trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lise Solveig Wiik (Arbeiderpartiet), 2016-10-05:
Regjeringen sier i trontalen, og i debatten, at de skal skape verdier over hele landet – i sentrale strøk og i distriktene. De skal skape levende og robuste lokalsamfunn, og lokaldemokratiet skal styrkes, slik at gode beslutninger blir tatt nær der hvor folk bor. Dette er idealer og målsettinger vi i Arbeiderpartiet sier oss helt enig i. Vi vil ta hele landet i bruk. Men da må det føres en politikk med virkemidler som realiserer denne målsettingen. Det må settes inn tiltak som virker. Det er dessverre slik at vi i dag ikke opplever styrking av distriktene. Vi opplever ikke vekst i lokalmiljøene under den blå regjeringen. Tvert imot: Vi ser en økt sentralisering og en utarming av distriktene. Det er de store byene som vokser. Slik virker denne regjeringens politikk. Norge styres demokratisk på tre nivåer, og alle tre nivåene har viktige oppgaver med å legge til rette for folks hverdag. Om vi skal løse oppgavene, er det nødvendig med fullmakter og økonomiske rammer som gjør det mulig. Jeg har i mitt hjemfylke, Telemark, opplevd det regionale nivået som svært viktig og virkningsfullt når det gjelder å stimulere til næringsutvikling. Vi hadde gode rammer med regionale utviklingsmidler. Det gjorde det mulig å støtte gode lokale initiativer for næringsutvikling. Det var mulig for fylkeskommunen å gi faglig og økonomisk støtte til opprettelse av bedrifter, til næringshager der lokale gründere i fellesskap utviklet nye og bærekraftige bedrifter nær der hvor folk bor. Det var mulig å gi støtte til kulturarrangementer og idrett. Det var mulig å bedre folks hverdag. De økonomiske rammene til fylkeskommunen er nå sterkt redusert. Det må kuttes i de offentlige budsjettene. Det er færre stimuleringstiltak, skoler må slås sammen – ikke for å øke kvaliteten, men for å spare penger. Det kommunale handlingsrommet er også redusert. Utviklingsplaner stopper opp, skoler og aldersinstitusjoner legges ned, tilbud slås sammen – ikke for å øke kvaliteten, men for å spare penger. Dette fører også til færre ansatte, og arbeidsledigheten øker enda mer. At det er en økning i antall arbeidsplasser i byråkratiet, hjelper ikke folk ute i distriktene. Disse arbeidsplassene vil en i hovedsak finne i de største byene. Jeg forstår at regjeringen må spare noen steder når så store penger brukes til skatteletter. Prioriteringen der de 50 rikeste i landet har fått 1 mrd. kr i skattelette, skaper nesten ikke noen nye jobber, men utarmer det offentlige tilbudet i kommuner og fylker og undergraver muligheten til å skape verdier over hele landet. Landet trenger en ny politikk.
Svein Flåtten (Høyre), 2016-10-05:
Det må ha vært en selsom opplevelse for alle som skaper arbeidsplasser rundt omkring i Norge, å høre den lange rekken av arbeiderpartitalere her i salen i går. Ingen av dem ser noen sammenheng mellom den kapitalen som er investert i titusener av norske bedrifter, og alle arbeidsplassene som finnes der ute. Det kan ikke dokumenteres, sier Arbeiderpartiet. Det er ikke noen dokumentasjon når hele næringslivet sier det er uheldig at den kapitalen de har investert, og den kapitalen de har tenkt å investere, blir beskattet annerledes enn i våre konkurrentland, og annerledes enn for de utenlandske eierne av norske bedrifter. Hvor i Bedrifts-Norge hører Arbeiderpartiet at alt blir bedre bare skattene på investeringer økes? Hva hører Arbeiderpartiets representanter når de besøker utbombede rederivirksomheter i offshorevirksomheten langs kysten – at alt blir bedre bare eierne kan få betale mer skatt for å eie skip uten markedsverdi som ligger utenfor i opplagsbøyene? Så bruker Arbeiderpartiet skattestatistikk som dokumentasjon på at det blir økte forskjeller i landet. Men skattestatistikk skaper ingen forskjeller. Den store ulikheten i samfunnet er mellom dem som har en jobb, og dem som ikke har en jobb. Skal forskjellene reduseres, må noen investere og etablere nye arbeidsplasser. Det er heller ikke sånn at det finnes dokumentasjon på at lavere skatt på investeringer ikke virker. Men det finnes undersøkelser, bl.a. den Arbeiderpartiet har kjøpt av Statistisk sentralbyrå, bl.a. den fra Menon, som sier at det blir raskere flere arbeidsplasser av å bevilge penger over budsjettene og skape offentlige arbeidsplasser. Ja, det er helt riktig – det er bare å prøve å skape de private arbeidsplassene, så vil man se hvor sakte det går. Men det er ikke bærekraftig. Alle kan ikke være ansatt i det offentlige. Denne regjeringen bruker kombinasjonen av reduserte skatter, sterke investeringer i høyskoler og universiteter og økt aktivitet i utbygging av veier og jernbane som de viktige virkemidlene. Men hva er Arbeiderpartiets løsning? Jo, det er en dramatisk økning av skattene. Over 10 mrd. kr sender de som regning til norsk næringsliv i alternativt budsjett. Skal man ta med de løftene som er gitt, er vi oppe i nær 30 mrd. kr. Det ble Jonas Gahr Støre utfordret på her i salen i går, for å avkrefte behovet for den finansieringen og ditto skatteøkninger. Han brukte ikke anledningen. Norsk næringsliv er ved et viktig skille. Vi har store utfordringer med omstillinger. Det partiet som sier at de alltid er først når det gjelder å skape arbeidsplasser, nemlig Arbeiderpartiet, bør nå vise sine kort til norsk næringsliv.
