trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-12-07:
Jeg hadde tenkt å ta ordet for å si noe pent om debatten og de andre partiene i og for seg, men det har kommet så mange angrep at jeg ikke får tid til det. Karin Andersens frie fantasi om Høyres politikk har jeg ikke tenkt å kommentere. Det er ikke mulig å svare på det, og det er vel heller ingen grunn til det. Men hvis man har lyst på noen konkrete eksempler på at Høyre har gått i bresjen for viktige velferdspolitiske reformer, kan man ta dagens resultat i PISA-undersøkelsene. Kunnskapsløftet var et Høyre-initiativ. Det er faktisk grunn til å gi honnør til SV også, for SV stemte for store deler av Kunnskapsløftet der Arbeiderpartiet tviholdt på den gamle skolen, og det tok flere år før Arbeiderpartiet bestemte seg for at det ikke fungerte i en skole der man ikke lærte barna de mest grunnleggende ferdighetene. Til slutt må jeg avvise at Høyre forsøker å skape et inntrykk av at Arbeiderpartiet er selvtilfredse og pompøse. Den jobben tror jeg ikke dere trenger hjelp med.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Eg la merke til at representanten Trettebergstuen ikkje svarte på spørsmålet frå Røe Isaksen om kva for tiltak i budsjettet som styrkjer arbeidslina, men eg skal gi ho sjansen på ny med eit litt meir konkret spørsmål. Eg har oppfatta at Arbeidarpartiet heile tida snakkar om arbeid, og at arbeid er noko av det viktigaste. Det blir snakka om personars eigenverdi ved å kunne føle på det å få lov til å bidra i samfunnet. Det blir snakka om å lyfte folk ut av fattigdom. Det er eg heilt einig i. Eit av dei viktigaste verkemidla for å hjelpe folk inn i arbeid etter at dei har vore sjukmelde eller har falle ut av arbeidslivet, ha hatt nedsett arbeidsevne eller anna, er nettopp arbeidsmarknadstiltaka. Mitt spørsmål til Trettebergstuen er: Kvifor kuttar ein tiltaka frå per dags dato ca. 76 000 til 71 000 rett over nyttår? Kvifor kuttar ein i dei tiltaka som hjelper menneske med å gi dei erfaring og moglegheit til å kome på tiltak? Kva er grunngjevinga for at ein kuttar i desse tiltaka når talet på menneske som ønskjer å kome på tiltak, aukar?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Det hadde vore veldig freistande å følgje opp vidare spørsmåla til representanten Graham. Men eg skal kome med eit anna spørsmål som eg synest fortener merksemd, og det dreier seg – ikkje uventa – om fattigdom. I den same debatten i fjor hadde me vore gjennom nettopp ein runde der Kristeleg Folkeparti la fram eit forslag om ein nasjonal dugnad mot fattigdom, der me inviterte regjeringa og alle partia til konstruktivt å tenkje på forskjellige forslag. For eg synest, sant å seie, at SV har mange gode forslag. Så trur eg òg at Kristeleg Folkeparti har nokre gode forslag, og dei hadde me håpt at regjeringa kunne lytte til. Den gongen blei det gitt beskjed om at det skulle kome ei stortingsmelding, og så skulle det kome forslag osv., men me fikk igjen beskjed om at meldinga blei utsett. I desse dagane diskuterer me uførepensjon. I dag fekk me brev om at heile proposisjonen er utsett og kjem på nyåret. Det verkar på meg som om ting berre blir utsette og utsette. Eitt av dei viktigaste tiltaka som SVs leiar òg har snakka om, er statlege satsar og auka sosialhjelp, og statsråd Lysbakken har antyda at det blir det ikkje noko av. Er det ei utsetjing, eller blir det ikkje noko av auka sosialhjelpssatsar?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Det var eit godt innlegg frå representanten Pollestad, med mye god sentrumspolitikk. Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti har tradisjonelt stått veldig nær kvarandre, særleg med tanke på kampen mot sentralisering og toppstyring, fordi me ser at eit godt samfunn blir bygt nedanfrå. I den siste tida har ein sett at Nav blir styrt meir og meir topptungt. I alle fall, etter mi oppfatning, tek ein grep der ute på grunn av innstrammingar nasjonalt. For eit par veker sidan gav fungerande Nav-direktør beskjed om prosentvise kutt i kvart fylke på 3,7 pst., som fører til kutt på bemanninga. Det har vore fleire lokale Nav-leiarar som har slutta i protest mot det dei kallar uforsvarlege løyvingar. Mitt spørsmål til representanten Pollestad er – sidan me står saman i kampen mot sentralisering og meiner at det er viktig med spisskompetanse: Korleis ønskjer regjeringa å hindre at den sentraliseringa ikkje skjer?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Eg er i godt selskap med meg sjølv i komiteen, og eg synest at mange av dei forslaga som Kristeleg Folkeparti har fremja, er veldig gode. Sjølv om eg kan vere einig med representanten Forsberg i at det er nokre kutt, særleg frå Framstegspartiet, som eg ikkje likar, må eg likevel seie at me finn saman på gode område, og det er det som er viktigast for meg. Eg er oppteken av politikken, ikkje av namnet på partiet som me eventuelt skriv oss saman med i merknaden. Derfor har eg skrive Kristeleg Folkeparti saman med regjeringspartia der me er einige med dei, og Kristeleg Folkeparti skriv seg saman med Framstegspartiet eller Høgre dersom me er einige om politikken. Eg meiner at dei merknadene som ligg frå opposisjonen – iallfall der Kristeleg Folkeparti har skrive seg inn – er uttrykk for ein politikk som ville hjelpt fleire menneske ut i arbeid, og som ville hjelpt fleire menneske ut av fattigdom. Dersom representanten Forsberg tenkjer på regjering, kjem ikkje eg til å stå her og diskutere regjeringsspørsmålet. Men eg kjem til å seie at for Kristeleg Folkeparti er fattigdomskampen ei av dei viktigaste sakene, som me ikkje kan kompromisse på, dersom det eventuelt skulle gå mot regjeringsspørsmål.