Michael Tetzschner (Høyre), 2013-06-04:
Jeg har to inntrykk av denne debatten. Det ene er at de som har hatt ordet for regjeringspartiene, inklusiv statsråden, nok har et noe fjernt forhold til den praktiske virkelighet på en vanlig norsk arbeidsplass, der man jobber godt sammen for å frembringe et overskudd av produksjonen, som gjør at man har lønnsevne og kan tilby fast ansettelse også neste år, kan betale sine kreditorer og faktisk kan yte fellesskapet skatteinntekter. Jeg synes dette perspektivet er blitt helt borte. Man ser på norsk næringsliv og arbeidslivet som en fordeling av goder, der politikerne bare bestemmer ovenfra etter forgodtbefinnende at man drysser ut den fordelen og den fordelen, uten at noen betaler for det, bl.a. gjennom en omfattende byråkratisering. Det andre jeg synes har preget debatten, er den nokså lettferdige og ugjennomtenkte holdningen man har når det kommer innvendinger til regler som åpenbart svekker rettssikkerheten for dem som kan komme i søkelyset for en straffereaksjon. I replikkrunden med statsråden etterlyste jeg at man kanskje skulle ha felles prosessregler når det gjelder administrative straffer. Jeg er ikke imot administrative straffer, jeg sier ikke at alt skal gjennomføres med politi og domstol. Det er en stor fordel mange ganger at man kan skrive ut gebyr fremfor bot. Men kanskje skal vi ha noen felles regler som gjør at det ikke blir for stor rettsulikhet mellom bransjeområdene, og at enkeltbedrifter eller enkeltmennesker uansett alltid er sikret et minimum av prosessikkerhet. Statsråden svarte til det at det mange ganger er mer fordelaktig å ilegge gebyrer fremfor bot, hvilket jeg er helt enig i, men det var ikke det mitt spørsmål til statsråden gjaldt. Anette Trettebergstuen sa, med adresse til opposisjonen, at man er skeptisk til søksmålsrett – for det er jo høyresiden. Men i virkeligheten er denne skepsisen i regjeringen selv, i alle fall i Justisdepartementet, som har prinsipielle innvendinger mot forslaget om søksmålsretten. Det bryter nemlig med det enkle prinsipp at det er opp til den enkelte, til hver og en av oss, om vi vil gjøre egne interesser gjeldende for domstoler eller i hvilken form vi forfølger våre interesser. Forslaget strider mot grunnleggende sivilprosessuelle prinsipper som motsigelsesprinsippet, det at man kan forhandle, og at man disponerer sin egen sak. Det er også en grunnleggende forutsetning at man har rettslig interesse og søksmålsinteresse. Det er problemer med rettskraften også, for her kan det være snakk om en rettsprosess som igangsettes av noen utenfor bedriften, og som på dine vegne fastsetter en avgjørelse som du selv ikke ønsker. Dette er å umyndiggjøre arbeidstakerne. Når representanten Egeland fra Sosialistisk Venstreparti, som her virkelig lever opp til den første delen av sitt navn, sier at her flytter man makt fra arbeidsgivere til arbeidstakere, er det helt riktig. Man flytter makt ut av bedriften – fra å avgjøre den slags lokalt, både fra arbeidsgiver og arbeidstaker, og over til en fjern fagforening, som står det praktiske samarbeidet fjernt. Jeg synes man skal lytte til det Justisdepartementet har sagt i høringsuttalelsene. Justisdepartementet er i denne sammenheng ikke noe tilfeldig uttaleorgan – det er altså landets fremste juridiske lovkompetanse som befinner seg der, og som faktisk ser og forvalter helheten i rettssystemet. Man bør altså lytte til den ekspertisen man selv har. Og da er det altså ikke høyrekreftene som argumenterer, det er fornuftig oppfølging av grunnleggende rettsprinsipper. Vi har tatt klar avstand fra den formen for lovgivning som ikke bringer arbeidslivet fremover, men som tvert imot kan føre til at det blir mer konfliktfylt, og at de man sier man skal hjelpe, kanskje kommer dårligere ut. Jeg vil også vise til de merknadene som er i saken, og som vår hovedtalsmann har fremholdt.