Trine Skei Grande (Venstre), 2010-10-12:
Takk! Jeg kan veldig enkelt si at målet for Venstres del når det gjelder ruspolitikken, er å redde liv å gi folk et verdig liv å vise dem en vei ut av rusmisbruket Jeg syns det burde være ganske soleklart. Jeg skjønner ikke hvorfor vi skal måtte diskutere at dette faktisk er blant de mer livreddende politiske områdene vi jobber på. For 150 år siden skred byens fine mennesker over de fattige som lå på gata, og forklarte det at de bare skred over, med «synden». Da var «synden» forklaringa på at noen var fattige og noen var rike. I dag skrider vi også over noen på gata, men i dag er det rusen som er forklaringa på at vi gjør det. Med unntak av SVs innlegg, som jeg syns var litt åpent for løsninger, har jeg egentlig vært litt oppgitt over debatten. Og jeg ber statsråden bare merke seg at dette er det feltet der alle hennes forgjengere har angret på at de ikke gjorde mer. Senest var Bjarne Håkon Hanssen, som innrømte at man ikke makter å gjøre dramatiske endringer på et veldig viktig område. Dette er den gruppa som man gjerne skryter av å ha brukt en milliard mer på, i en tid da man har hatt så mye mer penger. Så kan jeg skryte av at Venstres alternative budsjetter ville ha ført til en milliard mer enn det igjen, oftest innenfor strammere rammer enn dem regjeringa har laget. Men det er også den gruppa der ventelistegarantien er minst verdt. Og det er også det politikkområdet der Riksrevisjonen kvester oss veldig hardt for måten vi bruker pengene våre på. Når man på dette området – sånn jeg oppfatter interpellanten – ikke snakker om alkohol, men først og fremst om andre rusproblemer og om pris og tilgjengelighet, syns jeg det er litt underlig. Det er virkelig ikke noe vi påvirker, men som vi prøver å påvirke så mye vi kan gjennom andre organer. Det er klart at forebygging er viktig. Men når det gjelder alle dem jeg har møtt på dette området, er det jo ikke drømmen om Plata som gjør at man setter det første skuddet, det er jo ikke drømmen om det livet man ser der. Veldig mange vet om det, men veldig mange utsetter seg for dette gjennom det de sjøl beskriver for meg som sjølmedisinering. Og da er vi ved litt av kjernen. Dette er mye mer sammensatt og mye mer personavhengig. Det er på en måte en sjølmedisinering, ofte for å takle annen motgang i livet. Da må vi ha en egen organisering av helsevesenet på det området. Kanskje må vi gjøre noe som er ulogisk i vår verden. Kanskje vi må gjøre noe politisk ulogisk for å finne fram til de tiltakene som er logisk i en sånn verden. Venstre har vært åpen for å bruke heroin til en liten gruppe med de aller mest slitne, som ikke har utbytte av noen av de andre tingene vi tilbyr. Jeg mener at det er en mikroskopisk liten debatt, men det handler om å ha en fordomsfri holdning til å bruke de virkemidlene man trenger for å redde liv, for å skape verdighet og for å gi en vei ut av det. Sånn som jeg snakker med narkomane på gata, vil jeg gjerne oppfordre folk fra andre fylker til å gjøre her i Oslo også. Det er her borgerne deres er som har de problemene. Så møter vi historier om et enormt byråkrati. Det handler om liten forståelse for det livet de lever, og det handler om at de møter veldig mye motstand i de strukturene som skulle være til hjelp. Jeg syns det er veldig bra at statsråden kommer med en ny melding. Jeg vil oppfordre henne til å gå ut på gata og snakke med dem som har opplevd det, før hun legger den fram for oss. Og så vil jeg gjerne tilby henne alle forslagene Venstre har lagt fram på området de siste fem åra – om 24 timers garanti, om det å gi fastleger mulighet til å skrive ut de midlene de syns er riktige for sin pasient, og ikke at en ofte ufaglært Nav-assistent sitter og skal bestemme over hva en fastlege vurderer som medisinsk. Dette er det eneste området der vi har det sånn. Det er veldig mange andre forslag som vi har lagt fram, som jeg ikke rekker her. Hvis statsråden har lyst til å være modig, vil Venstre gjerne være med på laget.