Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2008-05-29:
Jeg er i likhet med de fleste talere her - jeg synes jeg har hørt det - veldig stolt over at man har fått på plass en melding som denne. Jeg vil også være med på å uttrykke at det som har skjedd her, er veldig bra. Jeg ble imponert da jeg leste innstillingen og så det omfattende arbeidet som var gjort med merknader. Det var nærmest en egen melding i seg selv. I representanten Nybakks innlegg ble det avslørt at vi her har fått enda ett eksempel på hvor viktig det er at kvinner deltar og har makt. At det er denne kvinnetrioen som har bidratt til å få dette på plass, gjør det ikke noe mindre viktig. Det er nærmest en understreking av hele meldingen i seg selv. Kvinners rettigheter og likestilling er noen av de viktigste innsatsområdene for Regjeringen. Det mener jeg er veldig bra. Jeg synes det er sterkt når det uttrykkes at denne regjeringen mener at kvinners innsats og kvinners rettigheter er helt avgjørende for å nå visjonen for verdens framtid som ligger i FNs tusenårserklæring. Jeg tror mange av oss, i hvert fall når man leser disse målene, ser på dette som en selvfølge, men sannheten er vel at mange steder i verden er det ikke det. Jeg synes det er bra at Stortinget nå samlet slutter seg til dette og har gjort dette arbeidet med å få på plass så mange felles merknader. Det er klart at vi har kjempestore utfordringer når det gjelder å nå FNs tusenårsmål, kanskje særlig også på de områdene hvor Norge har tatt et særlig ansvar, nemlig for mødredødelighet og spedbarnsdødelighet. Kvinners rettigheter og likestilling skal ha en stor plass i norsk utviklingspolitikk og har også hatt det de siste årene. Men det er, som representanten Trettebergstuen også sa, veldig sterke krefter som man kjemper mot på mange områder. I meldingen står det at man på mange områder må skynde seg langsomt, og at man må ta hensyn til eller sørge for at man ikke lukker dører og stenger for samarbeid der hvor man er inne i prosesser. Jeg vil likevel uttrykke at jeg mener dette ikke bør bli en slags sovepute, at man ikke bør ty til dette at her er vi i en situasjon hvor vi må gå langsomt fram. Selv om man skulle ha den strategien, er det viktig når vi møter samarbeidspartnere eller andre som man kan anta ikke har samme meninger som oss, å huske på alltid å være klare og tydelige. Jeg har som aktiv i AUF fått gleden av å delta i mange demokratiprosjekter rundt omkring i verden, bl.a. i Uganda og i Palestina. Der har jeg selv sett hvor viktig det er at kvinner deltar - for å kommentere en av uenighetene i innstillingen - og hvor viktig det er at kvinner blir kvotert inn. Når vi arrangerte møter og seminarer, var det en selvfølge at det var AUFs likestillingspolitikk som skulle ligge til grunn, nemlig at minst 40 pst. av det ene kjønnet skulle være representert. Det førte til at kvinner måtte delta, og at organisasjoner som vi samarbeidet med, måtte bestrebe seg på å finne gode kvinnelige representanter fra ulike områder av landene når vi skulle ha seminarer. Jeg synes at det vi har sett, er at kvinner har mye større vilje til å kritisere det samfunnet som de selv lever i. Jeg tror dette handler om at de ikke i samme grad som menn, som tradisjonelt har makten i disse samfunnene, er bundet av de samme maktstrukturene. De er ikke en del av det mannlige maktapparatet, og har derfor mye enklere også for å kunne kritisere det og sette spørsmålstegn ved det. En annen ting som mange har tatt opp, og som jeg vil understreke, er at kvinners seksuelle rettigheter og reproduktive helse, manglende tilgang på prevensjon og trygg selvbestemt abort er avgjort noen av de store problemene. Utrygge aborter må erstattes av lovlige og trygge aborter. Jeg synes det er skremmende når meldingen beskriver dette som et av de områdene der man virkelig arbeider i motbakke. Jeg synes også det er tøft at man med klare ord sier at en av de negative kreftene her er den politikken som USA fører overfor mange utviklingsland, der man ikke støtter abortprosjekter og ikke støtter prosjekter med prevensjon, fordi politikken handler om avholdenhet. Man kan godt si at avholdenhet er en teoretisk mulighet for familieplanlegging, men det er ikke, tror jeg, en særlig praktisk mulighet. Det ser man også på fødselstallene. Kvinners rettigheter er også viktige i våre nærområder. Land som Italia, Polen, Latvia og Litauen, som er krefter innad i EU, tar til orde for å innskrenke kvinners rettigheter på en negativ måte. Jeg mener at dette også kan få negative konsekvenser for politikken som føres i resten av verden, hvis det ikke lenger skal være slik at Europa er en positiv kraft for utviklingen av kvinners rettigheter. Ellers vil jeg bare slutte meg til det som mange andre har sagt. - Jeg ser på klokka her. Når man først begynner å snakke om disse temaene, er det mye man gjerne skulle ha sagt. Jeg vil avslutte med å si at jeg virkelig først skjønte hvor tabubelagt dette emnet egentlig er i verden, da jeg fikk muligheten til å delta på FNs generalforsamling i fjor høst. Jeg var på flere møter om kvinners rettigheter - reproduktive helse, mødre- og spedbarnsdødelighet, osv. - hvor debatten utelukkende handlet om rene helsetiltak, altså gode sykehus, fødestuer og den type ting. Det var helt åpenbart at alle styrte unna å snakke om prevensjon og abort, fordi så sterke krefter i verden ikke vil snakke om det. De prøver å stenge det ute fra den offentlige debatten, men da må vi være en klar og sterk stemme. Helt til slutt vil jeg bare understreke det som representanten Trettebergstuen sa, at dette handler ikke bare om kvinners rettigheter. Dette handler også om likestilling, og da likestilling også for andre minoriteter som har problemer med å nå igjennom i samfunnet.