Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-06-03:
Influensaepidemien i 2009–2010 viste seg å bli en langvarig og krevende krisehåndteringsoppgave for norske myndigheter på samme måte som for myndigheter i nær sagt alle land. Etter hvert viste det seg at influensaen heldigvis ble mindre alvorlig enn det myndighetene først hadde fryktet og planlagt for. Pandemier opptrer som kjent gjerne med noen tiårs mellomrom. Den neste pandemien kan komme om flere tiår, eller den kan komme om få år. En alvorlig pandemisk influensa vil være en av de største utfordringene for samfunnssikkerheten. Det er derfor særdeles viktig at både helsetjenesten og andre kritiske samfunnssektorer til enhver tid er godt forberedt på å kunne håndtere kommende pandemier. Regjeringen har valgt å legge fram en egen melding for Stortinget for å orientere om den faktiske forberedelsen til og den konkrete håndteringen av influensaepidemien i 2009–2010. Denne er basert på nasjonale og internasjonale gjennomganger og evalueringer, og vi tror det er nyttig at vi har fått denne vurderingen i komiteen og debatten i salen om denne viktige saken. Hensikten med disse evalueringene har først og fremst vært å lære av erfaringene – både det som fungerte bra, og det som kunne og burde ha fungert bedre. Jeg er glad for at komiteen enstemmig slutter seg til de sentrale elementene som beredskapen mot pandemisk influensa bør bygge på i årene fremover. La meg her sammenfatte de viktigste utfordringene og strategiene for å håndtere en slik fremtidig pandemi: For det første: En pandemi innebærer en omfattende spredning av en helt ny type influensavirus over hele verden – når det gjelder både smittsomhet og alvorlighet. Pandemier opptrer heller ikke som de årlige sesonginfluensaene begrenset til vintermånedene, men kan også forekomme på andre tider av året. For det andre: Det vil i praksis ikke være mulig helt å stoppe en smittespredning ved landets grenser og dermed utrydde viruset verken der det først bryter ut, eller i Norge. Det innebærer at innsatsen må konsentreres om å forsinke forløpet av sykdommen og begrense konsekvensene for individer og samfunn. Videre: Vaksinasjon vil være det mest effektive tiltaket – både for å minske risikoen for sykdom og død for befolkningen og for å hindre smittespredningen. Under den første fasen av en pandemi vil det mest sannsynlig ikke finnes tilgjengelig vaksine som faktisk beskytter mot det nye viruset. Det tar gjerne fire til seks måneder å utvikle og ta i bruk en slik effektiv vaksine. Og endelig: Inntil en effektiv vaksine er tilgjengelig, vil antivirale legemidler kunne minske risikoen for alvorlig sykdom og samtidig forsinke forløpet av pandemien. Det vil være stor usikkerhet om en pandemis omfang og alvorlighetsgrad i den tidlige fasen. Denne usikkerheten vil være den største utfordringen knyttet til valg av beredskapsstrategier. Etter mitt og regjeringens syn må følgende prinsipper gjennomsyre beredskapen både før en pandemi oppstår og tiltakene under en pandemi: For det første: Beredskapsplanleggingen må bestandig ta høyde for en alvorlig situasjon. Det vil være lettere å nedskalere enn å oppskalere tiltakene når det kommer ny og oppdatert kunnskap om utviklingen av pandemien. For det andre: Beredskapsplanleggingen må gi rom for en fleksibel håndtering. Basert på ny kunnskap om utviklingen i spredning og alvorlighet må det skje en kontinuerlig tilpasning av tiltakene, både internasjonalt og nasjonalt. For det tredje: Det må alltid skje en effektiv og forholdsmessig ressursbruk. Under en pandemi kommer behovet for samfunnets ressurser til å være større enn vanlig, ikke minst innen helse- og omsorgstjenesten. Ressursbruken må derfor prioriteres og dimensjoneres slik at målene kan oppnås uten at de negative effekter overstiger de forventede positive effekter. I kapittel 9 i meldingen presenteres en rekke forslag som vil utgjøre den fremtidige beredskapen mot pandemisk influensa. La meg trekke fram tre av de viktigste: For det første gjelder det utviklingen av bedre overvåkningssystemer som sammen kan bidra til å styrke arbeidet med løpende risikovurderinger i alle faser av en pandemi, og som skal danne et best mulig kunnskapsgrunnlag for myndighetene for vanskelige avveininger av innføringer av konkrete beredskapstiltak. For det andre gjelder det sluttføring av arbeidet med en revidert nasjonal beredskapsplan mot pandemisk influensa som tar opp i seg alle erfaringene med den konkrete håndteringen i 2009–2010. Det tas sikte på å fastsette en slik nasjonal beredskapsplan i løpet av kort tid. En slik plan, som skal avløse planen fra 2006, skal legge overordnede føringer for oppdaterte beredskapsplaner for kommuner, helseforetak og kritiske samfunnsinstitusjoner for øvrig, og samtidig bygge på deres erfaringer fra 2009. Og for det tredje gjelder det sluttføring av arbeidet med en avtale med en vaksineprodusent etter ordinær anbudsrunde om levering av vaksine i en pandemisituasjon. Det arbeides nå med å konkretisere grunnlaget for et slikt anbud. Sentrale elementer i en slik avtale vil være krav til kvalitet, fleksibilitet, pris, leveringstid og leveringsbetingelser. Det legges opp til å ha en slik leveringsavtale på plass i løpet av 2013.