trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2009-10-21:
Jeg takker for svaret, men tillater meg å gi uttrykk for at jeg synes det er en litt passiv tilnærming. Jeg er glad for at statsråden ønsker å utrede videre hvordan systemet virker i dag, men det er klart at for de familiene som har lite å rutte med, er betalingen for barnehage og SFO åpenbart en belastning. Som statsråden var inne på, har Regjeringen foreslått en gratis time SFO i budsjettet for neste år samt økt timetall i grunnskolen. Derfor er spørsmålet: Er ikke dette nok et bevis på at Regjeringen prioriterer tiltak for de brede gruppene, de store massene, i stedet for å målrette tiltakene mot dem som virkelig trenger det mest?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2009-10-21:
Jeg takker for oppfølgingssvaret. Kristelig Folkeparti er også tilhenger av universelle ordninger for barn, gjennom barnetrygd og gjennom prisene på barnehage, som vi har jobbet sammen med Regjeringen for å få satt ned. Men nå har Regjeringen foreslått i budsjettet en gratis time SFO og økt timetallet i grunnskolen og prioritert midler til det. Da blir spørsmålet: Gitt at målet faktisk er bedre inkludering av dem som nå henger etter – hva ville da vært den mest effektive bruken av de 241 mill. kr som er satt av i neste års budsjett til de to nevnte tiltakene?
Martin Engeset (Høyre), 2009-04-23:
Fra Høyres side vil jeg bemerke at i denne proposisjonen fremmer Kommunal- og regionaldepartementet forslag til enkelte endringer i så vel valgloven som lov om kommuner og fylkeskommuner. Dessuten ligger det her en oppfølging av forslagene til Regjeringen i St.meld. nr. 33 for 2007–2008, Eit sterkt lokaldemokrati, som ble lagt frem i juni i fjor. Reglene for valg til fylkesting og kommunestyrer ble behandlet i Innst. O. nr. 102 for 2002–2003. Flertallet gikk da imot departementets forslag om endringer i personvalgordningen ved stortingsvalg. Mindretallet i komiteen, medlemmene fra Høyre og Kristelig Folkeparti, støttet forslaget til departementet. I dag er Høyre enig med komiteen i at det på det nåværende tidspunkt ikke gjøres endringer i personvalgordningen som gjelder for stortingsvalg. Den eneste begrunnelsen for dette er at det nå er så kort tid igjen til stortingsvalget at det av praktiske grunner ville være svært vanskelig å få på plass i tide. Høyre ønsker imidlertid å ta dette spørsmålet opp igjen for fullt i neste stortingsperiode, og da til en grundig behandling. Mange grunner taler for en grundig behandling og revurdering av temaet knyttet til om velgerne skal få større innflytelse på personvalg ved stortingsvalg, ikke minst spørsmålet om hvor mye partiet skal få bestemme i forhold til hva velgerne skal få bestemme. I dag har partiene helt avgjørende gjennomslagskraft, mens velgerne reelt sett har null innflytelse. Spørsmålet er om en ikke bør finne en bedre balanse enn det dagens ordning legger opp til. Det er også grunn til å tro at resultatet ved en endring hvor velgerne får større mulighet til å påvirke hvem som faktisk blir valgt, kan gi som resultat økt politisk engasjement og bedre valgdeltakelse og gi rom for et mer positivt forhold mellom velgerne og de folkevalgte. I lov av 28. juni 2002 nr. 57 om valg til Stortinget, fylkesting og kommunestyrer fremmer Høyre og Kristelig Folkeparti følgende mindretallsforslag under § 9-3: «(2) Valgstyret bestemmer hvor stemmegivningen skal foregå og fastsetter tiden for stemmegivning. Stemmegivningen mandag må ikke foregå senere enn kl. 21.» (2) Med utgangspunkt i dette tar jeg opp det mindretallsforslaget som fremgår av innstillingen på s. 25. På denne bakgrunn vil jeg understreke at Høyre ikke er med på innstillingen til § 9-3 annet ledd om at kommunestyret selv, med tilslutning fra minst en tredjedel av medlemmene, skal kunne vedta å holde valglokalene åpne lenger enn det valgstyret har vedtatt.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-23:
Jeg har erfaring med å gjennomføre valg i Norge. Jeg har vært medlem og leder av valgstyret en god del ganger. Jeg vil ta opp et praktisk problem med statsråden, og gjerne også med stortingskollegene mine. Vi liker å tro at alle velgere når de kommer inn, er så pass oppegående og har så sterkt syn, altså at de har alle forutsetninger for å kunne skille et partis stemmeseddel fra et annet partis stemmeseddel. Men det stemmer ikke. Jeg ble veldig overrasket over hvor mange henvendelser som kom fra velgere, særlig eldre velgere, som har litt svakere syn, om å skille et partis stemmeseddel fra et annet partis stemmeseddel. De er så like. De har lik farge, de har lik form, de har lik tekst, alt mulig, og det er et stort problem. I tillegg til velgere med svakt syn har vi en del velgere som er analfabeter, som har enda større problem med å skille et partis stemmeseddel fra et annet partis stemmeseddel. Vi ønsker jo alle sammen – det er jo nettopp jobben vår – at det skal legges til rette for at flest mulig finner det riktig og hensiktsmessig å komme til valglokalene og stemme. Da synes jeg at det kan være en idé – og jeg ønsker å kaste det over til statsråden – å se på hva vi kan gjøre for at det blir lettere for velgerne å finne den riktige stemmeseddelen. En idé kan være at partienes logo blir trykt på stemmeseddelen. Det er langt lettere å finne Arbeiderpartiets stemmeseddel, for å ta et eksempel, med Arbeiderpartiets logo på, enn at det kun står Det norske Arbeiderparti. At det står Det norske Arbeiderparti i stedet for det vanlige navnet Ap, gjør det enda vanskeligere for velgerne å skille. Dette er ikke grepet ut av lufta, jeg har stått og svart på disse spørsmålene: Hvor er Arbeiderpartiets stemmeseddel? Hvor er Aps stemmeseddel – her står det jo DNA? Det er det jeg hadde på hjertet. Ellers har komiteen gjort en veldig god jobb, og vi støtter innstillingen slik den ligger.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-23:
Jeg har bare lyst til å stille et par spørsmål til representanten Per-Willy Amundsen. Jeg lurer på om han er klar over hvor mange mennesker fra utlandet som bidrar til at pengemaskinen vår fungerer, og at det kommer penger inn fra norsk sokkel, slik at Fremskrittspartiet skal kunne bruke alle disse pengene på alle de gode formålene. Er han klar over hvor mange mennesker det er, og hvor de kommer fra? Jeg har lyst til å spørre Per-Willy Amundsen om han er klar over hvor mange sykepleiere fra utlandet som aktivt hentes for at sykehjemmene skal kunne skinne slik Fremskrittspartiet ønsker at de skal gjøre, at eldreomsorgen skal kunne skinne slik Fremskrittspartiet og alle andre ønsker at den skal gjøre? Er han klar over hvor mange sykepleiere fra utlandet det i det hele tatt er i vårt helsevesen som aktivt har blitt hentet? Er han klar over hvor mange bussførere som hentes for at Oslos kollektivtrafikk – og ikke bare Oslos kollektivtrafikk, men også distriktenes kollektivtrafikk – i det hele tatt skal fungere? Vi går aktivt ut og henter dem, og arbeidsgiverne gir dem språkopplæring, slik at kollektivtrafikken i det hele tatt skal kunne fungere. Da kommer poenget, nemlig: De menneskene som vi aktivt henter for at våre velferdstjenester skal fungere, skal få det budskapet som Fremskrittspartiet ønsker å gi dem: Vi trenger dere, vi bruker dere så lenge vi har bruk for dere, men når det ikke er bruk for dere, har vi ingen forpliktelser, ingen medmenneskelig solidaritet overfor dere. Det er der vi skiller oss kraftig fra Fremskrittspartiet. Vi mener at norske arbeidsplasser er viktige. Men de som bidrar til å bygge den norske velferdsstaten og til at den i det hele tatt fungerer, skal ha samme rettigheter og samme menneskeverd som alle oss andre som tilfeldigvis er borgere av dette landet, født i dette landet, osv.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2009-04-23:
Vi ser på vårt eget demokrati som ett av de beste i verden, og det tror jeg også at vi har. Men Norge har fått kritikk av valgobservatører som har vært til stede og observert valg her i Norge. Jeg er derfor glad for at Regjeringen og statsråd Kleppa har tatt konsekvensen av dette, og at man foreslår å skjerpe inn deler av lovverket og foreslår nye regler for å få til en enda mer demokratisk valgordning. Det er jo en enstemmig komité som støtter forslaget om å innføre en ordning med tidlig stemmegivning, så jeg skal ikke kommentere det noe mer. Men litt til dette som handler om mindretallsrettighetene. Når en foreslår at en tredjedel er tilstrekkelig for å vedta om en bl.a. skal ha todagersvalg, synes jeg faktisk at det er en styrking av demokratiet. Jeg mener at det å gi et mindretall større rettigheter i et demokrati, slik det gjøres i lovforslaget her, er med på å styrke demokratiet i Norge. Jeg synes ikke en skal overvurdere de økonomiske konsekvensene eller problematisere det så veldig mye. Jeg mener at dette er et godt forslag. Så har det blitt reist spørsmål om Sjømannsmisjonen, og hvorfor ikke Sjømannsmisjonen kan benyttes. Jeg har gjennom UD fått opplyst at Sjømannskirken ikke blir forespurt særskilt om de kan være stemmemottakere. Grunnen til det er at på de aller fleste av de stedene der Sjømannskirkens stasjoner er, befinner det seg allerede stemmemottakere, enten ved ambassader, generalkonsulater eller konsulater. Så det er allerede et system for det. Så sier de videre at i New Orleans bl.a. blir sjømannskirken spurt om å være stemmemottaker. Det har blitt gjort tidligere om årene, og det vil også bli gjort i år, for der er det ikke noe alternativ. Så Utenriksdepartementet legger jo til rette for at nordmenn i utlandet som har stemmerett, skal få stemme. Det er ikke slik at Sjømannsmisjonens lokaler rundt omkring nødvendigvis er mer tilgjengelige for folk som er dårlig til beins og slike ting, enn det konsulater osv. er, som en faktisk har argumentert med. Så jeg synes faktisk at UD bruker Sjømannsmisjonen og sjømannskirkene der det er nødvendig, og dermed bidrar også Sjømannsmisjonen som en viktig del av utenrikstjenesten.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2009-04-23:
Denne debatten viser, nok en gang, at Fremskrittspartiet har en politikk på innvandringsfeltet som ikke henger sammen. Det er mange ulike årsaker til at folk nå er bekymret for hva som skjer i det øyeblikk overgangsordningene for disse landene opphører. Noen er urolige fordi de frykter at arbeidstakernes rettigheter kan bli svekket, men der er Regjeringen tydelig på at utenlandske arbeidstakere skal være omfattet av det samme regelverket som øvrige arbeidstakere. Når Per-Willy Amundsen ønsker anvendelse av beskyttelsesklausulen, er det overhodet ikke fordi han bryr seg om arbeidstakerne, tvert imot. Han frykter at det skal være flere som skal få en bit av den norske kaka. Med dette viser Fremskrittspartiet ikke bare sitt sanne ansikt, men også spagaten Fremskrittspartiet er nede i. I en situasjon tidligere med økende arbeidsledighet i Norge var Per Sandberg ute og oppfordret nordmenn til å reise ut i Europa og ta seg arbeid der. Ja, det ville ha vært litt av en beskjed hvis han samtidig mente at folk ikke skulle få ta del i de samme rettighetene som øvrige arbeidstakere! Per-Willy Amundsen har også i mange sammenhenger i sin motstand mot innvandring fra tredjeland vist til at vi har et stort arbeidsmarked innenfor EØS-området. For det første er ikke dette nok. Vi vet jo at f.eks. innenfor oljeindustrien i Rogaland har halvparten som har kommet de siste årene, kommet fra tredjeland. Dermed har Fremskrittspartiet en politikk som svekker næringslivet. I tillegg til det ser vi at svekkelse av arbeidstakernes rettigheter alltid er høyresidens svar på nedgangstider. Nå ser vi demonstrasjoner i land som Frankrike fordi man vil svekke velferdsgoder. Her i Norge er vi i en annen situasjon. Derfor: Det siste vi, næringslivet og i alle fall arbeidstakere som reiser over landegrenser, trenger nå, er økonomiske eksperimenter og bruk og kast-mentaliteten til Fremskrittspartiet.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2009-04-23:
Det er interessant å se Fremskrittspartiets Per-Willy Amundsen prøve å vri seg unna at Fremskrittspartiet har en politikk som overhodet ikke henger sammen på dette området. Det er nesten så en får tårer i øynene når en hører Per-Willy Amundsen stå på denne talerstolen i en rørende omsorg for norske arbeidstakeres interesser. Selvsagt er det slik at Det norske storting har et overordnet ansvar for norske arbeidstakere. Det er alle enige om. Men jeg skulle gjerne spørre denne salen og Per-Willy Amundsen: Hvor var det den forrige regjeringen hentet sin støtte og sin kraft fra til svekkelsen av norske arbeidstakeres rettigheter i forrige periode? Det var ikke fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet eller SV. Nei, det var selvsagt fra Fremskrittspartiet. Når en nå prøver å framstille det som om en har et stort engasjement for norske arbeidstakeres rettigheter, er det direkte feil. For det andre er det bekymringsfullt at Fremskrittspartiet ikke innser at deres politikk faktisk også er med på å svekke Norges konkurranseevne og norske bedrifters konkurranseevne. De har vært ihuga motstandere av å hente inn arbeidskraft fra tredjeland. Senest da vi diskuterte arbeidsinnvandringsmeldingen i juni i fjor, var det skarpe protester fra Fremskrittspartiets side fordi man ikke ønsket annet enn arbeidsinnvandring fra EØS-området. I forhold til det er det to ting: For det første vil det svekke næringslivet i Norge, som er avhengig av spesialister og arbeidstakere fra tredjeland. For det andre må det ene henge sammen med det andre – vil vi ha arbeidsinnvandring fra EØS-land, skal vi også behandle dem som folk. På område etter område er Fremskrittspartiets politikk usammenhengende, og i tillegg farer man med usannheter. Det synes jeg at Fremskrittspartiet bør holde seg for god til. Nok en gang vil jeg minne om at da den forrige regjeringen ble etablert, og da de jobbet med dette feltet, var det en systematisk svekkelse av arbeidstakeres rettigheter. Når den nye regjeringen, bestående av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, har rettet opp de feilene som ble begått, har det i alle fall ikke vært med støtte fra Fremskrittspartiet. Det synes jeg i aller høyeste grad Per-Willy Amundsen bør huske på.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2009-04-23:
Norge er på mange måter et meget attraktivt land å være arbeidstaker i. Vi har generelt sett, og særlig for typer arbeidskraft uten lang utdannelse, svært gode lønninger. Vi har generelt sett gunstige offentlige ytelser, som gjør at Norge fremstår som mer attraktivt i europeisk sammenheng enn svært mange andre europeiske land. Ser ikke statsråden at det ville vært naturlig å vurdere den situasjonen opp mot finanskrisen, som nå rammer særlig disse EU8-landene svært hardt, og hvordan det vil virke inn på arbeidsmarkedet, all den tid man faktisk kunne ha benyttet beskyttelsesklausulen? Det Fremskrittspartiet etterlyser her, er at man overhodet ikke har vurdert anvendelse av beskyttelsesklausulen opp mot arbeidsmarkedet i Europa og i Norge etter at finanskrisen var et faktum.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2009-04-23:
Mitt poeng er at det nettopp er en sammenheng mellom disse forholdene. Når situasjonen er svært ille i EU8-landene og relativt sett bedre i Norge og tilgangen til arbeidsmarkedet i Norge er fri, betyr det selvfølgelig at vi risikerer en større tilstrømning. Det er jo derfor det ville vært naturlig at denne regjeringen vurderte det opp mot anvendelse av beskyttelsesklausulen. Det registrerer jeg at man ikke har gjort. Man har altså ikke gått inn og vurdert beskyttelsesklausulen opp mot situasjonen i det europeiske og det norske arbeidsmarkedet etter at finanskrisen var et faktum. Det er altså ikke bare snakk om at man må kunne påvise ubalanse i arbeidsmarkedet. Det står da vitterlig også som en forutsetning at man kan sannsynliggjøre det, altså at det er en situasjon vi kan komme i. Det er derfor det ville vært naturlig å vurdere det. Tar ikke statsråden og denne regjeringen det norske arbeidsmarkedet seriøst nok til å kunne gjøre den vurderingen?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2009-04-23:
Jeg lar meg overraske både over de sterke ord som faller i denne debatten, og ikke minst over et engasjement som er stort – men det er for så vidt bare bra. Men det er en del påstander her som blir fullstendig urimelige – for det første fra representanten Chaudhry. Når han refererer til Fremskrittspartiets politikk som en slags «bruk og kast-mentalitet» og trekker paralleller til Saudi-Arabia og hva vet jeg, går man rimelig langt i sine antakelser. Det har aldri vært noen stor og omfattende uenighet i denne salen om arbeidsmarkedspolitikken i forhold til EU, men det er altså slik at det er ingen som er fundamentalister her – i hvert fall ikke Fremskrittspartiet. Vi konstaterer ett forhold, og det er at Stortinget først og fremst har et ansvar for norske arbeidstakere – å sikre norske innbyggere arbeid før man eksporterer til andre land rundt oss. Men det er overhodet ikke snakk om noen saudiarabisk politikk. Tvert imot, det er snakk om å benytte beskyttelsesklausulen som ligger i avtaleverket med EU. Arild Stokkan-Grande «tar den helt ut» når han kommer med sine sammenligninger her i forhold til Fremskrittspartiet. Jeg konstaterer følgende: Når Arbeiderpartiet snakker om «arbeid for alle», er det altså ikke nødvendigvis slik at det er norske arbeidstakere man snakker om. Ut fra innlegget til Arild Stokkan-Grande forstår jeg at det handler kanskje vel så mye om arbeidstakere fra land utenfor Norge. Da konstaterer jeg at Fremskrittspartiet er svært uenig med Arbeiderpartiet. Vi mener at vi først og fremst har et ansvar for å ivareta det norske arbeidsmarkedets interesser, sørge for at flest mulig av norske innbyggere har mulighet til en jobb. Det er et faktum, og det har jeg ingen problemer med å stå ved. Det er ingen stor uenighet om at det felles europeiske arbeidsmarkedet i mange sammenhenger kan være positivt, men vi har først og fremst et ansvar for å ivareta våre egne interesser. Jeg registrerer at for Arbeiderpartiet blir ikke dette like viktig, når man ikke engang er villig til å legge fram for Stortinget en skikkelig, seriøs og grundig vurdering av muligheten til å benytte beskyttelsesklausulen.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2009-04-23:
Når man lytter til representanten Chaudhry, høres det nesten ut som om nordmenn selv ikke har bidratt i det hele tatt til å bygge dette landet. Når Arild Stokkan-Grande refererer til hva Fremskrittspartiet har gjort i tidligere perioder, bør også representanten være oppmerksom på en ting: Det var takket være nettopp Fremskrittspartiet at vi fikk på plass overgangsordninger i forbindelse med at EU8-landene ble medlemmer i EU. Men det er litt interessant – og det gjelder begge disse representantene – at når man snakker om arbeidsinnvandring, er det tydelig at man åpenbart ikke har tatt inn over seg alt som har vært skrevet om det, nemlig at arbeidsinnvandring kun er et lite bidrag i den store sammenhengen i situasjoner hvor man har høykonjunktur. En kan aldri løse grunnleggende samfunnsproblemer gjennom arbeidsinnvandring. Det er et økonomisk faktum. Det er skrevet lange utredninger om dette. Jeg vil bare oppfordre representantene til å konferere med alt som er skrevet, ikke minst på Universitetet i Oslo, rundt disse tingene.
