trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-02-25:
Nå er det alltid interessant å trekke fram hva tidligere statsråder fra det ene eller andre partiet har sagt. Det gjorde statsråd Steensnæs nå i forhold til Olav Akselsen. Jeg kunne sikkert også trukket fram sitater, fra partifeller av Steensnæs i ulike sammenhenger og i ulike saker, uten at det i og for seg fører verden så veldig mye videre. Jeg skulle ønske at Steensnæs i større grad forholdt seg til den situasjonen vi er midt oppe i. Vi har en meget alvorlig og bekymringsfull energisituasjon i Norge, hvor mange mennesker har problemer med å betale regningen. Det er slik at det faktisk haster med å få gjort noe på flere områder. Jeg føler at det svaret vi får fra Regjeringa når vi legger fram forslag om ulike ting, er at dette får vi utrede, vi får følge utviklingen, og vi skal vente og se. Jeg føler fortsatt at det er uklart hva statsråden tenker om dette. Jeg hører at han sier at dette vil være lønnsomme og nyttige installasjoner. Det er jeg helt enig i. Det er bra at statsråden tar til etterretning at det er et flertall i dette huset som i det minste ønsker at han i saken om nettariffer kommer tilbake til hvordan dette skal gjøres. Men min appell til statsråden er i tillegg: Kan ikke statsråden nå sette seg ned med kraftbransjen, som er positiv til dette og ønsker å sette i gang, for å få fortgang i dette? Hvis en vil dette, holder det ikke med fine ord. Man trenger ikke å vente til 2004 eller 2005. Jeg er helt sikker på at kraftbransjen kan gi mange kloke svar til statsråden, som man har gitt til komiteen, på hvordan dette kan gjøres, og hva som kan gjøres for å få innført dette så raskt som mulig. Strømkundene etterspør det. Strømkundene etterspør det å få lov til å ha et smartere forbruk, og på den måten få lov til å påvirke sin egen strømregning. Hvorfor skal en stritte imot det, i den forstand at en skal bruke lengre tid enn det som er nødvendig?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-02-25:
Det var med stor undring jeg hørte Karin Andersen i den forrige debatten påstå at mitt engasjement for gasskraft skulle bety at vi kjempet for dyr strøm. Hvor den logikken hører hjemme, aner ikke jeg, for det betyr faktisk det stikk motsatte. Dessuten synes jeg også det er ganske freidig av SV å kritisere Arbeiderpartiet for å kjempe for dyr strøm, vi som har brukt hele denne vinteren og tidligere perioder til å kjempe mot dyr strøm for å få strømregningene ned. Og det er særlig freidig av et parti som står ganske alene om faktisk å ønske høyere strømpriser. Jeg måtte bare si dette. Derimot synes jeg det forslaget vi nå skal behandle, om å se på om det går an å finne differensierte systemer som gjør at man får et mer rettferdig system, er mer interessant. Det er et flertall i komiteen, bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet, som står bak innstillinga om å be Regjeringa utrede ulike modeller for differensierte avgifter på strøm og legge fram eventuelle forslag om dette i revidert nasjonalbudsjett i vår. Jeg mener, i likhet med et flertall, at det er verdt å se på om en kan finne modeller som gjør at en kan få et mer rettferdig system. Her er det litt ulike innfallsvinkler i forhold til det, men Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har for sin del bl.a. sagt at en f.eks. kan vurdere differensiert avgift med en lavere avgift for lavt forbruk og høyere avgift for høyere forbruk. En kan vurdere et fritak i elavgifta, eller et bunnfradrag for et fast antall kWh. Det går an å vurdere ulik avgift for boliger, fritidshus og hytter. Det går an å se på differensiert pris til ulike tider av døgnet ved innføring av toveiskommunikasjon, eller det kan være helt andre modeller. Dette ønsker vi at Regjeringa nå ser på, og at vi får tatt stilling til dette i revidert nasjonalbudsjett. Med disse ordene vil jeg anbefale innstillinga.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-02-25:
Når Arbeiderpartiet fremmet dette forslaget før jul, var det fordi vi skjønte at flere ville få problemer med å betale strømregninga denne vinteren, og det har vi – jeg hadde nær sagt dessverre – fått rett i. Forslagene nr. 1 og 2 i vårt Dokument nr. 8-forslag gjentar vi ikke nå, fordi vi i mellomtida, slik også saksordføreren i og for seg redegjorde for, har behandlet flere saker i kommunalkomiteen om hjelp til strømregninga som Stortinget har sluttet seg til. Der har Arbeiderpartiet fått gjennomslag for, bl.a. for å hjelpe dem som sliter mest med strømregninga, å øke tilskuddet til bostøtta med 2 500 kr for å dekke strømutgifter. I tillegg heves inntektstaket for å motta bostøtte med 30 000 kr i forhold til inntektsgrensa for 2002. Det betyr at langt flere vil få rett til bostøtte. Dette er langt mer enn det Regjeringa opprinnelig foreslo. I tillegg gis det nå også rom for en praktisering ved sosialkontorene, som ikke stiller så strenge krav som det har vært gjort fram til nå i forhold til eiendeler, det å benytte barns sparepenger osv., før det gis hjelp til å klare midlertidige betalingsproblemer som følge av økning i strømprisene. I tillegg er det heldigvis blitt gjennomslag for at Regjeringa skal gi en samlet vurdering av den økonomiske situasjonen i kommunene i revidert nasjonalbudsjett i vår som følge av en forventet økning i sosialhjelpsutgiftene. Så til forslaget som dreier seg om muligheten til månedlig betaling. Det ønsker vi skal bli på permanent basis. Når vi gjør det, er det fordi vi ser at det kan være ett av flere virkemidler for å avhjelpe en vanskelig situasjon. Jeg vil derfor ta opp det forslaget som vi står sammen med SV om på dette punktet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-02-25:
