trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Me må alle gle oss over dei lysglimta me ser, men samtidig er regionen i store problem. Berre i mitt område, Sunnhordland, har ein mista 400–500 arbeidsplassar i industrien – dei er berre vekke. Korleis me forstår situasjonen, er avgjerande for kva politikk me fører. Arbeidarpartiet starta tidleg å åtvara mot krisa og la fram tiltak. Vår erfaring frå å styra landet gjennom finanskrisa, ei krise som mange land i Europa framleis ikkje er ute av, var rask, kraftig og målretta handling. Eg synest at regjeringa har undervurdert situasjonen og kome for seint i gang. Finansministeren uttalte til Aftenposten i mai 2015 at arbeidsløysa hadde nådd toppen. Meiner finansministeren at ho uttalte seg presist til Aftenposten den gongen?
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Arbeidarpartiet har føreslått fleire satsingar der det offentlege kan skapa aktivitet i dag, leggja til rette for morgondagens jobbar og ta oss i retning av lågutsleppssamfunnet. For eksempel hadde me i budsjettforslaget no 100 mill. kr til å koma i gang med fleire elferjer og også ei stor satsing på å førebu CO 2 -lagring i Nordsjøen. Begge desse ville hatt stor betyding for mitt heimfylke, Hordaland. Regjeringa har no lagt fram sitt – så langt – siste budsjett, og me har fasiten: Ikkje berre var arbeidsløysa i 2016 den høgaste på 20 år, men det vert nesten ikkje skapt nye arbeidsplassar. Ein tredjedel av befolkninga er ikkje i arbeid. Meiner verkeleg statsråden at regjeringa har gjort alt riktig for å skapa full sysselsetjing i Hordaland, eller er det fleire grep ein no kan ta?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
«Sentralstyremedlem og tidligere statsråd i denne regjeringen, Robert Eriksson, skriver følgende i sin bok: ‘Også i en tid med snevrere økonomisk handlingsrom er Høyre opptatt av formuesskatten. Det virker å være det eneste saliggjørende. Problemet er at man aldri har klart å få fram gode nok bevis på at det er lurt å fjerne den.’ Er statsråden enig med sin tidligere statsrådskollega og sentralstyremedlem, eller mener hun det er de fallende sysselsettingstallene som beviser at kutt i formuesskatten fungerer?»
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Nå må jo statsrådens påstander om mine uttalelser her ha vært hentet fra tidligere diskusjoner. Jeg leste et sitat fra hennes eget partimedlem Robert Eriksson, som kan sies å være litt i stuss over hvorfor det var så viktig å fjerne formuesskatten i en sånn tid som vi er inne i. Kanskje det er oppslaget vi ser i VG i dag, om at det er landets desidert rikeste, 1 600 personer, som virkelig har skutt gullfuglen med den politikken, og som VG omtaler som en skattefest for Høyres velgere. Kanskje er det også enkelte i Fremskrittspartiet som skulle ønske at man hadde brukt de fem milliarder kronene mer målrettet, mer kraftfullt, for å stimulere til vekst i privat næringsliv, konkurranseutsatt sektor. Det er mange andre måter å gjøre det på enn å gi skattekutt til disse ekstremt velstående personene, men jeg konkluderer med at Siv Jensen syntes det var den beste fremgangsmåten i den situasjonen.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
VG slår fast i dag at vanlige folk – «folk flest», som Jensen kaller dem – har fått et skattekutt på ti kroner dagen som følge av kuttene i formuesskatten. Men spørsmålet er hvordan vi bruker pengene, og jeg tror det er det Fremskrittspartiets Robert Eriksson tar opp i dette sitatet sitt. Når vi har 5 mrd. kr å bruke, skulle vi da kanskje heller brukt dem – som representanten Magne Rommetveit var inne på her tidligere – på en gigantisk satsing på elferge-prosjekt, som kunne betydd nytt liv for mange store verftsbedrifter på Vestlandet. Norge kunne ledet an i utviklingen av batteriteknologi på ferger. Vi kunne skapt en helt ny industri med en stor framtid foran seg – ikke bare i Norge, men nedover i Europa, på alle de store vannveiene osv. Her har Siv Jensen prioritert å gi skattekutt til de aller mest velstående i Norge før hun har valgt å satse på det, for satsingen hennes på elferger har vært puslete.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
«I Oppland har prosjektet Fjell-Norge, et reiselivsprosjekt som systematisk har satset på å koordinere tiltak for å skape større trafikk i fjellområdene, nytt godt av regionale utviklingsmidler. Dette arbeidet innebærer en langsiktig satsing i samarbeid med fylkeskommunen, næringslivet og Innovasjon Norge. Fylkesordføreren i Oppland skriver 14. november 2016 i Gudbrandsdølen Dagningen at «uten regionale midler som har utløst midler fra bedrifter og fra andre ville satsinga ikke vært mulig». Hvorfor vil regjeringen kutte de regionale utviklingsmidlene?»
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Jeg registrerer at statsråden bruker ordet «målretting». Jeg tror nok landets fylkespolitikere vil kalle det noe helt annet. Jeg kan bl.a. sitere fylkesordføreren i Oppland, som i samme artikkel skriver: «Vi opplever nå at fylkeskommunenes rolle som samfunnsutvikler innsnevres til å legge føringer for hvordan næringsutvikling skal foregå, uten at en har kontroll over hvordan dette vil bli.» Så registrerer jeg at statsråden sier at det har vært en liten økning. Vel, siden denne regjeringen tok over, har de regionale utviklingsmidlene som har gått til Oppland fylke, blitt redusert med en fjerdedel. Det er altså betraktelig færre midler til å skape arbeidsplasser i næringer som er viktige for fylket vårt, bl.a. i fjellregionen med turister, hytter og å få folk til oss som kan legge igjen penger og skape arbeidsplasser. Det har vært viktig for fylkespolitikerne i Oppland. Så mitt spørsmål er: Hvordan har det seg at statsråden kjenner bedre til utfordringene i Oppland enn våre egne lokale folkevalgte?
