trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Da Stortinget behandlet forslaget om en NOU for en tid tilbake, så ble det vedtaket gjort fordi vi var utålmodige, vi visste at vi hadde mange utredninger, vi visste hva utfordringene var, og vi ønsket en konkret handling, som en stortingsmelding gir. Når stortingsflertallet nå ønsker en NOU, så skal stortingsflertallet selvfølgelig få en NOU om dette arbeidet – ikke noe problem – men jeg vil i hvert fall forsikre både Stortinget og representanten om at dette viktige arbeidet ikke skal bero på en NOU. Vi setter i gang dette arbeidet, med de punktene som nå ligger her. Jeg vil likevel understreke at jeg ikke helt klarer å få tak i hva den NOU-en helt konkret skal inneholde.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Jeg har lyst til å understreke at her er det ingen statsråd som føler seg presset, og i starten på mitt innlegg takket jeg komiteen for et godt arbeid og for de forslagene som ligger her. Innstillingen viser en bred enighet om de hovedlinjene og utfordringene vi har innen fosterhjemsomsorgen. Når Arbeiderpartiet bruker enhver anledning til å latterliggjøre det at Stortinget kommer med egne forslag utover det som regjeringen har foreslått, mener jeg at det taler for seg selv. I åtte år satt Arbeiderpartiet og stemte ned alle gode forslag for fosterhjemsomsorgen som kom fra opposisjonen. Det var svært sjelden det var forslag fra Stortinget som ble vedtatt. Jeg skal være så ydmyk og si at jeg har tro på at Stortinget kan produsere god politikk og komme med gode forslag som kan gjøre en stortingsmelding enda bedre enn det som regjeringen har lagt fram. Det som er gledelig, er at de forslag som får flertall, jobber Barnevernlovutvalget med. Regjeringen er allerede i gang med arbeidet, ikke minst med den nye barnevernsreformen, som er ute på høring. Jeg har til slutt lyst til å understreke kort det som saksordføreren tok opp om det ufødte liv. Det å komme inn tidlig og forebygge er noe av det viktigste arbeidet vi kan gjøre – det å forebygge og hjelpe familiene ved at alle familienære tjenester ute i en kommune jobber sammen for å skape trygge og gode foreldre som kan ivareta barna sine. Jeg har også tro på at det arbeidet som er i gang når det gjelder familievernet og satsingen på helsestasjonene, er med på å gjøre at flere barn får en trygg hverdag hos sine biologiske foreldre. Arbeidet med å tydeliggjøre at det er kommunenes ansvar å bruke familieråd, å se i nettverk og slekt når en skal finne en fosterfamilie, er jeg glad for at vi er godt i gang med, og det er et arbeid som skal intensiveres framover. Jeg vil til slutt takke for en god debatt og gode innspill og forslag til forbedringer på dette området. Det er et område som trenger at vi politisk står samlet, for det er barn som trenger en bedre hverdag – som vi vil gi dem – som vi her debatterer.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-05-31:
Senterpartiet er ikkje representert i komiteen, men eg tar ordet for å varsla at vi kjem til å støtta innstillinga og proposisjonen og forslaget til endringar i barnetrygdlova. Vi kjem òg til å støtta forslaget frå Kristeleg Folkeparti om at dette skal avgrensast til barn som er i skulepliktig alder. Vi er ueinige i den argumentasjonen som kjem frå statsråden her, og viser til at når ein har fått spørsmål frå kommunar, som òg er omtalt i innstillinga, bl.a. Oslo kommune og Drammen kommune, har dei bedt regjeringa om hjelp til å avgrensa langvarig skulefråvær. Eg har ikkje fått med meg at det er nokon som har tatt til orde for behovet for ei slik endring ut frå at barnehagebarn er vekke ein liten eller lengre periode, så vi kjem til å støtta Kristeleg Folkeparti sitt forslag i saka.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-05-31:
Ja.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
For det første vil en NOU være et nøytralt grunnlag å vurdere ting på, og innspill vil også kunne komme på veldig mange andre felt. Jeg tror f.eks. vi hadde kunnet behandle rammevilkårene bedre der. De er nevnt i meldinga, men det er ikke konkludert der. Det er skjøvet på. Det er gode beskrivelser i meldinga, men det er skjøvet på mange av utfordringene vi ser, spesielt når det gjelder rammevilkår, og spesielt når det gjelder det økonomiske som ligger der. Jeg vil også tro at hele feltet hadde hatt større tiltro til en NOU som ikke er en politisk initiert melding, men et nøytralt grunnlag. I tillegg tror jeg også at vi har tid. Da vi sist behandlet saken i Stortinget, var det ikke det man ønsket. Man ønsket en konkret og grundig gjennomgang av feltet, slik at man fikk stabilitet, gode rutiner og gode forslag som kunne løse de problemene vi har i tilknytning til rekruttering.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Først vil jeg si at jeg er veldig glad for at vi har fått så mange gode felles forslag. Men det viser også at vi hadde hatt behov for en NOU som hadde avdekket alle de forslagene. Det ville tatt tid, og vi kunne gjort mange ting i mellomtida – som også statsråden varslet i sitt svarbrev da vi behandlet den søknaden. Nummer én er at vi må framsnakke det å være fosterforeldre. Det har vi et felles ansvar for. Jeg er ikke så redd for at de tiltakene som vi nå har foreslått og skal vedta, ikke blir iverksatt, for det forventer jeg blir gjort. Parallelt med det vil en NOU kanskje kunne avdekke andre ting vi kunne fått til, slik at vi kunne fått enda bedre fosterhjemsomsorg i framtida. Det som bekymrer meg nå, er at vi ikke har en helhetlig tilnærming til feltet.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Da Stortinget behandlet representantforslaget fra Venstre om en NOU, valgte Stortinget å ha tiltro til at statsråden var godt i gang med de viktigste utfordringene. Vi leser av det 14 måneder gamle brevet fra statsråden at utfordringene med oppfølging og veiledning av fosterforeldres økonomiske rammevilkår var vesentlig for å rekruttere og for å hindre utilsiktet brudd, sånn at barnet måtte flytte. Og: «Det var allerede satt i gang en rekke tiltak for å møte disse utfordringene.» Det er ingen overdrivelse å si at meldinga ikke står til forventningene, noe som bekreftes av de forsalgene som nå blir vedtatt her i dag. Kan statsråden forstå at vi i Stortinget er utålmodig på vegne av de utsatte barna og fosterforeldrene, og at vi ønsker en NOU?