som har blitt nevnt her tidligere: Denne debatten hører nok hjemme i budsjettarbeid, enten det er budsjettforhandlinger eller annet budsjettarbeid. Jeg håper også at det er der det tas. Som representanten Frølich også nevnte: Vi får vente og se om dette gebyret i det hele tatt blir en realitet.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Jeg mener denne saken har to sider. Det ene er at jeg mener representanten som har fremmet forslaget, har en manglende forståelse for rollefordelingen mellom den lovgivende og den utøvende makt i vårt parlamentariske styresett, uavhengig av hvem som sitter i regjering. Dette er et utvalg satt ned av regjeringen, det er ikke et forslag. Alle eventuelle lovendringer vil jo måtte fremmes på vanlig måte etter at dette utvalget har gjort sin utredning og kommet med sine anbefalinger, og så får regjeringen ta stilling til om de skal følge det opp. Det er regjeringens prerogativ å sette ned denne type utvalg. Jeg mener derfor det er feil av Stortinget å be regjeringen avslutte et utvalg som regjeringen selv har satt ned. Det andre er sakens innhold, som jeg personlig mener er et stort feiltrinn, og som jeg også mener er uansvarlig. Nå er det mange typer situasjoner som kan oppstå, som gir unntakstilstand. Det kan være naturkatastrofer, det kan være andre typer hendelser. Den vi har friskest i minne, og som også er mye av bakgrunnen for at dette utvalget ble satt ned, er hendelsen nærmest oss: Det var flyktningkrisen, som det ikke er mer enn to–tre år siden, hvor det i løpet av få uker kom 5 500 flyktninger over grensen til Storskog – nesten 200 daglig til det lille samfunnet med 3 500 innbyggere. Hele Europa, ikke bare Norge, var i en unntakstilstand i noen uker og måneder. Regjeringen ba Stortinget om, og fikk heldigvis støtte til, at det ble vedtatt nødvendige lovendringer veldig raskt for å håndtere den situasjonen. Det dette utvalget skal vurdere og utrede, og som de ikke har noen fasit på foreløpig, er nettopp å sette oss bedre i stand til å håndtere unntakstilstander som oppstår i framtiden. Det å ikke forberede seg på unntakstilstander, enten det er flyktningstrømmer eller andre typer situasjoner som oppstår, vil jeg mene er uansvarlig. Det er bedre å gjøre jobben nå slik at vi har de hjemlene som trengs for å håndtere akutte situasjoner. Jeg hørte representanten fra Arbeiderpartiet si at regjeringen ikke håndterte situasjonen som var, på en god måte. Jeg vil mene at utfallet den situasjonen fikk – både hjemlene som ble foreslått raskt og vedtatt i Stortinget, og at situasjon som oppsto i Storskog, ble raskt avsluttet diplomatisk og på andre måter – viste at situasjonen nettopp ble håndtert godt. Men hvis vi nå, i en situasjon hvor det ikke er unntakstilstand, ikke har de nødvendige virkemidlene som trengs for å håndtere denne type sitasjoner på nytt, mener jeg at vi ikke følger opp vårt ansvar som ledere.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Kan statsråden garantere at den krevende ressurssituasjonen i politidistriktene ikke vil gå på bekostning av tilbudet til og oppfølgingen av barn som utsettes for vold og overgrep, og det arbeidet som gjøres ved barnehusene?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Justiskomiteen har hatt til behandling representantforslag fra stortingsrepresentantene Geir Pollestad og Trygve Slagsvold Vedum om ikke å innføre nytt gebyr for skifteattest. Det foreslås i representantforslaget at Stortinget ber regjeringen stanse arbeidet med forslaget om å innføre gebyr på utstedelse av skifte- og uskifteattester og på utstedelse av fullmakt til å disponere over bo av mindre verdi. Justis- og beredskapsdepartementets utsendte høring omhandler et forslag om å innføre et gebyr for domstolenes utstedelse av skifte- og uskifteattester og ved tingrettens utstedelse av fullmakter til å disponere over bo av mindre verdi. Høringsnotatet omhandler et forslag om å innføre et slikt gebyr fra 1. juli 2018, og gebyret er omtalt i Justis- og beredskapsdepartementets budsjettproposisjon for 2018. Sakens kjerne er at dersom ektefelle, samboer eller foreldre dør, må arvingene ha skifteattest for å kunne overføre den avdødes verdier til seg selv. Dette gjelder fast eiendom som bolig. Så langt har det vært gratis for privatpersoner å få en slik attest, men nå vil regjeringen legge et gebyr på denne tjenesten. Regjeringen foreslår at det skal koste folk som nylig har mistet en av sine nærmeste, 1 150 kr å få attesten. Dette utgjør til sammen 40 mill. kr i året. Da dette forslaget kom fra regjeringen, førte det til sterke reaksjoner i denne salen da statsråden møtte i spørretimen. På den ene siden velger denne regjeringen å gi store skatteletter til de aller rikeste, og på den andre