trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Arbeiderpartiets store prosjekt er å bygge landet. Da trenger vi en offensiv og framtidsrettet boligpolitikk. De boligene vi bygger i dag, kommer til å stå i generasjoner. Derfor må dagens boligpolitikk ruste oss for det vi vet kommer i framtiden. Og hva vet vi om framtiden? Jo, vi blir flere folk, og særlig i byene. Vårt svar er at vi må bygge mer for å møte befolkningsveksten. Det krever mer politikk og ikke kun marked, slik Høyre later til å tro. Tre enkle grep, som vil virke raskt, er å styrke Husbanken, ikke kutte, slik som høyresiden gjør, bygge flere studentboliger, og så trenger vi et taktskifte for boligbygging i og rundt de store byene. Derfor har Arbeiderpartiet foreslått at staten skal ta en større del av regningen for infrastruktur dersom det bygges nok boliger langs kollektivknutepunktene. Det er framtidsrettet, og det er klimavennlig. Skal vi nå målet om et nullutslippssamfunn, må det også skje et grønt skifte i byggsektoren. Ved å bygge hus som produserer mer energi enn man bruker, kan byggene våre gå fra å være en del av klimaproblemet til å bli en del av løsningen. Et strålende eksempel er plusshuset ute på Kjørbo, som Powerhouse-alliansen står bak. Det er viktig og bra at private aktører er spydspisser, men det er på tide at staten også blir et lokomotiv i det grønne skiftet. Statsbygg har allerede laget et virtuelt plusshus. Nå mener vi at tiden er inne for at staten også bidrar til å bygge det første offentlige plusshuset. På den måten kan vi bidra til teknologiutvikling og et grønt skifte. Så vet vi at vi blir stadig eldre, og flere har lyst til å bo hjemme lenger. I 2040 vil det bo eldre mennesker i en fjerdedel av boligene i landet. Det er i dag vi bygger de boligene som skal huse eldrebølgen. Da må vi bygge slik at folk kan bo hjemme lenger. Derfor er det en dårlig investering i framtiden når regjeringen ønsker å svekke kravene til tilgjengelighet i boliger. Debatten om snusirkel og krav til tilgjengelighet er ikke en teknisk debatt om centimeter. Det er en verdidebatt. Det handler dypest sett om hvilke samfunn vi vil ha. Arbeiderpartiet vil bygge et samfunn der alle mennesker har frihet til å velge hvor man vil bo, frihet til å ha et sosialt liv hvor man kan besøke venner og familie, og frihet til å leve selvstendige liv. Det er disse frihetene Høyre og Fremskrittspartiet angriper når de går til kamp mot tilgjengelighetskravene. Vår ambisjon er å bygge landet. Det skal vi gjøre i fellesskap, og vi skal skape et inkluderende samfunn der alle får mulighet til å bidra. Slik ruster vi oss best for framtidens utfordringer.
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Hver dag leveres det i overkant av 300 000 barn i norske barnehager. Vi vet at med riktig og god etter- og videreutdanning, også for denne gruppen, kan vi avdekke traumatiserende forhold for barna og skape en bedre hverdag. Den 21. mai gikk representanten Bollestads partikollega, Geir Jørgen Bekkevold, ut og raste mot kunnskapsministeren fordi det manglet store summer til å skaffe nok barnehageplasser og til å kunne etterutdanne og ha godt nok personell. Store undersøkelser fra 2013 viste at hver andre barnehage har brutt loven når det gjelder bemanningstetthet, når det gjelder å ha nok pedagoger, når det gjelder renhold, og når det gjelder kunnskap. Vil Kristelig Folkeparti i denne budsjettrunden være med og sørge for at det ikke brukes en krone på skattekutt før alle barn som trenger det, har fått barnehageplass, og før vi kan si at alle barnehager er trygge og gode nok?
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Tusen takk for et godt svar. En av hovedgrunnene for flere av oss til å bli med i politikken, var nettopp ønsket om å gi alle barn like muligheter. Representantens partileder har tidligere i dag tatt opp problemene og utfordringene med barnefattigdom. Det ser man også store utfordringer med internt i byer og internt i kommuner, der det har noe å si hvem foreldrene dine er, og hvor du vokser opp, noe jeg og partiet mitt, Arbeiderpartiet, synes er meget alvorlig. Det har jeg også opplevd at Kristelig Folkeparti synes har vært alvorlig og har jobbet imot tidligere. I fjor presenterte regjeringen kutt i en av områdesatsingene, kutt i Groruddalssatsingen. Vi har områdesatsinger spesielt i Bergen, Oslo, Trondheim, Drammen, Fredrikstad og Sarpsborg, fordi vi vet at det er store forskjeller i levekår og muligheter. Vil Kristelig Folkeparti bidra til en økt satsing på områdeløftene og på like muligheter for alle barn i kommende statsbudsjett?
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Vi har hørt mye om pasientens helsevesen og gjeninnføring av prosenter i dag. Det vi derimot har hørt lite om innimellom skattekuttene og flosklene, er det som betyr mest: Hvordan skal vi unngå at alle disse menneskene havner i helsevesenet? Hvordan skal vi unngå at så mange faller utenfor, at så mange faller ned fra brua og ned i elven, når vi går over sammen? Hvordan skal vi hindre at barn som kommer i barnehagen med blåmerker, går hjem uten at blåmerkene blir oppdaget? Hvordan skal vi hindre at barn går på skolen og føler at de ikke blir sett? Det er jo det trontaledebatten skal handle om – våre løsninger for det neste året, ikke floskler om skattekutt, om kapitaltroner og kapitalløse, framfor frukt, framfor sunnhet. Det snakkes mer om det som har vært, om det man har fått til det siste året, enn det man har lyst til å gjøre. Jeg hører enkle budskapsfraser utformet på noen kommunikasjonskontorer mer enn om det Høyre og Fremskrittspartiet har lyst til å gjøre. For oss i Arbeiderpartiet er det så mye viktigere at alle sammen blir sett. Det er derfor vi sier at vi ønsker flere lærere, for er det noe som det er verdt å investere i for framtiden, er det at alle barn blir sett. Og selv om det er noen komma og noen null-komma-paragrafer som viser at det har litt mer effekt med etter- og videreutdanning av lærere, betyr det så mye for at den enkelte skal holde seg i skolen, at en blir sett, at en får tidlig oppfølging, og at en får tett oppfølging når en har det tøft. Det er akkurat det samme når det gjelder livsstilssykdommer, som vi ser mer av i samfunnet vårt i dag. Det er derfor Arbeiderpartiet satser på skolefrukt først, som et trinn som fører til en sunnere hverdag i en del av en verden der vi ser livsstilssykdommene blomstre, der vi ser kreft, der vi ser diabetes, der vi ser fedmen øke, og der barn blir mobbet for hva de får i seg, det de får av sine foreldre. Det har vi ikke fått noen løsninger for. Vi har heller ikke fått svar – fordi formuesskatten er så mye viktigere. Det er ikke mennesker som er viktig for posisjonen i denne trontaledebatten; det er milliarder, det er kapitalformuene, det er kapitaleierne, det er kapitalistene. Det er tydelig at Reiulf Steen hadde rett den gangen han sa at hjertet banker på venstre side, og det er der Arbeiderpartiet er, fordi vi setter mennesker foran milliarder, og vi setter skole, eldre og barn foran skattekutt.
