Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-03:
Realisering av fullskala CO2-fangst og -lagring har vore det sentrale målet for CCS-politikken i Noreg sidan 2005. I budsjettet for inneverande år blir det teke eit skritt i riktig retning for å bidra til realisering av fullskala anlegg internasjonalt, men det er ikkje noka vesentleg framdrift for realisering av fullskala anlegg i Noreg. CCS-strategien til regjeringa viser at dei framleis tenkjer på CCS-teknologien som umoden, mens ein samtidig peikar på ei rekkje framståande prosjekt, både i Noreg og elles i verda. I skildringa av bakgrunn og status for karbonfangst og -lagring i Noreg og internasjonalt er det lagt til grunn ei rekkje faktorar som er meinte å teikne eit heilskapsbilete, men som i praksis fungerer villeiande, og attpåtil motstridande. På den eine sida står det: «Teknologi for CO2-handtering er framleis relativt umoden og det er behov for ytterlegare oppskalering og utprøving. Dei første prosjekta vil gi nødvendig erfaring med bygging og drift av storskalaanlegg for fangst og lagring av CO2. Dette er ein viktig del av teknologiutviklinga og nødvendig for å kunne oppnå kostnadsreduksjonar.» På den andre sida listar ein opp ei rekkje eksisterande og nyleg ferdigstilte prosjekt: «Ifølgje Global CCS Institute(GCCSI) er det 60 CO2-handteringsprosjekt internasjonalt med ulik mogningsgrad. 21 av desse prosjekta er aktive fullskala CO2-handteringsprosjekt, dvs. i drift eller under bygging.» (GCCSI) Deretter skildrar ein anlegg, spesielt i Canada og USA. Dette er anlegg i fullskala og i mindre skala. Fleire har eksistert i tiår, nokre er nyleg bygde. Det er på tide at styresmaktene i Noreg anerkjenner at vi er forbi stadiet der CCS som teknologi blir sett på som uprøvd eller umodent. Dette er svært viktig for å kunne fokusere på området som verkeleg er utfordrande, nemleg å få på plass eit skikkeleg rammeverk for CCS. Venstre har sagt at det bør bli opna for at internasjonale CCS-prosjekt kan bli støtta av norske styresmakter. Men det er nødvendig å utarbeide og setje i verk ein plan for å realisere CCS framfor nye utgreiingar. Strategien slår fast at det er for få og til dels små utslepp i Noreg. Venstre vil nok likevel understreke at dette er punktutslepp som bør bli reinsa for å nå dei langsiktige klimamåla for Noreg. Noreg har i tillegg eit ansvar for å utvikle CCS i praksis, og for å gå føre som eit godt førebilete. Spesielt gjeld dette gass og industri, der ein treng meir erfaring internasjonalt. Alt ligg til rette for at Noreg skal kunne klare det – forsking, erfaring og økonomisk grunnlag. Klimaforliket legg også opp til det – og klimaforliket, det ligg fast. Det blir fokusert mykje på fangstdelen, men CCS-strategien til regjeringa nemner potensialet for ein stor lagringsplass i Nordsjøen for å dekkje det europeiske behovet for eit CO2-lager. CO2-lagringsatlasa er laga av Oljedirektoratet, og arbeidet er gjort av North Sea Basin Task Force. Det viser at det er store moglegheiter for lagring, både på norsk sokkel og i Nordsjøen. Regjeringa peikar i strategien på at kostnadane for lagring av CO2 i Nordsjøen er høge, og behovet for ny lagringsplass er for augneblinken lågt. Men det er likevel kritisk at arbeidet med å avklare dei juridiske konsekvensane av offshorelagring og flytting av CO2 over landegrensene blir starta no, dette for å sikre den nødvendige lagringskapasiteten i tide inntil eit fangstanlegg er på plass. Norske styresmakter må vidareføre arbeidet med å utvikle CO2-lager i Nordsjøen for å redusere risikoen for komande fangstprosjekt og for å sikre at mangelen på lagringsplassar ikkje står i vegen for utvikling av CCS. Nødvendig rammeverk må vere på plass sånn at eit lager står klart den dagen CO2 blir fanga.