Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2012-11-30:
Dokument 8-forslaget fra Venstre reiser to tema. Det ene er kulturloven, samordning av de kulturlovene vi har, og i hvor stor grad vi skal ha en mer detaljert kulturlov enn det vi har i dag. Det andre er spørsmålet om lovfesting av prinsippet om armlengdes avstand – i hvor stor grad politikere skal styre kulturlivet. Jeg må bare innrømme at det er ikke første gang vi diskuterer disse to spørsmålene i denne salen, og spørsmålet om armlengdes avstand blir diskutert i omtrent enhver kulturdebatt vi har i denne salen. La meg først ta kulturloven. Den ble vedtatt i 2007, og det den rød-grønne regjeringa var veldig tydelig på den gang, var at det skulle være en overordnet kulturlov. Det var et tydelig signal til våre kommuner og fylkeskommuner om at kultur er en prioritert oppgave i det norske samfunnet, men vi var også like tydelige på at vi ikke ønsker å gå inn og detaljstyre de økonomiske prioriteringene i kommunene. Vi er redd for at dersom vi detaljstyrer kulturloven og gir kommunene pålegg om en ytterligere detaljstyring av kulturlivet, avpolitiserer vi faktisk kulturlivet – ja, jeg vil gå så langt som til å si at vi avdemokratiserer det, for når vi avpolitiserer det, overlater vi til jurister å bestemme om en kommune har fulgt opp kulturloven eller ikke. Når jeg sier at vi avdemokratiserer det, mener jeg faktisk at når folk i kommunene går til valg, skal de kunne velge mellom politiske partier. De skal kunne velge mellom f.eks. Arbeiderpartiet – som har en veldig god kulturpolitikk, og som ønsker å prioritere det i kommunene – og Fremskrittspartiet, som ikke ønsker å satse på kultur i kommunene. Da har folk tatt et valg. Så til spørsmålet om armlengdes avstand, som heller ikke er en helt ny debatt. For meg framstår ofte den debatten i denne salen veldig akademisk. Den flyr faktisk veldig ofte litt over hodet på meg. Det tror jeg er fordi det brukes som et argument fra opposisjonen for at de ikke har noe alternativ til dagens kulturpolitikk, utover at de faktisk har mindre penger enn det regjeringspartiene har. Da må de prøve å skape en ideologisk avstand til dagens regjering. Men det er veldig få eksempler på den ideologiske avstanden, og det skal vi være kjempeglad for, ikke minst kulturlivet. For dette dreier seg jo først og fremst om økonomi. Hva er det som har betydning for kunstnerisk utfoldelse? Hva er det som er viktigst for det frie kulturlivet? Jo, det er å få realisert drømmene sine, få utviklet ideene og få vist det fram for et publikum. Hva er det man er avhengig av da? Jo, man er avhengig av å få tilført ressurser. Når vi har en regjering som har økt Kulturdepartementets budsjett fra 5 mrd. kr til 10 mrd. kr, er det ganske mange drømmer, ideer og visjoner som kulturlivet har, som har blitt realisert. Når man begynner å beskylde denne regjeringa for å gå inn og styre kulturlivet, vil jeg svare at den verste måten kulturlivet kan tenke seg å bli styrt på og ikke få realisert sine ideer, er faktisk ikke å få penger i det hele tatt og få dramatiske kutt. Da blir det i hvert fall en diskusjon om armlengdes avstand. Jeg opplever at den diskusjonen kommer hver gang krybben er tom. Da får man en diskusjon om i hvor stor grad man skal prioritere, og om politikerne skal legge føringer. Så til den siste diskusjonen om nasjonsbyggingen og teatrene, som i år i styringsdialogen med departementet har fått anbefalinger om at man skal markere grunnlovsjubileet. Det skulle bare mangle at ikke de nasjonale institusjoner som ble bygd opp under nasjonsbyggingen, som var en viktig del av den nye nasjonen Norge, når vi nå skal markere grunnlovsjubileet, også skulle være en del av det. Så må jeg si at presidentskapet i Stortinget har også vært veldig «på høgget» i forhold til grunnlovsmarkeringen, og har vært veldig tydelig på at grunnlovsjubileet også skal markeres gjennom kulturlivet vårt. Så i hvert fall i presidentskapet, tolker jeg det som, har det vært ganske bredt flertall på dette området.