trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2001-04-26:
Statsråden legger i sitt innlegg sterk vekt på Konkurransetilsynets rolle som kontrollør av konkurranseforholdene i Norge. Da regner jeg også med at statsråden har stor tillit til Konkurransetilsynets vurderinger av marked og konkurranseforhold. Denne saken bygger statsråden på et nordisk marked. I sin vurdering av oppkjøpet i Vestfold Kraft og Skiensfjordens kommunale kraftselskap AS sier Konkurransetilsynet følgende: «Konkurransetilsynet frykter at Statkraft er i ferd med å få kontroll over en så betydelig andel av den regulerbare produksjonen at markedsmakt kan utøves i Sør-Norge.» Da er det åpenbart at Konkurransetilsynet ikke opererer med et nordisk marked, slik statsråden gjør, men med et marked i Sør-Norge. Konkurransetilsynets informasjonssjef sier videre: «Vi synes at konsentrasjonen i kraftmarkedet er stor nok fra før. Også når det gjelder stordriftsfordeler, er det minimalt å hente.» Mitt spørsmål til statsråden er: Hvor har statsråden hentet inn synspunkter og ekspertuttalelser som underbygger påstanden om at Konkurransetilsynet her tar feil, og at en opererer med et nordisk marked? Det er helt åpenbart ut fra de uttalelsene som har kommet fra flere aktører, bl.a. Konkurransetilsynet og Statistisk sentralbyrå, at denne saken vil føre til at kraftprisene vil øke for forbrukerne i Norge. Statsråden har nettopp også lagt fram en sak som peker på andre faktorer som øker kraftprisene i Norge. Er ikke statsråden bekymret for at den vanlige forbruker begynner å betale en altfor høy pris for å ha det godt og varmt hjemme, noe som er helt nødvendig i et kaldt land som Norge?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
Vi har tidligere i dag behandlet delprivatisering og børsnotering av Statoil, som også representanten Høie var inne på. I den saken viste Arbeiderpartiet at de hadde sett lyset og kunne tenke både nytt og konstruktivt. I denne saken ser vi dessverre en helt annen side av Arbeiderpartiet enn det vi så i den forrige saken. Her kommer de gammelsosialistiske ideene igjen opp til overflaten der statlig styring og kontroll er det aller viktigste. Om konkurransen forsvinner og strømprisene øker, spiller tydeligvis ingen rolle for Arbeiderpartiet. Jeg vil derfor spørre representanten Blattmann: Når skal Arbeiderpartiet ta innover seg at flere og flere i dag sliter med å få betalt en stadig høyere strømregning? Og hva vil Arbeiderpartiet eventuelt gjøre for å begrense de varslede økningene i strømprisene?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
Det har over en tid foregått en restrukturering av kraftnæringen i Norge, og mye av det vi har sett i kjølvannet av det, har vært positivt. Det er imidlertid viktig å få avklart hvilken rolle Statkraft skal spille i en slik omstruktureringsprosess. Jeg synes det er bra at en samlet komite står bak kravet om å få en egen sak til Stortinget med gjennomgang av utviklingen for Statkraft som foretak og i kraftnæringen for øvrig. At Statkraft har ambisjoner om å være et ledende nordeuropeisk energiselskap med spisskompetanse innen vannkraft, er for så vidt vel og bra. Men Statkrafts stadig mer dominerende rolle i det norske markedet vil etter vårt syn kunne undergrave prinsippene om fri konkurranse. Dette kan også undergrave de viktige prinsippene ved dereguleringen av markedet som lå til grunn da energiloven ble revidert tidlig på 1990-tallet. Det er etter vårt syn betenkelig at Statkraft gjennom oppkjøp har skaffet seg posisjoner som gir foretaket vesentlig innflytelse både direkte og indirekte. Dersom alle planlagte oppkjøp blir gjennomført, kan Statkraft gjennom direkte og indirekte eierskap sitte med innflytelse over 60 pst. av norsk kraftproduksjon innen kort tid. Vi vil på det sterkeste advare mot en slik utvikling i retning av et Statkraft-monopol, noe som kan bli resultatet av den kapitaltilførselen vi i dag behandler. Dette vil helt klart svekke konkurransen i markedet, og til syvende og sist er det forbrukerne som må betale regningen for dette. Med de siste dagers prognoser om utviklingen i strømprisene er det helt klart at dette er gal vei å gå. Som om ikke dette er nok, er det klart at Statkraft vil trenge ytterligere kapitaltilførsel på 8 milliarder kr om få år for å gjennomføre sine planer. Jeg har stor forståelse for Statkrafts ønske om og behov for finansiell handlefrihet. Dette kan imidlertid oppnås på andre måter enn å tilføre friske penger fra statskassen. Statkraft kan hente penger i markedet. Regjeringen bør derfor etter mitt skjønn snarest forberede en sak om delprivatisering og børsnotering av Statkraft, slik at de på denne måten kan få den finansielle handlefrihet. Jeg synes det er ganske utrolig at samme dag som Stortinget vedtar en delprivatisering og børsnotering av Statoil, går man i denne saken stikk motsatt vei. Og i tillegg til å bruke 6 milliarder friske skatte- og avgiftskroner, som flertallet vil, risikerer vi å få økte strømpriser til forbruker som følge av svekket konkurranse. Fremskrittspartiet vil selvfølgelig ikke være med på dette. Vi vil stemme imot både forslaget om å tilføre ny innskuddskapital på 6 milliarder kr og fullmakten om å øke låne- og garantirammen med inntil 10 milliarder kr. Jeg vil bare avslutningsvis anbefale forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet om delprivatisering og børsnotering av Statkraft, og samtidig minne om at foretaket pr. i dag er landets nest største netteier, og at kapital også kan innhentes ved realisering av dette.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
I denne saken er vi invitert av Regjeringen til å støtte en kapitaltilførsel til Statkraft på 6 milliarder kr i tillegg til en økt låne- og garantiramme. Her skal vi altså bruke 6 milliarder friske skatte- og avgiftskroner, og så skal den norske befolkning få økte strømpriser tilbake som takk for hjelpen. Forstå det den som kan! Det er så en kan begynne å lure på om vi lever i et bakvendtland. I forrige uke ble det offentliggjort en prognose som hevder at vi kan risikere en fordobling av strømprisen allerede i inneværende år. Jeg vil derfor spørre statsråden om han tar alvorlig prognosen fra ICF og for så vidt andre som er kommet med liknende spådommer? Og vil Regjeringen vurdere å senke elavgiften til forbrukerne for å bøte på de store økningene i strømprisen?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
