trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Jeg føler at mange av de ordene som her blir brukt, altså kostnadskontroll og oppfølging, er ord som sjølsagt er viktige og sentrale, men det jeg prøvde å si i mitt innlegg, er at dette er et stort industrianlegg hvor råstoffet er eksos og produktet CO2. Og det er rammene rundt det å få dette industriprosjektet rent realpolitisk og realøkonomisk til å fungere, som er den store svakheten i saken, at en ikke har hatt herredømme over de nødvendige, store faktorene som gjør at dette skulle bli mulig.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Jeg synes det hadde vært realt at en prøver å gjengi meg korrekt. Regjeringa er et kollektivt organ. Alle er ansvarlige for beslutningen. Og jeg sa at det sjølsagt er et særlig ansvar for den som er fagstatsråd. Jeg kan gjenta det til representanten Tetzschner: Den som er fagstatsråd, har et særlig ansvar innenfor det kollektive organet – sjølsagt. Dermed er det også, siden det er et kollektivt organ, verken riktig eller mulig å si at Senterpartiet i regjering har gjort noe spesielt, fordi en har framstått, og framstår, som en enhet. Det som var det vesentlige bidraget fra Senterpartiet i den saken, var at en i forbindelse med etableringen av regjeringa fikk denne saken på dagsordenen, og at en ut fra det alvoret ønsket å ta djerve grep. Og så kjenner vi resten og hvordan det har gått.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Svaret på det spørsmål er ja, Senterpartiet har bidratt positivt. For øvrig har jeg svart på spørsmålet tidligere.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Prisen hadde ikke vært kjent og er ikke kjent – det er nå det. Det er ikke noe hovedargument at det var komplisert, at det var teknologisk krevende – det er ikke det som er avgjørende i denne saken, som flere har vært inne på. Det med lønnsomhet, hva som er lønnsomt, er spørsmål om politiske rammebetingelser. Det er de politiske rammebetingelsene som definerer hva som er lønnsomt. Det er klart at det må skapes lønnsomhet i å fange CO2 dersom private aktører skal stå for det. Det er et samfunnsansvar som det er altfor lite fokus på. Det som var problemet ved dette, var – som jeg sa – at en ikke hadde forutsigbarhet på mengden av råstoff, nemlig eksos, og en hadde ikke avklart hva som var prisen på produktet. Hvis det skulle være en privat aktør som sto for driften av det, ville det, etter mitt næringspolitiske vett, skape store problemer.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Den siste olje- og energiministeren, Ola Borten Moe, ble ikke minst av saksordføreren kjørt for hardt i høringa og etterpå og svarte etter mitt skjønn på en glimrende måte. Han opptrådte fast og konsistent, med ett budskap, har gjort en god jobb, på samme måte som de to andre senterpartistatsrådene som representanten refererte til. Det er et samlet regjeringskollegium som har ført disse planene videre. Resultatet kjenner vi. Vi må – alle som var det parlamentariske grunnlaget for regjeringa – ta ansvar for at dette ikke lyktes. Men vi hadde djerve mål, vi ønsker å fortsette med det, og opposisjonen kom ikke med bedre forslag når en diskuterte saken etter hvert.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Jeg kan svare sakte én gang til: Ansvaret for Mongstad-anleggets utvikling i den rød-grønne perioden hviler på hele regjeringa.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
På tross av knusende kritikk fra representanten Hansson sier han avslutningsvis at han likevel er positiv til å gjennomføre CCS-prosjekter i Norge. Det er CCS-prosjekter på store punktutslipp. Jeg forsto det slik at Mongstad er definert som et sted med store punktutslipp. Det var viktig å utlyse konkurranse med kommersielle aktører, og mitt spørsmål er knyttet til konkurransedokumentet. Her skal det være en konkurranse blant kommersielle aktører for å bygge industrianlegget. Råstoffet er eksos og produktet er CO2. Mitt spørsmål blir da: Etter en slik flengende kritikk av det som er gjort – hvilke krav har representanten Hansson kommet til må stilles til tilførsel av råvarer og pris på produkt?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Da jeg stilte spørsmålet, var det fordi at når kritikken er så sterk, regner jeg med at alternativet fra representanten er noe mer enn en kritikk. Skal man legge ut et anbud for å bygge et stort industrianlegg, regner jeg med at den som skal bygge det, må ha en viss forsikring om mengde av råvaren og pris på produktet. Et svar på pris på produktet er jo at staten går inn og garanterer. Det er greit. Men man må også ha forsikring om råvaren. Hva er Miljøpartiet De Grønnes syn på det?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Statsråden sa at en måtte legge en betydelig grad av realitetsorientering til grunn. Det er bra. Samtidig synes jeg innlegget viste at engasjementet ikke er på topp. Jeg vil heller si det sånn at det er heller lunkent i saken. Det ble sagt at kostnadseffektive tiltak var det lagt vesentlig vekt på, samtidig som statsråden sa at det var tilsynelatende bred støtte i Stortinget for fortsatt fangst og lagring. Jeg har aldri opplevd at det har vært sterkere støtte enn i dag – ved innlegget fra Fremskrittspartiets representant i komiteen. Jeg oppfattet det sånn at her skal det gjøres en jobb. Det var rammebetingelsene for å etablere industrianlegget som var for svake. Hva vil statsråden gjøre i den videre prosess for å sikre at tilgang på eksos og pris på produkt blir sånn at det kommersielt kan realiseres av de private som ønsker det?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Det var ikke retoriske triks som var mitt poeng. Når statsråden sier at det er tilsynelatende bred støtte i Stortinget for fortsatt fangst og lagring, står det for meg som et uttrykk for at en ikke har fått med seg den brede støtten – nå inkludert Fremskrittspartiet – for å gjøre det. Igjen er poenget mitt at når en mener at den forrige regjeringa var for tett på teknologi – den nye regjeringa vil være mindre tett på teknologi – vil en da ta konsekvensene av det, slik at en er mer tett på det som er rammebetingelsene for dette industrianlegget, nemlig tilgangen på råvare, som er eksos, og prisen på produktet, som er CO2? Skal en kommersiell aktør kunne gjøre en jobb, må en ha forutsigbare rammebetingelser på disse nøkkelområdene, etter Senterpartiets vurdering.