Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Jeg vil takke utenriksministeren for en god gjennomgang av utfordringene i Europa – hvorav mange også er våre utfordringer. Det er fortsatt mye som gir god grunn til bekymring, selv om mye er gjort for å forhindre de aller mest alvorlige konsekvensene av krisen og igjen bygge et fundament for økonomisk vekst. EØS har – som utenriksministeren pekte på i sin redegjørelse – vært rammen for vårt forhold til EU gjennom fem stortingsperioder og seks regjeringer. EØS-avtalen vil fortsatt være grunnlaget for kommende perioder og regjeringer. Den har tjent oss godt, slik regjeringen også slår fast i stortingsmeldingen om EØS-avtalen og våre øvrige avtaler med EU. Det er den eneste avtaleform mellom EU og et naboland som sikrer at bedriftene konkurrerer innenfor et felles regelverk, som gir nordmenn fri adgang til et europeisk arbeidsmarked, og som gir nordmenn som bosetter seg i andre europeiske land i deler av året eller fast, sikkerhet for å bli behandlet som landets egne innbyggere. I debatten om regler som måtte være for dårlig tilpasset norske forhold, må vi ikke glemme de muligheter og rettigheter denne avtalen gir norske bedrifter og personer i 30 europeiske land. Heller ikke må vi glemme at avtalen gir handlingsrom for å tilpasse regelverket, slik vi har oppnådd mange ganger. Det handlingsrommet skal vi fortsatt bruke når det er behov for det. Av og til tror jeg vi glemmer de krefter som driver fram nødvendigheten av internasjonalt samarbeid. Det er den globale sammenvevingen av landenes økonomi som skaper behov for felles kjøreregler, avtaler og samarbeidsstrukturer landene imellom. Det er ikke omvendt. Når økonomien internasjonaliseres, må politikken følge etter. Det er hva felles regelverk, avtaler og samarbeid handler om. Det må forplikte hvis det skal virke. Skal vi kunne velge og vrake, vil andre land ha rett til det samme, og da fungerer det ikke. Drømmen om å være utenfor for å slippe unna regler vi ikke liker, er langt på vei en illusjon. Uansett hvilket avtaleforhold vi måtte ha til EU, vil et land som selger mer enn to tredjedeler av sine varer og tjenester til det indre marked, måtte følge de standarder og regler som er satt for varer og tjenester. Ingen land, heller ikke utenfor det indre marked, får solgt én eneste liter med kjemikalier i det europeiske marked som ikke tilfredsstiller kravene i REACH-direktivet. På samme måte som verken Japan eller Sør-Korea får solgt biler i Norge hvis de ikke har bilbelte og airbag. Ute i Europa er den store utfordringen en økende arbeidsledighet. Her hjemme trenger vi arbeidskraft. Statoil rekrutterer ingeniører i Spania. Over 100 000 har flyttet til oss fra østeuropeiske EU-land og fyller jobber som ellers ville stått ledige. Det er positivt. Men det skaper også utfordringer. Vi må sikre at de behandles som våre egne. Vi må unngå sosial dumping. Det har vi maktet til nå, innenfor et felles regelverk som i all hovedsak legger minstestandarder på arbeidsbetingelser. Dette hever standarden i mange land. Det er bra. Jo kortere avstand landene imellom, jo svakere grunnlag for sosial dumping. Innenfor avtalens rammer har vi gjennomført 30 tiltak mot sosial dumping og for et anstendig arbeidsliv. Truslene mot denne politikken kommer ikke fra EØS-avtalen. De kommer fra en regjering hvor Høyre og Fremskrittspartiet bestemmer politikken. En slik regjering ville ikke stått opp mot sosial dumping på den måten som den sittende regjering har gjort. Den økonomiske krisen og den høye ledigheten i mange av landene skaper grobunn for politiske strømninger vi trodde var ryddet bort da demokratiet erstattet diktaturet på vårt kontinent. Utenriksministeren trakk fram Ungarn og Romania. Situasjonen er enda alvorligere og mer bekymringsfull i land utenfor, som Ukraina, for ikke å snakke om Hviterussland. Det er en påminnelse om verdien av det samarbeidet som er utviklet i vår verdensdel, og en advarsel om hva som kan gjenta seg om samarbeidet svekkes. Ingen kan lukke øynene for den stabiliserende rolle som EU-samarbeidet har spilt i omformingen av Europa fra en krigens til en fredens verdensdel, slik Nobelkomiteen også begrunnet årets fredspris, samtidig som komiteen pekte på betydningen av dette samarbeidet nettopp i en krisetid. Det er et viktig perspektiv å ha med seg, også når EUs delegasjon til Norge i morgen skal markere at det er 20 år siden det indre marked ble etablert. Tittelen er «Experiences and visions» – erfaringer og visjoner – og de visjonene er det viktig å legge vekt på.