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Meldinga føyer seg inn i rekken av gode beskrivelser og noen gode tiltak som regjeringa presenterer. Men regjeringa lytter ikke, og det som bør bekymre statsråden, er kanskje organisasjonenes svar på høringen. De var jo ikke fornøyd. Det er ikke arrogant eller overraskende for Stortingets medlemmer at vi må gjøre jobben, det er veldig bra, det er bra at vi har klart å få til det. Men hva tenker statsråden? Tenker statsråden nå at vi burde hatt en NOU i tillegg til at vi selvfølgelig parallelt skulle jobbe med å gjennomføre tiltak? Det er ikke sånn at verden stopper fordi om man setter i gang en NOU. Det betyr at vi også tar en grundigere gjennomgang av saken.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Det at komiteen er blitt enig om så mange forslag, er gledelig, for dette er en sak hvor partipolitikken ikke er mest framtredende. Forebygging er det beste. Det å vokse opp hos biologiske foreldre er bra, om det går. Jeg er glad for at vi får flertall for et forslag der vi ber regjeringa se på tiltak som kan settes inn på forhånd, dersom en oppdager at en gravid mor trenger ekstra støtte i etterkant. Det kan gjøre at den mora blir en god mor. Tidlige tiltak gir ungene en mulighet for å få det gode hjem, og det må være målet vårt – forebygge framfor å reparere er det beste. Barn trenger omsorg, kjærlighet og stabilitet, og vi har prøvd å skape noe av det gjennom forslagene våre fordi ungene fortjener det. Det er, som representanten Bekkevold sa, mange flotte fosterforeldre som gjør en formidabel, stor innsats på vegne av oss andre, og de trenger en ekstra takk for den jobben de gjør, men da må vi også gi dem vilkår som de kan leve med, og veiledning som de trenger når de sier de trenger det. Mange fosterforeldre etterlyser også rettigheter i forhold til ungene. De har ungene i mange år og blir glad i dem, og så plutselig er de borte. Savn av samvær og mulighet til å være sammen med dem er vanskelig mange ganger, og derfor fremmer vi forslag om partsrettigheter som en bør se på. Et annet forslag gjelder ankemulighetene for biologiske foreldre, som jeg mener er veldig viktig. Det er viktig at biologiske foreldre kan anke hvert år, men flesteparten gjør det uten at de får endret mye på saken. Det skader ungene og minsker stabiliteten for dem. Derfor mener vi at dette bør ses på. Vi skulle gjerne ha støttet Senterpartiet i deres ønske om ikke å åpne for flere kommersielle aktører, men det er sånn at vi i hvert fall i forslag nr. 2, fra Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti, har bedt om at man gjennomgår saken. Jeg erkjenner at vi må ha private aktører på det markedet enn så lenge. Forslaget om igangsetting av en NOU er blitt en stor sak her, og det er ikke sånn enten–eller. Det vil ikke være sånn at vi her sier at vi nå setter strek for fosterhjemsomsorgen, og så stopper vi. Jeg tror at statsråden kommer til å komme med mange tiltak dersom denne NOU-en blir vedtatt igangsatt, og så kommer statsråden til å fortsette å jobbe og kommer til å finne fram til flere gode tiltak innenfor fosterhjemsomsorgen. Hun stopper ikke der med å jobbe med god politikk. Den brede gjennomgangen som vi ønsker, må gå parallelt. Derfor tror vi ikke at en statsråd legger ned klingen og sier at nå har jeg fått råd fra Stortinget om at jeg ikke skal gjøre noe mer – det tror vi ikke.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Dette er egentlig bare en kort redegjørelse også for vår stemmegivning. Vi hadde tenkt å støtte Venstres forslag nr. 12, men det er trukket. Ellers støtter vi forslagene nr. 14–21 fra Senterpartiet og håper at en del av dem også får flertall. Barna ber om stabilitet, de ber om omsorg og kjærlighet, og gjennom den behandlingen som vi har gjort nå, håper jeg at flere barn kan få en bedre hverdag. Jeg gjentar også at jeg takker komiteen for en veldig god jobb og godt samarbeid.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Eg er heilt einig med representanten Sonja Mandt i at vi hadde eit godt arbeid i komiteen. Det ligg mange føringar der på godt arbeid som skal gjerast i framtida, ikkje minst frå sjølve komiteen, men òg frå regjeringa. Det vil kosta, og det vil brukast ein del tid på akkurat det. Arbeidarpartiet kjem med eit forslag om at dei ønskjer ei NOU. Vi veit at det vil kosta pengar, og vi veit det vil kosta tid, som vi kanskje skulle brukt litt annleis. Då er mitt spørsmål: Kva er det denne meldinga manglar, og kva er det viktigast for Arbeidarpartiet at ei NOU skal innehalda?
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Nei, eg vil ikkje bruka ordet «pinleg». Tilbakemeldingar går opp og ned her i livet uansett kva for saker dei omhandlar, men vi tar jo med oss det som har kome tilbake til oss. Men vi har òg fått mange positive tilbakemeldingar, og om det ikkje var konkret på høyringa, var det ad omvegar, og det er vi svært glade for. Så er vi fullstendig klar over at vi har ei mindretalsregjering, og demokratiet rår. Men når eg no ser på merknader som er levert av både regjeringspartia og opposisjonen, synest eg det er veldig godt og kjekt å sjå at vi kan dra i den same retninga på mange, mange gode område.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Regjeringa lyttar, og dei arbeider godt. Hugs på at det er mykje som står i denne meldinga, m.a. at regjeringa vil, at regjeringa arbeider med det, og at regjeringa vil fortsetja å arbeida med det. Det er mange gode poeng der som vi må ta med oss vidare. Så er eg heilt sikker på at for fosterheimsbarna og deira fosterheimsforeldre vil det bli betre tider framover. Og då er eg veldig fornøgd.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Eg har behov for litt stemmeforklaring frå Framstegspartiet og Høgre. Vi vil gå inn for forslag nr. 15 og nr. 18–20, frå Senterpartiet. Samtidig har eg lyst til å peika på ein del ting som ser ut til å gå litt i gløymeboka. Regjeringa har her lagt fram ei melding som går punktvis gjennom kva det handlar om, der dei òg kjem med oppsummeringar og tiltak. På kvart einaste punkt dei har her, står det «å bidra til», «at det utvikles», «at videreutdanningstilbudet vurderes», «at det utredes nærmere om», og det står om rekruttering – det står om mykje i denne meldinga. Og eg er ikkje redd for at vår statsråd ikkje vil gå hardt inn for å få gjennomført alle desse tiltaka på ein god og skikkelig måte – eg berre gler meg til at alle desse tiltaka blir tatt hand om og sette ut i livet.
