trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Representanten Lønning og flere før ham har spurt hvorfor vi diskriminerer homofile ved ikke å tilby eggdonasjon og eventuell bruk av surrogatmor. Det er en fullstendig feilslått problemstilling og en logikk som ikke henger på greip. Vi har ikke innført metoder for eggdonasjon og surrogatmor for noen i Norge. Det er altså et forbud som gjelder for alle. Dermed kan man ikke si at det er en diskriminering av homofile menn, heller ikke av heterofile par der kvinnen ikke har levedyktige egg eller ikke har livmor. Hun har ikke mulighet til å benytte seg av en slik metode, fordi den ikke er innført på generelt grunnlag. Derimot har vi sagt at vi ønsker at lesbiske skal ha mulighet til å foreta assistert befruktning, fordi det er lov i Norge for heterofile par, og da utvider vi den muligheten til også å gjelde lesbiske par. Det er altså en lov vi har innført i Norge. Vi ønsker at den skal gjelde alle.
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Jeg har ikke noe behov for å polemisere mot noe av det taleren sa, for jeg deler de fleste av hennes generelle synspunkter og tilnærminger. Det er derfor jeg kommer til å stemme imot alle de lovendringsforslagene som er fremsatt. Jeg kan nemlig ikke se noen sammenheng mellom disse generelle synspunktene og de forslagene til konkret lovgivning, som ikke berører én lov, men fire forskjellig lover. Det dreier seg nemlig ikke om ekteskapsloven alene. Det henvises i forarbeidene til at der finnes fem andre land som har en felles ekteskapslov. Det er riktig, men ingen av disse fem parlamentene har fått seg forelagt en pakkeløsning som ligner på den Stortinget har fått seg forelagt. Etter mitt skjønn er det ingen nødvendig verken tankemessig eller annen sammenheng mellom de fire forskjellige lovendringene som er foreslått. Derfor er mitt spørsmål til representanten Knutsen: Ser hun en nødvendig sammenheng mellom disse fire lovendringsforslagene? Og hva består den nødvendige sammenhengen i? Gitt at hun ser den - mens det er ganske mange av oss andre som ikke er i stand til å se den - tilsier ikke det at det hadde vært en fordel med en normal lovforberedelsesprosess?
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Det som vanligvis trenger utredning i lovsaker, er utformingen av lovtekstene. Der er det ikke gjort noe seriøst arbeid - så vidt jeg kan se - i det hele tatt. Jeg skal nøye meg med å nevne ett eksempel, og be taleren kanskje ta stilling til det. Det er foreslått en ny bestemmelse i § 4, som bruker ordet «vedgå medmorskap ». «Vedgå » betyr på bokmål innrømme. Det er en lang tradisjon for den språkbruken, fordi mannfolk trenger å bli tvunget til å innrømme både det ene og det annet. Men jeg har vanskelig for å forstå hvilken mening det gir å anvende den samme begrepsbruk når det gjelder det nyoppfunne begrepet «medmorskap ». Normalt ville man på norsk si «påta seg », hvis det var det man mente. Men dette illustrerer jo nettopp det grunnleggende problem, nemlig at man har gitt seg inn i en tvangstanke om at det skal være nøyaktig likelydende bestemmelser for det som er forskjellig. Ser ikke representanten at dette kan føre til meningsløsheter?
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Jeg deler i alt vesentlig representanten Schmidts syn på manglene ved forberedelsesarbeidet til lovforslagene som vi tar stilling til i dag. Nettopp derfor føler jeg et visst behov for å korrigere henne på ett punkt. Hun kom nemlig i skade for, som man gjerne gjør når man har et sterkt engasjement i en sak, å overdrive. Sist gang man reviderte ekteskapslovgivningen, brukte man ikke 20 år, man brukte bare 16. Så jeg vil spørre representanten Schmidt om vi kan bli enige på det punkt, at det er det som er sammenligningsgrunnlaget med dagens lovforarbeider?
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Representanten Holmberg og jeg er hundre prosent enige på ett punkt: Anstendige partier gjør ikke spørsmål av dette slag til partispørsmål. Derfor er det nyttig at vi også kan føre en offentlig samtale mellom partifeller. Jeg har sagt at jeg kommer til å stemme imot alle disse forslag, men det er ikke av religiøse grunner - ikke på noe punkt. Derfor vil jeg be om å få presisert at det ikke er sånn å forstå at representanten mener at hvis man er imot én eller flere av disse lovendringsforslag, er det pr. definisjon av religiøse grunner. Jeg må få lov å minne om at det samfunn som regnes som det mest sekulære i Europa, Frankrike, uttrykkelig har avvist å gå denne veien, og det er formodentlig ikke av religiøse grunner. Men jeg har et konkret spørsmål: I lovforarbeidene sies det at Norge sannsynligvis må si opp Den europeiske adopsjonskonvensjonen av denne grunn. Det sies ikke uttrykkelig at man må si opp FNs barnekonvensjon, men etter mitt skjønn må man det også. Hvorledes vurderer representanten Holmberg dette?
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Jeg håper det var en aldri så liten forsnakkelse fra representanten da han ordla seg som om det bare er i Lagtinget at han fremstår som mann. Jeg går ut fra at han gjør det i andre sammenhenger også. Jeg håper det. Det er lett å ta av i slike debatter som dette, og representanten erklærte at alle som måtte ha et ønske om å gifte seg, må da få lov til det. Men det er jo ikke det som ligger i lovendringsforslaget. Fremdeles vil det være en aldersgrense, f.eks. Fremdeles skal det prøves ekteskapsvilkår etter meget intrikate bestemmelser. For eksempel hvis det er for nært slektskapsforhold mellom to personer, får de ikke lov til å inngå ekteskap. Bakgrunnen for det historisk er jo ganske klart at ekteskap helt selvsagt har vært definert som forhold mellom mann og kvinne, og det medfører genetisk risiko hvis man tillater det. For meg er det ugjennomsiktig hva som er begrunnelsen dersom det dreier seg om samliv mellom mennesker av samme kjønn, men kanskje representanten kan hjelpe meg med å finne en god begrunnelse.
