trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1998-12-08:
Det er helt riktig som representanten Karin Andersen her sier, at Fremskrittspartiet har en prinsipiell holdning til veldig mange ting og prøver å gjennomføre det. Men det er klart at å kutte ut alle subsidier i dette landet i løpet av et år, forstår også Fremskrittspartiet primært det er urealistisk å gjøre. Men vi er tross alt det partiet som kutter desidert mest på et år, bl.a. landbrukssubsidier med 6,5 milliarder kr, men vi kan ikke gjennomføre det på alle områder. Når det gjelder skipsfarten, har vi skjermet den på grunn av at den skipsindustrielle cluster totalt sett er bedriftsøkonomisk lønnsom. Selv om vi gir subsidier til sjøfolk og ønsker å opprettholde en refusjonsordning på 20 pst. som en overslagsbevilgning for å redusere gapet mellom kostnadene ved å ha indere, filippinere, polakker osv. og nordmenn på norske skip, så gjør vi det også for å videreføre norsk kompetanse. Vi vet at det skjer en forgubbing i norsk skipsfart. Hvis norske offiserer og norske sjøfolk ikke blir erstattet, kan det gå riktig galt på sikt. Og denne næringen som totalt sett er konkurransedyktig – alle her har sikkert hørt forelesninger fra Norges Handelshøyskole og Torger Reve om den skipsindustrielle cluster. Dessuten har den jo en distriktsprofil ved at det totalt sett er 70 000–80 000 arbeidsplasser i Distrikts-Norge. Vi ønsker også å se på denne sektoren på sikt, men har valgt å prioritere kutt – markante kutt – på andre områder som bidrar med langt lavere verdiskaping.(Presidenten klubber.) Hvis vi f.eks. ser på landbruket, vet vi at over 70 pst. av det en bonde tjener av landbruket, er subsidier. (Presidenten klubber.)
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1998-12-08:
Det er riktig som representanten Enoksen sier, at Fremskrittspartiet ønsker å redusere skatter, avgifter og offentlige inngrep og gå langt lenger enn andre partier, fordi vi ønsker at enkeltmennesker og bedrifter som i mange år har vært trykket ned av skyhøye skatter og avgifter, skal få friheten tilbake. Men vi ønsker å se ting i sammenheng. Det står i vårt handlingsprogram at vi ønsker å fjerne investeringsavgiften. Men vi vil jo gjerne se tingene i sammenheng, og hva er det logiske, praktiske og fornuftige i at bedrifter som står for en langt større verdiskaping enn hva landbruket gjør, fortsatt skal betale investeringsavgift, mens landbruket skal slippe? Her er det ikke logikk og sammenheng. Men som en subsidiær holdning og et prinsipp om å fjerne investeringsavgiften har vi akseptert dette i forhandlingene med regjeringspartiene. Men vi syns dette er ganske enkelt. Hvis vi skal få arbeidsplasser, må vi gå til bedriftene og spørre: Hva skal til for at dere er villige til å utvide virksomheten, ansette flere folk og forbli i Norge? Hva får vi da til svar? Jo, bl.a. å redusere og fjerne investeringsavgiften, arbeidsgiveravgiften og mange andre skatter og avgifter. Da får vi nye arbeidsplasser i Norge. Så må vi samtidig få en mer positiv holdning til arbeidsplass-skaperne. Hver gang de søker om løyve, konsesjon, bevilling, tillatelser, lisens og dispensasjon, må vi gi dem et ja, hvis det ikke er meget tungtveiende grunner for å si nei. Fremskrittspartiet står for en god økonomisk politikk som støtter opp om arbeidsgiverne og gjør det lettere for arbeidstakerne – ikke nødvendigvis av hensyn til arbeidsgiverne, men av hensyn til arbeidstakerne, som dermed får seg jobber.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1998-12-08:
Statsråden var i sitt innlegg inne på forbrukernes krav til matvarer, men han glemte et veldig viktig element, og det er forbrukernes krav til rimeligere matvarer. Det er flere elementer her: Det er både kvalitet, altså trygg mat, og også prisen som forbrukeren til syvende og sist må betale for norskproduserte matvarer. Og dette føyer seg inn i den debatten vi har hatt i høst med Bondelaget på den ene siden, som sier at det er bonden som bidrar mest til rimeligere matvarepriser, og kjedemakten på den andre siden, som har trykket andre rapporter til sitt bryst og sagt at det er de som bidrar til rimeligere matvarer, med Rimi-Hagen i spissen. Jeg vil gi statsråden honnør, for det er veldig positivt at det nå er tatt et initiativ til et forprosjekt som skal kartlegge mulighetene for å etablere løpende resultatrapportering om prisdannelsen i matvaremarkedet. Men det er ikke nok. Derfor har Fremskrittspartiet nå fremmet et såkalt Dokument nr. 8-forslag om et regjeringsoppnevnt utvalg som skal ta for seg alle ledd i verdikjeden for matvarer, se på marginene og ha referanseprodukter som vi kan sammenlikne med andre land, slik at Stortinget kan få troverdighet om hvem vi kan stole på i matsammenheng, og som kan bidra til å være et beslutningsgrunnlag for Stortinget på et senere tidspunkt. Det er veldig viktig å følge produktene fra vugge til grav, eller fra jord til bord i dette arbeidet, slik at vi kan se på alle de forskjellige leddene i kjeden. Jeg håper det kan være mulig å få et slikt resultat klart i forkant av landbruksoppgjøret neste år, eller aller senest i forbindelse med stortingsmeldingen om landbrukspolitikken. Jeg ønsker noen kommentarer fra statsråden til dette forslaget og intensjonen med et slikt arbeid.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1998-12-08:
Statsråden var innom oppdrettsnæringen. Det er bekymringsfullt med disse dumpingsakene. Vi har nå hatt tre saker på ti år, og bare ved å true med dette dumpingvåpenet må norske oppdrettere og norske myndigheter godta mer eller mindre frivillige tiltak, for å si det på den måten. Det er klart at tiltak mot dumping kan ha sin misjon og intensjon hvis det er unfair konkurranse. Det er vel grunn til å tro at EU driver ren og skjær proteksjonisme i mange av disse sakene. Vi vet at oppdrettere innenfor EU ikke har minstepriser, og de har heller ikke fôrkvoter. Norske oppdrettere blir tvunget til å slakte fisken sin fordi de ikke har mer fôr igjen. Det man kan være bekymret for fra norsk side, er jo at man får stadig flere proteksjonistiske tiltak innenfor EU som gjør det vanskelig med konkurransen, og at også andre land, f.eks. markedene i Det fjerne østen og også andre markeder, innfører tilsvarende tiltak, som gjør det vanskelig for norsk oppdrettsnæring. Og en kan jo få inntrykk av at norske myndigheter ikke setter inn nok ressurser for å ivareta norske oppdretteres interesser. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Er det noe arbeid i gang – har man noen nasjonal strategi eller handlingsplan – som kan komme dumpingregimene til livs og forebygge eventuelle nye?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1998-12-08:
Statsråden var inne på at det har vært mange gladmeldinger for norsk næringsliv, men at vi går mot vanskeligere tider, og at vi da må holde fast ved våre langsiktige målsettinger, som han sa. Et område som nå går mot store problemer, er oljesektoren, med lave oljepriser, og det vil sannsynligvis tvinge fram kostnadsreduksjoner og nedbemanning i oljeindustrien. Det er ikke bare negativt, for det kan bidra til å bedre konkurransedyktigheten på norsk sokkel. Men det som er mindre positivt, er at det kan presse fram uheldige ting når det gjelder sikkerheten, at man gambler med sikkerheten på sokkelen og også vedlikeholdet på installasjonene. Men jeg regner med at Regjeringen kontinuerlig vurderer disse tingene og tar høyde for at man får minst mulig skadevirkninger for norsk økonomi. Da vil jeg komme inn på at vi har et spesielt regelverk for norsk sokkel, et spesielt skatteregime. Vi har CO2-avgifter og mye, mye mer som gjør at norsk sokkel er veldig kostbar sammenliknet med andre områder. Og mitt spørsmål til statsråden blir: Vurderer man spesielle tiltak i denne sammenheng, slik at norsk sokkel i framtida også kan være mest mulig konkurransedyktig og lønnsom?