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Med respekt å melde skapes det nesten ikke arbeidsplasser under denne regjeringen. Under denne regjeringen skapes det færre arbeidsplasser totalt enn det det ble skapt under Stoltenberg II-regjeringen hvert eneste år. I Oppland har vi vakker natur, vi har det grønne karbonet, vi har skog og jord, vi er landets største hyttefylke, vi er det nest største fylket, etter Oslo, når det gjelder kommersielle senger. Med respekt å melde: Når man sier at dette er en «snever innfallsvinkel», er det mulig man mener det i Bærum, men i Oppland er dette en kjempestor næring som vi har veldig stor tro på i framtiden. Og da er det klart det er viktig med risikovillig kapital, for det veldig mange mangler – i hvert fall i fylket vårt – er kapital til å realisere ideer som er på tegnebrettet, det er kapital til å få opp nye prosjekter. Vi er ikke velsignet med veldig mange rike mennesker som har fått veldig store lettelser av denne regjeringen. Vi er avhengig av målrettede tiltak, og jeg har ennå ikke fått svar på hvorfor Jan Tore Sanner vet bedre enn våre egne fylkespolitikere hva som er viktig.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-08:
Representanten viser til Fjell-Norge, som er et landsdelsselskap for reiselivsaktører i fjellområdene. Daværende nærings- og handelsdepartement startet i 2013 et arbeid med mål om å omstrukturere reisemålsselskapene for å gjøre driften mer effektiv og finansieringen mer forutsigbar. Arbeidet ble utført i arbeidsgrupper med representanter for offentlig og privat sektor. Etter regjeringsskiftet i 2013 ble ansvaret for å gjennomføre strukturprosessen i sin helhet overført til reiselivsnæringen. På denne måten fikk næringen styre sin omorganisering, og det forventes at næringen gjennom en slik ansvarliggjøring vil forplikte seg til å følge opp arbeidet. Strukturprosessen er våren 2017 så godt som fullført. Reisemålsselskapene er samlet i større enheter, og det er utviklet et bedre samarbeid dem imellom. I etterkant av den gjennomførte strukturprosessen ligger det til rette for å utvikle en struktur tilpasset reiselivsnæringens behov for tjenester og kompetanse. Dersom selskapene tilbyr tjenester og kompetanse som er etterspurt av reiselivsnæringen, er det rimelig å anta at privat sektor vil bidra med finansiering til drift av og aktiviteter i selskapene. Reisemålsselskapene vil ha en rolle i å samordne næringen og samarbeide med kommuner og fylkeskommuner. Regjeringen prioriterer tiltak som brede deler av næringslivet etterspør: bedre veier, økt satsing på innovasjon og forskning, lavere skatter og også en forbedret kommuneøkonomi. Regjeringen ønsker en tydeligere målretting innen regional- og distriktspolitikken. Det betyr at den regional- og distriktspolitiske innsatsen over programkategori 13.50 nå målrettes for å gjøre omstilling for bedrifter lettere på kort sikt og å bygge evne til omstilling i bedrifter, næringsmiljøer og lokalsamfunn på lang sikt. Det er for 2017 avsatt 70,4 mill. kr til Oppland fylkeskommune på programkategori 13.50 Distrikts- og regionalpolitikk. Det er en liten økning sammenlignet med 2016. Regjeringen legger til rette for at både fylkeskommunen og Innovasjon Norge har midler som kan støtte opp under langsiktige tiltak av den typen representanten nevner. Oppland fylkeskommune har også forvalteransvar for det femårige programmet Verdiskaping og næringsutvikling i fjellområdene, som nå er inne i sitt siste år. Målet med programmet har vært å styrke grunnlaget for næringsutvikling og verdiskaping i fjellområdene gjennom kompetanse- og nettverksbygging, entreprenørskap og innovasjon i næringslivet. Regionalt samarbeid mellom næringsaktører står sentralt i programmet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-08:
Dette blir en veldig snever innfallsvinkel til behovet for næringsutvikling i Oppland og i andre fylker og regioner. Hvis vi ser på de regionale utviklingsmidlene, er det riktig at Oppland fylke har fått en reduksjon på 12 mill. kr i løpet av fire år – 12 mill. kr har reduksjonen vært – mens Oppland fylkeskommune tilsvarende har fått en økning i bevilgningene til fylkesveier på nesten 40 mill. kr. Jeg reiser, i likhet med representanten, mye rundt, også i Oppland fylke, og det er ikke slik at det er en stor etterspørsel fra næringslivet etter regionale utviklingsmidler. Men det er en stor etterspørsel etter økte investeringer i fylkesveier og riksveier. Det satser regjeringen på. Så er jeg enig i at de regionale utviklingsmidlene gjennom fylkeskommunene også har effekt, men det var behov for å målrette dem. Det finnes også mange eksempler på at pengene ikke har hatt den effekten som man har ønsket.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-08:
Jeg har tillit til lokaldemokratiet. Jeg mener at vi skal legge til rette for et vekstkraftig næringsliv, og det er det regjeringen gjør. Arbeidsledigheten i Oppland, arbeidsledigheten i Innlandet, er lavere i dag enn det den var ved regjeringsskiftet i 2013. Vi må tilbake til 2007-2008-2009 for å finne tilsvarende lav ledighet. Realiteten er at distriktsfylker som Oppland og Hedmark er blant de fylkene som går bra, i likhet med Nord-Norge. Vi satser på Distrikts-Norge gjennom en storstilt satsing på infrastruktur. Det er det næringslivet etterspør. Og så er jeg enig i at det også er behov for noe regionale utviklingsmidler, og Oppland fylke får om lag 70 mill. kr i regionale utviklingsmidler i 2017. Det er en liten økning fra 2016.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
«Det offentliges innkjøp kan være en sterk motor for innovasjon. Det kjøpes inn varer og tjenester for over 450 mrd. kroner i året. Men regjeringen har ikke vært så interessert i dette innovasjonspotensialet. Stortinget måtte derfor få hensynet til innovasjon inn i loven om offentlige anskaffelser som vi behandlet i fjor. Stortinget ba også regjeringen om å vurdere en risikoavlastningsordning ved innovasjon i offentlige anskaffelser, men det har vi ikke sett noe til. Når vil statsråden legge frem en slik sak?»