Det er skjedd forbedringer gjennom komitebehandlinga av denne saka. Det er bra, og vi støtter innstillinga om at flere må komme inn under ordninga, med søknadsfrist 15. mars. Vi ønsker også at dette blir en permanent ordning, men det må vi komme tilbake til i forbindelse med budsjettet for neste år. Men det er et ganske stort problem med denne saka, og der står vi alene. Det er den avgiften på HFK-gasser som flertallet i Stortinget la på bl.a. varmepumper før jul, som selvfølgelig vil føre til at varmepumper nå vil bli dyrere. Avhengig av hvilken varmepumpe vi snakker om, hvor stort omfang osv., kan vi snakke om flere tusen kroner. Det betyr at en gir med den ene handa og tar med den andre. Det synes jeg i utgangspunktet er en ganske dårlig politikk. Jeg vil derfor ta opp vårt forslag, nr. 1, der vi foreslår, nå, som vi gjorde før jul, å fjerne avgiften på HFK-gasser.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
Jeg vil begynne med å si at jeg er enig i departementets formuleringer til komiteen – det skulle vel gi seg selv. Når det ble formulert slik, var det for å advare Stortinget mot å fatte vedtak som kunne bidra til det motsatte av det vi ønsket – altså en større grad av forsyningssikkerhet og dermed også en større grad av forutsigbarhet når det gjelder produksjon. Det å regulere magasinene på den måten som jeg forstod var intensjonen i Dokument nr. 8-forslaget, er etter mitt syn ikke hensiktsmessig. Derimot gir jeg forslagsstillerne honnør for at de på et tidlig tidspunkt ønsket å fokusere på et viktig problem. De var sannsynligvis bedre enn både Meteorologisk institutt og statsråden til å spå hvordan værutviklingen ville bli. Det ble jo atskillig verre enn det de mest skeptiske kunne tenke seg. Det er også riktig som representanten Vaksdal sa, at med en slik regulering vil også prisene øke. Det er imidlertid en problemstilling jeg vil komme tilbake til Stortinget med. Om en endring i markedsmekanismene vil føre til en høyere strømpris mot en større grad av forsyningssikkerhet, tror jeg både forbrukerne, industrien og offentlig forvaltning vil være tjent med det. Hvilke mekanismer som kan være aktuelle, må jeg få lov til å gå nøye igjennom. Men jeg ser ikke bort fra at økt forsyningssikkerhet vil ha en pris. Det er viktig at vi bruker virkemidler som er hensiktsmessige, og som er målrettet mot det vi alle ønsker oss.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
Jeg vil selvfølgelig forholde meg til det Stortinget ønsker, når det gjelder tilbakemelding. Men det kan være noe motstridende interesser mellom en hurtigst mulig tilbakemelding til Stortinget med svar på en del problemstillinger og mulighetene for å gå dypt inn i problematikken og komme opp med ulike alternativer, som vil være mer tidkrevende. Jeg vil si det slik at hvis jeg skulle behøve mer tid på en del av disse viktige problemstillingene enn hva som er forutsatt i dokumentene, vil jeg selvfølgelig komme tilbake til Stortinget på hensiktsmessig måte og selv forelegge de valg som måtte være nødvendige for at en kan få en best mulig prosess. Så langt vil jeg forholde meg til de tidsfrister som er satt. Men skulle det som sagt dukke opp behov som gjør det nødvendig å bruke lengre tid, er det selvfølgelig en problemstilling jeg vil drøfte med Stortinget.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
Aller først må jeg få takke for attesten for at jeg, som representanten Enger sa, har hatt en positiv utvikling i synet på de tiltak som er nødvendige. Først og fremst er jeg nødt til å minne representanten Enger om at jeg fremdeles er svært skeptisk i forhold til de reguleringstiltak som ligger bak det forslaget som er fremmet. Jeg tror, som jeg sa også i min svarreplikk til representanten Vaksdal, at det ikke er hensiktsmessig. Det vil ikke bringe oss dit vi ønsker oss. Det er faktisk også erstatningsplikt knyttet til et slikt inngrep, altså en betydelig økonomisk kostnad. Det har bl.a. fra en del fagorganisasjoner og interesseorganisasjoner blitt pekt på skatte- og avgiftsinstrumentet som et incentiv. Jeg nevnte dette sammen med andre ting til Vårt Land. Jeg har i grunnen ennå ikke tatt stilling til hvorvidt det er hensiktsmessig å innføre den typen endringer, f.eks. i grunnrenteskatten, som kunne oppmuntre til en mer hensiktsmessig produksjonsprofil enn den som fins i dag. Men dette er iallfall av de forslagene som vi vil vurdere. Jeg må åpent og ærlig si til Stortinget at jeg ikke har trukket noen konklusjon når det gjelder dette. Det er en del viktige avveininger som må gjøres. Jeg er veldig opptatt av at de forslagene som jeg vil invitere Stortinget til å ta stilling til, er vel gjennomarbeidet og målrettet, og at de bringer oss det vi ønsker oss, nemlig at vi har en sikker forsyning av kraft til priser som er akseptable for forbrukerne både i husholdningene og i industrien.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
I mitt bidrag til behandlingen av dette Dokument nr. 8-forslaget fra representanten Sylvia Brustad har jeg vært positiv til slik økt bruk av toveiskommunikasjon. Jeg legger til grunn at utbredelsen vil øke etter som teknologien blir rimeligere og aktørene blir bedre kjent med den mulighet og gevinst den kan gi. Jeg merker meg også at komiteen er positiv til bruk av toveiskommunikasjon i strømnettet, og det er jeg selvfølgelig tilfreds med. Jeg merker meg imidlertid at det er noe uenighet innen komiteen vedrørende ambisjonene framover. Bruk av toveiskommunikasjon legger til rette for økt fleksibilitet i forbruket, slik at effekttoppene kan reduseres. Dette kan gi samfunnsøkonomiske gevinster, bl.a. i form av redusert investeringsbehov i ny produksjon og nett, samtidig som faren for tvangsutkobling reduseres. Det er imidlertid stor usikkerhet knyttet til den samlede nytte toveiskommunikasjon kan gi for samfunnet. I det videre arbeidet med toveiskommunikasjon vektlegger jeg derfor de utredninger som NVE nå gjennomfører i samarbeid med kraftbransjen. Disse skal avsluttes i 2004. Resultatene av dette arbeidet vil være viktige i den videre vurderingen av om innføring av timemåling og toveiskommunikasjon kan være samfunnsøkonomisk lønnsomt. Etter departementets vurdering legger dagens reguleringer til rette for at aktørene kan installere toveiskommunikasjon dersom de finner det lønnsomt. Årsaken til at toveiskommunikasjon ikke er mer utbygd, er at det foreløpig er kostbart, samtidig som det som nevnt er usikkerhet knyttet til nytten av et slikt tiltak. Jeg tar til etterretning at Stortinget ønsker en vurdering av ulike modeller for finansiering av en frivillig ordning med toveiskommunikasjon allerede i forbindelse med tariffsaken som skal legges fram for Stortinget. På det stadiet vi er nå i forhold til pris og teknologi, er jeg enig i at det er fornuftig å fokusere på de frivillige løsningene.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