Jeg signaliserte i mitt innlegg at Fremskrittspartiet støtter punktene 3 og 6. Vi ber om å få stemme imot de resterende.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
Til det første spørsmålet til representanten Langeland: Hvem som er i lomma på hvem, kan en jo spørre om, men det virker jo som om SV og Senterpartiet har landet pent i lomma på Arbeiderpartiet i denne saken. Og det er nok i hvert fall Arbeiderpartiet glad for. Når man så ikke ønsker å lande helt i lomma, men ønsker å legge noen føringer som innebærer at det faktisk blir mer rom også for regionale aktører, har man med de prinsippene som er trukket opp av Stortinget i denne sal, egentlig kun ett alternativ igjen, og det er å redusere omfanget av kapitaltilførsel, fordi man ikke lenger har muligheten til å bruke instruksjonsretten. Og Langeland må gjerne si at sentrumsposisjoner er å lande i løse lufta – det kan man si som et fløyparti på venstre side – men det er altså etter min mening en fornuftig sentrumsposisjon som er konsistent i forhold til det vi har sagt i Stortinget før, og som ikke bryter med de prinsippene vi har lagt opp for Statkrafts rolle. Da kan jeg med det samme svare på spørsmål nr. 2, som har med akkurat det samme å gjøre, nemlig at forretningsmessige betingelser har Statkraft frihet til – ut fra formålsparagrafen og ut fra de prinsippene Stortinget har trukket opp – å foreta selv. Det betyr at det å legge miljøføringer i forhold til Statkraft blir vanskelig. Da må man gjøre om på de prinsippene og bryte med dem. I innstillingen har vi sagt at vi ikke vil gjøre det i denne saken, og det innebærer også at vi ikke vil gjøre det i de saker som Langeland refererer til. Når det er sagt, vil jeg si at vi har en annen situasjon når det gjelder oljefondet. Oljefondet er ikke noe foretak, og det er fullt mulig for oss å legge retningslinjer for investeringene når de praktiske verktøyene er på plass. Jeg kan i hvert fall love Langeland at i forhold til det Dokument nr. 8-forslag som SV har fremmet, vil Kristelig Folkeparti jobbe aktivt med å finne gode løsninger – man har nå kommet lenger enn før med hensyn til verktøyene. Jeg tror vi kan se med spenning fram til behandlingen av akkurat det forslaget.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
Først vil jeg henlede statsrådens oppmerksomhet på en viktig fellesmerknad i komiteinnstillingen, der en ber departementet «i løpet av 2002 om å komme tilbake til Stortinget med gjennomgang av utviklingen for Statkraft som foretak og i kraftnæringen for øvrig». Det er svært viktig, og da kan vi også få vite hvordan denne pengeplasseringen er blitt forvaltet, og hva som har vært konsekvensene på det norske markedet. For Kristelig Folkeparti er det viktig at dette ikke blir et lite kapittel i en liten budsjettproposisjon, men at det blir et skikkelig dokument som vi kan drøfte ordentlig, og som forhåpentligvis blir en stortingsmelding. Jeg ber statsråden kommentere dette. For det andre vil jeg vise til en komitemerknad fra flertallet, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, der det står: «Flertallet mener derfor at fokusering på Statkrafts andel av den norske produksjonskapasitet er mindre relevant.» Det er uttrykket «mindre relevant» jeg gjerne vil utfordre statsråden på, fordi andre deler av norske myndigheter, dvs. Konkurransetilsynet – og vi har flittig sitert dem i dag – sier de frykter at Statkraft er i ferd med å få kontroll over en så betydelig andel av reguleringen av produksjonen at markedsmakt kan utøves i Sør-Norge. Også Statistisk sentralbyrå har representanter som har uttrykt tilsvarende bekymring. Og da er mitt spørsmål til statsråden: Er statsråden selv også bekymret? Mener man at man har funnet en riktig dosering i forhold til kapitaltilførsel til Statkraft, eller mener statsråden, i likhet med sine partifeller i Stortinget, at dette er en problemstilling som er «mindre relevant»? Det ville være interessant. Da er norske myndigheter uenig med seg selv, og jeg håper det ikke er tilfellet.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
Høyre har i innstillingen tatt til orde for en delprivatisering av Statkraft, og avviser med det forslaget om kapitaltilførsel og utvidede låne- og garantirammer til selskapet. Det er et standpunkt som ikke overrasker, og som jeg vil gi uttrykk for respekt i forhold til. Det er en klar stillingtagen, som Høyre ganske riktig har stått for relativt lenge. For Kristelig Folkepartis del representerer vår holdning i denne saken en etter vår oppfatning fornuftig mellomløsning, hvor vi på den ene side ser behovet for å ha et sterkt Statkraft, og vi ønsker et sterkt Statkraft, samtidig som vi legger begrensninger i forhold til de oppkjøpsmuligheter selskapet skal ha. Derfor ligger det også inne i vårt forslag reduserte overføringer på til sammen 4 milliarder kr, noe som ville satt klare begrensninger for hvor store og hvor dominerende Statkraft kunne bli på det norske markedet. Det som imidlertid skjer, er at utviklingen i kraftmarkedet, kanskje ikke minst internasjonalt, går veldig fort. Det skjer skifte i eierstrukturer og sammenslåinger over en lav sko, og i mellomtiden blir Statkraft sittende mer eller mindre på gjerdet og iaktta en prosess som vi selv ikke har muligheter til i det hele tatt å ta del i. Det vil på sikt selvfølgelig føre til konsekvenser for Statkrafts situasjon, ikke minst internasjonalt. Hvis Høyres linje hadde fått flertall og målsettingen med delprivatisering skulle ligge til grunn, ville det være en prosess som tok lang tid, og i mellomtiden går altså tiden, og endringene skjer uavhengig av hvorvidt Statkraft kan være med eller ikke. Ville det ikke også sett med Høyres øyne være naturlig at Statkraft i denne perioden iallfall fikk noe kraft i form av kapital til å være med og kjøpe seg litt opp, og ikke komme helt i etterhånd i et marked som går så veldig fort i retning av større fusjoner og privatiseringer?
