Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
La meg først takke komiteen for et godt samarbeid. Dette er en underlig sak om et svært viktig tema. Komiteen står samlet om å si at mobbing er et alvorlig samfunnsproblem. Det er helt uakseptabelt at mange tusen barn og unge må grue seg hver eneste uke for å gå på skolen. Det går ut over livskvaliteten til unge mennesker. Det går ut over tryggheten deres, og det går også ut over læringen. Det er vanskelig å konsentrere seg om skolefag når man har mer enn nok med å overleve i hverdagen. Elevundersøkelsen viser at kanskje så mange som 40 000 barn hver uke gruer seg for å gå på skolen og blir utsatt for mobbing. Det er totalt uakseptabelt, og vi vet nok til å få en slutt på dette. Gleden var derfor stor da man kunne lese i avisene i fjor sommer at statsråden nå skulle handle og sende til Stortinget et lovforslag som styrket mobbeofrenes rettsvern. I f.eks. en melding fra NTB 11. juni kunne man lese noe statsråden sa: «I regjeringsplattformen slår vi fast at det er mobberen som må bytte skole i mobbesaker der skolebytte er eneste løsning. Det har vært enkelte uklarheter og ulik praksis i tilknytning til om og hvordan mobberen kan flyttes i slike tilfeller». Her skulle altså lovverket og regelverket skjerpes. Mobbeofrene skulle stå sterkere. Forundringen var stor da vi fikk en lovproposisjon med to endringer i lovene, hvor det til begge lovendringene står helt spesifikt at disse endringene ikke endrer rettstilstanden. Vi har prøvd å kartlegge om det noensinne er blitt sendt et lovforslag fra en regjering hvor hele lovforslaget ikke endrer rettstilstanden, og vi har til gode å finne det. Vi har funnet eksempler på at man i forbindelse med andre lovarbeid også rydder opp i språklig uklarhet, kanskje rekkefølgen på paragrafer og slike ting, men at en hel lovproposisjon sendes til Stortinget uten at den endrer loven, er ny norsk rekord. Det blir sagt fra statsråden at dette skyldes at det har vært uklarhet om det har vært mulig å flytte på mobberen istedenfor mobbeofferet. På spørsmål om hvilke henvendelser statsråden har fått om dette i løpet av hele 2014, fikk vi til svar at det dreide seg om en håndfull henvendelser. Vi har fått oversendt henvendelsene, og det viser seg at det er så å si ingen skoler eller rektorer som i det hele tatt har vært i tvil om at loven var klar. En samlet komité kommer likevel til å støtte disse endringene for at det ikke skal oppstå den motsatte tvilen, nemlig at vi skulle være mot at rettstilstanden fortsatt skal være slik den var før statsråden sendte et lovendringsforslag til Stortinget, slik at vi ikke skaper ny forvirring. Men jeg må si dypt alvorlig at mobbing er et område som egner seg bedre for handlekraft og tiltak enn politisk markedsføring uten innhold. Det er greit å stå i VG og si at nå skal man låse døren på skolen for dem som kommer for sent, selv om skoler har praktisert det lenge før statsråden ble statsråd. Det er greit å stå i VG og si at man skal gi skolene anledning til å beslaglegge mobiltelefoner og datautstyr, hvis det misbrukes, selv om de fleste skolene har hatt dette i regelverket sitt lenge før statsråden ble statsråd. Det er greit å si at man skal kreve 4 i matte for å komme inn på lærerutdanningen, selv om man nå egentlig reduserer kravet til 2, gitt at man tar et forkurs i matte for å komme inn. Det er på en måte ikke spørsmål som går til kjernen av tryggheten i skolen. Men å lage svære overskrifter om at man skal endre loven og styrke rettssikkerheten til mobbeofrene, som plages hver dag, og så komme med et lovendringsforslag som ikke styrker rettssikkerheten til mobbeofferet 1 mm, er å føre de svakeste i Norge bak lyset. Jeg blir opprørt av det. Jeg synes det er skammelig at man bruker et slikt område til å gjøre ingenting. Man har muligheten til å rette opp dette ved å stemme for det forslaget som fremmes om at man skal komme tilbake med et arbeid som styrker mobbeofrenes stilling. Det vil vise seg om vi kan få flertall for det. Jeg tar herved opp forslaget.