Det burde ikke være noen uklarhet i det jeg sa om tilbakemelding til Stortinget. Jeg har lovt at det skal jeg ta sammen med saken om nettariffene. Det har vært et flertall for at nettariffer og toveiskommunikasjon skal ses under ett. Det betyr at jeg ikke vil kunne ta med meg erfaringer fra de forsøk som nå gjøres i NVE, og det er Stortingets beslutning. Men at jeg vil gjøre et grundig arbeid på det grunnlaget jeg da har, og ut fra de erfaringer jeg har så langt, ligger i sakens natur. Jeg skjønner at representanten Brustad er utålmodig og mener at flertallet her ikke går langt nok. Jeg vil bare minne representanten Brustad om at da hun var statsråd i regjeringen Stoltenberg, la hennes kollega, olje- og energiminister Olav Akselsen, fram St.prp. nr. 1 for 2000-2001, der det stod: «Etter departementets vurdering er det imidlertid ikke hensiktsmessig med pålegg eller andre myndighetsbestemte tiltak for å framskynde installasjon av toveiskommunikasjon hos aktørene i kraftmarkedet.» Og litt lenger ned står det: «Etter departementets vurdering er det fortsatt så stor usikkerhet knyttet til samfunnsøkonomiske kost-nyttevurderinger av toveiskommunikasjon at det ikke kan anses som hensiktsmessig å innføre krav eller iverksette andre tiltak for å stimulere til utbygging.» Sitatene er hentet fra departementets brev til komiteen datert 10. desember 2002. Og helt til slutt summerer statsråden opp slik: «Årsaken til at toveiskommunikasjon ikke er mer utbygd er at det foreløpig er kostbart, samtidig som det er knyttet stor usikkerhet til kostnader og nytten.»* Det min forgjenger gjorde, var meget fortjenstfullt å sette i gang disse forsøkene for å se hvordan vi kunne innrette toveiskommunikasjon slik at det kunne innføres, med den positive holdningen som både statsråden og Stortinget samlet sett har. Men en har altså sett på nytten av å gjennomføre forsøkene før en trekker konklusjonen. Jeg må ta til etterretning at Stortinget ønsker en tilbakemelding før det kan skje, og det vil jeg gjennomføre.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
Nei, jeg anser ikke de kost-nytteanalysene som har foreligget til nå, som mangelfulle. Men det er klart at det skjer en interessant og positiv utvikling når det gjelder teknologi. Ny teknologi og raffinerte innovasjoner i denne teknologien gjør at også prisen går ned. Derfor vil selvfølgelig kost-nytteanalysene vise mer positive tall etter hvert som teknologien får lov til å anvendes på disse innretningene, og derfor ser jeg for min del for meg at dette etter ganske kort tid vil være både lønnsomme og nyttige installasjoner. Det vi har behov for å se inn i, er i hvilken sammenheng en slik installasjon vil ha en klart kostnadsreduserende effekt, i hvilket omfang det bør innføres, hvilken teknologi som er den mest kostnadseffektive, osv. Disse svarene vil vi kunne få delvis underveis, men særlig etter at NVEs forsøk er avsluttet i 2004. Jeg tar til etterretning at det er en positiv utålmodighet i Stortinget når det gjelder å få vite noe allerede nå, før disse kost-nytteanalysene og forsøkene, som altså var initiert av min forgjenger Olav Akselsen, er avsluttet. Det tar jeg til etterretning, og jeg er åpen for å gjøre det. Det gir jo visse begrensninger for tilbakemeldingen. Men like mye som kost-nytteanalysene har en utvikling, vil selvfølgelig departementets vurderinger også ha en slik utvikling. Jeg synes vi i hvert fall skal samle oss om én sak: Dette er en teknologi som kommer, den vil være kostnadsreduserende for kunden, og den vil også avlaste nettet. Det vil altså også være en samfunnsøkonomisk besparelse i en slik teknologi.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
Nei, vi skal ikke bruke mer tid enn det som er nødvendig. Det haster. Vi skal ikke vente og se, men vi skal handle. Men vi bør også handle slik at det vi da konkluderer med, blir hensiktsmessig og med den beste teknologien som vi kan tilby i markedet. Det var ikke meningen å plage verken representanten Sylvia Brustad, Arbeiderpartiet eller noen andre. Dette var ikke en øvelse i å forsøke å si at andre hadde sagt noe, så da trengte ikke jeg å gjøre noe, men det var for å vise at det faktisk er en sammenheng mellom vurderingen til min forgjenger Olav Akselsen og min egen vurdering av nødvendigheten av å se på ulike sider ved dette. Forskjellen på den vurderingen han gav den gangen og min vurdering i dag, er at vi er kommet lenger i å se at ny teknologi gir oss disse mulighetene. Vi er kommet et godt stykke lenger i å se at dette vil være en teknologi som kommer. Det er bare et tidsspørsmål, og så er det spørsmål om teknologivalg. Dette etterspørres av kundene, ja, men det er klart at hvis de skal betale 1500 kr eller hva som er prisen i dag for en slik teknologi, vil nok interessen være forholdsvis begrenset i forhold til om vi kunne levere en teknologi som var mer kostnadseffektiv enn som så. Det er fort slik at dette kan være en teknologi på linje med varmepumper, det krever at en går over en investeringsterskel, og så blir det lønnsomt på lengre sikt. Men i dag har vi altså ikke en helt klar oversikt over hvilken teknologi som vil være mest lønnsom, hvilken teknologi som er mest anvendelig, og hvilke kundegrupper, f.eks., som mest hensiktsmessig bør ta en slik teknologi i bruk. Jeg håper at det blir oppfattet positivt i Stortinget hva departementet arbeider med for å få fram et resultat her. Jeg vil selvfølgelig levere en rapport, slik som jeg har sagt. Men det ligger altså en evaluering noe lenger fram i tid som også vil kunne gi oss nyttig informasjon.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
