trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2013-06-06:
Mandag og tirsdag denne uken kunne Barentssamarbeidet feire sitt 20-årsjubileum. Det var storfint besøk i mitt hjemfylke, med vår egen statsminister i spissen – med kolleger fra nære og kjære naboer i nord. Når man ser gjestelisten i denne feiringen, er det ikke vanskelig å forstå hvorfor nordområdene og deres betydning er det viktigste strategiske satsingsområdet i utenrikspolitikken vår. Kulturdimensjonen i nordområdepolitikken som støtter opp om folk-til-folk-samarbeidet på tvers av grensen, er av interesse for en rekke land i Europa som arbeider med minoritetsproblemer og uløste mellomfolkelige konflikter med lange, historiske røtter. Slovakia er ett av flere land som ønsker å lære av det som har skjedd hos oss i nord – og måtte vår lærdom og våre erfaringer bidra til varig fred mellom folket på Balkan. Nettopp i dette perspektivet må vi ikke glemme at det var kulturen som var døråpneren under den kalde krigen på 1950-tallet. Nøkkelkortet som ble brukt i 1959, var kodet med idrett og musikk. Kortet låste ikke bare opp grenseportene – det gjenåpnet også det naturlige samkvemmet mellom menneskene i nord. Siden da har det utviklet seg i fredelig samkvem. Regjeringen har også utarbeidet en norsk-russisk handlingsplan for kultursamarbeidet i nordområdene. Handlingsplanen har til hensikt å fremme utvikling og styrke det vennskapelige forholdet og tilliten mellom folkene i de to landene, og uttrykker også et ønske om å gi nye impulser til det bilaterale samarbeidet innen kunst og kultur. Sentralt i denne er viktigheten av å skape møteplasser mellom folk. Kulturprogrammet BarentsKult har som målsetting å bidra til realisering av kunst- og kulturprosjekter i nord – i norsk og russisk del av Barentsregionen. Et eksempel på noe som skjer der, er Barents Spektakel i Kirkenes. De som ikke har vært der, tidlig i februar, og fått med seg festivalen, burde absolutt det – ute i beinfrosten, i mørketiden med snø og vind, med et mangfold av kulturaktiviteter og med kunstnere fra mange land. Det er en opplevelse som gir frysninger på ryggen – bokstavelig talt. Jeg tror jeg har mine ord i behold når jeg påstår at kulturens betydning – i et utenrikspolitisk fokus – i dag har dannet grunnlag for at statsministrene i Norge og Russland snakker om visumfrihet mellom våre to land. Det var en urealistisk tanke da bryteklubben fra Kirkenes besøkte Sovjet i 1959. I nordområdestrategien er urfolk også en prioritert målgruppe. Opprettelsen av Internasjonalt Samisk Filmsenter og knutepunktstatus til Riddu Riððu-festivalen er eksempler på styrking av samiske kulturinstitusjoners internasjonale rolle i en kulturpolitisk sammenheng.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2013-06-06:
I dag gjør vi et viktig vedtak – når vi vedtar at Norge skal få et nytt nasjonalmuseum. Mange har sett fram til denne dagen. Men det er vel heller ikke til å underslå at mange synes det har tatt altfor lang tid. Vi skal ikke legge skjul på at uenighetene om plassering, omfang og organisasjonsmodell har vært mange og sterke. Det må vi legge bak oss. Når stortingspresidenten senere i dag slår klubba i bordet, er en over 40 år lang prosess over. Vi kan alle se fram til at konturene av et nytt og spennende bygg vil prege det gamle Vestbaneområdet. Det blir et svært spennende bygg. Ikke bare skal vi samle tre av institusjonens fire deler under ett tak – det nye nasjonalmuseet vil ikke minst også gi fantastiske muligheter til å formidle et bredt spekter av visuell kunst. Så har vi som bor noen mil utenfor Oslo sentrum, store forhåpninger om at nybygget vil bedre Nasjonalmuseets grunnlag for å være en ressurs for resten av landet, på det visuelle kunstfeltet og på andre områder. I museumsmeldingen som Stortinget vedtok for en tid siden, ble museenes samfunnsoppdrag sterkt vektlagt. Nasjonalmuseets samfunnsoppdrag skal – og må – gjelde for hele landet. Også i det perspektivet er dagens vedtak viktig. Det er ingen tvil om at det ligger mange, store tilleggsverdier i det som vil bli det nye nasjonalmuseet på Vestbanen. Det må bli et museumsbygg for hele nasjonen – på samme måte som operahuset har skapt nye muligheter for Oslo og Norge. Det skal investeres mye penger – vi snakker om noen milliarder kroner før bygget står ferdig. I tillegg er det behov for store statlige driftstilskudd hvert år. Det vil nok være mange sterke meninger – både for og imot slike store investeringer. Det skulle bare mangle. Men jeg tror merverdien av slike investeringer ikke bare skal måles i kroner og øre. Jeg tror det er svært viktig å fokusere på at slike investeringer må ses i et bredere og mer langsiktig samfunnsregnskap. Jeg er overbevist om at for nasjonen Norge og dens innbyggere vil slike investeringer gi en økt merverdi av vår felles sosiale og kulturelle kapital. Den verdien må, etter mitt syn, veie tungt i et prosjekt som dette. Jeg vil i likhet med saksordføreren gratulere oss alle med dagen. Jeg ser fram til den dagen da snoren til vårt nye nasjonalmuseum skal klippes av en rød-grønn kulturminister. Måtte det bli gjort av den sittende kulturminister!
