Morten Lund (Senterpartiet), 1999-06-10:
Berørte parter har gitt mye ros for den måten meldingen beskriver skogsektorens utfordringer og muligheter på, og de berørte partene er mange og engasjerte. Som på andre politiske områder ønskes klarere ambisjoner fra myndighetene på delområder som er i sterk motstrid til hverandre, f. eks. skogbrukernes og industriens ønsker om økt avvirkning mot frilufts- og miljøorganisasjonenes krav om å ta vare på artsmangfoldet og urørte områder. Reaksjonene inn til komiteen underveis og nå i etterkant tyder likevel på en stor grad av respekt for andre parters argumenter. Jeg mener å kunne fastslå at det har skjedd en stor grad av tilnærming mellom dem som representerer tradisjonell verdiskaping i og av skogen, og dem som representerer verne- og rekreasjonsinteresser. Denne utvikling har ikke minst kommet til uttrykk gjennom prosjektet Levende Skog, der representanter for disse ulike grupper har kommet fram til enighet om et sett standarder for et bærekraftig skogbruk i Norge. Dette arbeidet har lagt grunnen for at aktørene i skogpolitikken gjennom positive virkemidler kan sikre miljøinteresser og samtidig bidra til at skogproduktene kan forsvare de miljøkrav som markedet etter hvert vil sette. Det er viktig for alle interesser at arbeidet med en ny skoglov nå skal settes i gang. En samlet komite slår fast at den nye loven skal være en næringslov hvor prinsippet om frihet under ansvar opprettholdes. Samtidig må loven gi klare rammer for de miljøhensyn som påhviler skogbruket, og som skal være en viktig del av den enkelte skogeiers forvalteransvar. Det er også full enighet om at skogbruket skal spille en sentral rolle for bosetting og sysselsetting i distriktene framover, både som ressursgrunnlag for verdiskaping og som bokvalitet. De femårige verdiskapingsprogrammene som er lansert i meldingen, vil kunne bidra til økt aktivitet, og ikke minst til at trevirket blir foredlet lokalt og innenlands i større grad enn i dag. Komiteen har merket en betydelig skepsis mot Regjeringens forslag om å innføre en offentlig miljøforskrift for skogbruket. Denne skepsisen bunner dels i frykt for økt byråkratisering, som igjen kan føre til at avvirkningen går ned. Men jeg tror også mye av skepsisen skyldes at de som har bidratt til samarbeidsprosjektet Levende Skog, har en sterk tro på at den arbeidsmåten vil vise seg å gi større og raskere forbedringer enn statlige regler. Og selvfølgelig har aktørene ønske om å få prøve ut denne arbeidsmåten i praksis noen år. Senterpartiet har stor forståelse for disse innvendingene. Når vi likevel støtter Regjeringen i at det trengs en statlig miljøforskrift ved siden av standardene fra Levende Skog, skyldes det ønsket om å sikre en felles miljøprofil for hele landets skogbruk. Vi forutsetter at man i minst mulig grad legger inn tidkrevende og byråkratiske meldeplikts- og søknadsløsninger. Jeg er overrasket og skuffet over at Arbeiderpartiet ikke ser behovet for slike miljøforskrifter, som det store flertallet av miljøorganisasjonene ønsker. Dette standpunktet fra Arbeiderpartiet føyer seg dessverre inn i rekken av mer defensive standpunkter fra partiet i miljøspørsmål. Senterpartiet vil understreke betydningen av at det fortsatt legges til rette for en rasjonell og effektiv skogdrift. Dette krever videre utbygging av skogsveier, og at hele veinettet for øvrig er tilpasset de transportmidler som gir en rimelig og sikker transport. Skogsektoren bør på sikt få samme rammebetingelser for transport som i nabolandene. Ønsket om å få endret kjøretøyforskriftene både når det gjelder lengde og totalvekt, må derfor vurderes. Slike ønsker må samtidig vurderes i forhold til bl.a. overordnede krav om trafikksikkerhet. Som representant for Sør-Trøndelag er jeg særlig fornøyd med at Regjeringens forslag om å opprette et internasjonalt tresenter i Trondheim har fått støtte av hele komiteen. Dette senter skal kunne bli en møteplass for kompetanse og utvikling, som vil få betydning for hele skogsektoren. NTNU- og SINTEF-miljøene gir et godt utgangspunkt for å bygge nettverk mellom forskning, utvikling og skognæringene i Norge og tilsvarende i utlandet. Slike nettverk kan bli viktige virkemidler for å få gode praktiske resultater av det verdiskapingsprogrammet som det er bred enighet om. Komiteen har, som skognæringen, vært opptatt av spørsmålet om rekruttering og utdanning. Det finnes masse interessante og krevende arbeidsplasser innenfor denne næringen, og utdanningstilbud finnes også. Men ungdommen har mye å velge mellom. Det trengs da lønnsomhet i de yrkene som vi nå snakker om, men samtidig et utdanningstilbud som er godt tilpasset, både når det gjelder den moderne maskinelle driften, og når det gjelder den biologiske grunnkunnskapen, som gjør det særlig interessant å arbeide innenfor denne sektoren.