Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2002-12-13:
Som opprinnelig hedmarking kan man jo bli inspirert av Eirin Faldet når hun begynner å sitere Prøysen. Men jeg har ikke tid til det nå – jeg har så liten tid. Men det jeg har lyst til å si, er at en generelt god økonomisk politikk også er god kulturpolitikk. Også kulturbudsjettet må ses i sammenheng med behovet for et stramt statsbudsjett. Rentenedsettelsen denne uken vil gi over 400 mill. kr mer til kommunene neste år. Det vil gi bedre familieøkonomi og bedre økonomi for den enkelte. I tillegg kommer skattelettelser som vil gi rom for flere kulturopplevelser og kulturaktiviteter og mer satsing på kultur i kommunene. En god næringspolitikk er også viktig for en del av kulturlivet. Vi ser nå en rekke eksempler på fruktbare samspill og samarbeid mellom kultur og næring, som jeg håper vil øke i framtiden. Til tross for svært stramme budsjettrammer og harde prioriteringer, er de fleste områdene innen kunst- og kulturlivet godt ivaretatt, men Høyre ønsker selvsagt en større offentlig satsing på sentrale områder. Jeg tror at når vi får orden på den nasjonale økonomien, vil kultur være et av våre viktige satsingsområder. Jeg har lyst til å si litt om den kulturelle skolesekken. Den handler om kultur, og den handler om skole. Kultur er viktig i skolen for å gi barn andre impulser enn de rent faglige, for å stimulere egen tankevirksomhet og egen kreativitet – ja, kultur er grunnleggende for vår vekst, utvikling og livskvalitet. Kultur er også viktig for å gi barn forståelse og respekt for mangfold, annerledeshet og variasjon. Kultur for barn kan rive ned barrierer og stengsler, det motvirker fremmedfrykt og gir trygghet. Kulturtiltak kan også brukes aktivt i læringen i skolen. Deltakelse i små og store kulturprosjekt gir viktig helhetsforståelse og mestringslæring. Skolesekken bør derfor være noe mer enn bare litt ekstra kulturformidling i skolen. Skolesekkaktivitetene kan også gis en aktiv pedagogisk rolle for å berike undervisningen og gi elevene viktig inspirasjon, motivasjon og kreativitet. Det er en enstemmig komite som ser at fordelingen av skolesekkmidlene så langt ikke nødvendigvis har foregått på en optimal måte. Vi har mottatt flere henvendelser om hvordan fordelingen foregår, hvem som skal tilgodeses og hvem som skal dele ut midlene osv. Komiteen har derfor bedt Regjeringen komme tilbake til Stortinget til våren med en egen sak om hvordan skolesekkmidlene blir brukt i 2003, og planer for hvordan fordelingen skal skje i framtiden. Som en del av denne vurderingen bør man også se på hvordan skolen og utdanningssektoren kan spille sammen med fylkeskommunene for å få best mulig bruk av skolesekkmidlene. Skolesekkmidlene må gå til kulturtiltak som skolen og elevene har bruk for, og som de ønsker å benytte seg av. For å sikre at skolesekkmidlene blir brukt på best mulig måte, til beste for elevene, vil det ikke være unaturlig at skolen gis en aktiv bestillerrolle og har påvirkning på hvilke kulturtiltak man vil bruke skolesekkmidler på. Her vil jeg gi et eksempel. Norsk skole har et alvorlig problem. Hver femte elev forlater ungdomsskolen med svært mangelfulle leseferdigheter. Dette skyldes bl.a. at elevene leser for lite også i fritiden. For å stimulere interessen for bøker og lesing kunne man f.eks. sette i gang nasjonale leselystprosjekter for å stimulere til mer lesing blant elevene i samarbeid med bibliotek, i samarbeid med forfattere, teatre og skuespillere. Vi har også store ressurser i museer som i langt større grad kunne brukes til pedagogiske formål, hvis vi i større grad laget utstillinger og framvisninger som var tilpasset elevenes ønsker og skolenes behov. Det å kanalisere hoveddelen av midlene gjennom fylkeskommunen bør altså ikke være til hinder for at skolen og utdanningssektoren kan være med og utvikle nasjonale satsinger med sikte på å dekke lokale behov for den enkelte skole. Avslutningsvis vil jeg si at jeg er glad for at komiteen ser verdien av, og er positiv til, å etablere et Arne Ekeland-galleri på Eidsvoll i forbindelse med Rikspolitisk Senter. Ekeland skulle jo være kjent for alle. Han møter oss med sitt monumentale bilde «Frihetenes søstre» hver gang vi går ned til trappehallen her i Stortinget. Et galleri i en gammel teglstensbygning i nærheten av der hvor han bodde og levde, vil kunne være en verdig avslutning på hans kunstneriske virke, og jeg er glad for at komiteen støtter opp om det.