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Jeg har hittil levd i den tro at når det gjelder måten å bli født på, er det et av de få områdene hvor det faktisk er full likhet. Men jeg forstår at representanten har en annen erfaring. Det som er det slående i denne debatten, er at det er påfallende høydeforskjell mellom retorikken og standpunktene. Retorikken er overmåte prinsipiell, men standpunktene til jusen - og det er jo faktisk jus vi diskuterer her, Lagtinget har ingen annen oppgave - er påfallende pragmatiske, for ikke å si opportunistiske. SV har programfestet at partiet vil innføre obligatorisk borgerlig vigsel. Men i denne saken distanserer man seg ikke bare fra partiprogrammet. Man stemmer til og med imot en utredning av en ordning med obligatorisk borgerlig vigsel. Da kan det ikke være prinsipper det dreier seg om. Da er det ren opportunisme det dreier seg om. Jeg skulle gjerne høre en begrunnelse for hvorfor man har valgt denne opportunistiske holdning.
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Jeg er enig med representanten i at Lagtinget har viktigere ting å ta seg til enn å diskutere partihistorie. Lagtinget har én eneste oppgave, nemlig å sørge for at lovgivningen blir korrekt. Det er grunnen til at vi har et lagting. Men jeg har et lite spørsmål til representanten, for hun kom i skade for å si at det ikke går an å vedta å korrigere naturlovene. Jo, det gjør det så menn. Men det vil ha begrenset virkning, vil jeg tro. Det rant meg i hu - for å ta et eksempel: Da Stortinget på 1950-tallet diskuterte helvetesstriden, som var en heftig strid på den tiden, skrev saksordføreren i protokollkomiteen, Ole Bergesen fra Høyre i Stavanger, den udødelige setningen: Man må anta at spørsmålet om menneskets evige skjebne ligger utenfor det området hvor parlamentariske flertallsvedtak har nevneverdig innflytelse. Vil representanten kunne være enig i en slik avgrensning av rekkevidden av parlamentariske vedtak?
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Flertallsregjeringer kommer i to utgaver: de ekte og de syntetiske. Den vi nå har, hører til den siste kategorien. Det kom bl.a. til uttrykk ved at den gjorde noe som koalisjonsregjeringer nesten aldri gjør. Den kastet kortene før den tiltrådte, nemlig ved å løse et vanskelig problem ved at det ene av de tre regjeringspartiene ble fristilt i forhold til Regjeringens politikk. Det er meget sjelden det skjer. Mitt spørsmål er hvorfor Senterpartiet lot seg overkjøre, istedenfor å velge den naturlige løsning i en situasjon hvor man konstaterer at det er uenighet, nemlig at da tar vi oss i det minste tid til å gjøre et normalt lovforarbeid på et så vanskelig område. Senterpartiet hadde den gang nøkkelen til å sikre en normal, anstendig lovprosess på dette området. Så mitt spørsmål er: Hvorfor brukte man ikke nøkkelen, men kastet den isteden?
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Borten Moe sa at han var lei seg for at denne debatten i så stor utstrekning dreier seg om prosessen og lovforberedelsen. Der er jeg fundamentalt uenig, for det er faktisk det som er hele poenget ved at vi har et lagting. Etter Grunnloven er ikke Lagtinget til for å kjøre reprise på debatter i Odelstinget. Det kan vi klare oss veldig godt uten. Det er til av en eneste grunn, nemlig for å kvalitetssikre lovgivningen og lovtekstene. Jeg hadde nær sagt at det er vår forbannede plikt å gjøre akkurat det. Da må jeg få lov til å stille spørsmålet en gang til, for jeg synes det nesten er oppsiktsvekkende at tre partier som ønsker å styre landet sammen, ikke er i stand til engang å bli enige om at man skal ha en forsvarlig, normal lovutredningsprosess på et område hvor disse tre partiene er uenige innbyrdes i utgangspunktet, men isteden kaster kortene og sier: Vel, vi er uenige, og vi kommer til å fortsette med å være uenige, fordi vi har begynt med konklusjonen uten at det er premisser i det hele tatt.
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Hvis jeg oppfattet det riktig, sa representanten Kongshaug at et spesielt kjennetegn ved liberale partier er at de marsjerer i takt. Jeg tror ikke det har vært det mest fremtredende kjennetegn ved Venstres historie. For noen år siden het det seg at hvis det var to Venstre-personer til stede i et rom, var det minst tre forskjellige meninger. I dagens Aftenposten uttaler partiets leder at han overveier til og med å bytte ut representanter i Lagtinget som måtte ha en annen oppfatning enn partigruppens flertall. Det forekommer meg oppsiktsvekkende hvis akkurat et liberalt parti praktiserer sin liberalitet på den måten at man kan tenke seg både å overkjøre enkeltrepresentanters samvittighet og til og med ty til et slikt knep som å sykmelde dem, slik at de ikke skal få lov til å ytre seg. Jeg vil gjerne ha en kommentar til dette.
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Statsråden sa at denne saken er grundig utredet. Representanten Borten Moe var litt mer forsiktig, han sa at den er utredet nok. Jeg har i årenes løp hatt gleden av å lede fire offentlige utredningsarbeider i tilknytning til lovgivning. Og det er ingenting i denne saken - hvis ikke utredningen er holdt hemmelig da - som er i nærheten av å ligne på en utredning etter normal norsk standard. Et høringsnotat med noen tilfeldige artikler av enkeltpersoner er ikke en utredning. Og jeg håper jo ikke at denne eller fremtidige regjeringer vil legge listen så lavt når det gjelder lovforberedelse, som det man har gjort i denne saken. Man har i realiteten lagt listen på gulvet, og lavere er det ikke mulig å komme.
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Statsråden sier at hun tror ikke at hun og jeg hadde blitt enige gjennom en utredning. Nei, det får vi jo aldri vite, da. Men det normale når det gjelder norske lovforberedelsesprosesser - hvis man velger den åpne tilnærming, å utrede konsekvensene av lovgivning på en skikkelig måte - er jo at man blir enige om noe i hvert fall. Når man velger å kortslutte en lovgivningsprosess, som man har gjort denne gangen, utelukker man jo muligheten for at det kan bli en bredere form for enighet. Jeg må fremdeles hevde at jeg - i hvert fall så lenge jeg har fulgt med i norsk politikk, det er jo ikke all verden, det er bare ca. 60 år i våken tilstand - ikke har sett maken til slett lovforberedelsesarbeid, og jeg håper at jeg ikke i fremtiden heller kommer til å se det. Det er bemerkelsesverdig å oppleve som lagtingsmedlem å bli ringt opp om morgenen samme dag som vi skal behandle saken i Lagtinget, av en av de fremste jusekspertene på familierett i dette land, som gjør meg oppmerksom på nettopp den ordlyden som statsråden forsvarte i § 4, og han sier: Det kan umulig være meningen å ordlegge seg på den måten.
