trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-16:
Eg har stor forståing for dei som meiner at vi må utvikle helsetenestene kontinuerleg, og at det er ingenting som skal skrivast i stein. Da tenkjer eg at det er vel litt merkeleg å seie at eg har forståing for det – det er vel ingen her som er ueinig i det. Det er ein form for bevisst misforståing av grunnlaget for diskusjonen å kome med den typen ting som argument. Det vi snakkar om her, er eit tilbod i ein region der alle kommunane det gjeld, og fylkesting – med stor støtte i befolkninga – meiner at dette er ei god organisering. Så eit spørsmål til Korsberg: Kven skal bestemme? Skal vi som er geografisk plasserte i Oslo, sitje her og bestemme, eller skal ein bestemme dette i helseregionane? Er ikkje poenget her at vi skal begynne å organisere helsetenestene meir retta mot befolkninga, at vi nettopp skal lytte meir til kommunane, meir til pasientane? Når vi da skal organisere tilbodet i denne regionen, skal vi ikkje da lytte til dei folka som bur der, og kva slags erfaringar dei har? Når vi ser korleis forhandlingsforholdet her er, korleis dialogen blir organisert, og kven som sit med det lengste strået, og kven som sit med det korte – når alle kommunane kan gå mot ei løysing og Helse Nord likevel seier at sånn skal det bli – da burde det ringje nokre varselklokkar for dei som har ansvar for dialogen som skal skje mellom kommunane og helseføretaka, i det minste. Og når det er snakk om å fryse: Kunne ein ikkje da i så fall ha foreslått ei tidsramme for kor lenge dette skal førast vidare? Kunne ein ikkje da ha foreslått at ein skal sjå dette i samanheng med sjukehusplanen, som var ein del av diskusjonen? Nei, ein ville ikkje i det heile gå inn på ideen om å føre vidare, uansett atterhald. Det meiner eg viser at fleirtalet er villig til også å leggje ned, også å samlokalisere, og at dei varme orda om dette tilbodet i den regionen ikkje betyr så mykje. Det er fagfolk i Helse Nord ein skal lytte til, det er ikkje befolkninga i Nord-Troms ein legg vekt på i denne avgjerda. Eg ønskjer å stille spørsmålet til helseministeren: Dersom kommunane meiner at dette ikkje gjev eit betre tilbod, kven avgjer? Og så eit spørsmål til dei som har fremja forslag til vedtak I her i komiteen: Kva er det i det forslaget som ikkje er dekt i gjeldande lovverk? Da snakkar eg ikkje om tilvisinga til sjukehusplanen. Kva er det? Er det noko som helst der som ikkje allereie er dekt i vedtak som er gjorde i denne salen?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-16:
Eg trur i det minste statsråden bør kunne ta kontakt med Helse Nord og seie: Vent, så ser vi dette i samanheng, f.eks. med den store helse- og sjukehusplanen. Det å starte ei nedlegging, ei samlokalisering, no ville jo vere det motsette av det helseministeren her tar til orde for. Det helseministeren i grunnen seier, er at dette skal sjåast i ein stor samanheng, og da synest eg det er spesielt viss ein da seier det er greitt å gjere store endringar for innbyggjarane i Nord-Troms, med så stor støtte som ein har frå kommunane, fylkestinget og befolkninga no. Og det er jo det dette handlar om, det som det kokar ned til: å lytte til befolkninga. Og det er befolkninga som her føler at dei har eit dårleg forhandlingskort. Ein må lytte til befolkninga og sjå kor interessante sjukestuene er i dag og i framtida.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-16:
Eg følgjer tenkinga til ministeren på fleire område, men det er eit område som eg synest er veldig uklart, og som eg ikkje klarer å vere med på reint logisk. Ein tenkjer her at det skal vere tommel opp som regjerer. I staden for at ein skal kome med peikefingeren, skal ein heller fremje gode vanar tidleg hos barn og unge slik at ein på ein måte får motivert dei til betre liv. Med all den kunnskapen som ministeren har om forsking og den tilgangen han har til fagfolk: Viss ministeren tar det innover seg og tenkjer no i eit reint folkehelseperspektiv, finst det nokre gode grunnar til at ein fjerna frukt- og grønt i?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-06-16:
Det nærmer seg slutten på en lang debatt, og det nærmer seg også slutten på stortingssesjonen. Det kan jo være bra at det er en lang sommerpause foran oss, slik at flertallets representanter kan bruke tiden godt til å reise rundt i Kommune-Norge og danne seg et bilde av hvordan virkeligheten faktisk fortoner seg der ute. For det bildet vi får malt fram av flertallet i denne salen i denne debatten, er et bilde jeg tror veldig mange kommunepolitikere ikke kjenner seg igjen i. Å bruke tiden godt i sommerpausen kan være en god anbefaling – og faktisk lytte til hva som rører seg der ute, bl.a. i Bergen. Jeg mener at saksordfører Njåstad forsøker å avspore debatten når han hevder at representanten Helga Pedersen har lagt skylden for situasjonen der på Bergen kommune. Faktum er at Bergen ville ha kommet vesentlig bedre ut med det kommuneopplegget som Arbeiderpartiet har skissert. Det å forsøke å avspore debatten på det viset er bare for å kamuflere at det at Bergen fortsatt har en svært krevende situasjon, er noe som kommer som et resultat av det kommuneopplegget regjeringspartiene har lagt opp til. Jeg synes også at Njåstad er noe lettvint når han omtaler endringer i selskapsskatten som at det er det opp til hver enkelt kommune å avgjøre hvordan de skal komme ut av, finne løsningen nærmest på egen hånd. Hvis man reiser litt rundt i Kommune-Norge, ser man at beslutninger knyttet til bedriftsetableringer og hvordan dette slår ut for kommuneøkonomien, er noe som er langt ute av hendene på veldig mange ordførere, særlig i Distrikts-Norge. Jeg opplever at kommunepolitikere jobber iherdig hver eneste dag for å tiltrekke seg mer virksomhet, nyetableringer og næringsutvikling. Men det tiltaket regjeringen her legger opp til, vil bare være med på å forsterke forskjellene mellom de områdene som allerede i dag suger til seg kompetanse, arbeidskraft og næringsliv bort fra distriktene som allerede har en krevende situasjon. Så en positiv kommentar til slutt, og det gjelder merknaden på side 56 i innstillingen. Der beskriver nær sagt et samlet storting den krevende situasjonen svært mange kommuner opplever knyttet til barnevernstiltak i barnerike enkeltfamilier, hvor bostedskommunen bærer et betydelig ansvar selv om tiltakene gjennomføres i andre kommuner. Jeg er glad for at Stortinget på den måten uttrykker forståelse for den situasjonen. Jeg kunne gjerne ha tenkt meg å høre statsråd Sanner, når Stortinget er så tydelig i sin tilbakemelding om denne saken, bekrefte at dette er noe som blir fulgt opp overfor fylkesmennene. Egentlig burde man på sikt ha jobbet fram en mer permanent løsning for disse sakene.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-06-16:
