Erling Brandsnes (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Bare på den korte tiden jeg har vært medlem av Stortinget og Stortingets næringskomite, har vi diskutert IT-politikk og emner knyttet til IT flere ganger. Temaene har dreid seg om rent indre norske forhold, men også om samarbeid og samordning med andre land i Europa. Dette illustrerer godt det faktum at vi må gjøre et ordentlig arbeid her i landet, men samtidig må vi samordne oss med andre, og i særlig grad gjelder dette europeiske land. For å kunne samhandle på en likeverdig og effektiv måte er det nødvendig å ha et regelverk som ikke er for ulikt, men et regelverk som forenkler og fremmer handel og kontakt med personer og bedrifter internasjonalt. Samtidig må slik handel og kontakt være så sikker som mulig. Derfor behandlet vi direktivet om elektronisk signatur, der den praktiske nytten skal være at en elektronisk underskrift skal bli like sikker og juridisk bindende som en håndskrevet signatur. Den forrige IT-politiske redegjørelsen ble holdt for ett år siden, og i mellomtiden har vi fått midtveisrapporten for eNorge. Dette understreker næringsministerens engasjement og vilje til å finne de riktige grepene for at Norge skal være i front når det gjelder å ta i bruk den stadig bedre og mer effektive informasjons- og kommunikasjonsteknologien. Målet er et informasjonssamfunn for alle. Den nye teknologien kan gi oss mulighet til å inkludere flere i skole og arbeidsliv enn det som før var mulig. Flere personer med funksjonshemninger vil ved hjelp av den nye teknologien kunne inkluderes i arbeidslivet. Det handler da om å bruke teknologien for tilrettelegging, men også om å utføre arbeidsoppgaver innenfor informasjons- og kommunikasjonsteknologien. Klarer en også å lage utstyr med universell utforming og funksjon, kan dette lette inngangen til bruk av teknologien både for funksjonsfriske og personer med funksjonshemninger. Siden forrige redegjørelse om norsk IT-politikk har børsverdiene for norske og internasjonale IT-selskaper svingt i betydelig grad. Særlig gjelder dette Internett-selskapene. Børsverdiene var som oftest begrunnet ut fra en forventning om god utvikling og inntjening i et nokså ukjent marked, og det var ukjent hvordan og hvor rask utviklingen ville bli. Det var ikke vanskelig å spå at ikke alle selskapene kunne holde den høye verdien når regnskapstallene etter hvert ble lagt fram. Om Internett-selskapene kan være noe spesielle når det gjelder arbeidsform og arbeidstempo, så gjelder det også for disse at de til slutt må vise til positive driftsresultater for sine eiere. Da disse ikke kom, ble det verdifall og konkurs for mange selskaper. Næringsministeren understreket i sin redegjørelse at dette børskrakket ikke betyr slutten på IT-revolusjonen, noe som selvfølgelig er helt korrekt. Det er bare en liten tankevekker for alle innenfor bransjen. Så kan jo mange i ettertid si at dette måtte skje, og at denne Internett-bølgen inneholdt mye ufornuft og galskap. Jeg tror ikke vi skal beklage at det ble en slik bølge. Den utløste dristighet, skaperkraft og en rask utvikling, der de fleste ikke hang med. At denne dristigheten og skaperkraften ikke førte til forventede økonomiske resultater for alle, er så, men denne bølgen fikk betydning for interessen og farten i utviklingen, og slik sett var det god læring for alle innen denne sektoren av IT. Møteplasser og kontaktnett ble dannet, og disse møteplassene og kontaktnettene ble ikke borte med selskapene. De er der fortsatt og vil være nyttige i den videre utvikling av IT-bransjen. Hvor står, og hvor går Norge i denne nye utviklingen? Her er svarene og framtidsvyene mange. Nå sist ble det spådd at Norge ville bli hengende etter i økonomisk utvikling fordi vi ikke hadde tatt det nye verktøyet i bruk i tilstrekkelig grad. I noen statistikker framstår Norge som et av de land hvor den nye teknologien er tatt i bruk i størst grad. Dette gjelder både mobiltelefonbruk, bruk av Internett og annen bruk med utgangspunkt i personlige datamaskiner. Samtidig får vi altså høre at vi henger etter. I denne debatten blir det lett til at vi fokuserer for mye nettopp på bruk av Internett, bruk av elektronisk post og bruk av mobiltelefon med alle dens muligheter. Næringskomiteen har på noen av sine reiser fått oppleve bruk av ny teknologi i bedrifter av ulike slag – også i tradisjonelle industribedrifter. Det demonstreres en eventyrlig egenutvikling i den enkelte bedrift, hvor teknologien brukes i styringssystemer for produksjon av ulike produkter. Oljeutvinningen