Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-04:
Det er en særs viktig interpellasjon som reises, og jeg er glad for den åpenhet som interpellasjonen gir uttrykk for, nemlig først og fremst å invitere til en debatt om hvordan vi vurderer situasjonen, og så ha mulighet til å komme med noen skisser og strategier i forhold til hvordan man skal møte utviklingen. Jeg har innledningsvis lyst til å si at mens vi på mange områder i politidistriktene ute i det ganske land ser at en del kriminalitet faktisk er på nedtur, er det på det området som interpellanten her peker på, ikke samme utvikling – dessverre. Det gir grunn til bekymring, først og fremst for de ringvirkningene som interpellanten peker på – at dette ikke bare er et Oslo-fenomen, men har stor påvirkning også over det ganske land – men også fordi den type kriminalitet som begås, er så alvorlig at det er primært både å forebygge og, når det har skjedd, reagere raskt. Derfor vil jeg gjøre det helt klart at Regjeringa ser like alvorlig som representanten Bøhler på den alvorlige kriminaliteten som denne type gjenger står for. Det er gjenger av ulik art som rekrutterer unge mennesker både fra minoritetsmiljøer og etniske norske miljøer. I den grad disse har tilknytning til internasjonal organisert kriminalitet – og det har de jo ofte – er dette i tillegg en alvorlig side ved gjengene. Organisert kriminalitet stiller samfunnet overfor store utfordringer både nasjonalt og internasjonalt og representerer en alvorlig trussel. De organiserte kriminelle miljøene opererer gjerne på flere områder og driver flere typer illegal virksomhet. Dette gir også grunnlag for rivalisering mellom gjengene om kontroll over virksomheter, noe som kan resultere i voldsbruk gjengene imellom. Politidirektoratet har utarbeidet en rapport om den organiserte kriminaliteten, og rapportens forslag til tiltak følges opp i samarbeid med Riksadvokaten i de tilfeller spørsmålet gjelder påtalemyndigheten. Jeg har fra Oslo politidistrikt fått opplyst at det er særlig tre gjenger der medlemmer har minoritetsbakgrunn, som er involvert i alvorlig og organisert kriminalitet, bl.a. de som i mediene går under betegnelsen A-gjengen og B-gjengen. Politiet karakteriserer særlig en rekke medlemmer i A-gjengen som veletablerte aktører i den kriminelle underverdenen. De driver illegal virksomhet sammen med legal næring og opptrer ofte på en måte som man i denne sammenheng kan kalle profesjonell. Politiet er kjent med at gjengene samarbeider med en rekke kjente kriminelle aktører og med nettverk i Norge og i utlandet. Det er også kjent at de både oppholder seg fysisk og dels overfører pengesummer til og investerer i utlandet. Jeg skal komme tilbake til det. Gjengenes tilbøyelighet til bruk av vold er tidligere utførlig beskrevet i mediene. Politiet uttrykker bekymring for at spenninger mellom disse gjengene også kan medføre økt våpenbruk, noe vi har sett utslag av i løpet av de siste årene. Politiet har gjennom flere år søkt å bekjempe og forebygge gjengkriminaliteten i Oslo. Gjengenes kompleksitet og mangfoldet i den kriminelle aktiviteten er imidlertid en ressurskrevende utfordring. Til tross for at en rekke gjengmedlemmer i dag sitter fengslet for ulike lovbrudd, syns ikke dette å begrense gjengenes kriminelle aktivitetsnivå i den grad politi- og påtalemyndighet hadde håpet på. Altså: Man står overfor en rekruttering som er bekymringsfull. Jeg har fått opplyst at politiet i Oslo har lagt til grunn en langsiktig strategi for å bekjempe etablerte gjenger og forebygge framvekst av nye gjenger og nyrekruttering. Som en del av denne strategien arbeider Oslo politidistrikt nå på flere fronter. Her legges det vekt på å få til en bred kartlegging av de aktuelle gjengmiljøene, deres sammensetning og virkemåte, slik at man kan ha oversikt over dem. Samtidig legges det opp til en videreutvikling av det tverrfaglige samarbeidet mellom offentlige etater, som skatte- og avgiftsmyndighetene, sosialetaten, barnevernet, fengselsvesenet og forskningsmiljøer. Videre er det nødvendig å ha en riktig prioritering av personellressursene og av straffesaksbehandlingen. Nå tilligger det ikke meg som justisminister å gå inn i det operative ansvaret for å bekjempe gjengkriminalitet, men det er politimesterens ansvar å foreta en prioritering ut fra budsjettrammer og i samsvar med politiske signaler – for øvrig fra storting og regjering – som nettopp skal kunne redusere denne type uønsket atferd. I så måte er det viktig at politiske myndigheter understreker at denne form for kriminalitet må bekjempes, noe denne interpellasjonsdebatten formodentlig sterkt vil kunne gjøre. I denne sammenheng vil jeg nevne at Politidirektoratet i 2004 gjennom Prosjekt organisert kriminalitet tok initiativ til en mer målrettet satsing for bekjempelse av denne type kriminalitet. Det er gjennomført en landsomfattende kartlegging av den organiserte kriminaliteten i Norge. Både Politidirektoratet og Riksadvokaten er enig i at kartleggingsrapporten skal følges opp gjennom