Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-27:
Det er godt å være tilbake. Jeg har nytt godt av velferdsstaten vår, og jeg er glad for at jeg nå får komme tilbake hit og jobbe for noe som er større enn meg – å få gi tilbake. For SV er det ingen tvil om hvorfor vi er her, hva som er viktigst for oss. Vi vet at de valgene som vi tar i dag, avgjør framtiden til generasjonene som kommer etter oss. Min egen generasjon har blitt voksen i en tid som preges av kriser – klimakrisen og ulikhetskrisen. Men vi lever også i en tid som preges av engasjement og håp. Vi har sett et nytt ungdomsopprør. I vår var det 40 000 barn og unge som sto utenfor Stortinget og rundt om i landet, og de ba ikke om flere gode ord og intensjoner, de ba om klimahandling. Vi har sett det med AAP-aksjonen, de tusenvis av menneskene som kjemper for trygghet og imot innstrammingene som regjeringen har gjort i arbeidsavklaringspengene. Vi har sett det med Løvemammaene, som har klart å bekjempe regjeringens kutt i pleiepenger for å ta vare på sine syke unger, og vi ser det med heierna-kampanjen for bedre bemanning og økte ressurser til barnevernet. Sånn kunne jeg ha fortsatt. Det er jo dette engasjementet vi bør lytte til når vi behandler neste års budsjett, ikke engasjementet til landets rikeste, som ønsker lavere skatt, og ikke engasjementet til oljeselskapene, som motsetter seg den helt nødvendige omstillingen av Norge. På ti år skal vi mer enn halvere klimagassutslippene våre. Vi skal omstille oljenasjonen Norge til en klimanasjon. Industrien vår må bli en nullutslippsindustri, bilparken skal gå på ren strøm og hydrogen, vi må ta i bruk elfly, og togene må gå hyppigere og raskere. I SVs alternative budsjett starter vi arbeidet for en ny grønn deal, en plan for å omstille Norge til et nullutslippssamfunn samtidig som forskjellene i samfunnet reduseres. Skal vi lykkes med denne omstillingen, må hele Norges økonomi og næringsliv innrettes mot å løse den oppgaven. Staten må gå foran med en aktiv politikk og ta risiko som skaper nye markeder for et grønt næringsliv. Det trengs nye, store satsinger i budsjettet samtidig som eksisterende virkemidler må vris fra forurensende til fornybare satsinger, og forurensning må bli dyrere. Da må hvert eneste budsjett være et klimabudsjett. Det er her regjeringen svikter, for det er helt umulig å se i dette budsjettet – og i de forrige budsjettene – at de tar klimakrisen på det alvoret det faktisk innebærer. Vi har sett kutt til fornybar energi i utviklingsland, bilavgifter som utligner hverandre, avgift på biodrivstoff og en mangel på ny politikk og visjoner for omstilling av Norge. SV viser i vårt budsjett en annen vei. Vi bevilger totalt 11,4 mrd. kr mer til klima, miljø og grønn omstilling i 2020, for å omstille oljenasjonen Norge er vanskelig, men det er også fullt mulig. Vi har gode forutsetninger for å klare det. Vi har store naturressurser og god økonomi, et rikt hav, ren energi og høykompetente arbeidere, så vi viser starten på denne omstillingen i vårt alternative budsjett. I dag sluker oljeindustrien kapital, kompetanse og politikernes oppmerksomhet. Samtidig som vi styrker andre og helt nye næringer, må vi også begrense oljen. Derfor foreslår SV å endre oljeskatteregimet, og vi kutter i den offentlig finansierte forskningen på olje og gass. I stedet foreslår vi bl.a. en økning på 1,5 mrd. kr til Enova, midler som skal gå til programmer i industrien for elektrifisering, energieffektivisering, utvikling av nye teknologier og å ta teknologien i bruk. Vi vil styrke miljøteknologiordningen med 700 mill. kr for å omstille industrien og få ned klimagassutslippene, og vi øker overføringene til Nysnø med 1,1 mrd. kr for å ta det på veien mot en statlig grønn investeringsbank. SV vil gi norske innbyggere enklere tilgang til tilskudd for å installere solkraft eller energieffektivisere boligene sine. Folk må få ta del i og dra nytte av klimaomstillingen. I vår kom regjeringens stortingsmelding om ulikhet, og den viste tydelig at ulikhetene i makt og i rikdom har økt kraftig de siste tiårene. De rikeste drar ifra, mens resten blir hengende etter. Siden 2013 har de 10 pst. rikeste husholdningene fått høyere inntekter, mens de 20 pst. med minst har fått mindre i