Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-13:
I et land der helsetjenestene tilføres så mye ressurser som i Norge, skal vi pasienter og brukere kunne forvente høy kvalitet og ikke behøve å være bekymret for om behandlingen påfører oss unødige skader. Pasienterfaringsundersøkelser viser også at flertallet av pasientene er godt fornøyd med tjenestene de mottar ved sykehusene våre. Allikevel har vi eksempler på uønskede hendelser der pasienter har blitt utsatt for unødig og uakseptabel risiko. Internasjonale undersøkelser anslår at om lag 10 prosent av alle som blir innlagt i sykehus, skades unødig av den behandlingen som blir gitt. Selv om vårt helsevesen rangerer blant verdens beste, må vi gå ut fra at norske tall ikke er vesentlig bedre enn dette. Uønskede hendelser er selvfølgelig først og fremst tragisk for dem som rammes, men vil også bidra til å svekke omdømmet og befolkningens tillit til sykehusene våre. Selv om vi aldri vil komme dit at det ikke skjer feil, vil arbeidet med å gjøre tjenestene trygge, tilgjengelige og av god kvalitet være en av de viktigste oppgavene i tiden som kommer. Det er særlig tre hendelser som har fått oppmerksomhet det siste året og som er bakgrunnen for denne redegjørelsen: Det er sakene vedrørende håndtering av ventelistene ved Vestre Viken helseforetak, kreftoperasjoner ved Nordlandssykehuset Helseforetak og situasjonen ved Statens autorisasjonskontor for helsepersonell. Det har også vært andre alvorlige hendelser som har gjort inntrykk og som har ført til tiltak på systemnivå. Jeg ønsker i dag å gi en oppdatering av status for de nevnte sakene, og deretter redegjøre for hvilke tiltak jeg har iverksatt og vil iverksette for å styrke arbeidet med kvalitet og pasientsikkerhet i helsetjenesten. I januar i år ble Helse- og omsorgsdepartementet kjent med påstander om flere brudd på rutinene for ventelistehåndtering og pasientoppfølging ved kirurgisk avdeling ved Sykehuset Asker og Bærum. Vestre Viken helseforetak varslet Helsetilsynet i Oslo og Akershus om saken i desember i fjor. I sin interne revisjon konkluderte Vestre Viken bl.a. med at pasienter ikke var kalt inn til kontroller og oppfølging når de skulle, at datoer for behandlingsfrist var endret, og at mange pasienter ikke hadde fått tilstrekkelig informasjon om sine rettigheter. Saken ble politianmeldt 25. januar i år, og politiet tok den 16. juli ut foreløpig siktelse mot Vestre Viken helseforetak for ikke å ha organisert virksomheten slik at helsepersonell kan gi forsvarlig helsehjelp. Da jeg ble kjent med påstandene om brudd på rutiner, ba jeg umiddelbart Helse Sør-Øst redegjøre for de faktiske forholdene for å forsikre meg om at alle nødvendige tiltak var iverksatt for å avklare årsaker og rette opp feil. For å avklare om hendelsene ved Vestre Viken helseforetak kunne være uttrykk for systemsvikt i flere helseforetak, stilte jeg i foretaksmøtene med de regionale helseforetakene i januar krav om at alle helseforetakene skulle gjennomgå sine rutiner for håndtering av henvisninger. I denne gjennomgangen ble det ikke gjort funn som tilsa at det forelå systematisk manipulering av behandlingsfrist. Et stort antall saker er gjennomgått i alle regionene, og det viser seg at fristdatoen er endret i 0,07–1,5 pst. av tilfellene. Jeg er kjent med at Helse Sør-Øst har hatt og fortsatt har tett oppfølging i Vestre Viken-saken. Helse Sør-Øst har informert meg om at alle berørte pasienter i ventelistesaken er fulgt opp. Styret i Vestre Viken har vedtatt planer for å sikre at henvisninger behandles i samsvar med regelverket. Vestre Viken har