Olemic Thommessen (Høyre), 2013-06-06:
Jeg kan nok heller ikke stille i utsikt at jeg vil komme til å være en bidragsyter til det fremtidige Nasjonalmuseets økonomi gjennom postkortkjøp. Der stiller jeg likt med Trine Skei Grande. Men jeg har lyst til å understreke at Høyres utgangspunkt ikke var at Vestbanen nødvendigvis skulle rives. Høyres utgangspunkt var at fredningen ikke skulle være en premiss i arkitektkonkurransen. Man kunne vel tenke seg at arkitekter hadde syntes det var flott å bygge videre på den gamle jernbanen og ha det som en del av en totalitet. Men når det ligger som en premiss, er meldingen til de deltakende arkitektene klar, nemlig: Lever noe som underordner seg den bygningsmassen som allerede er der! Og det er akkurat det vi har fått. Vi har fått et gigantisk bygg som underordner seg vår gamle – og for mange kjære – jernbanestasjon. Spørsmålet er om det er de riktige dimensjoner å sette opp mot hverandre i forhold til det bygget vi snakker om. Så til selve forslaget fra Venstre. Dette er jo et forslag som Høyre også har hatt, som vi har stor sympati for, men som vi tror det ikke vil være riktig å gå inn for nå, rett og slett fordi vi opplever at de forslagene vi fremmer i Stortinget, bør være forpliktende for oss også under andre omstendigheter. Realiteten nå er at det er prosjektert et nytt bygg helt uavhengig av tanken om at den gamle bygningen for Nasjonalgalleriet skulle være innarbeidet i prosjektet. Det betyr jo at de kostnadene som skal til for å oppfylle dette vedtaket, dreier seg om et meget betydelig beløp. Nøyaktig hvor stort har vært diskutert, men vi snakker i alle fall kanskje om mellom 1,5 og 2 mrd. kr. Å legge det på toppen av de investeringene vi nå snakker om i Oslo, mener jeg er en sak som i så fall bør diskuteres nærmere enn bare rett over bordet i form av et forslag som Venstre nå fremmer. Det betyr ikke nødvendigvis at vi er avvisende til det. Dette er jo en tanke som vi har båret med oss i flere år. Det er viktig for oss at Nasjonalgalleriets gamle bygg blir satt inn i en sammenheng som absolutt rimer med det som er Venstres forslag. Men at den eneste opsjonen skal være å organisere dette som en del av Nasjonalmuseet i fremtiden, er nok et stadium som jeg opplever blir passert i denne sakens behandling.
Olemic Thommessen (Høyre), 2013-06-06:
Jeg har kanskje bare 1 minutt?
Olemic Thommessen (Høyre), 2013-06-06:
Ingenlunde! Jeg har heller ikke tenkt å trette Stortinget med å drøye dette for lenge. Jeg har bare en merknad til statsrådens kommentar om prosessen. Nei, vi har intet å utsette på den formelle prosessen med hensyn til de statlige investeringsprosjektene. Men det er, som representanten Skei Grande var inne på, et poeng at da tomten ble valgt, skjedde det som resultat av en forhandling mellom herrene Lae og Giske i et lukket rom. Det var aldri noen forberedt sak for Stortinget som inviterte til en grundig debatt om spørsmålet den gangen – om Utenriksdepartementets planlagte bygg. Siden har premissene for det endret seg, men den gangen var det en del av dette – også omfanget av en fredning eller en mulig «avfredning» av de bygningene som der ligger. Det har aldri vært en gjennomdrøftet problemstilling, det har aldri vært behandlet på en ordentlig måte, og Stortinget har aldri vært invitert til en debatt om dette. Ved siden av å være et irritasjonsmoment for Stortinget er dette dessverre også årsaken til at vi har hatt en arkitektkonkurranse som jeg tror har hatt dårligere rammebetingelser enn den kunne hatt dersom vi hadde hatt en ordentlig gjennomgang av dette. Så er jeg helt enig i de resonnementene som representanten Skei Grande hadde om Nasjonalgalleriets gamle bygg. Det er helt riktig at jeg også har stilt spørsmål ved kostnadsrammene vi snakker om. Men enten vi velger det ene eller det andre alternativet snakker vi om meget betydelige beløp. Det gjør at man må ha en annen og mer grundig inngang til det spørsmålet enn det det er mulig å få til i Stortinget i dag.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
Markedsføringsloven § 18 første ledd inneholder en bestemmelse som forbyr kjøpsbetingede konkurranser, og denne bestemmelsen er problematisk sett opp mot direktivet om urimelig handelspraksis. Komiteen registrerer at regjeringen anbefaler en opphevelse av denne bestemmelsen, hvilket innebærer en styrking av både nærings- og avtalefriheten, noe hele komiteen enstemmig støtter. Men det er ikke fritt fram – det er ikke risikofritt å iverksette kjøpsbetingede konkurranser, selv om det generelle forbudet nå vil bli opphevet. Det er viktig å være klar over at markedsføringslovens øvrige bestemmelser kan komme til anvendelse, og at Forbrukerombudet kan vurdere om konkrete konkurranser er urimelige eller villedende, særlig dersom konkurranser er rettet mot barn. Kjøpsbetingede konkurranser er spesielt utsatt fordi enkelte oppfatter konkurransene som villedende eller urimelige. Det er derfor viktig å gjennomføre konkurranser ryddig, sikkert og med god informasjon. Lotteriloven kan også komme til anvendelse dersom det legges på priser på varer for å finansiere konkurransen. Det er også viktig å være klar over at framgangsmåter og tekniske løsninger kan komme i konflikt med patenter. Nettopp på dette området foreligger det en betydelig mengde private patenter av varierende kvalitet og beskyttelsesomfang. Det er Forbrukerombudet som er satt til å påse at markedsføringslovens regler etterleves, og på spørsmål om hvordan Forbrukerombudet vil forholde seg til disharmonien mellom EU-domstolens avgjørelser og markedsføringslovens tekst, svarer ombudet: «Tilsynet med kjøpsbetingede konkurranser vil fremdeles ikke ligge innenfor Forbrukerombudets prioriterte tilsynsoppgaver, selv om departementet nå har signalisert at forbudet opprettholdes i påvente av gjennomsyn av direktivet.» Jeg mener at det likevel ikke kan utelukkes at Forbrukerombudet vil gripe inn overfor konkrete kampanjer, med hensyn til bl.a. kampanjenes synlighet, konkurransesituasjonen i markedet og målgruppen. Det er en selvfølge at Forbrukerombudet skal gripe inn dersom det er snakk om kampanjer av opplagt villedende, eller på annen måte urimelig, natur – dette med tanke på det beste for forbrukeren.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-06:
Familie- og kulturkomiteen har hatt til behandling Dokument 8:50 S for 2012–2013 om – som presidenten sa – en nasjonal folkeavstemning i forbindelse med søknad om å arrangere OL og Paralympics i Oslo i 2022. Forslagsstillerne viser til at Oslo kommune har vedtatt lokal folkeavstemning om å arrangere OL i Oslo i 2022 i forbindelse med stortingsvalget i 2013. Forslagsstillerne mener at en bred folkelig forankring er av stor betydning for en ryddig og demokratisk prosess, som sikrer et slikt arrangement den nødvendige legitimitet i befolkningen. Forslagsstillerne viser videre til at risikoen vil ligge hos landets skattebetalere gjennom den nødvendige statsgarantien, og en statsgaranti bør, ifølge forslagsstillerne, forankres gjennom en folkeavstemning. Flertallet i familie- og kulturkomiteen tilråder at forslaget ikke bifalles. Det har i nyere tid kun vært avholdt to folkeavstemninger i Norge. Det var folkeavstemning i 1972 om hvorvidt Norge skulle bli medlem av Det europeiske fellesskap. Det var også folkeavstemning i 1994 om hvorvidt Norge skulle bli medlem av Den europeiske union. Siden folkeavstemning ikke har noen plass i den norske grunnloven, har disse folkeavstemningene blitt ansett som rådgivende. Flertallet viser derfor til at Stortinget, som folkets valgte representanter, har en rett og en plikt til å fatte beslutninger på vegne av det norske folk. I et representativt demokrati som Norge er det de folkevalgtes oppgave å veie ulike interesser og fatte beslutninger på vegne av folket. Stortinget er satt til å forvalte en beslutningsmyndighet der partiene og den enkelte representant stilles til ansvar gjennom valg. Det er altså en rett vi har som valgte representanter, og det er en plikt vi har som folkets valgte representanter. På det grunnlaget går som sagt flertallet i komiteen imot forslaget. Når det er sagt, er det selvsagt viktig foran en slik beslutning som forslaget omhandler, at det legges til rette for gode prosesser som sikrer legitimitet til de beslutningene som fattes, som i alle andre saker vi behandler i storting og regjering. Da går jeg ut fra at forslagsstillerne og mindretallet gjør rede for sitt syn og henviser for øvrig til innstillingen.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-06:
La oss først være enige om at også spørsmålet om tidsfrister for endring av farskap bør behandles som en sak der barnets beste er i sentrum. Som jeg sa i mitt innlegg, viser regjeringen til at det i to tredjedeler av sakene som er reist etter lovendringen, var fastslått riktig farskap. Departementet skriver i proposisjonen: «Departementet legger til grunn at det for en del av disse barna vil oppleves belastende at deres biologiske far har reist sak for retten for å fri seg fra farskapet.» Det kan man jo forstå, men spørsmålet er hva som er til barnets beste. Går det an å trekke generelle slutninger om hva som er til barnets beste, ut ifra de sakene? Spørsmålet mitt til statsråden er: Hvis man i ettertid, f.eks. i voksen alder, hadde kunnet stille disse barna følgende spørsmål: Var denne avklaringen til det bedre eller til det verre for deg? Hadde du helst sett at du aldri fikk vite sannheten? Hva tror statsråden at barna da ville svart?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-06:
Jeg må ta ordet igjen for å minne om at jeg ikke fikk noe svar på mitt spørsmål til statsråden i replikken, for departementet trekker en del veldig forenklede, generelle slutninger om hva som er til barns beste, i spørsmålet om tidsfrister, basert på en veldig liten statistikk over hvordan disse sakene har slått ut. Statsråden viser til hensynet til stabilitet for ungene, men hva er stabilitet for en unge? Er en stabil situasjon av usikkerhet og utrygghet, en stabilitet som hviler på usannhet og løgn, en god stabilitet? Ja, kanskje i noen tilfeller, og kanskje i andre tilfeller slett ikke. Jeg vil henlede oppmerksomheten på Rettsmedisinsk institutts høringsuttalelse, der man sier: «(…) ved å gjeninnføre frister og vilkår for å reise sak om endring av farskap risikerer større grad av uklarhet for publikum og helsepersonell om regelverk og rettigheter, samt større grad av uheldige konflikter om hvorvidt vilkår er til stede eller tidsfrister er oversittet.» (…) Så sier man senere i uttalelsen: «En bestående tvil om dette vil kunne innvirke på foreldrenes relasjon til barnet, og dermed også kunne påvirke barnets livssituasjon på en uheldig måte. RMI støtter ikke utvalgets forslag om å gjeninnføre vilkår og frister for å reise sak om endring av farskap.» Vi må anta at RMI har betydelig erfaring på området. De spør jo nettopp: Hva er stabilitet, og hva er trygghet for barn i den sammenhengen? Så til den prinsipielle begrunnelsen som departementet anfører, der man beskriver ulike livsskjebner og situasjoner hvor en annen mann tar på seg et farskap, bl.a. der man møtes i løpet av svangerskapet. Man viser også til utlendingssaker og andre saker. Er det sånn at de biologiske fedrene til unger som er i lignende situasjoner som proposisjonen beskriver, ikke trenger å føle ansvaret like sterkt lenger? For eksempel i det tilfellet en far opplever at mor finner seg en annen mann i løpet av svangerskapet, er det sånn at da er det kanskje ikke så farlig, at det tvert imot truer barnets stabilitet hvis man skal ta ansvar og melde seg på som far? Hva mener egentlig departementet å si til unge menn med de resonnementene man her anfører? Jeg tror vi alle må konkludere med at disse sakene ikke er svart-hvitt – hva som vil være til barnets beste, og hva som gir stabilitet. Nettopp derfor er det så underlig at proposisjonen våger å treffe generelle slutninger om hva som er til barnets beste i så krevende spørsmål.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-06:
I lys av statsrådens siste innlegg må jeg minne om at den proposisjonen som vi nå behandler, og det vi i dag vedtar, er f.eks. at man legger til grunn at det ikke holder med en erklæring for å fastsette farskap om arbeids- og velferdsforvaltningen skal endre et farskap, da skal man kreve DNA-test. Det forteller ganske mye om at departementet i andre kapitler i samme proposisjon legger veldig vekt på å avklare det biologiske foreldreskapet. Hele barneloven bygger jo for så vidt på det. Veldig mange av paragrafene i barneloven handler om hvordan disse DNA-testene skal utføres, så det er et veldig viktig hensyn som gjennomsyrer hele barneloven. Det er det som gjør at jeg stiller spørsmål ved de resonnementene i proposisjonen som står i motstrid til det. Ellers viser jo departementet til at pater est-regelen er en presumpsjonsregel fordi man antar at det stemmer med det biologiske, så her henger ikke resonnementene helt sammen, og det er det jeg prøver å påpeke.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-06:
Jeg skulle gjerne ha utfordret representanten til å utdype det siste, men det skal jeg ikke bruke tid på. Representanten Stokkan-Grande var veldig opptatt av kvaliteten i barnehagehverdagen, og det er Kristelig Folkeparti også, og det er bra. Han sier at der hvor det er barn som kanskje ikke opplever hverdagen sin så bra, skal man nå bl.a. sette inn en bemanningsnorm og øke bemanningen. Da må jeg nesten spørre representanten Stokkan-Grande, siden dette viktige tiltaket skal innføres senest i 2020 – altså etter at dagens barnehagebarn for lengst er ferdig i barnehagen og har begynt på skolen: Hadde fireåringen i barnehagen der representantens slektning jobber, kanskje et poeng? Kanskje «snart» er veldig lenge i barnehagen og vil være det i mange år framover, hvis regjeringen får viljen sin?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-06:
Representanten Kvifte Andresen viser til forskning når hun begrunner betydningen av økt bemanning og å innføre en bemanningsnorm. Da må spørsmålet bli, til SV og representanten: Sier den forskningen representanten viser til, noe om hvorvidt det er forskjell på betydningen av bemanning for barn som har vært i barnehagen før 2020, og dem som går i barnehagen etter 2020?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-06:
Jeg kan ikke si at jeg er helt overrasket at spørsmålet kom på denne måten, men det ligger jo relativt langt utenfor den saken vi behandler her. Jeg vil allikevel si at når det gjelder f.eks. pappapermisjonen, er det sånn at Kristelig Folkeparti forsvarer en fedrekvote. Vi tror at det sikrer valgfrihet, og det sikrer familiene bedre rammevilkår. Det er jo sånn at de rød-grønne vil bruke fedrekvoten til å detaljstyre familienes hverdag på en måte som vi ikke kan stå inne for. Tilsvarende er det sånn i barnehagepolitikken at vi vil ha økt bemanning og økt satsing på barnehagene, men de rød-grønne vil jo vente med det viktigste tiltaket til ut i neste periode. Hadde vi samarbeidet den veien – hvilket vi ikke er invitert til – hadde vi heller ikke fått støtte for å styrke bemanningen i barnehagen i neste periode. Kristelig Folkeparti står(presidenten klubber) trygt plassert …(presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-06:
Jeg er veldig glad for at jeg får det spørsmålet – det var en av de tingene jeg ikke rakk å komme inn på i mitt innlegg. Vi står foran et kvalitetsløft i barnehagesektoren som Kristelig Folkeparti er veldig opptatt av. Det må bety økt fokus på de minste ungene, styrket bemanning, flere pedagoger og flere opptak for å sikre valgfriheten. Jeg er veldig spørrende til at flertallet i innstillingen og flertallet i salen her er så positive til å legge til rette for lengre åpningstider og kveldsåpne barnehager i et sånt bilde. Hvordan i all verden er det rom for milliarder i bevilgninger, som det da vil være behov for for å få til en sånn reform, hvis man i tillegg skal styrke bemanningen og styrke pedagogandelen i barnehagene – og flere opptak? Det er rett og slett ikke rom for det. Hvis man da strekker ut åpningstiden utover kveldene, vil det føre til redusert kvalitet – man strekker bemanningen. En maksimaltid må ta hensyn til hverdagen til familiene(presidenten)(presidenten klubber) for det. (presidenten) (presidenten klubber)
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-06:
Jeg er veldig glad for at jeg også fikk det spørsmålet, for da kan jeg oppklare hva vi legger i det. Det er ikke sånn at Kristelig Folkeparti i innstillingen går inn for mindretallets forslag i Barnehagelovutvalget, der man legger en strengere bemanningsnorm til grunn. Vi har i innstillingen valgt å henvise til det forslaget. Det har vi gjort helt bevisst, for vi ser at vi er ennå ikke er ferdig med diskusjonen om hva som er god nok kvalitet for unger i barnehagen. Vi har altfor lite forskning på det – jeg gir honnør til regjeringen for at man legger opp til å satse mer på det. Nå har vi et forslag om én voksen per tre barn, for de minste ungene. Det er fortsatt usikkerhet, vil jeg si, om det er nok, men det vet vi kanskje mer om om fem eller ti år. Derfor har vi bevisst valgt å henvise til det. Dette er en diskusjon vi fortsatt må ha. I framtiden får vi kanskje kunnskap som tilsier at vi må gå enda lenger.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-06:
Det er mye jeg kunne ha lyst til å spørre statsråden om. Ikke minst vil jeg understreke at når statsråden er opptatt av kvalitet i barnehagene, må hun framover også fokusere mye på likebehandling av kommunale og private – ikke bare på prosentandel, men også på regelverket her. Jeg vil allikevel rette oppmerksomheten mot et tema som så langt i debatten knapt nok er berørt, men som Kristelig Folkeparti er opptatt av, nemlig de åpne barnehagene. Det er veldig godt å se at det er en samlet komité som understreker at åpne barnehager må «anerkjennes som del av det norske barnehagetilbudet», og at de må sikres «drivverdige rammevilkår». Hvordan vil statsråden følge opp de åpne barnehagene og sikre drivverdige rammevilkår? Mange av dem opplever stor usikkerhet omkring finansieringen.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2013-06-06:
Debatten om OL i Oslo 2022 skaper bred debatt og et stort engasjement over hele landet, ikke minst gjelder det i mitt eget hjemfylke, Troms. La meg også legge til at vi er mange som deltar aktivt i denne debatten om hvorvidt det skal arrangeres et OL i Oslo eller ikke. Det denne saken imidlertid handler om i dag, er hvorvidt det skal være en nasjonal folkeavstemning om saken. Det er ikke et spørsmål om for eller imot OL i Oslo. I Oslo ser vi at byrådet vil arrangere en såkalt lokal folkeavstemning samtidig med stortingsvalget 9. september. Jeg vil understreke at en slik folkeavstemning kun er en lokal meningsmåling blant innbyggerne i Oslo. Den må derfor ikke tillegges mer vekt enn dette i debatten framover. Det er heller ikke slik at denne avstemningen – eller meningsmålingen, som jeg vil understeke at det er – vil være utslagsgivende for denne debatten videre. Det er med denne forståelsen i bunnen at flertallet i denne saken viser til at det er Stortinget, som folkets valgte representanter, som har en rett og plikt til å fatte beslutninger på vegne av det norske folk. Slik vil det også være i denne saken. I et representativt demokrati som Norge er det de folkevalgtes oppgave å veie ulike interesser og å fatte beslutninger på vegne av folket. Det er liten tradisjon for å avholde nasjonale folkeavstemninger i Norge, og flertallet viser i saken til at det er Stortinget som er satt til å forvalte beslutningsmyndighet hvor partiene og den enkelte representant stilles til ansvar gjennom valg. Det er bred tradisjon i Norge for at Stortinget ikke frasier seg dette ansvaret. I nyere tid har det kun vært avholdt folkeavstemninger to ganger i Norge og begge gangene om hvorvidt Norge skulle bli medlem i EF eller EU. Dette innebar om nasjonen skulle avgi suverenitet eller ikke. Dette er saker som skiller seg vesentlig fra spørsmålet om statsgaranti for OL og Paralympics. Som kjent har folket stemt nei begge gangene. Spørsmålet om Norge skal være arrangør for et OL i Oslo 2022 er et spørsmål som kommer til å være et brennhett politisk tema framover. Et så kostbart prosjekt er en omfattende sak med et sterkt engasjement. Dette handler ikke minst om hvor mye penger Norge som nasjon er villig til å bruke på utbygging av infrastruktur i det sentrale Oslo-området. Jeg kommer til å delta aktivt i denne debatten, og jeg er særdeles skeptisk til denne saken, sammen med svært mange andre både i denne salen og i resten av landet. Jeg regner med at veldig mange av representantene i salen vil delta i denne debatten framover. Senterpartiet har også uttrykt tidligere at vi er skeptisk til denne store infrastrukturutbyggingen som det her tas til orde for i Oslo, i et område som er preget av press og har veldig stor utvikling framover.
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-06-06:
Fremskrittspartiet går til kraftig angrep på dagens ordning med offentlige tilskudd i barnehagene. Videre foreslår de at støtten til barnehagene skal basere seg på antall barn og antall timer i den enkelte barnehage. Betyr det at Fremskrittspartiet mener at alle barn er like og krever den samme oppfølgingen? Og er Fremskrittspartiet villig til å gjennomføre en slik ordning, selv om det vil gå ut over alle de små barnehagene som finnes utover i landet?
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-06-06:
Jeg vil følge opp spørsmålet fra representanten Kvifte Andresen. Høyre vil – og det ble jo referert i stad – «sikre alle barn reell rett til barnehageplass, uavhengig av når på året barnet er født». Dette vil koste mye, og det vil også kreve mange nye pedagoger, noe vi har vært inne på før, og som representanten Hofstad Helleland selv var inne på. Regjeringen har beregnet at to opptak koster om lag 1,3 mrd. kr årlig, og jeg har ikke tall på hva løpende opptak koster, men det er mye. Vi vet jo fra før at Fremskrittspartiet, som også støtter dette tiltaket, vil kutte betydelig i skattenivået. Da kunne det være interessant å høre hva Høyre har tenkt å gjøre. Har Høyre tenkt å øke skattene, eller fra hvilken post vil de ta penger for å finansiere dette tiltaket?
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-06-06:
Jeg kan ikke si at jeg er enig i at omleggingen til rammefinansiering ikke har vært vellykket, fordi den er ikke kommet i mål ennå. Men den er for dårlig så langt. Dette er komplisert. Vi ønsker ikke øremerking av midlene. Vi ønsker ikke at det skal stykkprisfinansieres og betales per stykk. Dersom vi f. eks. har en liten barnehage et sted med ti unger, så får de bare stykkprisen for de ti ungene. Dette er komplisert, og kommunene har ikke helt fått til en likebehandling av barnehagene. Her er det en jobb som departementet må gjøre i dialog med Private Barnehagers Landsforbund for å lage retningslinjer som er enklere å forholde seg til for kommunen.
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-06-06:
Da tror jeg representanten Hofstad Helleland hørte litt feil. Jeg sa ikke at vi var garantisten for private barnehager. Jeg sa at vi var garantisten i den rød-grønne regjeringen for private barnehager. Vi har vært veldig opptatt av det. De andre partiene i den rød-grønne regjeringen er med på det – for all del – men vi i Senterpartiet er fryktelig opptatt av det. Vi når 100 pst. likefinansiering fra 2014. Det har vært en opptrapping – nå er den på 96 pst. Som jeg sa: Vi er nødt til å sikre regelverket slik at det blir likebehandling fra kommune til kommune. Dette er vi opptatt av, dette jobber vi med, og dette vil vi lykkes med.
