Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-03-05:
Denne innstillinga fra kontroll- og konstitusjonskomiteen gjelder for det første hvor alvorlig Nav-rettsskandalen er og for det andre om statsråden skal ta ansvar i saken og gå av. I kontrollkomiteens høring 9. januar 2020 deltok bl.a. tidligere riksadvokat Tor-Aksel Busch og Trygderettens leder, Trine Fernsjø. De to kom med meget alvorlige uttalelser som viste at regjering og politisk ledelse i Arbeids- og sosialdepartementet både kunne og burde ha grepet inn og endret praksis langt tidligere. Ved kontrollkomiteens behandling av saken har det blitt belyst at det løpende har vært en rekke møter og møtearenaer mellom både Arbeids- og sosialdepartementets embetsverk, Arbeids- og sosialdepartementets politiske ledelse og Nav. Det manglet altså ikke muligheter for å bli satt inn i saken eller spørre slik at en kunne sette seg inn i saken – sette seg inn i saken for å forstå helheten og ta lederansvaret. Den viktigste forklaringen på Nav-rettsskandalen er etter Senterpartiets vurdering manglende involvering, manglende stillingtagen og manglende handling fra politisk ledelse i Arbeids- og sosialdepartementet for å rydde opp. Senterpartiet er klar over at tidligere statsråd Hauglie har vært utsatt for et veldig sterkt politisk krysspress i dette temaet, fra stortingsflertallet, EØS-tilhengerne i regjeringspartiene og Arbeiderpartiet. Dette kom senest fram i Innst. 108 S for 2017–2018, til Meld. St. 40 for 2016–2017. Stortingsmeldinga kom 16. juni 2017, innstillinga ble avgitt 6. februar 2018, og debatten i stortingssalen var 1. mars 2018. Denne tidsperioden er helt sentral i Nav-rettsskandalen, med økende grad av feilaktige beslutninger, og Stortinget ble ikke orientert om dette ved behandlingen av Meld. St. 40 for 2016–2017. I innstillinga til Meld. St. 40 for 2016–2017, som jeg var saksordfører for, var det bare Senterpartiet og SV som ga tilslutning til stortingsmeldingas påpekte faktum at «bestemmelsene i de internasjonale avtalene griper inn i det nasjonale regelverket og går foran, dersom det er motstrid mellom de to regelsettene.» Det jeg nå siterte, var den eneste uenigheten i saken. Alt det andre som jeg som saksordfører la fram, ble det gitt tilslutning til fra hele komiteen, men ikke det som jeg nå refererte. Var det tilfeldig at det ikke ble gitt tilslutning til det? Sjølsagt ikke. Det viser også det partipolitiske ansvaret for Nav-rettsskandalen fra Stortingets flertall. Statsråd Røe Isaksen bortforklarte det jeg nå sier, i replikkvekslingen tidligere, og sa at det ikke viser noen manglende forståelse fra Stortingets flertall om hva som er realiteten i saken. Det må kunne være mulig å erkjenne at det er gjort feil, dersom det skal stå til troende, det som statsråden sa i replikkvekslingen. Dette faktum viser krysspresset og er for Senterpartiet en formildende omstendighet for tidligere statsråd Hauglie, men det er ikke mer enn formildende. Hauglie skulle som leder tatt ansvar for at skandalen ikke utviklet seg sånn at en rekke mennesker ble feilaktig behandlet av den norske stat. Hauglie er ikke lenger statsråd. Hun er gått av med en begrunnelse fra både statsminister Erna Solberg og seg sjøl om at det ikke – jeg understreker ikke – hadde sin årsak i Nav-rettsskandalen. Etter min vurdering er dette veldig alvorlig. Folk tror ikke på den begrunnelsen. Denne form for opptreden svekker kraftig tilliten mellom norske borgere og staten. Det å ikke si ærlig hvorfor en går av etter å ha tatt ansvar, er et problem. Og det har også utviklet seg slik at en kan ta ansvar ved å bli sittende for å rydde opp. Dette er blitt en betegnelse på hvordan ledelsen for det demokratisk styrte Norge nå snakker, når en skal ta ansvar for sine feil. Det sender ut feil melding til alle som er opplært til at leder skal ta ansvar for feil som er begått i organisasjonen, eller av leder sjøl. Ved svært alvorlige forhold må leder tre tilbake og erstattes av nye folk som kan gjenskape tillit mellom borgere og stat. Dette må skje åpent og ærlig. I privat virksomhet ser vi daglig at kulturen med å ta ansvar for feil praktiseres og fungerer godt, ved at leder går av og erstattes av ny leder for å gjenskape tilliten. I offentlig virksomhet har vi et skinnende eksempel på forbilledlig opptreden på dette området, og det gjelder oberst Arne Pran, som tok ansvar og på eget initiativ gikk av etter Vassdalen-ulykken i Troms 5. mars 1986, hvor et snøskred tok en tropp med ingeniørsoldater, og 16 soldater omkom. Dette lærte vi mye av fordi det la grunnlaget for en ny ledelsesform i Forsvaret, nemlig operasjonsbasert ledelse. Denne lærdommen ble ført videre og aktualisert av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV i flertallsmerknadene ved kontrollkomiteens behandling av den tragiske terrorhandlingen 22. juli. Dette ble beskrevet i kapitlet om organisasjon, kultur og ledelse, og hovedpoenget var og er større ansvar og myndighet til førstelinja, de offentlig ansatte som møter og skal bistå innbyggerne. Dette skal skje i pakt med ledelsens vilje. For Senterpartiet vil Nav-rettsskandalen følges opp med gjennomgang av Navs organisasjon samt regelverket som trengs for at plikter – og jeg understreker plikter – og retter når det gjelder våre trygdeytelser, kan praktiseres slik at den norske velferdsstatens sikkerhetsnett for at folk som bl.a. ikke har full arbeidsevne, får vanlig inntekt, styrkes, ikke svekkes. Plikten må bli tydeligere og praktiseres slik at ikke nivået på velferdsytelsene svekkes fordi folks støtte til velferdsytelsenes nivå forvitrer. I denne saken er alvoret belyst i kontrollkomiteens innstilling. Samtidig blir ansvaret til ansvarlig statsråd bortforklart av både statsministeren og regjeringspartiene samt Fremskrittspartiet i kontrollkomiteen. Ja, Fremskrittspartiets Solveig Horne presterte å si at saken er den største skandale i nyere tid samtidig som hun angriper bl.a. Senterpartiet, ved å si at saken er for alvorlig for politisk spill, fordi vi sier at regjeringas behandling er sterkt kritikkverdig. Bare den uttalelsen viser behovet for forslaget til vedtak i saken. Derfor står Senterpartiet så sterkt bak forslag til vedtak I i innstillinga, som sier: «Regjeringens håndtering av sak om praktiseringen av EUs trygdeforordning 883/2004 artikkel 21 er sterkt kritikkverdig.» Det er en presis beskrivelse av alvoret i denne saken.