trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2020-06-19:
I dag vil jeg snakke om innsatsen til Bydelsmødre under koronakrisen, der dør-til-dør-arbeidet har betydd mye for oss alle i smittevernarbeidet. Målet til Bydelsmødre generelt er å få isolerte hjemmeværende kvinner ut i samfunnet ved hjelp av andre kvinner i nærmiljøet som snakker samme språk. Initiativ som Bydelsmødre nytter det ikke bare å heie på, vi må sørge for at Bydelsmødre kan etablere seg ute i flere kommuner landet rundt, og ikke bare være et lokalt tiltak i Oslo. Hvorfor er ikke statsråden med på å gi Bydelsmødre muligheten til å etablere seg rundt om i hele landet? De siste årene har vi foreslått dette i våre alternative budsjett. Regjeringen har stemt det ned. Å få mødrene aktivt med i lokalsamfunnene kan forebygge kriminalitet og rekrutteringen til det harde gjengmiljøet. Det kan også være starten på reisen til å kvalifisere seg til arbeid, slik at flere kan forsørge seg selv og få den friheten som mange av oss tar for gitt. Etter at NRK hadde en reportasje i Dagsrevyen om Bydelsmødres oppsøkende arbeid i Groruddalen, kom statsrådene på banen og kom med skryt på pressekonferansen. Det er vel og bra, men hvor blir det av pengene. Betydningen av grasrotarbeidet til Bydelsmødre har vist seg avgjørende i situasjonen vi står i, og de har fått oppmerksomhet for sitt arbeid. Regjeringen har foreslått å øke potten til frivillige organisasjoner som kan bidra med informasjonstiltak rettet mot innvandrerbefolkningen om koronaviruset. Vi har foreslått å øremerke 2 mill. kr av dette til nettopp Bydelsmødre, da det arbeidet de gjør, er så avgjørende i situasjonen vi står i. Regjeringen nøyer seg med festtaler på tv. Til slutt vil jeg vise til debatten på onsdag om kommuneproposisjonen og vil presisere at Arbeiderpartiet skulle stemt for forslag nr. 24 om øremerking av midler til frivillighetssentralene.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2020-06-19:
Justis- og beredskapsfeltet er et særdeles viktig område for det norske samfunn. Det handler om selve tryggheten, det mest grunnleggende i samfunnet, nemlig at vi kan være trygge. Borgerne kan leve i trygghet. Derfor er jeg svært glad for at Fremskrittspartiet i forhandlingene med regjeringspartiene har fått gjennomslag på viktige punkter. Jeg er svært glad for at vi har fått gjennomslag for å bevilge 25 mill. kr mer øremerket til å bekjempe ungdoms- og gjengkriminalitet i hovedstaden. Det, sammenholdt med det faktum at vi har fremmet ti konkrete tiltak for å stoppe gjengkriminaliteten i Oslo, som denne salen skal behandle kommende høst, vil kunne gi en helt annet målrettet innsats for å stoppe denne uakseptable kriminaliteten som vi ser vokser frem i Oslo, og som dessverre setter oss mer og mer i nærhet av det som det vi omtaler som «svenske tilstander». Jeg er svært glad for at vi har fått gjennomslag for å bygge en norsk-svensk politistasjon på Magnormoen. Det vil også være viktig for å stoppe grensekryssende kriminalitet. På beredskapsfeltet i særdeleshet er det svært viktig at vi har fått gjennomslag for 30 mill. kr mer til Sivilforsvaret. Sivilforsvaret er en del av den norske beredskapen som det blir snakket lite om, men det er altså Sivilforsvaret som i store og små kriser hjelper – uansett hva slags krise det måtte være snakk om – og gjør en innsats på vegne av samfunnet. Det er viktig i krise, men også i krig, at vi har et velfungerende sivilforsvar. Derfor er jeg glad for den bevilgningen. Kanskje mest av alt er jeg glad for at vi har fått på plass 32 mill. kr mer for å styrke innholdet i Politiets beredskapssenter på Taraldrud. Det handler ikke om bygninger og fasilitetene i prosjektene der oppe – det er levert på tid og pris. Det er et særdeles bra prosjekt, som jeg hadde gleden av å få gjennomslag for i dette storting da jeg selv var justisminister. Men det er faktisk viktig at vi også fyller det med det innholdet vi trenger for å kunne levere den terrorberedskapen som er nødvendig for å stoppe og bekjempe terror på norsk jord. Vi har fått illevarslende signaler om at regjeringen ikke har prioritert nok innholdet i det nasjonale beredskapsressursene som skal være på Taraldrud – advarsler om at vi kan risikere at vi ikke er i stand til å kunne levere full kraft mot terror 24/7. Da må denne ekstrabevilgningen komme til fordel for innholdet og ikke mistolkes av POD eller andre som en del av budsjettet for å ferdigstille prosjektet.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2020-06-19:
La meg starte med å si meg enig med siste taler i at det er viktig med jernbanesatsing, og da gjerne helt til Tromsø – i første runde. Men til grunnen til at jeg tegnet meg: Jeg har lyst til å skryte av den avtalen vi har fått til sammen med regjeringspartiene. Det er viktig at man nå for første gang løfter frem nordnorsk kulturhistorie på en annen måte enn man har gjort tidligere. Det er et faktum at det som er verdens eldste flytende skonnert, som har sitt tilholdssted i Harstad, og heter «Anna Rogde», er en kulturhistorisk skatt, som burde få den samme behandlingen som alle andre flytende kulturhistoriske skatter vi har i dette landet. Men dessverre, frem til revidert nasjonalbudsjett i år er det kun flytende kulturhistoriske skatter i Sør-Norge som har blitt prioritert. Jeg er glad for at man nå også løfter frem «Anna Rogde», og jeg håper og tror at det er noe som videreføres i budsjettet, slik at det blir en permanent bevilgning fra 2021. Men så: Jeg så behov for å tegne meg for å komme med det som i hvert fall fra Fremskrittspartiets perspektiv er et klart standpunkt. Den enigheten vi har oppnådd hva gjelder Politiets nasjonale beredskapssenter, noe jeg var inne på i stad, og man har nå fått 32 flere millioner til å levere innholdet – jeg gjentar innholdet på senteret – handler om mannskaper, det handler om utstyr, det handler om å sette det i stand til å håndtere terror på norsk jord. Det handler ikke om byggeprosjektet, for det er fullfinansiert og leveres på tid og pris. Jeg vil bare tydeliggjøre i denne salen fra denne talerstolen at vår oppfatning er at dette skal gå til innholdet ved Politiets nasjonale beredskapssenter, for erfaringsmessig kan det kanskje være vanskelig å oppfatte i alle deler av justissystemet. Dersom våre avtalepartnere er av en annen oppfatning, håper jeg at de klargjør det i debatten i dag. I motsatt tilfelle legger jeg til grunn at vi har en felles forståelse, at det handler om innholdet ved Politiets nasjonale beredskapssenter, slik at det overhodet ikke kan misforstås, verken av Politidirektoratet, Justisdepartementet eller av Oslo politidistrikt, for den saks skyld. Det er innholdet vi snakker om, og det handler om å sette Norge i stand til å håndtere terror på norsk jord. Det er en viktig, fantastisk satsing som er blitt gjort på Taraldrud, som nå blir realisert, og det åpnes 15. desember. Da bør alt være på plass, og det håper jeg vi får til med de 32 mill. kr vi får gjennomslag for i dag.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-06-19:
Senterpartiet fyller 100 år i dag. For 100 år sidan hadde Noreg akkurat gjennomgått ein stor pandemi – spanskesjuka. Ein million var smitta og 15 000 døde. Det var fleire som døydde av spanskesjuka enn av den fyrste og andre verdskrigen til saman. Ifølgje Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap er helsekrise òg i dag ei av dei mest sannsynlege krisene som vil ramma oss som samfunn. Og koronaviruset har ført til den største stenginga av Noreg etter krigen. No diskuterer vi tiltakspakker for å førebyggja og kompensera personlege og samfunnsmessige økonomiske konsekvensar av pandemien, og det er både viktig og riktig. Vi skal vera glade for at vi er i ein situasjon der vi kan gjera det. Stortinget må ta innover seg at denne helsekrisa vi står oppe i, som var varsla, var vi som samfunn ikkje godt nok førebudd på. Vi vart hjelpte av at Noreg har bygd opp eit sterkt offentleg helsevesen, og at vi relativt sett er eit samfunn med små forskjellar, som er viktig i møte med pandemien, ifølgje forskarar. Men med dagens politikk veit vi at forskjellane er aukande, og at helsevesenet vårt er under press. Sjukehuspolitikken er meir individfokusert, han er ikkje samfunnsretta. Enkel pasientbehandling er det som løner seg, og beredskap løner seg mindre. No er det slik at sjukehuskapasiteten vår er