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Signalet er at me ønskjer å gjennomføre dialogmøte, og derfor er det ikkje nokre kutt i budsjettet. Vårt mål – og det trur eg Karin Andersen er einig i – er jo å kunne lykkast med den tidlege innsatsen. Når anten Nav, bedrifter eller privatpersonar vel ikkje å gjennomføre dialogmøta, mistar ein verdifull tid, og ein mistar ei verdifull moglegheit til å få menneske ut i arbeid. Så eg trur at akkurat dette forslaget ville gitt ei innsparing. Representanten Andersen seier at det er eit kutt, men det er ikkje eit kutt, tvert imot det er eit godt forslag som regjeringa burde sett på. Når det gjeld retning, er eg stolt over å seie at Kristeleg Folkeparti vil ein heilt annan veg enn det SV vil. Me har eit tredje alternativ. Eg har tru på ein politikk, som eg sa i mitt innlegg, som «me byggjer nedanfrå», der me tek det beste frå begge sidene – eg kan sjå god tryggleik, gode velferdsordningar frå venstresida, og eg kan sjå gode tiltak, f.eks. når det gjeld frivilligheit, valfridom, næringsliv osv. frå høgresida. For Kristeleg Folkeparti handlar det om å byggje ein politikk der me tek det beste frå begge sider – og så er Kristeleg Folkeparti ei eiga retning, ikkje anten til høgre eller til venstre.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Ja, eg er heilt einig. Derfor er eg glad for Arbeidarpartiet og Kristeleg Folkeparti kan stå saman i skattepolitikken, at Arbeidarpartiet var villig til å støtte dei nødvendige grepa som blei gjorde under Bondevik II. Der støtta ein dei aller fleste skattekutta fordi ein såg at skatt er eit viktig verkemiddel for å få inntekter til å dekkje dei viktige velferdsoppgåvene, men det er òg eit viktig verkemiddel for å skape vekst ute i bedriftene og for å stimulere folk til å jobbe meir. Derfor er eg òg einig i at skatt er eit viktig verkemiddel for å drive omfordeling og sikre at det ikkje blir for store forskjellar. Eg merka meg at me har vore einige, det viser dei fleste innlegga. Røe Isaksen hadde eit viktig innlegg der han presiserte at store forskjellar ikkje er bra for eit samfunn. Derfor ser eg at me kan stå saman i skattepolitikken. Men det eg ikkje er fornøgd med – og som eg har brukt tid på i dag – er at regjeringa ikkje brukar dei verkemidla som ligg der for å hjelpe fleire menneske ut av fattigdom og inn i arbeid. Der trur eg at opposisjonen kunne ha gjort meir.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Eg ønskjer å følgje opp førre spørjar. Sett utanfrå opplever eg det som om departementet mister litt kontroll på ein del viktige saker. Uførepensjonen er ei av sakene. Det er ei ufatteleg viktig sak som omfattar utruleg mange menneske, og det vil vere veldig avgjerande at ein landar på ei riktig løysing. Den saka blir utsett. Det har vore mykje kaos og mange lekkasjar, som Røe Isaksen var inne på. Så ser vi at når det gjeld tilpassinga til ny alderspensjon, kjem det saker til Stortinget med eit par vekers behandlingstid, noko som eg vil seie er uforsvarleg. Departementet somlar med å leggje fram saker i god tid. Så er det Nav, som er eit av dei viktigaste organa for å lukkast i velferdspolitikken. Der ser ein at den fungerande Nav-direktøren kjem med kutt på 161 mill. kr ute i fylka. Det blir kutta 3,7 pst. To Nav-leiarar har den siste veka sagt opp jobben i protest mot det dei kallar uforsvarlege driftsbudsjett. Kvifor aksepterer statsråden at det blir gjort kutt i Nav?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Som representanten Røe Isaksen vil eg òg seie at det har vore ein god debatt. Men eg vil òg seie at eg synest debatten har vore relativt lunken. Eg sit med eit inntrykk av at representantane for regjeringspartia eigentleg ikkje er så veldig stolte av budsjettet dei i dag skal stemme for. Eg har vel eigentleg heller fått inntrykk av at mange av forslaga til opposisjonen, og særleg Kristeleg Folkeparti sine, har vore så gode at dei gjerne skulle ha stemt for dei. Derfor synest eg det er eit interessant faktum, og har lytta på debatten. Det er fleire som er inne på ein regjeringsdiskusjon når dei held sine innlegg, og krev svar frå Kristeleg Folkeparti. Eg kan seie at Kristeleg Folkeparti kjem til å svare på kva slags regjering me ønskjer etter valet i 2013, men å ta stilling til det no kjem me ikkje til å gjere. Det eg kan seia, er at me ønskjer å bytte ut dagens regjering. Me ønskjer ein ny kurs for landet, og Kristeleg Folkeparti, som eg var inne på i mitt innlegg, ønskjer eit tredje alternativ. Me ønskjer ein sentrumspolitikk som byggjer samfunnet nedanfrå, som tek inn over seg at det er gode løysingar på høgresida, men at det òg er gode løysingar på venstresida. Det eg synest er alvorleg med dagens regjering, er at ho ikkje lyttar til dei gode innspela som kjem frå høgresida, og som kjem frå sentrum, for t.d. ein viktig sektor som dei ideelle, frivillige organisasjonane og den innsatsen som dei gjer i samfunnet i dag, blir ikkje verdsett på ein god nok måte. Når ein ser at nokre av dei viktigaste områda for å drive ein god velferdspolitikk, ikkje kan ta i bruk dei verkemidla som er der, bekymrar det meg. Representanten Karin Andersen var inne på barnevernet. Eg kunne sagt ruspolitikk i same slengen – ideelle organisasjonar og institusjonar som blir lagde ned, og som no står i fare for å bli lagde ned på grunn av at helseføretaka ikkje ønskjer å bruke dei. Når representanten Andersen er inne på barnevernet, skal eg vere den første til å seie at eg synest det er flott at det kjem eit lyft i barnevernet, og det er på tide. Men eg synest det er eit paradoks at me har vore meir opptekne av å sikre full barnevernsdekning enn av å sikre alle barn ein heim. Det burde vore mogleg for dagens regjering å gå inn for ein plan der me sikrar full barnevernsdekning, for å sikre at alle dei barna som dessverre har falle utanfor frå starten av, kunne fått den heimen dei sårt treng.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
