Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-02-27:
Jeg blir noe forundret når jeg hører at Olaf Gjedrem til stadighet gjentar at det ikke er behov for tiltak, for han har sett regnskapene til næringen. De regnskapene er basert på historiske tall. Det er sannsynligvis i hovedsak regnskap fra 2001 og kanskje noen få foreløpige regnskapstall for 2002. Det vi nå snakker om, er behovet for å sette inn tiltak for framtiden for å sikre at næringen også skal ha en trygg framtid. Det må vi gjøre på bakgrunn av den situasjonen norsk næringsliv og norsk skipsfartsnæring er i i dag, ikke på bakgrunn av den situasjonen de var i i 2001. Det er hele poenget med at dette forslaget må behandles nå og ikke i 2004. Senterpartiet har vært en pådriver både i forhold til refusjonsordningen og rederibeskatningen, av den enkle grunn at Senterpartiet definitivt ikke er motstander av selektive tiltak for å utvikle næringer som vi bør satse på. Og de maritime næringer er definitivt næringer som det bør satses på. Der har vi naturlige fortrinn, og derfor bør vi sette inn virkemidler for å dyrke fram disse næringene. Etter vår oppfatning er det nødvendig å ta et oppgjør med den næringsnøytrale tenkningen som er rådende i mange miljøer i dag, og satse målrettet på de næringer der vi har naturgitte fortrinn for vekst. Så får vi heller diskutere hva slags virkemidler som er de beste til enhver tid. Men jeg er overbevist om at det ikke vil være mulig å opprettholde vår posisjon som sjøfartsnasjon uten at vi har norske sjøfolk, og dernest også at vi er villige til å sette inn tiltak rettet mot å beholde norske sjøfolk innenfor denne næringen. Når jeg sier at det ikke vil være mulig å opprettholde næringen uten norske sjøfolk, ser jeg næringen under ett. Både i forhold til meglerbransjen, i forhold til skipsverft, i forhold til utstyrsleverandører osv. er man avhengig av å kunne hente kompetente folk som har erfaring fra norske skip. Derfor er refusjonsordningen og nettolønnsordningen viktig. Når Senterpartiet nå er innstilt på å heve støtten i refusjonsordningen til 20 pst. som et strakstiltak, er det fordi vi er nødt til å snu den utviklingen vi nå er inne i. Vi er nødt til å ta utgangspunkt i den situasjonen næringen står i i dag. Det er helt riktig, som det ble sagt fra Ivar Kristiansen, at vi i 1997 og 1998, mens vi satt i regjering, reduserte støtten i refusjonsordningen fra 20 til 12 pst., den gang også i budsjettforlik med Høyre. Men det var altså basert på den situasjonen næringen var i på det tidspunktet. Det kan selvsagt ikke gjelde for all framtid. Vi må ta utgangspunkt i dagens situasjon. Derfor mener vi det er riktig å heve støtten i refusjonsordningen til 20 pst. igjen. Ethvert ansvarlig parti må ta innover seg at situasjonen forandres, og at vi nå må ta i bruk andre virkemidler enn vi måtte gjøre for fem år siden. Hvis vi ikke er villige til å bruke så enkle resonnementer i politikken, klarer vi heller ikke å få gjort en jobb. Når vi nå også støtter forslaget om å innføre en nettolønnsordning, er det av to grunner. For det første ønsker vi å komme mest mulig på linje med de land vi konkurrerer med. Dernest har vi erkjent at refusjonsordningen ikke er robust nok. Antall behandlinger i Stortinget siden ordningen ble innført skulle illustrere dette godt nok. Vi kan ikke leve med at vi skal komme tilbake til denne ordningen så ofte som vi har gjort. For meg er det totalt ubegripelig når Høyres næringspolitiske talsmann angriper Senterpartiet på den måten som han gjorde i en svarreplikk i stad, istedenfor å bruke tiden til å svare på det han faktisk ble spurt om. Det er faktisk ikke Høyres fortjeneste at det nå står 550 mill. kr på budsjettet til disposisjon for denne næringen. Det er Fremskrittspartiets fortjeneste. Høyre foreslo 0,0 kr i det budsjettet som de la fram. Og uten at Fremskrittspartiet hadde gjort seg til en pådriver i forhandlingene mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, hadde ikke skipsfartsnæringen fått bevilgninger verken til refusjonsordningen eller til nettolønn. Det er de nakne fakta. Når Ivar Kristiansen hevdet at det er et historisk høyt beløp som Regjeringen har bidratt til, er det langt på siden av det som er sannheten. Det var Fremskrittspartiet som fikk det på plass. Jeg diskuterer gjerne Senterpartiets økonomiske opplegg med Ivar Kristiansen på et hvilket som helst tidspunkt. Det er et opplegg som henger sammen fra A til Å. Men det er faktisk ikke vi, men Høyre som viser sitt sanne ansikt i denne saken. Det er Høyre som har vært høyt på banen. Det er Høyre som begår løftebrudd. Og når Ivar Kristiansen nå snakker om å gjøre én ting i opposisjon og noe annet i posisjon, skal man høre etter, for Høyre har lært seg den kunsten merkverdig raskt. Til slutt: Jeg ser at SV har lagt fram et revidert forslag i salen i dag. Det forslaget er et skritt i riktig retning, selv om det er en del ved innretningen som det går an å sette spørsmålstegn ved mulighetene for å få gjennomført i praksis. Men dette forslaget burde kunne få flertall. Jeg kan ikke skjønne at Fremskrittspartiet nødvendigvis skal se dette som et brudd med den budsjettavtalen som er inngått. Senterpartiet vil gi subsidiær støtte til dette forslaget, og jeg vil be om at voteringen blir lagt opp slik at det blir mulig å stemme subsidiært for det.