Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Det er egentlig en stor glede å stå her i forbindelse med denne saken, fordi Norge nå tar det historiske grepet å inkorporere Barnekonvensjonen i norsk rett, i tillegg til at den synliggjøres gjennom delvis aktiv transformasjon. Dette er utrolig viktig, og SV har gått i bresjen for et slikt grep i mange år. Redd Barna er som kjent særdeles glad for det, og så vidt jeg vet, får vi til og med blomster etter at dette møtet er over. Det er ikke verst! Inkorporering av Barnekonvensjonen betyr særlig mye som en signaleffekt internasjonalt. Hva Norge gjør på dette feltet, er viktig. At Norge i tillegg synliggjør Barnekonvensjonen flere steder i lovverket, er også viktig for at vi skal kunne forstå bedre hvilke konkrete konsekvenser inkorporeringa faktisk har på forskjellige områder. Men jeg syns samtidig at vi kunne ha gått et skritt lenger. Vi kunne ha synliggjort Barnekonvensjonen flere steder i lovverket enn det som er gjort. Jeg syns det er litt passivt av Regjeringa. Når de først velger å ta et rimelig aktivt grep, mener jeg de kunne kjørt linjen helt ut og synliggjort Barnekonvensjonen flere steder. Det har SV gitt uttrykk for i sine merknader. Vi har hatt et nært og godt samarbeid med forskjellige organisasjoner i forbindelse med dette, bl.a. Redd Barna. Justiskomiteen har også vært utrolig heldig som fikk muligheten til å delta på et av de mest interessante seminarene jeg i hvert fall noen gang har vært på, som Barneombudet organiserte for oss. Det er et av de mest inspirerende seminarene jeg har vært på. Jeg lærte så mye om unger, og hele holdningen til dem som snakket for oss, var at barn er folk på lik linje med voksne og må tas på alvor på en helt annet måte enn det vi tradisjonelt har gjort. Og når det også da ble synliggjort hvordan vi i Norge har gått fra å ha en slik holdning til unger og til å profesjonalisere og umyndiggjøre barn i stor grad, er det et signal jeg mener vi bør ta skikkelig på alvor. Vi bør se nøyere på det framover, faktisk med et historisk og filosofisk blikk. Jeg syns også at justiskomiteen kunne ha vært tøffere når det gjelder aldersgrenser i forhold til lovverket. Vi burde ha fjernet aldersgrensen fullstendig, noe de aller fleste organisasjonene som jobber med barn til daglig, har anbefalt oss å gjøre. Jeg skjønner at Regjeringas intensjon er god, og at hensikten med forslaget er at man ved å sette en aldersgrense ønsker å sikre i hvert fall unger ned til den alderen, som nå blir sju år og ikke tolv. Men jeg tror det hadde vært bedre hvis vi f.eks. gjennomførte et forslag som SV har fremmet etter at Barneombudet bad oss om å ta tak i dette, om å sørge for en skikkelig barnefaglig kompetanse for alle som arbeider med unger, noe vi dessverre ble stående alene om, og at vi også skal sørge for å utvikle metoder som gjør at det blir mulig å høre barn på en skikkelig måte. For det som er blitt gitt til oss som et sterkt signal i løpet av denne prosessen, har faktisk vært at det ikke er ungene det er noe galt med når de ikke blir hørt, men at det er samfunnet, som ikke er tilrettelagt på en måte som gjør det mulig å skjønne hva det er unger vil. Samtidig mener SV det er ekstremt viktig at barn ikke blir presset til å uttale seg hvis de ikke ønsker det. Det er en rettighet som alle unger skal ha, men det skal ikke være en plikt for barna. I mange sammenhenger er det veldig ok for unger å slippe å ha en mening – det gjelder for så vidt voksne også! Barn skal sikres en slik rettighet, men det skal ikke være en plikt. Jeg tror at Norge har et stykke vei igjen å gå. Det sier bl.a. FNs komite for barns rettigheter, som jobber med å overvåke at Barnekonvensjonen tas skikkelig på alvor av statene som har ratifisert konvensjonen. Det er en del områder vi er veldig dårlige på. Det gjelder særlig i forhold til funksjonshemmede unger og deres like rett til deltakelse i samfunnet. Der er vi veldig dårlige. Og det gjelder ikke minst i forhold til utlendingsfeltet. Asylsøkerbarn, særlig enslige mindreårige asylsøkere som kommer til Norge, blir ikke ivaretatt på samme måte som norske unger. De er ikke underlagt barnevernsloven på samme måte som norske barn. Her står Fremskrittspartiet og SV sammen om en merknad om å sørge for at disse ungene får de samme rettighetene etter barnevernsloven som det norske unger har. Det mener jeg burde være en selvfølge. Det er nedsatt et utlendingslovutvalg som jobber med akkurat denne biten, og heldigvis er Barnekonvensjonen en del av mandatet til dette utvalget, som altså skal gjennomgå utlendingsloven på dette feltet. SV har også en del kontakt med Foreningen for Fangers Pårørende, som forteller om at barn ikke blir hørt i det hele tatt når det gjelder utkastelse av kriminelle utlendinger som har en tilknytning til Norge. Da blir ikke barna hørt. Mange fedre som har begått en kriminell handling, og som så har sonet og gjort opp for seg, blir kastet ut, uavhengig av forholdet til barnet. Det skjer ikke alltid, men det har skjedd, og det er et brudd på barns rettigheter i forhold til å ha kontakt med sine foreldre, sjøl om de altså ikke er norske. Det mener jeg vi bør ta på alvor. Det samme gjelder i forhold til barn av asylsøkere som kommer hit. De må bli hørt og deres rettigheter ivaretatt på en helt annen måte. Jeg syns det er synd at ikke SV har fått flertall for forslaget vårt om å utrede hvorvidt kompetansen til å utvise en utlending som har begått en kriminell handling, skal tillegges domstolene, i stedet for at det skal være et forvaltningsvedtak. Det skjer i Sverige – der er det domstolen som vurderer dette. Der mener man at man på den måten har en annen mulighet til å ivareta hensynet til menneskerettighetene, enn når det er forvaltninga som gjør vedtaket. Et minstekrav bør det i hvert fall være at forvaltninga tilføres den kompetansen som er nødvendig for å ivareta hensynet til barn, uavhengig av hudfarge og bakgrunn. SV er veldig fornøyd med at vi og Arbeiderpartiet sammen har fått med hele komiteen på at man nå skal ta bestemmelsen om barnepornografi ut av pornografibestemmelsen, og at vi nå skal få en annen definisjon av barnepornografi. Sjølve uttrykket «barnepornografi» er totalt misvisende, for dette dreier seg om dokumentasjon av seksuelle overgrep mot barn, og det bør også behandles på den måten i straffeloven. Vi kan ikke ha det slik at det står under samme paragraf som den som omhandler voksenpornografi – det blir totalt galt. Dette ordner nå komiteen opp i, og det er veldig bra. Jeg tar opp de forslagene SV har fremmet.