SV gjør seg stadig til talsmann for de fattige og for å hindre økt fattigdom. I årets budsjett har Fremskrittspartiet valgt å styrke tilskuddet til frivillige organisasjoner som jobber opp mot sosialt og økonomisk vanskeligstilte, med 200 mill. kr. Dette har ikke fått støtte fra regjeringen, og SV har tydeligvis ikke klart å snakke bra for den saken. Når vi går inn på Navs sider, kan vi finne siden for søknader om disse støtteordningene. Der står det: «Med forslaget til statsbudsjett som ble fremlagt i oktober, vil det være svært begrenset anledning til å gi driftsstøtte til nye organisasjoner eller støtte til nye prosjekter.» Hva mener SV om at den støtten som nå gis til disse organisasjonene, er så begrenset at nye gode tiltak stopper opp, og at det også bremser de organisasjonene som allerede i dag gjør en kjempegod innsats? Hvorfor vil ikke SV være med på å gi mer i støtte til disse organisasjonene?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Fremskrittspartiet mener det er et viktig bidrag for å forhindre fattigdom at flest mulig deltar i arbeidslivet. En ny Fafo-rapport, som er utarbeidet på oppdrag fra Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet, viser at 35 000 voksne, arbeidsføre, friske mennesker i dag lever av en stønad, og årsaken er at de er enslige forsørgere. For mange år siden ble det opprettet en stønad som heter morstrygd. Jeg var selv en av dem som hadde morstrygd. Den gangen kunne man motta morstrygd i ti år. En viktig grunn til at den ble kuttet ned til tre år, var at veldig mange ikke kom seg ut i jobb igjen. Det var en stønad hvor man ble hengende i fattigdomsfella, i trygdefella. Man var for lenge hjemme. I dag er den ordningen på tre år. Da jeg hospiterte ved et Nav-kontor i sommer, fikk jeg signaler om at tre år på passiv stønad er for lenge. Veldig mange går ut treårsperioden uten å søke jobb, uten å begynne på en utdanning, uten å begynne med noen aktivitet. Jeg har i ettertid fått henvendelser fra andre Nav-kontor som sier det samme. Det var da vi begynte å se på om det ikke er mer riktig å sette den passive stønadstiden til ett år. Det er ikke snakk om nyfødte barn her, det er snakk om at en får et samlivsbrudd. Denne stønaden kan man motta fram til det yngste barnet er åtte år og i visse tilfeller fram til barnet er ti år. Så viser det seg også i denne Fafo-rapporten at rundt 5 000 av dem som mottar stønaden, er innvandrerkvinner – de innvandrerkvinnene som har minst utdanning, de som kan dårligst norsk. De kommer seg ikke ut igjen. De får barn etter barn og blir gående i denne trygdeordningen. Hanne Cecilie Kavli, som har utarbeidet denne rapporten, sier: «Kvinner som ikke snakker norsk og som har lite eller ingen utdanning, trenger å lære en del før de kan håpe på å få jobb. Med mindre disse tar del i et program, er stønaden kun en pengeoverføring.» Og det er det vi frykter at den er blitt – en pengeoverføring som holder folk i en passiv stønadstilværelse. Kanskje de som trenger det aller mest, er de som ikke setter i gang tidlig. De som er ressurssterke, de som ønsker en utdanning, og de som ønsker å komme i jobb, gjør det gjerne raskt, etter ett år. Vi mener derfor at det holder at den passive stønadstiden er ett år. Så må de, for å kunne fortsette å motta en stønad, over i en aktivitet for å komme seg over i jobb. Det er målet for alle, og det må også være målet for dem som er de minst ressurssterke i denne gruppa. For det er jo nettopp de minst ressurssterke vi prøver å ha trygdeordninger for i en periode, slik at de kan få et bedre liv. Dette er ikke for å gjøre tilværelsen dårlig for noen, det er for å bedre den og for ikke å fortsette å gjøre dem bjørnetjenester.
Sylvi Graham (Høyre), 2010-12-07:
Jeg må få lov til å starte med å minne representanten Andersen om at det ikke var noen stor uenighet i Norge når det gjelder hvilke tiltak man skulle gjøre i finanskrisen, så jeg mener at det er helt uinteressant å trekke inn hva som er gjort i andre land. Vi styrker innsatsen, men opposisjonen kutter, sier representanten Andersen. Fra mitt ståsted er det faktisk slik at det er Høyres budsjett som ligger over det regjeringsbudsjettet som Andersen representerer, når det gjelder støtte til de funksjonshemmede. Jeg lurer på hvorfor hun ikke kan støtte de forslag vi har lagt fram når det gjelder de funksjonshemmede i Norge – for å gjøre hverdagen lettere, for at de kan komme ut i jobb, og for at de skal kunne delta.
Sylvi Graham (Høyre), 2010-12-07:
Representanten Pollestad har ytret at han er glad for det offensive arbeidet som regjeringen gjør med tanke på sykefraværet, og han sier at det er konkret politikk for den som er syk, som er avgjørende. Jeg må få bemerke at det er langt igjen før de tiltakene som nettopp er inngått i den nye IA-avtalen, begynner å virke. Mange er jo ikke i gang engang. Det er et faktum at helsekøene har vokst med flere titalls tusen mennesker under denne regjeringen. Vi er i ferd med å få et todelt helsesystem i Norge. Det er de som kan betale seg ut av køene, og nå har vi sett i avisene de siste dagene at det også er de som har kunnskap om helsesektoren, som når fram. Hva vil representanten Pollestad gjøre for å hjelpe folk i helsekøene med tanke på konkret politikk, som han snakker om?
Sylvi Graham (Høyre), 2010-12-07:
Under Bondevik II-regjeringen foreslo man en rettighetsfesting av brukerstyrt personlig assistent for funksjonshemmede i forslaget til statsbudsjett for 2006. BPA, som det kalles, gir den enkelte mye større frihet i hverdagen og en mye bedre mulighet for å delta i samfunnet, og ikke minst til å jobbe. Med BPA kan man være sjef i sitt eget liv, og det er en verdi som er viktig for Høyre. I forslag til ny lov om helse- og omsorgstjenester i kommunene går regjeringspartiene likevel ikke inn for rettighetsfesting av brukerstyrt personlig assistent, til tross for at regjeringspartiene lovet dette i valgkampen. De har altså brutt sine løfter overfor de funksjonshemmede. Hvorfor vil ikke statsråden støtte Høyres alternative forslag under budsjettet i dag og gi de funksjonshemmede denne retten?
