trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-13:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til statsministeren. Statsministerens parti sliter med elendige meningsmålinger, og den siste i dag gir Kristelig Folkeparti en oppslutning på under 6 pst. Nå skal man jo ikke fortvile over én dårlig måling, og en skal heller ikke la seg styre av dårlige meningsmålinger hvis en har et viktig politisk prosjekt. Men når man får mange dårlige målinger, kan det jo være et uttrykk for at velgerne er skuffet og ikke har tillit til den politikken som Regjeringen fører, og som sådan mane til ettertanke hos statsministeren. Land og strand rundt lyser fortvilelsen fra folk som opplever kutt i omsorgstjenester og på skolesektoren. Jeg har noen tilfeldig valgte eksempler her, fra Evenes kommune, som må kutte i rammetimetall, fra Tysfjord kommune, der man diskuterer å slå sammen klasser, fra Bergen kommune, der en av foreldrene sier at det særlig er de svakeste elevene det går ut over.(Presidenten klubber.) Kan statsministeren skjønne at velgerne er skuffet? (Presidenten klubber.)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-13:
Jeg er veldig glad for at statsministeren studerer SVs alternative statsbudsjett, for da vil han også se at de forslagene som vi fremmer, der en systematisk satser på velferd og utdanning, er innenfor Regjeringens egne rammer, slik at beskyldningene om overbud rammer ikke oss. Det jeg ønsker fra statsministeren, er noen kommentarer i forhold til alle de henvendelsene som statsministeren sikkert får – i hvert fall får jeg dem – fra foreldre, lærere og elever rundt omkring i skolen som nå opplever at det kuttes dramatisk på deres skoletilbud. Jeg har selv sittet på foreldremøte og kjent raseriet når vi får beskjed om at det kanskje skal kuttes lærerstillinger på skolen der mine egne unger går. Dette er jo stikk i strid med de løftene statsministeren selv kom med i valgkampen, og det er ikke rart at foreldre, elever og lærere forventer en økning, en styrking, en forbedring innenfor skolesektoren og ikke det motsatte. Er det nå slik at statsministeren slår seg til ro med at dette er situasjonen rundt omkring i landets klasserom?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
Utdanningsministeren i Bondevik-regjeringen har uttalt at skolen har nok penger. Det er Arbeiderpartiet fullstendig uenig i når vi ser på den situasjonen som skolene opplever landet rundt, og hvor mange her har vist til de innspill vi har fått i forhold til nedlegging av skoler, kutt i materiellinnkjøp, kutt i lærerstillinger osv. Arbeiderpartiet ønsker å satse på den offentlige fellesskolen, hvor 98 pst. av våre barn går. Regjeringen har valgt å kutte i forhold til den offentlige skolen, både i direkte bevilgninger og i kommuneøkonomien. Til tross for at det bare er 2 pst. av våre barn som går i private skoler, har regjeringen Bondevik, til tross for budsjettsituasjonen, funnet rom for en kraftig økning til private skoler på over 30 pst., dvs. over 400 mill. kr. Hvorfor velger Regjeringen bare å satse på et lite mindretall av barna i Norge?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-11-13:
Mitt spørsmål går også til statsministeren. Det blir for så vidt en oppfølging av det temaet som nettopp har vært diskutert, for jeg synes det er et særdeles viktig tema. Vi kan ikke stikke under stol at det nå er foreldre som hver dag opplever at skoletilbudet til ungene deres forringes. Det er unger som må bytte skole, klasser blir slått sammen og fylt opp til maksimal størrelse, grendeskoler legges ned, og så mange som 2 500 lærerstillinger kan nå komme til å forsvinne i skolen i det året som kommer. Dette er en dramatisk situasjon. Jeg er for så vidt glad for at statsministeren sier at dette er Regjeringen opptatt av, men problemet er at Regjeringen ikke gjør noen ting med det. Og mitt spørsmål til statsministeren er: Kan ikke Regjeringen i det minste se på pensjonsavsetningene, som faktisk er avsetning til fond, og løfte dette ut av en fra før vanskelig kommuneøkonomi, slik at man kan rette opp noe av den situasjonen kommunene er i?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-11-13:
Først til pensjonsregningen. Det er riktig at Regjeringen har gjort noe med regnskapsreglene, men man oppnår kun én ting med det, og det er å pynte på resultatet for neste år og la kommunene skyve det framfor seg. Utbetalingene vil finne sted til neste år uavhengig av endringer som Regjeringen gjør i regnskapsreglene, og det er utbetalinger i krone og øre som betyr noe for kommunene, ikke hvordan man bokfører dette. Så er det selvsagt riktig at vi bruker mye penger på skole, men det har sine grunner. En vesentlig årsak til det er bl.a. at vi har et spredt bosettingsmønster med mange små skoler med få elever i hver klasse. Ønsker statsministeren å beholde det bosettingsmønsteret, vil det koste penger. Det må vi erkjenne, og det vil koste mer penger enn det man bruker på skole i andre land. Men noe av hovedproblemet i forhold til den situasjonen kommunene er i nå, er at Regjeringen legger opp til en vekst i privat konsum som er sju ganger høyere enn vekst i offentlig konsum. Det kan Regjeringen gjøre noe med. Syns statsministeren det er forsvarlig å gi skattelettelser og sterk vekst i privat konsum i en situasjon hvor skolen bl.a. må betale prisen for dette?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-11-13:
Det er vanskeleg å ta statsministeren si bekymring for skulesektoren og kvardagen for folk elles heilt på alvor når vi veit at han leier ei regjering som heilt bevisst har prioritert skattelette for folk med inntekter godt over 300 000 kr framfor å tilføra kommunane meir pengar. Det er jo det som gjer at det no kjem meldingar ikkje berre om reduksjon av 2 500 årsverk i skulen, men også om kutt i så basale tenester som dagtilbodet i psykiatri, stenging av eldresenter, ja til og med stenging av nye sjukeheimsplassar. No er det fleire parti her i Stortinget, Senterpartiet, Arbeidarpartiet og SV, som har teke til orde for ein opptrappingsplan over fleire år for å sikra kommunane betre økonomi, slik at dei betre kan sikra kvardagen for folk. Vil statsministeren ta eit slikt initiativ?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