Anna Ceselie Brustad Moe (Senterpartiet), 2009-04-23:
Senterpartiet ser at det knytter seg store utfordringer til at overgangsordningene for EU8-landene opphører til sommeren. Det er uansett sånn at overgangsordningene på ett tidspunkt ville ha måttet opphøre, det ligger jo i sakens natur. Og med mindre man kan se inn i framtiden, er det ikke noen gitt å vite sikkert om et senere tidspunkt ville ha vært bedre egnet. Senterpartiet er derfor med på innstillingen. Det egentlige problemet er at ordninger som har gitt norsk arbeidsliv et vern, bare var ment å være midlertidige. Regjeringens oppgave blir å forsøke å motvirke de potensielt uheldige konsekvensene av at overgangsordningene nå opphører. Med dagens tjenestedirektivdebatt i minne frykter vi at det ikke blir noen enkel oppgave. I dag har arbeidsinnvandrere fra EU8-landene rett til norske velferdsordninger etter ett års sammenhengende arbeid i landet. Det er samtidig krav til arbeidstillatelse, heltidsarbeid og et anstendig lønnsnivå. Samfunnskontraktene i Norge er basert på at man har inntekt i forhold til kostnadsnivået. Det gir skatteevne og muliggjør den nordiske velferdsmodellen. Økt tilstrømming av arbeidsinnvandrere kan føre til press på norske lønns- og arbeidsvilkår i en situasjon med stigende arbeidsledighet. Særlig vil dette kunne bli situasjonen i bransjer uten allmenngjorte tariffavtaler når kravene til norsk lønnsnivå nå opphører. Baltikum opplever nå dramatisk økning i arbeidsløsheten og kraftig reduksjon i lønnsvilkår. Tyskland og Østerrike bruker klausulen i overgangsordningene som sier at disse kan fortsette ved alvorlig ubalanse i arbeidsmarkedet, og forlenger overgangsordningene fram til 2011. Norge må også møte utfordringene, ved å skape et arbeidsmarked som gjør at ikke andre lands innbyggere velger Norge som arbeidsland uten at vi kan tilby skikkelige vilkår og heltidsarbeid. Klarer vi ikke det, vil vi på sikt kunne undergrave viktige velferdsordninger for alle som arbeider i Norge. Tjenestedirektivet ble debattert i dag, og utfordringene er de samme: Regelverket må legge til rette for en arbeidsinnvandring som står i forhold til antall langsiktige arbeidsplasser vi har å tilby, med skikkelige lønns- og arbeidsvilkår. Målet er et arbeidsmarked der arbeidsfolk, norske eller arbeidsinnvandrere, skal kunne skaffe seg heltidsarbeid og betale regningene sine. Det brede lag av befolkningen skal kunne opprettholde et alminnelig forbruk og ikke måtte lånefinansiere det, og folk skal ha tilgang til et solid velferdssystem som de selv har vært med på å finansiere. Det er ingen liten oppgave vi som folkevalgte er satt til å ivareta. Trusselen mot å få det til er i tilfelle manglende framtidige muligheter til å iverksette tiltak og å holde oss med lover mot sosial dumping. EU bidrar dessverre til å gjøre det arbeidet betydelig vanskeligere.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-04-23:
For det første er jeg glad for at Norge er et attraktivt land, spesielt sett i lys av de mange debatter vi har om velferdssamfunnets videre utvikling, f.eks. om vi skal velge skattelette eller velferd. Så er jeg glad for Amundsens bekreftelse på at Norge er et godt land å bo i, og at omverdenen også ser det. Så er det slik at muligheten til å forlenge overgangsordningene i EØS-avtalen i ytterligere to år – vilkårene er altså mye strengere, som representanten sikkert er klar over, enn for de sju første årene – skal handle om ustabilitet i arbeidsmarkedet eller risiko for det. Det er jo da naturlig å legge til grunn at det handler om ustabilitet eller dramatisk raskt stigende arbeidsledighet i det landet som eventuelt ber om unntaksbestemmelsen. Jeg har inntrykk av at representanten Amundsen antyder at vi skal ha unntaksbestemmelser i Norge fordi arbeidsledigheten er høy i de landene folk eventuelt reiser fra. Jeg er ganske sikker på at det ikke er intensjonen med muligheten til en forlengelse.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-04-23:
Er det noe denne regjeringen gjør, så er det å ta situasjonen i det norske arbeidsmarkedet på alvor. Vi gjør det i lys av den situasjonen som er internasjonalt. Det er derfor vi setter inn en rekke tiltak – og kraftigere tiltak enn andre land i Europa, til tross for at vi har lavere ledighet enn de fleste andre land i Europa. Og det er altså ikke slik at dette ikke er vurdert, som representanten Amundsen sier. Jeg beklager at Amundsen synes at det er synd å få et kort – og klart – svar fra departementet, men jeg kan forsikre om at jeg kommer til å fortsette med det hvis svarene er klare. Situasjonen er at Norge er et land der vi er bekymret for økningen i ledigheten og setter inn kraftfulle tiltak mot det. Men ledigheten i Norge er litt over en tredjedel av gjennomsnittlig ledighetsnivå i Europa. Det er med utgangspunkt i det at det kan være noe tungt å argumentere for at Norge er i en spesielt utsatt sysselsettingssituasjon i forhold til de land som folk eventuelt reiser fra for å arbeide i Norge. Så må jeg understreke: Gode regler mot sosial dumping skal vi videreføre enten Fremskrittspartiet stemmer for dem eller imot dem. Det blir også viktig.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-12-14:
Takk for spørsmålet. Også i Arbeiderpartiet er vi særdeles opptatt av små og mellomstore bedrifter. De er en særdeles viktig sysselsettingsfaktor. Det er faktisk sånn at noe er blitt enklere og bedre for denne type bedrifter. Altinn II – som replikken retter seg mot – er en særdeles viktig nøkkel for å forenkle forhold knyttet til arbeidslivet. Det er det som er hovedinnretningen. Men det gjøres jo også mye arbeid rundt omkring i de ulike sektorene for å forenkle innrapporterings- og skjemaveldesystemet – som Fremskrittspartiet velger å kalle det – for små og mellomstore bedrifter. Da er det viktig at vi har fokus på det, at vi har mennesker som er opptatt av det, og at vi har mennesker i systemene innunder departementene og i de underliggende etater som faktisk kan gjøre jobben med forenkling. Sånn sett er det budsjettet vi nå behandler, et godt stykke på vei i riktig retning.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-12-14:
Aller først synes jeg det er et godt tegn i tiden at det er høystemt lovsang. Det betyr at det går mot roligere tider, og at vi går inn i julehøytiden ganske snart. Det at over 97 pst. av den norske arbeidskraften er sysselsatt, synes jeg er veldig bra. Når det gjelder virkningen for maritim sektor, ser vi, sånn som det ser ut nå, ut til å gå inn i en lavkonjunktur som blir dramatisk. Det har vi understreket i budsjettinnstillingen, det har kommet fram gjennom Regjeringens arbeid, og ikke minst har næringsministeren understreket det gjennom sin gode og mangfoldige reisevirksomhet og kontakt mot nettopp den næringen. Hvis den konjunkturnedgangen faktisk slår til og blir en realitet, vil det være nødvendig å iverksette tiltak, kanskje gjøre ordninger mer fleksible osv. Men det er rett medisin til rett tid som er viktig.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-12-14:
Jeg ser helt klart at selvstendig næringsdrivende skal ha gode rammevilkår og trygghet for det de holder på med. Det som er viktig, er å utnytte den kreativiteten de innehar, ved å legge til rette for at det skal være enkelt, greit og motiverende å etablere egen virksomhet i Norge. Over 200 000 nye jobber er skapt i Norge fra 2005 og fram til 2009. Det betyr, etter mitt skjønn, at det er ganske attraktivt å etablere næringsvirksomhet her, og at det er muligheter for fortjeneste og gode vilkår også for dem. Det vil være utfordringer ved det å drive egen næringsvirksomhet, som replikanten påpeker. Det er klart det er ting vi vurderer å ta med oss i det videre. Vi har gjort noe for å bedre situasjonen, også for de private næringsdrivende – spesielt for dem med små bedrifter.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-12-14:
At det ikke er flyttet på en eneste krone fra statsbudsjettet ble lagt fram og til denne behandlingen, tyder vel på at det er et gjennomtenkt budsjett som er lagt fram. Sånn sett kan man sette spørsmålstegn ved om det Fremskrittspartiet foreslår, er gjennomtenkt. Aller først: De 360 mill. kr for vederlag for økt biomasse ligger jo der. Hvis biomassen blir økt inneværende år, er de 360 mill. kr der. Men en kan spørre seg om de kuttene som Fremskrittspartiet gjør, og som er på langt over 100 mill. kr, er en måte å forenkle på, eller om det blir for enkelt – uten å anvise tiltak, uten å anvise antall ansatte som eventuelt skal bort, eller noen som helst form for føring. Mitt spørsmål til Nesvik er derfor: Har han tro på sitt eget budsjett? Og hvis han har det, vil han anbefale norsk næringsliv å budsjettere tilsvarende måten som Fremskrittspartiet gjør det på i det budsjettforslaget som ligger her i dag?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-12-14:
Det var ikke mange lyspunkter i den etablerte politikken som ligger i statsbudsjettet, som representanten fra Venstre her så. Jeg er litt forundret over Venstres holdning. Siden Venstre satt i regjering, fra Venstre gikk ut av regjering og fram til nå, er det skapt over 200 000 flere jobber i Norge – 200 000 flere jobber! Det må være et tegn på at i hvert fall den rød-grønne regjeringen leverer mer både når det gjelder forhold for og stimulering opp under gründere, men også det å kunne bevare og videreutvikle de etablerte næringskjedene vi har til å møte framtiden på en langt mer aktiv måte enn da Venstre satt i regjering. Så mitt spørsmål er: Er det faktisk slik at Venstre mener at hele næringspolitikken omtrent skal legges om?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-12-14:
Denne debatten har vist oss noen av de kontrastene som foreligger i denne salen, men debatten har samtidig vært rimelig forutsigbar. Høyre trekker fram sin skattelette som svar på ethvert spørsmål og enhver utfordring når det gjelder næringslivet. Det er gjort enkelte skatteendringer. Det kommer helt sikkert også til å bli gjort enkelte skatteendringer, også for å tilpasse seg utfordringene i norsk næringsliv. Vi har sagt vi skal gå igjennom skattesystemet når det gjelder skatt på arbeidende kapital, bl.a. Men det som er forskjellen på Høyre og regjeringspartiene, er at Høyre har så uendelig mange flere penger å gi bort i skattelette, uten å måtte ta dem inn i velferdsbegrepet eller inn i velferdsfordelingen av produksjonen. Det er den store forskjellen, men den er ganske – skal vi si – vanlig i den debatten. Så er det noe nytt med Fremskrittspartiet, som nå velger å bruke New Zealand som glansbilde eller Soria Moria når det gjelder landbruket. Det er egentlig veldig overraskende, for New Zealand og Norge er vel egentlig som forskjellen på svart og hvitt. Det går ikke an å sammenligne landbruket i Norge og i New Zealand, det blir for galt. Men det er jo måten Fremskrittspartiet vil ha samfunnet på: det avregulerte, det deregulerte, samfunnet. De har også sagt på denne talerstol og skriver det i sin innstilling at den avreguleringen vil de egentlig ha også innenfor fiskerinæringen. Det er Fremskrittspartiets ideologi, så slik sett skal en egentlig ikke bli overrasket over akkurat det. Så har det vært et spørsmål om maritim sektor og når tiltakene skal inn. Det synes jeg statsråden har svart glimrende på. Høyre er jo akkurat i den samme fasen nå som det de var for et år siden, sammen med Fremskrittspartiet, da en – skal vi si – maste om tiltak og egentlig ikke trodde at Regjeringen ville gjøre noe. Jeg tror det er fornuftig å avvente situasjonen nå. Flåtten er for så vidt inne på det. Han sier RNB vil være en fornuftig tankeperiode, og det er jeg for så vidt enig i. Da må ikke utålmodigheten bli for stor. Så til det siste, om kraftforedlende industri og industrikraftregimet. Jeg registrerer at noen mener at det ikke er gjort noe når det gjelder det, og det får stå sin prøve. Men det er igangsatt en rekke tiltak. Garantiordningene er ett av virkemidlene. Symbolsk støtte er et annet virkemiddel. Omgjøringsadgangen og utleiemulighetene, som ble tatt i forbindelse med omgjøringen av hjemfallsordningen, er andre muligheter. At Enova nå gir større bidrag til energieffektivisering i kraftforedlende industri, er også en justering. Jeg sier ikke at det løser alle problemer, men det er en vesentlig forskjell på det som nå foreligger av tiltak, og det jeg noen gang har sett opposisjonen fremme av forslag når det gjelder kraftforedlende industri.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-12-14:
Jeg tok ordet fordi representanten Gundersen sa at jeg ikke kunne ha lest Høyres program. Jeg henviste heller ikke til Høyres program. Jeg henviste til det Høyre brukte som argumenter og svar på utfordringene gjennom denne debatten. Bare for å gjøre det helt klart er vårt styringsmål når det gjelder skatte- og avgiftsnivået, på 2004-nivå. Vi har ikke så mange penger og mener det er galt å prioritere skattelette i den tiden vi er inne i. Vi tror heller ikke på at kaka blir større, men at det er noen som kanskje får større kakestykker, mens andre ikke får. Så til det siste, om billigere kraft til industrien. Det har aldri vært sagt det. Det har vært sagt langsiktige og rimelige vilkår for kraft til industrien. Det er det som har vært lovnaden og Soria Moria-erklæringene. Jeg tror det er lagt et godt grunnlag for å få det til sånn som det ligger nå. Og det er ingen tvil om at den usikkerheten som garantiordningen kan fjerne, er av stor betydning for norsk industri.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-12-14:
Komitélederen holdt et veldig godt og nyansert innlegg. Jeg har imidlertid lyst til å utfordre komitélederen på følgende: Nærmest et samlet storting har stilt seg bak de aller fleste av de krisepakkene som har kommet, særlig knyttet til den konkurranseutsatte industrien og de større industribedriftene. Men noe av det som har kommet litt i bakleksa, er det som er selve fundamentet i norsk næringsliv: små og mellomstore bedrifter. Naturlig nok får man ikke den samme debatten og den samme oppmerksomheten i den forbindelse. Det som mange små og mellomstore bedrifter er veldig opptatt av, er det som har med skjemavelde og tidsforbruk knyttet til innrapporteringer å gjøre. Regjeringen legger opp til 173,5 mill. kr til Altinn II-løsninger. Men utover det er det svært lite. Kan representanten fortelle meg hvor i budsjettet jeg finner andre løsninger knyttet til forenklinger og reduksjon i skjemaveldet enn det som ligger i Altinn II?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-12-14:
Jeg vil absolutt stille meg bak dette forslaget. Problemet har med Regjeringens budsjett å gjøre, det at offentlig sektor øker og øker. Det ser ut som om man rett og slett ikke har magemål. Fremskrittspartiet har sett og vurdert de forslagene om økninger som er fremmet år for år i disse budsjettene. Det er betydelig rom for effektivisering og innsparing i de budsjettene som ligger her, og Fremskrittspartiet har grepet fatt i det. Vi viser gjennom vårt budsjett at offentlig sektor ikke kan fortsette på denne måten, for dette blir en stadig større byrde for privat sektor, som må dekke inn disse utgiftene. Så svaret mitt er et klokkeklart ja. Her er rom for den effektiviseringen som det legges opp til, og ja, det ville vært norsk næringsliv til gagn. Når det gjelder budsjettet: At det er så fantastisk, og at det er derfor man ikke har flyttet på en krone i det, kan også være en måte å se det på når man står uten innflytelse i egen regjering.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-12-14:
Også her er det betydelig rom for effektivisering og det å jobbe annerledes. Man trenger ikke å utføre alle oppgaver selv. Man kan også bruke annen kompetanse ute i næringslivet og hos aktørene. Det er utrolig hva man klarer å absorbere når det gjelder nye stillinger innenfor offentlig sektor. Hvis representanten hadde gått inn og sett de økningene som er kommet år for år i disse budsjettene, er det grunn for ham til å spørre seg: Innenfor disse regjeringspartienes budsjett, hvor mange er det behov for, og hvor mange skal man ansette? Man får nesten inntrykk av at Regjeringen ønsker å ta unna arbeidsledigheten ved å putte enda flere inn i offentlig sektor, få enda flere på kontrolltiltak istedenfor å vurdere den jobben som gjøres i de forskjellige organene. Så svaret mitt er ja. Her er det betydelig rom, og jeg ser fram til at disse sektorene blir mer effektive.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-12-14:
Fremskrittspartiet ønsker å ta både forbrukeren og den enkelte aktør innenfor landbrukssektoren på alvor. Med den politikken som denne regjeringen har ført, er det fra 31. juli 2005 og fram til i dag nedlagt 4 419 gårdsbruk, dvs. at den politikken man fører, går i motsatt retning av det man sier man skal gjøre. Problemet med det man gjør, er at man innenfor dagens landbruksforhandlinger er med på å øke prisen til forbrukeren. Det som er poenget for forbrukeren, er å få en vare til konkurransedyktig pris og av høy kvalitet. Det styrer vi nå med å bygge ned en del av alle de begrensningene som ligger i denne næringen. Fremskrittspartiet har fremmet ti konkrete forslag i sitt budsjett for å synliggjøre den muligheten som ligger der. Det går ikke bare på omsetningsloven. Det går også på en rekke andre områder som nettopp synliggjør hvordan vi vil gjøre endringer i landbrukssektoren. Hvis representanten skjeler lite grann til New Zealand, kan hun også få gode råd om hvordan det kan gjøres i framtiden.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-12-14:
Først av alt vil jeg takke statsråden for en god gjennomgang av sitt eget budsjett. Jeg vil være relativt konkret i min spørsmålsstilling. Jeg har også tidligere tatt opp med statsråden problemstillinger knyttet til Innovasjon Norge, og ikke minst bruken av midler til Innovasjon Møbel, et prosjekt som er svært viktig nettopp for en industri som er veldig avhengig av eksportmarkedet, og også svært avhengig av en stabil kronekurs. Så til mitt spørsmål til statsråden. Statsråden har en rekke ganger vist til – og en enstemmig komité nå – viktigheten av at Innovasjon Møbel fortsetter. Det har også vært sagt fra denne talerstolen i en spørsmålsrunde med meg tidligere. Det som imidlertid mangler, er å få konkretisert dette, altså hvilken størrelsesorden statsråden snakker om. Norsk Industri har søkt om en pakke på 50 mill. kr fordelt over to år, men i avslutningen av Innovasjon Møbel-biten, som vi har bak oss, var den siste bevilgningen bare 5 mill. kr det året. Kan statsråden være mer konkret når det gjelder beløpets størrelse?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-12-14:
Luseproblematikken og utvidelse av maksimal tillatt biomasse innenfor oppdrettsnæringen er et av de største problemene som har vært påpekt i media i den senere tid. Tirsdag i forrige uke avga komiteen sin innstilling, hvor regjeringspartiene bl.a. uttaler følgende: «(…) vil peke på at det er positivt at Regjeringen legger opp til en kontrollert vekst i havbruksnæringen, og at det legges opp til at veksten skal tas ut i form av økt produksjonskapasitet for eksisterende tillatelser.» (…) Samme dag som komiteen avga sin innstilling, utsatte fiskeriministeren ikrafttredelsen av dette. I den forbindelse vil jeg minne om Grunnloven § 75 d, som viser til at det er Stortinget som bevilger penger, og det har Stortinget gjort gjennom finansinnstillingen. Mitt spørsmål til statsråden er følgende: Hvor ligger bemyndigelsen til statsråden om å trekke dette tilbake, all den tid man har bevilget 360 mill. kr som man også har brukt i statsbudsjettet, og når vil det foreligge en proposisjon hvor man trekker det tilbake?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-12-14:
Jeg vil gjerne følge opp den biten. Det er klart at når Stortinget treffer sine beslutninger, treffer man dem ut fra det som foreligger fra regjeringens side, og ut fra det foreliggende dokument. Når Stortinget da har gjort sine vedtak gjennom finansinnstillingen, har man tatt med det som har å gjøre med inntekts- og utgiftssiden, som så igjen fordeles til de enkelte komiteene. Er det også andre poster i dette budsjettet, eller innenfor andre områder, som man ikke helt vet hva man skal gjøre med, og som man kan risikere at man utsetter fordi man da kanskje ikke vil få et større underskudd i statsbudsjettet enn man faktisk gjør? Og hvis Regjeringen ikke bevilger disse pengene, eller foretar disse utvidelsene, har man svekket budsjettbalansen med 360 mill. kr. Spørsmålet mitt til statsråden er følgende: Er statsråden bekvem med den situasjonen, eller vil hun komme tilbake til Stortinget og sørge for at vi får en grundig redegjørelse for hva som er bakgrunnen? Når det gjelder lakselusproblematikken, er jo den ikke-eksisterende i Nord-Troms og Finnmark, så hvorfor gjøres dette generelt?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-12-14:
Jeg har tenkt å skifte litt fokus i mitt neste spørsmål og fokusere mer på den situasjonen som er oppstått i forbindelse med makrellfisket – på en del av de problemene som kan oppstå til neste år i forbindelse med at man fra myndighetenes side har sagt at gjenstående kvote for inneværende år på ca. 50 000 tonn makrell skal overføres til neste år. Spørsmålet mitt til statsråden er følgende: Har man i den forbindelse også sett på hvor denne fisken kan fiskes? Har man inngått avtale med EU-systemet om at den kan fiskes i EU-sonen, eller kan vi risikere, i og med at vi pr. i dag står uten fiskeriavtale med EU, at vi ikke får den muligheten som vi har hatt tidligere, med å fiske sør for 62. breddegrad og øst for 4 grader?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-12-14:
Dagen i dag startet med at man snakket om sine egne alternative budsjetter, og posisjonen kom med sin hyllest til Regjeringens budsjett. Ja, det var en fruktbar debatt. Det var interessant å høre hvorfor man hadde gjort akkurat de og de grepene for å møte utfordringene som kommer i tiden framover. Så snudde altså debatten helt om. Avslutningsvis har debatten vært mer preget av at f.eks. senterpartister – om de så er fra Sogn og Fjordane eller andre steder – har gått inn og tolket andres program. Det blir sjelden fruktbart. Ja, vi har til og med hørt representanten Lundteigens hyllest av det russiske landbruket. Jeg er litt usikker på om det er det inntrykket som den enkelte av oss har av den russiske måten å drive landbruk på. Jeg skal bruke den lille taletiden som er igjen, til å oppsummere noen av de utfordringene som jeg ser, og som jeg håper at vi kan få gjort noe med. Norges næringsliv skal i framtiden bygges på små og mellomstore bedrifter. Det er det næringslivet som i all hovedsak skal bære nasjonen Norge framover. Det er der det store mangfoldet er, og det er der vi virkelig må sørge for gode rammevilkår. Jeg tviler ikke på at når det gjelder de store og tunge bedriftene, vil det alltid være stor tilslutning, det vil komme pakker, man vil sørge for å hjelpe til, men vi må ikke glemme de små og mellomstore bedriftene, som ikke har disse store, tunge talsmennene i hver enkelt bedrift. Derfor må vi snakke om den bransjen. Jeg ser mørke skyer for skipsindustrien, både på leverandørsiden og på verftssiden. Problemet er at de som merker dette først, er de små bedriftene som skal levere til industrien. Det er de som får merke det først. Det er ikke verftene. Verftene kommer i neste omgang. Men den lille bedriften får svi med en gang. Vi har store utfordringer. Jeg respekter at regjeringspartiene hyller sine egne – det skulle bare mangle. Noe annet ville virkelig ha bekymret meg. Men det er bedre å la de enkelte partiene tolke sine egne programmer enn å tro at man vet så mye bedre selv.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-12-14:
Vi er jo i sesongen for høystemt lovsang, og innlegget fra komiteens leder føyer seg inn i det. Men det var ikke noen lovsang til julen, derimot til Regjeringens politikk, og det er det spørsmålet mitt går på: For når det gjelder maritim sektor, skrives det i innstillingen at flertallet ber om at Regjeringen vurderer situasjonen nøye, og «iverksetter tiltak dersom det blir nødvendig». Av den formuleringen forstår jeg at flertallet mener at det ikke er nødvendig i øyeblikket. Spørsmålet mitt er da: Hva skal til for at flertallet mener at ytterligere tiltak blir nødvendig?
