Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-02-14:
La meg takke interpellanten for å ta opp et veldig viktig tema som det er stort engasjement om rundt omkring i det ganske land – et tema hvor Stortinget har inngått et bredt forlik, og hvor det er viktig at vi ikke bare inngår forlik og deler innflytelse. Vi må også dele ansvaret etterpå for å gjennomføre forliket. Han tar også opp et tema som det er – jeg får si – en årtusenlang historie for at mennesker er interessert i. Svært mange byer og steder i verden bygger sine myter rundt rovdyr. Det er nok å tenke på Roma, som ble bygd da Romulus og Remus ble tatt og satt i en kurv, eller eventyrene og mytene hvor rovdyr spiller en helt sentral rolle. Jeg tror at når jeg ligger på dødsleiet, er omtrent noe av det siste jeg vil komme til å glemme, det å gjengi Rødhette og ulven og Ulven og de sju geitekillingene utenat. Dette har jeg gjort så mange ganger for barna mine at det er omtrent det siste jeg kommer til å huske – sammen med et par skøytetider fra 1960-tallet. Så dette er sentralt for mennesker, og det har det alltid vært. Jeg vil rose den samarbeidsviljen som Stortinget har vist gjennom rovdyrforliket, men jeg vil også invitere Stortinget til å være med og ta ansvaret for gjennomføringen av den politikken. Det er ikke slik, som det antydes i interpellantens spørsmål, at det meste går galt. Svært mye går framover og går bedre i norsk rovdyrpolitikk. Høyre burde være med og ta gleden og æren for det, for Høyre har vært en konstruktiv bidragsyter. Høyre var med på rovdyrforliket i 2004, Høyre spilte en sentral rolle i rovdyrforliket i 2011, og Høyre er dermed en viktig premissleverandør for dette. Da er det heller ingen grunn til å svartmale. Tvert imot: Man bør dele alt det som går bra, og hvis Høyre vil være med og dele det, skal jeg med glede – på regjeringens vegne – også gjøre det. Tapstallene for sau går ned, ikke opp. Fjorårets tapstall for sauer drept av rovvilt er de laveste på ti år. Tapene er siden 2007 gått ned med 25 pst. på landsbasis. Husk da på at dette er i en periode da det har vært en vesentlig økning av rovdyrbestandene. Likevel har tapstallene gått ned. Mer enn det: Det er historisk sett mer sauer i Norge enn noen gang før. Vi har gått fra 1,5 millioner sauer i 1925 til 2,3 millioner sauer i 2009. Den største økningen av sauer i Norge har vært i nettopp den perioden da vi også har hatt en økning av rovdyr – altså i perioden fra 1970. Som alle vet, var for alle praktiske formål noen av de store rovdyrene utryddet i Norge i 1970. Tallene for dem har økt siden, og det samme har saueholdet, så det er ikke noe belegg for påstanden om at det går galt på dette området. Det er mange problemer og konflikter, men hovedbildet er at vi har lavere tapstall for sau, til tross for at vi har flere rovdyr. For det andre er vi i ferd med å nå de bestandsmålene som Stortinget har bestemt. Det er ikke noen liten prestasjon. For noen av dem når vi det ved å gå ned til de tallene Stortinget har bestemt – det gjelder gaupe og jerv – og for ulv og bjørn arbeider vi for å komme opp til de bestandsmålene Stortinget har bestemt. For ulv ble målet om tre ynglinger nådd for første gang i Norge i 2010, og så langt tyder mye på at det målet også ble nådd for 2011. For bjørn har vi et stort avvik fra bestandsmålet. Der er det fortsatt et godt stykke igjen for å komme opp på det bestandsmålet Stortinget fastsatte. Det var 15 i 2004. Det er 13 ynglinger i henhold til fjorårets forlik. Vi er på ca. seks i dag, så det er et godt stykke igjen. Men også bjørnebestanden i Norge øker. Gaupebestanden har i de senere år ligget betydelig over bestandsmålet. Men gjennom intensivert jakt har vi lyktes med å få gaupebestanden ned mot bestandsmålet. Det er ifølge den nye prognosemodellen – som også interpellanten var inne på – sannsynliggjort at vi før jakt i 2012 har en gaupebestand i Norge på 67 ynglinger, som er så nær bestandsmålet på 65 ynglinger som det går an å komme. Det er ikke et område hvor det er mulig å være absolutt presis, men sånn omtrentlig presis, og 67 sammenlignet med 65 tror jeg er så presis som vi kan klare å være. Når det gjelder jerv, har det vært mer krevende, ettersom lisensjegerne ikke har lyktes med å ta ut de tildelte kvotene. Derfor fortsetter vi, i tråd med rovviltforliket, med ekstraordinære uttak av jerv for å redusere bestanden i de regionene hvor det er nødvendig. Så altså: Vi har mindre tap av sau, trass i flere rovdyr, og vi nærmer oss bestandsmålet som Stortinget har satt, ovenfra og nedenfra. Men det er jo Stortingets intensjon, som vi er satt til å forvalte. For det tredje er den nye nemndmodellen i det store og det hele godt mottatt. Den ble