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Jeg skal ikke sette karakterer på Lagtingets debatt, men bare korrigere på ett punkt. Det er 14 talere fra Arbeiderpartiet som har hatt ordet i 10 minutter hver. Jeg har lagt merke til at det er gjentatt nesten til det kjedsommelige i debatten at dette er historiens endestasjon - i hvert fall i Norge, kanskje i verden. Med disse vedtakene har man gjort slutt på all forskjellsbehandling på grunnlag av kjønn. Jeg betviler ikke et øyeblikk at alle de som har sagt det, er i god tro, men de tar dundrende feil. Man gjør i beste fall slutt på 50 pst. av forskjellsbehandlingen. Det er ikke 100 pst. Man innfører nemlig en iøynefallende og ubegrunnet forskjell når det gjelder norsk lovs rammer rundt likekjønnet samliv mellom to personer av hankjønn og to personer av hunkjønn. Og med det diskrimineringsbegrepet man har brukt i denne debatten, er det en ganske dramatisk form for diskriminering. Den eneste form for begrunnelse som er gitt fra Regjeringens side for å foreslå 50 pst. diskriminering, er at hvis man skulle foreslå å fjerne 100 pst., måtte man foreslå å forandre bioteknologiloven. Ja, president, det måtte man ganske riktig gjøre! Men i så måte er jo det forslaget man har fremmet, i akkurat samme stilling som det forslaget man ikke har fremmet. Hvorfor er det helt ok å forandre bioteknologiloven på det ene punktet, men en uoverstigelig hindring å forandre den på det andre punktet? Jeg har ennå til gode å høre ett begripelig argument som begrunnelse for det. Så registrerer jeg at argumentene mot partnerskapsloven og desavueringen av den og idealiseringen av ekteskapsloven nesten uten unntak gjelder forhold der de to lovene er prikk like. Partnerskapsloven forutsetter også at man gir hverandre et løfte. Det foregår i full offentlighet. Det er en forpliktende kontrakt, som er nøyaktig like forutsigbar eller like lite forutsigbar som ekteskapsinngåelsen er. Det er noe i tankegangen her som ganske enkelt ikke henger i hop. Jeg må få minne om at den gangen partnerskapsloven ble vedtatt i 1993, fikk man flertall fordi de som fremmet loven, forsikret om at det var endestasjonen. Man sa: Det kommer aldri på tale å gå videre og lage lik lovgivning for de forhold der det vitterlig er en forskjell, nemlig alt som har med forplantning å bestille. Det var jo derfor loven ble vedtatt. I dag sier man uten å rødme at det aldri var alvorlig ment.
Inge Lønning (Høyre), 2008-06-17:
Bare et lite svar til representanten Knutsen. Jo, jeg tror faktisk det henger på greip, for det har allerede fremkommet i den offentlige debatt at det er likekjønnede par av hankjønn som føler seg diskriminert. Etter den definisjonen av diskriminering som man her hele tiden legger til grunn, er den følelsen faktisk velbegrunnet, fordi de blir forskjellsbehandlet. Nå er nok representanten Knutsen og jeg enige i sak, at det ikke er riktig å ta det skrittet, men mitt poeng var bare at de som tror at dette er endestasjonen - det tar jeg sjansen på å hevde uten å være verken av de store eller de mindre profeter - kommer til å ta dundrende feil. Allerede før blekket fra Hans Majestets fyllepenn er tørt på underskriften, kommer det kravet til å være i full gang.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Jeg skal være konkret. Jeg ønsker å spørre representanten Knutsen om hun tror at en hadde kunnet sikre en bedre forankring og et bedre forhold til en lov hvis en hadde hatt den ute på høring, hatt en god prosess, og satt seg grundig inn i den - ikke minst i forhold til tid. Når lover vedtas og folket blir tatt med i langt større grad, selv om en kanskje kan være uenig i det vedtaket som til slutt fattes, er det lettere å forholde seg til det fordi en føler at en har blitt hørt.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Det som er interessant å se, er nettopp fokuseringen på barn som det som er viktig for oss. Men det er den tredjeparten som faktisk ikke blir hørt, og som ikke blir spurt. Det er det ufødte liv og det er barnet som i dag ikke er delaktig. Det handler ikke om rettighetene til homofile og lesbiske til å få barn. Det er en grense mellom det biologisk mulige og det som ikke er mulig.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Det kan vi fint bli enige om. Det viktigste er å vise tidsbruken, at man faktisk kom fram til et klokt standpunkt da man brukte tid. Jeg vil også si til representanten Lønning at et land som Frankrike, som faktisk har tatt seg god tid, falt ned på at de ikke ønsket å fremme loven, som vår regjering nå har gjort.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Jeg vil gjerne svare på det med følelser i mørket. Det er klart at mange får nok en viss føring på hvilken vei de skal velge. Det så vi tydelig i Odelstinget, hvor veldig mange som hadde en annen mening, ble skiftet ut. Derfor mener jeg at Lagtingets medlemmer må kjenne etter som person, som det mennesket de er valgt inn som, hva som føles rett - når de ikke trenger å ha på seg staffasjen, når de ikke trenger å være noe annet, noe som noen ønsker å endre med partipisken. Så til det siste. På min tidligere arbeidsplass hadde jeg mange homofile og lesbiske kollegaer - og med glede. Jeg vil ikke si at likeverd og likestilling ikke er en stor sak blant voksne, innenfor lovverket - det er helt topp. Men når det gjelder barn, er det en grense.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