iverksatt flere tiltak for å unngå fremtidige fristbrudd, bl.a. har avdelingen ved Bærum sykehus fått flere ressurser, det har vært utvidet opplæring i bruk av elektronisk pasientjournal og forbedring av skriftlige rutiner for håndtering av henvisninger. Vestre Viken er godt i gang med å gjennomføre en handlingsplan som bygger på anbefalinger og funn fra de gjennomførte revisjonene samt på observasjoner og analyser som er gjort i saken. Handlingsplanen har et todelt siktemål: Den skal vise hvilke forhold som korrigeres ved kirurgisk avdeling ved Sykehuset Asker og Bærum. I tillegg skal den vise hvordan erfaringene fra kirurgisk avdeling skal brukes til læring og forbedring i alle deler av Vestre Viken. Handlingsplanen har fokus på å etablere og sikre gode arbeidsprosesser fra henvisningen er mottatt og vurdert, til behandlingen er gitt. Den inneholder også tiltak for forbedring av intern styring og kontroll. Ansatte skal sikres opplæring i vurdering, prioritering og innkalling av pasienter. Handlingsplanen følges opp av styret i helseforetaket gjennom månedlige rapporteringer fra administrerende direktør til styret. De fleste av tiltakene i den omtalte handlingsplanen skal være fullført innen utgangen av januar 2011. Helse Sør-Øst har videre forsikret om at funn og tiltak i revisjonsrapporten skal spres til hele foretaksgruppen for bl.a. å sikre at læringseffekten utnyttes ved god spredning av erfaringene fra ventelistesaken ved Vestre Viken. Den andre saken jeg vil redegjøre for, gjelder Nordlandssykehuset helseforetak. Det er blitt kjent at pasienter er blitt operert for kreft i lever og bukspyttkjertel ved Nordlandssykehuset i Bodø i strid med Helse Nords retningslinjer for slike operasjoner. Det ble stilt spørsmål om kvaliteten på behandlingen bl.a. fordi det i ettertid viste seg at noen av pasientene ikke hadde kreft. I oppdragsdokumentet for 2009 ble de regionale helseforetakene bedt om å gjennomgå hvilke enheter som utfører kreftoperasjoner. I sin tilbakemelding i årlig melding for 2009 rapporterte Helse Nord RHF at den kirurgiske behandlingen av ulike kreftformer var sentralisert fra 2005. Kreft i lever og bukspyttkjertel skal etter retningslinjene bare behandles ved Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø. Styret i Nordlandssykehuset vedtok i juli at arbeidet med styrket pasientsikkerhet og systematisk kvalitetsarbeid skal være de viktigste tiltakene for å gjenopprette tilliten til sykehuset. Som oppfølging av dette vedtok styret i september en tipunkts tiltaksliste med bl.a. tiltak for ledelsesutvikling med fokus på pasientsikkerhet, innføring av pasientsikkerhetsvisitter, bruk av sjekklister og lokale kvalitetsindikatorer. Den siste saken jeg ønsker å redegjøre for, dreier seg om forhold ved Statens autorisasjonskontor for helsepersonell. I statsbudsjettet for 2010 orienterte Helse- og omsorgsdepartementet om det økende omfanget av falske dokumenter i forbindelse med autorisasjonsbehandling. For å bistå med å etablere systemer for å rydde opp i dette engasjerte autorisasjonskontoret to konsulenter høsten 2009. Oppgaven de fikk, var å yte bistand i tilknytning til oppbygging av system for verifikasjon og kontroll av søkere om autorisasjon som helsepersonell i Norge. I dette arbeidet ble det funnet uregelmessigheter i et fåtall saker. Konsulentene kommenterte i sin rapport også forhold knyttet til dårlig arbeidsmiljø i autorisasjonskontoret. Jeg innkalte derfor Helsedirektoratet, som er etatsstyrer, og autorisasjonskontoret til et møte i mai i år. Helsedirektoratet startet en bred gjennomgang av virksomheten i