Svein Flåtten (Høyre), 2009-12-14:
Hva som er øverst og nederst på kuttlisten, fremgår neppe av vårt budsjett, men jeg skal gjerne si hva som vil være konsekvensene. Konsekvensene vil være at fiskeflåten får mulighet til å rekruttere folk på en helt annen måte. Nå har de ingen nettolønnsordning. De konkurrerer med offshore – med andre som har det. Det er faktisk slik at fiskeflåten ikke tør å gå inn i havner hvor mannskapet kanskje kan bli flyttet over, kanskje kan bli kontaktet. Så vil det også få som konsekvens at folk som driver serveringsbedrifter, f.eks. på kaia i Sandefjord, der jeg er fra – hvor fergene, flytende kiosker mellom Norge og Sverige, har en nettolønnsordning – vil slippe å måtte øke sine lønninger for i det hele tatt å kunne få hotell- og serveringspersonale til sine landbaserte virksomheter. Det vil være konsekvensen.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-12-14:
Hvis man ser våre kutt på landbruket i sammenheng med alle de forslag som vi kommer med om å endre strukturene, vil man se at dette regnestykket på noe sikt vil gå opp. Jeg synes det er ganske interessant at akkurat i denne budsjettdebatt-tiden kommer diskusjonen om antall bønder og statistikk opp, som jeg nettopp snakket om. Det er en mye mer grunnleggende statstikk enn det at noen utnytter ordninger eller tilpasser seg ordninger. Det er en grunnleggende statistikk om i hvilken retning norsk landbruk er i ferd med å gå – uten at vi vet hva som skjer. Derfor – igjen: Hvis man følger våre forslag, som vi har fremmet i flere budsjett, om endringer i bo- og driveplikt og forskjellige strukturer, vil man se at dette vil gå opp.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-12-14:
Nå bar spørsmålet kanskje mer preg av malende demagogi om hvordan det vil gå med det norske landbruket hvis våre forslag blir gjennomført, men jeg skal likevel svare. Vi ønsker et landbruk over hele landet, men vi ønsker et landbruk som fungerer mer på markedsmessige vilkår. Det tror vi faktisk er mulig, og jeg kommer tilbake til disse grunnleggende debattene om den utviklingen vi har i landet basert på statistikken og hvor man ser det skjer endringer som ikke politikken holder følge med. Når det gjelder spørsmålet om hva man gjør med de inngåtte avtalene, er det klart at Høyre vil respektere inngåtte avtaler, men jeg er helt overbevist om at hvis man – som svar på et tidligere spørsmål her – gjennomfører de forslagene som vi har oppe om strukturendringer i norsk landbruk, er jeg helt sikker på at dette vil fungere helt utmerket – og landbruket vil fortsatt være der over hele landet.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-12-14:
Et av løftene fra den rød-grønne regjeringen som aldri ble innfridd, var løftet om rimeligere kraft for industrien. Nå fremhever representanten en garantiordning for kraftkjøp for industrien, en garantiordning som, så vidt jeg kan forstå, ikke er noe annet enn en mulighet til å kjøpe kraft på markedsmessige vilkår for de bedrifter som ikke har en soliditet som gjør at de er i stand til å skaffe seg disse avtalene. Er det Lange Nordahls oppfatning at det forslaget som ligger i budsjettet, og som er den omtalte garantiavtalen, er noe som gir industribedriftene rimeligere kraft?
Svein Flåtten (Høyre), 2009-12-14:
«Bestått» – så langt – er statsrådens egen attest. Jeg skal ikke være uenig i det. Spørsmålet er om budsjettet for 2010 fortsatt vil vise «bestått». I en replikkveksling med lederen av komiteen tidligere i dag stilte jeg et spørsmål om flertallsmerknaden hvor en ber om at Regjeringen «iverksetter tiltak dersom det blir nødvendig». På spørsmål om når det er nødvendig, var svaret fra komitélederen at det er hvis nedgangskonjunkturen «blir en realitet.» Ut fra alle de prisverdige reisene som statsråden har gjort rundt omkring, og ut fra den beskrivelsen som han også i dag gir av enkelte områder i norsk næringsliv, vil han si at nedgangskonjunkturen nå er en realitet? Og i så fall: Når kan vi forvente at tiltakene kommer?
Svein Flåtten (Høyre), 2009-12-14:
Utsettelsen av kapasitetsøkningen, som vi nettopp har diskutert, var nødvendig – helt opplagt – for alle, fordi statsråden på mange vis var i en tvangssituasjon. Det som er problemet med dette, er at vi har en næring som har forberedt seg på en forutsigbarhet. De har visst om hva som skulle komme, og vært i ferd med å innrette seg på det. Det som også er viktig at statsråden snart kommer tilbake til Stortinget med, eller for den saks skyld i hvert fall til næringen med, er en avgjørelse. Altså: En utsettelse var nødvendig, men det er også viktig at en avgjørelse kommer, og kanskje også at man vet når den kommer. At det hele bare svever, uten at man riktig vet hva som blir gjort, er noe av det verste som kan være for en næring. Hva slags tanker har statsråden om dette?