en systematisk og metodisk innhenting av relevant informasjon, for å sikre et samordnet oppfølgingsarbeid som inkluderer taktiske og operative anbefalinger og forslag til prioritering og tiltak. Videre er det nødvendig at både politiet, påtalemyndigheten og domstolene har en høy kompetanse for å kunne bekjempe denne formen for kriminalitet på en effektiv måte. Utviklingen av og økt bruk av DNA-tester vil også kunne styrke bekjempelsen av kriminalitet som utføres av gjengene, noe som Stortinget er kjent med at Regjeringa har under arbeid. Etter min oppfatning er kampen mot organisert kriminalitet blitt bedre organisert de senere årene, bl.a. gjennom den forrige regjerings arbeid med dette, særlig gjennom organiseringen av CATCH. Samarbeidet mellom politi, påtalemyndighet og andre relevante organer er utvidet. Kripos har fått styrket slagkraft, i og med at tidligere CATCH er blitt lagt dit. Oslo politidistrikt har dessuten en egen seksjon som har som hovedoppgave å forebygge og etterforske denne type kriminalitet. Jeg vil også peke på at det er rom for frivillig innsats for å kunne forebygge rekruttering til gjengene. Her vil jeg peke på prosjektet med gatemekling som Røde Kors gjennomfører i samarbeid med Konfliktrådet i Oslo og Akershus. Oslo kommune har bevilget penger til dette. La meg også få understreke at det ikke hersker noen tvil om at de nevnte gjengene er involvert i svært alvorlig kriminalitet. Dette er en utfordring både for medborgernes trygghet og for politiets kriminalitetsbekjempelse. Jeg er overbevist om at politiet arbeider bevisst for både å forebygge og bekjempe gjengenes kriminelle virksomhet. Det er imidlertid en betydelig utfordring å kunne få kontroll over dem, all den tid dette i stor grad er temmelig lukkede miljøer som det er vanskelig å få tilstrekkelig kunnskap om. Jeg har imidlertid tiltro til det som representanten Bøhler også delvis var inne på, vitnebeskyttelsesprogrammet som er under utvikling, kan være til vesentlig hjelp for å kunne hente mer kunnskap om denne kriminaliteten, og rett og slett få vitner til å tørre å stå fram og snakke når de samtidig vet at de får beskyttelse. Så vil jeg også si at bakgrunnen for at Regjeringa ved forrige budsjettrunde ønsket å styrke Oslo politidistrikts budsjett med 6 mill. kr, var nettopp at man skulle kunne være mer aktiv, særlig i forhold til de aller verste, de som går igjen, og de som ofte er i disse gjengene. Jeg har fått tilbakemelding fra politiet om at nettopp mye av de midlene som kom, brukes til å styrke gjengangerprosjektene, slik at man passer på at disse menneskene, når de blir pågrepet, er mest mulig ute av sirkulasjon, i den forstand at de raskt kommer inn til varetekt, raskt får dom og også raskt kommer inn til soning, uten å måtte stå i soningskø. Jeg tror det er helt avgjørende hvis vi skal kunne knekke nettopp disse miljøene. Jeg peker også på at det er utarbeidet nye metoder for å kunne drive både telefonavlytting og, i de alvorligste tilfeller, også romavlytting, som det er avgjort viktig at Oslo politidistrikt og andre nå får kunne bruke aktivt, og som jeg vet det foregår stor aktivitet rundt. Regjeringa jobber som kjent også med å avvikle soningskøene i Norge. Vi har som ambisjon å gjøre det, og jeg tror det er avgjort viktig for å kunne reagere raskere. Før sommeren vil vi også komme med et høringsnotat vedrørende det å få raskere straffesaksbehandling, noe jeg tror er avgjort viktig, slik at disse blir tatt raskt. Dessuten jobbes det med en forskrift til våpenloven, hvor jeg mener at Regjeringa har god grunn til, nettopp på bakgrunn av situasjonen i Oslo, å stramme inn reglene om våpen- og knivbruk og se på mulighetene for om vi kan gå ett skritt lenger enn den situasjonen vi har hatt, i forhold til flere bestemmelser i forskriften. Jeg vil også peke på at det er avgjort viktig nå å få satt i verk tiltak som kan ramme den økonomiske flyten i disse miljøene. Det har strømmet inn hvitvaskingsmeldinger til Økokrim etter at vi fikk et nytt lovverk som påla både finansinstitusjoner, advokater og andre å rapportere om mistenkelige transaksjoner. En av grunnene til at Regjeringa valgte å styrke Økokrims hvitvaskingsenhet med elleve nye stillinger fra inneværende budsjettår, var nettopp for at vi ikke bare skulle stå der med en lovtekst, men at vi skulle bli mer operative for å kunne undersøke hva som ligger bak disse meldingene. I den forbindelse vil jeg også nevne at jeg vil ta initiativ til en gjennomgang av inndragningsreglene i strafferettspleien og se på om de fungerer godt nok der hvor man ser særlig unge mennesker rå over stor formue, enten det er en svart BMW eller hva det måtte være, uten å kunne dokumentere noe som helst om hvor de har fått de pengene fra, om det er muligheter til i større grad å foreta inndragning enn det man faktisk gjør i dag, og om det er nødvendig med lovendringer. Det vil jeg ta initiativ til, sammen med en del andre forebyggende tiltak som jeg har nevnt nå. Men vi kommer tilbake med ytterligere tiltak.