I utgangspunktet burde kanskje dette med borgerlig obligatorisk vielse som ikke var knyttet til religion, ha vært utredet fra Regjeringens side, så en kunne ha sett på de forskjellige nyansene der. Når det gjelder ekteskap, er jo det hva den enkelte legger i det. Det er en individuell fortolkning. For oss er det en hellig pakt som en inngår.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Uten tvil. Jeg tror så absolutt at homofile og lesbiske par kan være vel så gode oppdragere og voksenpersoner som mor og far. Men det er ikke det det dreier seg om her. Her dreier det seg om når du tar et valg. Det er utgangspunktet. Professor i barnepsykiatri Berit Grøholt sa at generelt er det enklere for barn å ligne andre barn - det gjelder altså oppveksten. Derfor vil jeg tilbake igjen til at her er det tredjepersonen vi snakker om, og ikke hva som måtte gjelde sett i forhold til voksne.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Det er blitt sagt mye om diskriminering og mangel på likestilling. Men jeg ønsker å spørre representanten Jacobsen om det ikke nettopp er diskriminering og mangel på likestilling barn vil oppleve som vil måtte vokse opp uten å kjenne til sitt opphav før de fyller 18 år. Er ikke det nettopp diskriminering og mangel på likestilling i forhold til andre barn?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Jeg følte at representanten kanskje ikke svarte helt korrekt på representanten Lønnings replikk i stad. Det er faktisk blitt uttalt i pressen at enkeltrepresentanter fra partiet Venstre ikke kan stemme i tråd med sin overbevisning, men må følge en slags partipisk. Stemmer ikke dette?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Det har vært interessant å følge forskjellige leserinnlegg, mailer, osv. som er kommet i denne saken. Jeg har også fått mange henvendelser fra heterofile ektepar som ønsker å adoptere barn. Mange frykter lengre ventetid og at mulighetene for å kunne få adoptere barn fra andre land vil bli begrenset. Det er faktisk land som sier nei til at homofile kan adoptere, og det vil kanskje gå ut over heterofile ektepar. Deler statsråden den bekymringen, eller mener statsråden at det vil bli like gode muligheter, ikke lengre ventetid, og at en har de samme muligheter overfor de ulike land som pr. i dag har samarbeid med Norge, hvis denne loven blir vedtatt?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
I likhet med representanten Lønning vil jeg si at det var veldig mye i innlegget fra representanten Knutsen som jeg kan skrive under på, og som er felles tankegods, tror jeg. Vi har bare måttet komme til en helt annen konklusjon enn det Arbeiderpartiet og representanten Knutsen har. Jeg har bare lyst til å utfordre representanten Knutsen på hva som har skjedd siden den gangen partnerskapsloven ble vedtatt i 1993, for da uttalte nemlig den daværende arbeiderpartiregjering: «Ekteskapet er den grunnleggende enhet i samfunnet og den naturlige rammen rundt barns oppvekst. Ekteskapet står i en helt spesiell stilling, og det skal ikke åpnes for ekteskap mellom homofile. Lov om registret partnerskap vil ikke likestille ekteskapet med et registrert partnerskap der det gjøres unntak for adopsjon og vielse. Departementet ønsker å holde adopsjon utenfor av hensyn til barna. » Det sa dere den gangen. Hva er det som har skjedd som gjør at dette ikke gjelder i dag?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Partiet Høyre har gjerne ønsket å stå fram som et ansvarlig parti. Jeg tror det er en karakteristikk vi på mange måter forbinder med Høyre, ikke minst gjelder det i økonomiske spørsmål, hvor partiet ofte er svært ansvarlig. Så vil jeg spørre: Hva med dette spørsmålet, på et så viktig område, når man skal innføre en helt ny rettstilstand på samlivsområdet? Da har man plutselig hastverk. Det er nevnt at det tok 16 eller 20 år forrige gang man hadde en samlivsreform. Nå gjør man det i løpet av denne stortingsperioden, uten å gå veien om en bredt sammensatt kommisjon og lage en NOU, som så gir seg utslag i en stortingsmelding. Heller ikke det har man tatt seg tid til. Man går rett på lovproposisjonen. Dette er det mange som har problemer med å se er i pakt med en ansvarlig saksbehandling og det å ta demokratiet på alvor. Er Høyre og representanten Holmberg bekvemme i dag med denne måten å gjøre det på, når det gjelder en så omfattende lov?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Den nye loven som er vedtatt i Odelstinget, og som vi behandler i dag, blir vedtatt mot synet til så å si samtlige tros- og livssynssamfunn. Nå vet ikke jeg hvor mye det bekymrer SV. SV er jo et sosialistisk parti, men et sosialistisk parti som hever demokratiets, menneskeverdets - det nevnte også representanten Jacobsen - og menneskerettighetenes fane høyt. Dette handler jo også om trosfrihet, og veldig mange kirker, ikke minst Den norske kirke, kommer i klemme nå, fordi mange vil synes det blir vanskelig å foreta vigsler i denne sammenhengen. Så har jeg sett i mediene etter debatten i Odelstinget at Sosialistisk Venstreparti har sagt at de vil gå inn for å tvinge Den norske kirke til å gjennomføre disse vigslene. Hva er representanten Bjørn Jacobsens svar på det?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Jeg forstår jo representanten Borten Moes frustrasjon over ikke å få lov til å ta replikk på Inge Lønnings innlegg, men han var jo selv med i det flertallet som nettopp stemte mot at man kunne ta replikk på Lønnings innlegg. I denne saken har jeg litt sympati for Senterpartiet. Jeg tror de har kommet i en veldig vanskelig situasjon. I valgkampen før siste valg slo partiet fast at de ikke ville gå for en kjønnsnøytral ekteskapslov. Når Borten Moe sier at samfunnshistorien har endret seg, så har også Senterpartiets historie tydeligvis endret seg ganske hurtig. Og spørsmålet mitt er: Hva vil Senterpartiet nå si til sine velgere om den snuoperasjonen de har foretatt i denne perioden? Jeg vil også innom et annet spørsmål. Representanten Borten Moe nevnte dette med å elske, å ha evne til å elske. Han trodde ikke at homofile og lesbiske - hvis jeg oppfattet ham riktig - hadde noen dårligere evne til å elske enn andre. Mener Borten Moe at vi som er mot denne loven, mener det? Har vi et annet syn på dette? Har noen av oss sagt at homofile og lesbiske skulle være mindre i stand til det?