trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
Det er nesten litt vittig å registrere hvor interessert enkelte representanter er i ord som falt i stortingsdebatter nesten 40 år tilbake i tid. Hvis en skal ta på alvor den type sammenligninger, så mener jeg å huske at det var en del av de stortingspartiene som befinner seg her i dag, som i sin tid – det var vel på 70-tallet – var imot farge-tv. Så det er mye rart man kan diskutere hvis man går langt nok tilbake i tid. Jeg konstaterer at Fremskrittspartiet aldri har fremmet et slikt forslag i Stortinget, og da faller hele sammenligningen på sin egen urimelighet. Jeg tegnet meg fordi jeg synes representanten Lise Christoffersen, og for så vidt også statsråden, tok litt lett på min utfordring, som handler om at norske kommuner opplever at det opprettes asylmottak midt i boligområder uten at de i realiteten har noen som helst mulighet til å nedlegge veto. Dette handler ikke om plan- og bygningsloven; dette handler om at kommunene er maktesløse når UDI finner ut at de skal plassere asylmottak her eller der. For å vise til min egen hjemkommune, Harstad: Der ble ordføreren informert via NRK Kveldsnytt om at det skulle opprettes et asylmottak midt i byen, for øvrig også i et boligfelt, og dét er vel ikke et spesielt godt eksempel på at denne regjeringen har tillit til lokaldemokratiet når man aksepterer den type overstyring fra UDI. På samme måte går denne regjeringen nå svært langt. Når det gjelder bosetting, skal man ikke overlate det til det lokale skjønn lenger, her skal man også overstyre. På viktige felt, i viktige saker som berører innbyggerne i mange norske kommuner, overkjører man dem totalt og opptrer nærmest arrogant. Det eneste UDI kan tilby, er alarm – boligalarm – når berørte naboer ikke synes noe særlig om at det opprettes asylmottak. Da får man slike situasjoner som Maria på 8 år forteller om: Jeg vil ikke ha mottaket tilbake, for da tør jeg ikke sykle på veien eller leke i skolen lenger. Det er en realitet, og så snakker denne regjeringen om lokaldemokrati. Det står ikke til troende. Så prøver man å si at velferdstjenester ikke er noe som er avhengig av kommunenes økonomi, at man nærmest har fri tilgang til dem. Her er det store utfordringer. Sannheten er at en sykehjemsplass i Kommune-Norge er avhengig av at kommunen har høye inntekter, og at de gjerne har et fossefall i nærheten.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
Jeg forstår at representanten Christoffersen ønsker å pakke inn det som er overstyring av kommunene. Sannheten er at norske kommuner ikke er i stand til å håndtere innvandringspolitikken denne regjeringen er ansvarlig for. Det er det vi ser resultatet av når kommuner opplever å få asylmottak i sin midte, og opplever problemstillinger når mennesker skal ut i kommunene og integreres der. Grunnen til at det blir slik, er at denne regjeringen ikke har kontroll på innvandringspolitikken. Det er ikke riktig som representanten Christoffersen sier, at asyltallene er på vei ned. Nei, asyltallene for mai i år er de nest høyeste vi noensinne har registrert i kongeriket. Regjeringen har selv økt sine anslag. Vi er langt unna å være på et normalnivå i ankomster av asylsøkere til Norge. Dette må snart denne regjeringen ta ansvar for og slutte å skyve det over på norske kommuner.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
1814–1851: I den perioden hadde vi en bestemmelse i Grunnloven om at jøder ikke skulle ha adgang til riket. I 1942, 26. november, ble 532 jødiske fanger brakt om bord på slaveskipet DS «Donau» og fraktet til Tyskland og videre til Auschwitz. Bare fem menn i denne gruppen overlevde krigen. Det var den største deportasjonen av norske jøder under krigen og er en skamplett på vårt lands historie. 2011: Jødiske skolebarn opplever langt mer – og en økende – trakassering enn skolebarn fra andre religiøse miljøer. Trakassering er alt fra slengbemerkninger som – og det er personer som jeg har snakket med selv, som har fortalt meg dette – «Jævla jøde!», «Dra tilbake til Auschwitz og sug gass!» til trusler om vold og rundjuling. Det Mosaiske Trossamfunds synagoge i Oslo ser ut som et festningsverk, og etter skytingen mot den i 2006 var det mange som ikke turte å oppsøke sitt bedehus. Mange ville heller ikke være åpne og fortelle om sin bakgrunn – sin religiøse bakgrunn, sin kulturelle bakgrunn. Det er situasjonen i 2011. Det har skjedd noe med det norske samfunnet som vi som stortingspolitikere ikke kan overse. Det er blitt tøffere å være jøde i Norge. Undersøkelsen om Oslo-skolene som kom i forrige uke, var det vel, burde være en øyeåpner. Likevel skal vi vente på utredninger heller enn å opptre som lovgivere og instruere regjeringen til å gjøre det som er riktig, og det som er rettferdig. Jeg vil gi honnør til Kristelig Folkeparti, som har fremmet mange svært gode forslag, og som Fremskrittspartiet i det alt vesentlige støtter. Likevel synes jeg det er en spesiell situasjon at det kun er nettopp Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti som støtter flesteparten av disse forslagene. Jeg skulle ønsket at Stortinget kanskje var litt tydeligere og ikke, som jeg sier, i merknads form – særlig fra regjeringspartiene – henviser til utredninger og brev fra statsråden. Vi som storting har også et ansvar for å gjøre noe. Vi har egentlig fått en ny mulighet til å vise at vi har lært av historien. Vi hadde altså sjansen i dag, som et samlet storting, til å sette inn tiltak og gjøre noe med dette. Den utredningen som ble presentert i Oslo-skolen i forrige uke, burde ikke, som jeg sa, bare være en øyeåpner. Jeg tror at selv de som har vært mest engasjert i spørsmål som dette, blir overrasket når man ser slike tall som viser at en tredjedel av jøder som deltok i denne undersøkelsen i skolen, er utsatt for hendelser mer enn tre ganger i måneden eller oftere, som en grense for det vi snakker om her. Det er langt, langt sterkere tall enn man kan se fra noen annen religiøs gruppe. Da er det på tide å handle. Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet tar det initiativet. Jeg fremmer de forslag som Fremskrittspartiet står sammen med Kristelig Folkeparti om. Så vil jeg bare til slutt komme med en liten korreksjon(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å tegne meg på nytt, men jeg ble tvunget til det, fordi representanten Holmås klarte å gjøre også denne debatten til en debatt om islam og en debatt om muslimer. Som saksordfører var jeg veldig klar på at det var ikke min intensjon. Tvert imot: Alvoret i jødehatet burde være nok til at vi kunne diskutere dette som den viktige saken det er. I stedet klarer altså representanten Holmås å lage konkurranse mellom gruppene om hvilken av dem som er mest diskriminert. Da legger han seg for så vidt på samme linje som generalsekretæren i Islamsk Råd Norge, Mehtab Afsar, som sa til Vårt Land at muslimske barn har det mye verre enn jødiske barn i Oslo-skolene. Man gjør det til en konkurranse mellom minoriteter. Det var ikke min intensjon som saksordfører, men det er tydelig at representanten Holmås ikke klarer å holde seg for god til å gjøre dette til en konkurranse mellom minoriteter. Det er jo ikke riktig. Hvis man skal ta på alvor det som fremkommer i undersøkelsen til Oslo kommune, er buddhister mer utsatt for trakassering enn det muslimer er. Jeg synes det er veldig spesielt – når vi i Stortinget er invitert til å debattere jødehat – at man klarer å få dette til å handle om alt mulig annet enn det det skal handle om. Men det er kanskje sånn at det handler litt om dårlig samvittighet fra SV og representanten Holmås' side, når man må trekke inn alle andre eksterne forhold i stedet for å diskutere den saken som er viktig, og som vi burde diskutere i dag.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
Det som blir hengende igjen etter denne debatten, er at flere representanter har sådd tvil om hvorvidt det er et økende problem det vi ser, nemlig at jødehatet vokser frem i Norge. Statsråden har imidlertid korrigert sitt eget brev, og det synes jeg er bra. Det burde kanskje også de representantene som har uttalt det samme fra denne talerstol i løpet av debatten, gjøre, men det får de svare for selv. Det som i hvert fall jeg synes blir litt underlig – og det er også litt derfor jeg tegnet meg – er at man benytter såkalte sitater som man tillegger andre representanter, og som er direkte feil – og tilbakevist. Igjen: Representanten Holmås klarte å servere en påstand som er fullstendig feilaktig i forhold til det undertegnede skulle ha kommet med av uttalelser i en eller annen sammenheng. Det burde han holde seg for god til, for det var overhodet ikke riktig i forhold til det jeg har sagt. Det jeg har sagt, er at innvandrere fra muslimske land har en lavere arbeidsdeltakelse enn andre ikke-vestlige innvandrere. Og det er altså i referanse til en NOU, fra Brochmann-utvalget, hvor dette er et statistisk faktum. Det er for øvrig heller ikke noe nytt; det har vært kjent lenge. Likevel klarer man å vri det sånn som representanten Holmås gjør, for å stille medrepresentanter i et så dårlig lys som man søker og kan. Det synes jeg i hvert fall at man burde holde seg for god til. Men igjen: Jeg registrerer at i denne debatten er man mer opptatt av å trekke inn eksterne ting, andre minoritetsgrupper, og gjøre dette om til en debatt om alt mulig annet enn det burde være fra regjeringspartienes side. Man er ikke engang sikker på, i hvert fall gjelder det flere av representantene fra regjeringspartiene, hvorvidt man observerer et økende problem i Norge med hensyn til jødehat. Det står igjen etter denne debatten.
Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Det er viktig å ha en aktiv landbrukspolitikk som bidrar til å opprettholde landbruk over hele landet. Det er viktig av mange grunner. Det er selvfølgelig viktig på grunn av matproduksjonen, vi må sikre tilgang til mat for oss selv, og i et globalt perspektiv vet vi at det er en kjempeutfordring. Det er viktig med henblikk på sysselsetting, på arbeidsplasser, på verdiskaping over hele landet. Det er viktig av hensyn til bosetting, det er viktig av hensyn til distriktspolitikk. Det er viktig for å ta vare på kulturlandskapet, for å skape trivsel for oss som bor der, men også i forhold til reiseliv. Det hadde ikke vært noen vits i å ha en gyllen omvei på Inderøy i Nord-Trøndelag dersom de ikke hadde hatt landbruk og kulturlandskap. Fylket jeg kommer fra, Nord-Trøndelag, er et veldig jordbruksavhengig fylke. Vi er 3 pst. av landets befolkning, men produserer 11 pst. av jordbruksvarene. Cirka 20 pst. av sysselsettingen i Nord-Trøndelag er jordbruksavhengig, enten i primærproduksjonen eller i næringsmiddelindustrien. Derfor er det klart at jordbruksoppgjøret er viktig også for oss i Nord-Trøndelag. Det er heller ikke tilfeldig og unaturlig at det var Nord-Trøndelag Arbeiderparti som jobbet fram den mer offensive, landbrukspolitiske uttalelsen som ble vedtatt på landsmøtet til Arbeiderpartiet for ikke så lenge siden. Vi har sett en styrking av landbruket de senere årene. Dette er en villet rød-grønn politikk, og det har vært gode oppgjør. Denne gangen registrerer jeg at det er delte meninger i næringen om hvorvidt årets oppgjør er godt eller ikke. Selv har jeg mottatt tilbakemeldinger som går i begge retningene, og til det vil jeg si to ting: Vi hadde nok gjennom landsmøtevedtakene til både Arbeiderpartiet og andre partier skapt store forventninger, større enn det som var mulig å innfri på enkelte områder. Likevel må det være lov til å peke på at oppgjøret med den rød-grønne regjeringen uansett er bedre enn det ville vært hvis vi hadde hatt en Høyre- og Fremskrittsparti-regjering. Når jeg hører Fremskrittspartiet snakke om å slippe bøndene fri, slår det meg at realiteten med Fremskrittspartiets landbrukspolitikk vil være at vi blir fri fra bonden i store deler av Distrikts-Norge. Vi som kommer fra deler av landet der rovdyr er en stor utfordring for beitenæringen, merker et stort trykk hjemmefra, spesielt i disse dager. Forventningen til at det skal komme på plass et nytt rovdyrforlik, er stor, og vi sitter nok alle her i salen fremdeles og er spente på hva resultatet blir. Det er nesten så jeg har lyst til å si det fylkesordføreren i Nord-Trøndelag sa på fylkestinget i Nord-Trøndelag i går. Han ville låse inn de parlamentariske lederne til de ble enige om et nytt rovdyrforlik. Kanskje vi skal gjøre det – dette er utrolig viktig for beitenæringen i distriktene.