Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-05-08:
I regjeringsplattformen har regjeringen varslet at den vil åpne opp for søndagsåpne butikker. Den understreker at det skal ligge en frivillighet i bunnen, at de som ønsker å holde søndagsåpent, skal få mulighet til det, noe som jo høres svært tilforlatelig ut. Utfordringen er at frivillighetsprinsippet vil føre til mindre frivillighet. Dersom én aktør benytter seg av muligheten for utvidelse av åpningstidene, tvinger det de andre aktørene i samme segment til å gjøre det samme, for alternativet til ikke å følge etter vil være å tape markedsandeler. Dersom butikken er lokalisert på et kjøpesenter, er det kjøpesenterledelsen som beslutter åpningstidene, og ikke butikkinnehaveren. Dersom konkurrenten din med større markedsandel velger å holde åpent, har konkurrenten tatt valget for også deg som butikkinnehaver. Det vil altså ikke bli mer frivillighet, snarere tvert imot. Vi trenger ikke å reise langt for å finne erfaringer knyttet til endrede åpningstider. I 2012 opphevet Danmark alle bestemmelser i lukkeloven som omhandlet åpningstider for hverdager, lørdager og søndager. Dansk Handelsblad skrev den 26. april 2013 at lukkelovens forsvinning har rammet de minste butikkene hardere enn forutsatt. I Danmark er åpningstiden blitt utvidet med 10–15 pst. Dette er kostbart for butikkene; det kan være opp mot 50 pst. dyrere å holde åpent på søndagene. Samtidig som utgiftene har steget betydelig, har inntektene stått stille. Ser vi på danske salgstall fra oktober 2012 til mars 2013, en periode da dagligvarebutikkene til sammen hadde holdt åpent 400 000 timer mer, hadde ikke danskene brukt én krone mer enn i tidligere, sammenlignbare perioder. Denne endringen i Danmark har resultert i at mindre butikker har måttet legge ned, og at de største kjedene har økt sine markedsandeler. Situasjonen i Danmark er nå slik at det er de store kjedene som presser på for å få flere til å holde søndagsåpent, mens de selvstendige butikkinnehaverne er negative, ifølge Dansk Handelsblad av 22. mars 2013. Per Nyborg, adm. direktør i Institut for Center-Planlægning, sier at det har vært en kolossal utvidelse av kapasiteten, at noen vil få en brå oppvåkning, og at kun de med sterke økonomiske muskler vil stå distansen og få en konkurransefordel på lengre sikt. Det er altså ettertrykkelig slått fast at det er de største kjedene som tjener på de nye åpningstidene. Butikkmangfoldet er blitt skadelidende, og forbrukerne har slik mindre valgfrihet – mindre konkurranse, mindre mangfold og mindre valgfrihet. Det undrer meg derfor at det er dette denne regjeringen ønsker i Norge. Men det forklarer kanskje hvorfor regjeringen står nokså alene om dette standpunktet. For i Norge er det ikke noe stort flertall for søndagsåpne butikker. Arbeidstakerorganisasjonene ønsker ikke søndagsåpne butikker. Handel og Kontor sier på sine nettsider at de vil «beholde søndagen som en annerledes dag hvor samvær med familie og barn står i sentrum». Heller ikke arbeidsgiverorganisasjonene ønsker søndagsåpne butikker, og det er ikke vanskelig å forstå hvorfor. Erfaringene fra Danmark og Sverige samt norske undersøkelser viser at det vil bli uendret omsetning. Altså vil omleggingen ikke gi økt inntekt for butikkene, men kostnadene både til lønn og til drift vil øke. En måte å se på hva som vil være konsekvensene for handelsnæringen ved en slik endring, er å ta utgangspunkt i en gjennomsnittlig kjøpesenterbutikk. Den har i dag åpent ca. 60–65 timer per uke. Søndagsåpent i 6–7 timer betyr en kapasitetsøkning på ca. 10 pst. Det medfører minimum 10 pst. økte lønnskostnader, trolig mer, da søndagsarbeid naturligvis gir rett til mer lønn. I tillegg kommer alle de økte driftskostnadene ved å holde åpent en ekstra dag. Konsekvensene for butikkene må derfor bli kompensert gjennom økte priser til forbrukerne. Et alternativ kan være at ca. 10 pst. av kapasiteten reduseres, altså at butikker legges ned. Det er mest sannsynlig at det blir en kombinasjon av disse konsekvensene. Forbrukerne ønsker heller ikke søndagsåpne butikker. Infacts spørreundersøkelse utført for NorgesGruppen viser at et flertall blant forbrukerne er imot søndagsåpne butikker. På spørsmål om i hvilken grad den enkelte ville benyttet seg av søndagsåpne dagligvarebutikker, svarer et flertall: ingen grad overhodet. Når det blir stilt spørsmål om hvorvidt vi tror at vi ville handlet mer samlet sett om butikkene var søndagsåpne, svarer hele 70 pst. nei og kun 12,5 pst. ja. Det er få kunder å holde åpent for på søndagene når kundegrunnlaget er 12,5 pst. Disse resultatene er også bekreftet av en rekke undersøkelser gjort av flere aktører. Blant annet viser en spørreundersøkelse utført av Respons på oppdrag fra Aftenposten 9.–11. desember 2013 at 58 pst. av de spurte ikke ønsket søndagsåpne butikker. Det er også vesentlige miljøkonsekvenser ved en slik endring: Én dag til med distribusjon, produksjon og trafikk til og fra butikkene vil føre til vesentlig større utslipp fra en bransje som er opptatt av å begrense sitt klima- og miljøavtrykk. Det er også et steg i feil retning. Det er altså ikke noe ønske om flere søndagsåpne butikker verken fra de ansatte i varehandelen, fra arbeidsgiverne eller fra oss forbrukere. Da framstår en slik endring mer som et ideologisk prosjekt enn som et svar på en reell samfunnsutfordring. Per Arne Dahl skrev i sin søndagskronikk 18. november i fjor: «Det er verken Gud eller Kirken som trenger søndagen, men vi mennesker som er avhengige av den.» Mer enn én million mennesker i Storbritannia undertegnet oppropet «Keep Sunday Special» for noen år siden. Vi trenger kanskje alle «en annerledes dag», som Handel og Kontor kaller det på sine nettsider. Avslutningsvis vil jeg understreke viktigheten av at regjeringen har tett dialog med partene på både arbeidsgiver- og arbeidstakersiden. Det er også behov for grundige konsekvensutredninger, slik at vi kjenner konsekvensene før en eventuell beslutning skal tas. Det er på denne bakgrunn jeg lurer på hva som er regjeringens begrunnelse for å åpne opp for flere søndagsåpne butikker, og hvordan regjeringen vil sikre at verken arbeidstakere, butikkeiere eller forbrukere taper på en slik utvidelse.