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Jeg må minne statsråden på at det er et flertall i Stortinget som har bedt om denne vurderingen i et eget forslag. I debatten var representanten Trellevik fra Høyre mildt sagt meget negativt innstilt til en slik ordning, et syn jeg håper ikke statsråden har, selv om Høyre og Fremskrittspartiet var imot. Jeg hører at statsråden vurderer ulike tiltak før han vil ta stilling til en slik ordning, men sånn som det da ser ut, betyr det at vi ikke får noen vurdering i løpet av denne stortingsperioden, og det er meget beklagelig. For det skapes nesten ikke arbeidsplasser i privat sektor, og det offentlige er en viktig kunde for både de nye bedriftene og de etablerte. I en tid med rask teknologisk endring er det også store muligheter for innovasjon i mange deler av det offentlige. Mener statsråden at regjeringen gjør nok for å utløse innovasjonspotensialet i offentlige anskaffelser, og hva mer vil regjeringen eventuelt gjøre?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Menon peker på fire barrierer for innovasjon gjennom offentlige anskaffelser: begrenset kompetanse, frykt for å gjøre feil, manglende koordinering og svak forankring i ledelse. Statsråden viste i sitt svar til nye prosedyrer, som bl.a. innovasjonspartnerskap, men en fersk undersøkelse fra Dansk Industri viser at disse barrierene er høyst reelle. Det danske regelverket åpnet for mer innovasjonsvennlige prosedyrer fra 1. januar 2016, men i 2016 var innovasjonspartnerskap bare benyttet én gang og konkurransepregede dialoger tatt i bruk 15 ganger. Jeg siterer fra Anbud365: «Dette betyr, ifølge Dansk Industri, at offentlig sektor ennå ikke har fått forløst potensialet i det nye regelverket …» Det er unødvendig for Norge å kaste bort år for å lære av danskene. En risikoavlastning kan redusere flere av disse barrierene. Hvordan vil statsråden følge opp om målet om mer innovative anskaffelser blir nådd?
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Hvert år bruker offentlige virksomheter i underkant av 500 mrd. kr på kjøp av varer og tjenester. Det er et stort potensial for innovasjon. Gjennom å innovere i forbindelse med innkjøpsprosessene kan midlene bidra både til å gi et bedre tilbud til innbyggerne, til å øke effektiviteten i offentlig sektor og til å styrke verdiskapingen i det private næringslivet. I den omstillingen til et lavutslippssamfunn som Norge skal gjennom, er den styrkingen regjeringen har lagt opp til av kravet til klima- og miljøhensyn i offentlige anskaffelser, også en viktig innovasjonsdriver. Det er bl.a. pekt på av ekspertutvalget for grønn konkurransekraft. Regjeringen har i motsetning til Arbeiderpartiet også et mål om å øke innslaget av private og ideelle aktører i offentlig velferdsproduksjon. Det gjør tjenestene bedre og gir økte muligheter for innovasjonssamarbeid. Regjeringen har derfor styrket det årlige tilskuddet til Nasjonalt program for leverandørutvikling med over 9 mill. kr. Tilskuddet har bidratt til at flere offentlige virksomheter har fått muligheten til å gjennomføre innovative offentlige anskaffelser. Regjeringen er derfor glad for samtidig å registrere et økende fokus på og forståelse for nytten av å gjennomføre innovative offentlige anskaffelser. Med den nye loven som trådte i kraft fra nyttår, har man innført innovasjonspartnerskap. Dette er en ny innkjøpsprosedyre som gir rom for tidlig dialog med flere leverandører. Den prosedyren vil være et viktig bidrag i arbeidet med å øke innovasjonsgraden i offentlige anskaffelser. Regjeringen ønsker en god gjennomføring av det nye anskaffelsesregelverket og å se hvordan det blir tatt i bruk av oppdragsgiverne. Et første pilotprosjekt med innovasjonspartnerskap under ordningen Forsknings- og utviklingskontrakter er igangsatt i regi av Innovasjon Norge. Vi ønsker å inkludere erfaringer fra dette pilotprosjektet i vurderingen av en eventuell ny ordning for risikoavlastning. Næringskomiteen har i innstillingen om lov om offentlige anskaffelser støttet forslaget fra flere høringsinstanser om at det må utarbeides en ny stortingsmelding om offentlige innkjøp. Nærings- og fiskeridepartementet har startet arbeidet med meldingen, og planlagt fremleggelse er våren 2018. Departementet vil i forbindelse med fremleggelse av denne stortingsmeldingen følge opp Stortingets anmodningsvedtak om utredning av en mulig ordning for risikoavlastning for offentlige anskaffelser.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Det lovforslaget som regjeringen la på bordet, har styrket muligheten for innovasjon gjennom offentlige anskaffelser. Det gjelder ikke minst innenfor det grønne skiftet. En hovedanbefaling fra Ekspertutvalget for grønn konkurransekraft er at for at Norge skal klare å skape arbeidsplasser og verdier i det grønne skiftet, har innovasjon gjennom offentlige anskaffelser en viktig rolle. Vi har styrket kravet til det i loven. Vi har gjeninnført klageadgangen, som Stoltenberg-regjeringen for øvrig fjernet. Den erfaringen vi nå gjør oss med iverksettelsen av den nye loven og hvordan den praktiseres, vil være et godt utgangspunkt for å ta stilling til videre spørsmål om å stimulere innovasjon inklusiv en mulig ordning for risikoavlastning.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Det første innovasjonspartnerskapet er igangsatt. Det er Innovasjon Norge som sammen med Difi – Nasjonalt program for leverandørutvikling – og Stavanger kommune har igangsatt dette. Det er i gang som en ny konkurranseform som åpner for tett samarbeid mellom offentlig og privat sektor. Ellers er det riktig at det er mange barrierer for å utløse innovasjon gjennom offentlige anskaffelser. Det gjelder i Norge, og det gjelder andre steder det har vært forsøkt. De punktene som Omland drar opp, er absolutt relevante. Kompetanse er et viktig spørsmål. Derfor har vi i budsjettforliket lagt inn midler til etablering av et kompetansesenter i Difi for nettopp å styrke kompetansen rundt offentlige anskaffelser. Ledelsesforankring er et annet. Det er en av grunnene til at vi nå legger større vekt på ikke bare at man skal krysse av boksen for å ha tenkt f.eks. på klima og miljø, men at det skal være et ledelseskrav at man skal ha en strategisk tilnærming i innkjøpspraksisen i offentlige etater heller enn bare å krysse av boksene.