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Min påstand er at med denne loven vil staten oppmuntre til farløse familier. Med statens hjelp vil mange norske barn bli fratatt sin far, og i stedet får barnet tildelt en medmor som tar fars plass. Selv om barnet kan få vite navnet på sin far etter fylte 18 år, har denne personen ingen rettigheter eller plikter i forholdet til barnet sitt, kanskje er han ikke engang interessert i ha kontakt med sitt ukjente barn. Alle er enige om at staten skal bidra til best mulig oppvekstvilkår for alle barn som er født. Folk kan skaffe seg barn på alle slags vis uten at staten kan gjøre noe med det, men at staten oppmuntrer til og legger til rette for farløse familier, er noe helt annet. Jeg vil bare spørre statsråd Huitfeldt hvordan hun vurderer denne alvorlige saken.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Jeg har ikke tenkt å gå videre på diskusjonen om RLE-faget med representanten Gerd Janne Kristoffersen. Jeg tar til etterretning det som er sagt nå i denne omgang. Jeg ville bare forsøke å gi uttrykk for en opplevelse som jeg tror en del av dem som jobber med unge mennesker her i landet, har, slik at det også er kjent i denne forsamling. Det var i grunnen det som var bakgrunnen, og jeg ønsker vel egentlig ikke at det skal følges opp her og nå, siden vi ikke har tatt opp forslagene heller. Så tar jeg til etterretning at kristendommen skal ha en kvantitativ forrang. Jeg håper at det blir virkelighet, og at lærerne også bestreber seg på det. Så jeg får bare omskrive «det jeg skrev, det skrev jeg », som en mann sa, og si: Det jeg sa, det sa jeg.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Representanten Knutsen seier at no er det slutt på rangering og diskriminering av menneske. Men har Arbeidarpartiet rangert menneske frå 1993, då partnarskapslova blei vedteken, og fram til i dag? Det som i dag blir kalla diskriminering, var altså ikkje diskriminering tidlegare. Eg synest ikkje at den argumentasjonen held heilt stikk, og i den odelstingsproposisjonen som Regjeringa har lagt fram, er det heller ikkje belegg for å seie at det å føre dagens regelverk vidare er diskriminerande, men vi merkar at representantane legg veldig sterk vekt på det, sjølv om det i lovproposisjonen ikkje er belegg for å seie det. Kvifor kunne ikkje Arbeidarpartiet sørgje for at denne saka blei greidd ut med ei stortingsmelding i staden for å gå rett på ei lovsak, eller ein odelstingsproposisjon, med det mangelfulle utgreiingsarbeidet som er gjort i forkant? Har altså Arbeidarpartiet rangert menneske fram til i dag?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Eg er einig med Kari Lise Holmberg i at homofile og heterofile menneske er like mykje verde, og at vi alle har ansvar for ein sakleg og god debatt. Representanten Holmberg snakka om at ho har vore veldig oppteken av barns oppvekstvilkår. Men då synest eg det er veldig merkeleg at det å ha ulike rollemodellar, å ha både ein mors- og ein farsfigur, er fråverande i argumentasjonen. Ein snakkar om diskriminering, men er biologien diskriminerande? På veldig mange område er vi opptekne av det, vi skal ha fleire menn inn i barnehagen, vi skal ha fleire menn inn i skulen. Det er ikkje fordi desse barna ikkje har mannsfigurar på fritida, men fordi kvinne og mann er forskjellige og speler forskjellige roller, og fordi vi ser at det er viktig for barna. Vi har debatt om fedrekvoten, vi vil at far skal bruke meir tid saman med barna når dei er små. Dette går ikkje på omsorgsevna til homofile og lesbiske, dei kan vere like gode foreldre som alle andre, men betydninga av å leggje til rette for at mange skal bli fråtekne moglegheita til å få ein far, korleis kan Kari Lise Holmberg med sitt engasjement forsvare det?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Ein av grunnane som blei brukte for å opne opp for assistert befruktning i Noreg, er at mange lesbiske reiser til utlandet og får assistert befruktning der, slik at det er mange som nyttar seg av det uansatt, og då bør det like godt bli lovleg i Noreg. Det er det fleire som bruker som argumentasjon. Det er også menn som blir foreldre ved å bruke surrogatmor. Dei reiser ut av Noreg, gjerne til USA, for å nytte seg av surrogatmødrer der. Nokre av dei vil jo kunne oppleve det som diskriminerande at dei ikkje får lov til å bruke surrogatmor i Noreg. Vil det vere det neste som kjem opp i diskusjonen? Nokre tek sterk avstand frå det og seier at nei, det er å flytte etiske grenser så langt at det vil ikkje vi gå inn for. Men det blir brukt veldig mykje dersom ein opplever ting som diskriminerande. Det kan jo vere at enkelte homofile har ei venninne som vil stille opp gratis for at dei skal få lov til å bli foreldre. Kva er det som vil vere den neste fronten? For det er jo tydelegvis slik at det som ikkje er diskriminerande i det eine augeblikket, i det neste augeblikket er det. Og kva blir SVs svar då?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Det er riktig at vi er opptekne av at alle barn skal sikrast juridiske rettigheiter, same korleis dei vaksne vel å innrette sine liv. Derfor har vi i Kristeleg Folkeparti sagt at vi må sjå på eksisterande regelverk gjennom f.eks. partnarskapslova, om det er forbetringar som må gjerast for å sikre barnet rettigheiter. Det er nokre forslag som har vore fremma som Kristeleg Folkeparti har vore med og støtta, men vi sa at vi heller bør sjå på dagens regelverk. Og vi veit at når det gjeld stebarnsadopsjon, er det slik at i enkelte tilfelle tek det veldig lang tid. Det går an å sjå på prosessen knytt til det. Men derfrå til å leggje til rette for at det skal bli mange, mange fleire som blir fødde utan å få moglegheit til å kjenne sitt biologiske opphav, synest vi er gale. Vi synest det er riktig å behalde dagens lovverk med omsyn til ekteskapslova og partnarskapslova. Så kan ein heller sjå på kva som kan gjerast innanfor dagens regelverk for å sikre dei barna som allereie er fødde, gode juridiske rammer.