autorisasjonskontoret for å sikre at autorisasjon av helsepersonell foregår på en betryggende måte. Det fremkom i sommer at administrasjonssjefen i autorisasjonskontoret har forfalsket egne vitnemål fra flere utdanningsinstitusjoner. Hun sa opp sin stilling med øyeblikkelig virkning da saken ble kjent. Jeg har forsikret meg om at behandlingen av de ordinære autorisasjonssakene går som vanlig. Det har vært jevnlig kontakt mellom Helse- og omsorgsdepartementet og Helsedirektoratet i denne perioden. Jeg er informert om at det arbeides med å forbedre interne rutiner, at Helsedirektoratet har intensivert styringsdialogen, og at det er gjennomført tiltak i forhold til arbeidsmiljø. Helsedirektoratet har, i dialog med departementet, vurdert det som nødvendig å gjennomføre en ekstern gjennomgang av virksomheten. Et eksternt revisjonsfirma gjennomfører denne. Denne gjennomgangen skal være ferdig 1. november i år. Jeg vil også kort nevne saken om ventelistene ved Universitetssykehuset i Nord-Norge. I vår ble det kjent at flere pasienter innenfor urologi og endokrinologi hadde ventet lenger enn forespeilet dato. Dette var pasienter som var vurdert til ikke å være rettighetspasienter. Saken er blitt kjent gjennom media og vurderes nå av Helsetilsynet. Helse Nord har informert meg om at de berørte pasienter nå har fått nødvendig undersøkelse og behandling. I tillegg til dette har Helse Nord iverksatt flere tiltak vedrørende håndtering av henvisninger som følge av denne saken. Sakene som jeg har redegjort for, har synliggjort nødvendigheten av å styrke arbeidet med kvalitet og pasientsikkerhet. Pasienter skal ikke behøve å bekymre seg for om de blir innkalt raskt nok til utredning eller behandling, om sykehuset har nok kompetanse og erfaring til å utføre operasjoner, eller om helsepersonellet har den kompetansen som er nødvendig for å gjøre jobben sin. Jeg får mange brev og henvendelser om pasienter som påpeker mangler knyttet til kvalitet og pasientsikkerhet. Samtidig ser vi eksempler på sykehus som har tenkt nytt, tatt skikkelig tak i problemstillingene og fått til et kraftig kvalitetsløft. Akershus universitetssykehus er et godt eksempel på et helseforetak som gjennom aktivt kvalitetsarbeid har fått til gode resultater. Ahus har gjennom målrettede tiltak redusert antall skader med 43 pst. i perioden 2007–2009, og har samtidig meget lavt antall tilfeller av sykehusinfeksjoner. De regionale helseforetakene har satt arbeidet med kvalitet og pasientsikkerhet høyt på dagsordenen. I denne sammenheng vil jeg særlig trekke frem Helse Vest og Helse Sør-Øst, som har hatt en systematisk tilnærming til arbeidet på regionalt nivå i flere år, og som har iverksatt mange nye tiltak og prosjekter. Pasientsikkerhet og kvalitet i helsetjenesten er en viktig sak for regjeringen. Jeg har derfor lansert ti tiltak for å styrke arbeidet på dette området. Disse forslagene omfatter for det første en lovfesting av krav til systematisk kvalitets- og pasientsikkerhetsarbeid i helsetjenesten. I tillegg vil jeg, som nevnt tidligere, foreslå å flytte forvaltningen av meldeordningen etter spesialisthelsetjenesteloven § 3-3 fra Helsetilsynet til Nasjonal enhet for pasientsikkerhet i Kunnskapssenteret. Meldeordningen skal ivareta både lærings- og tilsynsformål. Både Verdens Helseorganisasjon, Europarådet og EU anbefaler meldeordninger med læring som formål, uavhengig av sanksjonsmyndigheter. Et av målene med å flytte meldeordningen er å skape en lavere terskel for meldinger. Den som melder, trenger ikke å tenke på om meldingen kan føre til sanksjoner fra Helsetilsynet. Hvis