Jeg tillater meg bare på tampen av debatten å dra ut to tråder fra replikkordskiftet med statsråden, hvor man på den ene siden gledelig nok slår fast at det justisministeren i en tidligere debatt har tatt til orde for, ikke er regjeringens koordinerte syn, men at det tvert imot er slik som statsråden i denne debatten har slått fast, at barn som er vitne til vold, blir minst like hardt rammet som barn som blir utsatt direkte for fysisk vold. Det som da henger igjen i løse lufta, er hvor godt dette arbeidet egentlig er koordinert i regjeringen, all den tid det kommer sprikende signaler fra statsråder i så viktige spørsmål, som burde vært enkelt å få ryddet av veien. Så til den uttalelsen som Horne gjentatte ganger har kommet med i denne debatten, om at det å utarbeide lokale handlingsplaner mot vold i nære relasjoner må være opp til kommunene selv. Det høres tilforlatelig ut, men her uttales det nærmest som et hellig prinsipp. For hvorfor er det så viktig at nettopp i denne saken skal det være opp til kommunene selv å avgjøre? Jeg har hørt konkrete eksempler på kommuner som i nyere tid har iverksatt handlingsplan mot vold i nære relasjoner, som har fanget opp barn som har vært utsatt for kanskje overgrep, eller iallfall omsorgssvikt, takket være at man har bevisstgjort dem som jobber opp mot barn, og at man ikke minst har fått bedre øvelse i hvordan man kan håndtere sånne situasjoner. Kommuner som ikke gjør dette, risikerer å miste denne muligheten til å fange opp barn som har det vondt. Så vet vi alle sammen at statsrådens eget parti ikke nøler med å bruke statlig pekefinger overfor kommunene i saker som er viktige for dem, bl.a. eldreomsorgen. Dagens eldreomsorg skal ifølge Fremskrittspartiet erstattes med en statlig eldreomsorg. Hvorfor gjør man det på dette feltet? Jo, fordi det er viktig for Fremskrittspartiet. Da blir jeg fristet til å spørre: Hvorfor er det ikke like viktig for Fremskrittspartiet å gi uttrykk for at dette er noe vi faktisk forventer at kommunene gjør? Jeg har forståelse for at statsråden ønsker å kjøpe seg tid, men vi kunne ha forventet et høyere innsatsnivå på dette området. For de barna som er rammet av dette, haster det veldig, og den tiden statsråden ønsker å kjøpe seg, er det ikke sikkert at disse barna har.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-06-16:
Det har kommet påstander både fra enkelte aktører og fra SV – bl.a. det som ble presentert på talerstolen – i denne saken om at visse deler av kriteriene som Stortinget stilte i digitalradiomeldingen, ikke er oppfylt. Vi har ikke noe annet valg som stortingsrepresentanter enn å stole på at regjeringen og Medietilsynet, som har foretatt denne evalueringen, både har gjort de nødvendige vurderingene og har kvalitetssikret dem. Jeg hører hva statsråden sier fra talerstolen, men like fullt rettes det spørsmål knyttet til andelen som lytter på DAB. Derfor vil jeg gjerne høre statsråden en gang til forsikre Stortinget om at alle de vilkårene som ble stilt i 2011, nå er oppfylt, og at Stortinget på den måten kan føle seg trygg på at man fatter det riktige vedtaket om slukking i 2017.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-06-16:
Jeg har bare en kort merknad fra Arbeiderpartiets side. Vi slutter oss til kommentaren knyttet til SVs forslag om DAB-lytting som kom fra komitéleder Svein Harberg, om at det jo ikke har noe å gjøre med det vedtaket vi i dag skal fatte, men at det i og for seg kan være interessante opplysninger å få brakt på det rene, fordi dette også kan være med og hjelpe radiokanalene til å forstå bildet når det gjelder hvordan man skal sikre at folk blir med over, og ikke minst at de små lokalradioene blir med over på en forsvarlig og god måte. En oppfordring til statsråden – jeg ser hun har tegnet seg som neste person på talerlisten – kan være eventuelt å komme tilbake til Stortinget, f.eks. i statsbudsjettsammenheng, med noen opplysninger knyttet til det, uten at det skal være noe som er en del av denne diskusjonen. Men det kan være nyttig informasjon å ha med seg. Så vil jeg minne om at det fortsatt er en stund igjen fram til 2017, og den utviklingen vi har sett på området så langt, koblet sammen med at vi ser at kriteriene som ble stilt i digitalradiomeldingen, nå er oppfylt, gjør oss trygge på at vi kommer til å være på riktig plass når man begynner å slukke FM-nettet fra 1. januar 2017. Men det krever også betydelig innsats, og jeg tror nok at det er aktører her som har satset på at Stortinget ikke skulle stå for det som ble sagt i 2011, og enda ikke har utnyttet potensialet til å oppfordre egne lyttere til å komme over på DAB, kjøpe DAB-radio, og sikre at de gjennom det får et godt marked for å drive kommersiell radio også i framtiden. Samtidig pågår det utbygging av DAB-nettet den dag i dag, og det skal det gjøre helt fram til slukkingen av FM-nettet setter i gang i 2017. Blant annet er det planlagt to nye store, sterke sendere i Oslo- og Akershus-området, som skal bidra ytterligere til bedre dekning, sånn at er det huller i dag som bør tettes, føler jeg meg trygg på at aktørene sørger for at det skjer. Så registrerer jeg med glede at også representanten Ib Thomsen erkjenner at Internett har kommet for å bli. Jeg føler meg dog mer usikker på, når jeg hører retorikken fra Fremskrittspartiet, om de har det synet også på regjeringsdeltakelse: at Fremskrittspartiet har kommet i regjering for å bli.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2015-06-16:
Representantforslaget fra Venstres Terje Breivik, Trine Skei Grande, Ola Elvestuen og André N. Skjelstad dreier seg om å styrke retten til ettervern, og de foreslår tre ting for å oppnå det. Først vil jeg takke komiteen for en grei saksordførerjobb. Vi er alle enige med forslagsstillerne om at et ettervern må fungere best mulig, og vi deler også bekymringen som representantforslaget har i seg for at det ikke bestandig gjør det. For det er nødvendig med et godt og forutsigbart ettervern, slik at overgangen fra barn til voksen blir så smidig som mulig. Barna vi snakker om her, er en sårbar gruppe, og de skal og bør ivaretas best mulig. Komiteen har fått svar fra statsråd Horne om de forslagene som ligger i representantforslaget, og slutter seg i hovedsak til hennes svar. Det er likevel grunn til å være bekymret over at ettervernet ikke alltid fungerer godt nok. Det er dessverre altfor mange tilbakemeldinger om det. Selv om grensen for å motta ettervern nå er 23 år og de som sier nei til tilbud, skal følges opp videre og kontaktes, vet vi at det ikke skjer bestandig. Derfor er det viktig at barnevernet er mer aktivt, prøver å fange opp dem som ikke får et godt nok tilbud, og ser om tilbudet kan bedres. Jeg vil også nevne at Fylkesmannens ansvar for at kommunene faktisk følges opp, er et viktig kontrollpunkt. Det er Statens helsetilsyn som har det overordnede faglige ansvaret, og her ber komiteen spesielt om at Statens helsetilsyn ser på ettervernet som en tilsynsoppgave nå, siden både barnevernsloven og fosterhjemsomsorgen er under revisjon. Det er et ønske fra komiteen. Det er viktig med økt oppmerksomhet på barn over 18 år. Det er komiteen helt enig om. Men komiteen er av den mening når det gjelder forslaget, at vi bør vente på den gjennomgangen statsråden har varslet av barnevernsloven og fosterhjemsomsorgen. Vi forventer at ettervern vil være en naturlig del av det arbeidet. Komiteen er stort sett enig, men vi deler oss når det gjelder forslaget om en handlingsplan nå eller ikke. Kristelig Folkeparti vil ha en handlingsplan nå, mens resten av komiteen vil avvente og se om den varslede gjennomgangen ivaretar det, og heller komme tilbake til det hvis det er nødvendig, når sakene behandles. Det betyr ikke at komiteen mener at ettervernet fungerer godt nok, men vi mener at saken bør sees på i en helhet. Jeg regner med at Kristelig Folkeparti vil underbygge sitt forslag selv, men jeg vil allerede nå si at Arbeiderpartiet etter en vurdering har bestemt at vi vil støtte forslag nr. 3, fra Venstre, om en bedre kommunal kontroll.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2015-06-16:
Statsråden var inne på at skolegang er en viktig del av et godt ettervern. Forskning viser at barnevernsbarn ofte trenger lengre tid på å fullføre utdanningsløpet – de lykkes veldig ofte med det, når det legges til rette for det. Regjeringa varsler et krav om skolestøttende tiltak, bl.a. innføring av skoleansvarlig. Så har Arbeiderpartiet stilt spørsmål om de kravene også skal gjelde for ideelle og private barnevernsinstitusjoner. Vi får til svar fra BLD at man oppfordrer til å innarbeide krav til skolestøttende tiltak i institusjonene, at det er tilbud om å ta del i kompetansetiltak som er utarbeidet, og at det nå jobbes med å innarbeide slike krav i anbudskontraktene. Jeg spør statsråden: Når regner statsråden med at det vil være på plass? Regner statsråden med at det vil bli mulig å pålegge ideelle og private institusjoner en skoleansvarlig?
Mette Tønder (Høyre), 2015-06-16:
Først vil jeg takke forslagsstillerne for at de tar opp et viktig tema, og statsråden for å vise engasjement i denne saken ved å gi et utdypende og grundig svar. Jeg vil tro at de fleste har lest blogginnlegget til 16 år gamle Rita Hansen forrige uke. Hun begynner det noe spesielle innlegget med at «jeg er en jente på 16 år». Videre: «Jeg har bodd under barnevernet i 14 år, og har vært på barnehjem, beredskapshjem og fosterhjem. Jeg bor nå på en barnevernsinstitusjon på en «omsorgsparagraf». Her har jeg fått vite at jeg skal bli i to år til, til jeg er 18 år og skal ut helt alene i verden.» Hun fortsetter med å be om en familie. Hun skriver at «jeg leter etter et sted jeg kan kalle hjemme og føle normalitet». Og videre: «Jeg ønsker å være med på familiemiddager og vite at jeg har noen 100 % å feire jul med, både nå som 16 åring, og senere når jeg er kanskje 24. Barnevernet sier det er for sent å lete etter fosterhjem, der fosterhjemstjenesten er laget for å være voksenpersoner som skal være som din «mor og far». Jeg vet at personene jeg søker etter ikke skal være min mor, eller min far. Men at disse menneskene kan være hjemme for meg, og ta et omsorgsansvar.» Dette er en tøff jente, med et sårt spørsmål – en jente som ber om hjelp til å takle overgangen fra en tøff barndom til et voksenliv. Vi har i dag et regelverk om ettervern fram til 23 år. Det skal begrunnes særlig. Barnets beste skal legges til grunn dersom en avslutter tiltak når barnet er 18 år eller avslår søknad om ettervern. Ettervernrundskrivet ble revidert i 2011. Det ble tatt inn at ungdom som takker nei til ettervern, skal kontaktes når de fyller 19 år, for å høre om de fortsatt mener det samme. Det er viktig at barna vi tar ansvaret for, opplever stabilitet, og at de lyttes til. Det skal utarbeides individuell plan for de barna som har behov for langvarige og koordinerte tiltak eller tjenester. Denne bør også inneholde hvordan hverdagen skal se ut etter at den store myndighetsdagen er feiret. Forslagsstillerne ber om at ettervernet rettighetsfestes. Dette skal vurderes i gjennomgangen vi nå har av barnevernsloven. Her skal det vurderes om hele barnevernsloven skal rettighetsfestes. Denne konklusjonen ser vi fram til. Jeg kjenner ikke historien eller hvilke vurderinger som er gjort i saken som jeg startet mitt innlegg med. Derfor skal en være forsiktig med å trekke konklusjoner. Det som allikevel er viktig å presisere, er at det innenfor dagens regelverk finnes hjelp som gjør at barn ikke skal måtte frykte for 18-årsdagen sin. Det er viktig at dette følges godt og tett opp i kommunene, slik at alle barn der ute føler trygghet, også for framtiden etter myndighetsdagen.