John Dale (Senterpartiet), 2001-04-26:
Eg kjenner meg sikker på at dersom eg skulle diskutera situasjonen til ei privat bedrift med representanten Sanner, ville me fort verta einige om kva ein god eigarskap ville vera. Eg trur me i det tilfellet fort ville verta einige om at når ei bedrift definerer eit mål, er det i neste omgang viktig å setja inn verkemiddel for å nå det målet. Det er det som er situasjonen for Statkraft. Me har her ei bedrift som er eigd av det offentlege, og så har me regjering og storting som klart har definert det målet Statkraft skal jobba fram mot. I neste omgang vert det spørsmål om å setja inn økonomiske ressursar for å realisera desse målsetjingane. Det er ei haldning som kvar eigar nødvendigvis må ha dersom eigaren skal framstå som seriøs og ta jobben sin alvorleg, som jo er heilt viktig i ein slik situasjon. Men det verkar som om dette er eit vanskeleg poeng å ta for representanten Sanner, for i dette tilfellet snakkar me om ei offentleg bedrift og ikkje ei privat bedrift. Det er det grunn for representanten Sanner til å reflektera litt nærare over, etter mi oppfatning. Så registrerer eg at representanten Sanner med hud og hår identifiserer seg med overskrifta i Klassekampen som eg viste til, der det stod noko om at desse pengane som vert løyvde til Statkraft, er ei gåvepakke. Eg vil gjenta at det er ikkje ei gåvepakke. Det handlar ikkje om skattebetalarane sine pengar, men det er ei god pengeplassering, kapitalplassering av offentlege midlar i ein kraftsektor der det er behov for investeringar.
John Dale (Senterpartiet), 2001-04-26:
Vi står her oppe i ein situasjon der det er snakk om å velja mellom to alternativ. Det eine er å følgja Høgres veg, å delprivatisera selskapet og skaffa inn kapitalen via marknaden. Det andre er å gjera det vedtaket som vi tilrår skal bli gjort i dag, nemleg å tilføra Statoil pengane via offentlege budsjett. Men i begge tilfella vil vi stå framfor selskap som vil møta nøyaktig den same utfordringa vis-à-vis konkurransereglane. Eg vil gjenta det poenget som representanten Aud Blattmann førte fram i ein tidlegare replikk: Utfordringa vil vera nøyaktig den same, anten ein vel den eine modellen eller den andre. Men i den situasjonen må vi altså kunne ha tillit til at Konkurransetilsynet fungerer som det skal, og at det til kvar tid er i stand til å vurdera dei enkelte oppkjøpa på ein slik måte at ein kan vera trygg på at konkurranselova vert respektert.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-04-26:
Representanten uttrykte begeistring over noen merknader om at konsesjonslovgivning og hjemfall skal ligge fast. Nå får vi se hvor lenge det varer. Jeg tror vi må være åpne for at endringene er så pass store at her kommer forandringene til å tvinge seg frem også i Norge. Ellers tok representanten avstand fra at de 6 milliarder kr som nå skal brukes av skattebetalernes penger, er en gave til Statkraft. Han understreket at det er god forvaltning og bruk av offentlige midler. Det som er realiteten, er at Statkraft nå kommer til å kjøpe ut kommunene, og kommunene får mer penger som de kan bruke til andre gode formål. Det er ikke slik at staten, gjennom å investere i Statkraft, investerer i ny virksomhet, i ny industriell virksomhet, men man bytter statlig kapital med kommunal kapital, eller omvendt – kommunal kapital med statlig kapital. Jeg er overrasket over Senterpartiets standpunkt i denne saken. Senterpartiet har tidligere uttrykt skepsis til en linje hvor Statkraft skulle blåses opp for at Statkraft så skal bruke sine muskler i et nordisk og europeisk marked. Senterpartiet har tidligere vært opptatt av konkurranse på hjemmemarkedet. Nå går man med åpne øyne inn i en situasjon hvor Statkraft får mulighet til å opparbeide seg markedsmakt, som Konkurransetilsynet advarer meget sterkt imot. Samtidig går man også med åpne øyne inn i en situasjon hvor denne markedsmakt som Statkraft vil kunne tilegne seg, vil føre til økte priser, jf. både Konkurransetilsynet og SSBs vurderinger. Jeg vil spørre representanten om han mener at situasjonen er annerledes, eller om han aksepterer de premissene som SSB og Konkurransetilsynet nå legger til grunn.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-04-26:
Det kan da ikke være noen tvil om at det er skattebetalernes penger John Dale nå benytter seg av. 6 milliarder kr skal vi i dag bevilge av skattebetalernes penger for at Statkraft skal kunne kjøpe kraftselskap land og strand rundt. Hva får skattebetalerne tilbake? Jo, ifølge Konkurransetilsynet og SSB, høyere pris. Her er vi inne i en klassisk blanding av roller. Jeg er enig med representanten John Dale i at det er klart at en eier vil ha ambisjoner på vegne av sitt selskap. Men staten har også en annen rolle, og det er å sørge for effektiv konkurranse til fordel for forbrukerne. Det er nettopp derfor staten bør selge seg ned også i Statkraft, for å redusere denne rollekonflikten mellom på den ene siden eierskapsrollen og på den andre siden reguleringsrollen, og reguleringsrollen er viktig av hensyn til forbrukerne. Derfor er jeg heller ikke enig i at vi fort vil komme til enighet om at dette ville være en fornuftig strategi hvis det var en privat bedrift, for Høyre er like skeptisk til private monopoler som det vi er til offentlige monopoler. Derfor er vi opptatt av at man i større grad skal skille mellom eierskaps- og kontrollrollen. Staten skal regulere, staten skal kontrollere markedet. Så bør eierskapet i størst mulig grad være privat. Da unngår vi den rollekonflikten som staten er oppe i her – på den ene siden ambisjonene som eier og på den andre siden reguleringsrollen, spørsmålet om konkurranse.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-04-26:
Representanten Hallgeir Langeland besvarte spørsmålet fra Bent Høie med å ta seg en lang joggetur. Spørsmålet fra Bent Høie var ganske enkelt: På hvilken side står SV? Er de på forbrukernes side, eller er det av hensyn til statsselskapet Statkraft at SV nå vil bruke 6 milliarder av skattebetalernes penger? For det er ikke slik at vi er nødt til å bevilge 6 milliarder for å sikre at kraftselskapene skal gå ut av offentlig eie. Realiteten er at man bruker 6 milliarder av skattebetalernes penger for at kraftselskapene skal gå fra kommunalt til statlig eie. Det er det som er realiteten. Alternativet står ikke nødvendigvis mellom offentlig og privat, men mellom kommunalt og statlig. Det som derfor er realiteten, er at SV, gjennom å bruke 6 milliarder av skattebetalernes penger, gir Statkraft økt markedsmakt. Hvis det er det som er poenget, bør man også si det. Spørsmålet fra Bent Høie om hvordan SV ville ha håndtert situasjonen hvis det var et privat selskap vi her hadde stått overfor, ble heller ikke besvart. Høyre har en prinsipiell holdning her som gjelder både offentlige og private selskaper. Vi ønsker konkurranse, vi ønsker mangfold, vi er opptatt av forbrukerne. Men jeg tror at Bent Høie har rett i at hadde det vært et privat selskap som var i ferd med å oppnå den markedsmakt som Statkraft er i ferd med å få, da ville det ikke vært måte på hvordan dette selskapet ville tynt vanlige folk. Men når det er et statlig selskap, så går man inn i en situasjon med åpne øyne, en situasjon Konkurransetilsynet og SSB advarer mot, en situasjon hvor prisen til forbrukere vil gå opp.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Først: Når det gjeld dette med å få ein gjennomgang av Statkraft, vil eg sjølvsagt medverka til det på eigna vis. Eg må innrømma at eg ikkje har gjort meg opp noka meining om korleis det best skal gjerast, men eg synest det er naturleg at Stortinget får moglegheit til å drøfta det på brei basis. Eg vil gjera det eg kan for å følgja opp ønsket frå komiteen. Så til spørsmålet om kva som er norske myndigheiter. Norske myndigheiter er så mangt. Ulike myndigheitsorgan har ulike roller å spela. Når det gjeld konkurransespørsmål, har konkurransemyndigheitene svært vide fullmakter. Dei ikkje berre kan, men dei skal reagera dersom marknadsmakt oppstår. Derfor er det slik at om Konkurransetilsynet meiner at konkurransen er trua, så skal tilsynet bruka den myndigheita Konkurransetilsynet har, til å syta for at konkurransen framleis er til stades. Så er spørsmålet om eg er bekymra. Til det er svaret nei, for eg kjenner meg nokså sikker på at den norske kraftmarknaden er i ferd med å bli historie. Me er allereie i dag del av ein nordisk elbørs. Me veit at det vil bli utbygging av linekapasitet, slik at flaskehalsar forsvinn. Dermed går me i retning av ikkje berre ein nordisk, men ein europeisk kraftmarknad, der prisane ikkje blir bestemte i Noreg, men på denne internasjonale marknaden. Og i denne nye marknaden som me ser konturane av, vil Statkraft vera ein særdeles liten aktør, så faren for marknadsmakt ser eg som svært liten.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Eg må innrømma at eg synest det er ein brest i Høgre sin logikk i denne saka, for når ein les merknadene til Høgre, er ikkje Høgre motstandar av at Statkraft skal få pengar til å gjera oppkjøp, men dei meiner at dei pengane skal hentast i marknaden. Det blir ikkje mindre konsentrasjon i marknaden av den grunn. Sanninga er at om det hadde vore Høgre som hadde bestemt, så hadde me fjerna alle reguleringar på dette området. Konsesjonslova hadde blitt fjerna. For å seia det på ein annan måte: Høgre gjer alt for å leggja til rette for at dei store internasjonale selskapa skal få moglegheit til å koma til Noreg og kjøpa seg opp i norsk kraftbransje. Og eg må innrømma at eg har vanskeleg for å tru at desse store internasjonale selskapa ser på Noreg fordi dei vil ta vare på norske forbrukarar sine interesser, det er heilt andre argument som gjer at Noreg er ein interessant marknad. Men det er tydeleg at Høgre har for lita tru på sin eigen argumentasjon, og derfor synest det er lettare å argumentera for forbrukarane sine interesser enn å argumentera for det som dei går inn for, nemleg at norsk kraftmarknad skal bli heilt og fullstendig open for dei store utanlandske gigantane. Så er spørsmålet: Har eg tillit til Konkurransetilsynet? Ja, det har eg. Konkurransetilsynet har vide fullmakter. Konkurransetilsynet skal ikkje berre vurdera, men dei skal faktisk òg setja i verk tiltak dersom konkurransen er trua. Det betyr at om nokon av desse pengane som Statkraft no blir tilført, blir brukte til å gjera eit oppkjøp som Konkurransetilsynet ikkje finn å vera i tråd med norsk konkurranselovgjeving, så skal Konkurransetilsynet stoppa oppkjøpet. Men eg held fast ved at me går i retning av ein meir og meir nordisk og nordeuropeisk marknad på dette området.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Det er tydeleg at det er nokon som meiner at dei har funne gode argument gjennom Konkurransetilsynet. Men når det gjeld dei merknadene som Framstegspartiet har i tilknyting til denne saka, vil dei ikkje hindra Statkraft i å veksa, men dei vil hindra staten i å vera med på den veksten. Og det er ikkje slik som ein her hevdar, at det er såkalla «friske skatte- og avgiftskroner». Dette er pengar som staten har, og som i alle høve skal skytast inn i eit selskap. Så er spørsmålet: Skal dei skytast inn i eit norsk selskap såframt det i dag har ei veldig god avkastning på den kapitalen som er skoten inn, og som etter alt å dømma òg vil ha veldig god avkastning på desse pengane i framtida, eller skal ein gjennom oljefondet investera desse pengane i utanlandske selskap? Det er det som er diskusjonen når det gjeld desse pengane, for dei pengane skal i alle høve setjast inn i eit selskap. Spørsmålet er om ein òg skal bruka dei på eit fornuftig vis her i Noreg. Så er spørsmålet: Har eg tru på desse prognosane som no er lagde fram? Eg har tru på dei prognosane som eg sjølv har presentert for Stortinget. Situasjonen er alvorleg, rett og slett fordi me i løpet av dei siste ti åra – eller for så vidt i løpet av alle åra etter krigen – har hatt ein viss vekst i forbruket, men ikkje tilsvarande vekst i produksjonskapasiteten. Det fører til at me er i ein pressa situasjon. Me har for liten tilgang på kraft i Noreg, me produserer for lite elektrisitet. Det er det som er problemet. Dei prisane som me no har sett, er eit symptom. Eg trur ikkje at spotmarknaden når det gjeld elektrisitet, vil bli lågare, eller for å seia det på ein annan måte: Eg trur ikkje det vil bli meir elektrisitet tilgjengeleg i Noreg sjølv om staten skulle redusera avgiftene på dette området. Tvert imot ville det sannsynlegvis føra til at forbruket blei større.