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Regjeringen har en offensiv og god nærings- og industripolitikk. Det er en målrettet politikk som skal bidra til bærekraftig verdiskaping, omstilling og tilrettelegging for lønnsomme arbeidsplasser i hele landet. Regjeringen vil ta vare på og utvikle industriens konkurransefortrinn. For å få til det må vi ha en industri som er omstillingsdyktig, innovativ og konkurransedyktig. Regjeringen har satset sterkt på forskning og innovasjon, og vi legger til rette for grønn konkurransekraft. Vi har nylig lagt frem en havstrategi for å utløse vekstpotensialet i havnæringene, og det kan gi nye muligheter for norsk industri. Vi har gjennomført næringsfremmende skattelettelser som stimulerer til investeringer og innovasjon. Vi reduserer skattene i tråd med Stortingets enighet om en skattereform, og ikke minst fortsetter vi satsingen på samferdsel, vi bygger mer vei og bane, og vi satser på forenklinger for næringslivet. Vi gjør dette fordi det er mange tiltak som er nødvendige for å trygge Norge for fremtiden i den omstillingen vi er i gang med. Regjeringen er i sluttfasen av arbeidet med industrimeldingen. Den vil bli lagt frem for Stortinget i nær fremtid og i tide til at Stortinget kan behandle meldingen i vårsesjonen 2017. I arbeidet med meldingen har vi hatt bred og løpende kontakt med industrien og næringsmiljøer over hele landet, organisasjoner, forsknings- og utviklingsmiljøer og virkemiddelapparatet. Det har vært holdt flere innspillskonferanser om bl.a. klima- og miljøutfordringer og grønt skifte, kompetanseutfordringer i industrien og fremtidsmulighetene for havnæringene. I august 2016 møtte næringsministeren industrien på Raufoss. Sentrale tema der var digitalisering, automatisering, ny teknologi og hvordan sterke industrimiljøer som industrien på Raufoss kan være en drivkraft for omstilling. Vi har allerede fulgt opp. I forbindelse med statsbudsjettet for 2017 er det etablert en ordning for nye testsentre for industrien, såkalte katapult-sentre, og vi har styrket klyngesatsingen for å forsterke innsatsen for omstilling i industrien. Regjeringen ser frem til Stortingets behandling av industrimeldingen og til en god og konstruktiv debatt om hvordan vi på en best mulig måte kan legge til rette for en fremtidsrettet norsk industri som bidrar til lønnsomme arbeidsplasser og bærekraftig verdiskaping og grunnlag for velferden vår i hele landet.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Vi er opptatt av at det er behov for mer kapital, og det er behov for sterkere norske eiermiljøer som har mulighet til å investere i norske arbeidsplasser, og Arbeiderpartiet er velkommen til å endre syn på formuesskatten for å få det til. Jeg kan ikke nå gå inn på hvilke konkrete tiltak vi vil fremme i industrimeldingen, men jeg kan si at hovedinnretningen er nettopp hvordan vi kan skape vekst og arbeidsplasser. Det ser ut som at Arbeiderpartiet har glemt at vi har vært gjennom et kraftig oljeprisfall, og at vi må tilpasse oss til den realiteten at vi også skal omstille Norge til et lavutslippssamfunn. Det betyr store endringer, men vi ser allerede at politikken vår virker. Til tross for reduserte investeringer i petroleumssektoren er arbeidsledigheten, ifølge Nav, redusert fra januar 2016 til januar 2017. I går kom nyheten om at Norges Banks regionale nettverk av bedrifter melder at veksten nå er sterkere enn på tre år, så det tyder på bedring.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Denne regjeringen har styrket forsknings- og innovasjonsinnsatsen kraftfullt. Det gjelder innsatsen gjennom Forskningsrådet, det gjelder innsatsen gjennom Innovasjon Norge, det gjelder innsatsen gjennom Enova, det gjelder etableringen av Fornybar, som vi arbeider med, det gjelder ordninger som SkatteFUNN, osv. Det er ikke en enkelt ordning og en enkelt løsning som skal sikre Norge velferden for fremtiden når oljen og gassen ikke lenger er drivkraften i norsk økonomi. Det er behov for bred satsing. Vi har mange miljøer som nyter godt av innovasjons- og teknologisatsingene våre, og som gir oss et godt grunnlag for fremtiden. Verdens fremste havnæringer gir store muligheter for industrien. Vi har en prosess- og metallindustri som kontinuerlig har effektivisert produksjonen, og som det er god grunn for fremtidshåp for, og industrimeldingen vil demonstrere hvordan vi har en aktiv politikk for å støtte opp om dette.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Toppindustrisenteret har satt digital omstilling på dagsordenen og har mobilisert et stort engasjement i næringslivet. Næringsministeren har fulgt arbeidet med toppindustrisenteret tett, vi har etterspurt informasjon, og Nærings- og fiskeridepartementet har bidratt med 800 000 kr i finansiering av forprosjektet. Aktørene bak initiativet har nå lagt frem et spennende prospekt og er i gang med arbeidet med konkretisering og finansiering. Regjeringen er bedt om å komme tilbake til Stortinget i revidert nasjonalbudsjett 2017 med vurdering av etablering av et toppindustrisenter. Som grunnlag for vurderingen ser vi nå nærmere på hvilke behov det planlagte senteret skal dekke, hvilke tjenester som skal tilbys, og hva statens eventuelle rolle skal være. Det er viktig at man samarbeider bredt og trekker på de ressursene og den kompetansen som allerede finnes. Det er riktig at mye omstilling drives fram av tyngre, etablerte næringsmiljøer, inkludert oljerelatert virksomhet. Jeg mener at den utviklingen vi ser, med økende automatisering, innebærer nye muligheter for norsk industri, spesielt dersom det legges opp til et godt samarbeid mellom de store lokomotivene, de gode fagmiljøene og de mange små aktørene, på tvers av tradisjonelle bransjer og næringer. Derfor er jeg glad for at så mange av de store, ledende selskapene med norsk forankring har gått sammen om dette initiativet for å skape en strategisk arena der norsk industri samles, der kompetanse på mulighetene som ligger i den økende digitaliseringen, kan videreutvikles og deles. Jeg tror at et norsk toppindustrisenter, eller Digital Norway, som det nå kalles, kan bidra til å utløse nye spennende industrielle muligheter fremover. Jeg vil understreke at dette er et næringslivsdrevet initiativ, og næringslivet skal være i førersetet. Jeg er innstilt på at staten også skal delta, og vi har nå en dialog med Digital Norway om dette. På hvilken måte staten eventuelt skal bidra videre, vil vi komme tilbake til i revidert nasjonalbudsjett, slik Stortinget har bedt næringsministeren om. Digital Norway er ikke selv ferdig med sitt forprosjekt. For ordens skyld vil jeg legge til, ettersom det tas opp i spørsmålet, at staten ikke har blitt forelagt noe spørsmål om lokalisering, og det er derfor heller ikke noe som staten har tatt stilling til.