Ordføraren i Ålesund seier til ei avis i dag at han aldri har hatt slike vanskar i sin kommune som han vil få neste år. For lite pengar til kommunane fører særleg til at dei som er svakast og vanskelegast stilte, blir sterkast ramma. Det gjeld elevar som har behov for særleg hjelp i opplæringa og behov for spesialopplæring, og det gjeld eldre personar i kommunane som kjem til å få mindre og dårlegare omsorg i året som kjem. Statsministeren har tidlegare i denne spontanspørjetimen snakka om at han ikkje kan ta ansvar for ei ugunstig og negativ utvikling. Då er spørsmålet mitt til statsministeren: Kan statsministeren ta ansvar for denne negative utviklinga for mange unge og eldre i kommunane våre i året som kjem?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-13:
Hvis statsministeren ikke vil ta ordførernes bekymring på alvor, burde han kanskje ta foreldrenes bekymring på alvor. Det er mange foreldre nå som får beskjed om at all tilpasset opplæring i grunnskolen blir borte. Nå blir det slik som da Bondevik og jeg gikk på skolen: én lærer, én klasse – alle skal lære akkurat det samme på én gang. Da vet vi at det er veldig mange elever som ikke får den opplæringen de trenger. Det er en bekymring som jeg savner at statsministeren tar alvorlig innover seg. Det er ikke nok å sjonglere med tall hit og dit og si at nå er det så mye der og så mye der, og vi har ikke råd. Dette er jo et verdispørsmål. Setter vi ikke såpass pris på barna at vi syns at opplæring er viktigere enn å gi skattelette til den gjengen som sitter her, og til samtlige millionærer i Norges land?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-13:
Hvis regelverket for å kunne kombinere ledighetstrygd og nødvendig kompetanseheving for å få jobb igjen står i veien for fornuftige og vettuge løsninger som vil fungere, synes jeg det er veldig underlig at statsministeren og Regjeringen ikke ser ut til å ha evne og vilje til å forandre på et slikt regelverk. Så det må vel være noe annet som ligger bak når man ikke vil gjøre dette. Det kunne jeg godt tenke meg å spørre statsministeren om, for det kan jo ikke være noe galt i det å gi folk som har blitt arbeidsledige, og som trenger noe kompetanseheving, hjelp til å kunne komme over i jobb igjen. Hva i så fall er det som er galt med det? Og hvis statsministeren er enig i at det ikke er noe galt i det –det har vært gjort andre steder i landet – ja, er det da sånn at dette bare skal få lov til å skje andre steder i landet, og ikke i innlandet? For det er faktisk det inntrykket vi nå står igjen med, at statsministeren tror mer på reglene enn på folkevettet og på det som er fornuftig, og at dette har vært mulig noen steder i landet, men når det skjer i innlandet, er det helt umulig.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Statsministeren har i dag sagt at han er bekymret for situasjonen på arbeidsmarkedet, men til tross for det har vi ikke sett så veldig mange konkrete tiltak for å bøte på det. For kort tid siden besøkte statsministeren Jordan tannbørstefabrikk på Flisa, hvor mange nå mister jobben fordi store deler av produksjonen flyttes ut av landet. Det var et besøk som skapte forventninger. Mange av dem som mister jobben, har jobbet store deler av sitt voksne liv der. Det er en region med et meget ensidig næringsgrunnlag, som betyr at det er vanskelig å få seg andre jobber, og at man dermed må være forberedt på å omskolere seg for å ha sjansen til å komme over i et annet arbeid. Men da må de ha et økonomisk grunnlag for å greie det. Situasjonen i Solør-regionen og en del andre regioner akkurat nå om dagen er utrolig kritisk og vanskelig. Et ønske fra de oppsagte er at man kan få lov til å beholde dagpengene sine mens man omskolerer seg til et annet arbeid. Det er et krav og et ønske som Arbeiderpartiet støtter, fordi regionen er i en så spesiell situasjon. Støtter statsministeren dette?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
Olof Palme sa en gang at politikk er å ville. Jeg mener at dette også handler om å ville. Det er faktisk slik at i andre deler av landet som har vært i tilsvarende situasjoner, hvor så mange har mistet jobben på én gang og hvor det er et så ensidig næringsgrunnlag, har en, hvis en har vist vilje til det, også kunnet gå inn og gjøre denne typen ting. For meg er det ukjent at dette skal være knyttet til veldig lange utdanninger for flertallet av dem som er oppsagt. Nei, det er ikke det det er snakk om. For mange av dem er det ikke snakk om lange utdanninger, men de må ha noe for å komme over i et annet arbeid. I så fall er alternativet for mange av dem sosialkontoret, og det betyr at de ikke kommer over i noe annet arbeid. Jeg vil så sterkt jeg kan, appellere til at statsministeren går gjennom denne saken en gang til. Vi har greid å sette inn særskilte tiltak overfor verftsindustrien, som har vært nødvendig i visse situasjoner. Vi må også greie å gjøre særskilte ting når det gjelder innlandet, når det er nødvendig. Statsministeren har skapt en del forventninger som han nå ikke innfrir, og jeg vil håpe at han vurderer saken en gang til.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
Vi får også mange meldinger om hjørnesteinsbedrifter langs kysten som sliter. Konkursene i Myre Fiskeindustri i Nordland og Sunnmørsfisk på Sunnmøre for kort tiden siden er eksempler på hvordan situasjonen er. Bare i Nord-Norge har minst 25 fiskeribedrifter vært nødt til å gi opp hittil i år. Hva slags plan har statsministeren for disse lokalsamfunnene og for dem som mister jobben i slike ensidige fiskeriområder?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Gjennom pressen er det blitt kjent at det har foregått forskjellsbehandling av fiskere som på grunn av sykdom må ut av fisket for en periode. Noen mister kvoten og dermed jobben sin i forbindelse med sykdom, mens andre får den tilbake etter at de har vært syke. Kan statsråden bekrefte at det er slik, og hva blir eventuelt gjort for å rette på et så urimelig forhold?»