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Hoveddelen av den kritikken som saksordføreren baserer sitt synspunkt på, er at han antar at beslutningen om terminering av fullskalaprosjektet på Mongstad ble tatt på et annet tidspunkt enn det det ble. Det som er oppsiktsvekkende med det, er at det ikke har vært mulig under høringene eller under saksordførerens innlegg å legge fram noen dokumentasjon på at det faktisk er slik. Saksordføreren ble i stad utfordret av representanten Kolberg til å dokumentere noen av sine påstander om dette, men unngikk behendig å gjøre det, så da skal jeg gi ham en mulighet til. Hvordan kan saksordføreren dokumentere at disse påstandene er sanne?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Representanten Tetzschner fortsetter også i dag å vise til det han kaller troverdige kilder i Dagens Næringsliv, mens klare standpunkter og forsikringer som er kommet gjennom den tidligere regjeringens dokumenter til Stortinget og også en utspørring i en kontrollhøring i Stortinget, tydeligvis ikke blir tillagt vekt. Jeg tror ikke jeg kan gjøre noen ting med den konspiratoriske innfallsvinkelen som representanten Tetzschner velger å ha. Men jeg har behov for å spørre om hvorfor Høyre ikke er med på en merknad i innstillingen, der det står: «Disse medlemmer legger til grunn at interne drøftinger i regjeringen heller ikke i fremtiden skal legges frem for Stortinget.» Betyr det at denne regjeringen nå har tenkt å ha en annen praksis?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Det var veldig oppsiktsvekkende å høre representanten fra Fremskrittspartiet si at det er uforståelig at det ble stoppet, når den regjeringen som Fremskrittspartiet nå sitter i, også står bak den beslutningen – det er et enstemmig storting som har stått bak den beslutningen. Men spørsmålet må kanskje heller bli: Når representanten fra Fremskrittspartiet nå mener at dette lar seg gjøre, at teknologien finnes, og Fremskrittspartiet til og med mener at vi skal ha CO2-fangst og -lagring, kan Fremskrittspartiet da garantere at denne teknologien blir tatt i bruk, og at fangst og lagring blir implementert? Det må jo være det eneste logiske svaret på det innlegget som representanten fra Fremskrittspartiet her holdt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
I innlegget sitt sa representanten fra Fremskrittspartiet at det er teknologi i dag som kan brukes på Mongstad – det var det som ble sagt. Samtidig representerer representanten et regjeringsparti og et bredt flertall i Stortinget som nå har sagt at vi ikke kan fortsette på Mongstad av de grunner som man har sluttet seg til. Da er spørsmålet: Er det sånn at det nå har blitt endringer på dette? Det jeg hører at representanten fra Fremskrittspartiet nå sier, er at det finnes teknologi som kan brukes på Mongstad – det var det representanten sa – og at den kan implementeres nå. Betyr det at man nå har tenkt å sette i gang på Mongstad med dette prosjektet og få renset CO2? I så fall er det jo en oppsiktsvekkende hyggelig nyhet. Så jeg håper at representanten fra Fremskrittspartiet nå kan bekrefte det som han sa i sitt innlegg.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Først vil jeg si at Kristelig Folkeparti har i hvert fall hatt en noenlunde sammenhengende politikk på dette området, og det synes jeg det er grunn til å gi ros for. Når det gjelder spørsmålet om amin, er jeg nok litt mer i tvil, for nå sier representanten at man tror at spørsmålene er overvurdert. Men dette er ikke noe nytt tema, dette var oppe også før spørsmålet om mistillitsforslag var oppe, og året før hadde komiteen merket seg usikkerheten rundt helsemessig bruk av aminteknologi. Det virket imidlertid som om det kom som julekvelden på kjerringa da saken kom opp på nytt, og da sa representanten Hjemdal fra Kristelig Folkeparti at de aldri hadde sagt ja til bygging av amindelen hvis de hadde vært kjent med det som kom fram i rapporten. «Det er ingen på Stortinget som med vitende og vilje gambler med folks helse på denne måten», sa hun. Mener allikevel representanten at den beslutningen regjeringen tok, var feil når det gjaldt å ta hensyn til folks helse først?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Hvis vi hadde lyktes med CO2-fangst og -lagring på Mongstad, hadde 7 mrd. kr overhodet ikke vært noen stor sum. Mesteparten av disse pengene er brukt til testsenteret, og testsenteret er ikke bortkastede penger i det hele tatt. Jeg vet at Høyre velger å bruke sine milliarder – etter SVs syn – ganske lite målrettet når det gjelder noe annet enn å gjøre de aller rikeste rikere i dette landet. Det bruker man milliarder på uten å blunke. Så utfordrer altså representanten Tetzschner meg til en rar øvelse som sier at hvis du kunne leve livet ditt om igjen, ville du ha gjort alt likt? Jeg har ikke tenkt å være med på den leken. Denne saken handler om det vi visste i samtid, og de politiske mulighetene som var i samtid, og jeg registrerte ikke på det tidspunktet at Høyre var til særlig hjelp for å få til CO2-fangst og -lagring.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Jeg tror ikke Tetzschner hørte særlig godt etter på mitt innlegg, for jeg refererte til det som Riksrevisjonen har nevnt. Og jeg sa at i brevveksling med departementet underveis i behandlingen av saken har departementet svart positivt på mange av Riksrevisjonens påpekninger, og i merknadene slutter vi oss også til flere av dem. Jeg mener at man skal lære av dette, og det står også i merknadene. Det er mye å lære, men det er vanskelig i dag å si hva man ville gjort for åtte–ni år siden med denne kunnskapen der og da. Det er vanskelig å si, men at SV ville ha brukt 7 mrd. kr – og mye mer enn det – på å løse klimaproblemene, ja det er helt sikkert, og vi prøvde å bruke de mulighetene som fantes der og da. Vi lyktes dessverre ikke med alt, men jeg er overhodet ikke lei meg for at vi prøvde.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
