Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2019-06-11:
Først og fremst vil jeg takke komiteen for godt samarbeid i forbindelse med behandlingen av lovforslaget om etablering av lavterskeltilbud for behandling av saker om seksuell trakassering samt forslag om aktivitets- og redegjørelsesplikten. Jeg presenterer først komiteens innstilling til lavterskeltilbudet, deretter aktivitets- og redegjørelsesplikten, som heretter vil bli omtalt som ARP. Lovforslaget om etablering av et lavterskeltilbud er en oppfølging av anmodningsvedtak 602 fra behandlingen av Dokument 8:75 S for 2017–2018, Innst. 208 S for 2017–2018. Et enstemmig storting vedtok da å innføre et lavterskeltilbud for håndhevelse av saker om seksuell trakassering. I tillegg ble det vedtatt at Diskrimineringsnemnda skulle gis myndighet til å gi oppreisning og erstatning i slike saker. Diskrimineringsnemnda vil da få myndighet til håndhevelse i saker om seksuell trakassering. I tillegg styrkes veilednings- og hjelpetilbudet til personer som utsettes for seksuell trakassering, og videre får nemnda myndighet til å gi oppreisning i saker innenfor arbeidslivet og erstatning i enkelte saksforhold. Metoo-kampanjen fra i fjor aktualiserte seksuell trakassering på et nivå vi aldri før har sett maken til. Jeg er sikker på at hadde det ikke vært for den kampanjen, hadde vi ikke hatt den politiske behandlingen vi har her i dag. Seksuell trakassering forekommer dessverre på de fleste samfunnsområder, men metoo-kampanjen og bl.a. Statistisk sentralbyrås levekårsundersøkelse om arbeidsmiljø viser at seksuell trakassering definitivt er et problem i arbeidslivet – særlig innenfor overnattings- og serveringsbransjen, i helse- og sosialsektoren samt i kultursektoren, hvor metoo-kampanjen startet, men også ellers i arbeidslivet. Etableringen av lavterskeltilbudet vil gi personer som utsettes for seksuell trakassering, et raskt og kostnadsfritt alternativ til domstolsbehandling. Selv om en i dag har adgang til å bringe inn saker om seksuell trakassering for domstolene, viser rettspraksis at svært få saker når dit, da terskelen der er høy. Derfor er lavterskeltilbudet som vi vedtar i dag, særdeles kjærkomment hos de fleste høringsinstansene – ikke minst hos dem som jobber mye med ofrene. Det har fra noen høringsinstanser likevel vært en bekymring for at rettssikkerheten ikke ville ivaretas godt nok ved at nemnda nå får myndighet til å behandle saker. La meg understreke, på vegne av komiteen, at rettssikkerheten til begge parter er sentral for oss, og at vi er trygge på at nemnda har den nødvendige kompetansen den trenger til å behandle disse sakene. I sum vedtar vi et forslag i dag som det er bred politisk enighet om, og som er i tråd med det Stortinget vedtok i fjor. Det sender et viktig signal om at seksuell trakassering skal bekjempes – ikke ties i hjel eller glemmes. Endringen i ARP er en oppfølging av Stortingets anmodningsvedtak 1119 for 2016–2017. Formålet med forslaget i proposisjonen er å fremme likestillingsarbeidet med underliggende strukturer og systemer på alle samfunnsområder. Likestillingsarbeidet er, som vi alle vet, et viktig samfunnsanliggende som krever systematisk og målrettet innsats på alle nivåer. Komiteen registrerer at departementet i forslaget har forsøkt å balansere en styrking av ARP med forenkling og avbyråkratisering. Det er i det sistnevnte at regjeringspartiene og opposisjonen skiller lag. Senterpartiet er generelt positiv til det som foreslås fra regjeringen; samtidig mener vi at ambisjonen om å utløse ARP i bedrifter med mellom 20 og 50 ansatte har begrensede muligheter til å bli en realitet slik forslaget foreligger. Det er dumt, da tross alt ca. 98 pst. av bedriftene i Norge har under 50 ansatte. Det er nemlig god grunn til å sette spørsmålstegn ved om pliktene som foreslås, i realiteten vil ha noen effekt på likestillingsarbeidet når redegjørelsesplikten kun utløses når én av arbeidslivets parter i private bedrifter med 50 eller færre ansatte krever det. Senterpartiet fremmer derfor, sammen med Arbeiderpartiet og SV, forslag om at redegjørelsesplikten også skal gjelde for private bedrifter som ansetter mellom 20 og 50 ansatte – uansett. Vi fremmer også forslag om at alder bør inngå i diskrimineringsgrunnlaget i loven, noe mange høringsinstanser har argumentert veldig godt for. Det er litt uforståelig for meg hvorfor ikke hele salen blir med på det, men det kan vi kanskje høre mer om i dag. Med dette tar jeg opp våre forslag.