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Kommunene står nærmest våre innbyggere og leverer de viktigste velferdstjenestene til innbyggerne – 365 døgn i året, dag og natt. Jeg vil ved denne anledningen berømme alle de tusener av kvinner og menn som arbeider i kommunal tjeneste, og som gjør en fantastisk jobb. Rekrutteringen av dyktige kommunale medarbeidere vil fortsatt være avgjørende viktig for våre kommuner. Jeg hører i denne debatten at det blir kritisert at kommunene også driver med tiltak som ikke er lovpålagte. Min erfaring som gammel kommunepolitiker er at kommunene ofte må utføre ikke lovpålagte oppgaver for i det hele tatt å kunne utføre de lovpålagte oppgavene på en god måte, og for å kunne gi innbyggerne gode, helhetlige tilbud. Jeg har i den forbindelse lyst til å nevne kommunenes ansvar for å jobbe med lokal næringsutvikling – og viktigheten av det. For mindre kommuner er det avgjørende viktig at de selv driver aktiv næringsutvikling og lokal tilrettelegging. Her er ofte ordførernes innsats av stor betydning. Regjeringens klare målsetting om å ta hele landet i bruk er av den største viktighet for at kommunene skal kunne gjøre en god jobb i denne sammenheng. Det må ikke bare være snakk om store, gigantiske etableringer, men tilrettelegging for at også de små bedriftene på mindre steder skal ha livets rett. Det er dette som skaper mangfold og attraksjon, og det er viktig at dette fortsatt blir prioritert. La meg til slutt si noen ord om kommunestruktur. Jeg er av dem som er godt fornøyd med formuleringen i Soria Moria-erklæringen som sier at endringer i kommunestrukturen skal være basert på frivillighet. Selvfølgelig skal vi diskutere hvilken kommunestruktur som er best for innbyggerne, og selvfølgelig skal nødvendige justeringer foretas når det er det beste for innbyggerne, men vi kan ikke sitte her i Oslo og tegne kart over hvilken kommunestruktur som er best for innbyggerne våre. Ingen må heller leve i den villfarelsen at bare kommunene blir store nok, er alle økonomiske problemer i kommunene løst. La meg også tilføye at vi ikke må glemme avstandene og den spredte bosettingen når vi diskuterer kommuneøkonomi eller kommunestruktur.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Landbruket er avgjørende viktig både for trygg matproduksjon, levende bygder, kulturlandskapet og for andre næringers eksistens, ikke minst reiseliv og industri. Jeg har registrert signalene fra næringen om årets jordbruksoppgjør, og jeg er glad for at det også i år ble forhandlet fram en avtale, og at dialogen med næringen fortsatt er god. Jeg synes imidlertid vi skal legge oss på minne de signalene vi nå har fått fra næringen i årets forhandlinger, fordi dette henger nøye sammen med den rekrutteringen vi er avhengige av å ha til denne viktige næringen. I Soria Moria-erklæringen er det klart slått fast at vi skal ha et variert landbruk og en matproduksjon over hele landet. Dette kan vi ikke makte uten at vi her i Stortinget og i næringen over hele landet har en felles forståelse av hvordan virkeligheten er i næringen. Jeg ser derfor fram til stortingsmeldingen som skal komme, om en framtidsrettet landbruks- og matpolitikk. Framfor alt trenger næringen over hele landet langsiktighet for å kunne levere det vi forventer. Dette tror jeg det bare er en rød-grønn regjering og et rød-grønt stortingsflertall som kan få til. Dette sier jeg fordi jeg også i dag ser at det foreligger flere forslag fra deler av opposisjonen som er helt uforenlig med målsettingen om å opprettholde et landbruk over hele landet, og dermed levende bygder. Jeg tenker her på de to høyrepartiene. Et eksempel er Fremskrittspartiets forslag om ikke å bifalle den framforhandlede avtalen, og om å frata næringen forhandlingsretten og isteden betrakte midlene til landbruket på samme måte som andre utgifter i statsbudsjettet. Er det dette Fremskrittspartiet mener med å slippe bonden fri? Og er det dette de mener skal utvikle en god næring over hele landet? Fremskrittspartiets forslag om dramatiske forandringer og kutt i landbrukets rammebetingelser har de gjentatt i alle år siden jeg kom på Stortinget for 14 år siden. Jeg er veldig glad for at de ikke har nådd fram med sin politikk, og jeg håper at velgerne holder høyrepartiene unna regjeringskontorene i tiden som kommer. Alle forstår at dersom vi skal ha et landbruk over hele Norge, så kan det ikke styres av markedet alene, slik Fremskrittspartiet mener. Dette er bedrifter som er stedsbundne, og som påvirkes både av topografi og av klima. Dette mener jeg at folk flest ute i landet forstår, men Fremskrittspartiet og noen til ikke vil ta inn over seg, slik representanten Trældal har bekreftet her i dag.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-06-16:
Det er kommunene og kommuneøkonomien som er grunnlaget for mange av de viktigste velferdstilbudene i velferdssamfunnet vårt. Derfor er overføringene til kommunene og kommuneøkonomien et viktig grunnlag for videre utvikling av det velferdssamfunnet og de velferdsordningene vi har. Men kommunene har også andre inntekter, og derfor er det å holde orden i økonomien for å legge til rette for god skatteinngang gjennom god aktivitet i næringslivet også en viktig faktor for kommunenes evne til å løse sine oppgaver. Kristelig Folkeparti mener at det er behov for å styrke kommuneøkonomien for 2012 med 1 mrd. kr i frie inntekter utover regjeringens forslag. Ingen partier kan påberope seg at deres opplegg kan løse alle utfordringene kommunene står overfor – og alle de tøffe prioriteringene som kommunene er nødt til å gjennomføre også neste år – men nettopp fordi det er i kommunene de grunnleggende velferdstjenestene utvikles og drives, er det viktig at vi prioriterer og setter inn innsatsen nettopp der. Demokratiet vårt, både nasjonalt og lokalt, er en fantastisk styrke for det norske samfunnet. Men demokratiet har også noen utfordringer ved seg. Siden det er en kamp om ressursene og kamp om oppmerksomheten når vedtakene skal fattes både lokalt og nasjonalt, er det ofte en fare for at det er de sterkeste stemmene som høres best, som når fram, og som får de største ressursene. Ikke desto mindre er det en særlig forpliktelse for oss som politikere både nasjonalt og lokalt å se hvem som trenger det mest, og hvilke stemmer som har størst behov for å bli hørt. Kampen for å styrke barnevernet har Kristelig Folkeparti ført over lang tid, og vi kommer til å fortsette den kampen til vi har på plass en opptrappingsplan for full barnevernsdekning – og at den er gjennomført. Vi er glad for at regjeringen for 2011 la inn øremerkede midler. Men vi ser at behovene er større, og vi ønsker at midlene skal økes. Vi savner en tydelig plan fra regjeringen som viser at man skal trappe opp disse midlene, at dette ikke bare skal behandles fra budsjett til budsjett, men slik regjeringen varslet planer for opptrapping av sykehjemsdekning, barnehagedekning og andre områder, fortjener nå barnevernsungene en nasjonal plan for opptrapping – til full dekning.