Sylvi Graham (Høyre), 2010-12-07:
Representanten Trettebergstuen hadde en god start på dagen da hun sa at et ansvarlig budsjett er et som «sikrer trygghet for folks jobb og hjem». Det er jeg helt enig i. Dette gjelder også de funksjonshemmedes jobb. Så spør SV om hvem som skal stimuleres, og hvem som skal piskes. Høyre tror at folk blir stimulert av at de har en jobb. Alle vet at Høyre er opptatt av å skape flere arbeidsplasser. Vi reduserer formuesskatten for å sikre norske arbeidsplasser. Vi hever innslagspunktet for toppskatten, slik at folk med vanlige inntekter skal slippe å betale toppskatt. Vi reduserer inntektsskatten mest for dem som tjener minst, slik at det vil lønne seg mer å jobbe, og at arbeidslinjen kan følges. Høyre tror på at folk flest helst vil greie seg selv. Høyre vil også minne om at vi legger inn 150 mill. kr i budsjettet for å gradere barnehagesatsene og dermed gi rimeligere barnehager til dem med dårligst råd, slik at barnehagereformen ikke bare skal være en reform for middelklassen, men også for dem som tjener lite. En gruppe som ofte strever i livet og i arbeidslivet, er nettopp funksjonshemmede. Høyre har ved denne budsjettrunden fremmet en rekke forslag, som jeg har redegjort for tidligere, for å sørge for at nettopp disse om lag 90 000 menneskene, som gjerne vil jobbe, kan gjøre nettopp det, ha et verdig liv og med stolthet kunne greie seg selv, så langt råd er med egen jobb. I vår komité har vi ansvaret for bl.a. arbeidslivet. Arbeid til alle som vil ha, er viktig, f.eks. for funksjonshemmede. Regjeringen har et kollektivt ansvar for alle regjeringens forslag som gjelder dette, nemlig arbeidslivet i Norge. Derfor er det trist at fungerende likestillingsminister ikke er her. Derfor er det trist at fungerende arbeidsminister ikke finner å ville forholde seg til at BPA-ordningen er en ordning som bidrar til at mennesker med funksjonshemning nettopp kan benytte denne også for å kunne delta i arbeidslivet, og ikke bare ha den som et helsetilbud. SV har vært opptatt av å telle uføre i det siste, og representanten Andersen har hatt flere innlegg, bl.a. i Finansavisen, der hun argumenterer omkring økningen av antallet uføre. Jeg lar det ligge, men jeg er interessert i et lite avsnitt som står der, og som jeg gjerne vil sitere: «Vi diskuterer gjerne forslag som bidrar til å gjøre folk friskere, eller som gjør arbeidslivet mer tilgjengelig for de som er uføre.» Hvorfor kan ikke SV diskutere med Høyre og rettighetsfeste BPA, og gjøre arbeids- og utdanningsreiser eller funksjonsassistenter til en rettighet, øke bevilgningene til disse tiltakene og rette 3 000 flere tiltaksplasser inn mot funksjonshemmede, eller gi 20 mill. kr mer til tiltak for dyslektikere, nettopp for å kunne hjelpe folk ut i arbeid og sørge for at de kommer seg gjennom skolen på en god måte?
Sylvi Graham (Høyre), 2010-12-07:
Høyre har i denne debatten ikke nevnt moralsk forfall med ett ord. Men Høyres skatte- og næringspolitikk vil skape flere jobber, og det er representanten Andersen opptatt av. Jeg leser videre fra det utmerkede innlegget hun hadde i Finansavisen. Der står det: «For SV er det viktig å gi flere som i dag er uføre mulighet til å jobbe i den utstrekning de kan.» Jeg kan fremdeles ikke forstå hvorfor SV ikke kan støtte vårt forslag om 10 mill. kr til etablering av grønt kort som tilretteleggingsgaranti for funksjonshemmede, gjøre ordningen med arbeids- og utdanningsreiser til et permanent tilbud, åpne tilbudet for minst 40 nye søkere, og øke bevilgningen med 5 mill. kr, gjøre uføretrygden mer fleksibel, slik at en kan gå ned til 20 pst. uføregrad i kombinasjon med jobb, opprette 3 000 flere plasser til yrkeshemmede, øke bevilgningen til hjelpemidler til elever med dysleksi med 20 mill. kr, pluss en rekke andre gode tiltak som vi har foreslått.
Thor Erik Forsberg (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det er flott å høre representanten Ropstad snakke om inkludering og bekjempelse av fattigdom, men vi registrerer også at representanten Ropstad og Kristelig Folkeparti i merknader oftere og oftere skriver seg sammen med Høyre og Fremskrittspartiet. I dette budsjettet har vi sett flere eksempler på kutt i støtte til de mest utsatte. Noen kutt som er nevnt, er i utdanningsstøtten for enslige forsørgere og i kvalifiseringsstønaden, som rammer nettopp dem som Ropstad er opptatt av. Vi husker også Bondevik IIs og Fremskrittspartiets kutt i dagpenger til de arbeidsløse. Er dette en politikk som frister til gjentakelse? Eller erkjenner representanten Ropstad og Kristelig Folkeparti at de er nødt til å søke bedre selskap?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-07:
Først vil jeg takke for det positive som kom fram i replikken, og jeg skal love at jeg skal gå i flere 1. mai-tog. Så da er vi i alle fall enige om det. Men så til replikken: Trettebergstuen sa flere ganger i sitt innlegg her i dag, hun sa det faktisk flere ganger: Det er helheten i budsjettet som teller. Når det gjelder Venstres alternative budsjett, er jeg mektig stolt av at vi plusser på 5 mrd. kr til konkrete tiltak som gjør at flere kommer i arbeid. Det er konkrete tiltak, som jeg håper representanten tar seg tid til å lese. I tillegg er jeg også veldig stolt av at vi bruker 2 mrd. kr mer til fattigdomsbekjempelse. Så det er vårt svar. Helheten er viktig for oss – helheten i budsjettet.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-07:
Venstre hadde aldri fremmet et slikt forslag hvis vi ikke hadde undersøkt hvordan det har fungert i Sverige. Det har fungert bra, men det er ikke bare det som må til. Det har fungert bra sammen med flere tiltak og med det fokuset hele tiden på at man må få flere i arbeid. Det er der jeg etterlyser regjeringens kraftfulle innsats. Hvordan få flere i arbeid? Det er faktisk det vi skal leve av i fremtiden. Det finnes ingen kreative forslag, slik jeg ser det, i budsjettet her. Det er bare snakk om støtteordninger og ingen kreative tiltak til hvordan vi skal motivere folk til å komme i arbeid.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-07:
Det er i alle fall en ting vi bør være enige om, og det er at kostnadene for sykelønn må reduseres. Det håper jeg vi kan være enige om. Det at folk betaler skatt og kommer ut i arbeid, er faktisk det som driver samfunnet vårt fremover. Så tilbake til det med Sverige, for jeg synes representanten burde ta seg en tur til Sverige for å undersøke hvordan det faktisk har fungert. Vi har tett dialog med vårt søsterparti i Sverige, men som jeg sa i sted, er det også flere tiltak enn den normerte sykmeldingsperioden som må til parallelt. Men det å ha fokus på at vi ønsker flere i arbeid og sykelønnen ned, er veldig viktig. Det føler jeg ikke denne regjeringen har. De har i alle fall ikke lyktes så langt, slik vi fra Venstre ser det. Vi er ekstremt opptatt av å skaffe flere arbeidsplasser, få flere i arbeid og motivere til det.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-07:
I forbindelse med regjeringens prosjekt Samarbeid for arbeid besøkte en rekke statsråder Opera Software. En tilbakemelding fra Opera-ledelsen var ifølge statsministeren selv at sykepenger og denne type ordninger skulle være mer tilpasset selvstendig næringsdrivende. På et konkret spørsmål fra Venstres leder, Trine Skei Grande, til statsministeren svarte statsministeren følgende: «Vel, vi har gjort noen forbedringer, vi ser på om vi skal gjøre ytterligere forbedringer.» Mine konkrete spørsmål til fungerende arbeids- og sosialminister er følgende: Hvordan går det? Hva skjer? Kommer det noen flere forbedringer? Kommer det noen tiltak? Og er det sånn at de selvstendig næringsdrivende også denne gang må betale for det selv?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-07:
Ruspolitikk er viktig for Venstre, noe jeg brukte mye av mitt innlegg på. De rusavhengige må møte medisinske og sosialfaglige virkemidler, inkludert rehabilitering. Tilbud til pårørende er også veldig viktig i en sånn fase. Jeg tror ikke – og Venstre tror ikke – at ruspolitikken undergraves av økt avgift på brennevin og redusert avgift på vin. Vi ønsker høyere avgift på sprit, men som også representanten sier, har vi redusert den på øl og vin. Det er korrekt.
Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det var en glede å høre at Venstre hadde sluttet seg til tradisjonen med å gå i 1. mai-tog. Vil du anta at du vil kunne finne flere paroler å gå under i årene som kommer? Det er mange av oss som har gått under de parolene og gjort den jobben i veldig mange år. Så det var kjekt å høre. Jeg har imidlertid noen korte spørsmål til det alternative forslaget som Venstre har lagt fram. Jeg har registrert at man tar opp og legger inn ekstra midler til dem med redusert yrkesevne for å føre dem tilbake til arbeidslivet, noe som vi ser på som et veldig godt tiltak og slutter også opp om. Men vi har en presisering, og jeg skal bare referere fra teksten: «Mange som ikke kan arbeide i full stilling, kan likevel gjøre en betydelig innsats for eksempel i deltidsstillinger, midlertidige ansettelser, gjennom tilpassede arbeidsoppgaver osv.» Jeg lurer på: Hva er det med dem som har redusert arbeidsevne, som gjør at de er spesielt egnet til å være i midlertidige stillinger, eventuelt i traineestillinger som gjelder kortvarige prosjekter? Hva er det som gjør at man da kan føres tilbake til ordinært arbeid?
Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg vil i alle fall benytte anledningen, siden jeg har 3 minutter, til å takke folk for en god innsats i debatten. Det har vært lærerikt, det har vært spennende, og det har vært givende å delta. For det handler faktisk om å utforme de mest grunnleggende mulighetene vi har i dette landet. Jeg skal gi en utfordring til oss alle sammen, på tvers av partigrensene, for på nyåret skal vi begynne å jobbe mer aktivt med sysselsettingsstrategien for funksjonshemmede. Og hvis vi merker oss de ordene som vi i løpet av debatten bruker når det gjelder inkludering av funksjonshemmede, når det gjelder beskrivelsen av folk på uføretrygd, syke mennesker som har behov for bistand for å komme tilbake i arbeid, handler det ofte om syke, svake, utenfor – alle beskrivelsene er negative og handler om svakhet. Jeg tror jeg vil utfordre, for jeg tror faktisk at de som i dag er syke, de som er funksjonshemmede, og som er i fullt arbeid, ikke er representanter for svake mennesker. De er usedvanlig sterke. De er langt sterkere enn gjennomsnittsnordmannen – for ham er det å få jobb ren plankekjøring. Det må vi legge som grunnlag når vi skal fortsette denne jobben. For vi skal utforme tiltak for å fjerne de barrierene som samfunnet har bygd over generasjoner. Men vi skal fjerne dem i hodet til folk, for det er flere barrierer inne i hodet vårt enn det er i samfunnet rundt oss for øvrig. Arbeidsgivere i Norge har blitt spurt om hva de tror er vanskelig i forbindelse med å ansette ulike grupper med funksjonshemninger. De meldte tilbake at blinde ikke kan bruke data. Det er for så vidt en grei tanke å ha, men det medfører jo ikke riktighet. Jeg tenker at det handler om holdninger. Det betyr at det er veldig mange arbeidsgivere som velger ikke å innkalle blinde til intervju, for de har en formening om at data kan de ikke bruke. Men vi har jo ordnet de hjelpemidlene for lenge siden! Det er de tiltakene vi skal pakke sammen for å synliggjøre at verdiskapingen i Norge kan utøves av langt flere enn dem som er inne på arbeidsmarkedet i dag. Så dette blir en felles utfordring for oss alle: Vi må snu retorikken vår. Og jeg skyter ikke på opposisjonen; jeg deler denne utfordringen med både opposisjonen og posisjonen, for dette er vårt ansvar. Og hvis ikke vi i dette huset klarer å snu den retorikken, har ikke arbeidsgiverne så veldig mange muligheter, for da får de sine direktiver med en utforming som går på at folk er syke og svake. Nei, syke og svake i Norge er usedvanlig sterke mennesker, som klarer seg på tross av sine utfordringer!