Helge Orten (Høyre), 2014-10-06:
Jeg skal reise et spørsmål på et helt annet område, et område der det faktisk er behov for veldig store strukturendringer. Vi fra Høyre er opptatt av å bygge vei og bane i hele landet, og det er noe vi følger opp i de årlige budsjettene og i Nasjonal transportplan. Samtidig vet vi at det ikke er nok å oppfylle Nasjonal transportplan i kroner, den må også oppfylles i antall prosjekter. Derfor har regjeringa også startet med flere organisatoriske prosesser som skal sikre en raskere og mer effektiv utbygging av vei og bane i hele landet. Et av de viktige grepene for å møte befolkningsveksten i de største byene våre er en økt statlig medfinansiering av kollektivløsninger. Det er viktig for å sikre god framkommelighet, men ikke minst for å møte miljøutfordringene. Jeg har registrert at Arbeiderpartiet har erkjent at de etter åtte år i regjering ikke har gjort nok for å finansiere kollektivsatsinga i de største byene. Mitt spørsmål til representanten Klinge er: Har Senterpartiet kommet til den samme erkjennelsen?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Det er en virkelighetsbeskrivelse som jeg overhodet ikke kjenner meg igjen i. Vår justisfraksjon har reist land og strand rundt til politidistrikt, møtt både ansatte og ledelse rundt omkring i landet og fått gode innspill til hvordan framtidens politi bør organiseres. Jeg har også utfordret justisministeren til mange debatter. Jeg tror ikke det har vært en eneste foreløpig. Så hvis regjeringen har lyst til å ta de debattene, er den hjertelig velkommen til det. Jeg registrerer også at regjeringen nå i storstilt grad ansetter alle de politistudentene som vi har sørget for blir uteksaminert, det er rekordmange, slik at her er det satset fra forrige regjering, og vi skal delta i diskusjonen framover. Når man sitter i regjering, må man ta ansvar for å foreslå reformer, man må bringe dem fram til Stortinget og sørge for å få støtte fra andre partier. Det er et innarbeidet parlamentarisk system. Hvis man ønsker at vi skal overta de utredningene, overta de framleggelsene, legge fram stortingsmeldingene, er det bare å gi stafettpinnen videre. Vi er klare til å overta.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Den aller største tidstyven i norsk skole vil være en kommuneøkonomi som gjør at det blir færre lærere i skolen. Det stjeler mye lærertid fra elevene, så grunnlaget for all diskusjon om dette må være at vi har nok lærere i forhold til det antallet elever vi har. Under vår regjering økte lærertallet i forhold til elevtallet. Så er det riktig at lærerne opplever økt bruk av tid. Særlig var det knyttet til gjennomføringen av det kunnskapsløftet som et bredt flertall i Stortinget sto sammen om – vedtatt under Clemet, gjennomført under oss. Da må vi alle bare se på de nasjonale testene, dokumentasjonskravene, rapportene og skjemaene som vi har innført. Kristin Halvorsen fjernet 50 000 rapporteringer for lærerne, men det er ikke nok, vi må fortsette den veien. Det som er skuffende, er at i den planen som kunnskapsministeren la fram om et såkalt lærerløft, er det lite eller ingenting som handler om akkurat det temaet som lærerne er mest opptatt av – å rydde tid til undervisning, rydde tid til elevene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Både representanten Hareide og jeg tilhører partier og bevegelser som har en lang og stolt historie i ideelt arbeid. Arbeiderbevegelsen, som de kirkelige organisasjonene og lekmannsbevegelsen, har lang tradisjon for å drive opplysningsarbeid, helsearbeid, skole og mange andre ting, bistand ikke minst. Den ideelle sektoren er utrolig verdifull for et samfunn. Derfor er Arbeiderpartiet tydelig på at når vi er imot privatisering av offentlige velferdstjenester, så dreier det seg om de kommersielle, store konsernene som går inn og tar oppgavene fra det offentlige og gjør at det blir større forskjell på folk. Men de som skvises hardest av de kommersielle, når det er rigide anbudsregelverk som bestemmer, det er de private ideelle tilbyderne. Vi har sett det i denne byen, og vi har sett det andre steder, at organisasjonene fortviler fordi de ikke kan konkurrere med de kommersielle på de vilkårene som anbudsutsettingene setter. Det er synd, for det utarmer samfunnet vårt, men det gjør også at tjenestetilbudet blir mindre mangfoldig, så her står vi sammen med Kristelig Folkeparti.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
For det første er jeg helt enig i at en god lærerutdanning er alfa og omega. Det er ikke nok med en lang lærerutdanning, de årene man bruker, må også brukes godt. Vi er positive til å utvide lærerutdanningen til fem år, men det er helt vesentlig hva det femte året brukes til. Hvis det skal brukes til å sitte oppe på universitetet og skrive en mastergrad, er vi skeptiske, hvis det skal brukes til å lære i praksis hvordan man blir en god klasseleder, hvordan man driver pedagogisk arbeid, hvordan man jobber med elever, er vi positive. Vi tror også at det er nødvendig å redusere antall ansvarlige institusjoner for lærerutdanningen. Det betyr ikke nødvendigvis å redusere antall steder man gir lærerutdanning – veldig mange av institusjonene driver jo et aktivt desentralisert tilbud – men å styrke fagmiljøene og konsentrere innsatsen. Det er også rett. Nå registrerer vi at regjeringen skyver femårig lærerutdanning til neste stortingsperiode. Den skal påbegynnes i 2017, de første lærerne kommer ut i 2022, så det er heller ikke på dette området slik at det spruter av handlekraft og gjennomføringskraft. Så her må Stortinget også være aktiv i å dytte på.