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Eg meiner at det dokumentet som eg har sendt over i tilknyting til denne saka, gjev eit godt grunnlag for å ta avgjerder. Der er det gjort grundig greie for dei utviklingstrekka som ein ser, både i Noreg, i den nordiske og i den europeiske marknaden. Det me behandlar i dag, er ikkje ei prinsipielt ny sak. Representanten Frafjord Johnson sa tidlegare i dag at dette var den første av ein «totrinnsrakett». Det er ikkje tilfellet. Denne raketten er skoten av for lenge sidan, så det er anten andre eller tredje fase. Det var den førre regjeringa som var med og skaut opp raketten. Eg vil minna om at den strategien som styret i Statkraft har lagt, og som ligg til grunn for desse avgjerdene, blei støtta aktivt av den førre regjeringa. Me gjer no vårt for å støtta den same strategien. Derfor overraskar det meg litt at Venstre prøver å argumentera så pass sterkt mot dette som deira eige parti var med på mens dei sjølve sat med regjeringsmakta. Det er i dag referert mykje til Konkurransetilsynet. Og det er rett at Konkurransetilsynet har vurdert konkrete saker. Men i desse vurderingane har dei ikkje funne grunnlaget for å setja foten ned, sjølv om dei har eit lovgrunnlag for å gjera det. Det er faktisk slik at dei har funne ut at dei investeringane som er gjorde til no, ikkje har ført til konsentrert marknadsmakt. Eg vil sitera frå Konkurransetilsynet: «Vi har heller ikke funnet holdepunkter for at potensialet for utøvelse av markedsmakt vil øke i fremtiden med dagens overføringskapasitet.» Me må òg ha med desse vurderingane frå Konkurransetilsynet si side, sidan dei er blitt gjorde til ein så viktig aktør i denne debatten.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Først til spørsmålet om «vi». Jeg inkluderte Kjell Magne Bondevik i det «vi», for jeg er en inkluderende person og er altså glad for at sentrum og Arbeiderpartiet fant sammen om et budsjett der vi har tidenes satsing på felles velferdsordninger, kommuneøkonomi, helse, eldreomsorg og mange andre viktige velferdsordninger. Det enestående med budsjettforliket i høst var jo nettopp at det var mulig å mobilisere et flertall for den store satsingen innenfor krevende økonomiske rammer, bl.a. fordi sentrum var med på også å se på budsjettets inntektsside, stramme noe inn i privat sektor for å rydde plass for økt satsing på våre felles velferdsordninger. Det var det politiske veivalget. At sentrum så mente det var mye bedre å øke noen skatter for næringslivet, f.eks. saldoavskrivninger og noen typer skatter, mens de var mot de skattene vi foreslo, vel, det var ikke et like prinsipielt viktig spørsmål for oss. Vi var glad for at dere var med på vårt grep, både på utgiftssiden og på inntektssiden.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Først når det gjelder næringslivspolitikken. Jeg regner med at Kjell Magne Bondevik også står inne for det budsjettforliket som vi ble enige om i fjor høst, inklusiv politikken overfor norske bedrifter. Der er det altså bl.a. satsing på forskning og utvikling, og ikke minst er det en ansvarlig bruk av penger, noe som bidrar til det aller viktigste for norske bedrifter, nemlig å holde kostnader, prisstigning og renter under kontroll. Når det så gjelder skolefritidsordningen i Oslo, tror jeg det er vanskelig for det borgerlige flertallet – der også Kristelig Folkeparti nå inngår – i Oslo bystyre å frasi seg ansvaret for de budsjettene som bydelene får, og som er årsaken til påplussingene i egenbetalingen ved skolefritidsordningen. Alle som kjenner styringsformen i Oslo, vet at bydelsutvalgene har lite de skulle ha sagt når det gjelder den faktiske budsjettsituasjonen. Den er det bystyret som fastlegger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Først til de konkrete sakene. Miljøvernministeren har selv gjort det veldig klart at det ikke er aktuelt å regulere størrelsen på enkelthytter i Norge. Det miljøvernministeren har vært opptatt av, er å sikre en hyttebygging som ikke er et problem i forhold til allmennhetens adgang til naturområder, og som ikke skader norsk fjellnatur. Men å regulere størrelsen på enkelthytter har miljøvernministeren gjort helt klart ikke er aktuelt. Det er jeg selvsagt helt enig med henne i. Når det gjelder forbud mot naziorganisasjoner, er det riktig at det er et spørsmål som nå vurderes, bl.a. ved at eksperter har reist til noen av våre naboland for å innhente vurderinger der om i hvilken grad man kan bruke lovverket, enten mot naziorganisasjoner som sådanne eller i forhold til f.eks. å forby bruk av nazistiske symboler. Det vil vi vurdere, og så vil vi trekke konklusjoner og presentere dem for Stortinget. Når det gjelder patentdirektivet, er det klart at hvis Domstolen kommer til at det er i strid med Konvensjonen om biologisk mangfold, da er det ikke snakk om å innføre direktivet – og det mener selvsagt hele Regjeringen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Hagen viser til de økonomene som har gitt Regjeringen råd, og de har litt ulike vurderinger og litt ulike standpunkter ved ulike spørsmål, men de er samstemte i én ting, og det er at hvis vi gjør som Fremskrittspartiet foreslår, nemlig å åpne slusene og pumpe inn mange nye milliarder i norsk økonomi, så blir resultatet en dramatisk prisvekst og en dramatisk nedbygging av norske bedrifter, økende ledighet og store omstillingsproblemer. Noen sier at vi kan ta det – å bygge ned industrien – men de er alle enige om at hvis vi bruker mer penger i det omfanget Fremskrittspartiet foreslår, så blir det en dramatisk nedbygging av norske konkurranseutsatte bedrifter og norsk industri. Det anbefaler ikke vi, og derfor er vi uenig med Fremskrittspartiet. For øvrig er det rart å høre hvor bekymret Fremskrittspartiet er for enkeltmenneskers økonomiske situasjon, for i neste øyeblikk å foreslå at helt vanlige norske lønnstakere som utsettes for en trafikkulykke, kreftsykdom eller annen langvarig sykdom, skal få 50 000 kr eller mer i redusert utbetaling i sykepengeperioden. Det er dramatisk og burde bekymre Carl I. Hagen mye mer enn merverdiavgiften.