Erna Solberg (Høyre), 2004-11-23:
Jeg er glad for at vi i dag kommer i havn med en stor og viktig reform i forbindelse med helhetlig integreringsarbeid. Den er en del av flere reformer som gjennomføres, og vi er glad for at vi gjør det med bred enighet. Det høres nesten ut som om det skulle være uenighet om saken, særlig i debatten, men hvis man går inn og ser i innstillingen, har hovedprinsippene og det som vedtas i dag, bred oppslutning. Det er i og for seg riktig at det har det vært siden 2001, da det store linjeskiftet kom. Det vi vedtar i dag, er helt identisk med et forslag som daværende partileder i Høyre, Jan Petersen, tok opp i en tale på Høyres landsmøte i 1996, og som brakte allmenn buing fra alle bedrevitere, knyttet til integreringspolitikk. Det var lederartikler om det, og det var også representanter i denne sal, fra ulike partier, som i dag kommer til å stemme for det, som mente at dette var helt urimelig. Vi kan selvfølgelig dra alle rundene våre om når og hvor og hva, men det er noe med å se at det faktisk har skjedd en klimaendring i forhold til integreringspolitikken, hvor vi nå er mer opptatt av å sikre at alle deltar i vårt samfunn, og det innebærer også at vi påfører noen noe mer plikter. Dette er da en del av en større reform. Det er nemlig slik at vi nå har gjennomført noe vi har jobbet mye med, og fått et registreringssystem. Det lages en helt ny læreplan. Det har blitt utviklet nye læremidler over lengre tid. Vi har denne loven her som går inn på lovfestet rett og plikt til opplæring i norsk og samfunnskunnskap. Og så har vi vært opptatt av at vi gjennom det finansieringssystemet som kommunene har for dette, skal stimulere til at man får til gode læringsformer på et område som må være mer individuelt tilpasset enn det er i dag. Dagens form for finansiering innebærer at man får refusjon for klassetimer. Det at man får refusjon, penger, på bakgrunn av klassetimer, er et system som har gitt oss en norskopplæring med dårlige resultater og dårlig gjennomstrømming. Det brukes i enkelte grupper mye som sysselsetting, og man har ikke hatt oversikt over om det er progresjon i det hele tatt hos gruppene. Vi prøver en annen finansieringsform fremover. Det er ikke en stykkprisfinansiering, men det er et per capita-tilskudd, som selvfølgelig kan justeres i forhold til om det er personer som er i A- eller B-løpet, om de har 850-timersrettighet eller 3 000-timersrettighet. Det er fullt mulig å justere innenfor dette systemet. Det er bl.a. for å gi frihet til å skape gode og bedre løsninger knyttet til selve undervisningsformene. Når vi mener at det også er andre aktører enn kommunene som kan bidra, er det fordi mennesker som er i full jobb, også skal ha denne plikten. De må kanskje ha et tilbud som er individuelt tilpasset til deres liv, hvor det kan være brevkurs kombinert med helgvise samtalegrupper. Den samme individtilpassingen som trengs i tilbud for alle andre i voksen alder, skal også gjelde i dette, og da må vi ha et kreativt tilfang med hensyn til hva slags type læringsformer det skal være. Det er viktig å understreke at når vi stiller dette kravet på 300 timer, betyr ikke det at det er mindre mulighet for andre til å få annen type undervisning. Det er slik at det er 850 timer for dem som er på et A-løp, og 3 000 timer for dem som er på et B-løp, i forhold til tidligere utdanning. Det vil det fortsatt være. Det gjøres altså ingen endringer på det i forhold til dagens system. Så kan man selvfølgelig spekulere over at kommunene kanskje ikke vil bruke penger på dette eller andre områder, men det er altså ikke noen endring i forhold til hva man kan få. Endringen er i hva man har rett til, og hva man har plikt til. Vi stiller altså dette kravet overfor absolutt alle som skal ha permanent bosettingstillatelse i Norge, hvis de er under 55 år. Det innebærer at det også har vært viktig for Regjeringen å forsøke å finne et balansert punkt i antallet timer. Vi har ment at 300 timer da er tilstrekkelig, fordi dette er et krav som skal stilles både til dem som trenger mye opplæring, og til dem som trenger mindre opplæring, som kanskje er i full jobb og allerede er integrert. Den nyutdannede amerikanske sykepleieren får dette kravet på lik linje med den som aldri har gått på skole, og som kommer fra et annet land. Det er også grunnen til at vi har valgt den typen sanksjoner vi har valgt her. Vi har valgt dem i forhold til de rettighetene vi skal gi. Vi har et sterkt sanksjonsapparat for dem som måtte ha dette som en del av sin arbeidsmarkedspolitikk, og vi har et sanksjonsapparat etter lov om sosial omsorg overfor dem som har støtte til livsopphold fra kommunene. Det kan kommunene bruke der man mener at folk skulker unna, f. eks. sosialytelsesmottakere. Men jeg må si at å iverksette økonomiske sanksjoner når man har alternativer, bl.a. viser at man har gode nok norskkunnskaper til å ta en test, uavhengig av deltakelse, synes å være vel mye overstyring for noe som skal gjelde alle.(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)