Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-28:
Sosialistisk Venstreparti er godt fornøyd med den flertallsinnstillingen som her foreligger for Odelstinget til behandling, og dermed også med det utkastet til ny apoteklov som forelå fra den avgåtte regjeringen, for det har jo fått gjennomslag på alle sentrale punkt. Det mest sentrale med den nye apotekloven er etter SVs syn skillet mellom eierskap og driftskonsesjon. Gjennom den nye apotekloven blir det mulig å eie et apotek uten at man må ha kompetanse som farmasøyt. Samtidig sikrer loven at man skal ha farmasøytansatte på driftssiden, slik at fagligheten ivaretas. I forkant av at apotekloven skulle behandles, har også vi i SV notert oss en rekke forskjellige utspill fra mange forskjellige partier, knyttet til bl.a. salg av apotekvarer utenfor apotek, da spesielt ikke-reseptpliktige varer. Vi har også registrert at det i andre partier enn de som i dag går inn for det, nemlig Fremskrittspartiet, har vært tatt til orde for at man skulle få til postordresalg. Det har SV advart mot hele tiden, og jeg har i ulike sammenhenger kommentert det og sagt at det bør man ikke gå inn for. Derfor er vi veldig glad for at det som var innstillingen fra den avgåtte regjeringen, har også flertallet gått inn for. Salg av ikke reseptpliktige medikamenter utenfor apotek vil, som også Are Næss var inne på, veldig fort kunne medføre bivirkninger, som naturligvis ikke er tilsiktet, men som likevel vil kunne oppstå fordi informasjonen ikke vil være god nok. Spesielt gjelder det acetylsalisylsyre til mindreårige, der man tidligere har sett til dels svært alvorlige bivirkninger, også av én enkelt tablett. Paracetamol er kanskje det vanligste medikamentet overhodet i Norge når det gjelder forgiftning, og spesielt når det gjelder leverskader. Det er et preparat som ikke er reseptpliktig når det selges i minstepakninger, og som da vil kunne selges utenfor apotek. Også antihistaminer, som i dag selges i minstepakninger uten resept, vil kunne ha betydelige bivirkninger hvis det tas mange av dem. Så har flere av talerne her sagt at man jo ikke får spesielt god informasjon i apotek heller, hva kan da være så galt med at preparatene selges utenfor apotek? Det syns jeg er en forunderlig måte å argumentere på. Nå er det jo sånn at loven i § 6-7 heldigvis regulerer nøyaktig hvilken informasjon som skal gis, og da må det jo være et poeng at man heller styrker informasjonsleddet, som apoteket representerer, henviser til loven og henstiller til apotekene å følge loven, enn at man skal svekke den informasjonen ved at preparatene selges utenfor apotek. Are Næss var også inne på at det ligger et ikke ubetydelig inntektsgrunnlag her for apotekene, og det syns jeg også betyr noe. Hvis konsekvensen av at man tar ut den typen preparater fra apotek, blir at det ikke lenger er næringsgrunnlag for å drive apotek, f.eks. i en rekke distrikter, vil jo det være veldig uheldig. Derfor er det viktig å se både det faglige argumentet og argumentet om inntekt i sammenheng. SV er veldig glad for at man i § 2-8 e), som flere har vært inne på, knytter vilkår for å drive og eie apotek til forpliktelser overfor andre apotek, f.eks. distriktsapotek, og at man på den måten kan oppnå en fordelingseffekt gjennom paragrafen. Men det er avhengig av at man benytter den aktivt, og at det ikke blir en sovende paragraf. Paragraf 2-8 er ellers viktig generelt fordi det stilles krav om samhandling med helsetjenestene lokalt. Og én ting jeg syns man skal være opptatt av, er at apotekvesenet er en del av det øvrige helsevesen, det har betydelig faglige innslag og kan heve kompetansen både sentralt og i distriktene, forutsatt at det stimuleres til et faglig samarbeid, og at man understreker den informasjonsplikten som apotekene har. Jeg vil gi ros til den avgåtte regjeringen for det arbeid man har gjort når det gjelder den nye apotekloven. Jeg tror det vil bli en god lov, som også vil muliggjøre og stimulere til dekning i distriktene, forutsatt at spesielt § 2-8 brukes aktivt.