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Eg vil takke Borten Moe for rosen. Ja, samfunnet har endra seg. Og det er barn som veks opp i ulike familiekonstellasjonar. Vi er veldig opptekne av at alle barn skal sikrast gode omsorgspersonar. Vi veit at det er mange einslege foreldre som gjer ein kjempeinnsats for sine barn, at det er barn som opplever samlivsbrot, og at det er mange utfordringar for barn som veks opp. Og alle ønskjer det beste for sine barn. Men samtidig med at samfunnet har endra seg, er det noko som ikkje har endra seg, og det er biologien. Det må faktisk ei kvinne og ein mann til for å få eit barn. Odelstinget og Lagtinget kan vedta kva dei vil, men biologien kan vi aldri vedta skal endre seg. Så er spørsmålet om det er nokon grunn til at biologien er slik. Ja, eg trur faktisk at det er ein grunn. Men til dei som har brukt kreative verkemiddel for likevel å få barn, vil eg seie at eg er oppteken av at alle barn som er fødde, skal møtast med respekt og omsorg.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Denne tiraden har eg venta på. Det gjekk halvannan time før han kom. Men når eg no går tilbake i historia, trur eg ikkje det er eitt politisk parti her som ikkje har gjort eit vedtak i odelsting, lagting eller storting som dei ikkje er stolte over i dag. Eg trur vi alle har gjort vedtak som vi kan sjå tilbake på og seie at det var synd at vi gjorde det. Og Arbeidarpartiet har endra standpunkt. Det blei jo lese opp kva Arbeidarpartiet sa om partnarskapslova då ho vart vedteken, kvifor ein ikkje skulle opne opp for at homofile skulle ha rett til adopsjon, og kvifor ein skulle behalde ekteskapslovgivinga mellom mann og kvinne. Så her har alle parti snudd med omsyn til standpunkt. Derfor er det så merkeleg at Arbeidarpartiet kjem med denne tiraden, for akkurat Arbeidarpartiet har sjølv endra standpunkt og argumentasjon - frå f.eks. partnarskapslova blei vedteken og til forslag til ny ekteskapslov i dag. Så denne urimelegheita fell på steingrunn.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Eg er 100 pst. einig med Inge Lønning. Samtidig vil eg nytte anledninga til å seie at Inge Lønning har nokre fantastiske refleksjonar rundt dette. Eg skulle inderleg ønskje at eit fleirtal i Lagtinget, inkludert hans eige parti, ville lytta til det når ein skal ta avgjerd i denne saka. Representanten sit på god og innsiktsfull kunnskap, som eg håpar når ut til alle.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Eg har forstått det slik at Venstre ønskjer ein annan modell enn den Regjeringa har foreslått. Som representanten Kongshaug var inne på, ønskjer ein ein felles borgarleg vigsel for alle, og eventuelt ei kyrkjeleg velsigning for dei som ønskjer det. Dette hadde nok Venstre håpa at Regjeringa hadde greidd ut, slik at ein fekk det lagt fram i det lovforslaget som Regjeringa kom med, men Regjeringa har knapt nemnt det med eit ord. Venstres forslag blei nedstemt i Odelstinget. Burde ikkje Venstre ha vore i lag med oss for å presse på at saka blei skikkeleg greidd ut, og for at også dette punktet hadde vore greidd ut før ein tok stilling til saka? Om Venstre, Høgre og dei i Senterpartiet som ikkje ville gått inn for lova, hadde sagt at vi skulle hatt ei betre utgreiing av dette, ville kanskje ikkje saka blitt vedteken i dag. Ein hadde iallfall fått ei betre utgreiing. Ville ikkje Venstre helst ha brukt den kjøttvekta dei har for å prøve å påverke i den retninga?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Dei fleste håper vel no at debatten går mot slutten, og at dei fleste argumenta har kome fram. Det vil vere sånn at er det nokon som provoserer, så vil ein lett ta ordet igjen, så eg skal prøve å ikkje vere lang. Når det gjeld problemstillinga med surrogatmødrer, er eit av argumenta som blir brukte for å opne opp for assistert befruktning i Noreg, at mange reiser til utlandet. Det er faktisk også ein del menn som reiser til utlandet for å få surrogatmor. Sjølv om det ikkje er lov å bruke surrogatmor i Noreg verken for heterofile eller homofile par, er den problemstillinga så vidt nemnd i proposisjonen: Eit utval ser på dei juridiske utfordringane knytte opp til dette. I neste omgang vil det kome ein debatt om at fordi det er homofile som reiser til utlandet, må vi også sikre dei juridiske rettar i Noreg. Då vil ein lett opne opp for nye diskusjonar og debattar rundt dette. Eg har lyst til heilt til slutt å seie noko om det med diskriminering, fordi veldig mange hevdar at det er diskriminerande å ikkje gå for ei ny ekteskapslov. Men i Regjeringa sin eigen proposisjon står det på side 22, andre spalte: «Departementet er i følge høringsnotatet kommet til at det etter gjeldende konvensjoner ikke er forpliktet til å åpne ekteskapet for likekjønnede par, men at det nå er et sterkt ønske om å likestille parenes samliv. » Det er svært stor forskjell på å ha eit ønske om å likestille og å seie at det å ikkje likestille, er diskriminerande. I sjølve proposisjonen blir det ikkje sagt at det er diskriminerande, men det blir sagt svært mykje i debatten. Eg vil påstå at det å bevare dagens ekteskapslov ikkje er diskriminerande. Vi skal kjempe mot diskriminering av homofile og lesbiske - og der har Kristeleg Folkeparti også bidrege. Enkelte ønskjer å framstille det som om vi ikkje har gjort noko, og det er feil. Eg håper at vi i fellesskap vil kunne halde fram med å gjere noko med dette.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Det er ikke ofte jeg siterer Fremskrittspartiets program, men akkurat i denne sammenhengen er det fristende. Der skrives det: «Det fundamentale i Fremskrittspartiets samfunnssyn er troen på og respekten for det enkelte menneskes egenart, og retten til å bestemme over eget liv og økonomi. Enkeltmennesket er den største ressursen i samfunnsutviklingen. Sammen med familien og den private eiendomsretten(…) (…) Fremskrittspartiet hyller altså individets rett til å bestemme over eget liv og familien som institusjon. Derfor er det så vanskelig å forstå hvorfor partiet vil begrense homofiles rett til å stifte familie og til å få de samme juridiske rammer rundt sitt samliv som heterofile. Og så: Hvordan kan representanten Schmidt si at vi som står bak loven, mener at det ikke er så farlig med de barna, når det vi faktisk gjør, er å styrke rettighetene til tusenvis av barn som i dag lever med homofile foreldre? Hva er representanten Schmidts budskap til disse barna i dag?