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Eierskapsmeldingen la et godt grunnlag for forvaltningen av det statlige eierskapet, og med utgangspunkt i Stortingets behandling av den, følger vi opp den meldingen – et eierskap som er profesjonelt og ryddig. Det som er kjernen i spørsmålet her, er hvordan vi skal benytte den digitale omstillingen til å skape kompetanseutvikling, arbeidsplasser og vekst i Norge, inkludert i Kongsberg. Vi ser positivt på det initiativet som er kommet om Digital Norway. Vi kommer også til å omtale digital omstilling som en del av industrimeldingen. Der kommer vi også til å fortelle hvordan vi mener nærings- og innovasjonspolitikken bør innrettes, nettopp for å møte de utviklingstrekkene vi ser innenfor det digitale feltet, hvor Kongsberg er et veldig viktig miljø for Norge.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Vi kommer tilbake til spørsmålet om toppindustrisenter i revidert nasjonalbudsjett. Det er det Stortinget har bedt om, og det er det næringsministeren arbeider på grunnlag av. Vi arbeider med generelle tiltak, som er viktig for å skape mer investeringslyst i Norge. Også Arbeiderpartiet har vært med på en skattereform som har det som en kjernemålsetting, og det må jo bety at man ser at f.eks. selskapskatten har en betydning for muligheten til investeringer i lønnsomme arbeidsplasser i Norge. For øvrig er det vel også slik at næringsnøytralitet sist ble tatt i bruk av en norsk regjering da Karl Eirik Schjøtt-Pedersen var finansminister, så det er ikke noe bærende prinsipp for denne regjeringen. Vi har også lagt frem strategier og tiltak rettet inn mot enkelte sektorer med muligheter for Norge, senest ikke minst havstrategien, som regjeringen la frem nylig.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Det er helt riktig som representanten Heggø sier, at det går godt i norsk reiseliv. Fjoråret ble nok et rekordår når det gjelder antall besøkende, etter en sterk vekst også i 2015. Etterspørselen etter norske reiselivsprodukter øker i både vinter- og sommersesongen. Reiselivsnæringen har arbeidet målrettet for å fremme produktutvikling, samarbeid og kompetanseheving i næringen. Det har gitt gode resultater. Regjeringen legger til rette for økt verdiskaping i reiselivsnæringen først og fremst gjennom å etablere gode rammebetingelser for å drive næringsvirksomhet. Regjeringen vil fortsette arbeidet med å redusere skattene i tråd med Stortingets enighet om en skattereform. Det bidrar til å lette skattetrykket i mange norske bedrifter og frigjør kapital til investeringer, innovasjon og produktutvikling. Fjerning av arveavgiften har bl.a. bidratt til å lette generasjonsskifter i familieeide bedrifter, noe som er viktig for mange reiselivsaktører. At vi har senket satsen i formuesskatten, økt bunnfradraget og innført jevnere verdsetting, kommer også reiselivsbedrifter til gode. Regjeringen fortsetter sin store satsing på samferdsel og bygger mer vei og bane. Vi arbeider for å gjøre hele Norge lett tilgjengelig for både norske og utenlandske turister. At stadig mer av det offentliges kommunikasjon med næringslivet skjer via digitale kanaler, gjør hverdagen enklere for de mange små og mellomstore bedriftene i reiselivsnæringen. Samtidig har reiselivsnæringen noen utfordringer som gjør at vi har målrettede tiltak for denne næringen. Gjennom Innovasjon Norge bidrar vi i 2017 med 231,5 mill. kr til reiselivsformål. Vi gir også egne midler til forskning innenfor reiseliv. Regjeringen vil legge frem en stortingsmelding om regjeringens politikk for reiselivsnæringen i god tid før påske, slik at Stortinget kan behandle meldingen i løpet av vårsesjonen 2017. I meldingen vil vi redegjøre nærmere for regjeringens samlede politikk for reiselivsnæringen. Meldingen vil også beskrive den seneste tids utvikling i reiselivet og skissere muligheter og utfordringer som næringen står overfor.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Nå skal ikke jeg foregripe stortingsmeldingen, den kommer som sagt snart. Det har tatt en del tid å arbeide den frem, og det skyldes at reiselivsnæringen er en sammensatt næring. Den berøres av mange departementers arbeid og virkemidler på tvers av mange departementers ansvarsområder. Det gjør også at et flertall av departementene har deltatt i utformingen av meldingen, og det betyr at vi har lagt grunnlaget for en offensiv melding, som virkelig vil adressere behovene i næringen og bygge på de suksessene som allerede er der, for å gjøre reiselivsnæringen enda større og sterkere. Men hvilke konkrete tiltak som kommer i meldingen, vil komme når meldingen kommer.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Hva næringsministeren vil støtte som delegat på Høyres landsmøte, skal ikke hennes stedfortreder her i dag ha noen synspunkter på. Men at næringsministeren – og hennes kollega klima- og miljøministeren – er veldig opptatt av reiselivet og en bærekraftig reiselivsnæring som vil gi gode rammevilkår, det skal det ikke være noen tvil om. Jeg reserverer meg mot at det fremstilles som at fylkespartier i Høyre foreslår og fremmer arbeiderpartipolitikk. Hvis Arbeiderpartiet vil gjøre vår skattepolitikk, som er gunstig for næringslivet og for reiselivet, også til sin, er man velkommen til det, men vår politikk legger opp til både gode rammebetingelser for dem som driver små, mellomstore og større bedrifter innenfor reiselivet, og konkrete, målrettede tiltak, som vi kommer tilbake til i reiselivsmeldingen