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Det er ikke uvanlig at elever prøver å framstille prestasjonene sine som bedre enn de er, men det er litt mer uvanlig at skoleministeren gjør det. I fjor høst var det 50 000 kr til hver lærlingebedrift, det ble til 5 000 kr. I vinter har det vært å gjøre det lov å låse døra for elever som kommer for sent, eller å beslaglegge mobiler og datamaskiner. Det falt til jorden da det viste seg at det allerede var lov. Nå sier kunnskapsministeren at han skal innføre karakterkravet 4 i faget matte for dem som skal inn på lærerskolen. Det høres flott ut. Men i dette lærerløftet står det noe helt annet. Det står nemlig at det skal bli forkurs i matematikk for søkere som ikke har oppnådd karakteren 4 fra videregående skole – man skal altså kunne komme inn uten 4 fra videregående skole gitt at man tar et obligatorisk forkurs. I valgkampen sa Høyre at man skulle innføre karakteren 4 . Arbeiderpartiet sa at det er greit med karakteren 3 hvis man tar et obligatorisk forkurs. Hvilken politikk er det regjeringen gjennomfører? Høyres eller Arbeiderpartiets?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Først til det med ordensreglene: Vi spurte om hvilke spørsmål statsråden hadde fått om f.eks. dette med å låse døra. Det viste seg at det var null spørsmål som var kommet til departementet, og for å gjøre det klart for statsråden: Null er et fryktelig lite tall. Så til dette med karakterkravet: Er det riktig eller uriktig at man fortsatt kan komme inn på lærerutdanning med karakteren 3, gitt at man tar et obligatorisk forkurs? Man kan si hva man vil på pressekonferanser, men i Stortinget må man snakke sant. Det statsråden sa fra talerstolen, var at man skulle innføre krav om karakteren 4. Det skal man ikke, man skal fortsatt ha karakteren 3, men med et obligatorisk forkurs som ikke gir en ny karakter på videregående, men som selvfølgelig gir kunnskap inn i lærerutdanningen. Det samme gjelder dette med at alle elever skal møte en lærer med fordypning i matte, engelsk og norsk, som statsministeren sa på en pressekonferanse. Ja, det skal de – i 2029. Det betyr at de elevene som starter på skolen i høst, ikke kommer til å oppleve dette. De som starter om fem år, får kanskje oppleve det i 10. klasse, når dette blir fullt ut innfaset. Stemmer ikke det også, at dette skal innfases i 2029, og at det da allerede er løst fordi lærerne som utdannes nå, må ha dette fordypningskravet – takket være den rød-grønne regjeringen?
Margunn Ebbesen (Høyre), 2014-10-06:
Regjeringen bygger sin politikk på et robust politi som er i stand til å møte morgendagens kriminalitetsutfordringer. Gahr Støre viste i sitt innlegg til at Arbeiderpartiet ser for seg en reform i politiet. Alle reformer er vanskelige å gjennomføre, ikke minst hvis det ikke er bred politisk enighet om dem. Regjeringen inviterte derfor alle politiske parti på Stortinget til å delta i samtale i forbindelse med arbeidet med denne reformen. Arbeiderpartiet takket nei, de ville vente og se. Det kan tolkes som om Arbeiderpartiet også i denne saken sitter på gjerdet og avventer hvilken vei vinden blåser, istedenfor å være med og skape den politiske tyngden som er nødvendig for å få et politi som leverer på morgendagens kriminalitetsutfordringer. Jeg håper jeg tar feil. Men kan representanten Giske forklare hvorfor Arbeiderpartiet er fraværende også i arbeidet med politireformen?
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Arbeiderpartiet og representanten Giske er tilsynelatende opptatt av å fjerne tidstyver i skolen, og det er kjempeflott. Tidstyver i skolen har lenge vært et kjent problem. Ifølge undersøkelser fra Utdanningsforbundet i 2011 økte omfanget av rapportering under de rød-grønne, dette til tross for at problematikken var veldig godt kjent. Regjeringen har allerede startet arbeidet med å fjerne tidstyvene, og målsettingen er å begrense rapporteringen til det som er nødvendig, og å utvikle mest mulig effektive rapporteringsrutiner. En rapport legges fram 1. desember. Økningen i rapportering kan tyde på at de rød-grønne ukritisk innførte flere tidstyver istedenfor å redusere dem. Spørsmålet blir da: Hva ligger til grunn for at man kan stole på at Arbeiderpartiet nå virkelig vil redusere og ikke øke tidstyvene i skolen?
Tina Bru (Høyre), 2014-10-06:
Jeg tror det er viktig å huske på at det vi ser skje i oljebransjen nå, ikke nødvendigvis er veldig unikt. Det har skjedd mange ganger tidligere. Dette er en bransje som er syklisk av natur. Det vil være oppsving, og det vil være nedturer. Men selvfølgelig oppleves det dramatisk for dem som nå er i ferd med å miste jobben, eller venter å miste jobben, men jeg tror det òg har en oppside som vi skal huske på, og det er at dette gjør at man frigjør kompetanse som er sårt tiltrengt også i andre deler av den bransjen. Da jeg var på ONS, f.eks., traff jeg flere i leverandørindustrien som var veldig optimistiske med tanke på at de nå endelig skulle få tak i den kompetansen, de ingeniørene, som de har slitt med å få tak i, fordi de har vært i oljeselskapene. Men selvfølgelig må vi følge utviklingen nøye fremover, og det er ikke sånn at permitteringsregelverket er noe som alltid har vært rigid. Det vil bevege seg, avhengig av om det er gode eller dårlige tider i økonomien, så her kommer regjeringen selvfølgelig til å følge nøye med fremover.