For det første har vi nå fått til en politisk enighet om at det skal være CO2-fangst og -lagring. Det synspunktet var SV og Kristelig Folkeparti og Venstre lenge ganske alene om. Vi har nå fått til en enighet, et bredt flertall – også blant partier som overhodet ikke har ment dette før – som nå videre kan danne grunnlaget for det vi kan få til. Vi har fått til et testsenter, man har fått fram mange erfaringer, og SV fikk til en rekke andre, ikke ubetydelige, store klima- og miljøseire i regjering. Vi greide bl.a. å holde Lofoten og Vesterålen oljefrie, og jeg tror representanten fra Kristelig Folkeparti vet at i det øyeblikket vi hadde trådt til side, hadde det vært et flertall her i denne salen for å åpne det – og det er verdt ganske mye for SV.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Bakgrunnen for at disse beslutningene ble tatt underveis, var jo også tema for høringen, og der svarte statsrådene som hadde ansvaret for dette, etter min mening ganske klart til komiteen at det var forhold ved saken som endret seg, slik at det ikke var mulig å gjennomføre dette på den måten man hadde planlagt. Og det man fikk til, var altså det som var det politisk og teknisk mulige, og grunnen til at vi prøvde og prøvde, og prøvde om igjen, var jo at vi ønsket å lykkes, og det tror jeg er viktig å merke seg – at man har prøvd det. At man ikke lyktes, er jeg skuffet over – jeg er ikke det minste redd for å si det – for dette er en viktig sak. Den er mye viktigere enn hva SV mener om andre partier, eller hva Venstre måtte mene om SV. Det er saken som er viktig, og vi må lykkes. Derfor er jeg litt bekymret for denne vinklingen man har hele tida – at man leter etter syndebukker og ikke etter løsninger.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Det er regjeringens ansvar å gjennomføre det som er Stortingets og regjeringens politikk. Så er det som representanten Raja nå refererer til, noen forklaringer på hvorfor det ble vanskelig. De forklaringene har vært gitt offentlig, så de er ikke hemmelige, men det er helt klart at det er regjeringen som har ansvaret for at det blir utført – på vegne av regjeringen, eller på vegne av det som Stortinget har vedtatt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
For det første så har altså deler av Riksrevisjonens rapport – og kritikk – blitt omtalt i selve rapporten, i brevveksling mellom departementet og Riksrevisjonen, der en del av disse temaene er avklart. Men det jeg tror man undervurderer i dag, er kompleksiteten og rammene som lå rundt det å få dette til å fungere i det hele tatt. Altså: Hva var det i det hele tatt mulig å få til, for å få satt dette arbeidet i gang? Jeg tror at man undervurderer det. I etterpåklokskapens lys er det jo veldig mange ting man kan peke på – det er det alltid. Men det var veldig vanskelige forhandlinger, og det var dette man kom fram til som det var mulig å få flertall for. I ettertid har Riksrevisjonen kritisert deler av det. Deler av det kan det være mulig å slutte seg til, og deler av det mener jeg er noe som er lett å se etterpå, men som verken var mulig eller synlig på det tidspunktet beslutningene ble tatt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Jeg skal også spørre statsråden om noe som er hans ansvar, nemlig realiseringen av fullskalaanlegg for fangst og lagring innen 2020 og det viktige faktum at vi er nødt til å foreta kutt i Norge. Det har vært oppe flere forslag nå om at man kan gjøre dette andre steder. Det kan man selvfølgelig også gjøre i tillegg, men hvis man skal nå klimamålene internasjonalt, er det viktig at Norge – som har høye CO2-utslipp – reduserer sine egne utslipp, ikke bare faktisk fordi de faktisk betyr noe, men også politisk fordi det er umulig å få til enighet med land som slipper ut mye mindre og har mye mindre penger enn Norge, hvis vi ikke selv også iverksetter ganske kraftige tiltak. Er statsråden enig i det resonnementet?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Jeg vil takke representanten Raja for en god og grundig gjennomgang av denne saken og for en god ledelse av saksarbeidet i komiteen. Et av nøkkelpunktene – både i den kritikken som Raja og flertallet har framført, og som det har vært knyttet mange spørsmål til i Mongstad-saken – er for det første prisen på dette renseprosjektet. Så det første spørsmålet mitt er: Mener representanten Raja og Venstre at 25 mrd. kr er en pris man burde kunne betale for å gjennomføre dette prosjektet? Og i fortsettelsen av det, det andre spørsmålet: Hvordan ser Venstre på videre bruk av CO2-fangst og -lagring i norsk klimapolitikk etter dette?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Argumentet for å gjennomføre karbonfangst og -lagringsprosjektet på Mongstad var at det var fornuftig og nødvendig. Argumentet for å stanse prosjektet var at det var for dyrt. Med tanke på dagens CO2-kvotepriser vet vi at CO2-fangst vil bli forferdelig ulønnsomt i lang tid framover. Da blir det interessant å vite hva Arbeiderpartiet tenker om hva som er for dyrt i nye karbonfangstprosjekter. I den sammenhengen er det interessant at representanten Kolberg slo fast at ingen kunne tvinge Statoil til å gjennomføre dette prosjektet. Da er spørsmålet om det partiet som innførte forurensningsloven i Norge, mener at forurensningsloven ikke kan brukes til å pålegge Statoil eller andre selskaper i Norge å kutte sine CO2-utslipp.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Representanten Tetzschner påpeker helt riktig at det viktigste i Riksrevisjonens gjennomgang og i komitébehandlingen er organiseringen av prosjektet, styringsmulighetene, bruk av incitamenter og virkemidler til å få gjennomført prosjektet. Og det kan vel ikke være noen som helst tvil om at det mest effektive virkemiddelet staten har til rådighet i en sånn sak, er pålegg i utslippstillatelse etter forurensingsloven. Nå er det uklart for meg om Høyre mener at forurensingsloven burde vært brukt slik SFT anbefalte – til å pålegge fullskala rensing fra dag én – men la nå det være. Det som er interessant – når vi skal lære av denne saken – er om Høyre mener at vi heretter bør bruke forurensingsloven til å pålegge fjerning av utslipp fra store utslippskilder i Norge?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
