Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-05:
Da jeg hørte saksordførerens innlegg, fikk jeg en helt umiddelbar assosiasjon, nemlig begrepet «kjærlighet gjør blind». Jeg tenkte at kjærlighet gjør blind, og den gjør døv, men den gjør ikke stum. Det er en forunderlig måte å oppfatte verden på når man kan si, som Kristoffersen sa når det gjaldt sykehuset i Florø, at det er under «press», når styret i Helse Førde har vedtatt at det skal nedlegges fra 1. januar 2004. Det er en merkelig oppfatning av virkeligheten hvis man klarer å fremstille det som om det som skjer nå, er helt i tråd med det som man forventet, parallelt med at vi har delegasjoner på over ti personer som kommer til Stortinget og ber om å få møte sosialkomiteen, og som ber om at man griper inn i forhold til de prosessene som skjer nå. Det er for så vidt en forskjell i retorikken mellom leder i sosialkomiteen og den måten Arbeiderpartiet fremstår på i denne saken, fordi lederen så klart markerer at dette skal ikke Stortinget gripe inn i, at de prosessene skal få gå sin gang. Men man kan altså ikke ri to hester samtidig og framstille det overfor den befolkning som er utenfor dette hus, som at dette er prosesser Arbeiderpartiet ønsker å være med på å påvirke, samtidig som vi ser at lokalsykehusene nå står i fare, og at en del kanskje blir nedlagt. Jeg registrerer at mange av de innvendingene som Kristelig Folkeparti, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet stod sammen om i forbindelse med behandlingen av lov om helseforetak, nå er i ferd med å skje fyllest. Jeg har lyst til å sitere en del som Kristelig Folkeparti, SV og Senterpartiet stod sammen om: «Disse medlemmer vil understreke at et godt utbygget og desentralisert sykehustilbud med nærhet til befolkningen, er nødvendig for å gi trygghet og omsorg når helseproblemer oppstår. Disse medlemmer mener derfor at sykehusene og spesialisthelsetjenesten må forbli en del av velferdsstatens infrastruktur under politisk og demokratisk styring og kontroll.» De samme partier, altså Kristelig Folkeparti, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, uttalte: «De regionale helseforetakene vil ikke stå til ansvar for noen folkevalgte organ, men skal derimot stå ansvarlig for at driften følger bedriftsøkonomiske prinsipper i en foretakslov etter modell av aksjeloven.Fra at det i dag er åpenhet om regionale beslutninger og virkninger av dem gjennom åpne prosesser underlagt politisk styring, vil Stortinget måtte forholde seg til helseministeren i alle slike saker. Denne svekkelsen av politisk kontroll og innsyn i beslutningsprosessen blir ofte framstilt som en fordel for å gi større frihet til å gjennomføre funksjonsfordeling og strukturendringer uten å være utsatt for innbyggernes påvirkning gjennom lokale politiske styringsorganer. Dette er i sterk konflikt med vanlig tenkning om folkestyre og styring av oppgaver som løses lokalt.» Dette sier Kristelig Folkeparti i en merknad sammen med SV og Senterpartiet. De tre partiene fortsetter videre: «Disse medlemmer vil sterkt påpeke at en sentralisering av sykehusstrukturen som går på bekostning av de små sykehusene til fordel for sentralsykehus og regionalsykehus, er lite ønskelig. Disse medlemmer mener likevel at dette framstår som en sannsynlig effekt av reformen.» Videre sier de samme partiene, altså Kristelig Folkeparti, SV og Senterpartiet: «Modellen med statlige helseforetak fjerner muligheten til innsyn og deltakelse i beslutningsprosessene.» Og nå ser vi altså ansatte som er redde for å miste sine egne jobber, for det er de, og det bør Arbeiderpartiet også merke seg. Det er altså ikke slik som Arbeiderpartiet framstiller det, at man føler det betryggende at statsråden på et senere tidspunkt skal ta stilling til om man følger opp Helse Førde sitt vedtak om at lokalsykehuset i Florø skal nedlegges. Det som selvfølgelig skjer, er at de ansatte allerede nå begynner å se seg om etter andre jobber, de føler utrygghet ved om de skal bli i kommunen hvis sykehuset ikke eksisterer fra 1. januar. Og det er en utrygghet som er helt berettiget. For det er ingen av oss gitt å vite om det sykehuset kommer til å eksistere videre. Det er ingen av oss gitt å vite om ulike fødeavdelinger består etter 1. januar. Og det er ingen av oss gitt å ta stilling til det heller, så lenge Stortinget ikke vedtar overordnede, nasjonale helseplaner eller styringsredskap som gir oss mulighet til å påvirke de prosessene. Og det er det forslaget til Senterpartiet og SV handler om, men som kun de to partiene ønsker å stå sammen om. Men man skal altså ikke lenger tilbake enn ca. tre år for å finne at også Kristelig Folkeparti var helt enig i den typen betraktninger. Arbeiderpartiet har ikke ment det de siste årene, men Kristelig Folkeparti har ment det. Og det er mulig å snu i tide og ta tilbake den folkevalgte styringen med helseforetakene, slik at det som skal skje videre, skjer ut fra direktiver fra dette bygget. Det kunne også ha gitt befolkningen og de som i dag er ansatt ved sykehusene, en helt annen grad av trygghet.