Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2007-04-24:
I sin interpellasjon til utenriksministeren antyder representanten Vallersnes at Regjeringens nordområdestrategi kan utvikle seg til å bli en farlig seilas i urent farvann, og at forsvars- og sikkerhetspolitikken er uklar og svakt til stede i nord. Hva som er bakgrunnen for en slik påstand, er vanskelig å forstå. Men det er grunn til å tro at det mer ligger et ønske om politisk spill bak enn en reell bekymring for de sikkerhets- og forsvarsutfordringene vi står overfor i nordområdene. Det fikk vi også bekreftet etter representantens siste innlegg. Soria Moria-erklæringen fastslår at hovedlinjene i norsk sikkerhetspolitikk ligger fast, herunder medlemskapet i NATO. Nordområdene er et av Regjeringens viktigste strategiske satsingsområder. Nordområdene har gått fra å være et sikkerhetspolitisk oppmarsjområde til å bli et energipolitisk kraftsentrum og område for store miljøpolitiske utfordringer. Norske økonomiske, miljømessige og sikkerhetspolitiske interesser i nord skal prioriteres høyt. Vi skal styrke Forsvarets tilstedeværelse og suverenitetshevdelse i nord, inkludert Forsvarets støtte til sivil beredskap og ressurskontroll. Dette har også Regjeringen fulgt opp i praksis gjennom styrking av Kystvaktens driftsbudsjett både i 2006 og 2007økte flytimer for Orion patruljeflystyrking av E-tjenestenvektlegging av at Sjøforsvaret i større grad skal ha seilingsdøgn i nordøkning av antallet soldater i Hæren, der den vesentligste delen tilfaller indre Tromsalliert tilstedeværelse osv. Det har vært bred politisk enighet om den forsvarsmessige nordområdesatsingen og de prioriteringene vi har gjort i budsjettsammenheng i forsvarskomiteen, noe også Høyre har vært enig i. Under den kalde krigen var nordområdene et mulig oppmarsjområde for en eventuell supermaktskonflikt og viktig i klassisk militærstrategisk betydning. Den gode nyheten er at det ikke lenger er slik. Regionen framstår i dag som stabil og fredelig, der samarbeid på det folkelige, næringsmessige og politiske plan preger dagsordenen. Men vi skal heller ikke forholde oss ukritisk til alle utviklingstrekkene i dagens Russland. Vi ser nå et Russland som framstår på en helt annen måte enn landet gjorde i det første tiåret etter den kalde krigens slutt. Russland har fått en ny økonomisk handlefrihet, og vi ser også en fornyet vekt på forsvaret og særlig modernisering av de strategiske styrkene. Utviklingen vi ser i Russland, er ingen direkte trussel, men vi ser at nordområdene fortsatt vil være av stor strategisk betydning for Russland. Dette understreker NATOs fortsatte betydning for stabiliteten i nord. Dette understreker også betydningen av at Norge fortsetter å samarbeide med Russland på forsvarssiden, både i NATO-Russlandsrådet og bilateralt. Regjeringen vil styrke det militære nærværet i nord, ikke fordi det pr. dags dato foreligger en økt trussel mot Norge, ikke for å bidra til økt militarisering av regionen, men fordi vi som stat ønsker å sende et viktig politisk signal om at vi vil ivareta våre langsiktige nasjonale interesser og våre internasjonale forpliktelser. Det er således ikke grunnlag for å hevde at forsvars- og sikkerhetspolitikken er svakt til stede i Regjeringens nordområdepolitikk.