Tina Bru (Høyre), 2014-10-06:
Bransjen har selv vært veldig tydelig på at det som nå skjer, ikke skal gå på bekostning av helse, miljø og sikkerhet, og det forutsetter jeg at det heller ikke gjør. Det er utrolig viktig. Norge er helt fremst på å ha god sikkerhet offshore. Det skal vi fortsette å ha i fremtiden. Men det jeg tror det er viktig å tenke på nå, er at det aller viktigste for denne bransjen er at den blir sikret gode, trygge, forutsigbare rammevilkår. Det har vært litt komplisert i det siste. Det hjelper f.eks. ikke at representanten Gahr Støre, som har stått på denne talerstolen tidligere i dag, var ute i sommer og kom med signaler som bransjen opplevde som uforutsigbare. Bransjen trenger ro. De kommer til å ta tak i de utfordringene de står overfor nå, men da trenger de myndigheter som spiller på lag, som er opptatt av forutsigbare linjer og en forutsigbar politikk, og det skal regjeringen sørge for.
Tina Bru (Høyre), 2014-10-06:
Jeg tror at i arbeidet med å realisere lavutslippssamfunnet i Norge er det viktig å tenke på klima uansett hva man snakker om. Det gjelder også selvfølgelig i samferdselssektoren. Men når man snakker om veiutbygging som f.eks. fergefri E39, er det et klimatiltak, for i dag ser vi lange fergekøer og biler på tomgang, de spyr ut CO2, og det er ikke en bærekraftig løsning for fremtiden. Det å ha effektive veier som sørger for at varer og gods kan transporteres raskt dit det skal, er med på å kutte utslipp, og jeg mener det er en riktig politikk.
Tina Bru (Høyre), 2014-10-06:
Jeg er svært fornøyd med de signalene vi har sett, som kanskje kommer i statsbudsjettet på onsdag, det synes jeg er kjempeviktig og veldig bra, og det har vært en av de tingene som bransjen selv har etterspurt i veldig mange år, også i de årene hvor representanten Pollestads parti var i regjering. Så det at vi nå tar grep, noe de ikke fikk til, er jeg svært fornøyd med. Det vi gjør nå, kan i beste fall realisere investeringer i denne bransjen med opptil 25 mrd. kr. Det er et betydelig løft. For meg handler ikke vindparkutbygging i Norge først og fremst om klimaspørsmål, det handler om næringsutvikling og ikke minst om næringsutvikling i distriktene. Så har vi gjort en jobb etter at vi kom i regjering, med å få fortgang i konsesjonsbehandlingen, for masse har ligget på vent, også som et resultat av den forrige regjeringens politikk. Det rydder vi opp i, og vi skal fortsette å være offensive, og så håper jeg at vi nå får realisert masse gode vindparkprosjekter fremover.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Før helgen ble det kjent at Statoil sier opp ansatte på norsk sokkel, og det er også ventet reduksjoner på land. Før helgen fikk vi også vite at Aibel sier opp 230 i Haugesund. Fra før vet vi at det er ca. 250 som må gå rundt omkring i hele landet, og det finnes flere eksempler av denne typen. Kraftig vekst under den rød-grønne regjeringen på den ene siden og reduksjoner i vedlikeholdsprosjekter og flere kontrakter til utlandet på den andre siden blir framholdt som eksempler på, eller årsaker til, at situasjonen er ganske dramatisk. Regjeringens innstramminger i permitteringsregelverket er en klar årsak til at vi får oppsigelser og ikke permitteringer, så en utfordring som regjeringspartiene må ta på alvor, er hvordan nye, store utbyggingsprosjekt skal håndteres når selskapene nå bygger ned kapasiteten og sier opp fagfolk og ingeniører.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Takk for svaret fra representanten. Jeg støtter synspunktene på at det kan være behov for disse ingeniørene og fagfolkene som nå mister jobben, i andre typer sektorer. Vi får håpe at de jobbene finnes og står klare til dem. Fagforeninger – både Fellesforbundet og NITO – påpeker at en del av det vedlikeholdsarbeidet som nå står i fare for ikke å bli utført på grunn av oppsigelser, kan være sikkerhetskritisk vedlikehold. Det kan handle om helse, miljø og sikkerhet. Hva er representantens syn på det?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Det er litt spesielt å få spørsmål om hvorfor vi lar noen bytte bort sigarettene sine mot to flasker vin, når representanten selv tilhører et parti som økte kvoten. Vi har altså ikke økt samlet kvote, men vi har flyttet tobakken over til vin for dem som ønsker det. Det har også vært en strategi, fordi vi har ønsket å få ned antallet som røyker – det har vært så utrolig viktig for oss i et folkehelseperspektiv. Tallet er stadig nedadgående, men det er faktisk også antallet som drikker alkohol. Ungdom begynner å drikke alkohol mye senere, og tallene er nedadgående. Det betyr at vi gjør mye riktig når det gjelder å gi folk kunnskap om hvor farlig overforbruk er.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Jeg går ut fra at Arbeiderpartiet mener at når de har sittet i regjering i åtte år, har de gitt kommunene det rommet de trengte for å gi en god eldreomsorg. Samtidig tror jeg at Arbeiderpartiet er enig i at vi ikke har greid det. Det er altså ikke bare det økonomiske rommet som er avgjørende for om vi får en riktig eldreomsorg i alle kommunene. Noen er veldig flinke, noen klarer det ikke – det er for store forskjeller. Det er derfor vi skal prøve ut med et prøveprosjekt. Innretningen av det vil vi komme til Stortinget og fortelle om når vi har alle brikkene på plass.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Det gleder meg at man kaller dem som sliter med rus og psykiske helseproblemer, de mest ressurssterke pasientene. Det tror jeg de ville satt pris på å bli kalt. Jeg tror nok ikke at Fremskrittspartiet har noe ønske om å reversere dette. Hvis vi går inn i høringssvarene, vil vi se at det ikke er knusende kritikk, men man er skeptisk på forskjellige områder, og det spriker i alle retninger. Det handler mer om at man er mest opptatt av å verne sitt eget felt. Hvis man ser på hva rusorganisasjonene og de som jobber med psykisk helse – de som er opptatt av pasienten – sier, mener de at dette er veldig bra, rett og slett fordi slik det er i dag, dør folk i kø mens det finnes ledig kapasitet der ute. Dette er personer som vet at de trenger hjelp, og som har spesielle ønsker for hva slags hjelp de vil ha, og den er vi villig til å gi dem.