siden velger den samme regjeringen med Fremskrittspartiet i front å innføre nok et gebyr som vil treffe folk flest – et gebyr som vil ramme dem som står i sorg etter tapet av sine nærmeste. I statsrådens svarbrev til komiteen av 9. april 2018 framholder statsråden rimeligheten ved at det betales et gebyr som tilsvarer utgiftene det offentlige påføres ved slike myndighetshandlinger, og at ressursbruken ved slike utstedelser ikke er av ubetydelig karakter. Statsråden peker i det videre på sammenlignbare gebyr og at han ikke ser avgjørende argumenter for at gebyrene som er omtalt i representantforslaget, bør stilles annerledes enn disse. Statsråden viser i det videre til perspektivmeldingen for 2017, at det varsles at handlingsrommet de nærmeste årene vil bli mer begrenset, og at det må tas i betraktning hvordan norsk tjenesteyting bør finansieres i framtiden. Komiteens flertall er ikke enig i denne vurderingen fra statsråden og ønsker ikke å påføre mennesker i sorg nok en utgift, et gebyr. Dette er ikke den rette måten å spare penger på. Jeg legger også til grunn at uttalelsene som har kommet fram i media fra Kristelig Folkeparti, fremdeles gjelder, og at vi dermed kan anta at det er et flertall imot dette forslaget i Stortinget. Til orientering vil Arbeiderpartiet legge inn midler i revidert nasjonalbudsjett som synliggjør at vi ikke ønsker å ta inn dette gebyret.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Mener statsråden det er i tråd med Fremskrittspartiets politikk å innføre et gebyr på død?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Betyr det at jeg kan konstatere at Fremskrittspartiet, som er tuftet på Anders Langes parti til sterk nedsettelse av skatter, avgifter og offentlige inngrep, nå har endret sin politikk totalt?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Den forrige handlingsplanen mot vold i nære relasjoner gikk ut i fjor. Allikevel har ikke regjeringen kommet med en ny plan. På regjeringens egen nettside kan vi lese at handlingsplanen inneholder konkrete tiltak, statusrapporter og oppfølging. Planen, som regjeringen roser, har gått ut på dato. Arbeiderpartiet har fremmet forslag om en ny plan. I Dagbladet kan vi lese representanten Hoksruds kommentar: «Jeg har, i motsetning til Arbeiderpartiet, ikke troen på at målet må være flest mulig papirmøller(…) (…) Da er mitt spørsmål til statsråden: Deler han representanten Hoksruds mening om at en forpliktende handlingsplan for bekjempelse av grov kriminalitet mot bl.a. barn er å anse som en papirmølle?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Vi er mange som bryr oss, og som ikke godtar at barn opplever vold og overgrep. Vold og overgrep i nære relasjoner er ikke en privatsak. Som politikere har vi et særskilt ansvar for saken som vi behandler i dag. Den omhandler de mest sårbare blant oss, de som trenger oss aller mest. Og hvis vi ikke er her for dem, kan jeg ikke skjønne hvorfor vi er her. Til saken har Arbeiderpartiet fremmet forslag om en ny, konkret og forpliktende handlingsplan. For det helhetlige arbeidet er det synd at regjeringen ikke har fulgt opp med ny handlingsplan etter at den forrige gikk ut i fjor. Etter min mening bryter det med Fremskrittspartiets mange løfter om å prioritere offeromsorgen. De konkrete og forpliktende tiltakene i den forrige handlingsplanen har vært avgjørende for å sørge for at det jobbes godt og systematisk med å styrke arbeidet mot vold i nære relasjoner. Regjeringen skriver det så godt på sine egne nettsider. Handlingsplanen skiller seg fra mer generelle planer og meldinger og fra opptrappingsplanen. Den har konkrete tiltak som regjeringen blir vurdert etter ut fra statusrapporter. Uten en handlingsplan blir man stående igjen med en visjon, et mål, et endepunkt uten holdepunktene, rettesnoren og garantien for at vi faktisk kommer dit vi skal. Det kan vi ikke godta. Det å investere i arbeidet er lønnsomt. Vold og overgrep koster samfunnet mellom 4,5 mrd. kr og 6 mrd. kr årlig, i tillegg til all menneskelig lidelse. Arbeidet bør intensiveres, ikke nedprioriteres. I statsbudsjettet var forskjellene påfallende. Der regjeringen styrket feltet med 54 mill. kr sammenlignet med fjoråret, kom Arbeiderpartiet med en styrking på 718 mill. kr. Det sier noe om viljen til å bruke penger på forebygging og offeromsorg. Blant flere temaer velger regjeringen her å slå seg på brystet, lene seg tilbake og vise til opptrappingsplanen som av Barneombudet ble beskrevet som en problemskildring. Det synes jeg er påfallende skuffende. Det er lett å si at man synes det er forferdelig, si uff, skrive taler og leserbrev, men det hjelper ingen. Det som hjelper, er ressurser og konkrete tiltak. Derfor har Arbeiderpartiet fremmet forslag i dag.