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 1998-12-08:
Arbeidarpartiet seier i sin merknad at ei målsetjing i landbruket er å «redusere prisnivået på norske matvarer». På denne bakgrunnen er det med stor undring vi ser at Arbeidarpartiet går imot å avvikla investeringsavgifta på 7 pst. I debatten om jordbruksavtala den 18. juni i år sa Arbeiderpartiets landbrukspolitisk talsmann, Hanssen, følgjande: «Bortfall av investeringsavgift er opplagt et spørsmål som må behandles i tilknytning til statsbudsjettet.» Eg konstaterer at Arbeidarpartiet vender tommelen ned når det gjeld å fjerna denne kostnaden på 400 mill. kr pr. år for det norske landbruket. For Kristeleg Folkeparti har det vore av vital interesse å bidra til ei opprydding i dette med investeringsavgifta. Det er både urimeleg og uryddig at nybygging av driftsbygning er fritatt for avgifter, medan utgifter til vedlikehald er avgiftspliktig. Ei spesialskogsmaskin er fritatt, medan anna teknisk utstyr til landbruket er avgiftspliktig. Dyrlækjarhonorar er fritatt, medan medisin og skalpell må ein betala investeringsavgift for. Vi synest dette er urimeleg. Spørsmålet blir då: Synest Arbeidarpartiet at dette er urimeleg?
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 1998-12-08:
Det er riktig at vi er opptatt av rein mat. Det vil vera ei av hovudoppgåvene for det norske landbruket i åra framover. Det med rein mat og det at ein kan dokumentera maten frå jord via bås til bord, vil vera viktig. Når det gjeld oppgåvene som Næringsmiddeltilsynet har, vil ikkje dei endra seg vesentleg i åra framover. Det som vil endra på noko, er at vi no går inn i forhandlingar om ein ny WTO-avtale. Sist det var slike forhandlingar, tok dei sju år, så det tidlegaste vi kan sjå endringar her, er i det tidsaspektet. Dette er ganske langsiktig – eg trur nok vi må vera budde på det. Dersom det vert opna for meir import, noko eg ikkje håpar, vil vi måtta sjå på dette på nytt.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 1998-12-08:
Representanten Knudsen spør om vi framleis står for ein fiskareigd flåte. Svaret er ja. Det at fiskaren både er fiskar og bedriftseigar, har lange tradisjonar – i mitt distrikt og i Knudsen sitt distrikt og i nord. Det er eit viktig prinsipp, og så sant vi maktar, vil vi hegna om det prinsippet. Når det gjeld fiskeindustrien, som var spørsmål nr. 2, ser vi det også slik at der ein kan oppnå ein lokal eigarskap, vil det vera bra. Men vi må vel vedgå at det i dag er veldig krevjande både å vera tilverkar og eksportør. Og at det er kapitalkrevjande, det veit vi. Det har vi ikkje minst fått sjå under den turen næringskomiteen no har vore på i seks forskjellige fylke, der vi har snakka med både fiskar og fisketilverkar og eksportør. Så eg vil ikkje seia at det er eit «must», men det er ein fordel. Gjennomsnittsalderen i flåten var eg ganske grundig inne på i innlegget mitt, og det er klart at den er for høg. Den er for høg i nord, og den er for høg i sør. Og det at fiskeriministeren prøver å rå bot med det, helsar eg med glede.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 1998-12-08:
Eg fekk ikkje heilt med meg kva slags avis det var referert til, men eg forstod det slik at det var ei medlemsavis. Så ut frå det var det vel ikkje så rart at det stod som det stod. Det er klart at når ein går inn i forhandlingar, slik ein gjorde no, ville det ha vore sensasjonelt dersom resultatet hadde vore det ein starta med frå den eine sida. Det er heilt utenkjeleg. Eg ville iallfall ikkje ha vore med på ei slik forhandling dersom eg hadde vore i Gabrielsen sin posisjon. Så det er den sida. Når det gjeld dei forskjellige punkta nedover, merkte eg meg bl.a. det som Gabrielsen sa om vin og brennevin. Det forundra meg kanskje litt at Gabrielsen tok akkurat det eksemplet. Så vidt eg veit, er representanten Gabrielsen og eg ganske einige på det punktet, og ingen av oss har ønskt at den avgifta skulle bli mindre, trur eg. Når det gjeld kombinertbilen, er den typen bil på veg ut. Det har vore signalisert frå andre europeiske land i mange år, og den særnorske kombibilen vert bygd om her spesielt for den norske marknaden. Eg erkjenner at den klart har vore eit godt tilbod til ein del barnefamiliar, men eg trur nok at den løysinga som kjem no, òg vil bli god.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Det var både forunderleg og interessant å høyre Hedstrøm prate om landbrukspolitikk i replikkordskiftet med representanten Opseth i stad og likså i sitt eige innlegg. Han spurde Opseth om kva ein kan vente av Arbeidarpartiet når det gjeld landbrukspolitikken i tida framover. Hedstrøm kom òg med ei nokså rosande omtale av Øyangens landbrukspolitikk, samtidig som han meir enn nokon annan seinast i samband med jordbruksoppgjeret – og no – har gått hardt til angrep nettopp på den politikken som vart trekt opp i St. prp. nr. 8 for 1992-1993 om landbruk i utvikling. Hedstrøm sa noko liknande under debatten om jordbruksoppgjeret: «Som fremskrittspartirepresentant hadde jeg håpet at årets jordbruksoppgjør skulle bety starten på en helt nødvendig jobb med omstilling og effektivisering av det norske sløsejordbruket, men jeg tok feil. Regjeringen har ikke staket ut noen ny kurs, men foreslår kun en forsiktig kursjustering i retning av mindre marked, mer stat. Det betyr at enorme overføringer fortsatt vil tilflyte utøverne innen en enkeltnæring, hvorav en stor del er deltids- eller hobbybønder. Og Arbeiderpartiet stemmer med.» Hedstrøm hevdar vidare at det er uforståeleg «at det politiske flertall ønsker å videreføre ødslingen av ressurser gjennom en feilslått landbruks- og distriktspolitikk som nærmest har utviklet seg til en fiasko». Framstegspartiet vil «kutte friskt i overføringene» og «åpne for mer konkurranse og markedsstyring, som kan tvinge fram en strukturrasjonalisering» og mykje meir. Da må eg spørje Hedstrøm: Kor vel føler han seg nå i det selskapet han er i, i den borgarlege koalisjonen som nettopp nå har sikra historias største overføring til det norske landbruket, inkludert fråfall av investeringsavgifta? Kva kan ein vente av Framstegspartiets landbrukspolitikk i tida framover?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-08:
Hedstrøm sa nettopp at det de hadde fått igjennom i dette budsjettforliket, var at det ikke var én krone økning i skatter og avgifter. Det er ikke sant. Dette forliket har gitt null kroner i skatteøkning for oss som har inntekt, også for de av oss som har formue og også kapitalinntekter – det er riktig. De fleste av oss har jo fått skattelette, og mest til de rikeste. Men det er noen som har fått skatteøkning, og det er de sjuke og de som har helseproblemer. De har fått skatteøkning – 700 mill. kr har de fått fra dette forliket. Dessuten kommer kommunale avgifter og kommunale egenandeler til å øke på toppen av det igjen. Så det Hedstrøm sier, er ikke riktig. Så har jeg lyst til å få en forklaring fra Hedstrøm, som tilsynelatende har en prinsipiell holdning til at næringer ikke skal få støtte. Da må jeg be om en tydelig forklaring på hva som er den store forskjellen på rederinæringen og all annen næring i og med at rederinæringen får en helt annen omtanke og omsut fra Fremskrittspartiet. Jeg har med stor forundring lest innstillingen fra næringskomiteen, der Fremskrittspartiet snur all sin argumentasjon fullstendig på hodet så fort de er i nærheten av rederinæringen. Da er det ikke måte på hvor viktig det er med støtte og skattelette, mens all annen næring tydeligvis skal klare seg helt på egen hånd.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-08:
Representanten Gabrielsens svar nå viste tydelig at Høyre er mest opptatt av de bedriftene som er godt i gang og som tjener mye penger. Det fins andre innfallsvinkler til næringspolitikken enn det. SVs innfallsvinkel er først og fremst forskning og utdanning. Jeg savner Høyres innfallsvinkel der, fordi Høyre – i hvert fall før – har vært et parti som har hatt ganske stor innsikt og også ganske stor omsorg når det gjelder forskning og utdanning. Da vil jeg spørre: Var ikke dette med i Høyres forhandlingsopplegg om budsjettet i det hele tatt? Og er ikke Høyre opptatt av at forskning og utdanning er den grunnleggende innsatsfaktoren i norsk næringsliv? Høyre gir jo inntrykk av at når de forteller om denne budsjettavtalen og forliket, at de kunne fått nesten hva de ville. Da må det jo bety at de har valgt bort mer forskning og utdanning til fordel for null kroner i skatteøkning til bedrifter som går bra eller personer som tjener godt. Det er et verdivalg. Jeg er helt uenig i det, men jeg bare registrerer at slik er det, og jeg vil høre om Gabrielsen kan bekrefte at det er rett. Så har jeg også et spørsmål som dreier seg om jordbruk. Representanten Gabrielsen var inne på at de ville ha vekk avgiftene på kunstgjødsel. Kunstgjødsel og sprøytemidler kan man avgiftsbelegge, man kan legge det inn igjen i overføringene. Og dette er jo å bruke noen markedsmekanismer for å få til en dreining i miljøvennlig retning. Er det slik at Høyre skal bruke andre og mer direkte virkemidler for å nå miljøpolitiske mål i landbrukspolitikken, eller er det slik at de rett og slett ikke har tro på at markedsmekanismene vil fungere i forhold til dette området?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-08:
: Jeg merket meg at statsråden i sitt innlegg henviste til at intensjonen i jordbruksavtalen kunne holdes med det opplegget som var nå. Der er det vitterlig et kutt som er gjort i komiteen på over 100 mill. kr. Jeg forstår det slik at dette kuttet er gjort i ikke-disponerte utgifter. Men da vil jeg spørre statsråden om det ikke er slik at det allerede har vært avholdt møter i departementet med organisasjonene om disponeringen av disse midlene. Og er det slik at det er uproblematisk å behandle avtalemidler på den måten som man nå gjør med det vedtaket man legger opp til? Er det ikke slik at man faktisk er forpliktet på hele den rammen man har forhandlet fram med avtalepartene? Så vil jeg spørre landbruksministeren om hvordan han ser på de reduksjonene i forhold til dyrehelse og næringsmiddeltilsyn, som ligger i flertallsforslaget til budsjett. Jeg er jo kjent med at mange i Regjeringa har store problemer med hvordan de skal takle veterinæravtalen. Hvis man skal kunne takle den med noenlunde god samvittighet, er det viktig at man i hvert fall sikrer at det som skal komme til erstatning for det kontrollregimet vi nå har, er sterkt og godt, og at man sikrer dette med nok midler og nok tiltak. Slik jeg er kjent med de veterinære forhold i Norge i dag, er ikke de gode nok slik de er. De trenger å styrkes, og de trenger å styrkes ytterligere når man eventuelt får en tilslutning til veterinæravtalen. Kan statsråden bekrefte at det er uproblematisk med de reduksjonene man har foretatt på disse områdene, eller er det slik at statsråden ser at det kanskje vil være behov for å komme tilbake og styrke disse områdene for å være trygg på at man ikke øker smittepresset i norsk landbruk?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-08:
Jeg vil be SVs gruppe om å stemme for Arbeiderpartiets forslag til de ulike rammene og imot forslag utenfor rammene som er inntatt i innstillingen. Så vil jeg etter oppfordring gjøre om forslag nr. 16 til et oversendelsesforslag.