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Representanten Hoksrud prediket respekt for andre menneskers synspunkter, at vi alle er likeverdige. Det er rørende vakkert. Desto mer utrolig er det når representanten videre i sitt innlegg begrunner sitt nei til loven med at han selv har barn og har erfart at mor og far er den beste og tryggeste rammen for hans barn. Jeg vet ingenting om representanten Hoksruds evner som far, heldigvis. Han er sikkert en utmerket far. Men hans begrunnelse er selve bildet på det jeg mener vi må bekjempe, nemlig en oppfatning om at meg og mitt, min familieform og min ramme rundt mine barn er det normale og det beste, og at andre har å leve på samme måte. Ekteskapsloven er en anerkjennelse av det homofile samlivet som likeverdig med det heterofile. Det er et kraftig signal til barna som vokser opp i enkjønnede familier, om at de og deres familieform er like mye verdt. Så har ikke jeg beskyldt noen for å bekjempe homofil kjærlighet, selv om det sikkert finnes dem som har gjort det også. Det har ikke jeg erfart i denne sal. Jeg påpeker bare at enkelte kjemper mot en likestilling av det homofile kjærlighetslivet med det heterofile. På det punktet har jeg mine ord fullt ut i behold. Det mener jeg at Hoksruds innlegg beviste til fulle.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-17:
Representanten Schmidt snakka om å gå inn i eit rom og å slå av lyset, og så vera der i mørkret og kjenna på kva ein eigentleg meinte. Eg lurer litt på kva dette er for noko. Kva meinte ho med det? Er det slik at me har andre haldningar når me er inne på soverommet i mørkret enn når me er ute i lyset? Det håpar eg ho kan forklara meg. Så lurer eg på korleis me skal sørgja for alle blir likestilte, når ein kjenner til dei miljøa som f.eks. skyv ut homofile. Stavanger Aftenblad hadde ei sak: «Bedre død enn homofil ». Korleis skal me predikera likestilling og likeverd når me ikkje har eit lovverk å visa til?
Johannes Rindal (Senterpartiet), 2008-06-17:
Representanten Schmidt begynte sitt innlegg med å snakke varmt om ekteskapets historiske og religiøse stilling, selv om hun vedgikk at ekteskapet er en juridisk ramme rundt et samliv. Da spør jeg: Siden hva det enkelte par legger i ekteskapets betydning, er så individuelt, hvordan kan en trekke den slutningen at å åpne ekteskapet for homofile og lesbiske gjør ekteskapet mindre verdt for heterofile som velger ekteskapet som ramme rundt sitt samliv?
Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2008-06-17:
Jeg er glad for at vi har en debatt uten følelsesmessige utfall mot de forskjellige holdninger som kommer til syne i salen. Men jeg har et spørsmål til siste taler. Hun nevner ganske tydelig det grunnleggende identitetsbehov som et mor-far-forhold gir barn. Jeg konstaterer følgende: Heterofile foreldre får homofile barn. Homofile foreldre skal kanskje oppdra og få heterofile barn. Ser representanten det som mulig at homofile foreldre kan gi barn trygghet, nærvær og kjærlighet, som er basis for en god oppvekst?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-17:
Jeg vil ta et helt annet utgangspunkt her enn representanten Engstad: Vi legger toleranse og respekt til grunn. Vi ønsker ikke å påtvinge Kirken noe Kirken ikke ønsker, og vi ønsker heller ikke i denne for noen ømfintlige saken å pålegge enkeltmennesker å gjøre noe i sin jobb de av egne, personlige grunner finner ikke å ville gjøre. Det er vårt utgangspunkt.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-17:
Det blir jo her og nå et noe komplisert spørsmål å svare på. Men det blir vel i denne saken som i veldig mange andre saker, det er ikke helt sikkert om vi må forandre noen internasjonale lover eller ikke. Det får være opp til en framtidig vurdering i de instansene som i så måte vil ta standpunkt til dette.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-17:
Jeg tror at representanten Bård Hoksrud skulle fulgt litt bedre med på avslutningen av mitt innlegg, for jeg refererte da til alle de mailer, telefoner og brev som jeg har fått fra andre, utenfor Stortinget, i denne saken. Jeg beklager sterkt alle de diskriminerende og fordømmende henvendelsene jeg har fått. Jeg synes det er trist at vi i vårt samfunn skal ha så fordømmende holdninger og så lite respekt og toleranse for hverandre. Det gjelder ikke denne sal. Jeg har stor respekt for ethvert synspunkt, enten det er tatt på religiøst grunnlag eller på annet personlig følelsesmessig grunnlag. Det er jo det som er så viktig i vårt samfunn, at vi skal kunne vise hverandre respekt og toleranse, uavhengig av ståsted.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-17:
Ja, Høyre har ikke på noe tidspunkt i saksbehandlingen ytret noen annen holdning enn at vi er bekvemme med saksbehandlingen. Jeg har lyst til å spørre representanten: Hvem er det som har svaret på sannheten? For oss er det tre viktige momenter som gjelder: Det ene er at vi lever i en tid hvor samfunnet forandrer seg. Det andre er at vi tar svært mye hensyn til barns rettigheter. Det tredje er diskriminering. På den bakgrunn føler jeg meg veldig bekvem med det standpunktet Høyre har tatt.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-17:
Jeg skulle gjerne hatt mye, mye mer tid enn bare å skulle svare på en replikk. Barn trenger rollemodeller, barn trenger mannlige rollemodeller, og barn trenger kvinnelige rollemodeller. Jeg er da ikke et sekund i tvil om at alle barn får både kvinnelige og mannlige rollemodeller uavhengig av om man har et heterofilt foreldrepar eller to mødre eller to fedre. Jeg er helt sikker på at foreldrene uansett er så fornuftige at de sørger for at barna har tanter eller onkler, besteforeldre, venner som stiller opp, og som gjør at disse barna får mannlige og kvinnelige rollemodeller. Det viktigste for barn er at de lever opp i kjærlighet, i trygghet, i en familieramme som setter grenser, der en gir en god oppdragelse. Det er det fundamentalt viktigste for barna. Så har jeg også lyst til å si én ting: Det er ingen som er så fornuftige som små barn. Det spiller ingen rolle om små barn vokser opp i et homofilt ekteskap eller et lesbisk ekteskap. Ved fornuftige samtaler og god oppdragelse tror jeg absolutt ikke at dette er noe som helst problem i det hele tatt.
