Trine Skei Grande (Venstre), 2012-05-03:
Jeg må si at da jeg hørte Arbeiderpartiets innlegg her, tenkte jeg at det hadde vært en stor fordel om komiteen hadde satt seg inn i hva disse forslagene egentlig går ut på. For vårt ønske da vi fremmet dette forslaget, var ikke at det skulle gå ut over brannsikkerhet eller rømningsveier. Når man skal oppsummere de reglene som gjelder for utleie, er det så mye at SINTEF for to år siden fant ut at de måtte gi ut en egen bok for å klargjøre disse reglene. Jeg kan nevne noen: Det skal ikke finnes noen varige rom for opphold på under 15 km2, takhøyden skal være over 2,2 meter, alle toaletter skal være tilgjengelige for bevegelseshemmede, sportsboden – jeg vet ikke om presidenten har det, jeg har det ikke – skal ifølge regelen være på over 5 km2, og ingen bad skal være uten membran. Hvis jeg skulle ha prøvd å leie ut noen rom i min leilighet, som har utsyn rett mot jernbanen, hadde det vært et problem at alle leilighetene skal ha utsyn og – for ikke å glemme – den gjennomsnittlige dagslysfaktor skal være 2,5 pst. Så dette er ikke kampen for å sikre brannveier, dette er kampen for at det i det hele tatt skal være mulig å leie ut noen rom i egen leilighet for å sikre at folk skal ha mulighet til å ha en leilighet å bo i, enten fordi man er pendler, fordi man er student, eller fordi det har skjedd noe i livet som gjør at man har behov for bare å leie noen rom. Det er heller ikke sånn at dette blir tatt lett på. For ikke lang tid siden fikk et selskap på Høvik 100 000 kr i bot, fordi de hadde leid ut en leilighet før den var godkjent. Da sa den planjuridiske sjefen i Bærum at det å ta i bruk en bolig ulovlig i utgangspunktet er veldig alvorlig. Så dette er regler som blir håndhevet. Jeg kunne brukt tid på å lese høyt fra dette heftet. På side 68 er det en og en halv side om hvordan man bygger trapper som ikke knirker. Hvordan man sikrer at man har tilstrekkelig plass til paraplyer, skohylle og annet i gangen, er det også viet en og en halv side til. Byråkratiet lever sitt eget liv. Av og til utvikler det seg veldig mange gode intensjoner på veien, men de som blir ofre for det, er to grupper. Det er de som prøver å finne et sted å bo i en fase i livet da de ikke har lyst til å betale veldig mye for å gjøre det, og da de gjerne kan bo hos noen for å få til det. Det er studenter – jeg tror veldig mange studenter har godt av å leie en leilighet der de er under litt oppsyn av en familie – eller det kan være folk som er ukependlere, og som syns det er hyggeligst å ha et rom som de kjenner, som de skal tilbake til, istedenfor et hotellrom. Den andre gruppa det går ut over, er alle dem som skal inn på boligmarkedet, og som drømmer om en gang å få eie et eget hus, men som skjønner at det har de ikke råd til. Men det å kunne leie ut noen rom i det huset gjør at drømmen om huset kan bli virkelighet. Det kan bli virkelighet fordi man deler utgiftene med noen. Sånn har det alltid vært. Det har alltid vært noen som har brukt den muligheten, både for å hjelpe noen og for å hjelpe seg sjøl. Det er ikke bare snakk om de store bolighaiene, det er snakk om å leie ut når du bor i det samme huset. Det er snakk om at man går sammen for å bo sammen, og så leier man ut noen rom. Her må det gå an å få til enklere regler enn at det skal være en dagslysfaktor på 2,5 pst., eller at sportsboden skal være på 5 m2. Dette må det ordnes opp i. Det er vår jobb av og til å sette strek for byråkratiet når byråkratiet går «bananas» med gode intensjoner. Det vi ser i by etter by, er at det blir vanskeligere og vanskeligere for studenter å komme inn på boligmarkedet. Vi ser at vi er i ferd med å utvikle et klasseskille innenfor studier – mellom dem som har foreldre som kan hjelpe dem med en bolig mens de studerer, og dem som ikke har sånne foreldre. Vi ser at det er vanskeligere og vanskeligere for folk å komme inn på boligmarkedet. Drømmen om å kjøpe sin egen villa eller sitt eget rekkehus forsvinner mer og mer, for den studenten man skulle ha i sokkelleiligheten, kan man ikke lenger ha der. Det er fordi dagslysfaktoren er for lav, eller fordi sportsboden er for liten. Dette burde politikerne ha satt strek for, sånn at vi kunne kommet i mål. Jeg tar opp det forslaget som vi opprinnelig hadde.