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Alkohol er ifølge Verdens helseorganisasjon den nest største risikofaktoren når det gjelder sykdomsbyrde i Europa, og det samme gjelder helseutfordringene i Norge. Det viser seg også at alkohol er den drivende faktor for alle tunge rusmisbrukere. Vi vet at tilgjengelighet og pris har størst innvirkning med tanke på alkoholbruk. Fremskrittspartiet har likevel gått i spissen når det gjelder å øke taxfree-kvotene, med det resultat at taxfree-salget har økt med 20 pst. fra juli i år i forhold til juli i fjor. Hvor lang tid vil det ta før Fremskrittspartiet ser sammenhengen mellom alkoholpolitikken og de helseutfordringene vi har? Er det helt greit for Fremskrittspartiet at man gjør det enda verre for de fem prosentene som ikke mestrer økt tilgang til alkohol, på bekostning av de andre som ønsker seg økt komfort?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Da forstår jeg det sånn at begrunnelsen er at når man fjerner røyk, er det greit å øke alkoholdelen. Jeg har et annet spørsmål, og det går på at Fremskrittspartiet har fått gjennomslag for en forsøksordning med statlig finansiering innenfor eldreomsorgen, men det er veldig uklart hva man legger i det. Jeg har prøvd å gå inn på nettsidene til Fremskrittspartiet, og da vises det til at kommunene har for lite ressurser til å kunne tilby god nok eldreomsorg. Vil det ikke da være enklere heller å øke tilskuddet til kommunene, eller har man så liten tiltro til lokalpolitikere og til at de kan prioritere det? Det er veldig usikkert. Er det sånn at det blir gitt en blankofullmakt til kommunene, slik at de kan gi hva de vil av tjenestetilbud og så betaler staten, eller er det sånn at man skal overstyre omsorgen til alle over en viss alder, sånn at staten går inn og overtar hjemmehjelp, hjemmesykepleie, osv.? Det er veldig uklart hva det er for noe.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Partiet Venstre gikk nylig ut og sa at kampen mot barnefattigdom må bli prioritert i det kommende budsjettet. Kristelig Folkeparti har også nylig sagt at det går en grense for hva Kristelig Folkepartis sosiale samvittighet kan godta av skattekutt. Vi vet at skattekutt koster og skattekutt rammer, og vi vet hva vi har i vente, for Høyre og Fremskrittspartiet har sagt at de som skal betale for skattekuttene i det kommende budsjettet, er de fattige barna. Det er kutt i uførepensjonens barnetillegg og i overgangsstønaden, og man treffer med kirurgisk presisjon de familiene, lavinntektsfamiliene, de enslige forsørgerne, der de fattige barna bor. Har Venstre en sosial samvittighet der det går en grense, slik Kristelig Folkeparti har, og vil Venstre stå på at kampen mot barnefattigdom skal prioriteres, og bli med Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti på å stoppe denne typen kutt?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Dersom partiet Venstre er opptatt av ikke bare å skjerme barnefamiliene, men av å komme barnefattigdommen til livs, vil et godt sted å begynne være å reversere denne typen planlagte kutt, nettopp fordi det rammer de fattigste barna med kirurgisk presisjon. Det er i disse familiene de fattige barna bor. Når vi vet at overgangsstønaden er en stønad man kan få dersom man ikke har arbeid, men som kvalifiserer for å komme ut i arbeid og aktivitet, og at alternativet for disse familiene er at disse enslige forsørgerne ender opp med sosialhjelp: Synes representanten Elvestuen at dette er et kutt som partiet Venstre, som alltid sier at de er opptatt av barnefattigdom og arbeidslinja, kan godta?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Trontaledebatten må handle om våre visjoner for landet vårt og hvordan vi skal bygge landet videre. Den største og mest akutte trusselen mot mulighetene våre til å bygge landet videre, mot den produktiviteten i næringslivet som representanten Gundersen snakket varmt om, mot rekrutteringen til yrkesfagene, som flere har vært innom i dag, mot norske arbeidsplasser og mot norske lønns- og arbeidsvilkår – ja, faktisk hele den norske arbeidslivsmodellen og derfor også hele den norske velferdsmodellen – er problemet med arbeidslivskriminalitet og sosial dumping. Det er derfor urovekkende at dette ikke ble viet oppmerksomhet i trontalen, heller ikke oppmerksomhet fra noen av talerne fra regjeringspartiene her i dag. Arbeidsministeren har forlatt salen uten å si noe om denne trusselen. Statsministeren kommer i morgen, og jeg håper hun bruker anledningen til å redegjøre for hva regjeringen har planlagt å gjøre for å få bukt med dette problemet. Det er på tide – vi trenger handling. Til tross for at den rød-grønne regjeringen la fram tre planer med over 40 tiltak som har virket, ser vi at uvesenet bare brer om seg. Vi står foran en krevende periode med økende ledighet. Sosial dumping og arbeidslivskriminalitet kommer til å få bedre vekstvilkår med det. Hittil har vi sett mye god retorikk fra arbeidsministeren og regjeringen der man sier at man skal røyke ut de kriminelle elementene i norsk arbeidsliv. Retorikken er dessverre fulgt av svært lite handling. Krisemøtet som skulle bli holdt i desember, ble holdt i juni. Av tiltak er det kun kommet forslag om strengere straffer og mer kontroll. Det alene holder ikke. Arbeidslivskriminalitet må bekjempes som all annen kriminalitet med forebygging og med straff. Det er langs de to hovedsporene Arbeiderpartiet bekjempet uvesenet de siste åtte årene, mens regjeringen beveger seg knapt nok langs det ene. I tillegg helles det bensin på bålet ved at man reverserer tiltak mot sosial dumping, som vi innførte, som kollektiv søksmålsrett. Det helles bensin på bålet ved å legge til rette for mer bruk av midlertidige ansettelser og mer innleie av arbeidskraft. Det er bensin på bålet fordi det understøtter det uorganiserte arbeidslivet. Det legger til rette for mer bruk og kast av arbeidskraft, uoversiktlige forhold på arbeidsplassen, og det er med på å gjøre det enklere – ikke vanskeligere – å drive urent. Dette er i det hele tatt det stikk motsatte av hva norsk arbeidsliv og det norske samfunnet nå trenger. Det bygger ikke Norge – tvert imot. Det vitner om en regjering som ser seg blind på egne gamle løsninger og ideer og blå ideologi framfor fakta, forskning og arbeidslivets reelle utfordringer.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-10-06:
Det er riktig at vi har urovekkende høye tall på etterslepet, og har hatt det i flere år. Vi går for det første løs på dette gjennom dialog med våre EFTA-partnere, hvor noe av utfordringen ligger, og så på hjemmebane gjennom systematisk oppfølging av de områdene hvor etterslepet er størst. Dette kommer og går i pakker og med ulike størrelser. En av de tingene vi gjør, er at vi i regjeringens europautvalg hver måned setter på dagsordenen hvor etterslepet er størst, og har en oppfølging av det for å få det ned. Dessuten er det klart at vi nå er i en situasjon hvor vi, på grunn av den uavklarte situasjonen med finanstilsynssaken, ser at etterslepet vokser på finansområdet inntil vi har funnet en løsning. Derfor setter vi stort trykk på å finne en løsning der.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-10-06:
For det første har vi fått en kommisjon – eller er i ferd med å få det – som er både yngre og tyngre enn forrige kommisjon. Gjennomsnittsalderen har gått ned. Det er mange unge og energiske kommissærkandidater, og det er mange med tyngre politisk bakgrunn. Mange har vært regjeringssjefer. Det andre jeg vil si, er at kommisjonspresident Juncker har tatt et nytt grep. Han har etablert visepresidentposisjoner som har samlende porteføljer på tvers av de ulike kommissærene. Det er nytenkende, det er noe som det har vært behov for gjennom mange år, men han tar dette grepet, og det blir spennende å følge. Det gir nye utfordringer for oss når det gjelder hvordan vi skal forholde oss til dette, bl.a. på energi- og klimaområdet og på det nye området som dreier seg om maritime spørsmål, fiskeri og miljø.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-10-06:
Som representanten Navarsete impliserer, er dette en komplisert og veldig viktig sak, og det er derfor den også er tidkrevende. Det som skal være helt sikkert, er at den konklusjonen vi trekker, og som vi vil komme tilbake til Stortinget med, kommer til å følge den praksis som er hevdvunnet i denne sal, nemlig at dersom en myndighetsoverføring er mer enn lite inngripende, vil det være Grunnloven § 115 som gjelder. Er den ikke så inngripende, vil det være Grunnloven § 26 som gjelder – dersom det i det hele tatt er snakk om en suverenitetsavståelse.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-10-06:
La meg først si at det gjennom de 20 årene vi har hatt EØS-avtalen, har vært en nokså ubrutt linje i å akseptere EU- og EØS-rettsakter, som en følge av at dette er hensikten med EØS-avtalen på de områder der EU-rettsakter er EØS-relevante. Forrige regjering hadde gjennom åtte år én sak der man reserverte seg. Vi har lagt stor vekt på å være tidligere ute og dermed, f.eks. på energiområdet, gi synspunkter lenge før det er snakk om EU-reguleringer, bl.a. på forslag som er under oppseiling, hvor vi mener at våre interesser vil være skadelidende ved feil beslutning på EU-siden. Så vi står på for norske interesser. Når det gjelder spørsmålet om kapitalkrav, vil jeg få lov til å komme tilbake til det, fordi det er en komplisert sak, og vi har så langt kommunisert et syn som ikke nødvendigvis vil være siste kapittel i denne historien.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-10-06:
Det er rett at jeg har fingrene borti mange saker, men i spørsmålet om ideelle organisasjoner har jeg som EØS- og EU-minister vært borti diskusjonen rundt anbud og hvilke muligheter som gjør seg gjeldende for Norge innenfor det nye anbudsregelverket, og det er som EØS- og EU-minister jeg er konstitusjonelt ansvarlig og ansvarlig overfor denne sal. Når det gjelder spørsmålet om pensjonsutfordringene, er det til vurdering. Det er et tema som er av stor viktighet, også ut fra at de nye EØS-reglene for anbud kan få betydning for norske ideelle organisasjoner, nettopp med utgangspunkt i de tunge og store pensjonsutgiftene. Så dette er en stor og viktig materie, som vi arbeider med med full intensitet.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-10-06:
Det skal ikke være noen tvil om at regjeringen legger stor vekt på ideelle organisasjoner og er en venn av ideelle organisasjoner og den store innsatsen de gjør, også på velferdsområdet. Så står vi overfor en totalgjennomgang av EUs regelverk om konkurranse og anbud, og det var i den forbindelse at vi bestilte en utredning nettopp for å se om det var noen mulighet for å reservere anbudsrunder for frivillige organisasjoner, altså å videreføre den modellen vi har hatt i noen år. Det var en utredning som konkluderte med at det er det ikke grunnlag for, men at det er grunnlag for på andre måter å se på hvordan vi kan sikre at frivillige organisasjoner, ideelle organisasjoner, også i fremtiden skal ha en viktig rolle å spille i norsk velferdsproduksjon.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Som samordningsminister på Statsministerens kontor er statsråd Helgesen borti mange typer saker, og ett av de områdene som vi snakket mye om før ferien, var forholdet til ideelle organisasjoner. Jeg er kjent med at det ble sendt et brev til Kristelig Folkeparti, der man sa at man skulle se på hvordan man kunne løse pensjonsutfordringene for de ideelle organisasjonene, og man skulle komme tilbake til Stortinget med det før ferien. I dag er det slik at ideelle organisasjoner blir omfattet av nye regler, og det blir svært korte anbudsperioder for mange av de ideelle organisasjonene. Mye av dette bunner i pensjonsutfordringene. Kan statsråden si noe om hvor langt man har kommet i det arbeidet, som er ganske krevende for mange ideelle organisasjoner?
Henrik Asheim (Høyre), 2014-10-06:
Etter at velgerne stemte den rød-grønne regjeringen ut i fjor høst og ga et historisk sterkt borgerlig flertall i denne sal, har også partiene i den rød-grønne opposisjonen begynt å oppføre seg litt forskjellig. Representanten Andersens egen partileder, representanten Audun Lysbakken, er f.eks. langt mer tydelig og klar enn sin partilederkollega i Arbeiderpartiet. Representanten Lysbakken sa i en replikkveksling tidligere i dag at SV vil reversere regjeringens skattelettelser «krone for krone», og at dette kommer i tillegg til å innføre en finansskatt på 9 mrd. kr. Dette er selvfølgelig prisverdig tydelig fra partiet SV. For å følge opp denne tydeligheten kan kanskje representanten Andersen si noe om dette innebærer å reversere de faktiske lettelsene som regjeringen innfører, eller om det er andre skatter representanten Andersen mener man heller burde øke.