meldefrekvensen øker, vil en kunne få mer kunnskap om risikoområder og årsaker til disse. Det er menneskelig å feile, men vi kan ikke tillate at feil skjer igjen, og vi må lære av de feilene vi gjør. Ved å få direkte tilgang til meldinger vil Nasjonal enhet for pasientsikkerhet kunne bistå sykehusene med årsaksanalyse og konkrete råd og løsningsforslag etter en uønsket hendelse. Som Stortinget tidligere har vært informert om, er det etablert en egen utrykningsenhet i Statens helsetilsyn som skal rykke ut ved alvorlige hendelser i sykehusene. I første omgang er dette en toårig prøveordning. Spesialisthelsetjenesten er i forbindelse med etableringen pålagt å varsle om hendelser med alvorlig utfall, dvs. død eller betydelig skade utover det som ligger innenfor beregnelig risiko. Varslingen skal skje senest påfølgende dag etter at hendelsen har inntruffet. Ved et varsel innhenter utrykningsenheten supplerende informasjon og vurderer om hendelsen krever tilsynsmessig oppfølging. Faktorer som kompleksitet, uklare hendelsesforhold og tegn til svikt vil være avgjørende for om Helsetilsynet velger å rykke ut. Enheten har nå vært i funksjon siden 1. juni. I perioden fra 1. juni til 30. september mottok Statens helsetilsyn 37 varsler. Fire av de 37 varslene har resultert i utrykninger, og omtrent halvparten av de varslede sakene har blitt overført til Helsetilsynet i fylket som har åpnet tilsynssak. De fire hendelsene som har resultert i utrykning, er saker med fatalt og uventet utfall og kompliserte forløp med mange involverte aktører. Dette gjør det krevende å få kartlagt hendelsesforløpet. Pårørende skal alltid få tilbud om samtale. Sakene er nå under behandling i Statens helsetilsyn. Utrykningene gjennomføres av et team som er spesielt sammensatt kompetansemessig i forhold til hva hendelsen dreier seg om. Statens helsetilsyns inntrykk så langt er at både tjenesten og de pårørende tar vel imot ordningen. Den tilsynsmessige merverdien ved utrykningene er raskere avklaring av hendelsesforløpet enn ved vanlig, skriftlig, saksbehandling. God tilgjengelighet karakteriserer helsetjenester av god kvalitet. I min dialog med de regionale helseforetakene har jeg vært tydelig på at ventetiden i spesialisthelsetjenesten skal reduseres, og at fristbrudd er uakseptabelt. Tilbakemeldingene til meg er at det arbeides godt med dette både på regionalt nivå og i helseforetakene. Den omtalte saken fra Vestre Viken har satt søkelyset på at det er nødvendig med gode systemer for ventelistehåndtering, og på at pasientenes behov og rettigheter må være i sentrum. Jeg vil fra nyttår innføre månedlig oppfølging av ventetidsutviklingen i sykehusene. Det har vært stilt spørsmål ved om pasientene får god nok informasjon fra sykehusene om frister og rettigheter. Jeg har derfor i brev av 28. januar i år til de regionale helseforetakene minnet om helseforetakenes plikter etter helselovgivningen og de regionale helseforetakenes sørge-for-ansvar. Videre har jeg i brev av 20. september i år presisert helseforetakenes plikt til informasjon og forsvarlig behandling der helseforetakene ser at frist for behandling vil bli brutt. En viktig forutsetning for god kvalitet er at tjenestene bygger på den best tilgjengelige kunnskap. Helsedirektoratet har de siste årene utgitt flere nasjonale retningslinjer for forebygging og behandling. For eksempel er det utgitt 9 retningslinjer for kreftbehandling, og 16 nye er under utarbeidelse. For noen sykdomstilstander er det vist at resultatene blir bedre dersom behandlingen samles på færre enheter. Dette gjelder f.eks. kreftoperasjoner. Saken ved