Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Vi lever i en verden i endring. De store utfordringene verdenssamfunnet står overfor, sprenger nasjonale grenser. Klimakrise, økonomisk krise, økende ulikhet, sosial uro og krenkelse av menneskerettigheter kan bare løses i fellesskap. Samtidig ser vi at nye stormakter trer fram, og at vi har en endring i maktbalansen i verden. Å diskutere FNs rolle i denne utviklingen er derfor veldig interessant, for verden ser annerledes ut i dag enn den gjorde da FN ble opprettet. Vi må stille spørsmål ved om organisasjonen er i stand til å møte de utfordringene vi står overfor. Norge har alltid vært en sterk støttespiller for FN, og ønsker fortsatt å være det. FN har en rekke funksjoner og roller. FN har en normativ funksjon og skal ivareta den internasjonale rettsorden. Det er viktig. Men vi ser at det er avstand mellom utviklingen av normer og den faktiske gjennomføringskapasiteten. FN har en rolle som den organisasjonen som kan legitimere bruk av makt, men vi vet at når Sikkerhetsrådet ikke evner å bli enig, sånn som i Syria, kan legitimiteten bli utfordret. FN skal også være den store beskytteren av menneskerettigheter og samtidig spille en sentral rolle for utvikling og globale fellesgoder. Organisasjonen har derfor en rekke oppgaver som den må være i stand til å løse. Mange ting fungerer bra i FN i dag, men det er helt åpenbart at det er behov for reformer for å gjøre den mer effektiv og for å oppnå resultater. Men det forutsetter at medlemslandene gir organisasjonen styrke til å gjøre den jobben. Reformer trengs på alle nivåer. I meldingen tas opp behovet for en reform av Sikkerhetsrådet, og det er helt åpenbart at Sikkerhetsrådet må reformeres. Maktforholdene i verden er forandret, men det gjenspeiles ikke i den sammensetningen vi har i dag. Og det er stor uenighet om hvordan den skal være. Og så har vi diskusjonen om vetoretten. Der er det også stor uenighet. De fem faste medlemmene ønsker f.eks. ikke å gi avkall på den, og vil heller ikke at nye medlemmer, eventuelt nye faste medlemmer, skal få det. Så reform av Sikkerhetsrådet er ikke enkelt. Men jeg mener det er viktig at Norge fortsatt holder den fanen høyt. Som også komiteens leder nevnte, er det den internasjonale kvinnedagen i morgen. Da føles det naturlig å si litt om hvilken betydning FN har for kvinnenes rettigheter og for likestilling. For Norge er det helt grunnleggende å fremme kvinners rettigheter i internasjonale fora, og særlig i FN, fordi FN er viktig for kvinner. Gjennom kvinnekommisjonen og kvinnekonvensjonen har kvinner blitt satt på dagsordenen, og de fleste land har faktisk forpliktet seg til å avskaffe diskriminering av kvinner. Vi har en rekke resolusjoner. Vi har fått opprettet UN Women. Gjennom tusenårsmålene har vi også fått en kraftig kvinnesatsing, sånn som kamp mot mødredødelighet, for å nevne noe. Så det gjøres mye viktig og bra som betyr enormt mye for mange. Men nå opplever vi, som også komiteens leder nevnte, at etablerte rettigheter er satt under press. Vi ser at vi har en allianse av konservative stater, frivillige organisasjoner og religiøse samfunn som systematisk jobber for å svekke det arbeidet som har blitt gjort, og som Norge har gått i bresjen for. Særlig gjelder det kvinnenes seksuelle og reproduktive rettigheter. I disse dager har FNs kvinnekonvensjon samlet ministre, NGO-er og likestillingsaktører i New York for sitt årlige møte, hvor temaet i år er avskaffelse og forebygging av vold mot jenter og kvinner. I fjor evnet man ikke å komme fram til et sluttdokument, nettopp fordi det ble ført en kampanje av dem jeg nevnte, og det samme skjer i år. Det er de mest utrolige alliansene, med Vatikanet i spissen, som allierer seg med bl.a. Iran, og som har fått med seg mange andre land, både katolske og muslimske land, og konservative krefter i USA – nå trodde jeg at Vatikanet hadde andre ting å være opptatt av om dagen. Denne situasjonen er veldig alvorlig. Jeg må si at jeg er stolt av at vi har en likestillingsminister som talte alle disse imot da hun holdt sitt innlegg i New York. Det var modig, men også nødvendig. Så får vi håpe at vi får et sluttdokument denne gangen, men Norge må aldri gå med på et dokument som svekker den politikken som ligger til grunn i dag. Norge skal fortsatt gå i front for likestilling, og vi må jobbe langsiktig og hardt hvis vi skal lykkes.