Ann-Kristin Engstad (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Det finnes i dag en rett for helsepersonell til å reservere seg mot å utføre abort. Den reservasjonsretten gjelder selve inngrepet. Blant annet Høyre er i dag med på et forslag om å innføre en rett til å reservere seg med hensyn til den nye ekteskapslovens definisjoner, og med hensyn til nye regler for foreldreskap, adopsjon og kunstig befruktning. I dag foreligger det ingen reservasjonsrett ved f.eks. assistert befruktning. Mener Høyre at helsepersonell skal kunne reservere seg mot å utføre assistert befruktning på homofile par, men at man likevel skal hjelpe heterofile par? I så fall: Er ikke det diskriminering?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Jeg er enig med representanten Holmberg i at dette er en sak som har skapt mye engasjement, faktisk et ganske enormt engasjement, og mange deltar. Men jeg registrerer også at representanten Holmberg sier at hun aldri har opplevd så mye fordommer, fordømmelse og diskriminering. Jeg er enig i at det har nok vært en ganske tøff debatt. Men er det slik at representanten Holmberg mener at de som er uenige med flertallet i Høyre og representanten Holmberg, har bare fordommer og driver med fordømmelse og diskriminering? Jeg opplever at det har vært mange gode innspill fra begge sider i debatten. Jeg håper ikke det er slik at fordi man er uenig med flertallet i Høyre, får man de fortegnene ved seg.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Representanten Ola Borten Moe var opptatt av at folk lever i forskjellige samlivsformer. Det tror jeg vel alle er godt kjent med. Men han sa også at det lovforslaget som nå ligger til grunn, er et lovforslag og en rett som ivaretar enkeltmenneskers rettigheter. Jeg synes også at representanten Ola Borten Moe var lite innom barns rettigheter - barn som ikke har muligheten til disse valgene. Hvordan kan Senterpartiet og Ola Borten Moe garantere at barns ønsker og rettigheter ivaretas med det lovforslaget som ligger til behandling i dag?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-06-17:
Jeg synes at representanten holdt et godt innlegg med hensyn til å legitimere det som har vært Kristelig Folkepartis inngang i disse spørsmålene tidligere. Det har jeg stor respekt for. Men jeg synes hun trekker det altfor langt når hun sier at dette lovverket er et lovverk som tar utgangspunkt i homofiles behov for barn mer enn for barns rettigheter. Det ene utgangspunktet er at samfunnet har forandret seg, at vi som storting og lovgivende forsamling er nødt til å ta utgangspunkt i den verden vi faktisk lever i. Og vi er nødt til å ta inn over oss at det er mange som lever i familieforhold som ikke tilfredsstiller Kristelig Folkepartis normalitetskrav. Hvordan har Kristelig Folkeparti tenkt å sikre disse barnas rettigheter? - Er det røde lyset her et slags tegn på at jeg er ferdig, president, eller kan jeg få stille det siste spørsmålet?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-06-17:
Jeg stemte for det.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-06-17:
Første forutsetning: Dette er et spørsmål som det er ulike oppfatninger om i Senterpartiet. Når det gjelder fristilling i verdispørsmål - som i realiteten er det som står i regjeringserklæringen - for Senterpartiets representanter, bør ikke det være et helt ukjent fenomen for Høyre som parti, med tanke på Høyres opptreden i norsk parlamentarisk historie. Det er få andre partier som har vært så fristilt, og som har ment så mye forskjellig om sentrale verdispørsmål. Jeg synes det er synd at man prøver å gjøre denne debatten til en debatt om hvorvidt saken er grundig nok utredet eller ikke. Min holdning er at det ligger et grundig nok lovarbeid bak Stortingets vedtak. Vi som sitter som representanter, både i Odelstinget og i Lagtinget, vet godt hva vi vedtar, og jeg har vanskelig for å se at det er konsekvenser av dette som vi i dag ikke er i stand til å overskue.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-06-17:
Det barn trenger, er gode omsorgspersoner som kan danne ramme rundt et stabilt og godt familieliv. Dernest er det slik at Lagtinget skal vedta dette fordi det er rett, og fordi det ivaretar enkeltmennesket.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-06-17:
For å begynne med det første, så gikk ikke Senterpartiet til valg mot en felles ekteskapslov. Det som er riktig å si, er at det er enkeltrepresentanter som har gått til valg mot en felles ekteskapslov, og det er enkeltrepresentanter som har endret syn. Det synes jeg at vi i anstendighetens navn skal ha respekt for. For formålet med enhver politisk prosess er å tilegne seg kunnskap, å ta utvikling inn over seg og å gjøre seg opp en mening på et selvstendig grunnlag. Så jeg er ikke i tvil om at Kristelig Folkeparti vil gjøre det de kan for å tilkjennegi Senterpartiets standpunkt i denne saken utover landet når det nærmer seg valgkamp. Jeg er imidlertid ikke sikker på at Kristelig Folkeparti i et slikt spill får den tenning og den feedback i form av økt oppslutning som de nok kanskje håper på. Når det gjelder det siste, mener jeg at det barn trenger, er gode omsorgspersoner. Kristelig Folkeparti argumenterer for at man trenger en mor og en far. Der ligger nok kanskje forskjellen i konklusjonen vi har kommet til.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-06-17:
Det er mulig jeg uttrykte meg klossete med hensyn til uttrykket individuelle rettigheter, individets rettigheter. Jeg betrakter jo også barn som individ. Jeg mener at noe av det viktigste dette lovverket representerer, nettopp er at man på en ryddig og god måte regulerer rettighetene til de barn som lever i familieforhold som ikke er det som Hoksrud og andre definerer som vanlige, og som man dermed ikke ønsker å lovregulere.