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2016-10-05:
En av de grunnleggende rettighetene for et menneske er retten til arbeid og muligheten til å forsørge sin egen familie. Derfor er det så viktig for regjeringen å legge til rette for at flere arbeidsplasser skapes. Professor Harald Grimen skrev for en tid tilbake boken «Hva er tillit», en reflektert bok om begrepet «tillit» og hvorfor dette er viktig for å bygge gode og velfungerende samfunn. Tillit er fundamentet i trepartssamarbeidet i norsk arbeidsliv og grunnlaget for lønnsutvikling og lover som trygger arbeidsmiljøet og det velferdssamfunnet vi bygger. Samtidig ser vi et parallelt arbeidsliv, der det er økende arbeidslivskriminalitet, dumping av lønninger og tilsidesettelse av arbeidsmiljølovens intensjoner. Skal vi bygge framtidens velferdssamfunn, er vi avhengig av å fjerne de useriøse aktørene i norsk arbeidsliv. Det klarer vi ikke bare gjennom å fatte politiske vedtak i Stortinget; vi er også avhengig av at du og jeg velger å støtte de seriøse arbeidsgiverne når vi kjøper tjenester eller varer. For å bygge framtidens velferdssamfunn behøver vi skatteinntekter. Useriøse arbeidsgivere undergraver dette. Norge står overfor store utfordringer i årene framover, og vi bør omstille oss i tide for å opprettholde den norske velferdsmodellen. Samfunnet må gjøre omstilling lettere for den enkelte gjennom omskolering, sikring av inntekt og hjelp til å finne nytt arbeid. Nav vil være viktig i arbeidet for å sikre flere nytt arbeid og omskolering der det måtte være nødvendig. Når Meld. St. 33 for 2015–2016, NAV i en ny tid – for arbeid og aktivitet, skal debatteres i Stortinget senere i år, er det viktig å framheve den nøkkelrollen Nav har i møte mellom arbeidstaker og arbeidsgiver. Nav må ha godt utdannede medarbeidere som kjenner arbeidsmarkedet, kan tilby individuell oppfølging av arbeidstakere og også av arbeidsgivere. Høgskolen i Østfold utdanner velferdsvitere, men forsker også på Nav og deres evne til å møte framtidens utfordringer i norsk arbeidsliv. Det er viktig at denne kompetansen blir integrert i den enkelte Nav-ansattes hverdag. Valget i 2017 handler om tillit. Regjeringen har levert på viktige områder som helse, arbeidslivspolitikk og skole. Det vet velgerne, selv om opposisjonen forsøker å lage et annet bilde.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-10-05:
Det må bare sies på nytt: Denne regjeringen møter ikke med troverdighet i Østfold hva gjelder å skape arbeidsplasser. De har derimot bevist at de effektivt kan legge ned lønnsomme private arbeidsplasser i Østfold og i landet for øvrig, ved å kjøre igjennom avgiftsvedtak som de ikke ante konsekvensen av. Alle som jobber på Rygge sivile lufthavn, får derimot ta konsekvensen. De mister sitt arbeid og sin inntekt om noen få uker. Og hva mener f.eks. representantene Ingjerd Schou og Ulf Leirstein om slike plutselige avgifter som får de konsekvensene vi nå ser, bl.a. i Østfold? Er det helt ok? Er dette god og forutsigbar styring av rammevilkårene for næringslivet? Er det slike plutselige avgifter som er det statsministeren sto her oppe for noen minutter siden og kalte «næringsvennlig politikk»? Vi har det høyeste antallet arbeidsledige på et kvart århundre og den laveste sysselsettingen på 20 år, og regjeringens politikk skaper ikke nye jobber, selv om det var lovnaden da skattelettene til Norges aller rikeste ble gjennomført. Å bruke så store ressurser på så få er ikke en politikk som gagner det store fellesskapet, det er ikke en politikk som er med på å utjevne forskjeller. Det er tvert imot en politikk for større forskjeller – og vi trenger ikke det. Skal vi lykkes med å skape nye arbeidsplasser, bygge ny kunnskap og sikre felles velferdsordninger i framtiden, hjelper det ikke at veldig få får veldig mye mer. Vi står sterkere sammen når vi finner gode fellesskapsløsninger, og vi står sterkere når vi satser på felles rettigheter og plikter. Vi i Arbeiderpartiet har andre løsninger enn Høyre og Fremskrittspartiet. Arbeiderpartiet vil sikre naturressursene i fellesskapets eie, Arbeiderpartiet vil ikke selge Norge. Vi vil sikre nasjonalt eierskap i strategisk viktige bedrifter og i norsk næringsliv. Vi vil jobbe for et anstendig og trygt arbeidsliv. Vi vil bekjempe sosial dumping, midlertidighet og frivillig deltid. Vi må sikre ordninger som gjør at ansatte kan videreutvikle sin kompetanse og følge med i endringer i arbeidsmarkedet, slik at man ikke går ut på dato og faller ut av arbeidsmarkedet. Regjeringen Solberg forbereder Norge svært dårlig på framtiden med sin politikk, og det er ingen tvil: Dette landet trenger en ny regjering.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2016-10-05:
Representanten Tajik sa i sitt innlegg at det er viktig å føre en aktiv næringspolitikk, og det er jeg helt enig i. Det som får meg til å stusse litt, er imidlertid: Har Tajik og andre fra Arbeiderpartiet vært ute og snakket med næringslivet, sånn at de vet hva næringslivet assosierer med en aktiv næringspolitikk? Da ville man ganske raskt oppdage at det dreier seg om bedre infrastrukturbetingelser, og det dreier seg om skattenivå i de aller fleste små og mellomstore bedrifter ute som skaper arbeidsplasser. Men det var en arbeiderpartimann som skjønte dette, for han var en del ute og reiste. Han het Trond Giske, han var næringsminister. Jeg har en bunke sitater som jeg dessverre ikke rekker å lese opp, men han var veldig tydelig på at formuesskatten var til hinder for at det ble skapt nye arbeidsplasser. Politikken må nemlig bidra til å stimulere til arbeidsplasser – og ikke slik at man drukner i venstresidens skatte- og avgiftsøkninger. Det betyr nemlig at eierne må betale formuesskatt istedenfor å bruke pengene på å skape arbeidsplasser. Derfor har denne regjeringen sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre gjennomført en maritim strategi som gjør at norske skip flagger hjem og ikke ut, slik de gjorde da Trond Giske styrte Næringsdepartementet. Derfor har denne regjeringen sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre gjort avgiftsendringer som gjør at biofabrikker åpnes, ikke stenges, som vi så med Uniol i Fredrikstad da Sigbjørn Johnsen styrte Finansdepartementet. Derfor har denne regjeringen sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre styrket, ikke nedprioritert, virkemiddelapparatet for industrien, som gjør at Hydro nå bygger et flunkende nytt aluminiumsverk på Karmøy. Derfor har denne regjeringen sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre satset, ikke tatt et hvileskjær, på høyskole- og universitetssektoren, som vil bidra til den langsiktige omstillingen for Norge. Derfor har denne regjeringen sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre vært tydelig på at vi vil ha, ikke avvikle, EØS-avtalen, fordi vi vet at avtalen er viktig for norske arbeidsplasser og for Norge. Derfor har denne regjeringen sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre flyttet makten nedover til kommunene, ikke oppover til byråkratene, noe som har ført til at de gode ideene raskt fører til resultater. Derfor har denne regjeringen sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre prioritert vedlikehold, ikke økt etterslep, på vei og jernbane, som gjør at varene fra bygd og by kommer raskere fram, og våre barn, venner og familie kommer tryggere fram. Derfor tvang Høyre, Fremskrittspartiet, Leif Sande og LO Jonas Gahr Støre til å snu i forslaget som ville resultere i en forsinkelse av utbyggingen av vår tids største industriprosjekt, Johan Sverdrup. Prosjektet vil gi 51 000 nye årsverk, inntekter til staten på svimlende 1 350 mrd. kr og aktivitet over hele landet. Dette har vi gjort samtidig som vi har gitt skattelettelser på norske arbeidsplasser.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2016-10-05:
Forsvarspolitikken, som er en vesentlig del av sikkerhetspolitikken, skal bl.a. sikre Norges territorielle integritet på land, på sjø og i luften. Verden av i dag er dessverre mer ugrei og truende enn på ganske lenge, og dette skulle tilsi en mye større oppmerksomhet på Forsvaret enn hva som har vært tilfellet bakover i tid. I de senere årene har vi sett at nye og til dels uoversiktlige trusler kan ha betydning for hvordan vi definerer sikkerhetspolitikken, og på hvilken måte vårt militære forsvar skal være en del av den. I år bruker vi ca. 1,4 pst. av den nasjonale verdiskaping til militært forsvar. Nå er ikke en prosentandel av BNP den eneste styringsparameteren for hvor godt forsvar vi har, men det gir likevel en indikasjon på i hvilken grad vi er villige til å satse på et troverdig forsvar av vårt eget land. Den 17. juni i år la regjeringen fram forslag til langtidsplan for Forsvaret, som nå er til behandling i Stortinget. Langtidsplanen er basert på en rekke studier, men det mest sentrale er likevel forsvarssjefens fagmilitære råd. Dette er bra, da det skulle borge for at det blir et godt samvirke mellom Forsvarsdepartementet og forsvarssjefen i det videre planleggingsarbeidet. Forsvarssjefen har selv uttalt at planen utgjør et betydelig løft, og at den er et riktig steg på veien mot et relevant og troverdig forsvar. Det er ingen tvil om annet enn at vi snarest må komme dit at vi kan si at vi har et relevant og troverdig forsvar. Etter ganske mange års nedprioritering av Forsvaret har vi dessverre kommet i den situasjonen at deler av våre viktige kapasiteter ikke er fulgt opp på en tilfredsstillende måte, og dette gjelder på både materiellsiden og mannskapssiden, herunder kompetanse og kvalitet. Jeg er derfor glad for at forsvarsministeren har vært ganske tydelig på i sine uttalelser at første prioritet framover blir å se til at de våpensystemene vi allerede har, fungerer slik de ved anskaffelsen var forutsatt å fungere. Når langtidsplanen for Forsvaret nå skal behandles i Stortinget, håper jeg at Stortinget kan komme fram til et solid, samlende vedtak for de lange linjene som langtidsplanen legger opp til. Gjennom helheten av de tiltak og mål regjeringen foreslår i denne proposisjonen, etableres et solid grunnlag for en langsiktig utvikling av forsvarssektoren, slik at Forsvaret forblir et relevant sikkerhetspolitisk virkemiddel. Dette vil Fremskrittspartiet, som forsvarsparti, bidra meget aktivt til.
Kristian Støback Wilhelmsen (Høyre), 2016-10-05:
Selv om dette på mange måter er opposisjonens debatt, er det noe som mangler, noe som ikke er helt som det skal og bør være. Jeg savner en opposisjon, og særlig et arbeiderparti, som har brukt årene i opposisjon til å utvikle mer eller mindre god politikk som svarer på de største utfordringene vi har som samfunn. Da representanten Gahr Støre innledet trontaledebatten med å understreke at Arbeiderpartiet skal være et ansvarlig opposisjonsparti, håpet jeg at det ville bety konkrete alternativ til regjeringens politikk. Derfra og ut har vi hørt en del fine og store ord uten annet innhold enn karikerte beskrivelser av høyresiden og retorikk som er så billig at man skulle tro at det var krise i retorikknæringen. Arbeiderpartiet er så opptatt av å få fram sitt krisebudskap at man glemmer store deler av Norge, deriblant Nord-Norge. Som statsministeren sa, ledigheten var så lav i Troms i september at man må helt tilbake til 1978 for å finne lavere ledighet i september måned. Det hører med til historien at Høyre advarte mot at Norge var for avhengig av olje og gass under forrige regjering. Advarslene ble ikke tatt på alvor. Slik som Arbeiderpartiet framstår nå, virker det som om de ikke forholder seg til hva de sa og gjorde for få år siden, enten fordi de har glemt det selv, eller fordi de håper at velgerne glemmer. Kommunereformen er på mange måter det perfekte bildet på at Arbeiderpartiet ikke når opp til sin egen ambisjon om å være et ansvarlig opposisjonsparti. Det kan ikke være enkelt for Arbeiderpartiets ordførere å vite hva man skal mene når deres egne på Stortinget ombestemmer seg mellom hver gang kommunestyrene møtes rundt omkring i landet. Forrige regjering hadde alle muligheter til å bruke handlingsrommet i norsk økonomi til å sette i gang omstilling og gi oss flere bein å stå på, men etter åtte år med reformpause, hvileskjær og surfing på høye oljeprisbølger er det dagens regjering som viser vei, med bedre løsninger som trygger Norge. Det er tegn til bedring i økonomien. Det siste næringslivet trenger nå, er større skatteregninger. Det som trengs, er å fortsette satsingen på samferdsel, mer kunnskap, forskning og innovasjon og gode vilkår for framtidens arbeidsplasser. Jeg tror velgerne vil belønne Høyre for å gjennomføre målrettede tiltak mot ledighet på kort sikt, som også bygger opp under den langsiktige omstillingen, for å ha politikk som sørger for at elever lærer mer på skolen, og for å styrke velferden – helt uten å gjemme en skjult skatteregning på over 30 mrd. kr.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-10-05:
Mye av denne debatten har handlet om hvordan vi skal bruke det stadig mindre handlingsrommet vi har i norsk økonomi for å skape flere jobber. Jeg er litt overrasket over posisjonen og regjeringa som så til de grader viker tilbake for å begrunne treffsikkerheten særlig knyttet til de store skattelettene som havner i de rikestes lommer. Jeg må si at man hadde forventet i løpet av en sånn debatt at man i hvert fall fikk et oppløp til å forklare hva som er så dynamisk med disse skattelettene, og hvor mange jobber som vil komme, og en begrunnelse for hvorfor ikke jobbene er kommet. Det ble sagt fra representanten Flåtten, Wilhelmsen Trøen og flere at Arbeiderpartiet nærmest går på autopilot når det gjelder disse skattelettene. Jeg tar gjerne skatteletter, men jeg syns når vi står overfor en situasjon hvor man har et stadig mindre handlingsrom, at man må kreve en begrunnelse for hvorfor man ikke får en større effekt ut av det. Det er ikke slik at Arbeiderpartiet, da vi satt og styrte, bare pøste penger inn i offentlig sektor og skapte arbeidsplasser der, snarere tvert imot. I den rød-grønne perioden fikk man over 350 000 arbeidsplasser, to tredjedeler i privat sektor. Jeg hadde forventet meg fra regjeringa og posisjonens side at man ved denne runden nettopp pekte på effekten særlig inn mot de nye næringene som vi skal satse på, og i hvilken grad det faktisk skaper jobber. Jeg ser at jeg er gitt romslig taletid siden klokka ikke går, men jeg føler jeg nærmer meg slutten.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-10-05:
Ett og et halvt minutt, ja. Jeg har lyst til å si at det vi skal leve av framover, er først og fremst de grønne næringene. Det er åpenbart at Stortinget i løpet av de siste tre årene har ventet nærmest forgjeves på politiske tiltak gjennom stortingsmeldinger, enten det gjelder landbruk, skog, bioøkonomistrategi, industrimelding. Jeg mener at mange av de midlene som man i dag bruker på å gi de rikeste store skatteletter, og som skaper større forskjeller blant folk, med fordel kunne vært brukt til å styrke bl.a. investeringer og også til økt lønnsomhet i de næringene vi skal leve av framover. Jeg tenker særlig på matproduksjon, landbruk og skogbruk. Det må det være lov til å si. Jeg hørte at representanten Rangdi Krogstad fra Hedmark og Innlandet nettopp påpekte at det skulle være så idétørke i forrige periode med tiltak inn mot dette. Det er ikke riktig. Man hadde en gavepakke ved budsjettbehandlingen i fjor ved at man nettopp kunne etablere bl.a. et bioøkonomisenter i Innlandet, på Hamar, noe Høyre ikke benyttet sjansen til, og kalte det sløsing med ressurser. Det er å gå baklengs inn i en framtid hvor vi trenger grønn satsing.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-10-05:
Dette høres sikkert opplagt ut, men det er for viktig til ikke å bli sagt. Kvinner og menn har lik verdi, uavhengig av kjønn. Kvinner og menn skal ha like muligheter til å delta i samfunnet og påvirke samfunnsutviklingen både formelt og i praksis. Likestilling er altså et spørsmål om menneskerettigheter og om menneskeverd. Det er ikke ok at jenter og gutter opplever ulike muligheter verken i Norge eller internasjonalt. I Norge har vi kommet langt på vei mot likestilling mellom kvinner og menn, men vi må ikke tro at vi er i mål. Likestillingsutfordringene både i Norge og internasjonalt er store, og vi har som enkeltpersoner og ikke minst som politikere et ansvar for å være bevisst på dette. Det går ikke an å lukke øynene for det, lukke øynene for de store likestillingsutfordringene vi står overfor. Vi vet at kvinner utsettes for vold og overgrep, vi vet at kvinner, og også noen menn, diskrimineres i arbeidslivet, at kvinner tjener mindre enn menn og mye sjeldnere har lederstillinger. Vi vet at jenter og gutter behandles forskjellig og får ulike muligheter ut fra hvilket kjønn de har. Vi vet at det i mange land er mye mindre sannsynlig at man i det hele tatt blir født, får utdanning, arbeid og et godt liv dersom man er jente, enn om man er gutt. Det går ikke an å si at dette skal ordne seg av seg selv. Vi er nødt til å bruke politiske virkemidler for å løse likestillingsutfordringene. Det mener jeg er riktig og helt nødvendig. Likestilling og likeverd handler om at vi uansett om vi er født som gutter eller jenter, skal ha de samme rettighetene og de samme mulighetene. Jeg jobber både med familie- og likestillingspolitikk, og det er helt opplagt at god likestillingspolitikk henger sammen med god familiepolitikk. En av de viktigste oppgavene vi har som politikere, er å gjøre det mulig for foreldre å kombinere familieliv og arbeidsliv. Retten til å gå ut i arbeid og slippe å velge mellom familie og arbeidsliv har vært sentral i kvinnekampen, og er et viktig gode i dagens Norge. Derfor er det så viktig med gode ordninger, som fleksibel foreldrepermisjon, økt kontantstøtte, pensjonsopptjening ved ulønnet omsorg, rett til å være hjemme med syke barn, ammefri og gode barnehager med høy kvalitet og god bemanning. Kristelig Folkeparti vil fortsette å arbeide for en god og aktiv likestillingspolitikk i god kombinasjon med en sterk og god familiepolitikk.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-10-05:
Arbeiderpartiet har ambisjoner på vegne av Norge. Arbeiderpartiet skal lykkes i å styrke, ikke svekke, fellesskapsløsningene. Vi skal slå ring rundt den norske modellen og ikke uthule den. Vi skal lykkes i å få en mer rettferdig skattepolitikk, ikke en politikk som gir 1 mrd. kr til de femti rikeste og småpenger til vanlige folk. Arbeiderpartiet skal lykkes i å få ned arbeidsledigheten med en politikk som virker, og vi skal lykkes i å utvikle en solidarisk internasjonal politikk. Vi vil møte utfordringer med løsninger som virker – tiltakspakker som treffer utfordringene presist, garantiordninger, lønnstilskudd, permitteringsordninger, en likestillingspolitikk som likestiller. Jeg har møtt mennesker på Sørlandet som ikke har tillit til politikken som nå føres. Jeg har sågar møtt Høyre-velgere som ber Arbeiderpartiet om å rydde opp i rotet til denne regjeringa. Og en tidligere Høyre-ordfører ga sågar regjeringa en real knockout når det gjaldt boksing. Jeg har møtt Høyre-folk som har meldt seg ut av partiet på grunn av skolepolitikken. Og jeg har venner og familiemedlemmer som har mistet jobben, som nærmer seg toårsgrensa for dagpenger. De er alvorlig bekymret. De har hatt to år med ledighet. Det er ikke akutt. Det er langvarig, og det er ikke blitt løst av denne regjeringa. Mer enn 15 pst. av menn i aldersgruppen mellom 25 år og 49 år er helt ledige i Vest-Agder. Det er en økning på 29 pst. fra i fjor. Det er ikke så underlig da at jeg har møtt tillitsvalgte og bedriftsledere som absolutt ikke ber om skattekutt til de rikeste, men om arbeid og tiltak som virker. Denne regjeringa skaper ikke arbeidsplasser og leverte en tiltakspakke som ikke traff Sørlandet. Arbeid til alle er det viktigste redskapet for å utvikle velferdsstaten. Så når representanten Helleland i denne sal sier «folks arbeidsinnsats» – ja, jeg tror det var tre eller fire ganger i går – samtidig som vi har 135 000 arbeidsledige, og som samtidig sier det er fantastisk at skatten fordeles slik at de rikeste får kutt i skatten tilsvarende livsgrunnlaget for 2 000 vanlige arbeidsfolk, og når statsministeren sier at vi må leve med noen forskjeller, da viser det Høyres sanne ansikt. For Høyre er vanlige arbeidsfolk et redskap i kapitalens frie virke. Arbeiderpartiet vil ha offentlige sykehus som fungerer godt. Fagdirektøren på Sørlandet sykehus er bekymret på grunn av økonomien. Rammebudsjettene strupes mer og mer, var beskjeden. Og Arbeiderpartiet vil ha et samfunn som tar likestilling på alvor, som faktisk likestiller og ikke sender kona tilbake til kjøkkenbenken.
Iren Opdahl (Venstre), 2016-10-05:
Norge er verdens beste land å leve og bo i målt etter FNs levekårsindeks, HDI. Den baserer seg bl.a. på faktorer som inntekt, utdanning, helse, forventet levealder, økonomi og likestilling. Alle sammen ønsker vi å ha det godt. Av ulike årsaker kan den enkelte likevel oppleve det vanskelig å finne sin plass og bli inkludert i samfunnet. Det kan være på grunn av høyt stress, traumatiske opplevelser i barndom eller voksen alder. Uansett årsak til at enkeltindivid blir stående utenfor et fellesskap, er målet med Venstres politikk inkludering i fellesskapet. Da er tidlig innsats og tidlig intervensjon viktig. For å nå dette målet er vi alle avhengige av mennesker som forstår mennesker, og som evner å legge til rette for vekst og utvikling for den enkelte og samfunnet for øvrig. Da vil utdanning ha betydning i alle ledd. I Nord-Trøndelag har vi flere viktige utdanningsinstitusjoner. Vi ønsker å styrke disse, bl.a. ved å opprette et bachelorstudium i prehospitale tjenester. Det vil styrke helsevesenet og beredskapen i distriktene. Inkludering handler også om å ta vare på historien og minoritetene i Norge. Det er bra at Saemien Sijte, det sørsamiske museet på Snåsa, nå bevilges penger for 2017. Men for å realisere potensialet, trengs det mer. Grønn vekst, globalt og nasjonalt, vil føre til nye typer arbeid. Måten nåværende arbeid gjøres på, vil forandres, og noen typer arbeid vil forsvinne. Disse endringene bør støttes av et system for sosial trygghet og sikkerhet. Det er ikke alltid så enkelt å ta med miljø i vurderingen i alle disse valgene, og ofte er det heller ikke lett å vite hva som er det grønneste alternativet. Derfor vil Venstre sørge for at det alltid er enklest og mest lønnsomt å velge miljøvennlig. Global oppvarming er den største trusselen menneskeheten står overfor. Venstre ønsker gjennom politisk vilje, handlekraft og nytenkning en rask reduksjon av klimautslippene og å gjøre Norge til en ledende nasjon på fornybar energi og klimateknologi. For eksempel vil en modernisering av Trønderbanen spare miljøet for 12 300 tonn CO 2 årlig. Andre gevinster er økt sysselsetting og redusert reisetid, som stimulerer til bosetting også i distriktene. En annen viktig sak i Nord-Trøndelag er de nye avtalene for flytilbud på Rørvik lufthavn og Namsos lufthavn. Det er viktig at de er i samsvar med regionens behov for god og effektiv kommunikasjon.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-10-05:
I går skrøt Solvik-Olsen uhemmet av hva han har fått til innen samferdsel, bl.a. bymiljøpakkene. Samtidig kalte han «tollmurer» rundt byene for like avsperrende som dårlige veier. Det var en interessant kobling, særlig for oss som bor i området for den såkalte Buskerudbyen – Lier, Drammen, Nedre og Øvre Eiker. Lokalt ville vi hatt med Kongsberg, men det sa statsråden av en eller annen grunn nei til. Buskerudbyen krever bommer, det har statsråden sagt. Debatten går derfor høyt om hvor de nye bommene i Drammens-området skal stå, ikke bare på bygrensa, det Solvik-Olsen kaller en tollmur, men også om det han trolig ville kalt interne økonomiske murer. Det oppsiktsvekkende er at så skjer på fremskrittspartistatsrådens befaling. Buskerudbypakka viser for all verden at «Nei til bompenger» bare er en gedigen valgbløff, ikke bare i 2013. Nei da, før kommunevalget i 2015 var Solvik-Olsen på biltur med Fremskrittspartiets gruppeleder i Drammen, og det var ikke