Jeg tror jeg forstod hva Ingvild Vaggen Malvik sa. Jeg er positiv, tror jeg, til den problemstillingen, for det vil være en mulighet for å kunne koble de to viktige hensynene sammen, uavhengig av om dette er med i premissene for de forsøkene som nå gjøres. Så det tror jeg at jeg skal kunne ta vare på. Det er forskjell på å gi tilslutning til å utrede og til det å forhåndskonkludere på hva man må komme ut med. Jeg skjønner at det er ulike forventninger i Stortinget til det. Noen har stor tro på at dette skal kunne realiseres uten de skjevvirkninger som tidligere er blitt identifisert. Det er jeg helt åpen for å se fordomsfritt på, slik at vi får fram alle mulige nye modeller som kan gi oss treffsikkerhet både i forhold til inntektsfordeling og i forhold til å dempe forbruket av elektrisitet. Det jeg vil be om, er at man er villig til å se på realitetene i det som blir forelagt, at man ser nøye på de ulike avveiningene og er villig til å trekke de nødvendige konklusjoner ut fra det. Hvis man har det utgangspunktet, kan jeg ikke skjønne annet enn at regjering og storting uten problemer kan forenes om en felles konklusjon. Fra min side er det lagt opp til en ny gjennomgang for å se på om ny teknologi og nye muligheter kan føre oss fram til andre konklusjoner enn den som tidligere regjeringer med tilslutning fra tidligere storting har kommet fram til.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
Bare for å unngå misforståelser: Det Stortinget har bedt om, er en vurdering av et såkalt toprissystem for strøm, en differensiert elavgift, som skal legges fram for Stortinget i revidert nasjonalbudsjett. Jeg kommer ikke til å ta noe initiativ til å sette ned et eget utvalg for dette. Tiden strekker overhodet ikke til til det. Så Stortinget må bestemme seg. Det som ligger i innstillingen, er at dette skal legges fram i revidert nasjonalbudsjett. Det ligger allerede meget stramme tidsføringer på det arbeidet som skal gjøres, og det tillater ikke andre arbeidsformer enn den som kan foregå i og mellom departementene.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
I utgangspunktet gir jeg min tilslutning til prinsippet i det som representanten Vaksdal nå hevdet om kostnadseffektive løsninger. Det er da slik at departementet ønsker å forholde seg til Enova som det fagorgan som kan bedømme dette. Det er veldig greit å komme med kreative innspill, både fra Stortinget og andre, for hvordan det kan skje, og jeg vet at de såkalte rentbrennende vedovnene blir vurdert av Enova. Det er likevel et par forhold som jeg er blitt gjort oppmerksom på, og som gjør at en har stilt spørsmål ved om det er hensiktsmessig. For det første er det prisen. Prisen på slike vedovner er betydelig lavere enn prisen på pelletskaminer, f.eks., og det er da ikke uten videre nødvendig med statlig tilskudd for å foreta en slik investering. For det andre gir pelletskaminer mulighet for styring av varmen tilsvarende det vi har på andre typer varmekilder som kan termostatstyres eller reguleres. Det kan ikke en vedovn, ikke på samme måten i hvert fall. Det er grunnen til at departementet forholder seg til Enovas forslag til hvordan dette regelverket skal utformes. Det ligger allerede et forslag til det regelverket på Enovas nettsider, og det er riktig at der er disse vedovnene ikke med. Men, som sagt, de kostnadseffektive, de beste og de mest hensiktsmessige løsningene vil ligge i bunnen for den vurdering av de innretninger og installasjoner som vil kunne komme inn under ordningen.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
Det har vært mange friere – for å holde meg til bildet – til flere av disse forslagene. Men ettersom mitt parti ikke er tilhenger av løsaktige og ukjente forbindelser, gir jeg straks SV for så vidt den honnør at de har spilt inn et forslag som har dannet grunnlag for det Regjeringen har kommet med. Det har jeg ingen problemer med å gi anerkjennelse for. Så er det kvittert ut. Når det gjelder fristen 15. mars, mener jeg oppriktig at neppe noe tiltak – jeg vil påstå ikke noe annet tiltak – som er blitt fremmet i kjølvannet av den anstrengte kraftsituasjonen, har blitt bedre kjent for folk, både gjennom redaksjonelle artikler på lederplass og gjennom avisinnlegg, enn nettopp denne ordningen. Alle som med rimelighet kunne tenke seg å være interessert, har vært klar over at dette kommer. Når vi så i tillegg, etter at Stortinget har vedtatt dette, annonserer gjennom Enova for ordningen, mener vi at vi har gitt alle som i det hele tatt har intensjoner om å utnytte denne ordningen, all mulig tid og grunn til å søke. Når det gjelder dette med å la seg inspirere av SV, skal vi ikke utelukke at det kan skje igjen. Men jeg vil i dette tilfellet vise til at det er kommunalministeren som administrerer ordningen under Husbanken, og Stortinget har gjennom brev fra henne blitt gjort oppmerksom på de låneordninger som eksisterer for den type energiomlegging, selv om selve tilskuddsordningen er tatt bort.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Departementet skriver i et brev av 29. november til energi- og miljøkomiteen at «omfattende og langvarige krav til magasinfyllingen vil bidra til redusert vannkraftproduksjon», i tillegg til å «være et omfattende inngrep i vannkraftprodusentenes disponeringer». Vi ville altså fått en forverring av situasjonen dersom man hadde gått til et slikt tiltak som fremmes i Dokument nr. 8-forslaget. Det har vært hevdet fra forskjellig hold at innføring av slike krav kan bidra til en ytterligere prisøkning på strøm, og at prisene ville ha steget på et tidligere tidspunkt dersom vi hadde hatt disse kravene i vinter. Er statsråden enig i disse betraktningene? Og er det riktig at man kanskje hadde fått prisøkning i august istedenfor i november dersom slike krav hadde vært innført i vinter?