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Det aller meste av råvarer som kan knyttes til avskoging, importeres fra EU, og det gjøres av et fåtall bedrifter innen mat, fôr, kosmetikk, rengjøringsmidler m.m. Norsk matindustri har forpliktet seg til å sørge for at all palmeolje som importeres til Norge, er miljøsertifisert og sporbar innen 2018. All soya som importeres til Norge for bruk i fôr, er miljøsertifisert. Miljøaspektene ved kakao og kakaoprodukter som importeres til Norge, er ivaretatt gjennom sertifiseringsordninger for mer bærekraftig produksjon. Når det gjelder papir, tre og møbler, omfattes det av EUs tømmerforordning og EUs samarbeid med produsentland for lovlig produksjon og eksport av tømmer til EU. Palmeolje, soya og kakao i importerte ferdigprodukter er vanskeligere å få oversikt over, noe som understreker betydningen av samarbeid med de viktigste importlandene i det europeiske markedet. Regjeringen har derfor sluttet Norge til de såkalte Amsterdam-erklæringene om avskogingsfrie forsyningskjeder, nettopp for å få til slikt samarbeid. I tillegg samarbeider vi med viktige produsentland gjennom regjeringens klima- og skoginitiativ. Det nye regelverket for offentlige anskaffelser, som trådte i kraft fra nyttår, legger større vekt på miljø i offentlige anskaffelser og legger vekt på at offentlige innkjøpere skal ha en strategisk tilnærming, en grønn plan, for sine offentlige innkjøp. Det betyr at det nå er lettere for offentlige innkjøpere å unngå produkter som kan knyttes til avskoging, f.eks. gjennom å kreve at produkter eller tjenester man kjøper, tilfredsstiller særskilte merke- eller sertifiseringsordninger. Slike ordninger gir per i dag ikke nødvendigvis fullgod garanti for avskogingsfri produksjon eller forsyningskjeder. Standardene er imidlertid under kontinuerlig utvikling, ikke minst fordi mange selskaper har tatt på seg forpliktelser om å fjerne avskoging fra sine forsyningskjeder innen 2020. Det understreker igjen betydningen av et bredt internasjonalt samarbeid for å heve miljøstandarder. Norge tok i 2014 initiativ til New York-erklæringen om skog. Et stort antall urfolk, private selskaper og myndigheter forpliktet seg der til å halvere avskogingen i tropiske land innen 2020 og stanse all avskoging innen 2030. FNs bærekraftsmål omfatter tilsvarende formuleringer. Det er i norsk interesse at EU generelt og de enkelte europeiske land engasjerer seg sterkere i tiltak for reduserte klimagassutslipp fra skog og arealbruk i utviklingsland. Amsterdam-erklæringene utgjør et særlig viktig skritt i så måte. De fokuserer på bærekraftige forsyningskjeder for palmeolje til det europeiske markedet innen 2020 og å fjerne avskoging fra forsyningskjedene for andre råvarer som kan knyttes til avskoging, som soya og kakao. Fondet for avskogingsfritt landbruk, som regjeringen lanserte i Davos tidligere i år, kan bidra til å redusere risikoen for selskaper og myndigheter i utviklingsland som ønsker å legge om til mer bærekraftig produksjon. Det er altså summen av tiltak fra privat sektors side, offentlig innkjøpspolitikk og internasjonalt samarbeid for å heve miljøstandarder som skal til for å fjerne avskoging fra produktene.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Det er helt riktig at arbeidet med å utvikle sporbarhet og systemer for det ikke er i havn. Det trengs mer innsats, og det trengs mer internasjonalt samarbeid. Ikke minst innenfor rammen av den internasjonale skogsatsingen vår er vi opptatt av dialog mellom myndigheter på nasjonalt plan, regionalt plan og lokalt plan og næringslivsaktører for å styrke innsatsen her. Når det så gjelder regelverket for offentlige innkjøp, kan vel ikke det i seg selv sikre at sporbarheten blir bedre, men det viktige er at loven og forskriftene er utformet slik at det blir mulig å velge bort produkter knyttet til avskoging og favorisere produkter som er sertifisert i henhold til merkeordningene, som blir stadig strengere, selv om de ikke er perfekte ennå.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Jeg tror at den lovendringen som nettopp trådte i kraft 1. januar, legger grunnlaget for en mye mer aktiv offentlig politikk for å bruke offentlig innkjøpsmakt til å stimulere grønnere løsninger. Det grepet vi gjorde der, var ikke bare å kreve at klima og miljø skal være tenkt på i det enkelte offentlige innkjøpet, men vi forutsetter at den enkelte offentlige innkjøper skal ha en plan, skal ha en gjennomtenkt helhetlig strategi for hvordan innkjøpene skal bidra til klima- og miljøeffekt. Og så gjorde vi noe annet viktig, vi gjeninnførte klageadgangen i offentlige anskaffelser, som ble fjernet av den forrige regjeringen. Det styrker anskaffelsesregelverket også for klima og miljø. Og jeg tror at det er mange nok aktører som er opptatt av dette til at det vil bli synlighet og vil bli debatt dersom dette ikke lykkes, heller enn at vi skulle etablere noen nye offentlige målesystemer for dette.