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
Det å bli alvorlig syk er en stor tragedie for den enkelte. Når man i tillegg ikke får tilbake den jobben man har hatt, når man er blitt frisk igjen, blir tragedien på mange måter dobbel. Arbeidslinjen sier jo det motsatte; målet er å få flest mulig fra trygd til arbeid igjen. Derfor må det ryddes opp i slike saker. Jeg er glad for det statsråden her sier. Men i de konkrete sakene som har vært nevnt i avisene og i NRK, registrerer jeg at så ikke har skjedd. I konkrete tilfeller er folk blitt uten jobb på grunn av at de har vært så uheldige å bli syke. Vil statsråden ta tak i disse konkrete sakene og få løst dem, slik at folk, som er blitt friske etter alvorlig sykdom, får kommet tilbake i jobb?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
Jeg takker igjen for svaret. At dette regelverket er blitt endret, synes jeg er bra. Men viktigere er det at ingen blir liggende igjen når regelverket er endret, eller henger igjen i det som har vært. Jeg mener at her må det brukes skjønn, og at man må se på den menneskelige situasjonen framfor et rigid regelverk som har vært. Mitt ønske og min bønn til statsråden er at her må man ta menneskelige hensyn og la folk som så gjerne vil i jobb igjen, og som har båt og bruk og er klare til å sette i gang å fiske, få komme i jobb.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Prosjektet «Gi rasisme rødt kort» er eit treårig prosjekt som Kultur- og kyrkjedepartementet har bidrege til finansieringa av. I tillegg har prosjektet fått midlar frå Helse og Rehabilitering. Norsk Folkehjelp og NISO driv prosjektet. Prosjektperioden går ut ved slutten av året. Eg er kjend med at kampanjen ikkje har finansieringa klarlagd etter at prosjektperioden går ut. Prosjektet «Gi rasisme rødt kort» er eit eksempel på synleg haldningsskapande arbeid og har klart å mobilisera idrettsutøvarar til konkret å visa sitt standpunkt mot rasisme. Prosjektet har utvikla enkelt materiell som viser arbeidet deira. Ved større idrettsarrangement viser utøvarane raudt kort som felles markering mot rasisme. Prosjektets sluttrapport vil vera av betydning for det vidare arbeidet. Departementet har avtalt møte med prosjektleiinga. Vi ynskjer å drøfta erfaringane og resultata frå prosjektperioden og sjå på moglege måtar å driva kampanjen vidare på. Departementet har òg vore i kontakt med Norges Fotballforbund for å få til ei løysing på det vidare virket. Fotballforbundet er positivt til å ta eit større ansvar, men ynskjer at antirasismearbeidet blir koordinert med integreringsarbeidet innan idretten. Dette synet støttar eg.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Dette har vi teke tak i lenge før spørjaren stilte spørsmålet, fordi vi veit at den treårsperioden som går ut, skal vurderast. Vi har invitert til eit møte. Vi har hatt kontakt med Fotballforbundet. Vi vil sørgja for at ideen bak tiltaket blir ført vidare. Men å gå ut og gi ein konklusjon før vi har sett sluttrapporten, eller før vi har hatt møtet, vil faktisk vera uansvarleg av meg. Men eg kan forsikra at vi ser det positive i det arbeidet som er gjort, og vi vil jobba for at intensjonen i arbeidet mot rasisme òg skal førast vidare på den beste måten.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Vi vil ta konkret ansvar ved at vi vil føra vidare intensjonen med arbeidet. Om det er dette prosjektet som skal førast vidare, eller om arbeidet kanskje kan bli gjort på ein endå betre måte – kva veit eg? Det skal vi gå i samtale med partane om. Det viktige er at arbeidet mot rasisme blir ført vidare på ein eller annan måte. Representanten Giske nemnde Vålerenga, som har eit veldig breitt arbeid. Dette arbeidet har heile Fotballforbundet teke over ansvaret for. Så no er det ikkje berre Vålerenga som driv det, men også mange andre fotballklubbar har m.a. ulike arrangement der dei fokuserer på arbeidet mot rasisme i samband med trening, fotballkampar, osv. Så det er eit blomstrande arbeid som blir drive for barn og ungdom, og eg er heilt sikker på at vi alle ynskjer at intensjonen bak den kampanjen skal førast vidare på ein eller annan måte. Men eg vil ikkje trekkja den konklusjon at vi skal gjera det akkurat slik som dei har gjort det til i dag. Kanskje vi til og med finn på nye og betre idear.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
«Forbruker-rapporten rapporterer om at de nye rettighetene vedtatt i loven om forbrukerkjøp er helt ukjente for mange. Særlig ansatte i butikker er ukjente med de nye reglene om reklamasjon, erstatningsgjenstand og krav til reparasjon. Hva vil statsråden foreta seg for at loven blir effektiv og ikke bare forblir en samling ukjente bestemmelser?»