Nordlandssykehuset har satt søkelyset på betydningen av å ha klare retningslinjer for hvilke sykehus som skal kunne utføre ulike kreftoperasjoner. I oppdragsdokumentet til de regionale helseforetakene for neste år vil jeg stille krav om at de regionale helseforetakene har systemer for å sikre at den vedtatte funksjonsfordeling i regionen faktisk følges opp. Kvalitetsmåling og sammenligning av resultater er en viktig del av systematisk kvalitetsarbeid. Jeg vil ha flere kvalitetsindikatorer for måling av kvalitet. Norge har deltatt i OECDs kvalitetsindikatorprosjekt og i Nordisk Ministerråds kvaltitetsmålingsprosjekt. Prosjektene har utformet forslag til kvalitetsindikatorer på flere områder, bl.a. for pasientsikkerhet og pasienterfaringer, som vil kunne være et viktig grunnlag for utvikling av flere nasjonale kvalitetsindikatorer i Norge. Gode registre er nødvendig for å kunne få gode indikatorer. Forslag til strategi for modernisering og samordning av sentrale helseregistre og nasjonale medisinske kvalitetsregistre har vært på høring og vil i løpet av høsten fastsettes. Målet er på sikt å få et hensiktsmessig antall felles registre for de store sykdomsgruppene og en bedre utnyttelse av data i eksisterende registre. Den omtalte saken ved Statens autorisasjonskontor for helsepersonell har satt søkelys på betydningen av å sikre helsepersonellets kompetanse. Her må det både være gode systemer på plass hos myndighetene og gode rutiner hos arbeidsgivere for kvalitetssikring av helsepersonells bakgrunn i forbindelse med ansettelser. Departementet har i brev til de regionale helseforetakene i mars i år presisert at foretakene må være seg sitt ansvar bevisst som arbeidsgivere og ha gode systemer og rutiner i sine ansettelsesprosesser. Helsedirektoratet utarbeider også en veileder som arbeidsgivere i helsetjenesten kan benytte som støtte ved tilsettinger. Tilbakemeldingene fra de regionale helseforetakene tyder på at det over tid har vært gjort en betydelig innsats for å få på plass gode rutiner ved ansettelser for å sikre at helsepersonellet har de nødvendige kvalifikasjoner. Det arbeides med tiltak som kan øke adgang til informasjonsutveksling på tvers av landegrensene med siktemål å bedre pasientsikkerheten. Sist, men ikke minst, ønsker jeg å styrke arbeidet med kvalitet og pasientsikkerhet ved et felles løft gjennom en nasjonal pasientsikkerhetskampanje som starter i 2011. Spesialisthelsetjenesten vil gjennom oppdragsdokumentet bli pålagt å delta i kampanjen. Den kommunale helse- og omsorgstjenesten vil bli invitert til å delta. Kampanjen tar utgangspunkt i utvalgte risikoområder som bl.a. legemiddelhåndtering og infeksjoner og tar i bruk tiltak som har dokumentert effekt. Noen av tiltakene som vil anvendes i kampanjen, som f.eks. systematisk journalgjennomgang og WHOs sjekkliste for trygg kirurgi, er allerede i bruk ved enkelte sykehus. Gjennom kampanjen er målet at alle skal ta i bruk disse tiltakene, og at disse aktivitetene vil bidra til et løft i sikkerhetskulturen i helsetjenesten på alle nivåer. Kampanjeresultatene skal måles. Samhandlingsreformen vil være et viktig bidrag til å bedre kvaliteten i helsetjenesten. Bedre organisering av spesialisthelsetjenesten og kommunehelsetjenesten – og samarbeidet mellom disse – vil gi bedre kvalitet for den enkelte. Kvalitet og pasientsikkerhet vil også få en særlig fokusering i ny nasjonal helse- og omsorgsplan. Målet er at den enkelte pasient og bruker skal kunne tilbys trygge og sikre tjenester som er tilgjengelige, basert på den best tilgjengelige kunnskap og tilpasset den enkeltes behov.