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Forslaget om differensiert elavgift er blitt tatt opp og vurdert ved flere anledninger i de senere år, som også representanten Onarheim nevnte. Det er imidlertid vanskelig å finne et system for dette som er både treffsikkert og rettferdig. Ut fra vårt politiske ståsted hadde vi helst sett at elavgiften hadde blitt fjernet i sin helhet. Jeg viser i den forbindelse til vårt alternative statsbudsjett for inneværende år, der vi foreslo mer enn en halvering av elavgiften, men som vi dessverre ikke fikk gjennomslag for. Vi har også flere ganger foreslått tilbakeføring av statens ekstraordinære inntekter i vinter som følge av økningen i strømprisene, men heller ikke her oppnådd støtte fra noen andre partier. Siste gang vi foreslo dette, var i januar, og da ville Stortinget ikke engang behandle forslaget. Et toprissystem basert på differensiert avgift kan i utgangspunktet se tilforlatelig ut. Men utredninger har vist at dette har liten treffsikkerhet, og det er stor usikkerhet om dette i det hele tatt vil ha noen innflytelse på kraftforbruket. Det er i tillegg mange praktiske vanskeligheter med en slik differensiering, noe som også kom fram under komitehøringen. En innføring av et toprissystem basert på differensiert avgift er administrativt komplisert og kan gi incentiver til såkalte kreative tiltak for å unngå det progressive leddet. En kan eksempelvis installere flere strømmålere, og en kan dele opp husstanden. En slik ordning vil heller ikke ta hensyn til det reelle kraftbehovet i husholdningen og kan derfor slå svært uheldig ut for store familier. I tillegg kan en slik ordning slå uheldig ut for dem som i dag ikke har mulighet for annet enn oppvarming basert på strøm, og heller ikke har mulighet for installasjon av alternative oppvarmingsmuligheter. Fremskrittspartiet vil likevel støtte at Regjeringen får en mulighet til å utrede ulike modeller for differensierte avgifter på strøm og komme tilbake til dette i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, dette selvfølgelig under forutsetning av at de svakhetene i et slikt system som jeg tidligere har nevnt, blir skikkelig gjennomgått, og at man forhåpentligvis kan finne løsninger på dette.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Vinterens strømkrise med en eksplosjonsartet utvikling i strømprisene og fare for utkobling og rasjonering har til fulle vist at den energipolitikk som er blitt ført av flertallet i denne sal, er totalt feilslått. Til tross for utallige advarsler fra Fremskrittspartiet gjennom mange år har flertallet vendt det døve øret til og stoppet all utbygging av kraftproduksjon. Vi har gjennom de siste ti år hatt en forbruksøkning på 18–19 TWh, mens økningen i produksjonen bare har vært en sjettepart av dette. Det sier seg selv at med en så stor avstand mellom tilbud og etterspørsel må det gå galt, og det har det også gjort. Det ser dessverre fortsatt ikke ut til at verken Regjeringen eller flertallet i dette hus har forstått alvoret i situasjonen og vil bygge ut mer produksjon av strøm – dette til tross for prisøkningene, som gjør flere og flere av landets innbyggere til sosialhjelpsmottakere. Regjeringens første tiltak var å bruke 20 mill. kr på en informasjonskampanje, en informasjonskampanje som skulle lære det norske folk å skru av strømmen. En kan jo stille spørsmål om det med vinterens strømpriser skulle være nødvendig med et slikt tiltak. De fleste har vel, som jeg, fått en strømregning som får en til å tenke seg om både en og to ganger før en skrur på varmen. Men pengene til denne etter min mening unødvendige informasjonskampanjen er allerede brukt, så det er lite som kan gjøres med det nå. Et annet tiltak som Regjeringen har foreslått, er tilskudd til elektrisitetssparing i private husholdninger. Her har man foreslått å bevilge 50 mill. kr til eksempelvis varmepumper, pelletskaminer eller styringssystemer som bidrar til å begrense elbruken. Det er Enova som skal disponere bruken og tildelingen av disse midlene. Under komitehøringen kom det fram fra Enova at en skulle tildele midler til dem som har de mest kostnadseffektive løsningene. Samtidig får vi høre at pelletskaminer skal gis fortrinn når det gjelder tildeling av midler, til tross for at f.eks. rentbrennende vedovner er minst like effektive og miljøvennlige. Disse er i tillegg mye billigere, og det har vært hevdet at man kan få tre ganger så mange kilowatt ut av disse for de samme pengene. På bakgrunn av dette tar Fremskrittspartiet til orde for å legge kostnadseffektive og teknologinøytrale kriterier til grunn ved tildeling av midlene, for nettopp å få mest mulig kilowatt for hver krone. Fremskrittspartiet vil i denne helt spesielle situasjonen vi har hatt i vinter, støtte Regjeringens forslag til bevilgning. Med dette tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag, nr. 2, i innstillingen.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Regjeringen skriver i proposisjonen følgende: «Husholdninger vil kunne få støtte til for eksempel varmepumper, pelletskaminer […] eller styringssystemer som bidrar til å begrense elbruken.» Til tross for at man skriver at dette er eksempler, vil man åpenbart nå følge slavisk disse eksempler og ikke bruke pengene der de kaster mest av seg. Vil statsråden gi meg en forklaring på hvorfor man ikke vil legge kostnadseffektive og teknologinøytrale kriterier til grunn ved tildeling av disse midlene? Jeg trodde hele hensikten med dette tiltaket var å dempe presset i etterspørselen etter strøm. Da må man kunne bruke pengene der de virker best, uavhengig av teknologi.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Jeg er glad for den oppklaringen som statsråden her kommer med – at han akter å følge opp det som Stortinget nå legger opp til, og at man skal få dette vurdert i forbindelse med saken om nettariffene. Imidlertid henviser han i sitt innlegg til det som står i det brevet som departementet har sendt til komiteen om «usikkerhet knyttet til samfunnsøkonomiske kost-nytte-vurderinger». I andre brev som departementet har sendt til komiteen, har det tydelig framkommet at noen av de mest positive samfunnsmessige gevinstene potensielt ved innføring av en større grad av toveiskommunikasjon i strømnettet ikke vil bli vurdert gjennom EBLs storskalaforsøk ved Buskerud Kraftnett og Skagerak Nett. I den forbindelse har mitt spørsmål til statsråden bakgrunn i at Olje- og energidepartementet nå har sagt at de skal gjennomføre en slik vurdering knyttet til saken om nettariffering. Man får kanskje inntrykk av at departementet her har blitt trukket litt motvillig etter håret, men nå har i alle fall regjeringspartiene sagt at de skal behandle denne saken i forbindelse med nettarifferingen. Og da er mitt spørsmål til statsråden: Har man nå innsett at de nytte-kostvurderingene som hittil har vært lagt til grunn når det gjelder toveiskommunikasjon i strømnettet, har vært noe mangelfulle? Det blir i hvert fall min konklusjon på bakgrunn av den innstillingen som vi i dag har på bordet.