Mette Tønder (Høyre), 2015-06-16:
Et krisesenter skal være et midlertidig oppholdssted, en trygg havn for mennesker som opplever vold i nære relasjoner. I 2010 ble tilbudet lovfestet, og det er nå foretatt en evaluering av tilbudet i kommunene. Det er i stor grad denne evalueringen dette representantforslaget bygger på. Statsråden har i sitt innlegg påpekt at hun har satt i gang et arbeid med å vurdere rapporten og hvordan den skal følges opp. Det er viktig når vi jobber med denne loven også å huske på en annen stor sak som går i Stortinget for tiden, nemlig kommunereformen og innholdet av denne. Skal vi ha en kommunesektor som gis mulighet til å finne de gode løsningene for innbyggerne sine, og skal vi flytte oppgaver nærmere innbyggerne våre, må vi ikke detaljstyre for mye. Legger vi for detaljerte planer for hvordan en oppgave skal løses, kan vi miste de lokale gode løsningene på veien. Når det er sagt, er det viktig at kommunene våre følger opp voksne og barn som opplever at hjemmet deres blir en krigssone, på en kvalitetsmessig god og samordnet måte. Krisesenteret bør være et sted man oppholder seg en kortere stund – en overgang fra det utrygge til det trygge. Her vet vi at det er store utfordringer i kommunene våre. Flere steder er det lett å komme inn på krisesenteret, men å få hjelp til å reetablere seg og gå videre i livet er mer komplisert. I de verste tilfellene fører dette til at noen går tilbake til en voldelig ektefelle. Det føles mer trygt enn å gå en skummel tid i møte – uten bolig, jobb og egen økonomi. Det er laget en egen sosial boligstrategi, Bolig for velferd, og bevilget mer penger til boliger for vanskeligstilte, men det kreves også en vilje i kommunene til å samordne tjenestene sine. Barn har egne rettigheter og trenger spesiell oppfølging. Statsråd Horne sier i sitt svarbrev at hun er bekymret for antall barn på krisesentrene og har bedt Bufdir gå gjennom tilbudet til barn på krisesentrene nærmere, inkludert barns rett til hjelp fra andre tjenester. Det er viktig at barn ses spesielt. Selv om den foresatte som er med, velger å reise hjem til en voldelig ektefelle, er ikke dette et valg han eller hun umiddelbart kan ta på vegne av barna sine. Det er viktig å huske at Høyesterett har likestilt det at barn vokser opp med vold i familien, med at de blir utsatt for volden direkte. Barns rettighet til å vokse opp uten vold er og skal være sterk og må følges opp. I evalueringen av loven reises spørsmålet om reisevei til krisesentrene. Jeg kommer selv fra en kommune som samarbeider om et krisesentertilbud på Romerike. Her har vi bygget et nytt og moderne krisesenter, som vi er svært stolte av. Nittedal hadde ikke klart å gjøre dette alene. Reiseveien blir noe lengre, men vi har et moderne krisesenter med god sikkerhet å tilby dem som trenger det. Noen synes faktisk også at det er greit å komme litt unna når de rømmer fra vold og overgrep. Med lengre reisevei blir det naturligvis enda viktigere å gjøre oppholdet så kort som mulig for å få normalisert hverdagen til familien. Igjen er det viktig med godt samarbeid mellom kommunen og senteret.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Det er eit veldig godt representantforslag som Venstre har fremja i denne saka. Det er veldig avgjerande at ungdom som har barnevernserfaring, vert sikra gode tiltak frå barnevernet òg etter at dei har fylt 18 år. Vi veit at det ikkje er tilfelle i dag. Altfor mange får ikkje den hjelpa og støtta som dei har behov for, og det kan få alvorlege konsekvensar for livet deira. Eg merkar meg at fleirtalet i komiteen viser til den varsla gjennomgangen av barnevernslova og fosterheimsomsorga, og ut frå det vil ein ikkje støtta dei enkelte forslaga som ligg i representantforslaget. Senterpartiet har vurdert særleg det som var forslag 1 i representantforslaget, men som no er levert inn som forslag nr. 2, i eit laust forslag frå Venstre, om å be regjeringa styrkja lovverket slik at unge med tiltak etter barnevernslova får rett til tiltak fram til fylte 25 år. Vi har diskutert det fram og tilbake, men vi registrerer at i dag har Venstre endra forslagslyden litt, der ein ber om ei sak – altså ber regjeringa fremja eit forslag om å styrkja lovverket slik at vi får dette tilbake igjen til Stortinget. Då vil Senterpartiet støtta forslag nr. 2, frå Venstre, og vi tar stilling til innhaldet i det forslaget når og om det forslaget kjem til Stortinget. Vi vil òg støtta forslag nr. 3, frå Venstre, som vart levert inn i dag, om å sikra den interne kontrollen til kommunane. Og vi vil òg støtta forslaget som vart tatt opp av Kristelig Folkeparti i innstillinga, om å leggja fram ein handlingsplan for ettervern for ungdom med barnevernserfaring.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Eg skal ikkje vera så lang. Vi sit ikkje i komiteen, men dette forslaget frå Arbeidarpartiet synest eg er eit veldig viktig forslag. Vald i nære relasjonar er eit stort samfunnsproblem og eit stort helseproblem, og det er fremja ei rekkje forslag for å styrkja kvaliteten i tilbodet. Det er ikkje lenge sidan dette vart ei lovpålagd oppgåve for norske kommunar å tilby. Eg høyrer det vert problematisert i høve til kommunestørrelse, men dette er typisk eit tilbod som det er heilt greitt å kunna samarbeida om. Senterpartiet vil stemma for dei mindretalsforslaga frå Arbeidarpartiet som ligg i innstillinga, og eg ville berre melda det frå talarstolen.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