For det første er jeg imponert over den måten Kristelig Folkeparti har fulgt denne saken – sett klart og snakket tydelig gjennom flere år. Sånn skal det gjøres, så vidt jeg kan skjønne. På bakgrunn av det, og fordi hovedpoenget med denne kontrollgjennomgangen er å forsøke å lære av prosjektgjennomføringen, lurer jeg på hva som er Kristelig Folkepartis hovedkonklusjoner med tanke på videre bruk og organisering av prosjekter med karbonfangst og -lagring i Norge.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Representanten Lundteigen påpekte at dette er et stort og komplisert industriprosjekt, og at det var forhold som ikke lå til rette for å fullføre prosjektet. Nå er jo det noe som vil karakterisere ethvert karbonfangstprosjekt: Det vil være ulønnsomhet, det vil være komplisert, det vil være mer eller mindre moden teknologi osv. Spørsmålet er da: Skal det gjennomføres allikevel? På høringen var jo en av de tingene som gjorde mange av oss litt forvirret, at den ene sentrale aktøren etter den andre forutsatte at prosjektet kunne gjennomføres: Teknologileverandørene sa at teknologien eksisterte, Gassnova hadde trodd at prosjektet skulle videreføres osv. Så da spør jeg – ettersom vi ikke fikk noe mer ut av senterpartistatsrådene på høringen – representanten Lundteigen om hva som er grunnlaget for hans konklusjon om at dette prosjektet ikke burde gjennomføres. Da føyer jeg selvfølgelig til at prisen, som alle var bekymret for, …
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
… hadde vært kjent i mange år.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Jeg frafaller den replikken.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Jeg brukte vel en ganske stor del av mitt innlegg på å si at det er veldig viktig med visjoner i norsk politikk og klimapolitikk, men jeg brukte den andre halvparten på å si at man også må gjennomføre visjonene. Visjoner er f.eks. noe som ikke kutter klimagassutslipp. Gjennomføring kutter klimagassutslipp. Hvis man nøyer seg med visjoner, får man altså den situasjonen vi har i dag, hvor vi ligger langt etter de kuttmålene som er vedtatt av stortingsflertallet, og hvor Norges største og mest ambisiøse klimaprosjekt – Mongstad – er en del av problemet, ikke en del av løsningen.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Nei, det gjør det ikke. Jeg synes at debatten om opplysningsplikten knyttet til denne saken har vært en ganske målbevisst avsporing, kanskje fra begge parters side. Det vi burde snakket om, var realiteten og de fakta som lå til grunn for beslutninger. Derfor vil jeg bare konstatere at bortsett fra det formelt sett helt sikkert greie standpunktet at man ikke refererer regjeringens interne drøftelser, som vi i Miljøpartiet De Grønne tar til etterretning, ble det altså ikke levert noe forståelig informasjon til komiteen som kunne gi grunnlag for undertegnede og andre til å konkludere med eller forstå hvorfor og på hvilket tidspunkt den egentlige beslutningen ble fattet. Vi sitter igjen med noen spørsmål som peker i en viss retning, men det har ikke noe med problemer med opplysningsplikten til regjeringen å gjøre.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Dette er en oppfatning jeg tar fullstendig avstand fra. Det å konkludere på grunnlag av de opplysningene vi faktisk fikk i høringen, er ikke å insinuere noe som helst. Det er heller ikke å si at noen ikke snakket sant. Jeg konstaterer om igjen at vi ikke fikk opplysninger som gjorde det mulig å gjøre seg opp en klar, forstått mening om når disse beslutningene ble fattet. Men vi fikk opplysninger som viste at de fakta som ble referert til som begrunnelse for beslutningen om å avvikle prosjektet, hadde foreligget lenge. Da vil nok svært mange flere enn medlemmer av kontroll- og konstitusjonskomiteen stille seg spørsmålet: Når skjedde beslutningen egentlig? Jeg vet ikke svaret, men spørsmålet er ingen insinuasjon. Det er bare enkel konklusjon.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Når det gjelder tilførsel av råvarer, vil den være definert gjennom det faktum at dette er store utslippskilder – vi kjenner utslippene og velger dem som objekter for disse utlysningene. Når det gjelder pris på produktet, er jeg helt enig med representanten Lundteigen i at det er et stort problem. Spørsmålet er: Skal det bli et problem som gjør at vi konkluderer med at vi skal si nei også til framtidig CO2-fangst og -lagring på store norske utslippskilder, og dermed lar dem gå videre, eller skal det bli et problem vi løser, f.eks. med statlige midler for å nå det målet Stortinget har forpliktet seg til, nemlig å få ned norske utslipp og utslipp fra store kilder?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Det forsøkte jeg å svare på etter forrige spørsmål. Når Mongstad slipper ut ca. en halv million tonn CO2 pr. driftsår, er mengden på tilførselen av råvare en halv million tonn CO2 pr. år. Dette gjelder også Snøhvit, Brevik og andre. Så med mindre det er en eller annen detalj jeg ikke forstår her, mener jeg at spørsmålet er ganske greit besvart.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-04-03:
Vi mener at utslippene fra store utslippskilder i Norge, som Mongstad osv., må kuttes. Det framgår forholdsvis elementært av lista i Miljødirektoratets oversikt over kuttetterslepet i Norge. Den teknologien som ser ut til å være mulig å gjennomføre dette med, er eksisterende karbonfangst- og lagringsteknologi. Vi mener at den må tas i bruk for å ta de kuttene. Så er det en interessant diskusjon om hvorvidt de større vyene om videreutvikling og internasjonalisering av denne teknologien kan støttes ved hjelp av norske penger brukt i utlandet. Det er en diskusjon som vi gjerne er med på, men den må ikke bli enda en ting som kommer i veien for eller blir brukt som unnskyldning for ikke å kutte utslippene i Norge.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Jeg lyttet med interesse til komitéleder Kolbergs innlegg og så med forventning frem til når han ville komme inn på Riksrevisjonens rapport. I stedet fikk vi en imponerende oppvisning i bruk av løsrevne sitater. Det kan bli interessant hvis det er forsvarslinjen for den avgåtte regjeringen. Høyre fikk også en visitt. Det ble nemlig henvist til en påstand som er gjentatt her i dag – også nevnt i Politisk kvarter – om at Høyre skulle ha vært så fryktelig kritisk til Statoil. Da vil jeg spørre: Hvor i innstillingen har vi vært kritiske til Statoil? Det må jo være mulig å svare veldig konkret på det, slik at jeg kan få veiledning og eventuelt imøtegå påstanden om at vi har vært spesielt kritisk overfor Statoil.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Representanten Kolberg sier han skal bli konkret i et senere innlegg. Han kan være konkret nå. Hva har vår kritikk gått ut på?