Heidi Ørnlo (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Kommuneopplegget vi i dag har til behandling, gir grunnlag for gode velferdstjenester i 2012. Økningen som det er lagt opp til i kommunenes inntekter, er nødvendig og viktig for å fange opp befolkningsveksten og det økende behovet for kommunale velferdstjenester. Vi ser at ute i kommunene er det et stort behov for ressurskrevende tjenester. Dette gjelder innen helse og omsorg for pasienter både under og over 67 år, det gjelder innenfor barnevernet, og det gjelder for spesialundervisning, for å nevne noen områder. Det ble i kommuneproposisjonen for 2011 gjort viktige grep da det kommunale inntektssystemet ble revidert, og man fikk kostnadsnøkler basert på rent faglige og oppdaterte tall, samtidig som skatteandelen av kommunenes samlede inntekter ble redusert. Og endringen i skatteandelen sett i forhold til Høyres forslag om å øke den til 50 pst., i stedet for å redusere den, ville innebære et inntektstap for en kommune som Horten på 8 mill. kr i år. Det nye inntektssystemet var, og er, et viktig skritt i riktig retning for å sikre befolkningsrike kommuner på begge sider av Oslofjorden et inntektsgrunnlag og en rammeoverføring som gjør at de nærmer seg resten av Kommune-Norge. Men selv med det løftet som er gjort, er det fortsatt slik at kommuner i Vestfold gis de laveste overføringene i Kommune-Norge. Vestfold har stor tilflytting og har over tid gjennomgått store omstillinger innenfor industri og skipsfart. Så når man ser at f.eks. Horten skårer lavt på levekårsindeksen og har en høy andel av sine innbyggere på trygd, er det vel ikke lenger noen i denne sal som tror at Vestfold er «gullkysten». Jeg ser optimistisk fram til en fortsatt utvikling av det kommunale inntektssystemet, som gjør at alle kommuner skal ha en reell mulighet til å gi likeverdige tjenestetilbud, inkludert kommunene i Vestfold.
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
På min eigedom, fleire hundre kilometer inn Sognefjorden frå vestlandskysten, er det gjort rike kulturminnefunn frå jarnalderen og folkevandringstida, som romerske dinarar frå år 0. Dette skal ikkje vera eit innlegg om historia om ein fleiretusenårig europeisk kulturpåverknad på vestlendingane eller, for den delen, på heile kyststripa vår. Det kunne det ha vore – og kanskje det blir det – men like mykje skal det vera eit innlegg der eg vektlegg norske regionar sine tette, konstruktive og framtidsretta samarbeid med andre europeiske regionar. Det handlar om ei rik kulturell utveksling, og ikkje minst handlar det om erfaringsoverføring og gjensidig stimulering til alt utviklingsarbeid. Me snakkar altså om ein fleiretusenårig samarbeidstradisjon som skapar kulturelt mangfald og utvikling, og ikkje minst utviklar næringslivet vårt, som i neste omgang legg grunnlaget for verdiskaping og arbeidsplassar i heile landet. Me vestlendingar og resten av Kyst-Noreg har i alle desse tusenvis av åra vore bevisste på at vekstimpulsane og vekstpotensialet finn me i det store utlandet. Og då er eg komen til mitt hovudpoeng. Dette arbeidet blir i dag leidd av fylkeskommunane, i tett dialog med næringslivet vårt. Fylkeskommunane våre har – for å bruka det uttrykket – den regionale kompetansen. Det betyr at dei sit tett på det lokale og regionale næringslivet, og kjenner utfordringane og ikkje minst moglegheitene som ligg lokalt og regionalt. Det er viktig å vera bevisst på at i denne samanhengen er Noreg ikkje spesielt homogent. Ja, eg vil våga den påstanden at Noreg er eit av dei minst homogene landa i Europa. Det som er godt utviklingsarbeid i Østfold og i Akershus, er noko anna enn kva som er fokuset i innlandet. Sørlandet har sine utfordringar og moglegheiter, medan Vestlandet, også kalla for gullkysten – som alle veit – har sine moglegheiter. Og slik kan me gå heile kysten rundt. Såleis er det avgjerande viktig at me har eit regionalt system for analyse, for utarbeiding av lokale og regionale strategiar og for gjennomføring av utviklingsarbeidet som saman med næringslivet syter for næringsutvikling og verdiskaping, til glede for heile nasjonen. Det er dette systemet og dette verdifulle samarbeidet for verdiskaping no forslagsstillarane med lite heltemodig innsats vil nulla ut og antakeleg overføra til eit statleg byråkrati. Det fell slik sett inn i tradisjonen der høgresida meiner at næringsutvikling og jobbskaping er utelukkande ei sak for næringslivet og enkeltbedrifter. Det er me i Arbeidarpartiet naturlegvis djupt ueinige i.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-16:
Som jeg redegjorde for i mitt innlegg, så er det virkelighetsbildet representanten Åmland tegner, feil. Regjeringen gjør masse for å bekjempe rasisme og diskriminering, herunder antisemittisme. Så jeg mener det undergraver mulighetene for en redelig debatt om dette hvis Fremskrittspartiet og Kristelig Folkepartis linje skal være å late som om vårt svar har vært at vi skal vente med å gjøre noen ting. Vi gjør mye nå. Jeg er derimot enig i et virkelighetsbilde som sier at vi i det norske samfunnet ikke har tatt nok på alvor faren for at antisemittismen kunne vokse fram igjen. Og jeg tror at mange av oss er negativt overrasket over de tallene vi f.eks. ser fra undersøkelsen i Oslo. Jeg har lyst til å understreke, og det sier også den undersøkelsen, at dette ikke bare er holdninger blant muslimske barn i Oslo-skolen. Dette er holdninger som vi ser også godt representert blant barn med annen bakgrunn, bl.a. kristen bakgrunn. Derfor skal vi ikke gjøre dette til bare et spørsmål om den muslimske delen av vår befolkning.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-16:
Jeg skjønner at Kristelig Folkeparti har bestemt seg på forhånd for hvilket bilde de vil tegne av regjeringens synspunkt. Istedenfor å lytte til det jeg sa, der jeg bl.a. brukte tid på å beskrive min reaksjon på de tallene som har kommet fra Oslo, og som viser at vi har et problem med antisemittisme i Osloskolen, er representanten Syversen opptatt av å tegne et bilde av at vi ikke er opptatt av dette. Det er feil. Representanten Syversen vil også tegne et bilde av at vi ikke gjør noe. Som jeg har redegjort for, har vi altså en omfattende handlingsplan mot rasisme og etnisk diskriminering. Dette arbeidet er trappet opp siden den gangen Kristelig Folkeparti satt i regjering. Vi har en helhet i arbeidet mot rasisme som vi mener også setter oss godt i stand til å forebygge antisemittisme, bl.a. i skolen. Så vil vi få mer kunnskap når vi får den undersøkelsen som HL-Senteret skal gjennomføre for oss. Det vil også gi oss grunnlag for å se om det er ytterligere tiltak vi kan sette inn. Det står altså ikke i motsetning til å gjøre noe i dag.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-16:
Jeg sa både i mitt innlegg og i mitt svar til representanten Syversen at jeg er bekymret for den økning i antisemittisme som vi har sett i Oslo-skolen. Det har Syversen hørt meg si to ganger. Nå har jeg sagt det for tredje gang. Jeg skal gjerne si det flere ganger hvis han har behov for det.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-16:
Avslutningsvis har jeg bare lyst si at jeg synes det er trist at denne debatten ble som den ble. Det er avgjørende, mener jeg, at vi noen ganger klarer å legge vekk partitaktiske hensyn – behovet for å markere det ene partiet framfor det andre – og vise at vi står sammen i møte med noen samfunnsproblemer, noen holdninger, som det faktisk er bred enighet om i denne sal at vi vil bekjempe. Det er ingen tvil om – hvis man leser komiteens innstilling – at det er sånn. Det er et samlet politisk miljø i Norge som ønsker å sende et signal både til den jødiske befolkningen i Norge og til alle andre deler av vår befolkning om at vi aldri vil akseptere antisemittisme. Det er ikke noe problem, hvis man leser innstillingen, å lese det ut av den. Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet velger å bruke denne debatten til å presentere et annet bilde. Man velger å lese de andre partiene på verst mulig måte. Jeg vil oppfordre representantene fra de to partiene til å tenke seg litt om. Jeg tror det ville vært langt mer verdifullt for de menneskene det gjelder, at vi sammen klarte å sende et signal som vi faktisk er enige om, enn at noen skal bruke alle sine krefter i denne sal til å få det til å se ut som om resten av oss egentlig ikke er opptatt av dette. Det synes jeg var skuffende. Jeg er fast bestemt på at vi skal fortsette arbeidet med tiltak som kan stoppe både antisemittisme og andre former for rasisme i Norge. Det mener jeg denne debatten gir oss et godt grunnlag for, og jeg har redegjort for en del av de tingene vi gjør. Det er ikke sånn at regjeringspartiene stemmer imot dette fordi det er et Dokument 8-forslag. Vi er i stor grad allerede i gang med å gjennomføre, eller vil gjennomføre, en rekke av de forslagene som er i det private forslaget. Så er det i tillegg noe som vi er saklig uenig i. Men målet er vi enige om, og Stortinget burde klare å sende et signal om at vi tar den målsettingen på alvor – og tror hverandre på det.
Torkil Åmland (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
Jeg har et spørsmål til statsråd Lysbakken: Regjeringen argumenterer her for at man trenger mer kunnskap og man skal bruke et år nå på en undersøkelse om dette. I Vårt Land i dag står det referert fra en paneldebatt. Der heter det: «Både Solhjell og statssekretær i Utenriksdepartementet Espen Barth Eide(Ap) uttrykte at regjeringen har undervurdert antisemittiske holdninger i muslimske miljøer. – Vi har ikke sett tidlig nok denne «nye» utgaven av antisemittisme. Vi har ikke tatt dette alvorlig nok, trolig fordi vi ikke vil kritisere svake grupper i samfunnet, sa Barth Eide.» (Ap) Er statsråden enig i den kritikken som Barth Eide fører mot sin egen regjering her, og mener han ut fra dette at det er en god strategi å bruke ett år på videre å utrede dette før man bestemmer om man skal gjøre noe?