måte på hvordan statlige samferdselskroner skulle overrisle Drammens-området, ikke bare til planlagte prosjekter, men også til nye som følge av nytt sykehus på grensa mot Lier, midt i et av Drammens-områdets mest belastede trafikknutepunkter. Med til denne historia hører at Høyre og Fremskrittspartiet lokalt for 13 år siden satte en effektiv stopper for bomfinansering av tilførselsvei mellom E134 og Drammen. Fremskrittspartiets alternativ til bom var ikke statspenger. Det ble ingen vei. Ny vei til Svelvik, betalt av staten, gikk med i dragsuget. De to veiene skulle for lengst vært ferdig, men nå presser de seg fram, dyrere enn før, takket være Høyre og Fremskrittspartiet. Solvik-Olsen har ingen penger å by på, så nå må også Svelvikveien betales med bom. Og som om ikke det var nok, krever statsråden nå at utvidet E134 til fire felt og nødvendig opprusting av Holmenbruene mot Drammen havn også skal betales med bompenger. Aldri så vi vel større sprik mellom ord og handling. Likevel fortsetter Fremskrittspartiet lokalt å spre feilinformasjon. De sier at bompenger stinker, prøver å klistre dem til alle andre enn seg selv og lurer folk til å tro at de kan få i pose og sekk. I det perspektivet kom Solvik-Olsen med en svært så oppsiktsvekkende uttalelse i Stortinget i går. Han kommer aldri til å foreslå å kutte bompenger som også går til kollektivtrafikk, og det skal de i Buskerudbyen. I september angrep statsråden Arbeiderpartiets lokale gruppeleder, som bare har påpekt det elementære i at mer statspenger gir mindre bompenger – ikke ett ord fra statsråden da om at Buskerudbypakka garantert kommer med full bompakke, uten ei krone i rabatt, stikk i strid med det hans egen gruppeleder påstår. Snakker ikke Solvik-Olsen med sine lokale partifeller, eller er det avtalt dobbeltkommunikasjon?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-10-05:
Denne regjeringen fører en politikk som fører til økt ulikhet, på arbeidsmarkedet, mellom fattige og rike og mellom by og land. Arbeiderpartiet vil i en annen retning. Vi vektlegger fellesskapet, at alle skal ha en jobb å gå til, og at vi skal ha et samfunn med små forskjeller, som gir like muligheter for alle. Arbeidsledigheten er nå oppe i 139 000. Andelen av befolkningen som er sysselsatt, har ikke vært så lav på 20 år, og regjeringens viktigste prosjekt, nemlig skattekutt på 20 mrd. kr, i hovedsak til de aller rikeste, virker ikke. Ledigheten på Sør-Vestlandet er nå rekordstor. På Sørlandet er antallet helt ledige på 4,2 pst. i Agder og 3,9 pst. i Kristiansand. Vi ser en regjering hvis tiltak ikke virker. Jeg vil nevne et eksempel. Arbeiderpartiet har de tre seneste årene foreslått å bevilge 865 mill. kr mer i de regionale utviklingsmidlene enn regjeringen. For Agder ville det ha utgjort 40 mill. kr, noe som bl.a. ville ha kommet klynger som NODE på Sørlandet til gode. I budsjettet for 2016 satte regjeringen av 20 mill. kr i såkalte omstillingsmidler for alle kommunene langs hele kysten, fra Aust-Agder til Møre og Romsdal. Våre fremste næringsklynger og næringsmiljøer, GCE NODE, GCE Subsea og GCE Blue Maritime, som til sammen representerer 400 bedrifter i omstilling, samarbeidet om to søknader under denne ordningen som kunne hatt en stor effekt på omstilling i industrien. Da det etter hvert kom fram at ordningen er svært byråkratisk og lite treffsikker, valgte disse miljøene å trekke søknaden. Dette må være en fallitterklæring for regjeringens politikk. Tiltakene til omstilling fungerer ikke. En annen sak gjelder også salg av Norge. I Høyres program tas det nå til orde for å privatisere Statkraft, og i fornybarfylkene på Agder, hvor Statkraft er den største aktøren, vil vi ikke det. Jeg vil minne om at vi forvalter disse ressursene på vegne av fellesskapet. Denne regjeringen har også sendt på høring endringer i konsesjons-, jord- og odelslov. Agder er blant de fylkene i landet som har mange små bruk, hvor dette vil slå verst ut. Forslaget vil medføre at det er andre enn familiene som etter hvert eier bruket, og bosetting i distriktene utarmes gjennom at de pengesterke overtar.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-05:
Jeg tar ordet for å begrunne litt nærmere enkelte av de forslagene som Senterpartiet har fremmet i forbindelse med trontaledebatten. Det gjelder særlig forslagene nr. 13 og 14, som angår diskusjonen om det videre arbeidet med den såkalte politireformen. Nå er det jo satt i gang en omfattende prosess for å legge ned lensmannskontor over hele landet, og vi ser at det er store protester i mange deler av landet, mot prosessen, måten den blir gjennomført på, det hastverket en har med å gjennomføre det, men sjølsagt også mot innholdet, nemlig en massiv nedlegging av lensmannskontor. I Troms og Finnmark er det sterke reaksjoner på den måten det foregår på. I Telemark er det sterke reaksjoner, i Agder er det sterke reaksjoner, og i Sogn og Fjordane er det sterke reaksjoner. Og jeg har merket meg at bl.a. Venstres ordførere i Fjaler og på Eid er veldig kritiske til den måten dette blir gjennomført på. De får støtte av sin stortingsrepresentant, Sveinung Rotevatn, men spørsmålet er om han også i Stortinget vil støtte at en skal endre prosessen, eller om han bare holder fylket sitt og ordførerne sine med godt snakk. Det er ingen tvil om at det er lokalkunnskapen og forebyggingen som blir skadelidende ved den massive nedleggingen av lensmannskontor som nå foreslås over hele landet, og stortingsflertallet kan bare ikke lukke øynene for dette og håpe at det går over. Det er heller ikke holdbart at Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, som setter noen krav om hvordan prosessen skal foregå, nå bare skyver ansvaret fra seg og sier at dette får foregå ute i de enkelte politidistriktene. Derfor har Senterpartiet i dag foreslått at regjeringen utsetter høringsfristene, slik at kommunene kan få komme med skikkelige innspill og føle seg som deltakere i prosessen, og også at en kan gjennomgå at styringsgruppene faktisk jobber på den måten Stortinget har forutsatt