Bjørn Hernæs (Høyre), 1999-12-03:
På Norsk Narkotikapolitiforenings konferanse i Trondheim 2. og 3. oktober fikk jeg en grundig innføring i hvordan MC-miljøet arbeider, og jeg er glad for at statsråden tok det opp – det er en av de aller farligste pilarene i internasjonal kriminalitet. De gjør også aktive forsøk på å menneskeliggjøre sin egen virksomhet, og den taktikken de bruker, er å lime seg inn på og få oppmerksomhet fra kjente personer – i politikken, i kunstnermiljøet og hos andre artister. Derfor håper jeg at statsråden vil sette i gang voksenopplæring i Regjeringen om den aktiviteten MC-miljøene har på disse områdene. Og jeg legger ikke skjul på at jeg ser dette i forhold til dagens oppslag i Aftenposten – statsministeren trenger åpenbart å forstå at dette ikke er å ta i bruk alle gode krefter i samfunnet, tvert imot er det de nedbrytende krefter man legitimerer på denne måten. Jeg tillater meg å stille et spørsmål i spørretimen om den samme saken. Tradisjonelt er det slik at en av de viktigste konfliktlinjene i norsk politikk gjelder justispolitikken i videste forstand. Det er derfor gledelig at partiene på Stortinget, et godt stykke på vei, er kommet frem til felles standpunkter i mange vanskelige spørsmål. Det er ingen tvil om at dette skyldes at mye av den urealistiske snillismen er forlatt av de aller fleste partier. Det er berettiget å snakke om en klar innskjerpelse av holdningen til kriminell virksomhet. Høyre vil ha en stram, men rettferdig og forutsigbar kriminalpolitikk, tuftet på et humant menneskesyn og rettsstatens prinsipper. Jeg er glad for å kunne fastslå at Høyres syn har vunnet frem både i opinionen og i Stortinget. Allikevel er det fortsatt noen konfliktområder av stor betydning som står tilbake. Det mest skuffende er kanskje Arbeiderpartiets holdninger til Politiets overvåkingstjeneste og til innsynsloven. Høyre er dypt bekymret over den holdningen Regjeringen viser i forhold til POT, og finner bare en begrenset trøst i at en samlet komite understreker at departementet ikke kan gjøre vesentlige endringer i overvåkingstjenesten før Stortinget har fått dette til behandling gjennom politilov og politimeldingen. Når flertallet allikevel aksepterer å overføre hele 47 stillinger fra POT til annen politioperativ virksomhet, og samtidig hevder at dette ikke vil svekke overvåkingstjenestens evne til å løse pålagte oppgaver, vitner dette om en holdningsløs tilnærmelse til denne viktige tjenesten. Det er alvorlig når en så lojal og forsiktig embetsmann som overvåkingssjefen i Aftenposten den 18. november «stiller spørsmål om hva slags overvåkingspoliti politikerne ønsker seg.» Betenkelighetene blir ikke mindre når flertallet fortsatt opprettholder en rigorøs håndhevelse av innsynsloven og bevilger betydelige beløp, som kunne gått til bekjempelse av virkelig kriminalitet, til etablering og drift av et behandlingsorgan, selvsagt med eget sekretariat, og til en klagenemnd, og for sikkerhets skyld tar man skyldspørsmålet på forskudd og bevilger penger til erstatninger. Høyre er imot innsynsloven og fremmer forslag i overensstemmelse med dette. Etter min mening er det vanskelig, for ikke å si umulig, å forene hensynet til overvåkingstjenestens kilder og arbeidsmetoder med et nesten ubegrenset innsyn. Høyre vil ha drivende gode hemmelige tjenester, og det som nå burde stått på dagsordenen, for et samlet storting, var arbeidet med å gjenreise tilliten til de hemmelige tjenestene, arbeidet for å anskueliggjøre behovet for disse tjenestene i en uoversiktlig og farlig verden, og selvfølgelig også sikre at systematiske regelbrudd ikke skjer i fremtiden. De erstatningssaker som eventuelt kunne komme til å oppstå, kunne enkelt vært løst gjennom de alminnelige erstatningsreglene i vårt land. Landets våpeneiere har pådratt seg myndighetens griskhet. Høyre er sterkt uenig i den kraftige økningen av gebyrene til pass og ikke minst av våpengebyrene. Den behandlingen som landets våpeneiere er utsatt for, først gjennom en våpenlov som på enkelte områder går langt i å stigmatisere noen av landets mest lovlydige borgere, og hvor sjikanen i etterkant følges opp med en gebyrøkning fra 125 kr til 600 kr, gjør at begeret er fullt. Reaksjonene fra hele Skytter-Norge er sterke og etter min mening meget berettiget. Under behandlingen av siviltjenesten i fjor innførte stortingsflertallet æresbetegnelsen «vernepliktige» på landets militærnektere. De virkelig vernepliktige i dette landet, som er villig til å forsvare landet med våpen i hånd og med livet som innsats, oppfatter dette som krenkende. Samtidig innførte flertallet, som bekjent, en ordning med egenmelding for at man skal kunne bevise sin «overbevisning». Jeg tillater meg å sette ordet i anførselstegn. Selvsagt gikk det som Høyre forutsa: Vi har fått en kraftig økning i fritaket på toppen av den kraftige økningen som var året før.