Torkil Åmland (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
Det er en alvorlig sak vi diskuterer i dag. Man skulle egentlig ha håpet at det ville være unødvendig å diskutere jødehat og antisemittisme i 2011. Det er dessverre nødvendig å diskutere det, på bakgrunn av en historie som vi alle kjenner godt, og som har mye mørke og tragedie i seg. Når jeg hører statsråden her i dag, synes jeg ikke regjeringen har tatt inn over seg alvoret i denne situasjonen. Man snakker om opposisjonens virkelighetsbilde, man snakker om alle andre grupper, og man forsøker å vinkle dette over på alle andre ting enn det saken faktisk handler om. For meg høres det ut som en ganske kraftig ansvarsfraskrivelse i forhold til situasjonen. Det som hadde vært viktig, ville vært at det politiske styret sendte ut et entydig signal om at dette er fullstendig uakseptabelt. En måte man kunne ha gjort det på, var at denne saken hadde blitt enstemmig vedtatt slik den ligger. Da hadde man sendt et tydelig signal om at dette er en fullstendig uakseptabel situasjon, og at det må tas en del grep for å hjelpe på dette. Når jeg leser hva parlamentarisk leder i SV, stortingsrepresentant Bård Vegar Solhjell, sier i Vårt Land, synes jeg faktisk han har en mye bedre innfallsvinkel på dette enn det statsråden har her i dag. Han sier i Vårt Land i dag: «Vi har trodd at antisemittisme kunne bli håndtert i samme åndedrag som islamofobi og andre rasistiske holdninger. Nå har vi skjønt at antisemittisme må håndteres for seg.» Det er jeg faktisk helt enig med Solhjell i. Dessverre sier ikke statsråden fra det samme partiet det samme her i dag. Han sier tvert imot at man skal utrede dette, man skal se det i sammenheng med alle andre grupper. Dermed flyter dette ut til å bli noe helt annet enn det som det hadde vært viktig at det var, og det som Solhjell sier til Vårt Land at det burde være. Så sier man at man trenger mer kunnskap, at det skal være kunnskapsbasert. Det er for så vidt et greit prinsipp, men også her sier både Solhjell og Barth Eide i dag at man «har undervurdert antisemittiske holdninger i muslimske miljøer». Videre står det: «Vi har ikke sett tidlig nok denne «nye» utgaven av antisemittisme. Vi har ikke tatt dette alvorlig nok, trolig fordi vi ikke vil kritisere svake grupper i samfunnet, sa Barth Eide.» Jeg vil nesten foreslå at Lysbakken setter seg ned med en kopp kaffe og tar seg en prat med Barth Eide og Bård Vegar Solhjell. De har en mye mer nyansert og prinsipiell tilnærming til dette enn det jeg opplever at statsråden har her i dag. Hadde det disse sier, vært utgangspunktet, kan det hende at vi hadde fått en god sak, et tydelig signal ut fra denne saken, og kanskje hadde regjeringen da sett dette som såpass viktig at man hadde sagt: Her må man gjøre noe, og man må gjøre noe nå. Da hadde man kanskje stemt for forslaget. Det er en tragedie at dette forslaget ikke blir vedtatt enstemmig i Stortinget i dag.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-06-16:
Jeg vil begynne med en bemerkning til noe som representanten Holmås var inne på. Han dro et viktig skille mellom kritikk mot jøder og kritikk mot israelere. Det er jeg glad for at han gjorde. Det minner meg for så vidt om en annen sak enn den som diskuteres i dag. Jeg fikk svar fra utenriksministeren i dag på et spørsmål som gjelder president Abbas, som i det siste har brukt tid på å snakke om at han ønsker et nytt Palestina som skal være jødefritt – en tydelig rasistisk uttalelse som utenriksministeren ikke tar avstand fra. Jeg mener at det, selv om det er en sak som er på siden, viser at det er viktig å presisere at en må klare å skille mellom å snakke om israelere og å snakke om jøder. Det er mange bekymringsfulle momenter i denne saken. Jeg synes det er et viktig poeng at mobbingen i dag ikke er slik at den kun skjer i skolegården eller på veien hjem fra skolen. Mobbing skjer fullt ut – elektronisk, gjennom sosiale medier, SMS, mail og lignende. Med andre ord har mobbingen blitt noe ofrene tar med seg hjem. Det er på mange måter noe de ikke kan klare å unnslippe. Barn og ungdom har ikke lenger noe fristed fra mobbing. Nå ser en altså at mobbing på bakgrunn av etnisitet eller religiøs bakgrunn vokser radikalt. Forslaget vårt har kanskje blitt enda mer aktuelt ut fra den rapporten om Oslo-skolen som de fleste har sitert fra, der en ser at en av tre jøder mobbes flere ganger i måneden. Det krever handling. Jeg ønsker å kommentere et par forslag. Det Mosaiske Trossamfund er blant dem som i størst grad merker det nye jødehatet. Synagogen har vært utsatt for terrorforsøk, og sikkerhetstiltakene rundt de jødiske institusjonene er strenge. Den siste tiden har trossamfunnet opplevd at politiet er mindre synlig, til stede, enn før. Trossamfunnet anslår at så mye som en tredel av medlemskontingenten ene og alene går til sikkerhetstiltak. De har nå sendt søknad til Justisdepartementet om støtte til fornyelse av eksisterende sikkerhetsutstyr og til kontinuerlig dagvakt ved de jødiske institusjonene. Det er et demokratisk problem når trosfriheten, bevegelsesfriheten og ytringsfriheten trues av terror og hatkriminalitet. Kristelig Folkeparti mener derfor at det er behov for at regjeringen imøtekommer ønsket fra Det Mosaiske Trossamfund om støtte til fornyelse av sikkerhetsutstyret og en dagvakt ved institusjonene. Det er ikke bare holdningene i Norge som truer trosfriheten. Også utenlandske organisasjoner har påvirkningskraft på holdninger i enkelte miljøer i Norge. Jeg vil trekke fram organisasjonen Hizb ut-Tahrir. Organisasjonen ble opprettet i Jerusalem i 1953 og arbeider for opprettelse av et verdensomspennende kalifat der alle konvertitter fra islam skal henrettes, kun menn skal ha de øverste maktposisjoner, og ikke-muslimer skal nektes stemmerett. Medlemmer av organisasjonen har blitt dømt til fengsel i Danmark for å ha delt ut løpesedler som oppfordrer til å drepe jøder hvor enn man måtte finne dem. Andre land har også forbudt organisasjonen. Ett av forslagene til Kristelig Folkeparti går nettopp på å vurdere dette, og det burde regjeringen ha gått inn for.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-06-16:
Denne saken handler om holdninger, dessverre representert i mange grupper av befolkningen. Disse holdningene må vi sammen jobbe for å endre. Vi kan ikke ha det slik at ytringsfriheten, bevegelsesfriheten og trosfriheten er truet uten at regjeringen viser handlekraft og vilje til endring. Jeg vil gjenta Lysbakkens uttalelse om at «det er alvorlig hvis det er en voksende antisemittisme i Norge», Og: «Om en slik trend er situasjonen i Norge bør det utvikles målrettede tiltak.» Men statssekretæren i Utenriksdepartementet, Espen Barth Eide, erkjenner følgende: «Vi har ikke sett tidlig nok denne «nye» utgaven av antisemittisme. Vi har ikke tatt dette alvorlig nok.» Dette er ikke feilsiteringer. Dette er ikke oppkonstruert. Altså erkjenner regjeringens representant Barth Eide at dette er et problem som regjeringen ikke har tatt alvorlig nok. Men selv om det gjentatte ganger er lagt fram rapporter om at jødiske barn blir utsatt for vesentlig mer mobbing og sjikane enn andre barn, viser ikke regjeringen handlekraft. Selv når det kommer forslag om ti konkrete tiltak i Stortinget, lener regjeringen seg tilbake, holder seg unna og kan ikke støtte noen av disse. Og grunnen til dette ga SVs parlamentariske leder, Bård Vegar Solhjell, i en debatt på tirsdag. Han sa følgende: «Dere vet like godt som jeg at et Dokument 8-forslag som dette er, ikke går gjennom. Det gjelder alle slike forslag.» Altså avslører SVs parlamentariske leder følgende: Uansett hvor alvorlig et problem er, uansett hvor viktig og dokumentert en utfordring er, eller hvor gode tiltakene som blir fremmet i denne salen, er, vil ikke regjeringen løfte en finger om forslagene kommer fra opposisjonen. Man bare avventer. Denne saken handler i stor grad om norske barns hverdag. Noen lærere kan fortelle om elever som notorisk henger ut jødiske medelever. Ett av tre jødiske barn blir mobbet, sjikanert eller til og med drapstruet flere ganger i måneden. Kristelig Folkeparti trodde vi skulle stå sammen om denne saken, men så opplever vi at i en så alvorlig sak avventer regjeringen og har en arrogant holdning til forslagene fra opposisjonen. I verste fall kan regjeringens arroganse gå ut over uskyldige barns liv og helse.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-06-16:
Vi mener at velferdsordningene er ordninger som i flere år har vært lite i fokus. Når vi ser at det er så få bønder som tar ut ferie, at det er så mange som sier at de ikke har råd til å ta ferie, at det er så mange som ikke har anledning, eller at det ikke er avløsere nok til å ta ut ferie, så skjønner vi at når de ber om 7 pst., så er det et grunnlag som kan gjøre det bedre for dem. Selvfølgelig: 4 pst. gjør det litt bedre, men å gjøre som du og jeg kan, ta ut i hvert fall tre uker ferie hvert eneste år, det må være et mål for alle.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-06-16:
Det er ikke Kristelig Folkepartis utgangspunkt for å ønske beredskapslagre for korn i Norge. Vi ser på situasjonen slik den har vært de siste årene, at man i Russland og mange andre land har hatt svikt i avlingene. Vi ser at kornet er ganske dyrt, og vi ønsker å møte det med å produsere mer korn i Norge for å opparbeide våre egne lagre. Det er viktig for landet vårt.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-06-16:
Kristelig Folkeparti har i flere år sagt at vi ønsker skattelette på formuesskatten når det gjelder arbeidende kapital. Det har vi vært tydelige på, og det gjelder også landbruket. Når det gjelder avskrivningssatsene, ønsker vi å heve dem fra 4 til 6 pst. Det står tindrende klart. Så om Høyre vil støtte Kristelig Folkeparti i den forbindelse, er jo vi takknemlige for det.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-06-16:
Dette fungerer ikke lenger, sa Samdriftenes Kontaktorgan BA under høringen i jordbruksoppgjøret. I dag er det lagt lite til rette for samdrifter. Det som for få år siden var en fordel – å slå seg sammen og effektivisere driften – har blitt en ulempe. Jordbruksavtalen reduserer bl.a. kraftig støtten på produksjon per liter melk, ved høy produksjon får de altså mindre støtte. Ønsker statsråden fortsatt samdriftsformer som en måte å drive landbruk på i fremtiden, og hvilke grep vil statsråden ta for å få dette til å fungere?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-06-16:
SVs representant, Alf Holmelid, utfordret Kristelig Folkeparti på «strukturutvikling». Kristelig Folkeparti skriver i sine merknader at formålet «med jordbruksstøtten er å bevare bosettingsmønsteret», og det er å gi oss god og trygg mat – altså et levende landbruk i hele landet. Derfor var den utfordringen som ble gitt, overraskende. I innstillingen leser vi at områder med spredt bosetting har en nedgang i sysselsettingen på over 40 pst. Dette viser at regjeringens mål om å opprettholde distriktsjordbruket ikke er nådd. Derfor er Kristelig Folkeparti opptatt av å bedre innretningen av virkemidlene, slik at vi får et levende landbruk også i distriktene. Og da er virkemidlene i tillegg til jordbruksstøtten – som fjerning av formuesskatten på arbeidende kapital, avskrivningssatsene, gradvis fjerning av arveavgiften, osv., og en næringsinntekt som ikke minker, men øker – viktig for Kristelig Folkeparti.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Regjeringen er opptatt av likelønn, men vi mener at partene er de beste til å finne gode løsninger på det, og det har partene faktisk bevist at de klarer gjennom de siste tariffoppgjørene. Bare i statlig sektor klarte vi å omfordele over 200 mill. kr, der vi prioriterte kvinnedominerte grupper. Så er det viktig for regjeringen å holde fast ved at likelønn ikke bare løses gjennom tarifforhandlingene. Det er viktig at vi har gode velferdsordninger. Det er viktig at vi motiverer flere menn til å ta omsorgspermisjon, som vi nettopp har gjort gjennom å legge fram et forslag i Stortinget der vi utvider foreldrepermisjonen og bidrar til at flere fedre tar permisjon. Og, som jeg sa i mitt innlegg, jeg tror det er særdeles viktig at vi fortsatt har fokus på at flere kvinner kommer inn i mer mannsdominerte yrker. Det vil være viktige bidrag til å utjevne lønnsforskjellene mellom kvinner og menn i hele det norske samfunnet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Jeg er skeptisk til at det skal være en automatikk i at man får lønnspålegg; det må være en del av det ordinære forhandlingsløpet. Når man kommer tilbake, vil det være naturlig at man får vurdert den stillingen man har, ut fra de ordinære lønnsforhandlingene som har vært i bedriftens tariffområde innenfor den aktuelle sektoren der arbeidstakeren er ansatt. Men det vi ser – og som er viktig når det gjelder likelønn – er at det er en god del strukturelle endringer nå som er veldig positive for kvinner. I staten slutter 10 pst. av alle arbeidstakere i løpet av ett år. De mennene som begynner, begynner i samme lønnskategori som de mennene som slutter, mens kvinnene begynner i langt høyere lønnskategorier. Det er med på å redusere gapet mellom kvinnelønn og mannslønn betydelig, og jeg tror det er viktig at vi har fokus på den type tiltak også i tiden framover.