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
Jeg tror det er veldig viktig og avgjørende at man nettopp tar det initiativet som signaliseres mot slutten av statsrådens svar. Jeg takker for øvrig for svaret. Denne loven må ikke få satt seg, slik som den gamle forbrukerkjøpsloven fikk. Gjennom en årrekke var det en stor avstand mellom det både selger og kjøper visste om de rettighetene man hadde, og de rettighetene som faktisk lå i den gamle lovgivningen. Nå har vi fylt på med nye, gode rettigheter for forbrukerne både i forhold til erstatningsgjenstand, i forhold til rett til å heve kjøpet, i forhold til spørsmål om bytterett ved mangel, og ikke å forglemme i forhold til reklamasjonsfristene. Her tror jeg faktisk den politiske ledelse i Justisdepartementet må ta initiativ også utover det som nå sies om foredrag og internettsider. Man trenger en kampanje i forhold til de nye rettighetene som forbrukere har fått, som når mye bredere enn det handelsstandsforeningen i Ålesund og en del andre mer begrensede fora gjør. Mitt spørsmål er: Vil justisministeren ta initiativ til slike brede informasjonstiltak vedrørende den nye loven?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-11-13:
Når det gjelder denne loven, skal den virke i et marked hvor vi stadig møtes med hardere markedsføring – store «boards» om alle de gode tilbudene og all fortreffelighet, men man informeres aldri om de rettighetene man har når det går galt. Det er derfor jeg mener Justisdepartementet, og for så vidt den politiske ledelse, bør ta initiativ til en mye bredere kampanje rundt dette. Og et tips: Ta initiativ til å vurdere om ikke bransjeorganisasjonene nå bør innføre en slags informasjonsseddel for de varene som selges – over en verdi på f.eks. 5 000 kr – hvor man informeres helt konkret om hvilke rettigheter man har, slik man er pålagt ved en del andre typer kjøp. For det er grunn til å ta det på alvor. Vi vet bl.a. at forbrukerkjøpsdirektivet som EU har vedtatt, som vi er forpliktet etter, og som er en del av bakgrunnen for denne loven, pålegger nasjonale myndigheter informasjonsplikt vedrørende denne type lovgivning.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-13:
Et viktig formål med den nye forbrukerkjøpsloven er å styrke forbrukernes stilling særlig med hensyn til de reglene som gjelder ved selgerens kontraktsbrudd. Undersøkelsen fra Forbruker-rapporten viser at selgere som her blir kontaktet i forbindelse med undersøkelsen, har mangelfull kunnskap om den nye forbrukerkjøpsloven. I den grad dette er representativt for selgersiden og fører til at forbrukerne blir feilinformert, er det svært beklagelig. For å bidra til god kunnskap om forbrukerkjøpsloven, har Justisdepartementet på sine Internettsider lagt ut informasjon om lovens mest sentrale bestemmelser. Representanter fra Justisdepartementet har også holdt foredrag om den nye loven. Fyldig informasjon om loven finnes også på Forbrukerrådets internettsider. I tillegg har Forbrukerrådet informert om loven gjennom Forbruker-rapporten. Selv om både Justisdepartementet og Forbrukerrådet har gått aktivt ut med informasjon, kan det synes som at den generelle kunnskapen om loven ennå ikke er god nok. Dette henger nok til dels sammen med at loven bare har vært i kraft noen få måneder. Når det særskilt gjelder selgernes kunnskap om loven, vil jeg understreke at enhver som driver næringsvirksomhet, har et selvstendig ansvar for å sette seg inn i de reglene som regulerer vedkommende type virksomhet. For næringsdrivende som driver med salgsvirksomhet rettet mot forbrukere, står forbrukerkjøpsloven helt sentralt. Det er derfor grunn til å forvente at selgerne gjennomgående har bedre kunnskap om loven enn det Forbruker-rapporten har avdekket. Jeg er imidlertid kjent med at Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon har informert om den nye loven gjennom kurs, nyhetsbrev, medlemsmøter og sine internettsider. Jeg er videre kjent med at Forbrukerrådet bruker sine lokalkontor for å spre kunnskap om den nye forbrukerkjøpsloven, også med sikte på å være en medspiller til lokale forretningsdrivende. Jeg nevner i den forbindelse at Sunnmørsposten i et oppslag 1. november brakte informasjon om at Forbrukerrådet i Møre og Romsdal skulle arrangere et dagsseminar om forbrukerkjøpsloven i samarbeid med Ålesund Sentrumsforening, hvor alle ansatte i varehandelen var invitert for å skaffe seg nyttig kunnskap om den nye loven. Jeg syns det er positivt at slike tiltak blir iverksatt. Dersom mangelfull kunnskap om loven skulle vise seg å bli et vedvarende problem, og ikke bare et problem knyttet til at loven er ny, vil jeg vurdere å ta saken opp med Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-13:
I denne saken er det på grunn av at det er en ny lov, slik at det offentlige, dvs. Justisdepartementet og Forbrukerrådet, allerede har informert om denne loven i større utstrekning enn det som er vanlig når det vedtas nye lover. Dessuten har selgeren et eget ansvar, som jeg har vist til, og jeg har gitt eksempler på det. Det er også slik at loven f.eks. er gratis tilgjengelig på Lovdatas internettsider. Det generelle spørsmålet er: Hva kan man gjøre for å forsterke det? Jeg har sagt i mitt svar at jeg vil følge utviklingen. Jeg tror at spesielt Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon, gjennom de tiltak de allerede har gjort, vil være en viktig medspiller. Jeg vil holde tett følge med saken og vil selvfølgelig gå inn med det jeg har sagt i mitt første svar, dersom jeg opplever at det er nødvendig. Jeg deler representantens oppfatning at denne loven bør bli kjent, men det krever et samarbeid mellom alle parter som har et ansvar for og en interesse av at den blir kjent.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-13:
Det siste er helt riktig. Det pålegger nasjonale myndigheter informasjonsplikt. Det er derfor nasjonale myndigheter har gått lenger ved denne loven enn det som er vanlig ved lover. Vi føler at dette ansvaret forplikter, slik det ligger i det direktivet det vises til. Nå deler nok representanten og jeg den oppfatning at det kan være grenser for hvor mye det offentlige kan gjøre. Man har faktisk et ansvar også hos andre – hos selgere og bransjeorganisasjoner. Jeg tar gjerne med gode ideer på veien, men de får bli gode ideer. Det som det skulle vise seg å være behov for her, vil jeg på egnet måte drøfte med bransjeorganisasjonene dersom jeg når jeg følger saken videre, opplever at det som representanten tar opp, er situasjonen. Jeg deler hovedhensikten i hans anliggende, nemlig at loven bør bli kjent. Jeg deler også representantens anliggende at det krever et samarbeid og innsats av flere. Det var derfor jeg også gav den avslutningen som jeg gjorde i mitt hovedsvar til spørsmålsstillingen som ble reist til meg av representanten Storberget.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-13:
«Styret for Helse Nord må iverksette budsjettnedskjæringer for 521 mill. kr over en 2-årsperiode for å tilpasse budsjettrammene. I styrepapirene til foretakets møte den 5. november framgår det at akuttkirurgien og fødetilbudet ved lokalsykehusene må vurderes endret for å løse tilpasningsproblemet. Vil statsråden akseptere at helseforetakene nedlegger kirurgisk akuttberedskap og fødetilbud ved lokalsykehusene som et tiltak for å tilpasse budsjettrammene?»