samme periode. I 2018 satte vi rekord i antall barn som vokser opp i familier med vedvarende lavinntekt og rekord i antall milliardærer i Norge. Selv om alle partiene her proklamerer at de ønsker små forskjeller, er den reelle viljen til faktisk å ta grep for å redusere de forskjellene liten blant regjeringspartiene. Tvert imot – vi behandler i år et statsbudsjett samtidig som det rulles opp en alvorlig sak. Nav-skandalen er rystende. Det er flere tusen mennesker som er rammet, folk på sykepenger, arbeidsavklaringspenger og pleiepenger. Jeg kan ikke annet enn å se dette i sammenheng, for det er verdt å merke seg Høyres og statsråd Røe Isaksens uendelige forståelse for at styremedlemmer i statseide selskaper ønsker økt honorar, eller representanten Asheim, som ivrig rykker ut til forsvar for landets suverent rikeste, i frykt for at de skulle betale lite grann mer til det fellesskapet som de har blitt rike i. Regjeringen har sannelig levert til de rikeste. De tusen personene med høyest formue fikk i perioden 2013–2017 over 800 000 kr i skattekutt av denne regjeringen. I perioden 2017–2019 har den samme gruppen fått nye 284 000 kr i skattekutt. Til sammen er dette over 1 mill. kr i skattekutt til de tusen rikeste personene i landet – 1 mill. kr. Til sammen har de fått 1 mrd. kr på deling. Det er raust. Men holdningen til syke eller de som er fattige, er ikke så raus. Jeg tror at det går en linje her fra Nav-skandalen til dette budsjettet. Det er en så stor frykt for at mennesker på trygd, folk som har blitt syke, som er fattige, skal få noe de ikke har krav på, eller noen kroner mer enn de egentlig trenger. Sånn begrunnes kuttet i støtten til briller til barn, unødvendig dyre briller, får vi høre, eller til tannregulering. I tidligere budsjetter har det vært barnetillegget til uføre og fysioterapi til brannskadde, for å nevne noe. Men de aller rikeste kaster Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti penger etter. Vi i SV viser en annen vei i vårt alternative budsjett, en vei for små forskjeller, en utvidet velferdsstat og en tro på folk flest. Vi reverserer innstrammingen i ordningene med barnebriller og tannregulering. I stedet vil vi ha en tannhelsereform. Vi øker bevilgningen til Nav i stedet for regjeringens stadige ostehøvelkutt. Når over 100 000 unger vokser opp i fattige familier, er det på tide med et stort løft, så vi øker barnetrygden kraftig. Og vi vil erstatte dagens engangsstønad med en løpende minsteytelse for foreldrepenger, fordi foreldrepenger for alle har en god fordelingsprofil. Alle lever vi livet vårt i en kommune. Her skal barna vokse opp, innbyggerne bli gamle, arbeidsplassen og hverdagslivet fungere, og da må kommuneøkonomien gi rom for det. Derfor foreslår vi i vårt alternative budsjett flere lærere, flere ansatte innen omsorg og pleie, opptrapping av rusfeltet og bedre barneverns- og skolehelsetjeneste. I tillegg må kommunene og fylkeskommunene kunne kutte klimagassutslipp og bygge ut kollektivtransporten. Vi foreslår å styrke kommunene og fylkeskommunene med over 5 mrd. kr. Statsbudsjettet handler om prioriteringer. Det handler om hva vi som politikere mener er aller viktigst, hvorfor vi går på jobb hver eneste dag. Når denne regjeringen kutter i tilskudd til briller til barn eller til tannregulering eller til uføre med barn, er regjeringens mantra at vi har ikke råd til alt, vi må prioritere. Det er typisk SV å ha råd til alt, vil vi sikkert få høre i replikkvekslingen her. Men når vi i SV ikke prioriterer milliarder i skattekutt til dem med mest, er det andre toner fra regjeringspartiene. Da er det ikke lenger nødvendig å prioritere. Skattekutt til dem med mest er visst hevet over enhver prioritering hos regjeringspartiene. De av oss som er uheldige og blir syke og trenger de ordningene som vi alle betaler inn skatt for å finansiere, risikerer å bli sittende fast i et byråkratisk edderkoppnett i Nav, men de aller rikeste skal selvsagt få økonomisk handlingsrom uten noen krav. Vi i SV vet hva som er viktigst, hvem vi prioriterer. Det er små forskjeller, folk flest, det er klimakrisen og en ny grønn deal som får alle med på laget i den store jobben med å omstille Norge. Det er de mange og ikke de få. Med det tar jeg opp SVs forslag.