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det er ingen tvil om at de som ønsker mer arbeid og ikke har en full stilling i dag, må regnes som arbeidssøkende og må være med i de vurderingene vi gjør for å få flere ut i arbeidslivet. Jeg har oppfattet at den debatten som har gått, har gått på helt andre typer ledighet som dem som har forskjellige typer stønadsordninger. Jeg oppfatter ikke at de som har ufrivillig deltid, nødvendigvis er på andre typer stønadsordninger. Men det er helt klart viktig for vår regjering å styrke innsatsen, slik at flere som jobber ufrivillig deltid, skal få anledning til å jobbe mer. Så til den andre delen av Erikssons spørsmål: Regjeringen jobber med å gå gjennom hele Nav-systemet. Vi går gjennom klageordninger – hvordan man kan klage, hvordan rettssikkerheten er, hvordan tilsynsordninger er. Så det er et bredt spekter av saker som vi jobber med, og som vi må komme tilbake til når vi har gjennomgått hele det spekteret.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
La meg først gjøre helt klart: Det er ingen som har uføreytelser i dag, som skal omfattes av store endringer i den uføretrygden som kommer. Så er det helt riktig at det er komplekse spørsmål som skal vurderes, og vi er ikke ferdig med det. Derfor har vi valgt å orientere Stortinget i dag om at vi ikke kommer med en proposisjon til Stortinget rett før jul, men vi jobber med det, og det vil ikke gå lang tid før proposisjonen er på plass i Stortinget. Det er høytrykk i regjeringen for å få til et godt forslag, som jeg håper vi skal kunne legge fram for Stortinget om ikke lang tid.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Når det gjelder kritikken mot at en kommer sent til Stortinget med proposisjoner, får jeg ta med meg den. Men når det gjelder uførereformen, mener jeg det er riktig at vi jobber med å få til et godt forslag som vi ønsker å legge fram for Stortinget. Det må være det viktigste. Så til spørsmålene knyttet til driftsbevilgninger til Nav. Det er riktig at det er et svakt kutt i driftsbevilgningene til Nav nå, etter at vi har økt mye i en periode der Nav har hatt en stor pågang av nye arbeidsledige og andre som skulle ha tjeneste fra Nav. Derfor mener vi at det er riktig å kunne ta ned noe for å tilpasse at det bl.a. skal administreres færre tiltaksplasser. Det er derfor en tilpasning til den situasjonen som vi nå har i arbeidsmarkedet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det er riktig som statsministeren sa, at det er gjort enkelte tilpasninger. I det budsjettet som er lagt fram her, har vi valgt å gjøre andre prioriteringer enn å prioritere økte rettigheter for dem som er selvstendig næringsdrivende.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
For det første er ordningen med brukerstyrt personlig assistent en ordning som ligger under Helse- og omsorgsdepartementets budsjett. Derfor vil det være riktig å stille spørsmålet til helse- og omsorgsministeren, som jeg forstår skal debattere saken i denne salen i dag. Vi har lagt fram en ny helse- og sosiallov som klargjør rettighetene til den enkelte brukeren på en ny måte. Det er vårt tiltak for å styrke rettighetene for dem som trenger tjenester fra det offentlige. Men denne konkrete saken mener jeg hører hjemme i Helse- og omsorgsdepartementets budsjett, som, så vidt jeg har forstått, skal behandles senere i dag.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
I en debatt som dette tror jeg det er grunn til å minne oss selv om at i Norge har vi flere sysselsatte enn noe annet land. Vi har færre arbeidsledige, og vi har færre som er privat forsørget. Nye tall fra SSB, som jeg står med foran meg, viser at i 1993 levde 18 pst. av innbyggere i Norge på en offentlig stønad. I 2008 var tallet 15 pst. Det er altså færre som har stønad som hovedinntekt nå enn i 1993. Så er jeg enig med alle dem som har vært på talerstolen her i dag og vært bekymret for at vi ikke klarer å få ned andelen funksjonshemmede som ønsker seg jobb. Derfor er delmål 2 i IA-avtalen en av de prioriterte arbeidsoppgavene for regjeringen i tiden framover. Vi jobber med en sysselsettingsstrategi, og vi kommer til å jobbe særskilt med å se om vi kan finne nye tiltak som treffer gruppen unge funksjonshemmede. Det er satt ned to idépaneler, som skal komme med nye tiltak nå. Vi har brukt mye penger på denne gruppen gjennom mange år, men vi har ikke klart å lykkes. Derfor må vi tørre å se om det er noen nye tiltak vi skal sette i verk. Så er flere opptatt av fattigdom. Det har også regjeringen vært, og det kommer vi også til å være. Jeg mener det er viktig at vi ser fattigdomssatsingen i en stor sammenheng, der vi satser på barnevern, skole og barnehager. Men så er det også mange enkelttiltak, og jeg vil spesielt nevne det som har skjedd på russiden, der vi har økt bevilgningen med nesten 1 mrd. kr på noen år i tillegg til det vi gjør på kvalifiseringsprogrammet, som er viktig. Økt og forbedret kommuneøkonomi har gjort at mange kommuner også kan sette i gang tiltak som utleie av sportsutstyr, som tilskudd til unger som er med på fritidsaktiviteter, slik at flere kommer med på aktiviteter. Det å utjevne økonomiske og sosiale forskjeller er viktig for vår regjering. I den samme rapporten som kom fra SSB i dag, står det: «Går vi tilbake til perioden 2001–2005, var det derimot en betydelig økning i ulikheten over tid, ved at den rikeste tidelen av befolkningen disponerte en økende andel av totalinntekten.» Jeg er glad for at vår regjering har klart å snu den situasjonen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det overrasker meg litt når Høyre sier at det er «800 000 som står utenfor arbeidslivet». Det Høyre gjør, er å telle med alle som er på uføreytelser, og alle som har sykepenger, og så teller man med alle som får økonomisk sosialhjelp, i tillegg. Det er jo faktisk sånn at veldig mange av dem som får økonomisk sosialhjelp, har andre ytelser i tillegg. Tallet er feil, og det synes jeg Høyre ikke burde bruke ved en sånn anledning.