kan økes på grunn av nye og smartere produksjonsmåter. I denne utviklingen spiller bruk av den nye teknologien en avgjørende rolle. I bedrift etter bedrift er det en slik utvikling, så vi kan fastslå at den nye teknologien vil være selve nøkkelen til ny framgang. Dette vil gi oss mulighet til å konkurrere med land der arbeidslønningene ligger på lavere nivå enn i Norge fordi vi har et teknologisk forsprang i produksjonen. Vi ser også at selskapsstrukturen endres ved at store selskaper kjøper opp mindre. Samtidig er det til stadighet et tilfang av nystartede foretak. For Norge er det viktig at det er et mangfold av bedrifter innen IKT-sektoren. I så måte vil bredbåndstilgangen være av stor viktighet. Nok overføringskapasitet som er stabil og prismessig riktig, vil gi firmaer ute i distriktene like vilkår som firmaer i sentrale strøk. Det er betryggende at Regjeringen følger nøye med i utviklingen, og at målet om tilgang for alle norske husstander nås innen utløpet av 2004. Men så kan vi se for oss at kostnadene for aksessen til de elektroniske motorveiene blir så store at det prismessig blir umulig for mindre lokalsamfunn med relativt få bedrifter å komme seg ut på et nett med stor kapasitet, slik teknologien tilbys i dag. Nettopp her er det Regjeringen må være ekstra på vakt for å ta de grep som skal til for å nå målsettingen etter tidsplanen. Stridsspørsmålet i bredbåndsutbyggingen har vært hvor sterkt statens engasjement skal være. Norge valgte en annen vei enn Sverige, og det kan tyde på at den norske modellen er like god som den svenske. Samtidig foregår det en rivende teknisk utvikling innen teknologien for overføring av digitale signaler. Det kan skje at vi i løpet av forholdsvis kort tid kan få tilgang til nettet på samme måte som vi mottar våre radio- og TV-signaler. Og hvem vet, kanskje kan det bli en mer avansert fjernkontroll for TV som gir oss Internett nettopp via TV-apparatet, og at TV-skjermen også blir vår PC-skjerm? En skal ikke utelukke noe i denne raske utviklingen. Det mobile kontor med trådløs forbindelse er en realitet. Slike kontorer kan bli ganske naturlig i en bransje der hurtig tilgang til eget firma og kunder er avgjørende. Blir sikkerheten like god i et trådløst nett som i et kablet nett, skal en ikke se bort fra at det trådløse kontor vil bli svært så utbredt. Å beholde mangfoldet betyr også at Norge må ha sterke miljøer med høy faglig kvalitet og gode utviklingsmuligheter. Dette kan gjelde så vel for programvare med skreddersydde løsninger for det mer tradisjonelle næringslivet som for utvikling av utstyr. Forskning og utvikling samt god utdanning vil her være nøkkelfaktorer. Slik utdanning må foregå i hele vårt skolesystem, men også i stor grad innenfor den enkelte bedrift. Solid grunnutdanning med ytterligere kontinuerlig utvikling internt på arbeidsplassen vil bli mønsteret for å få god nok kompetanse. Stabile og forutsigbare rammevilkår vil også bli av stor viktighet, og i den offentlige debatten blir det først og fremst fokusert på rammebetingelser for utvikling; dette til tross for at det er den enkelte utvikler og den enkelte bedrift som er viktigst for nyskaping. I flere undersøkelser blir det slått fast at den menneskelige faktoren er avgjørende. Slik sett vil det å skape gode utviklingsmiljøer der de gode utviklerne kan utfolde seg, være vel så viktig som økonomiske støtteordninger. Regjeringens program for fornyelse og forenkling av offentlig sektor er avhengig av en utstrakt bruk av informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Ja, i mange tilfeller er det selve teknologien som driver prosessene framover. Når 400 000 personer i Norge har levert sin selvangivelse via Internett, sier det mye om den kraft og den mulighet teknologien gir. Så kan en beklage at dette vil kunne føre til færre arbeidsplasser. Imidlertid er vi i Norge heldige som trenger arbeidskraft andre steder i næringslivet. Omstillinger tar noe tid, men det er ikke noe nytt. Klarer en å gripe mulighetene, vil nye arbeidsplasser ved bruk av den nye teknologien kunne erstatte de som tapes. Igjen er dette knyttet til tilrettelegging, og ikke minst til enkeltpersoners kompetanse og skaperkraft. Dette slutter seg godt til næringsministerens mål om å få med alle i den IT-revolusjonen vi opplever. Det gjelder oss alle. Hvor vi enn bor i landet, kan vi ta del i den nasjonale dugnaden dette er, og være med på å skape de gode holdningene og aksepterende utviklingsmiljøene som både bransjen og lokalsamfunnene rundt oss er avhengig av.