Ragnhild Queseth Haarstad (Senterpartiet), 1999-03-04:
Jeg er glad for at arbeidet med ny lov om husleieavtaler har kommet så langt at innstillingen nå er til behandling i Odelstinget. Kommunal- og regionaldepartementet la som kjent fram forslag til ny lov om husleieavtaler i Ot.prp. nr. 82 for 1997-98 den 18. juni i fjor. Loven bygger på Husleielovutvalgets innstilling, NOU 1993 nr. 4. Loven vil erstatte husleieloven fra 1939 og husleiereguleringsloven fra 1967. Den nye loven vil regulere husleieavtaler om både boliger og lokaler. Ved utformingen av lovforslaget har Regjeringen hatt to hovedmål for øye. På den ene siden har vi vært opptatt av å verne om leierens bolig for å oppnå så stor grad av botrygghet som mulig. Trygghet og stabilitet omkring boforhold betyr mye for den enkeltes livskvalitet. Vi har derfor sett det som viktig å sikre leieren mot urimelige oppsigelser og leieøkninger. Leieren skal heller ikke kunne kastes ut uten saklig grunn, og det skal finnes nøytrale organer som kan avgjøre eventuelle tvister mellom partene. På den annen side har det også vært et mål å tilrettelegge for et godt fungerende leiemarked. Vernet av leieren må derfor ikke bli så sterkt at det tar bort utleierens motivasjon for å leie ut ledige boliger. Dette er særlig viktig i et utleiemarked som domineres av ikke-profesjonelle private utleiere, slik vi har det i Norge hvor denne grupper utgjør hele 60 pst. av utleierne. Jeg mener at lovforslaget i proposisjonen tar hensyn og ivaretar interesser til både leier og utleier på en balansert måte. Jeg er svært glad for at det er flertall for de aller fleste forslagene i proposisjonen, slik at det Regjeringen har foreslått, blir vedtatt. Jeg konstaterer at et stort flertall har sluttet seg til Regjeringens forslag om å avvikle den «strenge » husleiereguleringen i Oslo og Trondheim i løpet av en tiårsperiode. Selv om forslaget vil føre til høyere husleier for berørte beboere, mener jeg at forslaget er riktig, ikke minst fordi husleiereguleringsloven ikke fordeler de regulerte boligene til personer med spesielle behov eller etter sosiale kjennetegn. Loven innebærer derfor en helt tilfeldig økonomisk fordel til de leierne som oppnår å få tak i en slik leieregulert bolig. Det er mange eksempler på leieforhold hvor leierne ikke er spesielt vanskeligstilte, men likevel har lave boutgifter sett i forhold til og sammenlignet med andre samfunnsgrupper. Jeg har merket meg at flertallet mener at husleien inklusiv endringene i konsumprisindeksen maksimalt skal økes med 20 pst. pr. år de første ni årene, og at leien det tiende året skal settes opp til markedsleie. Jeg tar selvfølgelig flertallets ønske til etterretning, men jeg må få lov til å gi uttrykk for at jeg er noe skeptisk til denne ordningen med å binde husleieøkningen til bestemte prosentsatser. Med en svært lav husleie vil selv 20 pst. økning føre til små tillegg i kroner og øre. Resultatet kan derfor bli at leieren får en formidabel økning det tiende året. Etter min vurdering hadde det vært bedre, og mer forutsigbart, om vi hadde hatt en jevn leieøkning gjennom hele avviklingsperioden. Men som sagt, jeg tar flertallets ønske til etterretning. Regjeringen har vært og er opptatt av å sikre vanskeligstilte beboere. La meg derfor minne om det forslaget vi la fram i statsbudsjettet for 1999, som sikrer beboerne tilbud om Husbankens bostøtteordning. Dette er viktig for å imøtekomme eventuelle økonomiske problemer hos beboerne. Forutsetningen er at de aktuelle beboerne oppfyller kravene til husholdstype og inntektsnivå på samme måte som andre husholdninger som får bostøtte. Vi har