Svein Harberg (Høyre), 2016-05-31:
Som Mandt som saksordfører sa, har det vært godt samarbeid i denne saken, og det er mange felles forslag som foreligger her. Det som uroer meg, og som jeg lurer på om uroer representanten Mandt, er: Vi vet at det er stort behov for fosterhjem fort. En del av de tiltakene som vi nå setter i gang, er for at vi skal få oppmerksomhet rundt og fortgang i det. Det vil ta flere år før en NOU er tilbake i regjeringen, og så skal det være stortingsbehandling. For at den skal se en helhet, må flere av de tingene som vi nå spiller inn og har flertall for, spilles inn som et mandat til NOU-en, ellers blir ting ikke sett i sammenheng. Er det ikke litt tragisk at vi skal utsette dette i flere år, istedenfor å sette i gang tiltakene nå for de barna som venter på oss?
Svein Harberg (Høyre), 2016-05-31:
Det var bare noen underveisavklaringer som distraherte oss lite grann. Jeg har lyst til å stille et spørsmål til representanten Breivik, fordi han nå var ganske tydelig på hvor håpløst det var at vi ikke kom med de pengene til å øke godtgjørelsen for fosterhjem allerede i 2017. Det kan jo bli en spennende og tøff kamp uansett i det budsjettet. Vi har spurt litt rundt om og ikke fått så klar tilbakemelding på at det er satsen som utløser flere fosterhjem, men at det er mange andre ting som først bør ordnes. Jeg lurer på om representanten Breivik har noen andre tilbakemeldinger som han kan dele med oss, som sier at akkurat det å øke bittelite grann på den satsen utløser mange nye fosterhjem.
Svein Harberg (Høyre), 2016-05-31:
Det er jo en del andre forslag i denne saken som massene har samlet seg om, og en av de tingene man har samlet seg om, er at man må se på pensjons- og forsikringsvilkår for disse fosterhjemmene, og at det blir forutsigbare og gode rammer. Dette vil også kunne kreve en del kostnader. Dette har vi fått veldig klare tilbakemeldinger på at er noe som bør prioriteres, som betyr noe for mange. Ser representanten Breivik at det også er en kostnad som vi kanskje skulle prioritere først? Det er i hvert fall en bakgrunn for at vi tenker sånn.
Mette Tønder (Høyre), 2016-05-31:
Jeg sier meg ikke enig i virkelighetsbeskrivelsen til representanten. Jeg mener at dette var en svært god melding. Jeg er uenig i at den gode jobben vi gjør her på Stortinget, kommer istedenfor ‒ jeg mener det kommer i tillegg til. Det er fordi jeg har tiltro til det demokratiet som sitter her, og at vi faktisk kommer frem til enighet. Det har vi gjort i denne saken. Det er det som er så flott. Her har vi sittet sammen, vi har hørt på høringsinstansene, og vi er blitt enige om flere forslag, som vi kommer til å stemme for, alle sammen. Men Arbeiderpartiet vil allikevel stoppe, trenere, gå tilbake og vente. Det er jeg uenig i.
Mette Tønder (Høyre), 2016-05-31:
Det er sånn at når en melding kommer til Stortinget ‒ det er kanskje noe som en er litt uvant med i Arbeiderpartiet ‒ mener vi at det med en mindretallsregjering, som vi nå har, er viktig at Stortinget faktisk gjør jobben, og setter seg sammen og jobber med meldingen. Så er jeg uenig i den virkelighetsbeskrivelsen som representanten fremlegger. Jeg mener vi fikk et svært godt utgangspunkt, som vi har jobbet godt med, og som har blitt enda bedre. Så er det rart – dersom vi var så fryktelig uenige – at nesten alle merknadene er komitemerknader i innstillingen som nå ligger på bordet.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Det var fortsatt mye igjen av taletiden, så jeg tenkte det var litt tid til å tenke seg om – men vi går rett på sak. Representanten Reiertsen har i sitt innlegg brukt tid på å rose den enigheten som har oppstått i Stortinget, og det er gledelig. Når det gjelder likestillingsmeldingen, har vi måttet gjøre det i tre omganger, og vi holder på med barnehagemeldingen. Når det gjelder fosterhjemsmeldingen, har regjeringen lagt fram en melding som er forholdsvis god på beskrivelse, men som nesten ikke inneholder tiltak i det hele tatt. Det var jo en unison tilbakemelding fra høringsinstansene da de var på høring i komiteen, og også fra en samlet opposisjon her på Stortinget, om at her var det svært mangelfullt, til tross for at Fremskrittspartiet før valget og i forrige periode snakket seg god og varm om behovet for både mer trygghet for fosterhjemsbarna og mer stabilitet og oppfølging for fosterhjemsforeldrene. Likevel var den altså svært mangelfullt. Var det pinlig for representanten Reiertsen å være vitne til høringens unisone tilbakemelding om at denne meldingen var mangelfull?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Ja, og det er hyggelig at vi har kommet fram til enighet om en rekke punkter, men den jobben kunne vi altså ha unngått hvis regjeringspartiene hadde lyttet til et samlet fagfelt i forkant av meldingen. Og tilbakemeldingen har jo vært veldig tydelig: for det første at her trenger vi å se hele feltet samlet for virkelig å gå gjennom det og for å treffe de tiltak som er viktig å gjennomføre. Så har det vært ganske kjent i lang tid at fosterhjemsbarna har vært opptatt av stabilitet, trygghet, kjærlighet og mulighet for forutsigbarhet, og at fosterhjemsforeldrene er opptatt av gode rammevilkår og god oppfølging underveis, noe som også ville ha begrenset antallet flyttinger. Likevel valgte regjeringspartiene ikke å lytte til de signalene. Det er først når Stortinget går sammen og tvinger dette på plass, at det blir en løsning. Hvorfor er det sånn at regjeringspartiene ikke evner å gjøre den jobben selv og lytte til fagfeltet?