Bjørn Hernæs (Høyre), 2003-12-04:
Først ganske kort til den siste replikken. Det avgis som sagt også innstillinger i finanskomiteen i disse dager. På et spørsmål, for øvrig fra Senterpartiet, sies det fra Finansdepartementet: «Norge viderefører den militære ingeniørstøtten i det sørlige Irak, i første omgang frem til sommeren 2004. Evt videreføring og videre innretting av det norske bidraget vil vurderes i lys av mandatsituasjonen for Irak på det stadium, irakernes faktiske behov, og rådende sikkerhetssituasjon i operasjonsområdet.» Så mye er sagt, uten innsigelser fra noen av partene i finanskomiteen. Så til hovedtemaet. Både budsjettproposisjonen for 2003-2004, den foreliggende innstillingen og dagens debatt bærer utvilsomt preg av at det er få dager til forsvarssjefen vil avgi sin militærfaglige utredning til forsvarsministeren, som så i sin tur, i løpet av våren, vil legge frem for Stortinget en langtidsproposisjon for Forsvaret for perioden 2005–2008. Planperioden vil dermed bli rykket frem et år i forhold til den planperioden vi nå er inne i. På denne måten får vi en overlapping av de to planperiodene som i 2005 kan forsterke og sikre maksimalt tempo og effektivitet i den omstillingsprosessen Forsvaret nå er inne i. Strukturen for inneværende periode videreføres i henhold til Stortingets tidligere vedtak, men vi legger ikke opp til den opptrappingen av budsjettet for 2004 som var planlagt, nettopp fordi vi vil se relevansen av enkelte investeringsprosjekter i forhold til den langsiktige utviklingen. Jeg henviser i denne sammenheng til de stadige forsøk på harselas med Forsvaret fordi investeringer som ble vedtatt og gjennomført under ganske andre forutsetninger enn dagens, må reverseres og omgjøres. I en organisasjon som så konstant er under omstilling, tror jeg ikke det blir mulig helt å unngå beslutninger som i etterpåklokskapens klarsyn vil vise seg mindre heldige, men vi skylder i hvert fall å være så sikre som overhodet mulig på at de investeringene vi foretar, er riktige i forhold til fremtidens behov. Nettopp omstillingen av Forsvaret vil være mitt hovedanliggende i resten av dette innlegget. Forsvaret gjennomfører nemlig den største omstillingen og den største effektiviseringen noensinne av en særlig viktig, ærerik og tradisjonsbundet offentlig virksomhet. Tradisjonene, pliktfølelsen og bevisstheten om Forsvarets helt avgjørende plass i vår nasjons historie ligger lagvis og stolt i Forsvarets organer. Det er med stor respekt og beundring jeg registrerer at Forsvarets mannskaper tar disse tradisjonene med seg, samtidig som de med pågangsmot og entusiasme slutter opp om den helt nødvendige omstruktureringen av Forsvaret og en tilsvarende omdefinering av hva som er Forsvarets oppgaver. Nettopp derfor er det desto tristere at enkelte forsøker å skape et inntrykk av at vi har et forsvar i forfall. Det er særlig Hæren som får dette stempelet. Stempelet er bunnfalskt. Hæren er høyst oppegående og klar til innsats. Hæren er mindre, men ikke dårligere. Hæren er godt utrustet og trent. Og ikke minst: Hæren er relevant for vår tids behov. Dette er det ikke jeg, i hvert fall ikke jeg alene, som sier. Generalinspektøren for Hæren, generalmajor Lars J. Sølvberg, sier dette i siste utgave av Pro Patria. Det har vært mye omtale av omstillingene. Det er høyst forståelig med alle de menneskene, alle avdelingene og garnisonene som blir berørt. Dessverre er det mindre snakk om det som i et fremtidsperspektiv er viktigere, nemlig hva Forsvaret bygger opp, fremfor alt i form av ny kompetanse, nye kapasiteter og nye systemer for å drive en 30 milliarder kronersorganisasjon på en effektiv og meningsfylt måte i verdens farligste yrke. Jeg vil gjerne gjenta «verdens farligste », men det er også en av verdens mest meningsfylte og utfordrende arbeidsplasser. Nettopp derfor blir jeg oppriktig bedrøvet når det av og til skapes inntrykk av at Forsvaret ikke er en organisasjon som bør tiltrekke seg den mest motiverte og etisk mest bevisste ungdommen. Det tror jeg vi kan oppnå ved at vi gir riktig informasjon om Forsvaret og Forsvarets plass i det trusselbildet vi står overfor i dag, ved de mulighetene vi gir denne ungdommen og den takk og respekt vi viser for deres valg. Og ikke minst ved at det vises en uomtvistelig og udiskutabel lojalitet og støtte fra myndighetene, fra Forsvarets øverste ledelse, fra storting og regjering, når vår ungdom av oss, av politikerne, blir beordret ut i oppdrag i fredens tjeneste og i kampen mot nasjonal eller internasjonal terrorisme. Vi planlegger mange stimulerende tiltak overfor den ungdommen som avtjener sin verneplikt, og overfor den ungdommen som velger Forsvaret som sitt tjenstested for kortere eller lengre tid av sin yrkesaktive periode.