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Biodrivstoff er viktig for å redusere utslippene fra transportsektoren på kort sikt. På lengre sikt vil elektrifisering være løsningen for personbilsegmentet. Biodrivstoff vil imidlertid være nødvendig innenfor andre transportsegmenter, som tungtransport, luftfart og skipsfart, noe lenger. En annen bakgrunn for å fremme biodrivstoff til veitransporten er forpliktelser vi har etter EØS-retten, gjennom fornybardirektivet og drivstoffkvalitetsdirektivet. Norge ligger an til å overoppfylle kravene i disse direktivene, særlig som følge av elektrifisering, men også gjennom bruk av biodrivstoff. Jeg synes det er to ting som er særlig viktig gjennom den satsingen vi nå har på biodrivstoff. Det ene er at vi sikrer at vi tar i bruk biodrivstoff med reell klimaeffekt, både nasjonalt og globalt. Det andre er at satsingen sikrer norsk næringslivsutvikling og grønn konkurransekraft. Omsetningskravet for biodrivstoff ble innført i 2009 og har blitt gradvis opptrappet siden, men opptrappingen har hittil vært preget av uforutsigbarhet og kortsiktighet. Vi gjennomførte en høringsrunde i fjor sommer i forbindelse med økningen av omsetningskravet til 7 pst., som tok til å gjelde 1. januar i år. Et av de viktigste innspillene fra bransjen var at biodrivstoffpolitikken må bli mer forutsigbar. Jeg har full forståelse for at næringslivet vegrer seg for å investere milliarder av kroner i en næring der rammebetingelsene endres fra år til år. Dette har vi nå tatt initiativ til å gjøre noe med gjennom at vi tar sikte på å forskriftsfeste nivået på omsetningskravet frem til 2020 allerede i dag. Slik sikrer vi forutsigbarhet for næringslivet, og vi gir rom for satsing – noe som ikke har vært tilfellet tidligere, dette ifølge bransjen selv. Gjennom den ambisiøse opptrappingsplanen gir vi bransjen et klart og tydelig signal om at det satses på biodrivstoff i Norge. Det er imidlertid kort tid siden planen ble vedtatt, og forskriftsendringen er ikke kommet på plass ennå. Det er derfor naturlig at det per i dag ikke foreligger konkrete planer om investeringer fra bransjen. Regjeringens budsjettforslag for 2017 inkluderer et kapittel om forsyningssituasjonen for biodrivstoff. Her fremgår det at det ikke foreligger konkrete investeringsplaner som vil gi betydelige mengder norsk produksjon av biodrivstoff innen 2020. Men det foreligger planer som kan forventes realisert først og fremst etter 2020. Opptrappingen vi snakker om frem mot 2020, er relativt betydelig, og jeg mener det derfor er viktig å utarbeide et godt beslutningsgrunnlag for videre politikkutforming. Det er mange ulike hensyn som må tas når det gjelder biodrivstoff, og derfor gjennomfører Miljødirektoratet nå en konsekvensutredning av opptrappingen, og forskriften skal på høring når den er klar. Jeg mener at den satsingen vi nå legger opp til på biodrivstoff i transportsektoren, gir bedre og mer forutsigbare vilkår for utvikling av norsk næringsliv, grønne arbeidsplasser og norsk grønn konkurransekraft.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Jeg takker for spørsmålet, også fordi det gir meg anledning til å klargjøre, andre steder enn på Twitter, at overskriften i dagens aviser var misvisende, og hvis man leser det jeg faktisk har sagt, er det ikke dekning for overskriftene i flere norske aviser. Det som er tilfellet, er at vi har et vedtak i Stortinget om en opptrappingsplan. Grunnlaget for den planen kvalitetssikres nå, som seg hør og bør, i Miljødirektoratet. Vi har vedtatt at opptrappingsplanen skal forskriftsfestes, og den forskriften skal ut på høring. I en sånn høringsprosess er det rett og rimelig at de som høres, bl.a. om det vedtaket selv sier, om markedsutvikling, tilgang på biodrivstoff og prisscenarier, må tas hensyn til. Det utelukker ikke at det kan gjøres justeringer og tilpassinger i forhold til hva som ligger i forslaget til opptrappingsplan. Men der er vi ikke ennå, dette skal ut på høring. Men ambisjonen om 20 pst. i 2020 ligger der.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Det første og det viktigste jeg vil gjøre så snart vi har fått kvalitetssikringen fra Miljødirektoratet og utarbeider forskriften til opptrappingsplanen, er å be aktørene selv komme med sine synspunkter på hva de mener skal til, og hva de mener er realistisk når det gjelder pris, tilgang og scenarier for norsk produksjon. Det er viktig, og jeg mener at det må være betryggende for bransjen at de vet at de skal bli hørt, at de vet at deres synspunkter vil bli lyttet til. Det er en del av det å skape forutsigbarhet, at man bidrar til at alle skal med, som enkelte ynder å formulere det.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Representanten Henriksen har helt rett i at EUs regelverk er viktig for rammevilkårene for norsk industri. For kraftintensiv industri er det særlig det europeiske kvotesystemet som er av stor betydning. Kvotesystemet er sentralt i arbeidet med å omstille Europa i retning av lavutslippssamfunnet. Jeg vil gjerne få understreket betydningen av at Norge inngår som en integrert del av dette systemet. Kvotesystemet sikrer like konkurransevilkår innad i Europa samtidig som det tas hensyn til risikoen for at europeiske virksomheter flyttes til land med svakere klimapolitikk – såkalt karbonlekkasje. Risikoen for karbonlekkasje motvirkes både gjennom en betydelig vederlagsfri tildeling av klimakvoter og ved at det åpnes for at land kan kompensere virksomheter for økt kraftpris som skyldes effekten av kvotesystemet. Arbeidet med å revidere kvotesystemet for perioden etter 2020 er nå i de avsluttende fasene. Regjeringen har fulgt dette regelverksutviklingsarbeidet nøye. Vi deltar aktivt i relevante fora – det gjelder i ekspertmøter under kommisjonens arbeid, det gjelder i bilaterale møter på politisk nivå med personer som er sentrale i regelverksutviklingen på EU-siden, det gjelder gjennom skriftlige innspill både til EU-kommisjonen og til rådet, og ikke minst gjelder det den norske deltakelsen i Green Growth Group, som er sammenslutningen av de mest ambisiøse landene i europeisk klimapolitikk. Det at vi fra regjeringens side har jobbet Norge inn der, har gitt oss en ekstra anledning til å påvirke sammen med de ambisiøse EU-medlemslandene. I midten av februar sendte vi også et brev til EU-landene spesielt om CO2-kompensasjonsordningen, og regjeringen har anmodet EU-kommisjonen om å vurdere om nikkelbransjen burde vært inkludert på listen over støtteberettigete sektorer i inneværende støtteperiode. Jeg vil også si at våren 2015 avgjorde Klima- og miljødepartementet klagesaker om CO2-kompensasjon i industriens favør. Så dette er et område som opptar oss, og som vi følger tett. Vårt hovedanliggende er et velfungerende kvotesystem. Det vi har gjort fra norsk side, er å gi støtte til tiltak for å øke effekten av kvotesystemet, bl.a. gjennom et høyere og mer stabilt prissignal. Samtidig har vi fremhevet at industrien har behov for forutsigbarhet. Når det gjelder tiltak for å motvirke karbonlekkasje, f.eks. tildeling av vederlagsfrie kvoter og kompensasjon for økt kraftpris, har vi påpekt at virkemidler for å redusere risikoen for karbonlekkasje er viktig, men at den støtten må kanaliseres til de virksomhetene som trenger det mest. Vi mener at kraftintensiv industri som selger eksportprodukter, er en slik sektor, og vi har fremhevet den sektoren særskilt. Når det gjelder CO2-kompensasjon, har regjeringen spilt inn at ordningen etter 2020 må gi et nasjonalt handlingsrom hva gjelder adgangen til å gi kompensasjon.