Sylvi Graham (Høyre), 2010-11-18:
Forslaget som vi i dag har til behandling, har vært til vurdering en rekke ganger tidligere, både i forbindelse med Arbeidslivslovutvalgets rapport i 2004, i forbindelse med regjeringens stortingsmelding for 2006–2007 om seniorpolitikken og senest i forbindelse med endringer i arbeidsmiljøloven i 2008–2009. I samme periode har Stortinget fattet vedtak om modernisert folketrygd, hvor et av målene er at folk skal bli værende lenger i arbeidslivet, i takt med at folk lever lenger og generelt har bedre helse. Gjennom endringer i folketrygdloven har Stortinget fattet vedtak om å heve grensen for pensjonsgivende arbeid fra 70 til 75 år. På alle andre vis er det gjennom disse reformene lagt opp forsterkende incitamenter for at eldre skal stå lenger i arbeid enn det som gjelder den lovbestemte aldersgrensen for opphør av arbeidsforhold uten annen årsak enn at arbeidstakeren har fylt 70 år. Under behandlingen har komiteen delt seg i synet på om alder skal være et selvstendig grunnlag for å avslutte et arbeidsforhold. Flertallet mener at det skal det, og viser til at «flere hensyn må veies opp mot hverandre». Det er helt riktig. Slik er det gjerne med de fleste spørsmål som vi som folkets representanter har til behandling. Derfor er det merkelig at det i dette spørsmålet er så mange hensyn som må vurderes, at det altså må overlates til partene i arbeidslivet, når de jo har spilt inn sine meninger. Det er vi, Stortinget, som er lovgivende myndighet, og med bakgrunn i alle utredninger og vurderinger som vi nå har foretatt i seks, syv år, samt intensjonen i ny pensjonsreform mener opposisjonen at vi har nok kunnskap om spørsmålet til å ta et skritt videre. Mindretallet i komiteen vil derfor enten fjerne aldersgrensen helt eller i det minste heve grensen. For Høyres del ønsker vi en arbeidsmiljølov som vektlegger fleksibilitet og gjelder for alle, uansett alder, kjønn, kompetanse eller hvorvidt en jobber i privat eller offentlig sektor. Dette vil vi også jobbe for. I behandlingen av denne saken har vi likevel valgt å strekke ut en hånd til flertallet, sånn at vi i det minste som kompromiss kan få en mer likeverdig behandling av seniorer i arbeidslivet – derfor forslaget om å heve aldersgrensen til 75 år, slik at den i det minste korresponderer med grensen for pensjonsopptjening i folketrygden. Fremskrittspartiet, som i representantforslaget foreslår å fjerne aldersgrensen, støtter dette kompromisset. Kristelig Folkeparti, som også har sitt eget forslag, har gitt signaler om at de støtter dette subsidiært. Arbeidsgiversiden er bekymret for å fjerne grensen fordi den da står uten virkemidler til å avslutte arbeidsforhold uten såkalt saklig begrunnelse. Dette kan leses mer som et ønske om en mer fleksibel arbeidsmiljølov enn et genuint ønske om å diskriminere mennesker ut fra hvor gamle de er. Arbeidstakersiden er også skeptisk, men jeg er faktisk litt mer usikker på hva begrunnelsen er. Kanskje ser man at en fjerning av aldersgrensen nødvendigvis må bane veien for en mer fleksibel arbeidsmiljølov. Det kan vi for så vidt spekulere på. Men aldersgrenser i arbeidslivet, som system, bygger på den prinsipielt uholdbare forestilling at grupper av arbeidstakere sett under ett ikke kan fortsette i arbeid utover en gitt alder. Et slikt system tar ikke hensyn til at det er store individuelle variasjoner når det gjelder fysisk og psykisk helse. Systemet tar heller ikke hensyn til at kravene til tjenesten, innholdet i jobben og arbeidets art kan endre seg betydelig over tid. Vi i opposisjonen har vært villige til å gi regjeringen tid til å ta en ekstrarunde med partene i arbeidslivet for at den skal være sikker på hva den mener. Derfor har vi forslått en harmonisering av aldersgrensen med grensen for pensjonsopptjening. Dette burde vel regjeringspartiene kunne være med på, ikke minst fordi regjeringen selv, i pensjonsreformen, begrunner det at man skal stå i arbeid og tjene opp pensjon fram til 75 år, bl.a. med at man skal kunne kompensere for lavere pensjonsopptjening. Jeg tar med dette opp forslaget fra Fremskrittspartiet og Høyre.