Frida Melvær (Høyre), 2018-05-29:
Det er ingen tvil om at vald og overgrep mot barn og ungdom er høgt prioritert av regjeringa og av veldig mange sektorar i samfunnet vårt. Etter åtte månader i justiskomiteen ser eg at dette er eit sentralt tema i mange av dei instansane som vi møter, både nasjonalt og faktisk òg internasjonalt. Det er eit område vi som politikarar er opptekne av, ulike etatar er opptekne av, og samfunnet generelt er oppteke av. Det handlar om den mest sårbare gruppa vi har i samfunnet, dei som vi er aller mest glad i, og som det for dei fleste av oss er uforståeleg at nokon vil vondt. Det er eit område som rører oss alle sterkt, og det er ei utfordring å greie å ta inn over seg kor stort omfanget av vald og overgrep mot barn faktisk er, og kor grove og omsynslause mange av handlingane kan vere. Eg har lyst til å framheve at det vert gjort ein fantastisk innsats frå mange hald for å vareta desse barna på best mogleg vis. Alle samtalar med ulike etatar vitnar om det, men det er likevel eit område som vi aldri kan seie oss nøgde med før vi har hjelpt det siste barnet som lever med bekymringar og redsel for kva kvelden, natta eller morgondagen vil bringe. På mange måtar kan vi seie at samfunnet gjennom mange, mange år har svikta desse barna og ungdomane. No har dei blitt tekne tak i av denne regjeringa. Og eg lurer på om den kritikken som vert sett fram av Arbeiderpartiet her, vitnar om at ein kanskje har hatt dårleg samvit for eigne prioriteringar i si tid. Opptrappingsplanen for å kjempe mot vald og seksuelle overgrep mot barn og ungdom, En god barndom varer livet ut, inneheld 43 prioriterte tiltak og omfattar alle barn og ungdomar mellom 0 og 18 år. Planen er tverrdepartemental, med ei satsing på over 800 mill. kr i 2018. God kunnskap er avgjerande. Kompetansen skal aukast i alle sektorar og tenester for å sikre at overgrep vert oppdaga og stoppa. Planen understreker dei offentlege etatane sitt særskilde ansvar for å kjempe mot vald og overgrep og for å etablere gode samarbeidsstrukturar på tvers av tenester og sektorar. Tiltaksplanen legg opp til ei styrking av hjelpe- og behandlingstilbodet til valdsutsette for å sikre at dei får individuelt tilpassa oppfølging og behandling. Unge overgriparar er òg omtalte og skal få hjelp, for å førebyggje nye overgrep. Rettstryggleiken til barna vert sikra. Regjeringa prioriterer dette arbeidet høgt og har starta eit omfattande arbeid langs mange spor for å hjelpe barn og unge.
Frida Melvær (Høyre), 2018-05-29:
Vi skal ikkje dra denne debatten så veldig mykje lenger. Eg har lyst til å takke for ein grei debatt. Eg har òg lyst til å rette ein stor takk til Kristeleg Folkeparti, som ser det same som regjeringspartia Høgre, Framstegspartiet og Venstre har sett, at denne saka handlar om regjeringa sin rett til å setje ned utval. Avslutningsvis må eg berre seie at eg er litt forundra over partia og representantane her i salen som kjenner til kva utvalet faktisk har gjort av vurderingar og konklusjonar. Det verkar som om dei allereie har gjort seg ei oppfatning av det. Eg kjenner ikkje til kva konklusjonar eller vurderingar utvalet har, dei er ikkje kjende for nokon enno. Eg vil òg understreke på det sterkaste at det er nokre verdiar som dette landet står heilt samla om. Menneskerettane er blant desse verdiane, og det skal aldri vere tvil om at regjeringspartia hegnar om grunnleggjande menneskerettar. Eg synest difor det er trist å registrere at det har vore spekulert i kva intensjonar regjeringa har kring dette i denne saka. Saka vil gå gjennom dei ordinære demokratiske prosessane. Kjem ho til Stortinget, får vi ta dei vurderingane og den debatten då. Fram til dess trur eg vi skal vere forsiktige med å konkludere om kva utvalet faktisk kjem med av vurderingar.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-05-29:
Vold og overgrep mot våre barn og unge er noe av det mest grusomme som finnes. Vi som politikere har et stort ansvar for å gjøre det vi kan for å beskytte våre barn og unge. Kristelig Folkeparti vil kjempe for et varmere samfunn, et samfunn der barn og unge kan leve et fritt liv uten frykt for å bli utsatt for vold og overgrep. I forrige periode fremmet Kristelig Folkeparti et representantforslag der vi ba regjeringen legge fram en helhetlig opptrappingsplan etter modell fra opptrappingsplanen for psykisk helse, som vår tidligere helseminister Dagfinn Høybråten la fram for en tid tilbake. Planen skulle sikre en tverrfaglig bredde i tiltakene, god samordning mellom ulike etater og aktører og ikke minst sikre en langsiktig forpliktelse til økt finansiering og øremerking av midler. Et samlet storting støttet forslaget fra Kristelig Folkeparti. Det er godt kjent at Kristelig Folkeparti var skuffet da regjeringen kom tilbake til Stortinget med sitt forslag til opptrappingsplan. Proposisjonen var en god beskrivelse av dagens situasjon, men den var langt fra forpliktende, og spesielt ikke økonomisk. Men i motsetning til Arbeiderpartiet og Senterpartiet, som ikke ville forhandle om noe, valgte Kristelig Folkeparti å gå inn i saken og jobbe for et bedre resultat. Vi mente at det hastet med å få på plass tiltak for å forebygge og avverge overgrep mot barn. De fleste av forslagene som Arbeiderpartiet fremmer i saken vi debatterer her i dag, er allerede