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-13:
Når det gjelder innholdet i et lokalsykehus og definisjonen på hva et lokalsykehus er, kan det for så vidt være rom for ulike tolkninger. Min vurdering er, og jeg tror det gjelder for de fleste som steller med helsepolitikk, at et lokalsykehus inneholder akutt kirurgi, akutt medisinsk beredskap og et fødetilbud. Det kan man si er kjernevirksomheten til et lokalsykehus. Hvis en av disse delene faller bort, er det grunn til å stille spørsmål om vi fortsatt har et lokalsykehus. Da blir tilleggsspørsmålet: Dersom man skulle velge å ta bort akuttkirurgien eller fødetilbudet, vil ministeren anse det som en så vesentlig endring av strukturen, av innholdet i et sykehus, at det må opp til beslutning i et foretaksmøte?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-13:
Jeg er enig med helseministeren i at det innenfor rammen av kirurgisk akuttberedskap og medisinsk akuttberedskap er ulike modeller. Men mitt spørsmål var: Hvis man legger ned den kirurgiske akuttberedskapen totalt, eller hvis man tar bort fødetilbudet, er det en slik vesentlig endring som bør besluttes i et foretaksmøte?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
I likhet med de andre regionale helseforetak har Helse Nord et tilpasningsbehov. Det regionale helseforetak har beregnet dette til å være på 521 mill. kr. Helse Nord ønsker å bruke to år på å tilpasse seg dette. Det er i tråd med hva jeg som eier har signalisert i forslaget til statsbudsjett for 2003. For å kunne klare en så stor tilpasning er det nødvendig å se på alle sider ved organisasjonen. Representanten Hansen setter dette i sammenheng med et utredningsarbeid Helse Nord har satt i gang med tanke på fremtidig fødetilbud og struktur på akuttberedskapen. Allerede i august vedtok styret i Helse Nord at denne utredningen skulle iverksettes. I dette ligger det en tanke om at tilbudet kan organiseres bedre enn i dag, både faglig og økonomisk. Jeg vurderer det slik at Helse Nord gjennom det utredningsarbeidet som er igangsatt, følger opp den nasjonale politikken på en god måte. Både rekrutteringsmessige og faglige hensyn tilsier at man bør foreta analyser av tilbudene med jevne mellomrom. I tillegg har Stortinget gjennom innstillingen til stortingsmeldingen om akuttmedisinsk beredskap sluttet seg til en gjennomgang av dagens organisering av disse tjenestene, også med tanke på hvorvidt personellmessige og økonomiske ressurser brukes på en fornuftig måte. I tråd med intensjonen i sykehusreformen er det de regionale helseforetak som innenfor sin budsjettramme skal sørge for at befolkningen i den enkelte helseregion gis et best mulig helsetilbud. Flere av de regionale helseforetak har satt i gang omfattende prosesser for å kartlegge hvordan foretaksstruktur og tjenestetilbud skal se ut i fremtiden. I dette arbeidet har mange forskjellige forslag kommet frem. Nasjonalt råd for fødselsomsorg bistår i dette arbeidet ved spørsmål knyttet til organisering av fødetilbudet når det er ønskelig. Jeg vil understreke at de regionale helseforetak skal innrette tilbudet sitt innenfor de faglige retningslinjer som er gitt, og de vedtak Stortinget og nasjonale myndigheter for øvrig har gjort. Det betyr bl.a. at det fortsatt skal være et desentralisert fødetilbud i Norge, og at de faglige kravene til fødselsinstitusjoner gjøres gjeldende. Jeg vil også minne om at helseforetaksloven krever at saker av vesentlig betydning, eller av prinsipiell karakter, vedtas av foretaksmøtet i det regionale helseforetaket. Vedtektene til de regionale foretakene konkretiserer dette til bl.a. å være omfattende endringer i tjenestetilbudet. For ordens skyld: Foretaksmøtet i de regionale helseforetakene er det samme som helseministeren.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
La meg ta den juridiske innfallsvinkelen til svaret først, og så den politiske. Juridisk sett har helseforetaksloven og forarbeidene der nevnt nedleggelse av sykehus som et eksempel på en sak av særlig prinsipiell betydning, som må opp i et foretaksmøte. Politisk sett vil jeg si at dersom de regionale helseforetakene er i ferd med å gjøre beslutninger eller gjør beslutninger som klart strider mot vedtak i Stortinget eller mot eksplisitte nasjonale retningslinjer, vil jeg for min del ikke nøle med å gripe inn, gjennom den myndighet som er tillagt meg i loven. Men derfra og til å si at enhver endring i akuttberedskapen eller i fødetilbudet vil være i strid med nasjonale retningslinjer, det er et litt for drøyt stykke. Det må bero på et konkret skjønn, fordi den økende spesialiseringen innenfor medisin og den teknologiske utviklingen gjør det stadig mer ressurskrevende å opprettholde en full kirurgisk akuttberedskap alle steder. Pasientene vil primært være tjent med at det er høy kvalitet. De vil også være tjent med nærhet. Og den avveiningen må foretas.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Ut fra det svaret jeg har gitt om de avveininger som må foretas, er det ikke mulig å gi et helt generelt og prinsipielt svar på det spørsmålet. Det må bero på en konkret vurdering i det enkelte tilfellet. Jeg kan se mulige eksempler på at en slik nedleggelse vil være en sak av prinsipiell betydning og viktighet, og som vil kreve en slik behandling. Men jeg kan også se at det kan være enkle tilpasninger som ikke har en slik innvirkning. Så det må bero på et konkret politisk skjønn fra helseministerens og Regjeringens side, selvfølgelig med basis i de vedtak som treffes i denne sal.