Sylvi Graham (Høyre), 2010-12-02:
Fleksibelt arbeidsliv er et viktig tema. Vår felles ambisjon i denne salen er at så mange som mulig skal få delta i arbeidslivet, og at de skal få jobbe så mye som mulig – så mye som de både ønsker og klarer. For mange vil dette være å jobbe såkalt heltid. Mange vil derimot ønske å jobbe deltid, enten fordi de ikke ønsker å jobbe mer eller ikke klarer å jobbe mer. Og når det er sånn at noen ønsker å jobbe deltid, utløser dette selvsagt også at stillingsandeler må besettes. Eller sagt på en annen måte: En arbeidsgiver som har en 100 pst. stilling som besettes i 60 pst., kan ikke opprette en ny stilling til 100 pst. Den må besette de resterende 40 pst. Debatten om heltid og deltid har en tendens til å handle vel mye om dem som kan og vil jobbe heltid. Det er forståelig, og det er viktig, for der ligger det mennesker med behov og ønsker om full jobb, og der ligger det, som en har vært inne på tidligere her, en arbeidsstokkressurs. Men vi bør ikke i dette glemme at det er mange som jobber deltid, som gjør det fordi det er det de ønsker. Dette er deres inngang til å delta i arbeidslivet, ikke bare i deler av livet sitt, men også kanskje av hensyn til egen helse. Når jeg sier dette, er det fordi det dypest sett handler om måten vi organiserer arbeidslivet på: Løser vi deltidsproblematikken gjennom å lovregulere mer – altså lovfeste heltid – eller mindre gjennom å åpne arbeidslivet og gjøre det mer fleksibelt? Oppfylles ønsket om heltid for flere gjennom mer sentrale bestemmelser, eller kan vi tilfredsstille både dem som ønsker å jobbe heltid, og dem som ønsker å jobbe deltid, gjennom mer lokale bestemmelser? Vil vi se flere tilfeller av at uønsket deltid kan reduseres gjennom bedre rammevilkår for arbeidsgiverne, eller blir det best mulig om politikerne, fagforeningene og andre legger føringene? Dette handler dypest sett om arbeidsmiljøloven. Jeg vil også benytte anledningen til å minne om at vi nettopp har diskutert en sak i denne salen der Høyre har fremmet forslag om en oppmyking av denne, nettopp fordi dette også ville bidra til at man kan komme arbeidstakere som ønsker mer arbeid, bedre i møte, få turnusen til å passe arbeidsplassen bedre lokalt. Nøkkelen ligger mye i offentlig sektor. I fremleggelsen av rapporten Kjønn og lønn, NOU 2008:6 fra Likelønnskommisjonen, ble det pekt på at det er lik lønn for likt arbeid i Norge, men at lønnsgapet mellom kvinner og menn skyldes det kjønnsdelte arbeidsmarkedet. Altså, som interpellanten har vært inne på: Kvinner jobber mest i offentlig sektor, menn mest i privat sektor. Kvinner jobber mest innenfor yrker og sektorer som utelukkende drives av det offentlige, menn jobber som oftest i yrker og sektorer hvor offentlig og privat sektor konkurrerer om arbeidskraften. Kvinner jobber mer deltid enn menn, både selvvalgt og ufrivillig. Kommisjonen pekte også på at den sentrale forhandlingsmodellen i norsk arbeidsliv er med på å sementere dette bildet. Spørsmålet om ufrivillig deltid er viktig fordi det er mange mennesker som ikke får jobbe så mye som de ønsker – de vil jobbe mer. For folk flest tror jeg også det virker pussig at så mange mennesker går rundt og ønsker seg mer jobb innenfor disse områdene, når man ser de mangler eller forbedringsområdene som nettopp kan være innen f.eks. eldreomsorgen. Dersom vi ser på de sektorene hvor det finnes flest såkalt undersysselsatte, er det nærliggende at dette har sammenheng med arbeidstidsreguleringer. Innenfor omsorgssektoren er det forholdsvis strenge regler for turnus og arbeidstid. Samtidig ser vi altså at i tilfeller hvor man har kunnet avvike fra disse bestemmelsene, har man nesten kommet utfordringene med ufrivillig deltid helt i møte, i tillegg til en del andre positive effekter. Årsaken er at det er lettere å planlegge arbeidskraftressursen for at regnestykket skal gå opp. Dette er en viktig debatt, og jeg tror at det er viktig at vi unngår å nærme oss debatten med en både–og-holdning. Man kan vanskelig kreve at alt skal være som før, samtidig som de konkrete og uheldige utslagene av hvordan vi har det i dag, skal fjernes. Så vi må være litt endringsvillige på flere områder. Det er en viktig debatt, og jeg tror at representanten Trettebergstuens mange forslag bør drøftes videre. Jeg imøteser den debatten, og Høyre vil gjerne være med på den.