vedtatt. Jeg vil vise til fellesmerknaden fra Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet som er gitt i en uttalelse fra familie- og kulturkomiteen i innstillingen til justiskomiteen. Her understreker flertallet at regjeringen, i forbindelse med framleggelse av statsbudsjettet for 2019, legger fram en rapport som skal danne grunnlag for vurderingen av de økonomiske behovene knyttet til bekjempelse av vold og overgrep i planperioden. Dette er viktig. Vi må vite klart hvilke tiltak som trengs, og vi må sikre at vi bevilger nok midler. Jeg ser fram til å få denne rapporten på bordet. Kristelig Folkeparti vil derfor ikke stemme for alle forslagene i dag. Vi avventer statsbudsjettet til høsten og har store forventninger til både rapporten og budsjettforslaget regjeringen legger fram. En god barndom varer livet ut, men dessverre er det også sånn at en vond barndom kan vare i generasjoner. Vi må derfor jobbe sammen og gjøre det vi kan for å hjelpe flere barn. Jeg vil melde at Kristelig Folkeparti vil støtte forslag til vedtak II, III og X i innstillingen. Vi støtter ikke det forslaget fra Arbeiderpartiet om handlingsplan mot vold i nære relasjoner. Bakgrunnen for det er at tiltakene i handlingsplanen mot vold i nære relasjoner, som gikk ut i 2017, har regjeringen lovet å følge opp og konkretisere i opptrappingsplanen mot vold og overgrep.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-05-29:
Det er egentlig ganske talende at jeg må steppe inn som vikar for representanten Kjell Ingolf Ropstad, for han har gått i budsjettforhandlinger. Denne saken er nemlig en del av budsjettavtalen for 2018, og Kristelig Folkeparti er derfor ryddig og forholder seg til regjeringspartiene i denne saken. Å gjøre det såkalte dødsgebyret til historie før det er innført, er en av Kristelig Folkepartis viktigste saker i de pågående forhandlingene om revidert nasjonalbudsjett. Kristelig Folkeparti er tilhenger av å bruke avgifter når det har en hensikt: lavere priser på biler som slipper ut lite CO 2 , og høyere avgifter på miljø- eller helseskadelig atferd. Dette er også god samfunnsøkonomi. Samtidig har vi vært tydelig på at dødsgebyret vil være usosialt, det rammer alle likt, og det har ingen forebyggende effekt. Det er en avgift som heller bør finansieres av fellesskapet over statsbudsjettet. Det har vært standpunktet vårt, men, som sagt: Denne saken ligger nå i forhandlingene om revidert nasjonalbudsjett, og Kristelig Folkeparti kommer derfor ikke til å støtte noe forslag i denne saken.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-05-29:
I stortingsmeldingen Risiko i et trygt samfunn, som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen la fram i forrige periode, varslet man at regjeringen ville sette ned et utvalg som skulle se på sektorovergripende fullmaktsbestemmelser i beredskapslovgivningen ved bl.a. høye asylankomster, naturkatastrofer, ulykker, pandemier og sammenbrudd i infrastruktur. Beredskapslovgivningen er en konkretisering av konstitusjonell nødrett som gir regjeringen hjemmel til å vike fra gjeldende lovgivning eller gi bestemmelser med lovgivningsmessig innhold i bestemte situasjoner. Det er strenge krav til når denne retten inntrer – det gjelder kun når riket er i krig, når krig truer eller rikets selvstendighet eller sikkerhet er i fare. Allerede da regjeringen varslet at de ønsket å sette ned dette utvalget, anmodet Kristelig Folkeparti regjeringen om å la det være. Vi mente at regjeringen ikke hadde begrunnet godt nok hvorfor beredskapslovgivningens virkeområde måtte utvides. Vi påpekte at det kun er grunnleggende sikkerhetsinteresser for nasjonen som kan begrunne en utvidelse av beredskapslovgivningens virkeområde. Høye asylankomster kan ikke karakteriseres som en grunnleggende sikkerhetssituasjon. Dette står vi ved den dag i dag. Men Kristelig Folkeparti vil likevel ikke støtte forslaget som ligger til behandling, selv om jeg merker meg at forslaget er noe annerledes formulert enn det som står i representantforslaget. Men konsekvensen blir den samme. Den går ut over retten en regjering har til å fremme de forslag de ønsker. Stortinget på sin side har selvsagt rett til selv å bestemme hvilke forslag en vil støtte eller ikke. Og i denne saken har ikke regjeringen flertallet på sin side. Så om de vil legge fram et forslag de vet vil bli stemt ned, må de gjerne gjøre det, for gjør de det, vil Kristelig Folkeparti stemme forslaget ned. Så selv om vi er enige i at beredskapslovgivningen ikke bør utvides, stemmer vi ikke for tilrådingen i justiskomiteens innstilling, men for forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet i innstillingen.