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Svaret på det er ganske enkelt. Gjennomføringsavtalen er det instrumentet som regjeringen mente var en måte å gjennomføre Stortingets intensjon på, ellers hadde den neppe inngått avtalen. Her var Stortingets og regjeringens intensjon sammenfallende. Regjeringen er den nærmeste til å vurdere om dette er en tjenlig måte å nå formålet på. Selv om det sikkert gikk noen rykter i miljøet om at avtalen var utilstrekkelig, var det den gang avgjørende for Høyre at regjeringen selv ikke følte seg ubekvem med avtalen. Den mente tydeligvis ved at den ikke tok noe initiativ til å reforhandle avtalen, at avtalen fortsatt var et godt redskap for å fremme statens og forsvare Stortingets interesser i saken. Men det har vi fått fasiten på nå gjennom Riksrevisjonens rapport.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Det er slik, siden representanten Kolberg interesserer seg for parlamentariske spilleregler, at det er regjeringen som er Stortingets gjennomføringsorgan. Når den ikke tar initiativ til å endre en avtale den selv har forhandlet med en privat kommersiell part, tolket vi det dithen at den hadde det styringsverktøyet og det juridiske verktøyet som skulle til for å realisere formålene som avtalen var ment å fremme. At enkeltrepresentanter føler uro over avtalen, binder ikke oss til å dele den uroen så lenge vi ser at regjeringen føler seg bekvem med avtalen. Men det ligger et læringspunkt i dette også. Vi trodde for godt om den forrige regjeringens evne til å vurdere om den hadde virkemidlene. Det skal vi selvfølgelig ta lærdom av til en annen gang Arbeiderpartiet er i regjering.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Replikken gjaldt to forhold. For det første at Høyre ikke tar ansvar. Denne saken gjelder ikke Høyres eventuelle synspunkter tidligere. Dette gjelder i hvilken grad regjeringen har oppfylt Stortingets mål. Det har den ikke klart å gjøre i denne saken. Det vi diskuterer i dag, dypere sett, er hvem som bærer ansvaret for det. Da hadde det vært fint hvis representanten for det største tidligere regjeringspartiet av og til også kunne nærme seg dette litt ut fra det ansvaret som den avgåtte regjeringen har. Det andre er mitt syn på de interne diskusjonene i regjeringen. Uenighet innad i en regjering skal selvfølgelig ikke ut i offentligheten. De skal ha sitt privatliv og få anledning til å diskutere saker som opptar dem. Det å gjennomføre Stortingets vedtak kunne kanskje tatt litt mer av regjeringens tid. Det legger jeg meg ikke bort i. Problemet i denne saken var at Dagens Næringsliv hadde en konkret og troverdig beretning om at regjeringen hadde bestemt seg.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Det siste må vel referere seg til at vi har støttet skrinleggelsen, altså konstateringen av havariet. Det vi diskuterer i dag, er oppskriften og forløpet frem til havariet. Å implisere at man eventuelt skulle gjort anskrik helt utenom dokumentene og sakene som fremlegges til behandling her i Stortinget, er et litt spesielt krav til et parti. Vi diskuterer denne saken i dag fordi det er en viktig sak. Det sitatet som representanten Lundteigen innledet med å tillegge meg, er i virkeligheten direkte sitat fra Riksrevisjonens rapport. Så det er ikke bare jeg som hevder at avtaleverket førte til det det gjorde.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Jeg ser at replikanten sitter fast i den samme kortslutning som komitéleder Kolberg, nemlig at fordi man enstemmig har vært med på å konstatere havariet, så skal man ikke kunne føre kritikk mot forløpet. Det er også riktig at Høyre har stilt seg bak intensjonene om fullskala rensing. Vi har vært med på budsjettvedtakene. Det vi snakker om her, er regjeringens manglende evne til å gjennomføre Stortingets vedtak i stort og smått.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Representanten Andersen legger her inn en antitetisk fortolkning: at vi ikke er med, betyr at vi slutter oss til det motsatte standpunkt. Grunnen til at vi ikke støtter merknaden her, er at den inngår i en kontekstuell sammenheng hvor man bygger opp et forsvar, nemlig at man ikke behøver å informere Stortinget om store endringer i premissgrunnlaget for Stortingets vedtak. Det er noe helt annet.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Innledningen til spørsmålet var en hypotetisk problemstilling som denne saken ikke gjelder. Når det så gjelder fremtidig policy for utslipp, mener jeg denne saken også viser at det er en kortere vei til å få unntak fra statens regler når staten selv har en interesse. Jeg mener i prinsippet at loven skal være lik for alle, også når staten organiserer seg gjennom aksjeselskaper. For øvrig er det flere forhold enn pålegg som denne saken også indikerer, selv om det ikke har vært tatt opp. Men også mangelen på konkurrerende oljemiljøer betaler vi her prisen for. Jeg var i sin tid selv meget skeptisk da man fusjonerte de to meget dyktige og innbyrdes uavhengige oljemiljøene i Norge i den kjempegiganten vi har fått. Det medfører nemlig at staten har veldig få valgmuligheter når den velger partner.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Den første replikken tok utgangspunkt i at det er Senterpartiet som har bekledd det mest aktuelle departementet i hele den rød-grønne regjeringens levetid, og det ble svart at olje- og energistatsråden ikke hadde noen særlig betydning, at man måtte forstå at det var et fellesskap, så jeg får behov for å spørre mer konkret: Har det i det hele tatt hatt noen positiv betydning, sett fra Senterpartiets synspunkt, at man har levert personer til å lede landets olje- og energidepartement? Og hvilke eksempel kan man vise til i denne saken på at noen av Senterpartiets statsråder har bidratt i riktig retning, og at saken ville stått enda dårligere hvis ikke Senterpartiet hadde hatt ansvaret for departementet?