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Den diskusjonen som har vært i parlamentet, har dreid seg delvis om gradvis reduksjon i tillatt støttenivå og delvis om man skal etablere en slags europeisk sentralisert ordning for CO2-kompensasjon. Det siste har vi vært tydelige på at vi ikke ser som ønskelig, vi mener at det må være et nasjonalt handlingsrom her. Når det gjelder dette med gradvis reduksjon i tillatt støttenivå, er ikke det noe nytt. Det følger av EU-kommisjonens retningslinjer. Det er implementert i den norske ordningen som ble vedtatt av Arbeiderpartiet, da Arbeiderpartiet satt i regjering i 2013, så banen med gradvis reduksjon i tillatt støttenivå ligger i dagens system, og en eventuell videreføring av den vil være en videreføring av dagens regelverk. Men det er ikke hovedtema nå, for dette er noe som vil bli avklart i regelverk under vedtaket om kvotesystemet. Vi har nå vært opptatt av det som nå står på agendaen i parlamentet og rådet.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-03-08:
Når det gjelder spørsmålet om nedtrapping, er jeg ikke kjent med at kommisjonen har uttalt seg om dette spørsmålet ennå. Det er ikke utenkelig at kommisjonen vil kunne mene at man skal ha en videre nedtrapping, men parlamentet har altså vært inne på dette. Rådet har ennå heller ikke sagt noe eksplisitt om fortsatt nedtrapping etter 2020. Det skyldes rett og slett at dette er ikke et tema man trenger å ta stilling til nå. Vi har nå vært mest opptatt av å sikre nasjonalt handlingsrom for videreføring av nasjonale CO2-kompensasjonsordninger, og der har vi godt håp om at vi vil nå frem. Der står vi sammen med flere toneangivende EU-land.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
«Leder for NCE Raufoss har uttalt at industripolitikken «mangler retning og er utydelig»'. Stortingsperioden går mot slutten, og Stortinget har ennå ikke fått forelagt en industrimelding. Når kan vi forvente industrimeldingen, og kan statsråden love nye og forpliktende grep for nye og trygge arbeidsplasser i meldingen?»
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Det må uansett være noe i regjeringas politikk som ikke fungerer når det under Stoltenberg II-regjeringa årlig ble skapt seks ganger så mange jobber i privat sektor som under Høyre–Fremskrittsparti-regjeringa nå. I 2016 gikk sysselsettingen i privat sektor ned for første gang siden finanskrisen. Det skapes nesten ikke arbeidsplasser under denne regjeringa. Regjeringas gjentatte svar har vært, og er, skattekutt, men likevel ser vi at investeringsnivået er lavt. Aldri før har en mindre andel av våre investeringer funnet veien ut til bedriftene, kunne vi lese i Klassekampen den 24. februar. For å bøte på dette har Arbeiderpartiet bl.a. tatt til orde for en lånegarantiordning for fastlandsindustrien. Hvorfor har ikke regjeringa fulgt opp dette forslaget? Og hvordan tenker regjeringa å få fart i investeringene i industrien?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
For det første er det bra at det endelig snart skal komme en industrimelding, for det er virkelig på høy tid. Men det blir veldig mye ord fra denne regjeringa. Stoltenberg-regjeringa, derimot, la fram en omstillingsmelding som pekte på tydelige satsingsområder i 2013, men den trakk Høyre–Fremskrittsparti-regjeringa. Industrien har etterlyst bedre ordninger for testing og pilotering lenge, og virkemiddelapparatet kom med et gryteklart forslag tidlig i 2015. Stortinget ba om en industrimelding samme år, men likevel har vi sett svært lite fra regjeringa. Det lyser ikke akkurat av handlekraft, for å si det mildt. Statsråden nevnte katapult-satsingen. Jeg vet ikke i hvilken grad det går an å definere det som en satsing. I budsjettet kom det kun 50 mill. kr, men jeg spør statsråden da: Mener statsråden virkelig at dette representerer en betydelig satsing på industrien?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
«Høyre-Fremskrittsparti-regjeringa snakker mye om behov for omstilling, men har få resultater å vise til. Gründerstøtte er bra, men all erfaring viser at omstilling først og fremst må drives fram av tyngre, etablerte næringsmiljøer, inkludert oljerelatert virksomhet. Vestlandet får naturligvis mye oppmerksomhet, men også mitt hjemfylke, Buskerud, har en svært oljerelatert industri. Kongsberg Gruppen har tatt initiativ til etablering av et toppindustrisenter. Vil statsråden bidra til snarlig realisering av et slikt senter på Kongsberg?»
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Jeg takker for svaret. Da blir det kanskje julaften for Kongsberg i forbindelse med RNB. Men la meg vri spørsmålet litt annerledes: Første Lindorff-analyse i 2017 gir grunn til uro. Få nye arbeidsplasser skapes i næringslivet, og lite tyder på at 2017 vil bli annerledes. Kongsberg-miljøet står for en betydelig andel av verdiskapingen i Buskerud, men mange arbeidsplasser er tapt. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringa sa nei til status som Global Centre of Expertise fordi Kongsberg-klyngen er bransjeoverskridende. Det må være tidenes skivebom og viser at regjeringa bare snakker om omstilling, men mangler elementær forståelse av hva det handler om. Nedsalg i Kongsberg Gruppen viser det samme. Nå satte Stortinget det på vent, så neste spørsmål blir: Har Høyre–Fremskrittsparti-regjeringa etter eierskapsmeldinga, populært kalt salgsmeldinga, gjort seg noen nye tanker om hvordan det statlige eierskapet i Kongsberg Gruppen kan brukes aktivt til omstilling og nye arbeidsplasser?