I svaret til komiteen skriv statsråden: «Å gripe inn i utredningsprosesser som nettopp skal kunne gi det faglige beslutningsgrunnlaget(…) kan ha betydelige både faglige og økonomiske konsekvenser.» (…) Spørsmålet mitt er: Er det slik at sjukehus og helseføretak i Noreg kan greia ut og setja i gang utgreiingsprosessar om kva som helst? Finst det ikkje eitt eksempel der statsråden meiner ein kan gripa inn ifrå departementet si side og seia at dette er ikkje så lurt, for dette vil ikkje vera politisk akseptabelt?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Takk for svaret. Eg har eit spørsmål om vedtak 108/2008, som òg står referert i innstillinga, som er gjort i Helse Sør-Aust, om at «akuttfunksjoner for kirurgi, ortopedi og andre spesialiserte funksjoner i et sykehusområde som hovedregel skal samles på ett sted, men det åpnes for tilpasninger». Dette vedtaket har eg høyrt har vorte referert i mange helseføretak, i Helse Sør-Aust, i Innlandet, i Vestre Viken, i Sørlandet, og det ligg òg til grunn for samlinga i Oslo universitetssjukehus. Eg har fått mange spørsmål om dette vedtaket frå 2008 faktisk er styrande. Kan statsråden bekrefta eller avkrefta at dette 108-vedtaket ligg til grunn og på ein måte skal vera hovudregelen for både OUS og andre helseføretak i Helse Sør-Aust framover?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Takk. Eg har eit siste spørsmål. Statsråden sa i sitt innlegg at det nye sjukehuset planlegg med 30 pst. mindre areal, utan å seia kor stor kapasitet som er i forhold til dagens sengetal. Det går ein debatt om beleggsprosent i norske sjukehus, og eg vil spørja om kva beleggsprosent det nye sjukehuset, OUS, planlegg for på Gaustad.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Først vil eg retta ein takk til representantane frå SV, som har løfta denne saka til Stortinget. Det er ei sak som vi har vore engasjerte i tidlegare, men som no viser seg ikkje å få den føreseielegheita som har vore Stortinget sin vilje. Senterpartiet er klare på at dagens sjukestuer i Nord-Troms framleis må sikrast finansiering for vidare drift på den måten det er organisert i dag, og vi støttar forslaget frå mindretalet. Det vert lagt vekt på, av representantar frå Høgre og Framstegspartiet, at ein i ein nasjonal helse- og sjukehusplan skal gå vidare og beskrive meir om kva slags samordningsprosjekt og kva slags avtale som kan sikra eit desentralisert sjukehustilbod. Veit ikkje Stortinget om kva som ligg i dagens lovverk? Eg begynner jo å lura. For både helseføretakslova, spesialisthelsetenestelova og helse- og omsorgstenestelova er tydelege på føretaket si plikt til å inngå samarbeidsavtaler, og lova definerer òg kva dei avtalane skal innehalda. Når fleirtalet viser til forslaget frå Høgre, Framstegspartiet osv., er jo det eit forslag utan verdi i denne samanhengen. Det gjentar berre det som er dagens lovverk, og slår inn heilt opne dører, men det sikrar ikkje sjukestuene i Nord-Troms på nokon som helst måte ut ifrå det som er problemstillinga. Dei ber i forslaget om at befolkninga i Nord-Troms får likeverdige spesialisthelsetenester. Men viss ein les formålsføresegna i helseføretakslova og i spesialisthelsetenestelova, står det heilt klart at ein skal sørgja for at tenestetilbodet vert likeverdig og tilpassa pasienten sitt behov, og at det vert gjort tilgjengeleg for pasientane. Så dette er ikkje noko ein treng eit forslag om. Forslaget som vert lagt fram av fleirtalet som ei løysing, vart òg slakta av den aksjonsgruppa som er etablert for sjukestuer i Nord-Troms, som er ei breitt samansett gruppe av representantar frå SV, Arbeidarpartiet, Kystpartiet, Høgre og Senterpartiet og av ulike faggruppe. Dei har vurdert forslaget frå fleirtalet, og dei skriv i ein e-post til oss at dei ikkje kan sjå at situasjonen for sjukestuene i Nord-Troms er meir avklart med dette forslaget. Det er jo dette som er sanninga. Difor kjem Senterpartiet heller ikkje til å stemma subsidiært for forslaget frå fleirtalet, for det er det forslaget som er fremja frå mindretalet i komiteen, som ville ha ført til ei avklaring for vidare drift og finansiering av sjukestuene i Nord-Troms. Når det gjeld dette med at ein nasjonal helse- og sjukehusplan skal innehalda føringar for samarbeidsprosjekt: Når vert ein nasjonal sjukehusplan vedtatt? Det vert nesten eitt år til. Det kjem til å verta altfor seint for denne saka. Dessutan er den samarbeidsplikta som i dag er, nedfelt i lova. Ein kunne heller ha brukt energi på å sørgja for at helseføretak og kommunar klarer å realisera den plikta som ligg i dagens lovverk.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Eg lytta til førre replikkrunde, då statsråden omtalte dette med kven som kan ha vetorett og ikkje. Eg har eit spørsmål ut frå det som er vorte sagt, om statsråden synest det er ein fornuftig og klok måte å gå inn i ein samarbeidsavtale på slik som helseføretaket har gjort, der ein set krav til samarbeidet og finansieringa ved å vera heilt tydeleg på at då må det skje ei sentralisering, og at tiltaket må etablerast på éin spesiell plass. Synest statsråden at det er klokt å agera på den måten som føretaket har gjort?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Eg kan følgja veldig mykje av denne debatten frå begge sider, for eit samarbeid mellom helseføretak og kommunar skal jo ideelt sett skje gjennom ein dialog. Bakgrunnen for saka er at det ikkje har gjort det, bakgrunnen er at det har kome eit diktat frå føretaket der kommunane har følt seg hjelpelause. Difor er det fremja ei sak i Stortinget om dette. Det er jo slik at alle kommunar, fylkesting og fagfolk lokalt ønskjer ei vidareføring av sjukestuedrifta slik ho er i dag. Dei beskriv det som ein suksessfaktor i dei fire kommunane, og at både befolkninga, fagfolk og politikarar meiner at det er ei slik organisering som gir kommunane best beredskap, sparer pasientane for lange, slitsame reiser og gir befolkninga tryggleik for at dei får hjelp raskt om dei blir sjuke. Føretaket har – tidlegare i alle fall – stilt krav om ei sentralisering av tilbodet. Når statsråd Høie vert utfordra i dag, når representanten Kjenseth er på talarstolen og seier at vi no skal sikra morgondagens tilbod, og når Høie på talarstolen ikkje kan garantera for vidare drift som i dag fordi det kunne vera ein garanti for dårleg kvalitet, meiner eg det er grunn til å spørja direkte: Om det er slik at statsråden og dei andre som har sagt liknande, meiner at det er dårleg kvalitet på dagens tilbod, må dei seia det i klartekst, for då veit jo ikkje befolkning og fagfolk i Nord-Troms sitt eige beste. Eg synest det er litt pussig å gi slike signal når ein har som høgaste leiestjerne å skapa pasientane si helseteneste. Eg synest faktisk det burde dementerast: Er det slik at ein meiner at dagens tilbod har så dårleg kvalitet at ein er nøydd til å sentralisera tilbodet?