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Det må jo følges opp når det svares så pass vagt som det blir gjort. Etter å ha erkjent at fagstatsrådene har et ansvar, vil jeg svært gjerne høre om det i det hele tatt har vært noe som helst positivt bidrag fra en av Senterpartiets statsråder i disse åtte årene som har brakt denne saken i en riktigere og bedre retning enn det som er sluttresultatet, som vi kan lese. Ville saken vært enda verre hvis ikke Senterpartiet hadde bidratt?
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
En gjennomgangstone i denne debatten er hvor lett de tidligere regjeringspartiene tar på det faktum at fellesskapet sannsynligvis har tapt 7 mrd. kr på dette prosjektet. Av representanten Karin Andersens innlegg gikk det frem at 7 mrd. kr ikke var noen særlig stor sum. Vanlige mennesker ser nok litt annerledes på det, for det er de som skal arbeide og skatte av inntekt for å forsyne politikerne med penger de kan satse. På bakgrunn av det Andersen i dag vet om Mongstad, fikk jeg lyst til å spørre: Hvis hun fikk valget om igjen, ville hun brukt 7 mrd. kr på testsenteret slik det står i dag, eller ville hun ha overveid å bruke disse pengene til f.eks. å bygge sykehjem eller å bedre kollektivtransporten, som i og for seg også kunne hatt en mer virkningsfull miljøside?
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-04-03:
Jeg stilte spørsmålet for å få en peilepinn om det i det hele tatt er noe representanten har lært av Riksrevisjonens rapport. Da synes jeg det er veldig naturlig å spørre, slik testsenteret nå står, om man er bekvem med at det har kostet 7 mrd. kr. Da snakker vi ikke om hva som hadde skjedd hvis man hadde lyktes, da snakker vi om senteret slik det står, med den prislappen det har. Jeg minner også om at prislappen kanskje er enda høyere, fordi denne revisjonen ikke strekker seg lenger enn til ut 2012. Så mitt spørsmål er igjen: Ville hun brukt disse 7 mrd. kr på det formålet vi ser realisert i dag, eller ville hun overveid å bygge sykehjem eller bedret andre offentlige ordninger med enda bedre klimatiltak enn dette, f.eks. kollektivtrafikken? Det er et veldig konkret spørsmål som jeg forventer et konkret svar på.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-04-03:
Jeg registrerer at representanten Kolberg i dag bl.a. har gitt uttrykk for at han har forståelse for at Gjennomføringsavtalen var et kompromiss og et resultat av en forhandling mellom to parter – staten og Statoil. Leser man Riksrevisjonens rapport, peker de på, nettopp som ett av sine hovedfunn, at inngåtte avtaler begrenser statens styringsmuligheter – få incentiver for en tids- og kostnadseffektiv utvikling av fullskalaprosjektet, bl.a. Da er mitt spørsmål: Hva har man lært gjennom Mongstad-saken med hensyn til hvordan avtaler mellom staten og kommersielle selskaper skal eller ikke skal utformes?
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-04-03:
Det er helt klart at helse er viktig, og når dette kom fram gjennom prosjektet, mener også vi at det var viktig å undersøke faremomentene, utfordringene og konsekvensene knyttet til dette. Det er det ingen uenighet om, heller ikke fra Kristelig Folkepartis side. Det som også har vist seg, som høringen har fått fram, er at det er litt ulike vurderinger av størrelsen på denne faren. Vi har bl.a. fått uttalelser fra Miljødirektoratet i vårt land, som nok mener at denne faren ble overvurdert. Så vår oppfatning er at den type fare selvfølgelig skal tas på alvor, men vi må også ha en realistisk tilnærming til farens størrelse.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-04-03:
Det er helt riktig at når en fare blir oppdaget, skal den undersøkes. Det ble gjort. Så viser det seg at det er forskjellige faglige eksperter og råd med hensyn til omfanget av og størrelsen på den faren. Her mener vi at det er grunnlag for å si ut fra faglige uttalelser at denne faren kunne synes å være overvurdert, og at det var mulig å kunne fortsette dette prosjektet basert på denne teknologien uten at en skapte unødig helsefare blant befolkningen.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-04-03:
Nei, på ingen måte. Det er klart at når en slik fare blir oppdaget, skal den undersøkes, og en skal vurdere omfanget og konsekvensene. Så det er ingen uenighet omkring det. Så har det vist seg i ettertid at en kan vurdere størrelsen og omfanget av denne faren på litt ulik måte. Det har vi også fått dokumentert gjennom den høringen som kontrollkomiteen har hatt – det er der det har kommet fram at her har en litt ulike syn på konsekvensene. Men at det ble gjort en stopp og gjort en vurdering av hva denne faren innebar, det mener vi helt klart er på sin plass.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-04-03:
Takk for hyggelige ord til Kristelig Folkeparti. Jeg tror en har mye å lære på flere områder. Det ene handler om inngåelse av avtaler mellom staten og et kommersielt selskap når det gjelder hvordan en skal styre et prosjekt ut fra de overordnede målsettingene som en har for prosjektet. Det er klart at her mangler en incentiver, en hadde lagt all risiko på staten og veldig lite på selskapet. Ellers tror jeg at et slikt prosjekt som dette også krever åpning for i større grad å kunne ta i bruk ulike teknologiløsninger enn det som var tilfellet slik som dette løpet ble lagt opp. Statoil fulgte det de kaller en normal industripraksis. Vi tror at det var en begrensning i seg selv, som tok fra flere kompetansemiljøer en mulighet til å kunne være med og bidra på en god måte.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-04-03:
Vi er alle kjent med at vi per i dag har gasskraftverk på Kårstø og Mongstad, som begge har null fangst og lagring av CO2. SV har nå sittet åtte år i regjering. Hva har vært SVs miljøpolitiske seire i Mongstad-saken, slik den står i dag?