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Jeg vil nok en gang få lov å uttrykke min glede over at regjeringspartiene nå har sluttet seg til forslaget om å utrede nærmere dette med topris på elavgiften, selv om jeg heller ikke i denne saken kan fri meg helt fra det bildet jeg får på netthinnen av en regjering som blir drevet fra skanse til skanse i disse strømsakene. Det skal vi også komme tilbake til når det gjelder støtteordninger, i en senere debatt. Etter vår mening er topris, progressiv prising av avgifter viktig i forhold til å stimulere til strømsparing. Det er viktig fordi det gir større sosial rettferdighet. Det er også viktig i forhold til å stimulere ytterligere til energiomlegging, bort fra direktevirkende elektrisitet som oppvarmingskilde. Jeg synes imidlertid at statsråden ikke gav noe svar på det spørsmålet som jeg utfordret ham på i mitt innlegg, koblingen mellom topris, progressiv prising og en sterkere utbygging av toveiskommunikasjon i strømnettet. Det er et faktum at komiteen har fått svar om at den samfunnsøkonomiske nytten ved progressiv prisstigning i forhold til toveiskommunikasjon i strømnettet ikke – jeg understreker ikke – er vurdert, og at det heller ikke er noe som vil bli vurdert i EBLs storskalaforsøk i Buskerud Nett og Skagerrak Nett. Det er altså opp til departementet å foreta den samfunnsøkonomiske kost-nyttevurderingen av hvordan dette kan ses i sammenheng. Her synes jeg at statsråden bør komme med et svar på om han forstår problemstillingen, om statsråden nå kan si at han ønsker å tilkjennegi at han vil foreta en slik kost-nyttevurdering for å se hvordan en sterkere utbygging av toveiskommunikasjon i strømnettet kan legge til rette for en mer progressiv prising av avgiftene, uten at det medfører de praktiske ulempene som man tidligere har hatt som innvendinger mot topris på strøm.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Jeg kan godt innrømme statsråden farskapet til forslaget, i og med at jeg så godt kjenner til hvordan det har blitt til, og at jeg vet hvor morskapet ligger. Jeg oppfattet ikke at statsråden i sitt innlegg gav noen svar på de spørsmålene jeg stilte ham i innlegget mitt, og jeg vil gjerne at han utdyper litt nærmere det jeg tok opp i forhold til markedet, som kan bli anstrengt om man får en så kort tidsfrist for søknadene som 15. mars. Det er viktig for oss at man kan få slått fast fra denne talerstolen at eventuelle forsinkelser i levering og montering av utstyret ikke skal føre til at husholdningene mister det tilskuddet som ligger i ordningen. Jeg håper at statsråden kan gi en slik garanti fra denne talerstolen. I tillegg håper jeg at statsråden kan kommentere om han nå har latt seg tilstrekkelig inspirere av SV, slik at han etter hvert kommer tilbake med et forslag om å se på Husbankens støtteordninger – som er det andre forslaget i Dokument nr. 8:32, og som han foreløpig ikke har signalisert noe ønske om å ta på seg farskapet til.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2003-02-25:
Jeg hadde i utgangspunktet ikke tenkt å ta ordet, i og med at representantene Vaksdal og Onarheim faktisk har sagt det som jeg kan stå inne for. Jeg kunne i realiteten ha fått lånt deres manuskripter, så hadde det blitt understreket tre ganger. Jeg vil allikevel bare ta ordet veldig kort for å replisere litt til Vaggen Malvik, som rosende, om enn kanskje med en litt underliggende ironisk tanke, henviste til et innslag på nyhetene på torsdag og min argumentasjon der. Det er etter min oppfatning ikke noe, verken i innstillingen eller i det som framkommer, som i og for seg svekker det som framkom på TV 2. Det er nettopp fordi jeg tror alle er enige om at dette er en ordning som kan ha sine positive effekter, bl.a. i form av fordeling på strømforbruk og også i forhold til pris på strøm til den enkelte forbruker. Det er i og for seg ikke målet som er problemet her, men hvordan man rent praktisk skal kunne håndtere dette. Det er iallfall flere utredninger som har konkludert med at det er svært vanskelig å få en ordning som fungerer på en tilfredsstillende måte i forhold til treffsikkerheten, som Vaksdal var inne på, og kostnadene ved å administrere ordningen. Vi vet at ut fra de modeller man har jobbet seg gjennom så langt, ser det ut til å slå skeivt ut sosialt i forhold til enkelte brukergrupper som i perioder av livet vil ha behov for ekstra mye strøm, og som kanskje kan karakteriseres som grupper som har behov for å ha relativt rimelig strøm. Jeg tenker på barnefamilier og en del eldre mennesker med store, eldre hus som kanskje er uisolerte osv. Vi har en fordelingsproblematikk knyttet opp til dette. Det har faktisk ikke vært mulig å finne modeller så langt som har kunnet møte det. Samtidig har statsråden, Einar Steensnæs, i brev til komiteen gitt uttrykk for at han til tross for at dette har vært gjennomgått mange ganger av ulike regjeringer, ikke vil motsette seg å vurdere på nytt muligheter for hvordan man kan etablere en ordning med toprissystem og på den måten også unngå de problemstillinger jeg her har pekt på i forhold til administrasjon, kostnader, sosial fordelingseffekt osv. På det grunnlaget har altså regjeringsfraksjonen allikevel funnet at vi kan støtte dette forslaget som ligger her, og at statsråden kommer tilbake med eventuelle forslag til modeller, dersom det skulle være mulig å få det fram.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2003-02-25:
Det er ikke ofte jeg er hjertens enig med statsråd Steensnæs, men det er jeg faktisk om de forbehold han tar i denne saken. Det er mye å si om energipolitikken som vi har ført i Norge de seneste årene. Det kan vel ikke være noen tvil om at det er den politiske unnfallenheten hele Stortinget – jeg understreker: hele Stortinget – har vist, som har ført til de høye prisene. Forslaget om topris på strøm er etter min mening et system det blir svært vanskelig å håndtere. Regjeringen må gjerne utrede og utrede. Det har alle partiene nå sagt noe om. Men det er slik at en rekke regjeringer tidligere også har utredet og utredet, uten at det har kommet til noe konkret forslag. Det er det en grunn til. En innføring av et toprissystem betyr at det må settes en grense for x antall kilowattimer som skal få en lav pris, og det betyr at x antall kilowattimer over et visst nivå skal få en høyere pris. Mange som mener at det er rettferdig å innføre et toprissystem, en lav pris og en høy pris, lever nok i den tro at det er akkurat deres eget forbruk som alltid vil komme inn under den laveste grensen. Slik kommer det ikke til å være. Skal man f.eks. unngå å belaste barnefamiliene med en høyere strømpris, må grensen settes høyt, for et gjennomsnittlig forbruk for en barnefamilie er 27 000 kWt i året. Alminnelig forsyning, som en rekke bedrifter får, hva slags grense skal man ha for dem? Det er et annet spørsmål. Det kan heller ikke være slik at det skal være forbud mot å ha flere strømmålere. Mange hus har utleieleiligheter i kjellerne. De har allerede i utgangspunktet delt opp strømmen. Men det må heller ikke bli slik at en husholdning kan ha flere målere for dermed alltid pr. måler å komme under den satte kilowattgrensen som vil være den magiske grensen for den laveste prisen. Med andre ord: Det må ikke bli slik i energipolitikken at vi med et eventuelt toprissystem går tilbake til å pålegge kraftselskapene store administrative funksjoner og kontrollfunksjoner som de igjen får ekstra kostnader med, og som igjen må veltes over på forbrukerne. Jeg mener at et toprissystem åpner for gråsoner og muligheter for store tilpasninger. Regjeringen må gjerne utrede og utrede, men jeg vil la meg overraske stort om Regjeringen greier å finne et system for topris på strøm som vil oppleves som rettferdig av forbrukeren når det kommer til stykket. Jeg for min del tror rett og slett ikke at dette har noe særlig for seg.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
På vegne av Lodve Solholm og meg selv fremsetter jeg et forslag om endringer i sammensetningen av Reisegarantifondets styre slik at reiselivsoperatører kan gis like konkurransevilkår.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Vi opplever at norske bedrifter dels legger ned, dels forvitrer, dels flagger ut sin virksomhet. De siste dagene har det vært sterk fokusering på Dragados og Snøhvit-kontrakten. Departementet skal ha honnør for at man nå har nedsatt et utvalg for å vurdere om det i flere europeiske land foregår ulovlig subsidiering av virksomheten. Nå har det kommet krav fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet om å utsette inngåelsen av kontrakten. Statoil hadde opprinnelig tenkt å inngå denne kontrakten den 6. april, så hvis man utsetter det noen uker, vil ikke det skade fremdriften av prosjektet eller bety særlige merkostnader. Fremskrittspartiet skal behandle denne saken på sitt gruppemøte i kveld, og vi er på vippen i den saken. Hvis det er slik at Fremskrittspartiet nå støtter de andre opposisjonspartiene, vil det være et flertall for eventuelt å instruere Regjeringen om å be Statoil vente. Vil da næringsministeren følge opp en slik anmodning fra Stortingets flertall?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Regjeringen har varslet en skipsfartsmelding våren 2004 som skal ta for seg miljø, sikkerhet og rammebetingelser. Med respekt å melde, det haster med å få rammebetingelsene på plass. Vi vet alle hva som trengs – det er internasjonale rammebetingelser på EU-nivå og nettolønnsordninger. Vi trenger ikke flere utredninger om dette, vi har fått så mange papirer og notater om det at vi kunne tapetsere hele stortingssalen. Det som er det faktiske forhold, er at det ikke har vært politisk vilje til å gjennomføre tiltakene. Mener ikke statsråden at Regjeringen skader norsk skipsfart, og at Norge vil tape som maritim stormakt hvis den nå ikke foretar seg noe?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Det er riktig som statsråden sier, at vi hadde en budsjettavtale som bestemte gulvet, men ikke taket for norsk skipsfartspolitikk. Det vi opplever i dag, og som vi ikke visste da, er at shippingmiljøet nå er i ferd med å forvitre. Offshore- og supplyrederiene flagger ut, og bare disse rederiene har tilknytning til ca. 5 000 arbeidsplasser langs norskekysten. Og hva skjer i EU? Sverige og andre EU-land suger til seg arbeidskraft, kompetanse og verdiskaping. Dette er også et ledd i EUs strategi om å bygge seg opp til en maritim stormakt før 2010. Jeg er fullstendig klar over at næringsministeren og vår statsminister er imot å øke den næringsspesifikke støtten til norske sjøfolk, men ser han ikke utfordringen i skipsfarten, som har bevist sin egen fortreffelighet og seilet inn så mange milliarder til Norge? Her har vi en mulighet til å være verdensledende i fremtiden. Vil man ikke tenke nytt og komme med strakstiltak? Det trengs.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «AB Svenska Orientexpressen har tilnærmet fullsatte tog i trafikk mellom Göteborg og Kornsjø med mat, underholdning, butikker og opplevelser som tilbud. Selskapet arbeider for å utvikle togtilbudet videre til Fredrikstad. Dette krever samarbeid med NSB. Fordi dette har mislyktes og departementet ikke har gitt tillatelse, må passasjerene viderebefordres med buss til Oslo. Hva er begrunnelsen for at departementet på denne måten reduserer mulighetene for turisme, handel og miljøvennlig transport?