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Kampen mot vold og overgrep har vært en hjertesak for meg i mange år, bl.a. gjennom den tidligere jobben min i Redd Barna. Derfor er jeg glad for å være medforslagsstiller til dette representantforslaget med en rekke offensive og konkrete forslag. For å forhindre overgrep mot barn må det systematisk innsats til på tvers av ulike sektorer. Det trengs mer kunnskap og kompetanse, det trengs gode rutiner, og det trengs behandlingstilbud i helsetjenesten for både overgripere og dem som har vært utsatt for overgrep. Det forebyggende arbeidet er en helt essensiell del av arbeidet med å bekjempe overgrep mot barn. Forebygging er bedre og billigere enn å reparere, derfor må det forebyggende arbeidet forsterkes. Og når det kommer til vold og overgrep, kan vi nesten ikke få begynt tidlig nok. Målet må være en nullvisjon for vold og overgrep mot barn og ellers i samfunnet. De langsiktige konsekvensene av overgrep i barndommen kan være svært vanskelig å bære for enkeltmennesket. Dessverre er det mange arenaer som kan være farlig for barn – arenaer som skulle vært trygge. For å forebygge og forhindre overgrep må vi aller først erkjenne at overgrep skjer. Og de aller fleste overgrep begås av en barnet kjenner godt. Det kan være mamma eller pappa, læreren eller treneren. Det er også ekstremt viktig å ha med seg at en stor andel av seksuelle overgrep begås av andre barn. Det er ikke sikkert det er monsteret under sengen lillesøster er redd for. Det kan være storebror på naborommet. Og her vet vi at behandlingstilbudet ikke er godt nok. For å oppnå gode resultater trengs det også kunnskap hos ansatte som jobber tett på barn hver dag, det trengs kunnskap blant ansatte i helsetjenesten – og ikke minst hos barna selv. I forslaget vårt ber vi derfor regjeringen sørge for at arbeidet med grensesetting gjennomsyrer det helhetlige arbeidet i barnehager og skoler. Dette er viktig som en del av det langsiktige forebyggende arbeidet med å bekjempe overgrep. Vi ber om at det iverksettes konkrete tiltak for å øke kunnskapen om vold og overgrep blant barna, selv i barnehager og på skoler. Mary-Ann Oshaug ved Incestsenteret i Vestfold har vært en pioner i arbeidet med tidlig forebygging i barnehager og er en inspirasjon i kampen mot vold og overgrep. Hun fortjener en takk – også fra Stortingets talerstol – for det formidable arbeidet hun har gjort på dette feltet. Gjennom årenes løp har vi også sett mediesaker om overgrep som har skjedd mens barna har vært i enten barnehage eller på skole, noe som understreker hvor viktig det er at kampen mot vold og overgrep også forankres hos politisk og administrativ ledelse i kommunene. Som tidligere ordfører i Ski er jeg stolt av arbeidet vi satte i gang der – fagdager for ansatte, bevissthet og rutiner for samvær med barna, dør med glass i til alle stellerom i barnehagene og undervisningsopplegg for barn i både barnehage og skole er eksempler på tiltak som ble iverksatt. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet setter denne viktige saken på dagsordenen – lokalt og nasjonalt.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Det er ingen tvil om at den planen regjeringa la fram, var underfinansiert. Den omfattet ikke alle grupper, og den var for lite forpliktende. Det var ikke det Stortinget ba om. Stortinget ville ha en plan som var offensiv, som hadde nok ressurser, og som pekte tydelig på hvem som hadde ansvar for tiltakene. I dag kommer Arbeiderpartiet med et løst forslag. En av grunnene til at vi legger fram det forslaget, er at i den opprinnelige planen var heller ikke eldre og folk som var under det offentliges omsorg, med. Så mange som opptil 70 000 eldre utsettes for vold og overgrep, og de fleste voldshendelsene skjer hjemme og utføres av nære pårørende. Men også vold begått av ansatte i omsorgssektoren er en realitet. En undersøkelse fra Trøndelag ved forsker Wenche Malmedal ved NTNU viste at så mye som 87 pst. av de sykehjemsansatte selv oppga å ha forsømt, krenket eller begått overgrep mot eldre på institusjon. Malmedal uttaler til Sykepleien at i et så stort omfang bør man diskutere om det kan klassifiseres som brudd på menneskerettighetene, og det var i 2014. Så disse tallene var klare da regjeringa leverte sin plan der de eksplisitt utelot eldre. Det er en forsømmelse. Det er også en forsømmelse at ikke regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti i dag velger å støtte forslaget fra Arbeiderpartiet. Hva er realitetene? Realitetene er at en tredjedel av kommunene har handlingsplaner mot vold, og en fjerdedel av disse har inkludert eldre i sin handlingsplan. Det betyr at i Norge i dag er det rundt 35 kommuner som har konkrete planer for hvordan de kan forebygge vold mot eldre, hjelpe dem til å fortelle og skjerme dem fra fortsatte voldshandlinger og overgrep. Det er tall vi ikke kan være bekjent av i Norge i 2018. Nå er det snart ni år siden de første rapportene om vold mot eldre kom. Regjeringa viser til at problemstillingen er beskrevet i bl.a. en stortingsmelding knyttet til mennesker med utviklingshemning. Det litt paradoksale der er at i den meldingen pekes det på handlingsplanen mot vold og overgrep, som regjeringa Stoltenberg la fram. Denne regjeringa vil altså nå ha slutt på handlingsplaner. De mener det er godt nok. De skryter av 800 mill. kr i satsing. Vel, på vårt område er det 5 mill. kr på Barne- og likestillingsdepartementets budsjett som er nye, friske penger til satsingen mot overgrep i 2017. Det holder ikke.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Arbeiderpartiet vil tilkjennegi at vi støtter presidentskapets vurdering og vil derfor støtte det som ligger i referatet.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Også Framstegspartiet støttar presidentskapet si innstilling om å avvisa det som er føreslått avvist, og behandla i komité det som er føreslått, og anbefaler Framstegspartiets gruppe å stemme slik.