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Først når det gjelder Sandman-utvalgets innstilling. Der er det fremmet mange forslag – jeg tror det er over 20 konkrete forslag – bl.a. forslag om økt adgang til å bruke trygdemidler til å gi syke pasienter behandling, forslag om bedre attføring og bedre oppfølging og flere tiltak for å få uføretrygdede og syke tilbake i arbeidslivet. Nå går Regjeringen gjennom alle disse forslagene. Men når det gjelder forslaget om kutt i sykelønnsordningen og arbeidstakernes rettigheter, har landsmøtet i Arbeiderpartiet – og jeg har redegjort for det tidligere – sagt at vi ikke går inn for det, og det er selvfølgelig også styrende for Regjeringens behandling av den saken. Vi har samtidig invitert partene i arbeidslivet til en dialog om oppfølging av Sandman-utvalgets mange ulike forslag og sitter nå i dialog med partene om det, og vil selvfølgelig ta stilling til resultatet av den dialogen når det foreligger. For øvrig legger jeg merke til at representanten Hagen overhodet ikke kommenterer at alle de tusener av mennesker som blir langtidssykmeldte i Norge på grunn av trafikkskade, kreftsykdom og andre ting, skal få mange titusener i redusert utbetaling med Fremskrittspartiets forslag om 20 pst. kutt gjennom hele sykepengeperioden.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Uansett er det slik at den norske stat er ansvarlig for utbetaling av folketrygdens grunnytelser og folketrygdens tilleggspensjoner. Enten staten organiserer det som et eget pensjonsfond, et oljefond eller på andre måter, er det staten med statens inntekter og statens sparing som betaler for dagens og framtidige pensjonsutgifter. Det blir ikke noe vesentlig annerledes om vi organiserer fondet som et pensjonsfond, et oljefond eller en annen type fond. Det avgjørende er at Arbeiderpartiet har et troverdig opplegg for å spare tilstrekkelige midler, slik at vi kan trygge pensjonene. Fremskrittspartiets økonomiske politikk innebærer at vi ikke kan trygge framtidens pensjoner, og det er en trussel mot alle dem som er avhengig av både grunnpensjon og tilleggspensjon i folketrygden.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Vi vil ha en bedre skole. Derfor vil vi gjøre mange små og store ting for å gjøre norsk skole enda bedre for alle. I forrige valgkamp, i 1999, var hovedsaken i debatten at vi måtte øke lærernes lønninger for å sikre rekruttering til læreryrket, for å sikre at det yrket som er nøkkelen til barns oppdragelse, ble verdsatt tilstrekkelig. Vi fikk gjennom inntektspolitisk samarbeid i fjor vår til et lønnsløft for lærerne og i tillegg til det en enighet om bedre organisering av skoledagen, slik at lærerne kan bruke mer tid på det viktigste, nemlig å undervise elevene. Det er en viktig reform for en bedre skole, bedre norskopplæring og bedre undervisning for elevene. Det er en start – ett tiltak. Så vil det komme flere, bl.a. når det gjelder både spørsmålet om en bedre undervisning for den enkelte elev, en bedre organisering av skoledagen og en bedre utdanning av lærere. Da er jeg sikker på at vi kommer til å få en enda bedre skole.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
For det første tror jeg ikke representanten Petersen hørte etter. Riktignok måtte jeg redigere litt fordi mitt manuskript var litt langt i forhold til den tildelte taletid, men jeg leste i hvert fall opp det om skole, nemlig satsingen på lærerlønninger, på å øke kvaliteten i skolen og de store utdanningsreformene vi nå varsler innenfor høyere utdanning. Så hvis representanten Petersen hørte etter, ville han ha hørt at jeg sa nettopp det. Når det gjelder skatt, er situasjonen den at Arbeiderpartiet gjennom 1990-tallet har sørget for at vanlige lønnstakere betaler mindre skatt på vanlige inntekter. Overtidsskatten, som var opp mot 70 pst., er brakt ned til 35 pst. for alle med lave inntekter og til maksimalt 50 pst. for alle som har noe over gjennomsnitt av vanlig lønnsinntekt. Det er en kraftig reduksjon i skatt på vanlige lønnsinntekter, og senest i de to siste budsjettene reduserte vi skatten for dem med de laveste inntektene. Så vanlige lønnstakere har fått og skal få lavere skatt med Arbeiderpartiet. Høyres opplegg er lavere skatt for dem som har aller mest, og kutt i velferdsordningene for dem som har aller minst. Det er usosialt, og det er vi imot.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Det var ingen omtrentligheter fra meg – jeg kan godt være veldig presis. Når f.eks. Høyre foreslår 10 pst. kutt i sykelønn for langtidssykmeldte, betyr det at den gjennomsnittlige lønnstaker, med 300 000 kr i inntekt, får 30 000 kr mindre i inntekt hvis man blir langtidssykmeldt. Det er et forholdsvis enkelt regnestykke og ikke en omtrentlig påstand. Sist gang Høyre satt i regjering, var lønnstakernes skatt – overtidsskatt – nesten 70 pst. Arbeiderpartiet har brakt den ned til under 50 pst. Da er det ikke Arbeiderpartiet som er skatteøkningsparti – det var Høyre som stod for det. Hvert eneste år Høyre satt med flertallsregjering under Willoch, økte man boligskatten – hvert eneste år. Da er det nærmest underlig å høre den moralske forargelsen fra Høyre over boligskatt, når de økte den skatten hvert eneste av de årene de selv satt i regjering på 1980-tallet. Da tror jeg man bør ha en litt annen tone i forhold til skatt, når vi har redusert skatten for vanlige lønnstakere, og Høyre økte den for alle med vanlig bolig da Høyre