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det har vært interessant å registrere i løpet av denne debatten hvordan Høyre forsøker å skape seg sin egen velferdsferniss. Denne gangen fikk vi høre representanten Røe Isaksen tale varmt og vakkert om dem som er i arbeid – de som bidrar til verdiskapingen i samfunnet. Da kan det være interessant å se på hva Høyre gjør for dem som er i arbeid. Jo, Høyre er imot ethvert forslag som går i retning av å hindre sosial dumping, de er imot solidarprinsippet, de har vært imot allmenngjøringsloven, de foretrekker at vi skal ha størst mulig konkurranse om arbeidskraften, de har gått inn for å svekke oppsigelsesvernet i arbeidsmiljøloven, de ønsker seg mer midlertidig arbeid og større usikkerhet for arbeidstakerne, de vil uthule normalarbeidsdagen med diverse arbeidstidsordninger, og de vil ha mer arbeidsutleie. Det eneste de vil bidra med av skatteskjerpelser, er å redusere fradraget for fagforeningskontingenten. Dette er Høyres tilbud til arbeidstakerne. Så har jeg behov for å si noe om Nav, fordi vi mer enn noen gang er avhengige av å ha en velfungerende arbeids- og velferdsetat. Det vil nødvendigvis ta noe tid før en ny organisasjon setter seg etter en så vidt omfattende omstilling som det Nav har vært gjennom. Nav er myndighetenes viktigste redskap i velferdspolitikken, med den understrekning at Nav aldri må få leve sitt eget liv fristilt fra politikken og politiske prioriteringer. Når Stortinget f.eks. sier at nedgangen i antall tiltaksplasser ikke skal ramme dem som har varig tilrettelagte arbeidsplasser, venter vi faktisk at Nav innretter seg etter det, uten at jeg dermed har sagt at jeg ønsker å ha noen form for detaljstyring av etaten.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg får tåle at representanten Flåtten forsøker å harselere over mitt engasjement mot sosial dumping. Ja, jeg er opprørt over at norske arbeidsplasser i seriøse bedrifter, bl.a. i Flåttens hjemkommune, trues på livet av norskeide utenlandsfirma registrert i Litauen med rumenske arbeidstakere og med lønns- og arbeidsvilkår som ingen norske bedrifter er i stand til å konkurrere med. Det er etter min oppfatning en av de alvorligste truslene vi har mot norsk arbeidsliv. Og jeg skulle ønske at Høyre gjorde felles sak med oss i kampen mot dette uvesenet.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-12-07:
Det unisone budskapet fra regjeringspartiene i dag er at vi har det så godt her i landet. Alt fungerer. Velferden er utmerket. Vi har en lav arbeidsledighet. Vi er en øy i forhold til den samme ledigheten i det internasjonale samfunnet. Enhver som har andre forslag, gjør nærmest anslag mot den tilstanden vi har. Men slik er det ikke. Vi skal jo se fremover. Vi må tenke på hvordan vi skal opprettholde velferden, hvordan vi skal øke verdiskapingen og nettopp skaffe de jobbene som trengs. Jeg hører ikke lenger noe særlig fra regjeringspartiene når det f.eks. gjelder å avskaffe fattigdom. Det er stille. Men fattigdom og næringspolitikk og arbeidsplasser er tett sammenvevde. Det er ikke slik som representanten Andersen sier i et innlegg her, at man håndterte finanskrisen så godt her i Norge, og så høres det ut som om det var et påfunn fra regjeringen. Men det var ikke ett eneste tiltak som ikke hadde full oppslutning fra alle partiene i Stortinget. Det gjaldt samtlige tiltak. Det var fordi de var fornuftige, og fordi det var helt nødvendig å gjøre det. Men å tilta seg et monopol på å ha sikret velferden og for så vidt også et monopol på hjertelag vil jeg absolutt advare mot. Vi må skape arbeidsplasser for å ta vare på velferden fremover, og det må noen gjøre. Vi må stimulere dem som skal jobbe i bedriftene. Da er det ikke slik at enhver stimulans gjennom f.eks. skattelettelser er et anslag mot velferden. Tvert imot – det er et tiltak for å skape mer velferd. Det er et tiltak for å løfte blikket, se fremover, se hva vi skal leve av i årene som kommer. Oppe i dette, hvor opposisjonen beskyldes for nærmest å sparke beina under velferdssamfunnet, har samfunnet selv pådratt seg en betydelig økning i fattigdom her i landet, ikke minst når det gjelder barn. Det har vi hørt i innlegg her i dag. Det må jeg si er beklemmende. Etter at vi nå går inn i det sjette året med en rød-grønn regjering, har man ikke en bedre tilstand på det området, men benytter anledningen til stort sett å kritisere dem som vil skape arbeidsplasser som også kan bidra til å avskaffe eller i hvert fall redusere den samme fattigdommen.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-12-07:
Representanten Karin Andersen sier i sitt innlegg at det bare er å legge skattetabellene ved siden av hverandre, så ser man Høyres usosiale fordelingspolitikk. Hva er det som er så usosialt ved å gi pensjonister en mindre skjerpet beskatning? Hva er det som er så usosialt ved å øke minstefradraget, slik at de som skal ut i arbeidslivet og vil tjene lite, får et større fradrag? Det er usosialt nå. Da Arbeiderpartiet foreslo det i et tidligere budsjett, var det greit. Nå reduserer det velferden. Hva er det som er usosialt ved å heve innslagspunktet for toppskatten, slik at folk med helt vanlig inntekt får litt mer igjen til egen disposisjon? Det var ikke usosialt og noe anslag mot velferden da regjeringen gjorde dette tidligere. Nå er det plutselig det. Hva er usosialt ved å redusere formuesskatten ved å heve innslagspunktet i bunnen, noe også regjeringen har gjort tidligere? Slik kan man gå igjennom alle Høyres skatteforslag. Det eneste som ikke har vært tatt opp tidligere, er at vi senker formuesskatten noe mer. Det er rett og slett for at små bedrifter rundt omkring skal slippe å betale skatt når maskinene står, når de taper penger, men allikevel gjør en samfunnsinnsats ved å beholde folk i jobb. Det er slik dette virker. Så må jeg også få lov til å si til representanten Henriksen, som var oppe her og sa at Høyre har angrepet de rød-grønne for fattigdomspolitikken, at vi – i hvert fall ikke jeg for min del – har sagt at man tok lett på det. Jeg har sagt at man overhodet ikke nevnte det, og det er atskillig verre. Men jeg ser at man har kommet på det etter hvert i debatten. Det var fraværende innledningsvis. Da konsentrerte man seg om å hylle den flotte situasjonen som man mener at man har. Til slutt bare en liten visitt til representanten Trettebergstuen, som i flere innlegg i dag har manet frem et spøkelse om hvilke fortredeligheter som vil vederfares fedrelandet hvis noen andre skulle komme i ansvarlige posisjoner. Jeg synes at representanten heller skulle ta utgangspunkt i sitt første innlegg, hvor hun sier at det er en rekke ting som det gjenstår å gjøre. Ja, det er det i aller høyeste grad. Vi er i det sjette året, og det burde ikke gjenstå så mye. La meg også – siden det er litt tid igjen – avlegge representanten Gullvåg et besøk. Han snakker om sosial dumping i alle former, enten det er et fleksibelt næringsliv eller hva det måtte være. For meg er den aller verste sosiale dumpingen at vi ikke legger til rette slik at folk kommer i jobb, og slik ikke får noen inntekt i det hele tatt. Det er sosial dumping.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-12-07:
Jeg må tilstå at representanten Karin Andersen absolutt traff oss på et ømt punkt, men ikke når det gjelder skattepolitikken. Den står vi trygt på, og vi vet at det å stimulere på den måten skaper arbeidsplasser. Og jeg refererte i mitt forrige innlegg til en rekke skattearter som regjeringen selv synes er brukbare når de foreslår det, men et anslag mot velferdsstaten når andre foreslår det. Men der jeg ble rammet, og det som har gjort at jeg tar ordet på nytt, er de rød-grønne partienes forsøk på å etablere et monopol på hjertelag, på ønsket om velferd for den norske befolkningen. Slik er det jo ikke! Vi deler synspunktene om at arbeid til alle er viktig, men for å skape arbeid til alle må vi faktisk ha noen arbeidsplasser. Det er det som er forskjellen på oss og posisjonen.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Regjeringen har et hovedmål om arbeid til alle. Høy sysselsetting sikrer velferd, reduserer sosiale forskjeller og fattigdom. Blant en del innvandrergrupper er arbeidsledigheten betydelig høyere og sysselsettingen langt lavere enn for gjennomsnittet. Samtidig vet vi at arbeidslivet er den viktigste arenaen for integrering. Da må innsatsen settes inn der. Integreringen er mer vellykket i Norge enn i mange andre land, men altså ikke bra nok. Sosiale forskjeller som følger etniske skillelinjer, er ikke et velferdssamfunn verdig. ISF har kartlagt fattigdom i en 15-årsperiode. Det går fram at de fleste, også innvandrere, har hatt jevn inntektsutvikling i denne perioden. Men skattefrie overføringer og kommunale tjenester utgjør en større andel av inntekten for innvandrere, spesielt for flyktninger. 8 pst. av innvandrerne og 10 pst. av flyktningene er langtidsfattige, mot 1 pst. av befolkningen for øvrig. Andelen fattige er størst blant personer fra Somalia, Pakistan, Irak og Tyrkia. Sammenhengen mellom mangel på arbeid og fattigdom er åpenbar. Fattigdomsbekjempelse betyr derfor mer enn noe annet å kvalifisere innvandrere til arbeid. Derfor ble jeg positivt overrasket over Fremskrittspartiets merknad der de uttrykker stor bekymring for fattigdom og fattige barn i Norge. Betyr det at Fremskrittspartiet heretter kommer til å ha en ny holdning til flertallets ulike forslag til positive virkemidler for økt inkludering av innvandrere? Intet ville vært mer gledelig. Men hvis det ikke innebærer ny kurs i inkluderingspolitikken, henger denne politikken ikke sammen. Da blir Fremskrittspartiets bekymring for fattigdom og fattige barn bare ord uten innhold. ISFs kartlegging viser videre at arbeidsmarkedstiltak virker, også for innvandrere. Derfor er det viktig at tiltakene stadig forbedres, at innholdet tilpasses arbeidslivets behov, og at varighet og innhold tilpasses brukernes. Innvandrerkvinner er et stikkord i så måte. ISFs undersøkelse viser også at lønnstilskudd er ett av de mest effektive tiltakene vi har, men at det brukes lite overfor innvandrere. Lønnstilskudd gir jobb, nettverk og bedre integrering. Helt til slutt: Når vi evaluerer Nav-reformen, og det gjør vi løpende, må vi også spørre om vi har gitt etaten nok fleksibilitet til å håndtere ulike behov blant de ledige, både når det gjelder språk, utdanning og kvalifisering. Jeg registrerer at Høyre vil kutte i Nav-budsjettet. På den annen side hevder også Høyre at de vil bekjempe fattigdom. Da er kutt i Nav neppe rette medisin.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Skal arbeidslivet fungere optimalt, må også skolen gjøre det samme. Skolen skal være et sted der elevene blir sett og utfordret, der de vokser som mennesker og der de får de ferdighetene de trenger. I dag ble PISA-resultatene lagt fram. Enkelte politikere har framholdt tidligere PISA-resultater som det ultimate beviset på at det står dårlig til i norsk skole. Hvis det er riktig, så har trenden snudd. Den har snudd ganske grundig. Den har snudd på alle områdene som PISA undersøker, og den har snudd under vår regjering. Når dette er relevant i debatten om arbeids- og sosialbudsjettet, er det fordi gode grunnferdigheter fra skolen er helt avgjørende for å kunne møte framtidens arbeidsliv. Vi står overfor et arbeidsliv i stadig omstilling – der teknologiske framskritt og et internasjonalt rettet næringsliv stiller høye krav til ferdigheter og kunnskap. Ifølge OECD er vi det landet som har lavest andel av arbeidsstyrken i yrker som ikke stiller krav til utdanning. Behovet for ufaglært arbeidskraft vil fortsette å synke framover. Én utfordring som utmerker seg spesielt på utdanningsfeltet, er det høye frafallet blant elever på videregående skole. Man vet at de som faller fra på videregående, har større sannsynlighet for å oppleve arbeidsledighet, langvarig sykmelding eller uførepensjon enn de som fullfører. Vår kunnskapsminister er den første som har tort å tallfeste et mål for frafallsarbeidet. Hun sier at gjennomføringsprosenten skal øke med 6 pst., fra 69 pst. til 75 pst. Det betyr at 3 000 flere elever skal fullføre årlig. Flere tiltak er allerede i gang gjennom prosjektet Ny GIV. I statsbudsjettet for 2011 er det foreslått bevilget 175 mill. kr til forsterket innsats på dette området, både nasjonalt og i fylkeskommunene. Det som da er viktig framover, er å fortsette det gode arbeidet. Vi må gjøre noe så traust som å holde stø kurs, jobbe møysommelig og langsiktig med de tiltakene som vi vet at virker – tidlig og målrettet innsats, tett oppfølging og tilpasset opplæring. Men framfor alt må vi ha flere gode lærere som møter elevene med forventninger. For vi skal ikke senke kravene, vi skal løfte elevene. PISA-undersøkelsen måler ikke alt som er viktig i skolen. Det er viktig å huske i den videre diskusjonen, og det er viktig at den er edruelig. Men den måler noe. Resultatene fra i dag gir Skole-Norge god grunn til å rette ryggen, og de gir oss politikere grunn til å brette opp ermene. Vi vil sikre en god skole der alle elevene utvikler seg, og som går dagens og framtidens arbeidsliv i møte.