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Arbeiderpartiet har ikke satt noen pris på den jobben som skal gjøres. Forholdet til pelsdyr forutsetter vi blir avveid når landbruksmeldingen blir lagt fram. Da vil representanten se hvilken posisjon Arbeiderpartiet har inntatt.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Arbeiderpartiet legger til grunn at meldingen blir lagt fram til høsten, slik det er kunngjort. Noe annet har ikke jeg å kommentere til dette.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Det partene i jordbruksforhandlingene avtaler, er målpris, og den oppnår man hvis næringen oppnår de prisene i markedet som de har forutsatt i avtalen. Det er konsekvensen av målprisfastsettelsen. Det er, som representanten kanskje vet, ikke alltid at man oppnår den målprisen i markedet som man har avtalt i avtalen.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
I en merknad argumenterer Fremskrittspartiet med at det er viktig å få ned de skyhøye avgiftene på mat i Norge, og ber regjeringen intensivere arbeidet med å redusere dem betraktelig. Har ikke Fremskrittspartiet fått med seg at regjeringen har lagt inn som en forutsetning at matproduksjonsavgiften fjernes i sin helhet fra 1. januar 2012, og at det betyr en avgiftslette i størrelsesorden 600 mill. kr – noe som betyr enormt mye for industrien vår? Har ikke Fremskrittspartiet fått med seg dette?
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Både Høyre og Fremskrittspartiet hevder at landbrukspolitikken er mislykket, bl.a. viser de til at en del gårdsbruk rasjonaliseres bort. De har selv alternativer som kutter vesentlig i overføringer og inntektsmuligheter, og de løfter fram en mer rendyrket markedsløsning som sine alternativer. Det å hente ut skalafordeler ved å vokse er jo selve grunnlaget for at et slikt jordbruk skal bli billigere, og det er bare større bruksavgang som kan gjøre det mulig. Så jeg synes ikke at argumentasjonen henger sammen. Eller er det slik at Høyre er stilltiende enig med Fremskrittspartiet, som i innstillingen sier at «et ledd i en modernisering vil være at landbrukspolitikken ikke lenger skal være et ledd i distriktspolitikken»?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
Arbeiderpartiet vedtok på sitt landsmøte at man skulle avvikle pelsdyroppdrett. Så mitt spørsmål til representanten blir: Vil Arbeiderpartiet legge inn et krav i landbruksmeldingen om at pelsdyrnæringen avvikles, og hvilken pris har man satt på omstillingen for næringen, hvis man legger den ned?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
Jo, Fremskrittspartiet har fått med seg det. Men det man også må ta inn over seg, er at på grunn av importvern og alt annet gjør man mye av dette. Det er jo målprisene som det henvises til, som er lagt på, så det er forbrukerne som til sjuende og sist må betale for det regjeringen har gjort her. Hadde regjeringen fulgt Fremskrittspartiets politikk, hadde det ikke vært nødvendig å gjøre dette, og man ville ha fått mindre utgifter for forbrukerne. Fremskrittspartiet fokuserer, i motsetning til regjeringspartiene, på forbrukerperspektivet og ikke bare på overføringene.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
Når det gjelder rasering av landbruket, har ikke Fremskrittspartiet vært i regjering. Derimot har SV vært i regjering, og vi ser at det har blitt 36 000 færre bruk. Vi ser at bøndene taper inntektsmuligheter, vi ser at fraflyttingen aldri har vært så stor, og vi ser at matprisene aldri har steget så mye. Så den eneste muligheten for den norske bonden er faktisk å få et snarlig regjeringsskifte, slik at man får de rammebetingelsene og den forutsigbarheten som man trenger. Regjeringen Stoltenberg har tatt fra bonden muligheten til å være forutsigbar. Det finnes ikke forutsigbarhet. Det kan vi gi mange eksempler på. Man starter opp én støtteordning ett år – borte neste år. Det er ikke noen langsiktighet i dette. Det jeg kan love representanten, er at når vi kommer i regjering i 2013, vil bonden få bedre inntekt og mer forutsigbarhet.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
Hvis representanten har lest merknadene – hun bør ha lest merknadene og sett helheten i dem, for skal en se på Fremskrittspartiets merknader, må en se på helheten – ville hun sett at vi har en annen måte å styre landbruket på. Regjeringen bruker et system som ingen i verden, heller ikke i OECD-systemet, driver jordbruk etter. Det er ingen plasser maten er dyrere, det er ingen plasser vi har mer fraflytting, og det er ingen plasser det går dårligere når det gjelder den politikken som drives i dag. Med vår politikk ville vi komme til å deregulere. Vi kommer til å slippe bonden fri, vi skal faktisk la bonden være en selvstendig næringsdrivende, ikke slik som regjeringen gjør i budsjettet – å gjøre ham til en statsansatt og til en person som ikke får lov til å bestemme over egen jord, ikke får bestemme over egen avling, og for den saks skyld ikke får bestemme når han skal gå på jobb.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-06-16:
For en tid tilbake var jeg i en debatt med din partileder, Kristin Halvorsen, om pelsdyr. Hun påpekte flere ganger i debatten at det var om å gjøre legge ned pelsdyrfarmene så fort det lot seg gjøre, gjerne om noen få uker nesten. Mitt spørsmål til representanten blir: Vi ser jo at dere krangler og diskuterer så fillene fyker av gårde når det gjelder den nye landbruksmeldingen, og vi ser også at den er forsinket fordi dere har interne diskusjoner. Vil det være et krav fra bl.a. SV at pelsdyrnæringen blir nedlagt i forbindelse med den meldingen, eller vil dere gjøre som dere gjør i de fleste andre saker, å legge dere på rygg for Arbeiderpartiet og de andre?