satt i regjeringskontorene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Det jeg gjorde klart på NHOs årskonferanse, og som er helt i tråd med det utenriksministeren har sagt, og som landsmøtet i Arbeiderpartiet har sagt, er følgende: Det er her to veldig enkle standpunkter. Det ene er å si at det er helt utenkelig at det blir en EU-debatt i neste fireårsperiode. Det andre er å si at vi uansett kommer til å gå inn for å søke medlemskap i neste stortingsperiode. Jeg mener at begge de standpunktene er litt for enkle og ikke tar innover seg at vi tidligere overhodet ikke har greid å se tempoet og kraften i endringene i europeisk politikk. Så er det slik at både utenriksministeren og jeg har den vurderingen at det er lite sannsynlig at det blir aktuelt. Uansett er det slik at det er det norske folk gjennom en folkeavstemning som skal ta stilling til spørsmålet om norsk medlemskap, det er ikke gjennom et stortingsvalg vi avgjør det spørsmålet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Det var vel slik at sentrumsregjeringen i og for seg utmerket seg ved også der å ha et veldig høyt tempo når det gjaldt EU-tilpasning. Man tok de fleste direktiver, man tok veterinæravtalen, man tok andre direktiver man tidligere hadde argumentert mot, og tilpasset seg EØS-avtalen og de ulike regler som er utarbeidet i EU, og man varslet også at man skulle gjøre det når det gjaldt f.eks. gassmarkedsdirektivet. Vi tror at i all hovedsak og i de aller fleste tilfeller er vi tjent med å ha dialog med EU for å få til løsninger og tilpasninger som ivaretar Norges interesser, og på de ulike områder mener vi at vi har oppnådd det. Vi har dialog med dem om gassmarkedsdirektivet, det er nå en dialog når det gjelder patentdirektivet, og det er ingen tvil om at hvis det blir en domsavsigelse på at det direktivet er i strid med internasjonale avtaler og konvensjoner, er det ikke aktuelt for Norge å innføre det – å innføre noe som er i strid med internasjonale avtaler og konvensjoner vi har undertegnet. Det får vi vite om en stund, og da skal vi ta stilling til det direktivet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Min visjon er å avskaffe fattigdommen i Norge. Og jeg mener at det er få mål som er viktigere enn å avskaffe all fattigdom i Norge. Men jeg vet samtidig at det å avskaffe fattigdom handler om veldig mange ulike ting, fordi fattige mennesker i Norge er et uttrykk for ganske mange ulike skjebner. Det handler om rusmiddelmisbrukere, det handler om innvandrere med dårlige norskkunnskaper som ikke får jobb, det handler om enslige forsørgere, og det handler om folk som faller utenfor arbeidsmarkedet. Derfor må vi gjøre mange ting samtidig for å greie å avskaffe fattigdom: Norskopplæring, bedre arbeidsmarkedstiltak og å hjelpe folk inn i arbeidslivet er viktige tiltak mot fattigdom. Utbygging av psykiatrien er et viktig tiltak mot fattigdom. Men det kanskje aller viktigste tiltaket er jo at folk skal være i stand til å leve av egen inntekt. Det er mangel på arbeidskraft i mange bransjer mange steder i landet. Da er det en tragedie at mennesker går uten arbeid, og derfor er alt som handler om kompetanse og opplæring, det å hjelpe folk tilbake i arbeidslivet, kanskje det aller viktigste enkelttiltaket for å bekjempe fattigdom i Norge.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Jeg aksepterer fullt ut at man kan være uenig i noe av det Regjeringen gjør, og at man kan ha ulike standpunkter og ulike synspunkter og til og med være kritisk til noen av de forslagene Regjeringen legger fram, men å kalle det museskritt føler jeg er fullstendig misforstått. Vi gjennomfører nå tidenes omorganisering av norsk sykehus. Det har ikke vært gjort større grep enn det vi nå gjør med statlig overtakelse av sykehusene. Vi står foran den kanskje største reform av høyere utdanning vi noen gang har sett, gjennom de tiltakene som er varslet om noen uker. Det som kommer på fredag, er den største reform av det norske forsvar på mange tiår. Det er i hvert fall ikke museskritt, og mitt inntrykk er heller ikke at de ordførere og andre som melder seg, omtaler dette som museskritt. Vi halverer antall politimestere og antall politidistrikter, og jeg har truffet mange av de politimesterne, og de opplever heller ikke det som museskritt, de oppfatter det som en dramatisk omorganisering av norsk politivesen. Det er også hensikten. Mange hundre politiårsverk kommer ut av kontorene og ut på gaten for å ta tyver og kjeltringer. Kjeltringene opplever det ikke som museskritt å bli tatt, men de skal bli tatt, for politifolkene skal ikke sitte på kontorene(munterhet i salen) (munterhet i salen)
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Jeg vil gjerne benytte anledningen til å takke Sponheim for den menyen han la igjen i skuffene i regjeringskontorene. Vi har åpnet skuffene, tatt ut menyen, og vi skal gjøre det som står der. For vi er kraftige tilhengere av et enklere Norge, men vi syns det var litt smått. Vi vil foreta mye større reformer av offentlig sektor enn det dere planla. Det er derfor vi tar tak i de tunge tingene i sykehusvesenet, det er derfor vi går mye lenger enn dere drømte om når det gjelder å reformere politivesenet. Det er for mange politifolk på kontor, det er knapt noen annen etat som har vokst raskere enn politietaten, likevel er det ikke nok politifolk ute i gatene. Det gjør vi noe med ved å halvere antall politidistrikter. Jeg tror også at de som følger med på fredag, kommer til å se at det er en ganske dramatisk fornyelse av norsk forsvar som ikke innebærer en nedbygging, men en omlegging, slik at vi får et sterkere, mer slagkraftig forsvar og dermed et tryggere Norge. Det er også å fornye offentlig sektor, og det er knapt noen annen gang vi har hatt så mange store reformer i offentlig sektor som vi nå har.