Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2007-10-04:
Regjeringen har i trontalen varslet en fortsatt sterk satsing på gjennomføring av Soria Moria-erklæringens områder. Til grunn for prioriteringene ligger en grundig analyse og vurdering av behovene, og et politisk verdigrunnlag for fellesskapet, like muligheter og solidaritet. Trontalen og meldingen om rikets tilstand viser at vi er i gang, men vi er ikke ferdige. Det er fortsatt mange utfordringer framover på nær sagt alle samfunnsområder, og samfunnets og innbyggernes forventning og utålmodighet i forhold til å få gjort noe med disse utfordringene, er stor. Det viste ikke minst lokalvalget som nettopp er gjennomført, med fokus på fortsatt mangler innenfor eldreomsorg, skoler og barnehage, fortsatt behov for å styrke sykehusenes økonomi, fortsatt behov for å styrke overføringene fra staten til kommunene og fortsatt behov for økt satsing på utdanning og forskning for å sikre verdiskaping og opprettholde velferdsstaten, for å nevne noe. Alt dette er områder som Regjeringen har prioritert høyt hittil og i trontalen sagt den vil prioritere også i kommende år. Likevel overskygges dette av «de stigende forventningers misnøye». Den private rikdommen øker, og jo bedre privat økonomi vi får, jo høyere forventninger får vi til at det offentlige tjenestetilbudet skal tilfredsstille våre individuelle behov, og jo større blir gapet mellom forventningene og tjenestene som tilbys. Dette igjen overskygger de områder der det virkelig er behov for økt innsats. Utbygging av veger og jernbane, havner og farleder, gang- og sykkelveger og kollektivtransport er også områder med store behov i mange år framover. Noen av dem er prioritert i dagens nasjonale transportplan. Regjeringen Stoltenberg er den første regjering som innfrir rammen i denne planen, og har bevilget over 2 milliarder kr mer i år enn forrige regjering. Regjeringen har i trontalen varslet at den økte satsingen på en moderne veginfrastruktur i hele landet skal fortsette, og at Regjeringen vil styrke miljøvennlig transport, og modernisere jernbanen for å gjøre den mer konkurransedyktig som transportmiddel. Dette henger sammen med målet om at Norge skal være et foregangsland i klimapolitikken. Jeg er glad for Regjeringens historiske samferdselssatsing og prioriteringen av både veger og jernbane. Gode kommunikasjoner er helt grunnleggende for vår verdiskaping og velferd, for næringsutvikling og regionalutvikling. Arbeiderpartiet sitt mål er derfor å gjennomføre flertallsvedtaket om Nasjonal transportplan i Stortinget om 1 milliard kr mer til veger og 1 milliard kr mer til bane pr. år i perioden. Det er imidlertid et paradoks at mens vi jobber med å gjennomføre dagens NTP-vedtak, har bildet alt endret seg kraftig siden denne planen ble utarbeidet og vedtatt. Vegtrafikken har økt langt mer enn forutsatt, og vegnettet er i en dårligere forfatning. Anleggskostnadene til veg- og jernbaneinvesteringer har økt utover det som var forutsatt i prioriteringene. Samtidig vet vi at vegtrafikken er den klart største kilden til klimagassutslipp i transportsektoren. Godstrafikken på jernbanen er sprengt, og det er en sterk fokusering på utbygging av høyhastighetsjernbane, noe man ikke hadde da NTP ble utarbeidet for bare to–tre år siden. Forventningene fra samfunnet og innbyggerne til utbyggingstakt og gjennomføringsevne har forsterket seg de siste årene. Utålmodigheten er stor i forhold til å få bygd ut veg- og jernbanenettet nå. Det merker ikke minst vi som jobber i transport- og kommunikasjonskomiteen. De stigende forventningers misnøye gjelder også her. Til tross for at Regjeringens satsing på samferdsel aldri har vært større, er oppfatningen at det er bra, men at behovene og utfordringene på dette området er store og krever mer. Arbeidet med Nasjonal transportplan er i gang igjen. Denne planen skal legge grunnlaget for helhetlige prioriteringer av transportsystemet i landet vårt de neste ti år. Det skal sikres god framkommelighet og et bærekraftig transportsystem som bidrar til at de miljø- og klimapolitiske mål oppfylles, og at hensynet til trafikksikkerheten ivaretas. Vi kan ikke ensidig bygge ut vegnettet eller ensidig bygge ut jernbanenettet, sjø- eller lufttransporten. I transportpolitikken må vi rette fokus mot helheten og bruke de ulike transportformenes fortrinn der det best ligger til rette for det. Da vil vi totalt sett få et smidig og effektivt transportsystem som også ivaretar miljøet. Dagens NTP er et skritt på vegen mot å se transportformene i sammenheng og legge til rette for såkalte intermodale løsninger. Men fortsatt er det tette skott mellom de ulike direktoratene som har ansvar for tilretteleggingen. Fortsatt er det en utfordring å få til en sammenheng i transportplanleggingen og en helhetlig og sammenhengende utbygging av transportsystemet i Norge som også tar opp i seg at transportpolitikken er et virkemiddel for å løse miljø- og klimautfordringene i by- og distriktspolitikken og i næringspolitikken her i landet. Den kanskje største utfordringen er at planens forutsetninger endres raskere enn planen oppdateres. Jeg tror tiden er inne for en transportreform som legger til rette for en slik helhetlig tenkning, som møter de utfordringer og forventninger vi får undervegs. Jeg håper neste NTP kan være et verktøy for en slik reform.