Øyvind Halleraker (Høyre), 2005-06-08:
Departementet har en praksis med å sette treffende titler på sine stortingsmeldinger. Denne gangen syns jeg man har truffet svært godt. «Leve med kulturminner» dreier seg både om at man skal leve med kulturminnene, at de skal overleve og også få leve videre. Kulturminner er jo den delen av kulturarven som vi bokstavelig talt kan ta og føle på. Ofte er disse i privat eie. Vi ser at eiere og frivillige aktører tar et stort ansvar og gjør en uvurderlig innsats for å ta vare på kulturminnene i dette landet. Regjeringen har tatt fatt i nettopp dette og lover i meldingen også konkret økonomisk satsing, og at den private innsatsen skal få bedre rammevilkår. Det er gledelig at denne regjeringen etter en langtørke på 18 år setter denne viktige saken på dagsordenen. Det er kanskje ikke så overraskende siden det var denne regjeringen som opprettet Kulturminnefondet, og som nå dobler dette. En generell forståelse for bruk og vern ligger til grunn i kulturminnevernet, noe Høyre støtter fullt ut. En slik forståelse er avgjørende om vi skal lykkes. Vi er helt avhengig av å ha eiere og brukere med oss i dette arbeidet. Hvis det med basis i våre kulturminner kan skapes nye arbeidsplasser og næringsvirksomhet, er det et kjempepluss som vi bør hilse velkommen, og tilrettelegge for. Jeg vil peke på ett område innenfor dette feltet der vi fortsatt har mye ugjort og et stort ansvar. Vi har 194 middelalderkirker. Av disse er 28 stavkirker, som gjennom det pågående Stavkirkeprogrammet er viet særlig oppmerksomhet. Men også de øvrige 166 steinkirkene fra middelalderen inneholder stor kulturrikdom. Ja, faktisk er det slik at det nesten utelukkende er kirkebygningene fra denne viktige perioden i nasjonens historie, med noen få unntak, som f.eks. Håkonshallen, som representerer kulturminnene. Steinkirkene er i seg selv flotte med sin nordeuropeiske nøkterne arkitektur, med preg av bånd over havet til tidligere tiders samkvems- og handelspartnere. Derfor er det gledelig at Regjeringen vier dette feltet spesiell oppmerksomhet. Fra komiteens behandling har vi tillatt oss å peke på at den kirkekunsten som fins inne i kirkene, har fortjent særlig oppmerksomhet. Dessverre er det slik at disse kunstskattene, ofte malt direkte på veggene i de gamle kirkene, er i dårlig forfatning og står i fare for å forsvinne helt. Særlig gjelder dette kalkmalerier, som på grunn av feilaktige bygningstekniske inngrep i mer moderne tid er utsatt for fuktskader og forvitring. Tillat meg her å trekke fram gamle Moster kirke, som komiteen besøkte, og som etter sigende skal være landets eldste kirke. Hit kom Olav Tryggvason i 995, innledet kristningsverket og lot bygge en kirke, står det skrevet i Snorres kongesagaer. Her er den vakre kirkekunsten og interiøret fra tidlig på 1600-tallet. Komiteen fikk høre fra eierne, Fortidsminneforeningen, at maleriene kan forsvinne i løpet av kort tid på grunn av fuktskader. Derfor har vi i innstillingen anmodet Regjeringen om å utarbeide en akutt handlingsplan for å redde den unike kirkekunsten i denne og andre kirker. Kirkekunsten er på mange måter det vi i Norge har av kunsthistorie fra denne tiden. Da er det selvsagt at vi ikke kan la dette gå tapt.