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Orientexpressen trafikkerer mellom Gøteborg og Kornsjø to dager i uken. Dette er opplevelsesreiser som ikke forstyrrer annen virksomhet på denne linjen, verken på norsk eller svensk side. NSB er – selv om de ikke vil delta – også positive til virksomheten. Orientexpressen har, så vidt jeg har forstått, søkt departementet, etter forskrift av 4. desember 2001 nr. 1333, tillatelsesforskriften § 2-1 første ledd c), om man kan åpne for trafikk på strekningen. Vil statsråden sørge for endringer i forskriftene slik at det kan åpnes for at andre enn NSB kan drive transport på den aktuelle strekningen, underforstått at selskapet etablerer seg i Norge og søker om å drive jernbanevirksomhet? Vil departementet i utgangspunktet være positiv til en slik søknad?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Da har vi fått statsrådens synspunkt på det. Disse initiativtakerne er dyktige og bidrar til å bringe svenske turister til Norge, både dagsturister og pakketurister. Vi vet jo at den internasjonale turismen er på vei ned i Norge, og dette kan da være et bidrag til positive ringvirkninger. Det som nå skjer, er at man må stoppe toget på Kornsjø og befordre passasjerene videre med buss på den – som statsråden kjenner til – sterkt trafikkerte E6. Ut fra statsrådens ståsted som Venstre-statsråd, som gjerne vil ha mer trafikk over på bane, burde det ikke da være miljøvennlig å etterstrebe at man får muligheten til det, vel å merke at man er positiv hvis dette selskapet søker om å drive jernbanevirksomhet, og søker om det hos rette vedkommende?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
På vegne av representantene Rolf Reikvam, Inge Ryan og meg selv vil jeg legge fram forslag om en statusrapport om IT- og kunnskapssenteret på Fornebu.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
Det siste som næringsministeren sa, er svært positivt. Vi opplever at både SND, SIVA, Eksportrådet og nå også Utenriksdepartementet gjennom bistandsmidler bruker statlige penger for at bedrifter skal få muligheten til å etablere seg i andre land, når norske virksomheter nedlegges. Så det han nå sa, er positivt. Men betyr det at næringsministeren vil se videre på de mange ulike støtteordningene som fins, for å hindre at det vi i dag ser ved Mustad, som vi har sett ved mange bedrifter som etablerer seg i Baltikum, ikke skal skje, og at Stortinget vil få seg forelagt en rapport som gjør det mulig å hindre denne typen misbruk av statlige støttemidler? Det kan jo ikke være tvil om at dette er i strid med det som er Stortingets intensjon med SND og med SIVA. Stortingets intensjon med bistandsmidler er altså ikke at de skal brukes til å nedlegge norsk industri og etablere industri i andre land.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
På vegne av representantene Øyvind Vaksdal, Ulf Erik Knudsen og meg selv legger jeg fram forslag om å innføre krav om lokale folkeavstemninger ved bygging av bompengefinansierte veiprosjekter.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Spørsmålet er ikke om statsråden følger med, spørsmålet er om statsråden gjør noe. I forbindelse med statsbudsjettet sendte statsråden ca. 1 000 overflødige arbeidere fra det tidligere Vegvesenet, nå Vegproduksjon, ut i arbeidsledighet eller førtidspensjonering. Vi foreslo 5,1 milliarder ekstra kroner for å bygge veier, slik at vi kan beholde konkurransekraften i dette landet, og slik at vi kan redde alle dem som blir drept eller hardt skadd i trafikken, men Regjeringen vil ikke gjøre noe. Nå vet vi at det er tusenvis av arbeidsledige anleggsarbeidere som kommer i tillegg til dem som mistet arbeidet i forbindelse med omstruktureringen, og som kunne ha vært satt i arbeid i andre firma i det private markedet. Mitt spørsmål er: Vil statsråden slutte å følge med og heller sette i gang strakstiltak? For det er nå det trengs, mens konkurransekraften svekkes og folk blir lemlestet i trafikken. Eller er det nye fotobokser som skal monteres?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-02-12:
Jeg har et spørsmål til næringsministeren. Det er vel ikke å ta i for sterkt å si at mange i den siste tiden har sett på Regjeringens industri- og næringspolitikk som nokså tafatt. Man peker stadig på at de generelle økonomiske betingelsene er viktige for landets industri. Det er det ingen som er uenig i. Men vi trenger også en næringsminister og et næringsdepartement som kjemper for norsk industri, som er i en situasjon som er vanskeligere enn på lenge. Skal vi bevare og utvikle nye arbeidsplasser, krever det en aktiv næringspolitisk strategi. Jeg tror mange spør seg: Hvor er den strategien i dag? Vi ser nå f.eks. at Statoil ønsker å tildele verftskontrakten på Snøhvit til Dragados i Spania, noe som forfordeler Kværner. Det er et spørsmål som vi sikkert kommer tilbake til. Men jeg har et spørsmål som angår et annet tilfelle, som det står om i dagens aviser. Samtidig som Regjeringen i Norge ribber SND for penger og bygger ned virkemidler for kapitaltilgang for norsk industri, havner vi i den gale situasjonen at mens vi strammer inn her hjemme, sender vi bistandspenger med dem som flytter ut – i dette tilfellet når Mustad fabrikker flytter til Kina. Hva synes næringsministeren om det?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-02-12:
Når det gjelder de aktuelle retningslinjene, vil dette være en av de retningslinjene hvor Senterpartiet hadde atskillige merknader da saken ble behandlet – særlig hvis det gjelder NORFUND-ordningen. Vi opplever nå at ansvaret skufles fra den ene til den andre. Det har skjedd i Dragados-saken, det skjer også nå, ved at statsråden her sier at dette er i tråd med Stortingets retningslinjer. Det kan ikke være noe i veien for at en på tross av retningslinjene til Stortinget også bruker et fornuftig skjønn når det gjelder hva en bruker kapital til. Kina er et av de land i verden som har billigst arbeidskraft, og som vi aldri vil kunne konkurrere med når det gjelder arbeidskraftkostnader. Kina er et av de land i verden som tiltrekker seg mest av private investeringer. Er det riktig at vi samtidig som vi skjærer ned på våre egne kapitalinstrumenter, skal sende med en norsk bedrift kapital til å etablere seg i Kina, samtidig som den sier opp 200 arbeidstakere på Gjøvik?