Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-06-06:
La meg bare starte med å si at jeg synes det var en forbilledlig framstilling fra representanten Engesets side knyttet til de utfordringene vi har hatt med den saken som er behandlet i Trygderetten. Jeg har egentlig ikke behov for å supplere det noe mer, annet enn å si at jeg er helt enig i at det er riktig det vi nå gjør, lovmessig, men at det betinger at vi har gode rutiner med å veilede folk, slik at ikke misforståelser og feil fører til at enkeltmennesker kommer i vanskelige situasjoner. Derfor har jeg også merket meg det komiteen har sagt om å se på praksis. Jeg kommer til å se på muligheter for forbedringer av rutiner i forbindelse med utforming av kravskjema osv. Jeg tar med meg både det komiteen har sagt i innstillingen, og det representanten Engeset nå sa så bra fra talerstolen. Ellers, la meg bare kommentere et par forhold i proposisjonen for øvrig, som er av mer materiell karakter og ikke bare har et lovteknisk preg. Det første går på dette med å utvide retten til pleiepenger til også å gjelde poliklinisk behandling. Jeg husker at vi behandlet dette spørsmålet også i forrige periode, og jeg tenkte den gangen, da vi gjorde en viss utvidelse, at det er jo bare et tidsspørsmål før vi må komme tilbake til denne saken her i salen og foreta den endringen som vi nå gjør. Den er en logisk følge av en medisinsk-faglig og en medisinsk-teknisk utvikling, som gjør at stadig flere lidelser, stadig flere akutte situasjoner, behandles poliklinisk og ikke gjennom innleggelse. Spørsmålet hvorvidt man skal behandles poliklinisk eller gjennom innleggelse, har egentlig ikke så veldig mye med alvoret i situasjonen å gjøre – det har mer med behandlingsformen å gjøre. Derfor kan folk med et omfattende pleiebehov bli behandlet poliklinisk. Hvis vi nå ikke hadde foretatt denne endringen, ville vi ha opplevd å få stadig færre i målgruppen for loven, og stadig flere ville ha opplevd at det ikke var noe tilbud om pleiepenger til dem, fordi stadig flere ville bli behandlet poliklinisk. Så har jeg behov for å si noen ord om rettighetene til foreldre til for tidlig fødte barn. Jeg vil understreke at det ikke er noen uenighet om at disse skal ivaretas. I Innst. S. nr. 127 for 2005-2006 understreker komiteen: «Det framgår klart at ytelsen kan gis til begge foreldre etter § 9-11.» Ved vurdering av om vilkårene i folketrygdloven § 9-11 er oppfylt, understreker komiteen videre at «det skal foretas individuell vurdering basert på medisinsk skjønn». Som nevnt i skriftlig besvarelse nr. 970 av 9. mai 2007 til representanten Sonja Irene Sjøli, er utfordringen «først og fremst å sikre en størst mulig grad av likebehandling gjennom utformingen av retningslinjene for praktisering av regelverket». Jeg vil i forbindelse med statsbudsjettet for 2008 gi Stortinget en orientering om status i arbeidet med dette, basert på tilbakemeldinger fra direktoratet som i samråd med aktuelle fagmiljøer innen 15. juni i år vil gi meg en vurdering av behovet for endrede retningslinjer og eventuelt andre tiltak som kan sikre en mer ensartet praktisering. Det var viktig for meg å få sagt dette, fordi det har vært en mediedebatt om oppfølgingen av det jeg har sagt i Stortinget om denne saken tidligere. Jeg takker i og for seg for den debatten, for det gav meg anledning til å spørre om hvor arbeidet stod. Det fikk jeg ikke tilfredsstillende svar på, og derfor har vi nå strammet opp dette, med klare tidsfrister, og Stortinget skal få innsikt i det i budsjettet for neste år.