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Ei presisering, i og med at statsråden og andre gjentatte gonger har omtalt forslaget frå mindretalet som eit forslag som vil gi kommunane vetorett på dagens ordning: Det er – slik som representanten Tove Karoline Knutsen sa – ikkje tilfellet. Viss ein les teksten, skriv ein at ein skal vidareføra sjukestuene ut ifrå ein modell som kommunane sjølve finn føremålstenleg. Det treng ikkje nødvendigvis vera akkurat sånn, men det må vera det som kommunane synest. Og når ein les helse- og omsorgstenestelova § 6-1, står det at det er kommunestyret som skal inngå samarbeidsavtale med helseføretaket. Meiner ein at ein skal inngå ein avtale som ikkje er føremålstenleg for kommunane? Det er jo dette forslaget som hadde sikra kommunane i denne saka, og forslaget frå fleirtalet nemner ikkje ordet «sjukestue» i det heile.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
I folkehelsemeldinga har regjeringa slutta seg til det globale målet om minst 10 pst. reduksjon av skadeleg forbruk av alkohol innan 2025. Eg har spurt statsråden tidlegare om kva regjeringa vil setja i verk av tiltak for å nå dette målet, og då var svaret dei normerte reglane for inndraging av skjenkebevilling. Utover dei normerte reglane: Kva slags tiltak vil statsråden setja i verk for at målet om 10 pst. reduksjon av skadeleg forbruk av alkohol skal vera oppnåeleg?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Det har vorte sagt ein del ting i innlegga som eg må kommentera. Til representanten Hoksrud og taxfree: Det er dokumentert ut frå tal at det er problematisk fordi ein undergrev Vinmonopolets stilling. Det er jo ei hovudlinje i alkoholpolitikken vår, og dersom endringar fører til at ein undergrev Vinmonopolets stilling, synest iallfall fleirtalet at det er problematisk. Når det gjeld skjenketid og den maksimale skjenketida i kommunane: Sjølv om vi ikkje støttar forslaget, er det sant, det som står i merknadene, at det er gjort nasjonale undersøkingar der ein har samla informasjon frå mange kommunar og byar i Noreg som viser samanhengen mellom vald og skjenketid. Det er jo slik at det er ei maksimal skjenketid, og kvar kommune er ansvarleg i alkoholpolitikken og kan vedta lokale føresegner innanfor den maksimaltida. Når det vert sagt at ein ikkje kan gå inn på desse forslaga fordi ein har ein avtale, må nokon fortelja kva for eitt av desse forslaga som vil trua hovudlinjene i alkoholpolitikken. Det er ikkje eitt av dei som vil trua hovudlinjene i alkoholpolitikken. Slik sett kan vi stemma for dei, alle mann. Til representanten Wold om dette med lokkeprisar for alkohol: I den saka er vi berre ueinige. At ein skal lokka ungdom med billigare alkohol for å få dei til å gå på byen, synest eg er eit veldig dårleg forslag. Til slutt eit par kommentarar til dette med forbruksdrivande produktinformasjon og om ein kan regulera det: Eg sa i innlegget mitt at det finst måtar å gjera dette på som ikkje nødvendigvis treng å bety ei lovendring, men at vi kan løfta i flokk. Mi erfaring – eg må innrømma det – er at eg kvir meg for å gå ut i media og snakka om alkohol. Eg får så mange negative tilbakemeldingar, og det er det einaste området i politikken der samfunnet reagerer slik. Eg har tenkt at eg kanskje skal slutta, men eg har valt å ikkje gjera det, men eg har jo måtta skjerma ungane mine frå å lesa e-posten min etter at eg har sagt ein del ting om alkohol. Så at det er ein flodhest i glasburet, og at vi har eit samfunn der vi ikkje kan snakka om alkohol, synest eg er trist, når det faktisk er eitt av dei største helseproblema vi har. Det trur eg vi alle kan ta med oss.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Ja.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Ein liten kommentar til dette med profesjonsnøytralitet: Eg har respekt for at dette er eit krevjande felt, så då eg fortalde om mi bekymring for dei mange som døyr aleine, var ikkje det ein direkte kritikk mot regjeringa, for det har jo vore slik i mange år – for all del. Men eg synest det vert ein lettvint retorikk å visa til profesjonsnøytralitet. Det er sikkert mange argument for det, og det er mange argument mot det. Sjukehusa har ein profesjonsnøytral lov. Det er ingen lov som seier at det må vera legar eller sjukepleiarar på sjukehusa – ikkje sant – men likevel er det jo det. Det som var mitt bodskap, er at ein òg må sjå på grunnbemanninga. Mange stader er det god kompetanse, men vi må òg sjå på grunnbemanninga.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Først vil eg takka for at statsråden kritiserer forslaget, for då kan vi iallfall debattera det. Det er ikkje alle som gjer det. Eg har eit spørsmål som går på nasjonal helse- og sjukehusplan. Statsråden og regjeringa seier at ein kan ikkje endra føretaksmodellen før ein har fremja ein nasjonal helse- og sjukehusplan og den har vorte vedtatt og verkar. Kvifor er dette eit kriterium no og ikkje i 2011, då Høgre fremja forslag om å avvikla føretaksmodellen? Og i forlenginga av det: Når – årstal – vil regjeringa fremja forslag om å endra føretaksmodellen eller avvikla den?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Det var representanten Kjenseth som i ein kommentar til innlegget mitt om at føretaksreforma hadde vorte innførd på veldig kort tid og på ein udemokratisk måte, meinte at det var like udemokratisk å avvikla ho med eit representantforslag. Eg vil presisera at vi ikkje avviklar reforma gjennom eit representantforslag, vi ber om at regjeringa fremjar ei sak om ein ny helseforvaltningsmodell. Det er den store forskjellen. Eg synest ikkje den kritikken var heilt reell. Heilt kort til slutt, som ei forlenging av replikkvekslinga med statsråden: Ein nasjonal helse- og sjukehusplan vil verta vedteken av Stortinget i 2016. Viss planen skal verka før ein gjer noko med føretaksmodellen, spørst det kor mange år regjeringa tenkjer seg. Ein kjem i alle fall godt forbi neste stortingsval, og kanskje må det verka i tre–fire–fem år – det er det ikkje sagt noko om. Derfor var spørsmålet mitt når regjeringa ser føre seg at det skjer – men vi får kanskje berre venta og sjå.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