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Det er lit interessant å høre retorikken til regjeringspartiene for tiden. I neste debatt vi skal ha i Stortinget, er argumentasjonen fra regjeringspartiene at vi kan ikke vedta noe nå, for vi må vente på en NOU. Og nå er saken tvert imot at vi må ikke vedta noen NOU nå, fordi vi skal handle nå. Poenget til opposisjonen her er nettopp det som Geir Jørgen Bekkevold peker på, at det er ikke noe motsetningsforhold her. Vi har en rekke forslag som vi ønsker å få vedtatt i Stortinget i dag. I tillegg ønsker vi å ha en helhetlig gjennomgang av hele feltet. Det må være mulig å kombinere begge deler. Så registrerer jeg at Horne påstår at salen er arrogant og at vi er overrasket over at det kommer forslag fra Stortinget. Nei, vi er ikke overrasket over at det kommer forslag fra Stortinget. Det vi er overrasket over, er at det ikke kommer forslag fra regjeringspartiene – når man, som Solveig Horne selv sier, sto på dag og natt i åtte år i opposisjon og fremmet forslag. Hvorfor benyttet man ikke sjansen når man faktisk fikk makt og velgernes tillit og muligheten til å legge fram de forslagene i en stortingsmelding, når en har sjansen?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Jeg synes det er ganske forunderlig når vi hører retorikken her, for det er jo ikke riktig. For det første ble det jobbet systematisk med dette også i de åtte årene da den rød-grønne regjeringen hadde muligheten til å styre dette feltet. Samtidig erkjenner vi at det fortsatt er mange store utfordringer som gjenstår. Derfor hadde vi i det minste trodd at regjeringspartiene ville stå for det de sto for i opposisjon, og ville fremme de forslagene når de hadde sjansen, i en egen stortingsmelding. Når så ikke skjer, er det jo gledelig at Stortinget evner å finne sammen til felles forslag som kan styrke feltet ytterligere. Så – i tillegg til det – ligger det nå en invitasjon fra opposisjonspartiene til ytterligere å gå inn i dette feltet ved å få en skikkelig kartlegging og en NOU på feltet. Kan ikke statsråden i det minste ta imot den invitasjonen til å få muligheten til å gå inn i dette feltet på en grundig måte, slik at vi også kan samle oss om noen nye gode, konkrete forslag for framtiden?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Ja.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Det er åpenbart at Høyres logikk på dette området handler om at siden alle har det like ille, skal vi kutte for alle, i stedet for det som vi erkjenner, nemlig at ja, alle har store utfordringer, men de minste har nok de tøffeste utfordringene – sånn som mediemarkedet ser ut i dag – når det gjelder å lykkes med den digitale transformasjonen. Derfor har vi dette forslaget om å utrede en heving av minstesatsene, kombinert med at vi også ønsker en heving av rammen når det gjelder produksjonstilskuddsordningen som sådan. Handler egentlig regjeringspartienes motstand mot dette forslaget nettopp om dette, at et sånt forslag vil innebære at vi må heve produksjonstilskuddet, fordi regjeringspartienes plan fortsatt er å kutte produksjonstilskuddet for alle ytterligere?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Vi har gitt vår tilslutning til å opprette Mediemangfoldsutvalget. Vi har sagt klart fra i mange sammenhenger at vi tror det er riktig å se hele feltet overordnet. Arbeiderpartiet har faktisk hatt sitt eget demokrati- og medieutvalg, som har jobbet over lengre tid, og har levert mange forslag til hvordan dette kan løses. Ingen må tro at det handler enten om å sette ned et utvalg eller om å foreslå tiltak – det er begge deler. Parallelt med at man ser på dette overordnet fra utvalgets side, må man ikke komme i en situasjon hvor kua dør mens gresset gror. Nå skjer det store omveltninger i mediebransjen, og det er viktig at vi er på hugget når det gjelder hvordan vi kan legge til rette for at det sterke mediemangfoldet vi har i Norge, kan fortsette. Det gjorde vi i allmennkringkastingsavtalen, og det gjør vi også forsøk på med dette. Hvorfor har statsråden sånn motvilje mot i det hele tatt å vurdere å følge med på utviklingen og sette i verk tiltak, når hun ser at her er det mange aktører som er under press?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Vi skal selvsagt ha respekt for denne prosessen, og jeg mener at det ikke er noen motsetning mellom det og det å stadig utvikle mediepolitikken også fra dette hus. Vi kan ikke kortslutte hele politikkutviklingen fra Stortingets side fordi statsråden har et utvalg på gang. Det var noe av hovedpoenget til den forrige statsråden i den forrige debatten i denne salen – at hvis Stortinget vil ha en NOU, skal Stortinget få en NOU, men det må ikke hindre regjeringen fra å levere forslag hvis man ser at det er behov for det. Men så hører jeg det motsatte budskapet fra denne statsråden – at fordi vi har et utvalg, så skal vi ikke fremme noen forslag. Nå skal vi altså sitte og vente til våren 2017, når dette utvalget kommer med sin utredning. Da er det et klart faktum at det ikke vil skje noe med mediepolitikken fra denne regjeringen før neste stortingsperiode. Jeg er stygt redd for at man da har kommet i en situasjon hvor vi har ganske store utfordringer, som har blitt enda større fordi regjeringen viser vegring. Da må vi jobbe for at vi får et nytt flertall som fra neste stortingsperiode kan iverksette en mer offensiv mediepolitikk.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Bare en kort kommentar til slutt. Vi har fått høre mange varme, gode innlegg fra høyresidens representanter for å bevare dagens ordning. Det er i så fall helt nytt at man mener den er treffsikker. Det er en helt annen retorikk enn det vi har hørt fra Høyre og Fremskrittspartiet tidligere år. At man også mener at nivået er riktig, er i så fall historisk nytt. Jeg håper det innebærer at det ikke kommer forslag om nye kutt, som vil ramme alle mottakerne av produksjonstilskudd som sådan. Jeg vil understreke at et forslag om en utredning, slik vi har skissert i innstillingen, måtte innebære at det var i statsbudsjettet regjeringen kom tilbake med en vurdering av økning av minstesatsene, og at man da selvfølgelig også måtte kombinert det med en økning av produksjonstilskuddet – uten at de store mottakerne skulle få store kutt. Jeg tror nok vi har mye å se fram til av endring i holdning fra regjeringspartienes side når det gjelder det som tidligere utelukkende har dreid seg om kutt i produksjonstilskuddene til norske medier.
