Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-04-08:
Jeg kan starte med det. Jeg er enig i at Regjeringen skal legge fram en framtidig struktur for AMK-sentralene i Norge, slik at vi kan få behandlet de strukturelle endringene som finner sted. Jeg tar da opp det forslaget som er framsatt av Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet. Når SV tar opp dette i sitt Dokument nr. 8-forslag, mener vi det er riktig at man får en slik vurdering. Det skal være slik at vi kan sette de kvalitetskrav og sikkerhetskrav som man ønsker, til også den akuttmedisinske kommunikasjonstjenesten. Jeg tror at utgangspunktet for oss alle er at alle AMK-sentralene skal ha en god faglig og kompetent bemanning. Det er det ingen tvil om. Samtidig finnes det andre kriterier her, som det også må legges vekt på. Blant annet ble det sagt i forbindelse med behandlingen av St. meld. nr. 43 for 2000-2001 våren 2001, den såkalte akuttmeldingen – der bl.a. Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Kristelig Folkeparti understreket dette med å se sammenhengen i forhold til lokalkunnskap, særlig der det var store avstander mellom sykehusene – at det også var viktig med rask og sikker varslings- og kommunikasjonsmulighet mellom de ulike nødmeldetjenestene, for riktig henvisning og behov for koordinering. Videre ble det understreket under behandlingen av akuttmeldingen at det var viktig med god og kontinuerlig kontakt med lokal legevakt og ambulansetjeneste. Vi har jo eksempler på at sentraler har sendt ambulanse til riktig adresse, men i feil by! Jeg tror at lokalkunnskapen er særdeles viktig for at dette skal skje riktig og raskest mulig. Derfor mener vi at vi må se AMK-sentralene og den strukturen disse skal ha, i en bredere sammenheng, bl.a. i samspill med primærhelsetjenesten og ambulansevirksomheten ute. Når vi tar opp dette, er det bl.a. på bakgrunn av at det store antall AMK-sentraler vi har hatt, nå er i ferd med å bli redusert til 13. Etter Fremskrittspartiets mening burde det være bare fem. Vi mener det er altfor store regionale dekningsområder, og at det blir uforsvarlig store distrikter. Det har også å gjøre med den kompetansen som bør være ved en del av sykehusene våre rundt om i landet. Når vi er bekymret for struktur og tilbud og tar opp dette, får vi som regel som reaksjon fra dem som er uenige med oss, at dette er en omkamp når det gjelder helseforetaksetableringen, og at det er en detaljstyring, først og fremst fra dem som var veldige representanter for helsereformen. Men jeg synes det er veldig urettferdig å bruke i hvert fall den argumentasjonen overfor dette. Det blir mer en form for hersketeknikk fra våre motstandere enn en reell debatt om sakens konkrete innhold og de realitetene som tas opp i denne forbindelse. Jeg synes at Stortinget må ta sitt ansvar. Vi har et overordnet ansvar når det gjelder helsetilbudet. Det ansvaret bør vi da kunne vise at vi påtar oss, og vi bør kunne ta opp saker som vi er bekymret for når det gjelder utviklingen i forhold til f.eks. struktur, tilbud og kvalitet. Helseforetakene har fått dette ansvaret, og vi skal ikke blande oss bort i det. Jeg mener imidlertid at det er et klart ansvar for Stortinget og Stortingets partier å blande seg opp i det hvis man er uenig i den utvikling som skjer.