Når det gjelder skulefrukt, har statsråden sjølv opplyst til Stortinget at etter at ordninga med gratis frukt og grønt vart fjerna, er det berre 4 pst. av ungdomsskuleelevane som nyttar seg av tilbodet, og berre 37 pst. av skulane har dette som eit tilbod. Så varslar statsråden i meldinga at ein vurderer alternativ bruk av midlane som vert løyvde til skulefruktordninga. Er det då slik at regjeringa varslar at ein skal avvikle heile abonnementsordninga og den subsidierte ordninga for skulefrukt? Og i tilfelle, ser ein ikkje som helseminister at dette er eit dårleg folkehelsetiltak?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-06-16:
I 2014 gav Høgskolen i Oslo og Akershus ut ein kunnskapsgjennomgang om sosiale helseforskjellar og tiltak mot dette. Der slår ein fast at i det mest likskapsorienterte samfunnet i verda, i den mest velståande augeblinken i historia, er det tett kopling mellom kven ein er og kva helse ein kan forventa å få. Ulikheitene i Norden er ikkje mindre enn i Storbritannia, som har høgare inntektsforskjellar enn oss. Det interessante i denne kunnskapsgjennomgangen er at røyking vert dratt fram som ei årsak. Tobakksbruk er den enkeltfaktoren som i størst grad bidrar til sosiale ulikskapar i Noreg. I innstillinga, som er på 70 sider, skriv regjeringspartia sju linjer om tobakk. Til samanlikning skriv ein to heile sider om mobil-helse. Noreg har vorte kritisert for å sakka akterut i det tobakksførebyggjande arbeidet. Nøytrale tobakkspakningar er vel og bra, men eg må minna om at Høgre–Framstegsparti-regjeringa straks fjerna forslaget vårt om bevillingsordning for tobakkssal, som Stortinget vedtok under den raud-grøne regjeringa. Dette vart den gongen beskrive i høyringane som det viktigaste tiltaket for å kunna hindra det omfattande salet av tobakksprodukt til mindreårige. Eg synest det er bekymringsfullt at det tobakksførebyggjande arbeidet vert så lite omtalt. Folkehelsemeldinga har òg vorte kritisert for ikkje å omtala tannhelse. Senterpartiet meiner at god tannhelse heng nøye saman med resten av folkehelsa, at det er viktig å leggja til rette for god kontakt mellom tannhelsetenesta og resten av helsetenesta, og at tannlegar og tannpleiarar fyller, og må fylla, ei viktig rolle i folkehelsearbeidet. Til slutt: Søvnvanskar er heller ikkje omtalt. Ifølgje Helsedirektoratet er søvnvanskar blant dei vanlegaste helseplagene i befolkninga og vert omtalt som eit av dei mest utbreidde og undervurderte folkehelseproblema i landet. Nasjonalt folkehelseinstitutt anbefaler som eitt av dei ti viktigaset tiltaka for å fremja psykisk helse og førebygging av psykiske lidingar, nettopp å førebyggja søvnvanskar. No er det veldig langt på natt, så eg anbefaler eigentleg at vi snart går heim og legg oss – når vi tenkjer på kor alvorleg akkurat dette er.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-06-16:
Jeg er veldig glad for at representanten tar opp dette viktige temaet. Barnevernet har gjentatte ganger fått kritikk, bl.a. fra Riksrevisjonen, for at barnevernsbarnas skolegang ikke har vært en prioritert oppgave. Jeg er veldig glad for at regjeringen – da den tiltrådte – klarte å få på plass en ekstra satsing på dette i 2014, som ble videreført i 2015. Fra høsten 2014 har alle statlige institusjoner nå en skoleansvarlig. Det er også noe som blir lagt inn som et faglig kriterium for å heve kvaliteten i de anbudene som skal gå ut nå i løpet av kort tid. Vi jobber også med en veileder som skal være på plass fra høsten av. Det er nettopp kommet en rapport som viser at de som jobber i barnevernet, har mindre forventninger til barn i barnevernet enn det skoleverket har – noe som ikke er bra. Derfor er jeg glad for at direktoratet nå har hatt 19 fylkesregionale dialogkonferanser, sammen med både skoleverk og barnevern, for å få styrket dette arbeidet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-06-16:
Rettigheten til å få ettervern fram til man er 23 år, ble styrket for et par år siden. Det er et viktig signal som denne salen har gitt dem som jobber i kommunene, for å følge opp de ungdommene som trenger et ettervern etter at de har fylt 18 år – og her er det et krav, opp mot 23 år. Vi ser at det er svakheter her som det er viktig at kommunene følger opp videre. Det å ha et godt samarbeid med Nav har flere pekt på som viktig i dette arbeidet, og vi får en rapport i juni, der man har sett på hvordan dette arbeidet fungerer. I dag er det sånn at en ungdom kan nekte å ta imot ettervern etter fylte 18 år. Kanskje er ungdommen i en situasjon der han eller hun ikke ønsker ettervern, men samtidig er det viktig at barnevernet følger opp og kan ta kontakt i løpet av kort tid for å spørre: Er du sikker på dette, eller vil du ha tilbud likevel? Det at barnevernet i kommunene følger aktivt opp denne ungdommen og gir det tilbudet som han/hun har krav på, blir viktig å følge med på framover.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-06-16:
Det var et vanskelig spørsmål å svare på. Det kommunale barnevernet har blitt styrket de siste årene. Det er en opptrapping som den forrige regjeringen satte i gang. Det er viktig at det er god kompetanse blant dem som jobber der, og det er også plasser på flere høyskoler som skal gjøre at man kan få en etterutdanning og få kompetanse. Vi ser at det har vært lite bruk av disse plassene, og vi er nå nødt til å se på hvordan vi kan være med og bidra til at de som jobber i det kommunale barnevernet, kan få opp kompetansen. Men det er viktig at det lokale barnevernet – for ting skjer ute i kommunene – også setter av midler og tid til kompetanseheving ute i kommunene.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-06-16:
Jeg mener at det de siste årene har vært en kompetanseheving av dem som jobber ute i det kommunale barnevernet, men det er sikkert noe vi kan jobbe videre med. Det blir jo et budsjettspørsmål. Men det blir også et viktig satsingsområde for det kommunale barnevernet, for kommunene har et selvstendig ansvar for å påse at de følger opp pliktene for det kommunale barnevernet. Jeg mener at de grepene som denne regjeringen har tatt overfor barnevernet, samtidig som vi nå har varslet at vi skal sette i gang et forsøksprosjekt for at flere kommuner skal få et større faglig og økonomisk ansvar, også vil være et viktig bidrag til å heve kompetansen i barnevernet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-06-16:
Forskning viser at barn tar like stor skade av å være vitne til vold som å bli utsatt for vold. At det er viktig å ha kompetanse til også å kunne se barna som lever med vold, er et tema jeg har tatt opp i de møtene jeg har hatt med personer som jobber tett med barn. Derfor er jeg veldig glad for at kompetansen på krisesentrene og den hjelpen barna får på krisesentrene, har blitt bedre de siste årene. Jeg har også møtt barn som sier: Hvorfor er det jeg som må flytte? Det har vært en kjepphest for meg å jobbe inn mot konfliktfylte familier. Derfor har vi også styrket familievernet. Det er viktig å styrke krisesentertilbudet, det er noe vi skal se ekstra nøye på. Det er også viktig at krisesentrene ser på det med å varsle politi og barnevern hvis det er fare for at barn opplever vold hvis en av foreldrene flytter tilbake til en voldsutøver.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-06-16:
I innlegget mitt sa jeg vel ganske tydelig at jeg oppfordrer alle kommuner til å ha handlingsplaner mot vold i nære relasjoner. Vold er en av de største utfordringene vi har i dag, og det er viktig at kommunene har planer for dette og også planer for et samarbeid med andre etater og andre tjenester som dette berører. Det er ikke lovfestet at kommunene skal ha disse handlingsplanene, og vi må se på hvordan vi kan klare å stimulere kommunene til å ha disse planene. Men det er en grense for hvor mye vi skal gå inn og detaljstyre kommunene, derfor er det jeg har nøyd meg med å si at jeg oppfordrer kommunene til å lage handlingsplaner med det som er et viktig tema, for innbyggerne sine.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-06-16:
Krisesenterloven stiller krav om at ansatte ved krisesentre skal ha kompetanse til å ta seg av dem som kommer dit. Det går også fram av loven at kommunene skal sørge for at de ansatte skal ta vare på barna og de behovene de har, på en god måte. Jeg er veldig glad for at mange av de ansatte nå har fått høyere kompetanse, og at de aller, aller fleste av krisesentrene har barnefaglig kompetanse – at det blir ivaretatt. Jeg vet at det også er viktig å sørge for at ansatte på krisesentrene har barnefaglig kompetanse, og har sagt i mitt svar til komiteen at jeg vil vurdere nærmere forslaget om å utarbeide en forskrift om det kompetansekravet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-06-16:
Det at vi i 2010 fikk krisesenterloven, var med og styrke det ansvaret som kommunene har med å ha et tilbud til alle dem som er utsatt for vold i nære relasjoner, ute i kommunene. De aller fleste kommuner har nå fått på plass et bedre tilbud enn de hadde før, men samtidig viser evalueringen at det er utfordringer. Det er også viktig at Fylkesmannen fører tilsyn med at kommunene følger opp krisesenterloven, og jeg har sagt i mitt innlegg at vi må se på hvordan vi kan styrke det tilsynet. I loven er det ikke noe krav at en skal ha en handlingsplan, men jeg ønsker å oppfordre kommunene til å lage handlingsplaner. De kan også lære av hverandre, for det er mange kommuner som har laget gode handlingsplaner. Dette er noe som vi er nødt til å jobbe videre med – vi må se på hvordan vi kan styrke dette. Men jeg har til nå ikke vurdert å gå inn og lovpålegge kommunene å lage handlingsplaner. Det må også være opp til den enkelte kommune å se at dette er et viktig arbeid, og at politikerne som sitter ute i kommunene, får på plass en handlingsplan.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-06-16:
Krisesenterloven, som sier at det er en oppgave for kommunene å ha et tilbud, er også med og sikrer at kommunene tar dette arbeidet på alvor. Regjeringen har også fremmet en egen tiltaksplan når det gjelder barn som er utsatt for vold og overgrep. Her er det mange tiltak som vi som statlig myndighet er nødt til å jobbe sammen med kommunene om. Men det er også slik at det er et lovverk på plass, og det er viktig at kommunene følger opp den plikten de har til å ha et tilbud til alle som er utsatt for vold og overgrep. Det har de fleste kommuner i dag. Så har vi fått en evaluering som peker på at kommunene har fått et bedre tilbud enn de hadde før, men det pekes også på flere utfordringer, og jeg må komme tilbake til hvordan vi skal følge opp den evalueringen som viser at vi har utfordringer i kommunene. Det er kommunevalg til høsten, og jeg vil oppfordre alle kommunepolitikerne til å sette vold i nære relasjoner på dagsordenen og se til at de får på plass handlingsplaner ute i kommunene sine.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-06-16:
Jeg takker for spørsmålet. Et av de temaene jeg virkelig brenner for, er å satse på et godt familievern. Derfor har regjeringen også det siste året hatt en historisk satsing på familievern. Det gjør at familievernet i dag kan hjelpe flere familier som er i en krise, som har høykonflikt, og der det er fare for vold, men samtidig kan vi også jobbe mer forebyggende. Det er et viktig arbeid for å sikre at foreldrene kan være gode foreldre, og at det ikke er vold. Samtidig må vi også ha tiltak og hjelpetilbud for de kvinner, barn og menn som blir utsatt for vold, slik at de får den hjelpen og oppfølgingen de trenger.