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-06-06:
Kristelig Folkeparti er opptatt av en bemanningsnorm, og det er vel og bra. De vil gå lenger enn noen andre og ønsker å ha én voksen per to barn under tre år og fem barn over tre år. Det er mye, og det er veldig bra, men det må utdannes svært mange for å få nok kompetanse for en bemanningsnorm på tre barn under tre år per voksen og seks barn over tre år. Spørsmålet er: Hvordan har Kristelig Folkeparti tenkt å klare å finne nok kvalifisert bemanning til barnehagene med et slikt krav? Et spørsmål til – for Kristelig Folkeparti har heller ikke tenkt at styrer skal regnes med i grunnbemanningen, og i mange små barnehager er det sånn at man trenger ikke styrer i 100 pst. stilling: Hvordan har man tenkt at små barnehager rundt omkring i landet skal klare å oppfylle den bemanningsnormen man krever?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
Jeg er veldig glad for at vi også har en barneminister som tar barn på alvor, og jeg er 100 pst. sikker på at det engasjementet hun har for barn, er reelt. For et par år siden fremmet undertegnede et forslag i salen om at foreldre som allerede er dømt for misbruk av og vold mot sine barn, skulle miste omsorgen. TV 2 hadde for et par år siden et oppslag der de viste en fortvilet mor som måtte sende sitt barn til en far som var dømt for misbruk av og vold mot sitt barn. Statsråden sier at hun tenker på barns beste og barns trygghet. Mitt spørsmål til statsråden er hvorfor ikke statsråden og regjeringen kan vurdere å frata foreldreretten når det utøves grove overgrep mot barn, og en er dømt for det. Hvorfor vil de ikke starte i den enden?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
En kort bemerkning mot slutten: Statsråden kritiserer Fremskrittspartiet for å sette barnet til side når vi mener at det må være dom i en sak der det er mistanke om vold og overgrep. Regjeringens forslag er at det er nok at det bare er en mistanke. Vi vet at det ofte blir misbrukt, og det er derfor det er så viktig for Fremskrittspartiet å påse at det foreligger dom i saken. Men vi må da sette domstolene i stand til å få fortgang i slike saker, at de må behandles raskt, slik at vi får hjulpet de barna som trenger det. Jeg ønsker å utfordre statsråden på spørsmålet hun ikke svarte på i min replikk. Det gjaldt de sakene hvor det allerede i dag foreligger en dom. Det foreligger en dom, og foreldrene sitter fengslet for vold og overgrep mot sine barn, men når de er ferdige å sone, kan de komme ut igjen og ha omsorgen for sine barn. Det er mange fortvilte barn, foreldre og andre parter som opplever at de er nødt til å sende barna sine – som de er redde for – til den andre parten, som allerede har vært dømt for vold og overgrep. Fremskrittspartiet forstår ikke at regjeringen ikke kan i hvert fall sikre at de som allerede er dømt for dette, automatisk mister omsorgen og samværet. Representanten Kvifte Andresen var inne på at det er bemerkelsesverdig at Fremskrittspartiet vil ha automatisk delt omsorg. Jeg har lyst å minne representanten om at det faktisk er en ordning som Sverige har hatt i mange år, og som fungerer veldig bra der. Det er slik som en far sa en gang: Vi er veldig flinke til å snakke om likestilling her i landet, og vi har kommet veldig langt når det gjelder likestilling i familielivet. Men det er kun gyldig så lenge du har en normal familietilstand, med en far og en mor som bor sammen. Når det blir brudd, er ikke lenger likestilling et tema. Det er den virkeligheten som mange fedre opplever der ute, og som Fremskrittspartiet mener er viktig at vi også tar med oss i denne debatten. Fedre må også ha større rettigheter når det gjelder samvær med barn etter samlivsbrudd.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
Først har jeg lyst til å takke for ros. Fremskrittspartiet har vært lojale mot barnehageforliket hele veien – i motsetning til regjeringspartiene, som ennå ikke har klart å fullfinansiere de private barnehagene. Det er skuffende at ikke regjeringspartiene har klart det til nå. Så snakkes det mye om bemanningsnorm og kvalitet i barnehagene. For Fremskrittspartiet har det vært viktig å få på plass finansieringen og ha tro på at den dagen vi får 100 pst. likebehandling av de private og kommunale barnehagene, får også barnehagene en stabil og forutsigbar finansiering. Jeg er redd for at med dagens rammefinansiering er det regjeringspartiene som kommer til å svekke kvaliteten i de framtidige barnehagene. Jeg vil også minne representanten Gjul om at bemanningsnormen som regjeringspartiene nå skryter av, ikke skal innføres før i 2020. Det er mye som kan skje i denne sal før 2020.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
Jeg takker for spørsmålet og er også glad for at SV så klart og tydelig har signalisert at de ønsker flere opptak enn det vi har i dag. Fremskrittspartiet mener at den rettigheten som er i dag, ved at man må være født før 1. september, er feil, og at det er veldig mange familier som lider under dette. Derfor ønsker Fremskrittspartiet at det skal være en rettighet for alle ettåringer å få barnehageplass når de trenger det. Derfor har Fremskrittspartiet i sitt alternative budsjett for dette året sikret at alle ettåringer som er født i 2012, skal kunne ha rett til barnehageplass. Det er penger som vi har lagt inn i våre budsjetter for å sikre de barna i det året, og så må vi komme tilbake i budsjettet for neste år. Vi ser helt klart at dette koster, men vi er villige til å bruke penger på at alle ettåringer som har behov for barnehageplass, skal få den rettigheten oppfylt.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
Jeg må si at jeg stusser over spørsmålet. Barnehageforliket sa helt klart at det skulle være en statlig finansiering av barnehagene, og vi skulle ha en likebehandling av private og offentlige barnehager. Det var altså en finansiering der en fikk betalt etter hvor mange barn en hadde i barnehagen. I 2011 innførte regjeringen en rammefinansiering, noe som har vist at vi har fått store forskjeller rundt i hele Barnehage-Norge. De private barnehagene har nå fått en verre hverdag. Vi ser at de kommunale barnehagene har kuttet i sine budsjetter. Vi ser også at de kommunale barnehagene skjuler en del ting i sine budsjetter, som igjen forårsaker at de private får mindre utbetalt. Det viktigste her er å sikre lik og forutsigbar finansiering. Derfor ønsker Fremskrittspartiet å snu slik at vi får tilbake den finansieringsordningen vi hadde i 2011 – da det var en statlig stykkprisfinansiering, og barnehagene fikk betalt per barn de hadde i barnehagen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