Abid Raja (Venstre), 2018-05-29:
Venstre støtter også presidentskapets innstilling og vil anmode Venstres representanter å stemme for den.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2018-02-13:
På vegne av representantene Hadia Tajik, Lise Christoffersen, Eigil Knudsen, Svein Roald Hansen, Eirik Sivertsen, Rigmor Aasrud og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om aktivitetsrett og aktivitetsplikt for sosialhjelpsmottakere.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-13:
På vegne av stortingsrepresentantene Karin Andersen, Gina Barstad, Mona Lill Fagerås og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om å bruke TRIPS-avtalen for tvangslisensiering av Spinraza så de SMA-syke får medisinen de trenger. Jeg ber om at det behandles hurtig i komiteen.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-13:
Jeg vil gjerne også ønske eldreministeren velkommen til Stortinget, og jeg ser fram til mange spennende debatter. Jeg må også rette på meg selv, for jeg sa i stad at Arbeiderpartiet ikke hadde penger til dagaktivitetsplasser for demens. Det har de. Det er rett og slett så mange gode forslag fra opposisjonen på Stortinget at det er vanskelig å holde oversikt over alt! Så til dobbeltrom: Da eldreministeren tiltrådte, kom SV med tre utfordringer, og en av dem var at vi vil ha med Fremskrittspartiet på å sikre at ingen eldre skal tvinges til å bo på dobbeltrom mot sin vilje. Så da lurer jeg på om statsråden har noen som helst anelse om hvor mange eldre i Norge som tvinges til å bo på dobbeltrom. Og spørsmål nummer to: Vil eldreministeren være med SV på å sikre at dette tar slutt, at ingen tvinges til å bo på dobbeltrom mot sin vilje? Og da snakker jeg ikke bare om å gi dem en rabatt så de betaler mindre, men at alle eldre får lov til å lukke døra bak seg og si at nå er jeg hjemme hos meg selv.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-13:
Representanten Hoksrud ba om litt saklighet og etterspurte mer penger fra de rød-grønne partiene til investeringstilskudd. Da er det verd å merke seg at investeringstilskuddet ikke skulle endres før i 2019, altså var det fortsatt også penger til rehabilitering i dette budsjettet, så det manglet ingen penger fra de rød-grønne. Så dette var bare feil. Så til representanten Toppe, som sa at Senterpartiet stemte mot å ha sanksjoner mot kommunene som tvinger eldre til å bo på dobbeltrom mot sin vilje. Det er helt riktig, Senterpartiet stemte mot, og det gjorde også høyresiden og alle andre partier. Men som representant for SV, som var det eneste partiet som foreslo dette, mener jeg at vi må ta en debatt i denne sal om hva vi skal godta at kommuner skal spare penger på. Skal vi godta at kommuner som ønsker å spare penger på budsjettene sine, skal tvinge voksne mennesker til å bo på dobbeltrom med fremmede mot sin vilje? Jeg synes ikke det er en akseptabel måte å spare penger på i de offentlige budsjettene – det skal finnes grenser for hva vi tillater i det offentlige Norge når folk skal ha velferden sin. Men så etterspør Fremskrittspartiet noe viktig. De sier at det trengs flere midler. Samtlige rød-grønne partier foreslo mer penger til eldreomsorgen enn det regjeringen presterte å gjøre i sitt statsbudsjett. Men det er riktig: Enda flere midler trengs, og hvis Fremskrittspartiet og den nye eldreministeren ønsker å samarbeide med SV, vil vi sikre flertall for mye mer penger til investering i sykehjemsplasser og dagsenterplasser. Hvis det er et flertall i Stortinget som mangler, står vi med hendene åpne og er klare til å øke de budsjettene. Så lenge vi slutter å bruke pengene på skattekutt til de rikeste, har vi mer enn nok penger å bruke på de eldre i Norge i stedet.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-13:
Takk for rettelsen – selvfølgelig skal ikke folk gå til fastlegen om de bare blir forkjølet. Men om man blir alvorlig syk, håper jeg at folk prøver å behandle seg selv mens de venter på å få plass hos fastlegen, for det går an å gjøre ting for helsen sin uten at man er helt ferdig med all behandling. Vi står her i dag fordi fastlegeordningen knaker i sammenføyningene. Det er manglende rekruttering, folk trekker seg ut av yrket, folk er utslitt og syke. Kunnskap er bra. Jeg er enig med helseministeren i at man må snakke med partene i arbeidslivet, men det virker som om helseministeren tror at vi på rød-grønn side ikke gjør det. Vi har lang tradisjon for å snakke med partene i arbeidslivet. De forslagene vi nå vedtar, mot Høyres stemmer, er støttet av Legeforeningen, de er støttet av fastlegene, de er støttet av partene i arbeidslivet. Det står til og med på Facebook, der Legeforeningen har takket venstresiden for vedtakene vi nå gjør for å sikre rekruttering til fastlegeyrket. Jeg lurer på om helseministeren virkelig mener at det alltid er galt å fremme politikk og vedtak når en utredning pågår, og vil vite om helseministeren mener at dette skal følges opp gjennom hele stortingsperioden – ingen ny politikk så lenge det er utredning.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-13:
Hvem skal bestemme? Er det den som møter pasienten, eller er det ansatte i Helsedirektoratet? Det vi egentlig bestemmer her i dag, er: Skal vi si til de ansatte i helsevesenet at de styrer 60 pst. av midlene som de tar gode faglige vurderinger for, eller sier vi bare 50 pst., og resten må være for å oppfylle DRG-koder og så utbetaling fra direktoratet? Grunnen til at vi velger å gjøre dette, er at vi har faglig støtte for det. Det har vært mange høringssvar, og de er tydelige på at innsatsstyrt finansiering på 50 pst. er et problem. Fagforbundet, en av de største organisasjonene i Norge, Norsk Sykepleierforbund, som organiserer sykepleierne våre, Norsk Psykologforening, Norsk barne- og ungdomspsykiatrisk forening og brukerorganisasjoner er entydige i at 50 pst. innsatsstyrt finansiering er dårlig for pasientene. Gjør det noe som helst inntrykk på helseministeren at han er så på kant med dem som faktisk jobber i helsevesenet?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-13:
Vi må svare på noen ting som har kommet fra høyresiden og er svært lite kunnskapsbaserte. Først påstår representanten Stensland at innsatsstyrt behandling er kostnadseffektivt. Først må man finne de mest innbringende kodene. Så må man rapportere inn og regne om til DRG-poeng. Så må DRG-poengene behandles og systematiseres. Så må midler beregnes og utbetales. I spesialisthelsetjenesten i Norge er det til og med egne ansatte som jobber fulltid bare med å forstå hvordan de best kan produsere DRG-poeng. Er det kostnadseffektivt? Nei, det er kun på Høyres Hus de tror det er kostnadseffektivt å ansette flere byråkrater i stedet for flere sykepleiere, leger og helsefagarbeidere. Så går Stensland videre og mener det svekker incentivene for å behandle folk på sykehusene våre. Jeg lurer litt på hva Stensland og Høyre tror legene, sykepleierne og helsefagarbeiderne våre egentlig driver med på sykehusene – hvis de ikke jobber med mindre Stortinget prøver å tvinge dem til det. I januar jobbet jeg frivillig på sykehus sammen med sykepleiere for å lære om hvordan situasjonen er. De jobber beinhardt. De er sprengt. Det er flere pasienter enn før, og de er færre på jobb enn før. Og de gangene de får direktiver fra oven, handler det ikke om å behandle bedre eller behandle flere pasienter. Nei, man trenger at de produserer flere DRG-poeng. Selv sykepleierne omdanner vi til byråkrater. Det er en grunnleggende mistillit til de ansatte i helsevesenet å stå på denne talerstolen og påstå at de ikke gjør jobben sin med mindre vi tvinger dem med økonomiske systemer. Og det er verken faglig fundert eller kunnskapsbasert. Representanten Hoksrud fortalte oss at da man hadde rammefinansiering, var de beste avdelingene de som ikke hadde pasienter, fordi de gikk i pluss økonomisk. Kanskje synes Fremskrittspartiet at det var de beste avdelingene, men for alle andre og for SV var det ikke de beste avdelingene. Vi måler ikke sykehusene våre etter økonomisk pluss. Vi er så radikale i SV at vi måler sykehusene våre etter hvor god pasientbehandling folk får. Det er egentlig forskjellen i denne saken. SV og Senterpartiet mener at de som gir best pasientbehandling, er de som er best. Gode faglige beslutninger tas av gode ansatte som selv får midlene og selv tar faglige beslutninger, ikke gjennom økonomisk overstyring fra sentralt hold. Det er det denne dagen handler om. Vi går ned til 40 pst. innsatsstyrt finansiering og 60 pst. rammefinansiering fordi vi mener at fagpersoner skal ta beslutningene – legene, sykepleierne og helsefagarbeiderne som møter pasientene. Vi har i dag flertall for å kutte markedsstyring og markedstenkning i sykehusene. Vi fører makten tilbake dit den hører hjemme, nemlig hos de dyktige ansatte, og vi tar den vekk fra Helsedirektoratet og fra det Høyre-styrte Helsedepartementet.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-13:
Der fikk vi kanskje enigheten til slutt: Det handler om hvordan vi best skal gi pasientene et godt helsevesen. Hvis vi skal vite det, må vi lytte til dem som kjenner helsevesenet. Fagforbundet, Norsk Sykepleierforbund, Norsk Psykologforening, Norsk barne- og ungdomspsykiatrisk forening – alle er tydelige i sitt råd: En høyere andel innsatsstyrt finansiering gir et dårligere helsetilbud til pasientene. Vi har altså laget et system med folk som er ansatt for å finne de mest innbringende kodene og produsere folk som lager DRG-poeng på samlebånd, mens tunge behandlinger må vente. Man rapporterer inn DRG-poeng, DRG-poengene skal behandles og systematiseres, og så skal midler beregnes og utbetales. Vi i SV mener som sagt at vi får et godt og effektivt helsevesen når vi ansetter leger, sykepleiere og helsefagarbeidere i hele, faste stillinger, som gir våre pasienter et godt tilbud – ikke når vi ansetter en hel hær med nye byråkrater som skal regne ut DRG-poeng, slik at Høyre og Fremskrittspartiet kan være fornøyd og tro at de ansatte da endelig vil gjøre jobben sin.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-13:
På vegne av stortingsrepresentantene Kari Elisabeth Kaski, Nicholas Wilkinson og meg sjøl vil jeg fremme forslag om å utvide retten til startlån slik at flere unge kan eie sin egen bolig.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-02-13:
På vegne av representantene Lene Vågslid, Jan Bøhler, Kari Henriksen, Tuva Moflag, Torstein Tvedt Solberg, Lise Christoffersen, Masud Gharahkani og meg selv har jeg gleden av å framsette representantforslag om å iverksette konkrete og forpliktende tiltak mot vold og overgrep mot barn.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-02-13:
Stortinget gjorde følgende vedtak den 8. juni 2015: «Stortinget ber regjeringen snarest fremme forslag om en forpliktende og helhetlig opptrappingsplan som skal redusere forekomsten av vold i nære relasjoner samt styrke ivaretakelsen av barn utsatt for vold og overgrep, etter modell av opptrappingsplanen for psykisk helse. Planen må sikre en tverrfaglig bredde i tiltakene, god samordning, samt en langsiktig forpliktelse til økt finansiering og øremerkede midler.» Dette har ikke regjeringen gjort. De la fram en opptrappingsplan, men den svarte ikke på Stortingets bestilling. Den kanskje største mangelen var at planen ikke la opp til noen opptrapping. Den sørget ikke for en langsiktig forpliktelse til økt finansiering og øremerkede midler. I tillegg unnlot regjeringen å ta med viktige saksområder. Noen saksområder ble kun beskrevet. For eksempel ble det ikke foreslått noen gode tiltak rettet mot kvinner som skal reetablere seg etter et voldelig samliv, og som verken har hus, jobb eller penger, eller konkrete tiltak for å bekjempe vold mot eldre. Det ble heller ikke gjort rede for når i planperioden de ulike tiltakene skulle gjennomføres, noe som ville