Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Norge er et trygt og godt land å leve i. Vi har gode offentlige velferdsordninger finansiert gjennom et spleiselag, og inntektsforskjellene er små sammenlignet med de aller fleste land. Den norske modellen virker. Vår felles arbeidsinnsats er grunnlaget for velferden. Spesielt er andelen kvinner i arbeid høy, og norske kvinners yrkesdeltakelse har vokst kraftig siden 1970-tallet, da jeg gjorde mitt inntog i arbeidslivet. Det er hyggelig lesing at verdien av norske kvinners sysselsetting utgjør en like stor andel av nasjonalformuen som oljeformuen, inkludert verdien av Statens pensjonsfond utland. Vi skal kanskje ikke skue tilbake når vi skal forsøke å se inn i framtiden. Men jeg tror det er mye å lære av den kampen det har vært og stadig er for kvinner for å bli akseptert som likeverdige med menn i arbeidslivet. Da jeg og mange med meg på 1970-tallet fortsatte å arbeide i full stilling også etter å ha fått barn, ble vi møtt med mange fordommer som til tider ga oss dårlig samvittighet, men som mest ga oss mange praktiske problemer, med liten vilje til barnehageutbygging og manglende etablering av skolefritidsordninger. Når jeg i dag møter unge kvinner som tar det med full barnehagedekning, gode foreldrepermisjoner og fedrekvoter – som i stort monn har kommet under det rød-grønne flertallet – som en selvfølge, kan jeg flire litt av de fordommene som ikke holdt stikk. Men jeg vet at det som vi har av goder i dag, ikke har kommet av seg selv, og jeg er stolt av at Arbeiderpartiet har vært med og bidratt til kvinners deltakelse i arbeidslivet. Noen fordommer lever fortsatt og gjør noe med synet på viktigheten av kvinners innsats i arbeidslivet. Spesielt gjelder dette omsorgsyrkene – yrker vi blir avhengig av at stadig flere velger framover. Fremdeles arbeider altfor mange kvinner ufrivillig deltid. I en tid med mangel på arbeidskraft ligger det fortsatt et potensial i å få flere kvinner over fra deltid til heltid. Det vil også bedre mange kvinners muligheter til å ha en lønn å leve av og forebygge at noen velger trygd framfor jobb. Det vil også være med på å bekjempe fattigdom i familier med enslige forsørgere. Mye er gjort siden 2005 i bekjempelsen av ufrivillig deltid, men det gjenstår enda mye på holdninger i arbeidslivet om å legge til rette for at heltid skal være det vanlige, og at deltid skal være en mulighet. Vi må rett og slett bort fra at arbeidstakere må bruke tid og energi på jakt etter ekstraarbeid for å opprettholde en anstendig lønn. Jeg er derfor glad for at regjeringen for en tid siden lanserte en lovfestet rett til stilling tilsvarende faktisk arbeidstid for deltidsansatte dersom de jevnt har arbeidet utover avtalt arbeidstid de siste tolv månedene. Det ligger også et stort potensial i å få folk til å stå lenger i jobb. Vi lever stadig lenger i Norge – og det er bra. Men det er utfordrende at andelen pensjonister stadig blir større i forhold til andelen som er i arbeid. Med den nye pensjonsreformen, som alle partiene i Stortinget, minus Fremskrittspartiet, står bak, er det mange muligheter til å kombinere arbeid og pensjon. Men det er også her mange fordommer og holdninger som skal endres. Selv om vi nå ser at stadig flere eldre fortsetter å arbeide fram mot 67 år, er det fortsatt mange som har forventninger om at man skal trappe ned og bli pensjonister langt tidligere. I møte med en del mennesker i forbindelse med presentasjon av perspektivmeldingen har flere gitt uttrykk for at det på deres arbeidsplass forventes at de skal gi seg når de fyller 62 år, og mange blir ufrivillig AFP-ere på grunn av nedbemanning i bedriften de arbeider i. Holdninger til eldre arbeidstakere og blant eldre arbeidstakere selv må endres ytterligere om vi skal nå målet om at flere skal jobbe lenger og være med på å bidra til å opprettholde velferden. Vi kan jo la oss inspirere av Bruce Springsteen, en av finansministerens musikalske forbilder. I en alder av 63 år holder han fortsatt koken og holder konsert her i Oslo i kveld. Alder er ingen hindring for hans prestasjoner på scenen – skal vi tro Dagbladet – og da er det vel heller ikke noe hinder for oss andre å prestere i arbeidslivet etter fylte 60 år om vi er friske. Eldre arbeidstakere kan være med på å sikre framtidens velferd og bidra til å oppfylle generasjonskontrakten – om vi legger til rette for det.