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2016-05-31:
Noen av de mest grunnleggende verdier for barn er å vokse opp i trygge, stabile og forutsigbare omgivelser. Mange vil hevde at dette er helt avgjørende for hvordan ditt liv blir når du er voksen. Barnekonvensjonens artikkel 3 legger vekt på at barnets beste skal ligge til grunn når man iverksetter tiltak fra det offentlige som kan påvirke barns oppvekstvilkår. De fleste er enig i dette prinsippet, men det er også viktig at dette må ses i sammenheng med artikkel 12, som gir barn rett til å fremme sine synspunkter basert på alder og modenhet. Derfor handler barnets beste om barns rett til å bli hørt eller et barneperspektiv om man vil. Dette må være utgangspunktet i alt fosterhjemsarbeid – fra barnevernsutredning til fylkesnemnd og senere plassering i fosterhjem. En grunnleggende utfordring ved plassering i fosterhjem er samhandlingen mellom barnet, fosterhjemmet og biologisk familie. Barnet skal etablere seg i en ny familie, og det skal samtidig være kontakt med biologisk familie for at barnet skal kjenne sin forhistorie. Dette er utfordrende for alle parter, men avgjørende for barnets omsorg. Noen barn opplever å bli flyttet fra et fosterhjem til et annet – noen flere ganger. Dette er uheldig og kan utfordre den tryggheten og stabiliteten som barn, som allerede har opplevd mye usikkerhet, behøver. Det er derfor viktig å satse mer på veiledning og opplæring av fosterforeldre så de kan møte de utfordringene fosterbarn kan ha. Fosterforeldre bør få god informasjon om hva det innebærer å være fosterhjem, men også utfordres på relasjonen seg imellom og hvordan de felles løser problemer som kan oppstå. Barn plassert i fosterhjem skal følges opp med jevnlige tilsynsbesøk for å være sikker på at de får den omsorgen de behøver. Det må ikke bare legges vekt på antall besøk, men også at besøkene oppleves som meningsfulle for barnet, og at det samtidig er en opplevelse av å bli hørt. Når det nå legges fram en melding til Stortinget om fosterhjem til barnets beste, vil jeg benytte anledningen til å takke regjeringen for å sette en viktig sak for barn på dagsordenen, men også for det spennende og interessante arbeidet som har foregått i komiteen. La oss ikke glemme at arbeidet med fosterhjem krever godt utdannede sosialarbeidere, gode fosterhjem og et barneperspektiv der barn blir lyttet til når de har behov for det.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Dagens familier er mer mangfoldige enn tidligere. Det er viktig at det mangfoldet av familier også gjenspeiles i rekrutteringen av fosterfamilier. Ektepar med eller uten barn fra før, samboere med eller uten barn fra før, LHBT-personer med og uten barn, aleneforeldre, enslige – ja de er alle eksempler på det mangfoldet en har av ulike familieformer i Norge. Det er viktig at vi evner å se den enkeltes omsorgsevne som viktigste parameter for om en kan være godt egnet som fosterfamilie, små eller store familiefellesskap. Skal vi øke andelen som ønsker å være med og gjøre en viktig omsorgsoppgave som fosterhjem, er det viktig at vi politisk legger til rette for mangfold av hjem, mangfold av hvordan familien er organisert, og at vi ser det positive og anerkjenner det mangfoldet. I stortingsmeldingen «Trygghet og omsorg. Fosterhjem til barns beste» slås det fast at ved valg av fosterhjem skal barnevernstjenesten ta hensyn til barnets religiøse, kulturelle og språklige bakgrunn. Det er derfor viktig at vi i dag poengterer denne rettigheten når det også gjelder barn som tas ansvar for av barnevernet. Når det gjelder samiske barn, er det her hensyn som vi spesielt må være med og ta ansvar for og kaste lys på, at vi legger til rette for at vi rekrutterer nok samiske fosterhjem som står klare for å gi omsorg, for å være en kulturbærer videre for de barna som har behov for det. Det er viktig at meldingen følger opp med konkrete tiltak også på dette området, altså tiltak som gjelder samiske barn. Til slutt har jeg lyst til å påpeke at jeg syntes det var trist å oppleve starten på statsråd Hornes innlegg i dag. Jeg mener at angrepet på Arbeiderpartiet ikke var berettiget, men jeg opplever det som et svar på at en statsråd er presset, presset over tilbakemeldinger fra både fagmiljøer og oss i dag og tiden i forkant over manglende tiltak på flere sentrale områder i den meldingen hun leverte til Stortinget.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-05-31:
Det er ingen tvil om at regjeringen ikke tror at den eneste løsningen er å heve produksjonstilskuddet. Det står jo i plattformen for denne regjeringen, så det kan ikke komme som noen overraskelse selv for representanten Grande. Men når det er sagt: Bakgrunnen for at vi ikke ønsker å støtte et slikt forslag, er at vi vil se på hvordan vi kan sikre norsk mediemangfold – og gjøre det ut fra en totalvurdering. Det var derfor vi satte ned Mediemangfoldsutvalget, slik at man kunne se dette i en helhet, ikke bare gå med på løsninger for enkelte deler av pressen – og i dette tilfellet bare lokalaviser – men sikre hele floraen av norske medier når vi nå går inn i en ny tid, som krever stor omstilling av norske medier.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-05-31:
Om lokalavisene skal leve eller dø – jeg tror ikke det står om noen måneder. Jeg er mer optimistisk på norske lokalavisers vegne enn som så. Jeg tok dette initiativet og forslaget på alvor. Derfor innhentet jeg også en utredning fra Medietilsynet som viste at medier som mottar mindre enn 1 mill. kr, ikke har større driftsøkonomiske behov for økt tilskudd enn andre medier i ordningen. Når denne utredningen viste det, kunne jeg ikke anbefale regjeringspartiene å gå inn på et forslag som hevdet noe annet enn det utredningen fra Medietilsynet viste. Jeg tror det er grunn til faktisk nå å ha respekt for de fagfolkene som er satt sammen i dette utvalget, og som skal legge frem en NOU, og at departementet får jobbe videre med denne NOU-en, og så legges det frem for Stortinget. Det tror jeg alle er tjent med.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-05-31:
Jeg har behov for igjen å understreke at når det ikke kan påvises et behov for å innføre et fast minimumstilskudd på 1 mill. kr, slik Arbeiderpartiet hevder, og den utredningen som jeg har innhentet fra Medietilsynet, viser at medier som mottar mindre enn 1 mill. kr, ikke har større driftsøkonomiske behov for økt tilskudd enn andre medieordninger, så sier det seg vel selv hvorfor jeg er glad for at dette forslaget ikke får flertall.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-05-31:
Takk for svaret frå statsråden. Eg set pris på at statsråden ønskjer å prioritera marin forsking og legg opp til å følgja godt opp stortingsvedtaket på dette området. Det er veldig bra. Forsking og utvikling er blant dei innsatsfaktorane som er grunnleggjande viktig for utvikling av heile sjømatnæringa, og det er grådig viktig i dei tidene me er inne i no. Tidlegare har me drøfta marin forsking her i Stortinget, seinast i arbeidet med stortingsmeldinga om ein konkurransedyktig sjømatindustri, og i innstillinga til ho, Innst. 215 S for 2015–2016, kan me lesa under eit avsnitt som heiter «Forskning og marked»: «Komiteen vil i denne sammenheng fremheve at et godt samspill mellom den offentlige innsatsen og industriaktørenes egen forskning er avgjørende for at forskningsresultatene kan omsettes til lønnsom næringsutvikling og nye arbeidsplasser.» Stortinget ønskjer altså at me har eit endå tettare og endå betre samspel mellom akademia og den forvaltingsbaserte forskinga, men òg i det arbeidet som fiskarane legg ned i forsking. Og akkurat i år har dei brukt utruleg mykje ressursar på å leiga inn ekstra fartøy og ekstra kapasitetar for nettopp å vera med og synleggjera ei anna side av denne forskinga og koma fram til andre gode anslag. Da synest eg det er litt tragisk, for eg kunne godt tenkt meg at statsråden hadde villa nytta dei resultata som kom i år. Det hadde eg sett veldig stor pris på. Men eg tek med meg at han ønskjer å prioritera budsjettet for 2017, og eg støttar opp under at det er ei god sak. Statsråden nemnde òg at omdømet var viktig. Det er klart at når det er eit så stort gap mellom det som fiskarar ser, og det som forskarar ser – og når han òg nemnde at ICES var berebjelken i dette – tenkjer eg at det hastar med å få løyst denne floken. For om denne ueinigheita som me opplever her i landet, spreier seg utover norske landegrenser, kan det henda mange andre òg hevdar at alt det som ICES kjem fram til, kanskje ikkje er det rette – slik at det kan verta ueinigheit også med andre land om me ikkje trykkjer litt hardare på, og prøver å utsetja å redusera denne ueinigheita altfor lenge. Eg skulle ønskja at me i samband med opptrappinga av dette var endå meir presise på at me ønskjer å redusera dette gapet fortare. Sjølv om HI viser gode taktar og tonar og ønskjer å redusera og å hjelpa til her, tenkjer eg at dei treng eit lite press på seg for å få fortgang i dette arbeidet.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-05-31:
Eg takkar for mange gode innlegg, og ikkje minst vil eg takka statsråden, som tek til orde for at han vil vera med og medverka til at havforskinga tek i bruk nye modellar, nye metodar og nye måtar å gjera ting på i framtida. Det trur eg er viktig, skal me få til dette på ein god måte i framtida. Eg var på ein havkonferanse i Bergen i går, og der heldt SINTEF eit innlegg. Dei tok til orde for at forsking i havet – spesielt havforsking som gjeld bestands- og ressursforsking i havet – måtte ta i bruk både sonar og ein del andre metodar, og gjerne òg bruka data frå fiske- og fangsfartøya. I dag er det jo nokre gedigne datamaskiner i fiskefartøya som går på havet, og som samlar inn enormt mykje informasjon. At me ikkje er i stand til å samla dette og bruka dette på ein god måte, er eigentleg litt kritikkverdig. Det bør me ta med oss, i alle fall når SINTEF påpeikar at dette er fullt mogleg. Så når det gjeld den forskinga me driv med i havet, kunne eg òg tenkt meg at det var litt meir samarbeid, at ein var meir samkøyrd, og at forskingsmiljøa utfordra kvarandre i litt større grad enn dei gjer i dag. Eg oppfattar det slik at statsråden stolar veldig sterkt på det som kjem frå havforskinga, men me høyrer jo at andre forskingsmiljø òg har tankar om både havforsking og ressursforvaltningsforsking, men òg innanfor laks, lus og den slags finst det gode forskingsmiljø som kanskje ikkje har akkurat det same synet som Havforskingsinstituttet til kvar tid. Eg tenkjer at dette òg er viktige forskingsmiljø, som vi òg bør kunna lytta til i framtida. Skal norsk fiskerinæring og norsk sjømat hevda seg og koma seg vidare i norsk økonomi, til beste for det norske samfunnet, må ein skaffa seg betre og meir vitskapleg dokumentasjon, både om fiskebestandane og om laks og andre område. Ein må skaffa seg betre kunnskap om dette og ha eit betre grunnlag for avgjerder i verdikjeda i desse næringane. Det vart nemnt frå fleire at norsk havforsking er svært høgt verdsett internasjonalt, og det har ho jo vist gjennom ei rekkje år. Men det betyr ikkje at ho kjem til å vera blant verdas beste i dette i all framtid. Viss ikkje me hjelper ho, støttar ho og hjelper ho til å utvikla seg, vert det status quo, og ein heng seg opp i ein metode for forsking som var god på 1970-talet, men som no, på 2000-talet, ikkje er brukande i det heile.