foretatt en del beregninger for å finne ut hvordan dette vil kunne fungere og la meg vise til ett eksempel: En pensjonist som i dag bor i en slik bolig og betaler 3 000 kr, har ikke bostøtte. Ved 3 000 kr pluss 20 pst. økning får vi altså en husleie på 3 600 kr. Bostøtten vil i et slikt tilfelle utgjøre 1 852 kr, og den egenbetalingen for husleien som pensjonisten må ut med etter denne omleggingen, vil bli på 1 747 kr, altså nesten halvparten av det vedkommende betaler i dag. Den nye loven vil gi bedre forutsigbarhet om utviklingen av leien. Ved inngåelsen av leieavtalen nedlegges det forbud mot å avtale urimelig høye leiepriser. Senere kan hver av partene årlig kreve justering av leien i samsvar med endringer i konsumprisindeksen. Hvert tredje år kan partene kreve en tilpassing av leien til gjennomsnittsleie i lignende leieforhold. Dette vil motvirke store forskjeller mellom lovlig leie og det alminnelige leienivået i andre, tilsvarende leieforhold. Det har gjennom flere år utviklet seg en praksis med bruk av korte, tidsbestemte leieavtaler. Formålet med slike tidsavgrensninger har vært å sette leierens oppsigelsesvern til side. Med sikte på å redusere muligheten til slikt misbruk vil leieren ved bruk av tidsbestemte leieavtaler nå som hovedregel få rett til en minste leietid på tre år. Bor utleieren i samme hus og det er snakk om bl.a. utleie av sokkel- eller loftsbolig, er kravet om minstetid ett år. Utleieren kan også inngå kortere tidsbestemte leieavtaler dersom utleieren selv eller noen som tilhører husstanden, skal bruke boligen, eller dersom det er andre saklige grunner for tidsavgrensningen. Med disse og en del andre forslag mener jeg at begge parters interesser er ivaretatt på en god måte. Jeg registrerer at flertallet ønsker forsøk med et alternativt tvisteløsningsorgan i Oslo kommune. Formålet skal være å redusere både kostnader og tidsbruk ved behandling av husleietvister. Intensjonen med forslaget er godt, men som det framgår både av proposisjonen og av brev fra Kommunal- og regionaldepartementet, er jeg noe skeptisk til forslaget. Problemer med lang saksbehandlingstid og høye kostnader knyttet til domstolsbehandlingen er jo en generell justispolitisk problemstilling. Etter mitt syn bør derfor slike problemer løses gjennom effektivisering av domstolsapparatet og regler om fri rettshjelp, ikke nødvendigvis gjennom særordninger på enkelte rettsområder, slik det legges opp til. Men jeg vil naturligvis følge opp flertallets ønske om å gjennomføre et slikt forsøk. Som jeg har påpekt i brevet til komiteen, forutsetter det et nytt regelverk før forsøket kan starte, og det vil derfor ta noe tid før forsøket kan iverksettes. Det har tidligere i debatten her, bl.a. av representanten Karin Andersen, blitt pekt på det problemet som kan oppstå hvis en leietaker har kostet mye på leiligheten sin og nå eventuelt også skal begynne å betale mer i husleie. Jeg vil da gjøre representanten Andersen oppmerksom på § 4 – 3, tilpassing til gjengs leie, hvor det står spesielt at ved leiefastsettelse skal det gjøres fradrag for den del av leieverdien som skyldes leierens forbedringer og innsats, så jeg tror faktisk at den bekymringen ikke er relevant. Til slutt vil jeg si meg glad for at et stort flertall har sluttet seg til forslaget om å gi leierne rett til å velge en tillitsvalgt i eiendommer hvor samme utleier leier ut flere boliger. Jeg tror at det kan virke positivt inn på forvaltningen av eiendommen og fremme trivsel i boligmiljøet. Jeg tror også at tillitsvalgte kan gi gode råd til utleieren i spørsmål som er av felles interesse for leierne, og også for utleierne.