opprettholdt og styrket i rovviltforliket våren 2011. Fylkesmennene, Direktoratet for naturforvaltning og Statens naturoppsyn får mye skryt for sin beredskap og raske saksbehandling av akutte skadesituasjoner. Det betyr ikke at det ikke fortsatt er mye å gjøre for å få dette til å fungere enda bedre. Men ofte når jeg reiser, møter jeg folk selv blant de mest kritiske til rovdyrpolitikken som sier at jammen fylkesmannen i mitt fylke kan man nå på telefon og få en rask skadefellingstillatelse når det er en akutt situasjon. Så også her er det mye skryt, trass i at det selvsagt er mye som kan gjøres bedre. Overvåkingen fungerer bedre enn tidligere, og jeg er veldig glad for at Lødemel også trakk fram det nye Rovdata. Det er positivt mottatt og nyter stor tillit. La meg legge til at dette «ting for ting» bare er mulig fordi man bevilger mer penger på dette området – som den rød-grønne regjeringen har gjort. Sammenlignet med andre, tidligere regjeringer har det altså vært vesentlig økt bevilgning på området, og det gjør at ting som Rovdata og mange andre gode tiltak er mulig. Så har det vært en spesiell kritikk av at vi har gjort om gaupekvotene i tre regioner. La meg da først si at det er svært få av vedtakene fra rovviltnemndene som er blitt omgjort av Miljøverndepartementet eller meg. I fem av de åtte regionene er det ikke gjort endringer – bare i tre. La meg for å forklare hvorfor ta Nordland som eksempel. I Nordland finnes det et bestandsmål på ti ynglinger. Vi vil nå 5,3 ynglinger i Nordland fylke med et bestandsmål på ti. Med andre ord: Man ligger vesentlig under bestandsmålet for det fylket. Da har ikke rovviltnemnda i Nordland gjort jobben sin når de setter en gaupekvote som vil føre til at man ikke kommer opp mot Stortingets fastsatte bestandsmål. Dette er nettopp basert på den vitenskapelig erfaringsbaserte prosessen som interpellanten etterspør. Problemet med tidligere beregningsmåter er at det ikke er tatt hensyn til fjorårets jakt når man har fastsatt bestandsmålene. Nå er det blitt laget en prognosemodell som tar hensyn til fjorårets jakt, og vi tror den er den mest presise det er mulig å komme fram til. Men la meg også si det veldig klart at dersom det skulle vise seg at Miljøverndepartementet her tar feil, og at gaupebestanden blir en annen i de tre utsatte regionene enn hva vi tror, skal vi selvsagt korrigere den feilen og sørge for at det da blir anledning til å ta ut flere gauper i de regionene. Vi har, for å si det slik, en bibel på dette området, og det er Stortingets fastsatte bestandsmål. Vi skal prøve å nå dem – ikke over og ikke under, men sånn omtrent. Og – igjen: Skulle det vise seg at Miljøverndepartementet tar feil, skal vi selvsagt korrigere kursen i tråd med interpellantens ønsker. Men så langt tror vi at vi nå baserer oss på det beste vitenskapelige grunnlag som det er mulig å ha. Når det gjelder rovviltforliket fra 2011, så la meg bare si at vi har fastsatt regionale bestandsmål for bjørn. Trass i at vi jo er langt fra å nå målet, synes vi likevel det er naturlig å fordele den endringen fra 15 til 13. Vi setter i gang, som interpellanten også etterspør, overvåkingsprogram for kongeørn, med mer intensiv overvåking og mer forskning og med det siktemål at vi kan få kongeørn med inn i den normale rovviltforvaltningen. Vi har tatt initiativ til et samarbeid med Sverige. Jeg har hatt flere møter med den svenske miljøvernministeren. Statssekretær Heidi Sørensen har møtt den svenske statssekretæren. Så snart Sverige er ferdig med sin rovdyrutredning, vil vi ta sikte på å komme videre i et felles norsk-svensk samarbeid om bl.a. forvaltning av ulvestammen. La meg også si at vi i de samtalene har gjort det veldig klart at vi fra norsk side ikke synes det er noen god idé å sette ut valper fra svenske dyreparker som et ledd i ulvebestanden, fordi det forkludrer bildet mellom ville dyr og tamme dyr, men også fordi vi ikke kan være helt sikre på at ikke dyr fra dyreparker har en annen oppførsel enn ulver født i det ville. Vi setter i gang det arbeidet som interpellanten spurte om når det gjelder ulvesonen. Man kan si at vi gjør en masse tiltak på informasjonsområdet i samarbeid med en rekke ulike rovdyrsentre. Flå, som ble nevnt her, er et av de sentrene som har nytt godt av rause bevilgninger fra den rød-grønne regjeringen. Jeg er glad for at det har også Høyres støtte. Namsskogan Familiepark er et annet eksempel, og det kan nevnes flere. Vi vil selvfølgelig også sørge for at Stortinget får forslag til lovendring rundt nødvergebestemmelsene for hund. La meg til slutt si at Rovdata nå legger ut og lanserer en såkalt app som gjør det enda enklere for folk der ute å registrere sine rovdyrobservasjoner.