Henrik Asheim (Høyre), 2014-10-06:
Politikk spiller en rolle. Hvilke prioriteringer vi gjør i denne salen, har noe å si for samfunnsutviklingen og hvilke resultater man får. Det borgerlige flertallet som velgerne ga tillit i 2013, gikk sammen til valg på – og er nå i ferd med å gjennomføre – en skolepolitikk som prioriterer det viktigste først. Et nytt flertall har endelig kunnet gjennomføre den politikken som har blitt foreslått – og som ble nedstemt av de rød-grønne i åtte år. Jeg mener det viktigste er debatten om hva vi skal prioritere fremover. Men jeg må samtidig si at dagens innlegg fra rød-grønne utdanningspolitikere mildt sagt bidrar med en kreativ historiefortelling og en kritikk av dagens regjering som egentlig er rettet mot deres egen regjeringstid. Representanten Trond Giske har flere ganger kritisert regjeringen for at fordypningskravet til lærerne kommer for sent. Det er jeg helt enig i. Det kom ca. åtte år for sent. Sannheten er at de rød-grønne aldri innførte et fordypningskrav for alle lærerne. Når de nå mener at Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen burde ha vært raskere, kan jeg jo anbefale rød-grønne representanter på jakt etter syndebukker isteden å ta seg en lang og god kikk i speilet. Hadde kravet vært innført for åtte år siden, ville vi ha vært ferdige innen 2017. Rød-grønn kritikk av at dette kommer for sent, kan dermed i sin helhet adresseres til Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiets arv etter åtte år i regjering. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen satt i gang et massivt løft for etter- og videreutdanning av lærere. I tilleggsproposisjonen i fjor høst økte regjeringen innsatsen med over 300 mill. kr. I revidert kom ytterligere 200 mill. kr. Skal man tro Arbeiderpartiets historiefortelling, har det vært en bred enighet om å satse på videreutdanning og sikre lærerne det brede løftet de selv har etterlyst i mange år. Vel, det siste budsjettet de rød-grønne la frem før de gikk av, økte satsingen på videreutdanning for lærere med kroner null. Hadde de vunnet valget, hadde de fått fornyet tillit med nytt rød-grønt flertall, ville altså ikke dette løftet ha kommet, på tross av at man sto høy og mørk i valgkampen og lovte en dobling i inneværende periode. Når representanten Tynning Bjørnø beskylder regjeringen for å innfri løftene «i skilpaddefart», er det etter at vi har gjennomført et løft de rød-grønne lot være å gjennomføre i åtte år. Om denne regjeringen er en skilpadde, er iallfall tempoet til Arbeiderpartiet en død skilpadde. Vi innfører lærerløft, vi innfører økte opptakskrav, vi innfører en femårig masterutdanning, og vi rydder opp i det byråkratiet de rød-grønne unnlot å gjøre noe med. Det er jeg stolt av, og fra nå av håper jeg vi kan bli enige om å snakke om fremtiden.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-10-06:
La meg bare først nevne VG-oppslaget om orden i skolen. Det var veldig tydelig i oppslaget at dette var en presisering og tydeliggjøring av regler som allerede finnes. Det utrolige er jo at man i deler av sektoren i så mange år har gått med en usikkerhet, som jeg er helt sikker på at mange utdanningspolitikere og andre politikere har fått tilbakemelding om, og som vi nå klargjør i et nytt rundskriv som gjør det klart og tydelig hvilke regler man har å forholde seg til, og hva man kan og ikke kan gjøre. Så er regjeringserklæringen veldig klar på at regjeringen ønsker karakterkravet 4 både i norsk, engelsk og matematikk. Men det er her som på alle andre områder av politikken, at dette må avveies. En av utfordringene med et karakterkrav er jo at søkertallet kan gå ned på kort sikt. Nå tror jeg at dette på lang sikt kan være et bidrag til å gjøre lærerutdanningene mer attraktive. Men på kort sikt må det balanseres ut, derfor har vi iverksatt et kompensatorisk tiltak med et forkurs, som gjør at man skal kvalifisere seg til nivået 4. Så vurderer vi ytterligere opptrappinger etter hvert.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-10-06:
Den nye ordningen med karakterkrav i matematikk innebærer – og det står godt beskrevet i Lærerløftet – at man skal ha karakteren 4, og hvis ikke skal man gå gjennom et obligatorisk forkurs som skal kvalifisere til tilsvarende karakteren 4. Jeg forstår at representanten Giske synes det er vanskelig at regjeringen gjør det vi lovet i valgkampen. Etter åtte år med rød-grønt styre lovet vi femårig masterutdanning, og nå har vi lagt frem den konkrete planen for det. Da den forrige regjeringen kom med et kompetansekrav for lærerne, sa vi at dette kompetansekravet burde gjelde for alle i skolen. Nå legger vi frem en konkret plan for å få det til. Og ikke bare det: Vi følger det også opp i budsjettene, ikke bare med store ord og valgløfter om milliarder til videreutdanning, som Arbeiderpartiet kom med før valget – vi følger det faktisk opp med konkrete opptrappinger hvert eneste år. I tillegg skal vi gripe fatt i den tidstyvrapporten som kom i 2009. Da hadde de rød-grønne fortsatt tre år igjen å sitte. Den rapporten skal vi nå følge opp og fjerne tidstyver.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-10-06:
Jeg ser verdien av folkehøyskoler i aller høyeste grad. Vi gir mye støtte til folkehøyskolene, og det kommer vi fortsatt til å gjøre. Man får for øvrig også tilleggspoeng for å gå på folkehøyskole. Folkehøyskolene fyller 150 år i år, og det er også en fin anledning til å minne om hva de har bidratt med. Men det er nok også sånn at de store løftene som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen ser for seg på kunnskapsfeltet, dreier seg om løft i skolen, kvalitetsløft i barnehagen, løft for høyere utdanning, flere verdensledende miljøer og ikke minst mer gjennombruddsforskning der. Så de store pengene skal vi bruke på de prosjektene vi lovet og snakket om før valget. Men folkehøyskoler er også en viktig del av utdanningssystemet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-10-06:
Jeg tror vi må ta tidstyvproblematikken på en litt annen måte enn vi har gjort frem til nå. En ting er diskusjonen om flere yrkesgrupper innenfor skolen. Jeg mener at regjeringen er godt i gang der, bl.a. med midler til 400 helsesøsterstillinger, som kommer i år. Det er et viktig bidrag inn i den diskusjonen. Noe av utfordringen med Kolle Grøndahlutvalget, som kom med sin rapport i 2009, var at det handlet veldig mye om overordnet skoleledelse, klasseledelse, men det var for lite av en jakt på de konkrete tidstyvene, altså: Hva er det som faktisk tar tid? Da mener jeg at vi skal gå igjennom og vurdere dokumentasjonskrav, og vi skal gå igjennom og se på hva som foregår på den enkelte skole – om det er noen av de statlige ordningene som krever for mye dokumentasjon, uten at det gir nok igjen når det gjelder undervisningskvalitet eller økt sikkerhet for elevene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-10-06:
Jeg skal ikke avvise å sette et konkret mål, men jeg tror det er litt vanskeligere nettopp fordi tidstyvene i skolen ikke bare har opphav ett sted. Hvis det var så enkelt at det bare var staten som var utgangspunkt for tidstyvene, hadde det vært fristende i hvert fall å tro at den forrige regjeringen hadde gjort noe med det. Da ble det ikke gjort nok, i hvert fall. Så vi er nødt til å gå ganske grundig igjennom og se på de statlige tidstyvene, og vi må veie det opp mot andre viktige hensyn, f.eks. elevenes rettssikkerhet og kunnskap om skolen. Så må vi også se på kommunens tidstyver – i hvilken grad er det f.eks. kommuner som pålegger mye mer rapportering enn det de egentlig må, basert på hva de statlige retningslinjene er? Så mener jeg vi også trenger utviklingsprosjekter i skolen for å se på tidstyvene som har opphav i hver enkelt skole. Jeg skal ikke avvise en slik prosentgrense, men jeg vil heller ikke binde meg til den nå.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-10-06:
Jeg tror det er en fordel at jeg får svare selv for hva jeg mener, men nå stilte representanten heldigvis et spørsmål til slutt. Jeg mener ikke at det ikke er noen sammenheng mellom flere lærere og mer læring. Jeg mener at det aller viktigste er kvaliteten på læreren. Det jeg frykter med normen som SV har holdt på i mange år – nå kom man ikke noe nærmere da man selv satt i regjering, det kom 600 lærerstillinger til slutt, som vi for øvrig har beholdt – er at det vil føre til flere lærere i noen deler av skolen, men færre lærere i andre deler av skolen. Ellers måtte man vurdert å senke kravene, f.eks. for å komme inn på lærerskolen, for å få flere lærere ut i skolen. Det tror jeg også ville vært en veldig dårlig idé og dårlig politikk. Vi gjør akkurat det vi sa vi skulle gjøre under valgkampen. Vi sa vi skulle innføre en femårig masterutdanning, planen kommer nå. Vi sa vi skulle innføre karakterkrav i lærerutdanningen, nå starter vi opptrapping. Vi sa vi skulle innføre tidenes videreutdanningsløft, nå legger vi frem planen, og vi fortsetter å trappe det opp i hvert eneste budsjett, der det var nærmest stillstand i hvert fall i store deler av de foregående budsjettene.
Torill Eidsheim (Høyre), 2014-10-06:
Folk i Noreg, innbyggjarar og næringsliv møter altfor mange hinder i kvardagen sin. Ein god offentleg sektor skal vere eit konkurransefortrinn for landet vårt, og han skal vere grunnmuren som skal bidra til moglegheiter for alle. Det er krevjande å vere ein god tilretteleggjar, og møtet med offentleg sektor blir dessverre ikkje alltid den opplevinga som det burde ha vore. Vi har eit ansvar som politikarar for å sørgje for at draumane til innbyggjarane i norske kommunar kan bli verkelegheit. Eg er stolt av at vi har ei regjering som byggjer politikken sin på fridom og tillit til innbyggjarane, der «byggjesaksforskriftene» ikkje lenger skal vere eit ord som er synonymt med «frustrasjon». Eit betre samfunn veks ut av skapartrong og verkelyst. Det skal vi leggje til rette for. Vi i Høgre har sett oss eit mål om at det skal bli lett å lykkast i Noreg. Vi skal forenkle Noreg til det beste for folk flest, og arbeidet er starta. Regjeringa løyser oppgåva bl.a. gjennom å digitalisere fleire offentlege tenester og gjere dei meir tilgjengelege. Dei opphevar kravet om originalvedlegg til reise- og utleggsrekningar. Dei forenklar arbeidsgjevar si rapportering av tilsettingsforhold og inntektsopplysningar, slik at dei berre skal rapportere éin plass. Dette er tre gode eksempel på ordningar som alle vil bidra til auka effektivisering og betre oppgåveløysing. Det vil gjere kvardagen enklare. Tiltak som desse er i tillegg anslått å gje betydelege innsparingar – på over 1,8 mrd. kr i året for næringsliv og kommunar. I tillegg kjem innsparinga for statlege verksemder. Ein enklare kvardag for innbyggjarane betyr mykje, òg for skaparkraft og konkurransekraft, og det bidreg til å skape trygge arbeidsplassar. Eit anna satsingsområde for regjeringa som eg gler meg over å kunne trekkje fram, er IKT. Vi i Høgre er teknologi- og framtidsoptimistar, og vi trur på menneske og deira evne til å finne nye løysingar på dei utfordringane som vi står overfor, anten det gjeld miljø, klima, samferdsel eller helse. Regjeringa har sett seg klare politiske IT-mål. Offentleg sektor skal bli meir tilgjengeleg og meir digital. Elektronisk kommunikasjon skal sjåast på i ein større samanheng, og regjeringa er komen godt i gang med eit vesentleg og viktig arbeid med en nasjonal ekomplan, som sikrar at alle gode krefter – offentlege, private, ulike departement og ansvarshavarar – blir tekne i bruk for utbygging av breiband. Sluttbrukaren skal stå i fokus, og ein skal leggje til rette for eit samfunn utan digitale klasseskilje, der teknologi kan bidra til å løyse mange av framtidas utfordringar.