at de skal jobbe på. Senterpartiet foreslår også at det legges fram en sak for Stortinget om hvor store utgifter kommunene, fylkene og staten har hatt i forbindelse med kommunereformen. Det aktualiseres jo av at regjeringens representanter, senest statsministeren, i dag sier at det ikke er de lokale folkevalgte som avgjør dette, det er Stortinget som skal avgjøre det. Da må en jo spørre seg hvorfor i alle dager en setter i gang så omfattende lokale prosesser med så mange folkeavstemninger som det en gjorde, og en må også kunne spørre seg om hvor store kostnader dette har utgjort i de enkelte kommunene og fylkene når det gjelder å gjennomføre disse lokale prosessene. Det burde Stortinget få en oversikt over, ikke minst for å se om det også har gått ut over den tjenesteproduksjonen en skal ha lokalt og regionalt. Derfor fremmer også Senterpartiet et forslag om det, i tillegg til et forslag om grensekontroll og et forslag om å følge opp den jordvernstrategien som ble vedtatt i Stortinget, og å få en orientering om den. Med det vil jeg ta opp de forslag Senterpartiet har fremmet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-05:
Vi har vært gjennom en debatt som viser at vi nærmer oss et stortingsvalg. Det er en debatt som tydeliggjør skillelinjene mellom partiene – i forskjellspolitikken og i sentraliseringspolitikken. Mange har trukket fram at Norge er et godt land å leve i. Det er jo helt riktig. Da gjelder det også at vi i årene framover er i stand til å ta vare på det beste ved dette landet, og at vi er på vakt mot forslag som både øker forskjellene og som svekker lokale samfunn over hele landet. Det er et tankekors at denne regjeringen så godt det lar seg gjøre prøver å la være å forholde seg til den sentraliseringen som de sjøl er i ferd med å skape. Det er helt utrolig at det nesten ikke er mulig å få regjering og stortingsflertall i tale om endringer i politiet som nå skaper reaksjoner over hele landet – i Troms og Finnmark, der ordførere og lokalsamfunn er opprørt, i Sogn og Fjordane, der også Venstres ordførere sier at denne prosessen ikke holder mål, i Agder, i Østfold og flere områder. Den prosessen er dårlig fundert. Den blir gjennomført på en så dårlig måte at her bør ikke minst den delen av stortingsflertallet som satt som betingelse at dette skulle ha en god lokal medvirkning, være villig til å være med på forslag som gjør at prosessen kan gjennomføres på en helt annen måte. Senterpartiet gir dem mulighet til det gjennom dagens debatt. Så må jeg også få lov til å kommentere kommunereformen en smule. Det er helt rart at Høyre og Fremskrittspartiet ønsker å hoppe bukk over de lokale og frivillige prosessene om kommunesammenslåing som har vært. Det er nesten som om de nå vil late som at det ikke har skjedd, som at det ikke har funnet sted, som at det nå bare er fylkesmennenes anbefaling og Stortingets behandling til våren som kommer til å være avgjørende i denne saken. Det er som om de på en måte har lyst til å sveipe vekk over 200 lokale folkeavstemninger. Senterpartiet sier at vi synes at man nå bør ta hensyn til de frivillige prosessene og ha respekt, enten kommuner har sagt ja eller nei. Dette kaoset som representanten Frølich nevnte, er ikke skapt av Arbeiderpartiet. Det er verken skapt av lokalpolitikerne eller av Arbeiderpartiet. Det er skapt av en regjering som vil ha omkamp hver gang folk lokalt sier noe annet enn det Høyre og Fremskrittspartiet vil. Jeg skal også komme med en kort stemmeforklaring. Senterpartiet kommer til å stemme for forslagene nr. 8 og 11. Vi kommer ikke til å stemme for noen av de forslagene som er lagt fram om nikab. Jeg synes kunnskapsministeren på en god måte illustrerte at den saken fortjener en god behandling i komité, og at det framlegges en innstilling for Stortinget.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2016-10-05:
Det har vært en selsom opplevelse å følge denne debatten gjennom to dager og høre den gjennomgående negative retorikken fra den rød-grønne siden. Det bildet som man forsøker å skape av regjeringens politikk og utviklingen av Norge, er det vanskelig å kjenne seg igjen i. Men selv om man gjentar og gjentar de samme besvergelsene, blir jo ikke bildet noe mer sant av den grunn. Spesielt urovekkende er Senterpartiets holdninger til internasjonalt samarbeid og handel – nei til EØS, nei til WTO-drevne handelsprosesser. Det er negative holdninger til internasjonal handel generelt, som vi jo vet har vært en vesentlig del av grunnlaget for vår velstandsutvikling og for reduksjon av ekstrem fattigdom globalt. Senterpartiet gjentar også planene om å melde Norge ut av EØS. Det tror jeg heller ikke har noen særlig gjenklang i Arbeiderpartiet. For hva EU og EØS-avtalen betyr for norsk verdiskaping og velferd, kan ikke overvurderes. Nesten 80 pst. av vår eksport går til EU, og avtalen gir oss tollfri markedsadgang til over 30 land. EU er Norges viktigste marked for eksport av fisk og fiskeprodukter. I 2015 utgjorde den eksporten til EU omtrent 50 mrd. kr. Men EØS-avtalen handler om noe utover markedsadgang – samarbeid om innovasjon og forskning i EU er også viktig for omstillingen i norsk økonomi. Dette vil også Senterpartiet sette i spill. Det er gambling med norske næringslivsinteresser, arbeidsplasser og velferden, for samarbeid trygger Norge. Mange av de utfordringene Norge og det internasjonale samfunnet står overfor, krever mer samarbeid, mer samhold og mer solidaritet, ikke mindre, hvis disse problemene skal løses – som klimautfordringene og ikke minst de sikkerhetspolitiske, i kampen mot terror og ekstremisme, i kampen for de universelle verdiene vi bygger vårt samfunn på. Europa og EU er en vesentlig del av vårt sikkerhetspolitiske ankerfeste. Vi deler et felles verdigrunnlag. Demokrati, menneskerettigheter og rettsstat er verdier som er under press. Derfor fører vår regjering en offensiv europapolitikk der Norge skal bidra som en del av løsningen, for manglende håndtering av situasjonen i Europa, risiko for økt proteksjonisme, polarisering og splittelse vil kunne få følger for Norge. Det er samspillet mellom det vi gjør i Norge, i samarbeid med Norden og med resten av Europa, som gjør at vi trygger Norge for framtiden.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2016-10-05:
Nordland er et fylke rikt på naturressurser – fisken i havet, mineralene i fjellet og vannet i fossefallene. Det er lang tradisjon i Norge for at ressursene skal tilfalle fellesskapet. Arbeiderpartiet er garantisten for at fiskeressursene også i framtiden skal tilhøre folket i fellesskap. Vi vil at Norge skal bli et attraktivt land å drive mineralvirksomhet i – vi har en variert geologi med stort potensial for mineralproduksjon – og vi vil sikre et fortsatt statlig eierskap av vannkraften. Dette har sikret fellesskapet betydelige inntekter i mange generasjoner. For å sikre god forvaltning av naturressursene har framsynte politikere før oss etablert statlige selskaper for å sikre at overskuddet ikke tilfaller de få, men fellesskapet. Vi har nå en regjering som i behandlingen av eierskapsmeldingen la opp til et massivt utsalg av norske bedrifter, og nå skaper regjeringspartiene igjen usikkerhet rundt det framtidige eierskapet av Statkraft. Statkraft er Norges største kraftprodusent og den ledende aktøren i markedet for fornybar energi i Europa. Høyre har i sitt programforslag igjen tatt fram forslaget om å delprivatisere Statkraft. Forslaget bygger ikke på noen økonomisk eller langsiktig logikk, men er rent ideologisk. Høyre ønsker nedsalg i så mange statlige virksomheter som mulig. Og i Fremskrittspartiets programforslag kan vi lese at de har «ingen motforestillinger mot at private kan eie kraftverk/kraftselskap når det er hensiktsmessig». Formålet til regjeringspartiene er å vri økonomisk makt fra staten til private hender. Nordland, som er et fylke rikt på ressurser, men fattig på investorer, trenger statlige selskaper som foretar investeringer og skaper arbeidsplasser over hele landet. I Nord-Norge faller oppslutningen til regjeringspartiene. Er det folket som ikke forstår Sandberg, Mæland, Astrup og Hauglie, eller er det Høyre og Fremskrittspartiet som ikke forstår nordlendingene? Vi har en regjering som ikke tar på alvor at det er 139 000 arbeidsledige i dag, og det skapes ikke nye arbeidsplasser. En slik regjering fortjener ikke folks tillit. En regjering som skaper usikkerhet omkring framtiden til både deltakerloven og fiskesalgslagsloven, og som gjør at vi risikerer at vi setter oss i en situasjon der vi ikke lenger har herredømme over fiskeriressursene våre, fortjener ikke folks tillit. En regjering som stopper leteprogrammet for å kartlegge og øke kunnskapen om mineralressursene i fjellet, noe som ville bidratt til økt verdiskaping og nye arbeidsplasser i nord, fortjener ikke folks tillit. En regjering som ønsker et massivt utsalg av norske bedrifter som i generasjoner har sikret inntekter til fellesskapet, fortjener ikke folks tillit.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-05:
Arbeiderpartiet forsøker i denne debatten å skape en historiefortelling som jeg ikke helt kjenner meg igjen i. Det blir bl.a. påstått at ingen regjering noen gang har hatt et bedre utgangspunkt enn da vi overtok, men det er en sannhet som må tas med noen klyper salt. Vi overtok et enormt vedlikeholdsetterslep innen vei, jernbane og kommunale bygg, 5 500 personer satt i bosettingskø og ventet på å få en kommune å integreres i, soningskøene tredoblet seg til 1 100 personer, og antall personer i helsekø økte fra 200 000 til 280 000 i de åtte årene de rød-grønne styrte. Dette, kombinert med en massiv asyltilstrømming og en oljepris som gikk fra en snittpris på 105 dollar fatet i 2014 til å være på 29 dollar i januar i år, med påfølgende stor arbeidsledighet, har preget disse tre årene. Var dette virkelig det beste utgangspunktet? Jeg mener det var et dårlig utgangspunkt, og det er fordi de rød-grønne lot være å ta grep da de hadde muligheten. Det er omtrent ingen annen regjering som har hatt et bedre utgangspunkt enn den rød-grønne regjeringen, og i den perioden visste alle at norsk økonomi var sårbar, men de rød-grønne – som hadde rent flertall og kunne gjennomføre akkurat hva de ville – ignorerte advarslene, og de gjorde norsk økonomi stadig mer oljeavhengig i perioden 2005–2013. Advarslene ble dessverre til virkelighet, og mens den rød-grønne regjeringen opplevde at oljeprisen økte med over 200 pst. fra desember 2008 til april 2011, er det nå opp til Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen å styre norsk økonomi trygt gjennom et røft farvann med lav oljepris. Vi har tatt imot utfordringen, og på mange områder er vi nå på rett vei. I sommer hadde jeg gleden av å være med statsministeren på besøk hos bedriften Malm Orstad på Klepp, som tidligere bare leverte til oljeindustrien. Mange bedrifter gjorde som dem, de gjorde seg avhengig av kun å levere til én bransje, og de ble veldig sårbare da oljeprisen falt. I dag har de tatt grep og har flere bein å stå på, og de leverer også til både fiskeri, havbruk og forsvarsindustrien. Det er en nødvendig omstilling, men den tar tid. I september var finansministeren og jeg på besøk hos Sparebank 1 SR-Bank, som presenterte konjunkturbarometeret. Det viser økt optimisme på Vestlandet. Fortsatt er det for tidlig å heise flagget, men vi ser nå en lang rekke positive signaler. Nylig var det også en stor bedriftsundersøkelse i Stavanger blant 550 bedrifter som viste at flere bedriftseiere nå tror på økt lønnsomhet, bedre omsetning og flere ansatte i året som kommer. På mine mange bedriftsbesøk utfordrer jeg alltid bedriftene på hva slags grep som må tas for å sørge for vekst og utvikling, og svaret som alltid går igjen, er bedre infrastruktur og lavere utgifter. Skattekutt på arbeidsplasser og store investeringer i infrastruktur er deler av oppskriften for å lykkes med den nødvendige omstillingen landet går igjennom, og det er grep som Fremskrittspartiet i regjering har bidratt til at vi har gjort, gjør og skal fortsette med også framover.