Knut Werner Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Jeg skal i mitt innlegg fokusere på den nordlige delen av landet vårt, med de utfordringer og de muligheter som ligger der, utfordringer og muligheter som ligger i å etablere en ny næring, petroleumsnæringen, samtidig som vi skal ta vare på det vi har. Da vet alle at vi snakker om forholdet til den tradisjonelle fiskerinæringen og oppdrettsnæringen. Utgangspunktet i nord er at vi har store områder og store naturressurser. I forhold til petroleumsressursene er det liten grunn til å tro annet enn at mye ennå er ukjent. Så er det altså slik at litt for mange piler i nord peker i feil retning. Nedlegging av fiskeindustri, innstramminger og fraflytting er problemstillinger som vi altfor ofte møter i vår virkelighet. Dette er en trend som vi må stoppe. Det må være et nasjonalt ansvar å sørge for å snu den trenden. Vi har ressursene, og det er viktig for oss at vi får lov til å ta dem i bruk. Selv om en del i nord er usikre på hvordan denne nye petroleumsnæringen vil påvirke framtiden vår, bør det ikke være tvil om at man har store forventninger til hva som skal skje i Barentshavet. Vi ser helt klart at fiskerinæringen, som så langt har vært bærebjelken i bosettingen på kysten vår, ikke greier å ta dette ansvaret alene. Det må være et overordnet mål at Barentshavet skal bli et av de framtidige tyngdepunktene i norsk petroleumsnæring. Det krever forutsigbarhet og kontinuitet for oljenæringen, for lokalt næringsliv og for lokale og regionale politikere. La det likevel være helt klart: I nord ønsker man ikke petroleumsaktivitet for aktivitetens skyld. Aktiviteten må gi verdiskaping og ringvirkninger for lokalt og regionalt næringsliv. Man vil ikke akseptere en situasjon der man blir en kaikant hvor man skal sitte og se på at ressursene fraktes bort. Fra nord krever man en aktiv politikk med ilandføring, med lokalisering av base- og forsyningssteder og med forpliktelser for oljeselskapene til å bruke lokale og regionale bedrifter. I nord er man veldig klar på at man ikke vil ødelegge de næringene vi har, næringer som har gjort at det i det hele tatt bor folk der oppe. Det innebærer en sterk og avgjørende fokusering på sameksistens og på å finne bærekraftige miljømessige løsninger. Man vil at det skal utvikles en egen miljøstandard for Barentshavet, som innebærer nullutslipp, ilandføring av og behandling av borekaks, bruk av høyeste teknologiske standard, overvåkning og oljevernberedskap som er best i verden, og sist, men ikke minst, sameksistens med fiskeri og oppdrett. Harstad har hatt status som oljebyen i nord. Det har på ulike måter i den senere tid skjedd ting som har gjort at man lokalt og regionalt føler uro for denne statusen. Statoil har tatt sitt ansvar alvorlig, mens det er all grunn til å være kritisk til hvordan Hydro har opptrådt. Oljedirektoratets tilstedeværelse er også noe det er fokus på. Jeg mener det er viktig å være klar på og enige om at Harstad med sitt veletablerte oljemiljø må videreutvikles som et nordnorsk kompetansesenter innenfor olje og gass. Sameksistens er et avgjørende stikkord for at vi skal få oppfylt visjonen vår om en landsdel som blomstrer i framtiden. Meldingen omtaler dette og har bl.a. i den sammenheng vist til en rapport fra den såkalte sameksistensgruppen. Komiteen har i brev til Olje- og energidepartementet bedt om departementets syn på et innspill fra Norges Fiskarlag om at det som er referert til i stortingsmeldingen fra denne rapportens konklusjoner, er næringens subsidiære standpunkt. Olje- og energidepartementet har besvart komiteens brev og avviser ikke vinklingen fra Norges Fiskarlag. Jeg skal ikke gå nærmere inn i den materien, det vil føre for langt. Jeg vil allikevel være klar på at sameksistens må bygge på respekt for hverandres syn. Olje- og energidepartementets framstilling i meldingen kan se ut som et forsøk på å tåkelegge næringens holdning. Jeg er for øvrig veldig glad for forslaget om å utvide sameksistensutvalget, og regner med at utvalget får en fornuftig agenda. Til slutt: Avisen Nordlys hadde 2. juni en lederartikkel med tittelen "I oljerus". Lederen var en ganske krass kommentar til et konkret utspill i forhold til Stortingets behandling av oljemeldingen. Det utspillet ble av forfatteren av lederen oppfattet slik at ingen begrensninger må legges på framtidig petroleumsvirksomhet i Nord-Norge og i nordområdene. Lederens retorikk får stå for seg selv. For meg er det likevel ingen tvil om at skal vi få til sameksistens - og det må vi - må alle bidra. Fiskeri- og oppdrettsnæringen vil ikke akseptere å bli overkjørt. Jeg tror heller ikke det vil være verken politisk tjenlig eller mulig.