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Jeg vil bare gjenta at interpellanten har tatt opp en meget viktig sak. Jeg har også nevnt flere elementer som kan bidra til å bedre kunnskapsgrunnlaget som er basisen for våre beslutninger, og det skal følges opp. Masterplanen for marin forskning skal følges opp, og det skal det aldri stilles noen spørsmål om. Det synes jeg det står veldig respekt av. Nå foregår det et stort prosjekt kalt CRISP – Centre for Research-based Innovation in Sustainable fish capture and Processing technology, veldig langt, men det er veldig viktig. Der prøver en bl.a. å måle stimstørrelser med en kalibrert sonar, i motsetning til de sonarene som fiskerne selv bruker. CRISP-forsøket innebærer at man også bruker mer tid per stim enn det man faktisk har brukt på bl.a. «Vendlatoktet», gjennom en inspeksjonsfase der en går rundt stimen og måler flere ganger, slik også fiskerne ønsker å gjøre når de inspiserer, for å estimere volum og tetthet. Jeg registrerer med glede at her har det kommet en idé fra Havforskningsinstituttet, for Havforskningsinstituttet er også like opptatt av at vi skal fjerne denne typen uenigheter, slik at vi kommer oss raskere videre – ikke nødvendigvis med en fasit, men med best mulig grunnlag for å lykkes framover. Derfor har Havforskningsinstituttet også, for ytterligere å styrke bruken av sonar innenfor mengdemåling av pelagisk fisk, foreslått et utvidet samarbeid med fiskerinæringen gjennom å gjennomføre flere spesialundersøkelser à la det man gjør i CRISP, i tradisjonelt fiskeri, der stimstørrelsen blir målt med sonar og stimer blir fanget og levert. Dessuten har jeg registrert at også Havforskningsinstituttet gjerne vil at fiskere skal bli med på denne typen forskningstokt, og at forskerne blir med på fisket. Jeg tror det er et godt innspill fra Havforskningsinstituttet, og jeg vil følge det opp, for jeg tror at det kan bidra til et mer omforent syn på sonarestimat av stimstørrelse hos NVG-sild. Så vet vi – jeg var selv nede og besøkte Kongsberg Gruppen – at det kommer nye metoder, ny teknologi, som i morgen vil gi oss de verktøyene som er nødvendig for å bli enda mer treffsikker når det gjelder å måle bestandene, slik at den typen uenighet forhåpentligvis vil forsvinne.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
La meg først si at jeg tror all forskning ønsker å bli satt kritisk lys på, og det føler jeg også at Havforskningsinstituttet ønsker. Jeg skal ikke begi meg så mye inn i en debatt om forskning, men all forskning er jo beheftet med noe usikkerhet – det er det eneste som er sikkert. Man forvalter ut fra den kunnskapen man har i øyeblikket, og så jobber vi alle for å få det enda bedre. Det er også derfor representanten Farstad kan skryte av, med rette, at Venstre har løftet betydningen av dette gjennom økte bevilgninger. Det er helt riktig. Og jeg er veldig glad for at Stortinget nettopp har sagt – enstemmig – at man ønsker en opptrapping når det gjelder ressursforskning. Da står jeg mye bedre rustet når jeg går inn i budsjettforhandlinger i august, i budsjettrundene da. Det er et klart og tydelig krav fra Stortinget. Norge er altså blant de landene i verden som bruker mest ressurser på denne type forskning, men heller ikke vi kan på noen som helst måte sette to streker under alle svar som vi har i dag. Det er fortsatt usikkerhetsmomenter, og det er derfor vi må fortsette å utvikle kunnskapen på den måten vi gjør nå. Jeg vet ikke om det er helt riktig, men jeg prøver meg likevel: En kan faktisk si at den sildekollapsen vi hadde på 1960-tallet, var en av årsakene til at vi har så god forvaltning i dag. En måtte gjøre noe. Og så har jeg hørt fra mange i miljøet at vi fortsatt går og venter på en ny, sterk årsklasse av sild. Den siste var i 2004, slik jeg har forstått det. Derfor tror jeg det er viktig at vi går med forsiktighet her. Men som jeg sier: Det er kommet en invitasjon fra Havforskningsinstituttet, og jeg tror at næringen skal ta imot den med utstrakt hånd, der man får noen ekstraordinære tokt med undersøkelser og måter som fiskeri og næring gjennomfører selv. Jeg kan ikke stå her uten å si: I går var jeg i Bergen på en stor konferanse som regjeringen har iverksatt: Vi skal fremme en havstrategi, vi skal fremme en bioøkonomistrategi, vi skal ha en opptrapping av ressursforskning. Vi snakker om milliarder av kroner; vi bruker altså 32–33 mrd. kr på forskning, og det stopper ikke der. Vi har behov for enda mer hvis vi alle skal ta ut de ambisjonene og det potensialet, som vi faktisk er enige om, som finnes ute i havet.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Problemstillinga som representanten Trellevik tar opp i denne interpellasjonen, er tidvis ein gjengangar mellom forvaltningsmiljøa og yrkesutøvarane innanfor fiskeriet, og relativt høgrøysta diskusjonar er då regelen framfor unnataket. Så må ein også understreke at utanfrå får fiskerinasjonen Noreg i all hovudsak ros for god forvaltning, og det med rette. På møte med EU-representantar blir dette understreka tidvis veldig ofte. Betydninga av ICES var statsråden inne på, så det skal eg ikkje gjenta. Men når forståinga og tolkinga av volum, slik interpellanten viser til, er så dramatisk ulik, utfordrar det forståinga og ikkje minst legitimiteten til forvaltarmiljøet, og det er ingen tent med, jf. diskusjonen om omdøme. Så skal vi heller ikkje underslå at anslag kan vere vanskeleg, og at interessekonfliktar kan prege konklusjonane til den enkelte. Men når anslag blir så milevidt ulike