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Vi har gjennom høringen bl.a. fått høre, spesielt fra USA, at det finnes både aminteknologi og karbonatteknologi, som allerede har vært benyttet, og som også er under videre utvikling. På testsenteret på Mongstad har man også videreutviklet disse teknologiene og arbeidet med det, men man hevder at det er helt nye teknologier som er blitt utviklet. Det har jeg ikke fått dokumentert, verken gjennom høringen eller gjennom det som jeg har lest om dette i diverse rapporter.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Nå har jeg ikke med dataene på de anleggene, men vi har det anlegget i Texas, og vi har SaskPower, som har testet og holdt på å fullføre den endelige byggingen av sitt anlegg. Jeg var på et seminar med dem rett etter høringen her i Oslo, der de holdt en orientering for bl.a. Bellona, som viste at dette har de nå utført. De er riktignok i en annen situasjon, ved at all karbondioksid som de fjerner, får de solgt. Men prinsippet er akkurat det samme. Det er fangsten og lagringen – lagringen i dette tilfellet – som skal gå til forbruk.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Jeg må bare si at vi i Fremskrittspartiet, i likhet med alle andre, er svært opptatt av folks helse. Det skulle bare mangle. Nå var det imidlertid litt ulike vurderinger av hvor stor kreftfaren var. Når man hørte på den representanten fra våre miljømyndigheter som er mest sentral, som vel mente at dette ikke var den store faren, synes jeg det skal legges merke til. Jeg skal ikke påstå at det var feil. Det som er rett, er å sørge for at man er ganske sikker på at publikum blir ivaretatt når det gjelder liv og helse. Det skulle bare mangle.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Nå må jeg vel aller først si at vi i Fremskrittspartiet ikke er negative til alle de ulike artene – biologi osv. – som representanten Lundteigen innledet med. Men Fremskrittspartiet er absolutt for at man skal ta ut karbondioksid fra avgassene, slik at man får ned de klimagassene. Det har tidligere vært litt ulike vurderinger av hvem som skaper disse klimaendringene. Men Fremskrittspartiet, til liks med de andre partiene, står helt fast på regjeringserklæringen om at vi skal fjerne karbondioksid.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Nå listet jeg vel opp ganske mange ting i avslutningen på mitt innlegg – som at jeg stusser på hvorfor det ble stoppet. Når regjeringen, gjennom tidligere behandlinger i Stortinget, har hatt det som en erklært målsetting at vi skal fjerne karbondioksid fra atmosfæren, og man på Mongstad hadde tilgjengelig ikke mindre enn 2 millioner tonn av dette, er det uforståelig. Det var derfor jeg sa det jeg sa, at jeg syntes det virket litt utrolig. Men man må ta til etterretning at det var regjeringens beslutning. Man stiller spørsmål om hvilke andre utenforliggende ting det skulle vært. Men vi forstår rett og slett ikke hvorfor dette ble gjort i sin tid.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Det er vel ikke noen tvil om det. Det står jo også i regjeringserklæringen at vi skal samles om å ha fangst og lagring av karbondioksid innen 2020. Det målet står fortsatt ved lag. Hvordan det skal gjøres framover, overlater jeg til nåværende regjering. Det skal ikke jeg gå videre på – det er heller ikke kontrollkomiteens oppgave å si hvordan det skal gjøres. Vi får overlate til regjeringen å komme tilbake til hvordan det skal gjøres. Men det skal gjøres, ja.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
For det første: Om det er tilgjengelig teknologi, har for så vidt forskeravdelingen på Aker Clean Carbon bekreftet – de mener at teknologien nå er moden. Man har drevet utvikling av både aminteknologi og karbonatteknologi der, men det er spesielt aminteknologien de har gått videre på. Det er den som jeg forstår de nå skal bruke på Norcem i Brevik. Men i hvilken grad det er på Mongstad den skal brukes, eller om det gjelder andre prosjekter, må regjeringen finne ut av når man skal se hvor man nå skal gå i det videre arbeidet. Så det vil ikke jeg ha noen formening om på det nåværende tidspunkt.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Det er underlig å høre representanten Thorheim snakke om at det ikke er blitt utviklet noen nye løsninger eller noen nye teknologier på Mongstad i dette prosjektet. Hvis det finnes så mye sånn teknologi, og hvis det finnes så mange andre anlegg som testsenteret representert i verden og internasjonalt, hvorfor står da internasjonale aktører i kø for å prøve og teste ut sin teknologi på Mongstad i dag?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Jeg må spørre representanten: Kan han peke på ett anlegg som i dag står i verden, som kan sammenlignes med den teknologien som man nå er i stand til å benytte på testsenteret på Mongstad?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
I den høringen jeg var i, var det ingen som kunne si at det fantes et anlegg som kunne benyttes på lik måte som det som står på Mongstad. Jeg oppfatter at representanten er opptatt av CO2-håndtering. Det er jeg også. Det er viktig, og det er bra. Men mener representanten at det er viktigere enn befolkningens helse? Mener representanten at det var feil av den daværende regjeringen å bremse prosjektet da man ble kjent med kreftfaren ved aminteknologien? Var det feil av regjeringen å sette på bremsene og stoppe opp da det ble kjent at det var mulig at man risikerte helsen til innbyggerne, til folk som bor og jobber rundt Mongstad i Hordaland?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Representanten Hansson kommer med en underlig kritikk av det å ha en visjon og å definere mål som en visjon. Definisjonen av en visjon er jo et bilde på en framtidig ønsket tilstand. Det er en framtidsdrøm. En visjon er et mål der framme som man har lyst til å gjøre alt for å nå. Mener ikke representanten at det er plass for visjoner i norsk politikk?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Alle de handlingene som ble gjort ut ifra den visjonen, var vel strengt tatt noe som var et ledd i et prosjekt for å nå et mål, og det har heller aldri blitt gjort så mye for å realisere en visjon og en framtidsdrøm innenfor klima i Norge. Men representanten kritiserer og reiser igjen et spørsmål som ble besvart ganske grundig i høringen, og det var om når beslutningen egentlig ble tatt. Når ble beslutningen om å stanse dette prosjektet tatt? Samtidig er representanten heller ikke med på merknaden om at man ikke forventer at interne drøftinger i regjeringen i framtiden også vil bli lagt fram for Stortinget. Kommer det til å komme et forslag fra representanten Hansson om å endre opplysningsplikten?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
