Kristin Krohn Devold (Høyre), 1999-05-04:
Kynismen i tunge og kriminelle miljøer er det ikke lenger mulig bare å sitte og se på. Vi vet at politifolk må ha døgnvakt etter trusler fra mafiamiljøet, og vi vet at barn av politifolk må ha politivakt til og fra skole og barnehage. Det er i disse kriminelle miljøer blitt vanlig med trusler og skytevåpen, og lovverket tvinger i dag polititjenestemenn som driver spaning og etterretning, til å fremstå med fullt navn og adresse i rettssaker, med tilhørerbenken full av kriminelle som de senere skal jobbe mot. Det er ikke holdbart. Derfor var det så viktig med den budsjettenigheten justiskomiteen fikk til i desember, der vi både bad om et styrket strafferettslig vern for polititjenestemenn og åpning for vitneprov under anonymitet på gitte, avgrensede betingelser. For å få en god justispolitikk må det være et samspill. Komiteen samspilte i desember. Det var ingen partier som stilte seg imot disse viktige forslagene. Nå har vi fått en statsråd som også samspiller, og det er vi meget tilfreds med. Statsråd Dørum var krystallklar i sitt landsmøteinnlegg, som er referert i Aftenposten søndag 2. mai, der han varslet at Regjeringen vil gå inn for at politiet skal få adgang til å bruke mer telefonkontroll, infiltrasjon, provokasjon samt anonyme vitner. Dette er også omtalt på lederplass i VG i dag, der Dørum får honnør for å ta opp disse tingene. Når vi i komiteen klarer å enes i desember, og deretter får en handlekraftig statsråd som er krystallklar på at han kommer til å følge opp det vi har bedt om, ja da er det faktisk grunn til å glede seg, og da er det ikke først og fremst tid for å late som om det er større konflikter enn det er. Da er vi nemlig over på det jeg vil kalle spill. Samspill er viktigere enn spill. Jeg mener at forslagene fra Fremskrittspartiet i realiteten er overflødige. Men jeg vil ta Fremskrittspartiet i forsvar på ett punkt: Forslaget fra Fremskrittspartiet ble fremsatt 5. november, og da var ikke enigheten i justiskomiteen oppnådd. Det skal vi også ha med oss i det totale bildet. Men så har det altså skjedd noe i ettertid. Og da er det grunn til å sette spørsmålstegn ved motivet for å opprettholde forslagene når vi i dag skriver 4. mai. Er det for å oppnå resultat, eller er det for å demonstrere? Hva er vi mest opptatt av? Er det det å fremme forslaget som vil forsinke prosessen, eller er det det å ikke stemme for det som vil forsinke prosessen? Det er helt avhengig av de holdningene som gjør seg gjeldende i departementet. Hvis det var slik at vi hadde en statsråd som var strengt imot å åpne for avgrensede tilfeller av anonyme vitner, ville det å fremsette et forslag i dag uten å vite at en har flertall for det, gi en statsråd mulighet til å stoppe det arbeidet vi var enige om skulle igangsettes i desember. Det er realitetene. Heldigvis har vi en statsråd som ikke reagerer slik, og derfor vil heller ikke dette forslaget kunne innebære noen skade. Men jeg synes det er grunn til å presisere disse tingene. Er vi opptatt av resultat, eller er vi opptatt av demonstrasjon? Og når det gjelder de politifolkene rundt omkring i Norge som er opptatt av sikkerheten og tryggheten sin, er jeg brennsikker på at de først og fremst vil ha et resultat. Når det gjelder forslaget om å tillate anonyme vitner, stemmer Høyre for det fordi vi er for det. Men det er også grunn til å presisere at det selvfølgelig er i gitte, spesielle tilfeller. Det er også grunn til å presisere at anonyme vitner selvfølgelig ikke betyr at en forsvarsadvokat eller en dommer ikke skal være til stede. Det betyr at vi beskytter identiteten til vitnet fra den tiltalte, og det er en viktig presisering. Men jeg deler for så vidt flertallets syn om at det burde være overflødig å fremme forslaget i dag. Når det gjelder de andre forslagene, er det bl.a. et forslag om å få en oversikt over antall og fordeling av tjenestevåpen i politi- og lensmannsetaten. Jeg ser et poeng i å få en slik oversikt. Nettopp på grunn av departementets nokså fyllestgjørende svar, tror jeg ikke det vil koste departementet særlig mye arbeid å legge fram en slik oversikt, og det ville antakeligvis være en relativt kurant sak å legge den frem f. eks. i forbindelse med statsbudsjettet. Derfor ser Høyre heller ikke noen problemer med å støtte akkurat det. Men når det gjelder de detaljerte forslagene som går på strafferammer og eventuell minstestraff knyttet til vold mot polititjenestemenn, er det altså nøyaktig det vi har gitt departementet i oppdrag å se nærmere på. Oppdraget ble gitt i desember, og når vi snakker om lovendringer, er det ikke gått uakseptabel lang tid når vi nå skriver begynnelsen av mai. Lovarbeid tar litt tid hvis det skal være seriøst. Når vi nå har en statsråd som sier at arbeidet er i gang, og at det ikke skal gå lang tid før vi får fremlegg knyttet til disse temaene, ja da er det nesten en mistillit til statsråden å skulle opprettholde detaljforslag knyttet til det som statsråden altså er i gang med å utrede. Bakgrunnen for at Høyre verken sier ja eller nei til disse detaljforslagene knyttet til minstestraff og strafferamme er rett og slett at det ikke er passende å behandle det nå, fordi det pågår et arbeid i departementet. Vi er opptatt av å få samlende flertallsløsninger som gjør at den enkelte polititjenestemann faktisk kommer ut med økt sikkerhet, ikke en situasjon der vi får nedstemt forslag tidlig i prosessen, med svekket sikkerhet for polititjenestemennene som resultat.