Mimmi Bæivi (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Regjeringen er opptatt av ren mat. Men i budsjettavtalen mellom sentrumspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet er bevilgningene til kontroll av mat og dyr redusert. Både Næringsmiddeltilsynet og Dyrehelsetilsynet har fått kutt. Hvorfor er midlene til kontrolltiltak redusert? Mener Kristelig Folkeparti at de opprinnelige forslagene til kontroll av mat etter fjerning av grensekontrollen, var mer enn tilstrekkelig?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-12-08:
Representanten Aukan sa at han var glad for at sentrumspartiene, Fremskrittspartiet og Høyre hadde sørget for et resultat som han var godt fornøyd med. Jeg vil ta opp et lite knippe av de punktene som ble endret fra Regjeringens opprinnelige budsjett til det som ble vedtatt: På området skatt på alminnelig inntekt foreslo Regjeringen 29 pst. – og det ble som Høyre sa, 28 pst. Når det gjaldt bedriftenes ansvarsperiode for sykelønnsordningen, foreslo Regjeringen en utvidelse til tre uker – det ble som Høyre sa, 16 dager. Elavgiften ble foreslått økt med 43,5 pst. – den ble som Høyre sa, uendret. Regjeringen sa ja til økt avgift på fyringsolje og gikk inn for konjunkturavgift – Høyre sa nei, og det ble nei. Regjeringen foreslo økninger i avgiften på vin og brennevin og tobakksavgifter – og det ble uendret og reduksjoner. Regjeringen ville fordoble avgiften på kombinerte biler – Høyre sa nei, og det ble nei. Regjeringen sa ja til økning av andre bilavgifter – Høyre sa nei, og det ble nei. Regjeringen ville avvikle refusjonsordningen for sjøfolk – Høyre ville opprettholde den, og det ble å opprettholde den. I en avis som kommer ut hver 14. dag – det er en Venstre-avis – står det: «Sentrale Venstre-personer karakteriserer budsjettforliket som bedre enn regjeringens opprinnelige forslag til statsbudsjett.» Mitt spørsmål til Aukan er om han er enig med disse Venstre-folkene i at det budsjettforliket som nå foreligger, er bedre enn det opprinnelige, og eventuelt hvorfor. Og hvis han mot formodning skulle mene at det er dårligere – hvorfor mener han det er dårligere?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-12-08:
Representanten Opseth var inne på at det eneste Høyre var opptatt av, var at man skulle unngå å betale skatt. Nei, det vi har vært opptatt av i høst, er at bedriftene ikke skal betale mer skatt enn det som har vært tilfellet i det året vi nå er inne i. Vi stilte det kravet i forhandlingene. Det var et krav som jeg registrerte at også Arbeiderpartiet faktisk var villig til å gå med på, i det tilfelle det skulle komme i en forhandlingssituasjon. Det var faktisk sånn at det ikke engang var noen motstand på landsmøtet til Arbeiderpartiet mot å gjøre nettopp dette. Så det at Høyre fikk til et forlik som innebar at bedriftene ikke blir pålagt nye skatter og avgifter, er jeg ganske overbevist om at det norske næringsliv setter pris på. En skal være klar over at det med tilbakeholdt overskudd som representanten Opseth var inne på, er den viktigste måten å bygge opp egenkapital på i norske bedrifter. Og er det noe som er et problem i norske bedrifter, så er det nettopp egenkapitalsituasjonen, og av den grunn har man måttet sette i gang mange selektive tiltak gjennom offentlige ordninger for å bøte på dette. Man inndrar først en masse skatt, for så å dele det ut igjen til enkelte bedrifter. Når det gjelder rammebetingelser i forhold til fordeling gjennom SND, kommunale næringsfond osv., må jeg med all respekt for de som sitter og tildeler disse midlene, si at etter å ha vært formann i slike styrer, at jeg tror næringslivet er best tjent med at de slipper å betale inn så mye i skatt og avgifter, og at de tar vare på pengene på en aldeles utmerket måte selv. Det tror jeg også bør være denne forsamlingens hovedtilnærming i dette spørsmålet. For Høyres del er det helt klart at når det gjelder rammebetingelser, ikke minst i distriktene, har vi gjennom dette budsjettforliket også fått til en del påplussinger på områder som for oss var viktige.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-12-08:
Representanten Andersen spør om forskning og utdanning i forhold til budsjettavtalen og de forhandlingene som ble ført. Jeg synes det er interessant at SV i hvert fall er til stede i salen når vi diskuterer næringskomiteens budsjett, som jo omfatter så viktige ting som fiske, landbruk og næring. Jeg synes kanskje det er litt synd – ikke at de ikke har stor nok oppslutning til å være representert i alle komiteer, men at de faktisk ikke har prioritert å være med i denne svært viktige komiteen. Når det gjelder hva som var viktig å ta opp i de forhandlingene som vi til slutt hadde med regjeringspartiene, er det klart at i en sånn situasjon vet vi det dreier seg om å gi og ta. Det er ingen tvil om at hvis man leser Høyres alternative budsjett, vil man finne at nettopp på de punktene der representanten Andersen sier vi har holdt fanen høyt tidligere, har vi også gjort det i årets budsjett. Og jeg vil vel si at et av de svake punktene i denne avtalen nettopp er det som går på forskning og utdanning – ikke minst innenfor det området som dette fagbudsjettet har med å gjøre. Når det gjelder kunstgjødselavgiften, har vi i vårt alternative budsjett foreslått å fjerne den. Så spør representanten Andersen om vi ikke er villig til å ta i bruk markedskreftene. Vel, nå foreligger det så vidt jeg vet en undersøkelse som viser i hvilken grad den kunstgjødselavgiften vi har, påvirker valg av metode for gjødsling. Der er det relativt entydige signaler om at denne avgiften først og fremst er en fiskalavgift, en oppkreving av skatt fra dem som driver jordbruk, til staten, og at den i veldig liten, for ikke å si i forsvinnende grad påvirker bondens valg av måte å foreta gjødslingen på.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-12-08:
Når det gjelder skatte- og avgiftspolitikken, sier representanten Ausdal Starrfelt at det er ikke de samme bedriftene som betaler skatt, som får tilbake penger. Nei, i en del tilfeller er det selvfølgelig ikke det. Og det er i en del tilfeller veldig synd, for det er faktisk slik at mange av disse offentlige ordningene er det man kan kalle for næringslivsintravenøse, at man holder liv i en masse som man egentlig burde gjort kort prosess med i en tidligere fase. For i et arbeidsmarked som det norske, der vi nærmest har full sysselsetting, og der vi har en masse områder som vi sier er satsingsområder, hvor det skal skapes nye arbeidsplasser, så betyr det nødvendigvis at vi må ta disse menneskene fra et sted. Og den dynamikken må vi holde levende og ikke prøve å sementere det med næringslivsintravenøse ordninger. Jeg må si jeg stusser når jeg f.eks. leser i årsmeldingen til SND at her har staten brukt 50 mill. kr på å kjøpe en 2 pst. andel i Norway Seafoods. Hvorfor skal vi bruke 50 mill. statlige kroner til å kjøpe oss inn med 2 pst. i et Røkke-selskap? Jeg ser ingen begrunnelse for en del av disse tingene, så her kan vi med den beste samvittighet heller prioritere generelle betingelser enn selektive tiltak. Når det gjelder verftsstøtten, må jeg gjenta det jeg sa i mitt innlegg, at jeg får liksom to inntrykk av situasjonen når jeg leser statsrådens proposisjon og når jeg leser de innkomne meldinger. Det jeg sa i mitt innlegg, er at Høyre er beredt til å foreta de nødvendige omfordelinger hvis det er slik at verftsstøttesatsen som nå er på 7 pst., er en vesentlig årsak til at norske verft mister kontrakter. I et revidert nasjonalbudsjett er Høyre beredt til å foreta de omprioriteringene. Og det er ingen hemmelighet at nettopp innenfor SND kunne jeg godt tenke meg å foreta noen kutt og noen omprioriteringer for å sikre verftsindustrien.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-12-08:
Jeg står her med avtalen som ble inngått mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet og Høyre når det gjelder budsjettet. Her tror jeg det er mye som vil kunne glede statsråden utover i året som kommer, og som gjør statsrådshverdagen lettere for Sponheim. Ett av de punktene som kom inn i denne avtalen, var: «Regjeringen legger frem forslag i 1999 om delprivatisering og om børsnotering av Telenor». Om Telenor sier statsråd Sponheim i Venstres avis Liberalt Forum av 5. desember: «Det har vokst fram en del store gjøkunger som mangler det korrektivet privat eierskap representerer. Det at vi i Venstre har gått fra å ikke ha noe innflytelse, til å kunne bidra til så viktige samfunnsforandringer, gir meg en god følelse. Vi søker ikke makt for maktens egen skyld. Vi har et viktig politisk ærend.» Det å gi statsråden en god følelse, er en bivirkning som jeg selvfølgelig er glad for at han har fått. Det at dette nå har blitt en ny vinnersak for Venstre, er for så vidt veldig interessant på bakgrunn av at statsråden ikke hadde det med i budsjettproposisjonen som ble lagt fram den 5. oktober. Jeg synes kanskje det ville være naturlig å gi Sponheim en sjanse til å forklare dette litt nærmere. I den samme avisen som jeg har fått i hånden i dag, står det om spesielle venstresaker i budsjettavtalen. Det nevnes at man er glad for at ikke de tre ekstra sykelønnsdagene er innført, glad for at nulling av skatter og avgifter er gjennomført, at refusjonsordningen for sjøfolk blir opprettholdt, at det er økt utbytte for Telenor, for salg av aksjer i Arcus, at Blaalid-utvalgets anbefalinger tas opp, og at Regjeringen nedsetter et utvalg for gjennomgang av arbeidsmiljøloven. Det er gledelig at Høyre gjennom budsjettavtalen har bidratt til å gjøre statsrådshverdagen lysere, men det jeg kunne tenke meg å få en vurdering av fra Sponheim, er om han deler den oppfatningen som en del andre sentrale venstrefolk gir uttrykk for, nemlig at vi har fått et bedre budsjett, og da snakker jeg om næringsministerens ansvarsområde.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 1998-12-08:
Den som har fulgt med, har sett at det har kommet mange saker både fra Næringsdepartementet, Fiskeridepartementet og Landbruksdepartementet til komiteen. Jeg kunne ha ramset dem opp, men det skal jeg ikke bruke tid på her. Og det som har kommet, er etter min mening gode produkt. Så over til verftsstøtten. Spørsmålet innledningsvis var om jeg syntes det var hyggelig å komme hjem både på bensinstasjonen og butikken, og det syns jeg virkelig. Det er et skikkelig godt lokalmiljø, så det går veldig bra. De tallene som det ble referert til når det gjelder verftsindustrien i Møre og Romsdal, er riktige, men de var også riktige i fjor da Jagland-regjeringen la fram sitt forslag til budsjett og reduserte verftsstøtten. Tallene har ikke forandret seg siden da. Vi ble enige om i forliket å følge utviklingen nøye framover og komme tilbake til Stortinget med saken. Jeg må også få lov å påpeke at norske verft har en kontraktsmasse på 24 milliarder kr. I løpet av ett år bygges det for ca. 10 milliarder kr, kanskje 11, ved norske verft. Så det er klart at det er en betydelig kontraktsmasse, og ut fra den situasjonen burde det være sysselsetting. Men i likhet med representanten Gabrielsen vil jeg si at vi skal følge godt med og se hvordan utviklingen blir. Ellers er jeg meget glad for å kunne reise hjem og fortelle om den gode distriktspakken som nettopp denne regjeringen har lagt fram, og at vi kan stå ved den avtalen som partene i jordbruksoppgjøret har gjort, for Møre og Romsdal er også et stort jordbruksfylke.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 1998-12-08:
Jeg kan forsikre om at det er en god kommunikasjon mellom stortingsrepresentanter og statsråder, det være seg i ulike departementer og kanskje Næringsdepartementet spesielt for mitt vedkommende. Når refusjonsordningen for sjøfolk ble tatt ut i det første forslaget til statsbudsjett, må vi ikke glemme det som alle var enige om, at hele hensikten med det stramme statsbudsjettet, med en reduksjon på 9 milliarder kr, var å få renten ned. Vi vet alle at vi reduserer ikke et statsbudsjett med 9 milliarder kr uten at det gir smerte en del steder. Hvis det ikke hadde gitt smerte en del steder, må jeg bare få lov å si at da har statsbudsjetter tidligere vært for romslige. Men det var ikke med noen vellyst ordningen ble tatt ut. Nå er den inne igjen. Det ligger også i merknadene at vi forutsetter at refusjonsordningen skal være stabil framover, slik at næringen vet hvilke rammebetingelser den har å holde seg til. Nå er det også riktig, hvis man går mer i detaljer her, at bøyelasterne gikk ut. Jeg er klar over at bøyelasterne er viktige når det gjelder læreplasser for ungdom, men jeg vil bemerke at brønnbåtene kom inn. Brønnbåtene er også viktige førstegangsplasser for ungdom som vil starte i den maritime næringen, nettopp fordi det er arbeidsplasser som er lokalt forankret, og ofte er det den første arbeidsplassen en unggutt søker på i den sammenhengen. Det er iallfall et plaster på såret. Jeg tror også at kommunikasjonen er så god – som direkte svar på spørsmålet – at hvis det blir problemer med lærlingplasser, er det noe vi kan føre en dialog med statsråden om.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 1998-12-08:
Når det gjelder verftsstøtten, vil jeg understreke at det er flere argumenter. Jeg prøvde i hvert fall å forklare situasjonen med at det i dag finnes en kontraktsmasse på 24 milliarder kr, med en årsproduksjon i Norge på ca. 10-11 milliarder kr. Det kan det hende statsråden kommer inn på og bekrefter. Så blir det antydet at jeg driver med dobbelt bokholderi. Det gjør jeg ikke. Men Arbeiderpartiet driver ikke med bokholderi i det hele tatt når de setter av 125 mill. kr og hever prosentsatsen med 2 pst. I skriv fra departementet står det at hver prosent heving av verftsstøtten utgjør omtrent 125 mill. kr. Med enkel hoderegning blir det 250 mill. kr som må avsettes. De som beskylder Venstre for å drive dobbelt bokholderi, må se først på sitt eget bokholderi. Når det så gjelder budsjettalternativene, gikk vi inn i et samarbeid med partier som var villige til å ta ansvar ved å få til et forlik, som alle partier, også Arbeiderpartiet, sa var så viktig for å få renten ned og få ro over budsjettsituasjonen. Men det var ikke den egentlige holdningen til Arbeiderpartiet. Fra budsjettet ble lagt fram, var det en komedie som gikk over til et drama, og det holdt på å bli en tragedie til slutt – ikke en tragedie for Regjeringen og for Stortinget, men en tragedie for demokratiet og den oppfatningen som folk har av det spillet som foregår i denne salen. Det kan årets budsjettprosess beskrives som.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-08:
Representanten snakket om refusjonsordningen for sjøfolk, og det skal jeg også gjøre – overraskende nok. Hensikten med å opprette refusjonsordningen for sjøfolk var både å stimulere til økt sysselsetting av norske sjøfolk på norske skip og å øke rekrutteringen. Jeg ser at regjeringspartiene, i likhet med Høyre, er opptatt av at det skal være langsiktige og stabile rammevilkår for skipsfartsnæringen og for norske sjøfolk. Men jeg er litt betenkt over den interne kommunikasjon mellom regjeringspartiene og statsråden, for da regjeringspartiene i fjor bad om å få en oversikt over ordningen med henblikk på mer treffsikre ordninger som skulle sikre sysselsettingen, kom statsråden tilbake med et forslag som tok ut de flinkeste i klassen, nemlig bøyelasterne, med det resultat at vi nå står uten dem som har hatt de aller fleste lærlingene. Det synes vi er litt betenkelig, fordi det nå er 2 200 ungdommer under utdanning på ulike nivåer i maritime næringer, og 620 av disse vil ha behov for lærlingplass til sommeren. Det er en økning på 208 lærlingplasser i forhold til fjoråret. Så jeg spør representanten om han har en kommunikasjon med næringsministeren som kan tilsi at man gjør noe med forholdet til bøyelastere, dersom det ser ut til at det blir vanskelig å skaffe lærlingplasser til de ungdommene som er under utdanning til våren. Jeg spør også hvordan representanten vil kommunisere med næringsministeren for å sikre en langsiktig stabilitet i forhold til refusjonsordningen for norske sjøfolk. Avvikling er også stabilt, men det er jo ikke den utviklingen vi ønsker. Hvis vi nå kan sikre at ordningen er på plass, ville jeg være veldig glad for å høre hvordan man vil gjøre dette.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-08:
Jeg bad om et treminutters innlegg fordi jeg merket meg at statsråd Sponheim gav et litt forunderlig svar på spørsmålet fra representanten Gabrielsen om han gledet seg over de påplussingene i budsjettet som Høyre hadde fått til. Han svarte da at han gledet seg på vegne av Høyre og Fremskrittspartiet, men han uttrykte ingen glede fra Venstres side over de gjennomslag som var gjort i budsjettet for positiv næringsutvikling i Norge. Da lurer jeg på om statsrådens svar kan tolkes slik at de prioriteringene som Høyre har fått gjennomslag for, ikke er blant de områdene som statsråden vil prioritere å videreføre. Spesielt engstelig gjør det meg siden representanten Kongshaug bekreftet at Regjeringen bruker refusjonsordningen som salderingspost i budsjettet. Og Kongshaug svarte heller ikke på om man hadde en dialog med næringsministeren for å sikre stabile rammevilkår på sikt. Så jeg vil gjerne spørre statsråden: Vil han på eget initiativ fremme et lovforslag eller en melding som sikrer at refusjonsordningen for sjøfolk blir stabil, eller vil han her vente på nærmere instruks fra Stortinget? Statsråden nevnte områder han gledet seg over i det budsjettframlegget som har vært til behandling her i dag. Opprydding i skjemaveldet har vært høyt prioritert fra statsråd Sponheim, og det er en prioritet som han i aller høyeste grad deler med Høyre. Høyre ser virkelig frem til at Sponheim skal få gjort noe med denne tyngende massen av skjema som næringslivet bruker veldig store ressurser på å fylle ut, og som jeg går ut fra at statsadministrasjonen bruker like store ressurser på å kontrollere. Så jeg vil gjerne spørre Sponheim: Når kan vi vente noe på dette området? Når begynner dette arbeidet i departementet å bære frukter?