Representanten Stokkan-Grande er alltid engasjert i sine innlegg, og jeg er fullt klar over at han er engasjert når det gjelder barnehagesaker. Det har han vist denne perioden, også gjennom flere oppslag der han snakker varmt både om døgnåpne og fleksible åpningstider i barnehager, som han vil arbeide for, og om flere opptak. Senest i august i fjor var representanten ute og sa at det nå var viktig å få på plass flere opptak. Mine spørsmål til representanten er: Er dette bare noe han er ute og sier i avisen? Når vil representanten Stokkan-Grande påse at det kommer på plass flere opptak, slik at vi sikrer alle ettåringer reell plass i barnehagene når de trenger det?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
Vi er heldige i Norge som har den barnehagen vi har, og takket være et forlik mellom Fremskrittspartiet og SV har vi fått på plass en utbygging av barnehager som veldig mange land misunner oss. Representanten Kvifte Andresen snakker om sitt barnebarn som skal begynne i barnehage nå, og om hvor viktig det er med en stabil og god bemanning, også i forhold til bemanningsnormen. Men den bemanningsnormen som regjeringen legger opp til her, skal ikke tre i kraft før i 2020. Så det er bare å beklage, men representantens kjære barnebarn kommer ikke til å få oppleve den bemanningsnormen. Mange barnehager har i dag god bemanning. Vi vet at det vi især mangler, er førskolelærere. Det er ikke det at barnehagene ikke vil ansette førskolelærere, men de finnes ikke, og en bemanningsnorm i seg selv skaffer ikke nye førskolelærere. Så mitt spørsmål til representanten er: Hva vil SV gjøre for å sikre at vi får flere førskolelærere?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
Representanten avsluttet med å si at hun skulle sikre de private barnehagene lik finansiering og også lik forskriftsbehandling som de offentlige barnehagene. I dag ser vi at mange private barnehager sliter finansielt fordi en del kommunale barnehager kutter i sine budsjetter, og de har andre forskrifter å føre regnskap etter, noe som gir store utslag. Senterpartiet var også med på barnehageforliket som sa at en skal reelt likebehandle de private og de kommunale barnehagene. Mitt spørsmål blir da: Er representanten enig i at omleggingen til rammefinansiering ikke har vært vellykket?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
Det er mange spørsmål jeg kunne stilt til statsråden, men jeg kommer ikke unna å stille et spørsmål om finansiering. I to og et halvt år har rammefinansieringen virket, og vi hørte representanten fra Senterpartiet innrømme at det ikke har fungert godt nok, og at departementet må følge opp og påse at det kommer på plass. Mange private barnehager har de siste to og et halvt årene fått det verre. Veldig mange av de private barnehagene er små. De har ikke anledning til å måtte vente på at kommunene skal regne ferdig og få kontroll på dette, og mange kommuner vet faktisk ikke heller hvordan de skal regne ut dette. Mitt spørsmål til statsråden blir så enkelt som dette: Hvor lenge vil statsråden sitte i ro og se på at kommunene ikke følger opp med riktig finansiering til de private barnehagene?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-06-06:
Jeg vil også henlede oppmerksomheten på noen sitater fra medlem av sentralstyret i Utdanningsforbundet Hege Valås, som skriver i lederartikkelen i denne månedens utgave av Utdanningsforbundets blad «Første steg». «Kontaktforums leder er skuffet – tiltak og forpliktelser er for vage og tidsperspektivet er for langt i meldingen om Framtidens barnehage.» Og videre: «Mange med meg hadde nok forventet at regjeringen nå ville «lande» konkrete tiltak for økt kvalitet. Det vi ser, er i realiteten en ny utsettelse av konkrete forpliktende tiltak.» Og til slutt: «Jeg er skuffet, ikke grunnet de ambisjonene meldingene har, men fordi tiltakene og forpliktelsene er for vage og har et tidsperspektiv som ikke er sektoren verdig.» Tar medlem av sentralstyret i Utdanningsforbundet feil, eller har hun et poeng i sin vurdering av barnehagemeldingen?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-06-06:
Ja, jeg tar med dette opp forslaget fra Høyre og Kristelig Folkeparti.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-06-06:
Jeg er veldig glad for at Oslo Høyre sammen med SV nå har fått til en norm i Oslo som skal iverksettes allerede fra januar 2014. Det står i skarp kontrast til det regjeringen gjør, som innfører en norm fra 2020. Høyre er med og støtter den normen fordi det var det som kom i denne meldingen. Mens Oslo Høyre nå får til en norm fra januar 2014, legger regjeringen frem en norm som skal være fra 2020. Høyre på Stortinget og jeg er ikke i tvil om at kvalitet i barnehager henger sammen med nok kompetente voksne. Derfor er vi – i likhet med veldig mange andre – skuffet over at regjeringen ikke i større grad satser på å få flere kompetente ansatte i barnehagen enn det de gjør i denne meldingen.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-06-06:
Det er jeg veldig glad for å få svare på, og det skal jeg bidra med, til at Høyre blir størst mulig ved høstens valg, som også gir oss mulighet til å foreta store endringer i barnehagepolitikken. Vi ser nå at det særlig blant foreldre og ute i sektoren er et veldig sterkt ønske om større handling når det gjelder å øke kompetansen blant ansatte og styrke fagmiljøene, sånn at en ikke får den gjennomtrekken som er der nå. For det å ha forutsigbarhet blant de ansatte har mye å si for ungenes trygghet. Så ønsker vi større fleksibilitet i barnehageopptaket. Nå er foreldre nødt til å planlegge fødselen ut fra den kunstige datoen som regjeringen har satt for barnehageopptak, og det er vanskelig å innfri for mange foreldre. Så ønsker vi å bidra til et større mangfold, og også å sikre(presidenten klubber) alle de private bedre rammevilkår enn det regjeringen har …(presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-06-06:
Nå føler jeg ikke at det er min oppgave å argumentere for Fremskrittspartiets politikk, men jeg skal argumentere for Høyres politikk og forklare representanten fra Senterpartiet hva Høyre foreslår når det gjelder fleksible opptak. I revidert budsjett nå setter vi av midler til 2 000 plasser som er fullfinansiert, og som skal benyttes til å trappe opp fleksibelt opptak. Grunnen til at vi ønsker fleksibelt opptak og setter av midler til de 2 000 barnehageplassene nå, er at vi blir advart fra sektoren om ikke å innføre to hovedopptak, fordi det er veldig byråkratisk, og det er ikke det foreldrene ønsker seg. Foreldrene ønsker fleksibelt barnehageopptak, og Høyre tar foreldrenes ønske på alvor, ikke minst ønsket til alle de kvinnene som nå tar ulønnet permisjon, og som også taper pensjonsinntjening. For det er ofte de som går hjemme når man ikke får barnehageplass(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-06-06:
Da de gikk inn i regjering, hadde SV store ambisjoner om å avskaffe barnefattigdommen. Dessverre har det ikke gått helt som SV kanskje så for seg. Det har blitt flere fattige barn under denne regjeringen, og det var kanskje ikke så lett å fjerne fattigdommen som SV hadde sett for seg. Det er også derfor Høyre og Kristelig Folkeparti legger inn forslag om at barnerike familier, lavinntektsfamilier og aleneforsørgere skal ha mulighet til å betale mindre for en barnehageplass. Barnehagemaksprisen og foreldrebetalingen i barnehagen har kommet – kan man si – middelklassen til gode. Man betaler mye mindre for en barnehageplass nå enn man gjorde for noen år siden, men for dem med lavest inntekt er ikke situasjonen sånn. Hvorfor vil ikke SV være med og støtte et forslag med inntektsgradert foreldrebetaling, sånn at lavinntektsfamilier skal få billigere barnehage enn i dag?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-06-06:
Representanten Grøtting og undertegnede var nylig med på en debatt hos Private Barnehagers Landsforbund. Der uttalte representanten Grøtting at Senterpartiet var garantisten for å sikre de private barnehagene gode rammevilkår. Det synes jeg var en veldig interessant uttalelse. Jeg lurer på hva det er Senterpartiet har sørget for? Er det Senterpartiet som nå har sikret en bedre likebehandling, eller hva annet er det Senterpartiet har fått gjennomslag for i regjeringen?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-06-06:
Det har den siste tiden vært mange utredninger og utvalg. Det har vært gjort en grundig jobb for å få et godt grunnlag – som vi politikere kan ta utgangspunkt i – for å heve kvaliteten i barnehagene. Jeg tror at Kristin Halvorsen har jobbet som bare det for å være mer konkret og ambisiøs, og så er det kanskje noen andre i regjeringen som har bremset opp litt. Det tror jeg det er ganske mange som skjønner. Det vi er skuffet over, er at også på dette området viser regjeringen en mangel på gjennomføringskraft. Det er så tynt i denne meldingen – om ledelse, om styrerens rolle, om kompetanseløft. Når man sier – etter åtte år i regjering og når alle tiltakene fra sektoren ligger på bordet – at man skal komme tilbake med et kompetanseløft, er statsråden stolt av det?
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-06:
Representanten Horne argumenterte jo her for viktigheten av at man får flere barnehageopptak i året, av hensyn til at barna ikke skal være opptil to år før de får plass i barnehage. Tilsvarende har Fremskrittspartiet i sitt handlingsprogram vedtatt at de vil ha et løpende barnehageopptak. I dagens innstilling mener de det er passivt av regjeringa kun å foreslå en gradvis opptrapping til to opptak i året. Men det foreslås ikke noe annet fra Fremskrittspartiet i gjeldende innstilling – ei heller har det vært satt av penger til flere opptak i Fremskrittspartiets alternative budsjett, annet enn å vise til kommunerammene og økning der. Så mitt spørsmål til representanten Horne er: Hvordan ønsker Fremskrittspartiet å jobbe for at de skal innføre forpliktelsene som er satt i handlingsprogrammet om løpende barnehageopptak?
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-06:
Jeg trodde det var sånn at denne bemanningsnormen som nå blir innført, var noe Høyre ikke ønsket i Oslo, at det var en avtale som lå der mellom byrådet og Utdanningsforbundet. Så ble den sagt opp av Høyre, og så er det da – på bakgrunn av en avtale som mange her i denne salen er fornøyd med, bl.a. jeg – igjen kommet påtrykk om å innføre denne bemanningsnormen fra januar 2014, som jo er vel og bra, og det er godt at Hofstad Helleland nå støtter den. Men spørsmålet mitt skal ikke dreie seg om det. Nå sier jo Høyre at man skal sørge for at kommunene skal legge til rette for løpende barnehageopptak. Høyre ønsker å innføre inntektsgradering i barnehagene, og i dagens innstilling går de også inn for en bemanningsnorm. Samtidig loves det store skatteletter, og de ønsker et samarbeid med Fremskrittspartiet – som ikke ønsker mye av dette, og som også ønsker mye mer skatteletter. Mitt spørsmål er: Hvordan skal Hofstad Helleland sørge for at Høyre får gjennomslag for alle disse gode tiltakene som er foreslått?
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-06:
I likhet med representanten Horne er jeg selvfølgelig utålmodig når det gjelder bemanningsnormen og skulle ønske den var på plass fra høsten, sånn at mitt barnebarn fikk nyte godt av den. Nå bor hun i en kommune som har tilnærmet bemanning ifølge bemanningsnormen, men dessverre ikke fullt ut. Men som representanten Stokkan-Grande også var inne på, tar det tid å komme opp i nok bemanning med tilstrekkelig kompetent personale. For det er viktig at det er ansatte med barnefaglig kompetanse som i størst grad jobber i barnehagene, og tilstrekkelig antall pedagoger. Representanten Horne stiller spørsmål om hvordan vi kan sikre dette på en best mulig måte. Veldig mye av svaret ligger i å gjøre barnehageyrket mest mulig attraktivt, og det er en god del viktige tiltak som fremmes her i planen – bl.a. en kompetansestrategi som legges fram til høsten – i håp om å styrke kompetansen til alle og gjøre det mer attraktivt å komme tilbake til barnehagene.
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-06:
Nå ligger det i forskrift en mulighet og en oppfordring til kommuner om å innføre moderasjonsordninger både i forbindelse med søskenmoderasjon og for lavinntektsfamilier. Det som blir nevnt i innstillingen, er at man i større grad bør gjøre kommunene oppmerksom på den plikten de har til også å avhjelpe de familiene som sliter med å betale for barnehageplassen. Det er et kjempeløft at vi nå har en barnehagepris som er langt lavere enn det den var for mange år siden, så det er langt færre som sliter med den nå. Så er det sånn at Høyre har ordføreren i 119 av landets kommuner. I Narvik, Moss, Eidsberg, Ski, Kongsvinger, Sør-Odal, Øyer osv. – 69 Høyre-kommuner – har man valgt ikke å innføre noen moderasjonsordninger, selv om det altså i forskrift sies at det skal kommunene gjøre.