som vi ser i dette eksempelet, er det eit problem. Ofte ser vi ei overdriven føre var-haldning som pregar forvaltaransvarleg, og som næringa med rette tidvis kan oppleve urett. Det er dei veldig tydelege på i kontakten med oss representantar. Med store ressursar som no blir annonserte gjennom havsatsinga, og som blir stilt disponible, bør bestandsvolum vere ein viktig del, og forbetringar på dette området er noko vi forventar. Når det gjeld eksempel på kor viktig god bestandsforståing er, kan ein nemne makrellen og makrellkrigen, det store volumet og det endra vandringsmønsteret som førte til avståing av store volum til andre nasjonar, til stor frustrasjon for pelagiske fiskarar – og det kan ein forstå. Den dagen vi opplever ein sterk nedgang i den førekomsten – for svingingar veit vi det vil bli – vil konfliktnivået stige, med fleire nasjonar involverte. Ny teknologi og forbetra forståing er verktøy som bør implementerast i forvaltarmiljøa, som har ein viktig plass i denne samanhengen, og vi må ha eit system som gir HI og andre truverde når dei kjem med sine anbefalte kvotevolum. Underteikna har blitt kontakta av ressursmiljø som sit på ny teknologi som dei meiner vil gi større sikkerheit i bestandsvurderingane, noko vi alle bør etterspørje og støtte utviklinga av. Statsråden var jo inne på eit eksempel på det i sitt siste innlegg. Det gler meg og viser at teknikken kan vidareutviklast og vil gi nødvendig sikkerheit, eller kanskje heller fjerne dagens usikkerheit – så langt som mogleg. Statsråden nemnde også FUR-utvalet og kor viktig det er, og som på mange måtar vil vere ein ambassadør mellom forvaltninga og fiskeria, noko som eg trur er både hensiktmessig og nødvendig. Heilt til slutt: Takk til interpellanten for å bere til Stortinget denne viktige problemstillinga.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-05-31:
Jeg vil starte med å takke interpellanten for å ta opp dette temaet, muligens smalt, men viktig. Interpellanten er i sitt innlegg innom de fleste sider ved saken – nærmest i omtale av hver enkelt stim med fisk også – så jeg vil begrense meg til å si at det er viktig at vi har med oss at norsk ressursforvaltning er en suksesshistorie i stort, og at en god bestandsforskning er en viktig del av forvaltningen. Tillit er det bærende stikkordet her, men det er også viktig at det er rom for debatt rundt disse tingene, og at en praktiserer åpenhet. Jeg vil i all hovedsak si meg enig i interpellantens første innlegg. Jeg registrerer at statsråden er godt fornøyd med både egen og regjeringens innsats på feltet. Men jeg har også behov for å si at den opptrappingsplanen for bestands- og ressursforskningen som Stortinget har gjort vedtak om, har Stortinget og opposisjonen store forventninger til når den kommer i statsbudsjettet for 2017.
Pål Farstad (Venstre), 2016-05-31:
Vi står i fare for ikke å få utløst potensialet i norsk fiskerinæring fordi vi ikke vet så mye som vi kunne ha visst om viktige fiskebestander. Norsk vårgytende sild er en slik bestand. Anbefalingene fra forskerne er kanskje mer forsiktige enn de kunne vært, hvis vi hadde visst enda mer om bestanden. Således kan fiskerinæringen, både i sjø og på land, gå glipp av store verdier, i tillegg til verdiene og de positive ringvirkningene for leverandører, kystsamfunn og norsk økonomi. Dette er en av hovedgrunnene til at Venstre og jeg har vært opptatt av at Stortinget må bevilge mer penger til havforskning – både til havforskning generelt og ikke minst til forskning på de viktigste bestandene våre. Fra den dagen jeg kom inn på Stortinget høsten 2013, har jeg jobbet for å få opp bevilgningene til havforskningen. I Venstres alternative budsjetter fra og med 2014-budsjettet har vi vært ambisiøse – ja langt mer ambisiøse enn regjeringen i satsingen på havforskning. Det har lyktes oss å få på plass verdifulle påplussinger, noe som også framkom i Stortingets behandling av sjømatindustrimeldingen tidligere i vår. Mye gjenstår, men det er et brukbart steg som er tatt når Stortinget samlet har pekt på behovet for økt innsats. Nå har vi forventninger til fiskeriministeren og regjeringen når det kommer til oppfølgingen av denne bestillingen. Det var fiskeriministeren inne på i innlegget sitt tidligere i dag. Det er på denne måten jeg som stortingsrepresentant kan og skal bidra – ikke som megler og mellommann mellom fisker og forsker. Jeg synes det er positivt at representanten Ove Bernt Trellevik med denne interpellasjonen får synliggjort viktige problemstillinger, for det er ikke bra at vi har denne klinsjen mellom deler – jeg sier deler – av fiskerimiljøet og havforskningen om forståelsen av bestandssituasjonen. Men det er ikke min oppgave, og det kan ikke være Stortingets oppgave, å blande seg inn i målemetoder og andre forskningsmetoder. Jeg har stor respekt for norsk havforskning og det arbeidet som blir gjort nasjonalt og internasjonalt. Det har Havforskningsinstituttet stor anerkjennelse for. Og jeg har stor respekt for den norske fiskeren, både for fiskeren som næringsutøver og for den jobben som han eller hun gjør gjennom organisasjonene sine, både Fiskarlaget og andre organisasjoner. Jeg har hatt gleden av gjennom flere tiår å følge fiskerinæringen og havforskningen på rimelig nært hold, og jeg vet at begge parter opptrer som seriøse aktører når det gjelder hva som kan høstes av havet, fra hvert sitt ståsted. Forsker og fisker er gjensidig avhengig av å kunne utveksle informasjon, med hver sin rolle. Ikke minst derfor er jeg opptatt av at forholdet mellom partene er konstruktivt og tillitsfullt. Jeg synes fiskeriministeren har en fornuftig tilnærming til denne saken.