Rita Tveiten (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Fiskeriministeren var inne på temaet som går på satellittsporing av fiskefartøy, og det er vel omtrent det einaste som representerer nytt teknologisk utstyr om bord på heile fiskeflåten. Fiskeriministeren skal særleg ha ros for at han så langt har vore oppteken av fornying av fiskeflåten, men det er eit paradoks at gjennomsnittsalderen for slike fartøy i Noreg no er 23 ½ år. Det er ein alvorleg situasjon, som medfører at norsk fiskeri ikkje er utstyrt på ein måte som stettar dagens krav, og må ta vare på heile råstoffet inkludert biprodukt, som kan danna grunnlag for lønsame arbeidsplassar. Det fører med seg at fiskerinæringa framstår som lite attraktiv når det gjeld arbeidsmiljø og tryggleik, for dei som vurderer kva slags yrke dei no skal velja. Vel vil norsk fiskerinæring nyta godt av ein rentenedgang som alle håpar skal verta resultatet av eit stramt budsjett. Men korleis harmonerer alt dette med fiskeriministeren si omsut for fiskerflåten? Først reduserer han løyvinga til kontrahering og kondemnering frå 100 mill. kr på årets budsjett til 60 mill. kr i Regjeringa sitt budsjettframlegg, og seinare går han med på at løyvinga vert ytterlegare redusert med 10 mill. kr. Kva meiner fiskeriministeren vert verknaden for årets fiskeriavtale, som har som føresetnad at avsetninga på 18 mill. kr frå i fjor skulle koma i tillegg til dei 60 mill. kr som var føreslått løyvde til flåtefornying? Det kunne det vera spennande å få ministeren si utgreiing om.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1998-12-08:
: Aller først har jeg lyst til å minne om at vi har gjennomført et jordbruksoppgjør som er historisk når det gjelder hvor lite av rammen som er tatt ut i forhold til pris i markedet. Dette skulle være et bidrag for å få en mindre virkning av jordbruksoppgjøret i forhold til pris i hylla for forbrukerne. Som et ledd i dette var det også lagt inn en helt klar strategi fra Regjeringens side, et forsøk på å redusere kostnadene i næringen. Jeg er glad for at Fremskrittspartiet bidrar til å få den biten på plass, for det vil virke på den måten som en her har et ønske om, nemlig å skaffe billigere matvarer til forbrukerne. Det er også riktig som representanten Hedstrøm sa, at vi har satt i gang en undersøkelse for å se på prisdannelsen for matvarer, m.a. ut fra den debatten som har vært i løpet av høsten. Jeg håper at det vil være tillit til at en gjennom det arbeidet som settes i gang, kommer fram til et tilfredsstillende resultat. Når det gjelder det at mange mener at maten er for dyr, skal jeg være forsiktig med å forsøke å plassere ansvaret for det – bare konstatere at i et år med en lønnsøkning på 6-7 pst. i samfunnet generelt, og der den som er med på å produsere maten fra jord til bord, også skal ta ut denne lønnsøkningen, vil økningen måtte komme igjen et eller annet sted. Enten må en redusere en del på prisen hos den som produserer i første ledd, eller en må øke prisen hos den som må betale i siste ledd. Der vil en vel finne en del av svaret i forhold til prisdannelse i markedet, altså den prisen som matvaren koster i dag.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1998-12-08:
: Jeg er glad for at det har blitt et flertall for å kutte utgiftene i norsk landbruk med 400 mill. kr pr. år. Jeg vil si til representanten Hanssen at hvis en ikke hadde fått dette på plass og eventuelt møtt et krav om nye forhandlinger, ville det kanskje ført til en større uttelling over offentlige budsjetter i form av bevilgning. Slik sett – bare for å gi en oppmuntring til Fremskrittspartiet – medvirket kanskje det grepet som en nå har fått på plass, til at en slapp å møte et eventuelt krav om en påplusning i bevilgninger senere. Noe positivt bør en jo kunne se i dette. Jeg har lyst til å si til Arbeiderpartiet at jeg har full respekt for at andre har sine primære standpunkt og synspunkt når det gjelder dette. Men etter å ha lest innstillingen må jeg sette noen spørsmålstegn i forhold til den måten Arbeiderpartiet argumenterer for at de gjennom sitt budsjettopplegg ivaretar hensynet til landbruket De peker på konjunkturavgiften, men det er ikke noen konjunkturavgift i det andre opplegget heller, og de peker på elavgiften. De reduserer her med 150 mill. kr på konjunkturavgiften, 40 mill. kr på elavgiften, 40 mill. kr på grunnavgiften på fyringsolje, 5 mill. kr på det som går på arbeidsgiveravgiften og økt egenbetaling for sykelønn og 100 mill. kr til lavere pris- og kostnadsvekst. Dette holder ikke i forhold til at man sier at her har Arbeiderpartiet gjennom sitt budsjettopplegg fått til et like godt opplegg, det korresponderer opp mot bortfall av 400 mill. kr. Ellers har jeg full respekt for at en kan si at en ikke finner det riktig å fjerne denne avgiften. Men jeg hadde i hvert fall foretrukket at den løsningsmodellen som man presenterer for å være like god, hadde stått på tryggere bein enn det jeg mener denne løsningen gjør. Vi trakk dette inn for å få et jordbruksoppgjør i havn. Jeg har merket meg at komiteen har sagt at de ønsker at denne typen løsningsmodeller skal vurderes i meldingen, og det vil statsråden naturligvis følge opp.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1998-12-08:
Jeg vil gjerne ha sagt at det er ikke uproblematisk å kutte i en avtalt ramme. Statsråden, Regjeringen og de som har skaffet flertall for dette opplegget, hadde to valg, enten å konstatere at 400 mill. kr i kostnadsreduksjon ikke kom på plass, eller å forsøke å finne en løsning i forhold til den totale avtalen som er på plass. Det står i avtalen som er inngått mellom disse partiene, at det legges til grunn at forpliktelsen i jordbruksavtalen 1998-99 følges opp i avtaleperioden, og at innsparinger forutsettes gjennomført med basis i forventet underforbruk ut fra tiltak som er gjennomført eller planlegges gjennomført. En som kjenner systemet for jordbruksoppgjøret og kjenner til hvordan dette håndteres, vet at det bestandig er noen midler til gode som overføres til neste avtale og brukes der. Det betyr at en får en tyngre oppstart ved neste jordbruksoppgjør, noe som medfører større utfordringer for alle parter når det gjelder å finne tilfredsstillende løsninger på det punktet. Med hensyn til det som går på matvarekvalitet, vil jeg anbefale at en slår opp i St.prp. nr. 1 på side 33 under programkategori 15.10 Matvarekvalitet, dyrehelse og plantehelse, som i utgangspunktet har en økning på 7,3 pst. Hvis en da ser på Statens næringsmiddeltilsyn, har det fått en økning på 10,4 pst., eller godt og vel 15 mill. kr. Gjennom behandlingen her i Stortinget er det redusert med 467 000 kr. Etter min mening er det en betydelig økning som skal være med og sikre at en kan håndtere det som eventuelt kommer i forbindelse med en ny veterinæravtale. Så har Regjeringen sagt at en til enhver tid vil måtte vurdere om disse ressursene er nok, for vi har en helt klar forpliktelse til å være med og sikre trygge matvarer og god kvalitet på det som tilbys forbrukeren.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Statsråden har selvsagt registrert den debatt som har vært i denne salen og i komiteen i forhold til spørsmålet om bortfall av investeringsavgiften for jord- og skogbruk. Når man går gjennom de ulike partienes primærstandpunkt i forhold til statsbudsjettet for neste år, ser man at det egentlig er et stort flertall i denne salen mot å fjerne investeringsavgiften for jord- og skogbruk nå. Dermed kan man si at det som redder statsråden fra en ny runde jordbruksforhandlinger nå i år, er budsjettforliket med Høyre og Fremskrittspartiet. Høyre og Fremskrittspartiet sikrer flertall for det som vel er historiens høyeste overføringsnivå til norske bønder. Det er i seg selv interessant, men det er jo ikke sikkert at dette vil være en vedvarende situasjon. Jeg vil derfor utfordre statsråden til å gjøre seg noen refleksjoner når det gjelder å trekke inn så store skatte- og avgiftspolitiske spørsmål i landbruksoppgjøret. Hvordan vil statsråden oppsummere sine erfaringer i forhold til dette? Og ikke minst: Mener statsråden at de erfaringene man har gjort i år, er så gode at denne arbeidsformen også er aktuell for kommende år?
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-12-08:
Ja, hvorvidt satellittsporing er det eneste nye teknologiske utstyr om bord i et fiskefartøy til neste år, betviler jeg faktisk, for den teknologiske utviklingen går veldig fort. Det kommer stadig noe nytt. Men satellittsporing er et nytt system for kontroll av fiskefartøyenes aktivitet på havet, og er derfor ansett såpass viktig, effektivt og ressurssparende at EU har vedtatt å ta det i bruk for alle fiskefartøy over 24 meter som skal fiske i EU-farvann etter år 2000. Innføring av satelittsporing er alt tatt inn i fiskeri- avtalen mellom Norge og EU, så norske fiskefartøyer må montere slikt utstyr for å kunne fiske i EU-farvann etter år 2000. Vi tar sikte på å innføre satelittsporing for norske fartøyer også for fiske i norsk farvann fra år 2000, i tråd med fiskeriavtalen. med EU. Når det gjelder den høye alderen på fiskefartøyer, er ikke det noe nytt; vi har hatt en høy alder på flåten gjennom mange år nå. Det som skjedde i fjor høst etter at den nye regjeringen tiltrådte, var at man fikk inn i budsjettet, med Stortingets tilslutning, 75 nye mill. kr til kontraheringstilskudd, som den forrige regjeringen ikke så ønskeligheten av. I årets budsjett er det redusert. Det kan man selvfølgelig synes er beklagelig, men ut fra en totalvurdering av norsk økonomi syns jeg Regjeringen gjorde en veldig fin prioritering ved fremleggingen av budsjettet når det gjaldt fiskerinæringen. Det at det ble redusert med 10 mill. kr i budsjettkompromisset her i Stortinget, ser jeg ikke som den store katastrofen, for det som blir resultatet når man legger inn de midlene som blir vedtatt for SND – og som flåten kan få sin del av, er at det neste år totalt sett blir bedre statlige finansieringsordninger til fornying av fiskeflåten.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-12-08:
De problemene som norsk oppdrettsnæring har hatt på EU-markedet, har, som replikanten nevnte, tilknytning til den konkurransesituasjon som oppdrettsnæringen i Skottland og Irland har vært i i forhold til Norge. Men la meg understreke rent generelt at oppdrettsnæringen har hatt sine svake økonomiske perioder i tider da produksjonen er blitt større enn det markedet har tatt unna på en naturlig måte. Det som kan sies å være et problem for oppdrettsnæringen, er at en betydelig del av hele produksjonen selges i et spotmarked, det vil si et daglig auksjonsmarked. Det er klart at det derfor stilles store krav til samarbeid i en næring som utgjør så mange hundre selvstendige aktører – et samarbeid som krever at tilførselen til markedet er balansert i forhold til det markedet tar, for å holde en pris. Norsk oppdrettsnæring har flere ganger vært underlagt minstepris på EU-markedet, og mange aktører i næringen vil nok mene at den minstepris som næringen blir pålagt, har vært med på å redde økonomien til næringen. Så man skal ikke bare se negativt på at næringen blir pålagt et system som er med og skaper prisbalanse, for det er faktisk det vi har i dag med lakseavtalen. Men det er klart at den situasjonen vi har med svak kroneverdi, skaper bedre økonomi for eksportbedriftene, og det i seg sjøl gir en dynamikk som får den enkelte produsent til å ønske å øke produksjonen og selge mer og gir et økonomisk grunnlag for å selge til en lavere pris. Det kan skape problemer i forhold til den avtalen vi nå har med EU, så myndighetene har kontinuerlig vært med i prosessen for å sørge for at de norske oppdretterne og Norge greier å opprettholde forpliktelsene i den avtalen vi har med EU.