forpliktet regjeringen til finansiering og til å øremerke midler. Opptrappingsplanen var faktisk mindre forpliktende enn tidligere handlingsplaner på feltet, selv om Stortinget bestilte nettopp en opptrapping. Dette var også grunnlaget for at Arbeiderpartiet og Senterpartiet stemte imot planen og ba regjeringen komme med en ny plan – en reell opptrappingsplan. Jeg registrerer at noen mener det var politisk spill fra Arbeiderpartiet å stemme imot planen og si at vi ville ha en ny, men det vil jeg avvise på det sterkeste. Vi ville mer for disse barna, og det vil vi fortsatt. Derfor har vi i dag foreslått det en gang til: en ny plan, i tråd med Stortingets bestilling fra 2015. Det trengs nemlig mer enn noen gang en opptrapping mot vold og overgrep mot barn. Det er bare å se på statistikken fra politiet og ventelistene på barnehusene. UNICEF og Barneombudet ropte varsko sammen med oss. De sa også at dette var for dårlig. Dessverre for de volds- og overgrepsutsatte barna, kvinnene og mennene fikk Arbeiderpartiet, Senterpartiet, UNICEF og Barneombudet rett. Det ble ingen opptrapping med denne planen. Det har blitt med store ord, planer og prat. Det har skjedd for lite. Det må vi vel kunne si at disse fire interpellasjonene fra Kristelig Folkeparti er beviset på. Avslutningsvis vil jeg si: Det finnes to typer politikere på dette feltet – de som snakker, og de som bevilger penger når de tøffe prioriteringene kommer. Og tallenes tale er klar. Arbeiderpartiet har et alternativt budsjett som trapper opp. Det har også Kristelig Folkeparti. Det har ikke regjeringen. Det er på tide med en reell opptrapping. Ingen barn har noen gang fått det bedre av politikere som prater. Det trengs penger og handlekraft, ikke bare prat.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-02-13:
På vegne av Jorunn Gleditsch Lossius, Steinar Reiten, Knut Arild Hareide og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om en offensiv og solidarisk alkoholpolitikk.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-02-13:
Statsråden sa, både på talerstolen og nå under replikkrunden, at nå har vi hatt en ordning i 20 år og det må være nok for å kunne rehabilitere norske sykehjem. Samtidig har vi hatt en samhandlingsreform som viser at vi får flere og flere dårligere pasienter inn i norske sykehjem. Den samhandlingsreformen antar jeg også skal vare framover i tid, og vi får dårligere og dårligere pasienter inn i norske sykehjem. Tror statsråden virkelig at vi er ferdige én gang for alle med å rehabilitere norske sykehjem, eller tror statsråden at det må være et kontinuerlig arbeid, fordi behandling og omsorg vil endre seg i tiden framover for de pasientene som skal ha enerom på norske sykehjem?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-02-13:
Jeg tror jeg må hjelpe representanten Bård Hoksrud med å få en ny flybillett til Haugesund, for der har de nettopp flyttet pasienter inn på enmannsrom etter å ha rehabilitert ganske mange sykehjem. De måtte flytte pasienter til dobbeltrom i rehabiliteringsperioden for å få gjennomført rehabiliteringen. Under det styresettet som hadde vært før, hadde en slitt ned så mange rom at en trengte stor investeringsvilje og lang tid for å klare å rehabilitere. Det er det vi snakker om i denne salen i dag, nemlig å rehabilitere og å bygge nytt etter behov. Det andre jeg har lyst til å si, gjelder dagtilbud. Det var satt av mye penger til dagtilbud, og vi vet at mange av pengene ikke ble brukt fordi driftspresset på kommunene var så stort at de ikke søkte om å få bruke dem. Derfor endrer vi prosentsatsen for å få flere til å bruke de pengene som ligger i budsjettet, som vi selv har vært med på å vedta.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-02-13:
Jeg vil også takke helseministeren for det svaret han ga, og en oppsummering kan kanskje være: Mye er gjort, mye pågår og mye gjenstår. Så langt flere barn må få hjelp, og flere overgripere må få hjelp. Det er mange ting som gjenstår, og vi må arbeide for at vi når ambisjonen om å sikre en trygg barndom for absolutt alle. Vold i nære relasjoner, som er et stort samfunnsproblem, er viktig for meg som Kristelig Folkeparti-politiker. Jeg kan ikke la være å snakke for akkurat disse – disse som gruer seg til natt, til kveld, til helg. Er det noen som trenger å bli hørt, så er det akkurat disse. Er det noen som trenger å bli snakket om i denne salen, så er det akkurat disse; disse er en av våre minste små. Unger som er utsatt for overgrep, og som trenger at akkurat vi ser dem, unger som har blitt utsatt for overgrep, og som trenger at vi hjelper akkurat dem, unger som er utsatt for overgrep og trenger hjelp til behandling, er vårt ansvar. For Kristelig Folkeparti har denne opptrappingsplanen mot vold mot barn hengt sammen med mye annet som vi har gjort. Vi har vært opptatt av jordmor, kontroller og å vite tidlig. Vi har vært opptatt av helsestasjon, øremerking og skolehelsetjeneste. Vi har vært opptatt av mobbeombud og å få vedtak på det i denne salen. Vi har vært opptatt av å prioritere barnehus. Vi har vært opptatt av å få en opptrappingsplan for barn og unges psykiske helse. Vi har vært opptatt av å fremme forslag for redusert alkohol. Vi har vært opptatt av filter i iPad-ene til unger og ungdommer. Vi har vært opptatt av rus. Og vi har vært opptatt av at ideelle aktører – som er sammen med ungene våre ikke fra åtte til fire, når de er i skole og barnehage, men fra fire til åtte, uka igjennom – også må se ungene våre og se dem som er i faresonen. Derfor handler dette om faktisk – sammen – å se de ungene som nå faller utenfor, og som per i dag ikke har et godt nok sikkerhetsnett til å få et godt liv.
Trond Helleland (Høyre), 2018-02-13:
Jeg foreslår Kent Gudmundsen.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-02-13:
Jeg foreslår Roy Steffensen.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-02-13:
Jeg foreslår Per-Willy Amundsen.