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Snorkeklinikken i Fredrikstad er en privat virksomhet som drives av to tannleger som i tillegg driver ordinær tannlegevirksomhet. Behandlingen består i at pasienten får tilpasset en såkalt bittskinne, som skal brukes om natten for å holde underkjeven fremme og dermed fjerne snorkingen. Ifølge Sosial- og helsedirektoratet har en betydelig andel av pasienter med snorkeproblemer søvnforstyrrelser i form av pustestopp i perioder. Dette er et alvorlig helseproblem, som fører til høyt blodtrykk, til forstyrrelser i hjerterytmen og til at pasientene sovner lett på dagtid. Det er derfor nødvendig at pasienter med snorkeproblem utredes med søvnregistrering før eventuell behandling. Årsaken til lange ventelister for denne gruppen pasienter skyldes mangel på kapasitet for den nødvendige søvnutredningen. Selve søvnforstyrrelsene blir ikke bedre selv om snorking opphører etter operasjon eller behandling med bittskinne. Bruk av bittskinne er en lite utbredt behandlingsmetode i Norge og omdiskutert blant øre-nese-hals-leger. Dette fører nok igjen til at mange leger ikke henviser pasienter til Snorkeklinikken. Jeg ser derfor at det er et behov for en faglig gjennomgang av denne behandlingsmetoden, og jeg vil be Sosial- og helsedirektoratet utrede dette nærmere. Jeg vil deretter komme tilbake til saken i mitt svarbrev til Snorkeklinikken, som jeg nylig har fått en henvendelse fra. Representanten Hedstrøm er inne på pasientbroen til utlandet, som ble etablert som følge av en ekstrabevilgning høsten 2000. Formålet er nettopp å utgjøre et supplement til det innenlandske offentlige tilbudet, gjennom å øke den totale utrednings- og behandlingskapasiteten og redusere ventetidene for utsatte pasientgrupper. Stortinget la i sin behandling av saken høsten 2000 til grunn at midlene skulle brukes utenlands for å unngå ytterligere press i norsk økonomi. De foreløpige erfaringer med pasientbroen er i hovedsak meget positive. Til sammen 9 500 pasienter vil innen utgangen av året ha benyttet seg av ordningen og fått utført utredning og/eller behandling de har stått på venteliste for. Pasientbroen har også hatt tilleggseffekter, som at den har gitt sykehusene en anledning til å gjennomgå, kvalitetssikre og rydde i sine ventelister, som har vært et viktig siktemål fra eierens side etter at vi overtok ansvaret for sykehusene. Det har ført til at mange pasienter som behandles innenlands, har fått kortet ned sin ventetid. Regjeringen har derfor i statsbudsjettet for 2003 foreslått å videreføre en begrenset pasientbro i påvente av at Helsedepartementet fremlegger forslag til endringer i pasientrettighetsloven i tråd med Sem-erklæringen. Målsettingen her er en utvidelse av retten til fritt sykehusvalg og nødvendig helsehjelp.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Jeg har respekt for den faglige bakgrunnen som representanten Hedstrøm har til å bedømme slike spørsmål. Den samme faglige bakgrunn har ikke jeg. Derfor er det vanskelig for meg å gi et eksakt svar på tilleggsspørsmålet. Men jeg vil sørge for at vi uten opphold ber Sosial- og helsedirektoratet om denne utredningen, og at de gjennomfører det arbeidet så raskt som overhodet mulig.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Den konklusjonen som Sosial- og helsedirektoratet måtte komme til i dette spørsmålet, vil selvfølgelig bli gjort offentlig kjent.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Jeg er helt enig med representanten Nesvik i at saken er spesiell. Det er også grunnlaget for at jeg i flere runder har søkt å vende alle steiner for å se om vi har et grunnlag for å yte hjelp utover den hjelpen som allerede er gitt til denne familien, og som også må sies å være utover det departementet strengt tatt var forpliktet til. Jeg viser til at denne saken har vært gjenstand for grundig vurdering i departementet under to statsråder og under to forskjellige regjeringer, som har kommet til den samme konklusjonen. Men det som faktisk er skjedd i saken, er at man har vist at saken er spesiell, ved å gå inn og gi den assistanse som man allerede har gitt. Og jeg må si: Også for en statsråd gjelder det at man ikke kan gi penger og bevilge midler som det ikke er hjemmel for i lov eller i de vedtak og føringer Stortinget har gitt for statsbudsjettet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Vi er bundet av de regler som gjelder for helsetjenestene i Norge – lovregler – og de midlertidige regler som har gjeldt for pasientskadeerstatning, frem til den nye loven trer i kraft. Vi er bundet av de budsjettvedtak og føringer som ligger der. Jeg må bare si at hadde jeg funnet et grunnlag for å gå videre i denne saken, hadde jeg gjort det. Men jeg har ikke funnet det grunnlaget. Og jeg må også stå ansvarlig innenfor de rammene som gjelder for min embetsutøvelse. Jeg vil også si at departementet faktisk har strukket seg lenger enn det man strengt tatt har plikt til, ved at man har bistått familien med å innhente en slik uavhengig sakkyndigerklæring.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-11-13:
Jeg har et spørsmål til vår ærede helseminister: «Til tross for at snorkeklinikken i Fredrikstad kan behandle 20 pasienter med snorkesyke daglig, og at det er lange ventelister for behandling, sender Rikstrygdeverket pasienter til Danmark. Selv om det kan vises til mange artikler og flere doktorgrader om at anvendte behandlingsmetode har god og langvarig effekt, er det mange leger som ikke vil henvise til klinikken. Hva kan statsråden bidra med for å rette på forholdene?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-11-13:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg er meget godt fornøyd med. Jeg kan godt forstå, når det er usikkerhet innenfor legekretser i Norge om effektiviteten og hensiktsmessigheten ved bruk av bittskinne, at man ønsker dette utredet. Det er et godt utgangspunkt for å se nærmere på dette. Ut fra den informasjonen jeg har fått av tidligere utredninger og doktorgrader som er avholdt om dette emnet, er det kun for 40 pst. at dette problemet kan avhjelpes med kirurgi. Det finnes også en oksygenmaskin som er veldig effektiv, men som veldig mange pasienter har problemer med å bruke over lengre tid. Denne bittskinnen vil kunne hjelpe dem som ikke kan hjelpes ved operasjon, og som ikke klarer å bruke oksygenmaskin. Jeg er derfor veldig godt fornøyd med det. I Sverige har man ved flere sykehus valgt bittskinne som førsteprioritet ved denne behandlingen. Jeg vil stille statsråden et oppfølgingsspørsmål: Når det nå foreligger en del informasjon, dokumentasjon og doktorgrader på dette, kan man regne med at det vil ta veldig langt tid før man kan få konklusjonen på bordet, slik at leger rundt omkring i det ganske land kan få dette vurdert ut fra den objektiviteten som da vil foreligge?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-11-13:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. Jeg har enda et oppfølgingsspørsmål: Hvis nå konklusjonen skulle bli at dette er en fordelaktig behandlingsmåte, en rimelig behandlingsmåte, og som vil gi bredde i tilbudet til norske pasienter, vil da statsråden informere legene over det ganske land om dette via et rundskriv eller på annen måte, slik at man er sikker på at denne eventuelt gode behandlingsmetoden blir godt kjent i legekretser?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-11-13:
Jeg vil få lov å stille følgende spørsmål til helseministeren: «To familier har søkt om bistand i forbindelse med oppfølging av pasientskader skjedd i utlandet. Det familiene ønsker, er hjelp i forbindelse med kostnader og problemer som knytter seg til å få utlevert relevante dokumenter fra de gjeldende sykehus der feilbehandlingene har funnet sted, slik at en kan få vite hva som er skjedd med sitt barn. Sakene gjelder ikke erstatning, men et ønske om å vite hva som er skjedd. Er statsråden, på denne bakgrunn, villig til å se på saken på nytt?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-11-13:
Så vidt jeg kan forstå både av et svarbrev fra helseministeren til undertegnede tidligere og i forhold til helseministerens svar nå, vil den ene familien – den som har fått et handikappet barn som følge av den behandlingen som har funnet sted – kunne få ytterligere bistand. Det svaret er jeg fornøyd med. Men det gjelder den familien. Når det gjelder den andre familien, er jeg ikke så fornøyd med svaret fra helseministeren. Saken er veldig spesiell. Den er spesiell fordi dette er pasienter som er sendt bl.a. fra Rikshospitalet fordi vi ikke hadde et behandlingsopplegg i Norge for den type lidelse som dette omfatter, hypoplastisk venstre hjertesyndrom. Da er spørsmålet mitt: Ser helseministeren overhodet ikke at vi i hvert fall har et moralsk ansvar for å prøve å hjelpe disse familiene til å kunne få et svar? Man ønsker rett og slett i rettssammenheng å kunne få vurdert og få svar på de spørsmålene som man sitter inne med. Det blokkerer man for i disse sakene, fordi man sier at man ikke har noe ansvar juridisk, og vil derfor ikke bistå ytterligere. Men ser ikke helseministeren det moralske ansvaret som vi har for å kunne la foreldrene få et svar?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-11-13:
Nå konsentrerer vi oss om den familien som ikke får ytterligere bistand. Det spesielle er at man har gått til det skrittet at man har fått innhentet en sakkyndigerklæring, og det synes jeg er positivt. Det var det den forrige helseministeren, Tore Tønne, som tok initiativ til. Det spesielle er at når sakkyndigrapporten foreligger, med de påpekninger som ligger der, som er ganske entydige når det gjelder – jeg holdt på å insinuere feilbehandling ved – denne helseinstitusjonen i USA, sier departementet at da kan ikke vi yte mer, da kan ikke vi være behjelpelig med å gå videre. Det synes jeg er rimelig spesielt, i hvert fall med tanke på det som står i denne sakkyndigerklæringen. Det vises også i brev til meg at hvis man ser på det med å kunne yte rettshjelp i saker bl.a. overfor utlandet, henvises det til en § 4, som bl.a. brukes når det gjelder barnebortføringssaker. Da kan man finne en del hjemler for å yte bistand til saker i utlandet. Hvorfor kan man ikke bruke dem i denne saken?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-13:
«Olje- og energidepartementet har lagt fram et utkast til konsekvensutredning av helårig petroleumsvirksomhet fra Lofoten og nordover. Utkastet innebærer at det ikke skal gjennomføres ny forskning. SFT har påpekt at identifisering av kunnskapshull og ny forskning er en forutsetning før det på faglig grunnlag kan treffes strategiske beslutninger om videreføring av petroleumsvirksomheten i Barentshavet. Vil statsråden sørge for at programmet inneholder krav om ny forskning?»