I høringen ble det levert svar på spørsmål vedrørende når beslutningen kom. At man ikke er fornøyd med de svarene eller er uenig i de svarene, er en annen sak. Men de insinuasjonene som kommer fra representanten, viser at vedkommende er nødt til å mene at det var noen i den høringen som ikke snakket sant. Da må jeg spørre: Hvem var det? Hva var det som ble sagt som ikke var sant? Hva er det som gjør at representanten Hansson tolker det annerledes?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Jeg ba om replikk fordi jeg bet meg merke i en underlighet i Hjemdals innlegg, der representanten sa at ingen vil ha et liv på samvittigheten. Allikevel sa Hjemdal at det kunne se ut til å være sånn at kreftfaren kunne være håndterbar. Mitt spørsmål til representanten Hjemdal er da: Er det ansvarlig for en regjering å anse noe for litt kreftfarlig, og ikke så farlig?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Da må jeg bare spørre Hjemdal: Hva er det representanten anser som for mye oppmerksomhet på en kreftfare?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Så da mener representanten Hjemdal at det er noe som heter «litt kreftfarlig» – ja eller nei?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Eg ser av innstillinga – og av tidlegare innstillingar – at Kristeleg Folkeparti prøver å så tvil om kreftfare og amin. Da lurer eg på om representanten meiner at ein ansvarleg statsråd skal gå vidare med eit prosjekt dersom det er den minste sannsynlegheit for at befolkninga vert utsett for ein aukande risiko for kreft. Ville representanten da vald å hemmeleghalda denne usikkerheita for befolkninga og eventuelt vore villig til å seia at CO2-handtering er viktigare enn helsa til befolkninga?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Eg høyrer kva representanten svarer meg her. Han seier at det vart «overvurdert». Da vil eg berre stilla spørsmålet på nytt: Dersom det var tvil om at det var kreftfare, meiner du at den førre regjeringa berre burde ha gått vidare med prosjektet, uavhengig av den faren?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Som det også står i rapporten, er testsenteret bygd med en kvalitet som har gjort det svært kostbart. Blant annet det at man har lagt til rette for å teste ut to forskjellige teknologier på testsenteret, har gjort at det har blitt meget dyrt. At infrastrukturen på Mongstad vil være nyttig for oss, tror jeg at jeg vil svare ja på. Om den er verdt de midlene som er brukt der, mener jeg – det dreier seg om en beslutning som er fattet før min tid i statsrådsembetet – det ikke er riktig av meg å svare på. Så til det første representanten Kolberg refererer til: Det er i og for seg beslutninger som er fattet tidligere. Jeg svarer at testsenteret er viktig og nyttig infrastruktur for oss, men jeg vil ikke ta stilling til om kostnadene står i forhold til nytten. Det er en jobb som det tilligger Stortinget å vurdere.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Representanten Kolberg refererte til den store nytten. Jeg sa vel at det kom til å bli nyttig. Så det er ivaretatt. Det står også i Riksrevisjonens rapport at for å sikre videre utnyttelse av testsenteret på Mongstad er det viktig at vi jobber med å få kontroll på kostnadene ved testsenteret. Det er vel også noe som har fått Stortingets tilslutning. Det er selvfølgelig noe regjeringen vil jobbe med. Jeg har prøvd å gi komiteen mye informasjon om hvordan informasjonsflyten var fra 2006 til 2012. At den informasjonen har vært omfangsrik, mener jeg det ikke kan være noen tvil om. Det er veldig lite normativt i det utsagnet. Jeg mener at det er opp til Stortinget å vurdere hvorvidt Stortinget føler at det selv har blitt tilstrekkelig informert.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Jeg vet, av noen års erfaring med representanten Kolberg i Stortinget, at han er veldig opptatt av de konstitusjonelle forhold her i landet, og det er nok viktig at jeg prøver å passe på min rolle. Som jeg sier, har jeg hele tiden sagt at jeg oppfatter det slik at Stortinget har fått omfattende informasjon om det som skjer på Mongstad. Så kan jeg også si at jeg har ikke grunn til å tro at det i den perioden som er omtalt i Riksrevisjonens rapport, har kommet noen informasjon til Stortinget som ikke har vært korrekt. Det oppfattet jeg også at Kolberg etterspurte. Men om informasjonen har vært tilstrekkelig – det mener jeg ikke er noe jeg bør ha noen normativ oppfatning om.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Vi har ved gjentatte anledninger sagt at ambisjonen om å realisere minst ett fullskalaanlegg innen 2020 står ved lag. Jeg beklager hvis det er slik at man forventer retoriske triks fra min side. Jeg opplevde vel ikke at den forrige regjeringens retoriske triks om karbonfangstanlegget på Mongstad brakte denne prosessen særlig videre. Det ble vel heller flere problemer ved det. Så jeg holder meg unna det. Jeg har lyst til å si at jeg er veldig kommittert til å legge til rette for en prosess som ender med at vi får realisert et fullskalaanlegg innen 2020. Samtidig er det viktig med forskning og utvikling for å holde kostnadene ved fangst og lagring av CO2 på et nivå som gjør dette til teknologi som vil bli tatt i bruk i flere land.