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Jeg tror det er veldig viktig å tenke på systemer og å organisere systemene bedre. Det jeg prøver å si, er at når vi f.eks. tar fatt i høyere utdanning der gjennomsnittsalderen for en ferdig utdannet student nå er 29 år, og der normert studieprogresjon er 20 vekttall i året, mens det faktisk er 11, dvs. halvparten av det det skal være, er det et problem for samfunnet, for den enkelte student og for hele det viktige redskapet høyere utdanning er. Derfor legger vi fram en stor reform der studentene skal komme raskere gjennom, nye gradsstrukturer, bedre kvalitet. Det mener jeg også er forenkling. Kall det gjerne systemtenkning, men det er et bedre samfunn og et eksempel på en av de mange reformene vi nå arbeider med. Det har hendt før at jeg er uenig med NHO. Hvis NHO mener at vi ikke fornyer offentlig sektor, er jeg uenig med dem, men mitt inntrykk er faktisk at NHO er ganske fornøyd med det Regjeringen nå gjør i forhold til å fornye offentlig sektor, i forhold til enklere kommuneøkonomi, helse, skole, utdanning og mange andre områder.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Først vil jeg takke for en debatt der mange temaer er brakt opp. Jeg skal knytte noen kommentarer til enkelte av dem. Først til spørsmålet om skole. Det har ikke minst representanten Petersen tatt opp en lang rekke ganger og hevdet at Regjeringen og Arbeiderpartiet ikke har noen politikk når det gjelder skole. Det er selvsagt feil. Regjeringen har en god skolepolitikk og en omfattende utdanningspolitikk både når det gjelder grunnskole, videregående skole og høyere utdanning. Vi er opptatt av at mange har lese- og skrivevansker i grunnskolen. Problemet har vært at vi har visst for lite om omfanget av lese- og skrivevanskene. Derfor var noe av det første vi gjorde, å innføre obligatoriske lese- og skrivetester i 2. klasse og 7. klasse. Det er på dette grunnlaget vi har fått vesentlig bedre informasjon om lese- og skrivevansker i grunnskolen, og på dette grunnlaget kan vi også forbedre skolens innsats, særlig overfor dem som har lese- og skrivevansker. Så dette er ikke et tema Høyre er alene om å være opptatt av, vi er også opptatt av det, og vi gjør noe med det. Så er det altså slik at vi, etter at det i svært mange år var snakket om betydningen av å gjøre noe når det gjaldt lønnsforholdene for lærerne, fikk dette til innenfor et inntektspolitisk samarbeid, skaffet pengene og sørget for at vi både gav lærerne økt lønn og sikret at elevene fikk mer undervisning. Det er skolepolitikk, og det er tiltak vi fikk på plass i løpet av få måneder. Vi bedret kommunenes økonomi i statsbudsjettet med opp mot 6 milliarder kr totalt, det sterkeste løftet noen gang. Høyre har gått inn for mindre penger til kommunene. Økningene i bevilgningene til kommunene fra Regjeringen og sentrumspartienes side gjør at kommunene kan satse mer på skole, mer på skoleskyss, bedre skolehelsetjeneste, bedre utstyr, bedre inneklima og bedre skole i sin alminnelighet. Det nytter ikke å få en bedre grunnskole uten en bedre kommuneøkonomi, derfor må man være for en bedre kommuneøkonomi dersom man er for en bedre skole. Høyre sier nei til gratis lærebøker i videregående skole. Vi sier ja, og har også skaffet penger til det, og vi satser dramatisk på utbygging av nye, gratis elektroniske læremidler. Vi vil ha gode og omfattende skolefritidsordninger. Høyre har i statsbudsjett etter statsbudsjett foreslått dramatiske kutt i skolefritidsordningen. Høyre har forsvart en lang rekke privatskoler som bl.a. underviser at mannen er overlegen kvinnen. Det er et budskap Arbeiderpartiet ikke støtter, og vi har vært mer restriktive i forhold til den type pedagogikk. Det er mange forskjeller, men forskjellen handler ikke om at Høyre er for god skole og at Arbeiderpartiet ikke er opptatt av det, den handler om at Arbeiderpartiet også satser på utdanning, har gjort det gjennom mange år og vil fortsette å gjøre det.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Statsministeren sa nettopp: «I høst tok vi i bruk et flertall på Stortinget for økt satsing» osv. på ulike felt. Det er en begrepsbruk som gjør det nødvendig å presisere at stortingsflertallet ikke er et redskap Regjeringen bare kan ta i bruk. Det vitner om en forståelse for Stortingets egen integritet som overrasker. Regjeringen skal følge stortingsflertallets vilje og ikke motsatt. Og det har ikke minst denne regjering fått erfare. I den tilsvarende debatten i fjor sa Stoltenberg at sentrumsregjeringen var «enestående svak». Nå har hans egen regjering så langt hatt én stor styrkeprøve, statsbudsjettet i fjor høst, og da måtte Regjeringen akseptere endringer på til sammen rekordmange 22 milliarder kr. Stoltenbergs karakteristikk slår tilbake som en kraftig bumerang. Det mest skuffende og overraskende med budsjettet var den kraftige forverring i vilkårene for norsk næringsliv – det var det mest næringslivsfiendtlige budsjettet på årtier. Det var ingen signaler i dagens tale om en annen og bedre næringslivspolitikk. Var Regjeringens budsjettforslag sist høst uttrykk for Stoltenberg-regjeringens næringspolitikk?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Det var vanskelig å få svar på spørsmålet. Er dette et uttrykk for den næringspolitikk statsminister Stoltenberg ønsker å stå for – det mest næringslivsfiendtlige budsjett på mange år? Nå skjønner jeg at han ønsker å inkludere flere. Statsministeren leverte en skryteliste som jo inneholdt en rekke saker hvor tidligere regjeringer eller Stortinget faktisk har tatt initiativet, ikke regjeringen Stoltenberg. En annen sak er bekymringsfullt høye priser på skolefritidsordningen, spesielt i indre øst i Oslo. Så viser det seg at to av de tre aktuelle bydelene ledes av Arbeiderpartiet. En arbeidsgruppe av disse og Regjeringen, representert ved Kommunaldepartementet, har foreslått bevilgninger som fører til høye priser. Det ikke-sosialistiske byrådet har faktisk i dag overprøvd det som kom fra arbeiderpartihold, og foreslått 9 mill. kr ekstra for slik å redusere kostnadene pr. barn med gjennomsnittlig 7 000 kr. Tilsier ikke dette en litt større ydmykhet i fordeling av ansvar og hvem som er opptatt av velferd eller ikke?