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-13:
Statens forurensningstilsyn skriver i sin høringsuttalelse at programmet delvis vil basere seg på eksisterende og til dels utdatert kunnskap. Det synes jeg det er grunn til å legge merke til. Jeg er glad for at statsråden sier at han ikke har konkludert med henblikk på om det skal foretas ny forskning eller ikke. Vil statsråden gjøre det før programmet settes i verk? Eller vil han konkludere etter at det skisserte programmet er gjennomført?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-13:
En av grunnene til at dette spørsmålet blir stilt, er at mange har tolket deler av det som står i olje- og gassmeldingen, dit hen at den konklusjonen allerede er trukket at man ikke trenger ny forskning før man fatter strategiske beslutninger om petroleumsvirksomhet i Barentshavet. Jeg er glad hvis olje- og energiministeren kan bekrefte at olje- og gassmeldingen ikke skal leses på den måten.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Arbeidet med utredningen av konsekvenser av helårig petroleumsaktivitet, ULB, har sin bakgrunn i Sem-erklæringen. Utredningen har, slik jeg ser det, to formål. Den skal for det første ligge til grunn for Regjeringens behandling av spørsmålet om betingelser og forutsetninger for helårig petroleumsvirksomhet i området, og den skal også være et av grunnlagsdokumentene for den helhetlige forvaltningsplanen. Forslaget til utredningsprogram for denne utredningen har vært ute på høring, og ved høringsfristens utløp hadde vi mottatt 38 høringsuttalelser, inkludert den fra SFT. Jeg synes det er gledelig at så mange har ønsket å komme med innspill i denne prosessen, slik at sluttresultatet kan bli best mulig. En av hovedoppgavene til ULB vil nettopp være å identifisere kunnskapshull. I forslaget til utredningsprogram står det: «Der eventuelle kunnskapshull avdekkes, skal utredningsarbeidet foreslå tiltak for å bedre kunnskapsgrunnlaget, og hvem som skal ha ansvaret for oppfølgingen av disse.» Som nevnt vil ULB også være et bidrag til den helhetlige forvaltningsplanen. Arbeidet med denne planen styres av Miljøverndepartementet. I forbindelse med dette arbeidet har Havforskningsinstituttet og Norsk Polarinstitutt utarbeidet en beskrivelse av miljøet og de levende marine ressurser i området Lofoten–Barentshavet. Miljøbeskrivelsen presenterer de relevante eksisterende data om det marine miljø og de marine ressursene i våre nordlige havområder, samt påpeker kunnskapshull. De sektorvise utredninger som skal utgjøre grunnlaget for den helhetlige forvaltningsplanen, vil baseres på nevnte miljøbeskrivelse. Dette gjelder, i tillegg til utredningen av fiskeriene, skipstrafikk samt ytre påvirkninger. Kommentaren fra SFT om identifisering av kunnskapshull er som nevnt lagt inn som en viktig del av de arbeidene som nå gjøres. De forestående utredningene skal nettopp avdekke mulige kunnskapshull. Jeg mener derfor at det på det nåværende tidspunkt ikke vil være riktig å konkludere at programmet for ULB skal inneholde krav om ny forskning. Jeg vil imidlertid ikke avvise at ny forskning kan være aktuelt, men vi bør avvente sluttføringen av utredningene før vi eventuelt konkluderer med hensyn til behovet for og omfanget av slik forskning. Da har vi det nødvendige grunnlaget for å vurdere hvor en slik forskningsinnsats kan bidra med dypere innsikt og forståelse for viktige prosesser knyttet til petroleumsvirksomhet i de nordlige havområdene.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Jeg tror faktisk at det bare er et spørsmål om prosedyre som gjør at representanten Sørensen og jeg har en meningsutveksling om dette i Stortinget, fordi det er min intensjon å tilføre nødvendig kunnskap også i form av forskningsprogram dersom det skulle vise seg nødvendig. Men konsekvensutredningen skal altså avdekke på hvilke områder disse kunnskapshullene er av en slik karakter at det krever ny forskning, og hvor kunnskapshullene er slik at det gjelder å sammenstille ulike data, stå på skuldrene av de forskningsrapportene som allerede finnes, for å kunne finne ut av et bestemt problem. Jeg kan forsikre om at nettopp kunnskapshull og manglende kjennskap til viktige prosesser vil være et slags fundament for hvordan jeg vil vurdere den videre prosessen med konsekvensutredningen.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Jeg er veldig glad for at representanten Heidi Sørensen gir meg denne anledningen til å bekrefte at det ikke er slik at jeg avviser muligheten for ny forskning. Det er klart at hvis det fremkommer opplysninger som gjør det nødvendig å iverksette forskningsprosjekter eller andre typer undersøkelser for å dekke viktige kunnskapshull, vil jeg ta initiativ til å gjøre det.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Det vil ikke være riktig å ta usikkerhetspåslaget på 3 milliarder kr til inntekt for at en da også kunne ha utredet Tjeldbergodden. Også Tjeldbergodden måtte ha sitt usikkerhetspåslag, som da ville komme de 1,5 milliarder kr høyere. Vi har heller ikke anledning fra myndighetenes side til å pålegge utbygger kostnader, verken med hensyn til utredning eller investering og drift, dersom ikke staten selv skulle gå inn med midler og støtte dette. Jeg anser at det ikke er aktuelt, og at det ikke er spørrerens intensjon. Vi har i konsekvensutredningen bedt om at operatøren gjør grundig rede for alle de utredninger og vurderinger som er tatt i forbindelse med valg av ilandføringssted, herunder hensynet til miljø og økonomi, og hvordan en faktisk har kommet fram til de fire alternativene som til slutt var med i vurderingen.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-11-13:
Min mening er at departementet har fulgt de retningslinjer som er på området, og som representanten nå refererte. I forhold til å ha et reelt alternativ mente vi at en onshoreløsning – en ilandføringsløsning – som et alternativ til offshoreløsning ville gi et nødvendig valg mellom flere alternativ. En skal huske på at på det tidspunktet denne avgjørelsen ble tatt, var det en betydelig kostnadsforskjell mellom ilandføringsalternativet i forhold til offshoreløsningen. Jeg har aldri lagt skjul på at jeg har håpet på at det skulle være mulig å forsvare en ilandføringsløsning. Jeg har da ment at det mest hensiktsmessige er å konsentrere all oppmerksomhet og all utredning omkring det ene alternativet som kostnadsmessig har vist seg så mye mer gunstig enn alle de øvrige.