vorten bygd ned – 1 pst. av pasientane ligg til ei kvar tid i korridor i normalsituasjonen. Vi opplever legemiddelmangel sjølv utan ein pandemi, og vi har ikkje beredskap eller nasjonal produksjon av vanleg smittevernutstyr ein gong. Under pandemien hadde vi altså fire vekers behaldning for normalbruk av munnbind. Det viser alvoret. Det er grunn til å verta imponert over éin ting, og det er korleis helsetenesta har jobba seg gjennom krisa. No er det jobben vår på Stortinget å sikra at helsetenesta kjem seg på føtene igjen, at ho får nødvendige rammer, vert sikra eit godt innhald, trygg behandling, at ein tar att etterslepet og ikkje minst styrkjer beredskapen til neste gong landet kjem ut i ei helsekrise. Senterpartiet føreslår fleire tiltak nettopp for å sikra dette. Vi støttar 600 mill. kr meir til offentlege sjukehus no. Vi fremjar forslag om at sjukehusa fullt ut må kompenserast for ekstrautgifter og tapte inntekter. Det same gjeld kommunehelsetenesta. Den viktigaste beredskapen vår ligg i folka, i helsepersonellet. Då meiner vi at vi må ikkje la nyutdanna legar verta gåande utan jobb, men vi må auka talet på spesialiseringslegar, LIS-legar, i sjukehus til 200, som er det anbefalte nivået. Vi føreslår òg ei markert satsing på allmennlegetenesta, slik at vi prioriterer grunnmuren i helsevesenet, så vi kan gi dagens pasientar hjelp etter behov og beredskap ved nye helsekriser.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-06-19:
Eg har kommentarar til eit par konkrete forslag i innstillinga. Først til luftambulansekrisa og beredskapen i nord: Vi har fleire gonger blitt lovt frå regjeringa at revidert skulle innehalde ein oversikt over økonomiske konsekvensar som følgje av beredskapssvikten i ambulanseflytenesta etter operatørbyttet i 2019. Det har ikkje kome. Stortinget har òg vedtatt at Kirkenes skal få auka intensivnivå, altså respiratorbehandling. Vi har òg etterlyst kva dette vil kosta. Det er det heller ikkje kome pengar til i revidert, og vi får ikkje svar på spørsmål om kva dette summerer seg til. Difor er vi nøydde til å fremja eit forslag om å få oversikt over desse forholda, og det er veldig viktig, for viss ikkje går det ut over pasientbehandlinga og ein må ta pengane derifrå. Så til alkoholpolitikk: Eg les med forundring i revidert at regjeringa har bestemt seg for å nulla ut to forslag som Stortinget har vedtatt: eitt forslag om at ein nasjonal alkoholstrategi skal fremjast for Stortinget og eitt forslag om å oppheva vedtaket om å setja ned eit offentleg utval som skal vurdera dei samfunnsmessige konsekvensane av alkoholbruk i samfunnet. Eg kunne ikkje føresjå då Kristeleg Folkeparti gjekk inn i regjering, at dei sjølve skulle vera med og nulla ut viktige forslag som gjeld alkoholpolitikk, som dei fekk fleirtal for saman med oss og Arbeidarpartiet og SV. Senterpartiet er svært ueinig i at desse forslaga skal nullast ut. Den tredje saka eg vil ta opp, er det som ein har vorte einige om i forhandlingane med Framstegspartiet om ei prioritering av eit barnehospice i Kristiansand, med 30 mill. kr i årlege øyremerkte midlar på statsbudsjettet. Dette er eit tilbod som er svært mykje debattert, og både fagfolk og pårørande er kritiske. Mange ønskjer i staden å satsa på barnepalliative team, men dette vert altså ikkje øyremerkt med éi krone. Stortinget har òg fått oversendt ei stortingsmelding om palliasjon som skal behandlast til hausten. No får vi denne prioriteringa i dag, som da på ein måte kortsluttar heile den fagleg-politiske debatten om korleis vi ønskjer at palliasjonsfeltet skal utvikla seg i framtida. Barnehospice vart heller ikkje anbefalt i NOU-en om palliasjon som kom i 2017. Det er ikkje anbefalt i Helsedirektoratet sine retningslinjer frå 2016, og barnelegane er imot. Grunngjevinga er at alvorleg sjuke barn må få tilbod der dei bur, altså nærmast mogleg heimen. Det viktigaste å gjera først da er å prioritera barnepalliative team i det offentlege helsevesenet. Så vi har òg eit forslag som går på dette.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2020-06-19:
En av de største og viktigste samferdselsseirene i revidert nasjonalbudsjett, ikke bare for Fremskrittspartiet, men for hele Jernbane-Norge, er at arbeidet med utbygging av dobbeltsporet på Dovrebanen starter opp igjen i år. Det er viktig for å opprettholde framdriftsplanen om å være ferdig til Åkersvika i 2026. Fremskrittspartiet er veldig godt fornøyd med at vi for andre gang vant denne kampen om å starte dobbeltsporutbyggingen til Hamar. Prosjektet ble startet av Fremskrittspartiets samferdselsminister, Jon Georg Dale, og det kom som lyn fra klar himmel at prosjektet stoppet da Fremskrittspartiet gikk ut av regjering. Sett i lys av at det var og er et godt prosjekt som går på skinner, med full kostnadskontroll, var det veldig overraskende. Men gleden ble desto større og jubelen sto i taket da vi ble enige med Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre om å starte opp igjen arbeidet. Nå ser Fremskrittspartiet fram til at samferdselsministeren gir BaneNOR beskjed om å starte opp igjen dobbeltsporutbyggingen til Hamar, og vi stoler på at det vil skje så fort som mulig – forhåpentligvis nesten umiddelbart – slik at vi ikke mister mer dyrebar tid enn de månedene vi allerede har mistet. En annen viktig nasjonal gladsak er enigheten om å få etablert en felles norsk-svensk politistasjon på svenskegrensen, på Magnormoen. Stasjonen skal stå midt på grensen – halvparten i Norge og andre halvpart i Sverige. Prosjektet er allerede godt utredet og godt planlagt, så når Stortinget i dag bevilger 5 mill. kr for å sikre byggestart, er det ikke enda mer penger til planer og utredninger. Det som gjenstår nå, er et endelig og formelt vedtak av norske og svenske myndigheter, slik at Eidskog kommune og Eda kommune kan få satt i gang arbeidet med detaljert regulering, detaljplanlegging og byggingen av selve politistasjonen og innholdet i den, i samarbeid med politiet. Vi forventer at regjeringen prioriterer dette arbeidet, slik at politistasjonen kan være ferdig i løpet av et par år. Det er også viktig å være klar over at det ikke er nødvendig å vente på alle juridiske avklaringer før vi setter i gang. Politiet må allerede nå få mulighet til å forberede seg, slik at de kan være klare med viktig nøkkelpersonell i god tid før selve stasjonen står ferdig. Om politiet har hatt god tid til å forberede seg og ansette riktig nøkkelpersonell, vil en slik felles politistasjon gi positive resultater umiddelbart etter åpning. En felles politistasjon vil være banebrytende innen internasjonalt politisamarbeid og gjøre politiet bedre rustet til å bekjempe internasjonal kriminalitet, en form for kriminalitet som vi dessverre ser er økende. Det er viktig å ha kontroll på grensene, ikke bare for dem som bor i nærområdet, men spesielt for Norge som nasjon og ikke minst for oss her, på det sentrale østlandsområdet, som dessverre er kjernemarkedet for mange av disse internasjonale kriminelle.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-19:
Olje- og gassektoren står for nær halvparten av norsk eksportverdi. Det har vi sagt noen ganger herfra. Men finnes det muligheter for å ta skikkelige grep for et grønt skifte innen energi og industri hvis vi skal opprettholde norsk eksport og Norge som velferdsnasjon? Det spørsmålet stilte NHO i en perspektivmelding i 2018. SINTEF har sammen med NHO lagt fem rapporter som svarer på det spørsmålet, og svaret må sies å være ja. Debatten her i dag må ikke bare dreie seg om akutte kriseløsninger, men også om de store, langsiktige, eksistensielle utfordringene vi nå står overfor. I praksis gjelder det å ta advarslene fra FNs klimapanel og naturpanel på alvor. Er det kanskje nettopp nå vi skal ta noen slike sterke grep og å plukke ut noen vinnere for framtida, de vi skal satse store ressurser på? SINTEF og mange andre forskningsmiljøer peker på mange muligheter, ikke minst gjennom en dreining av leverandørindustrien til olje og gass i grønn retning. Norge er en liten økonomi i verdensmålestokk, men vi skiller oss ut som store på mange områder: på sjøfart og maritim industri, vi har mye fornybar energi, høyt kompetansenivå og høy elektrifiseringsgrad. Men vi har noe mer. Vi har stor tillit mellom aktørene i arbeidslivet og relativt små forskjeller, fram til nå i hvert fall. Dette er faktisk store konkurransefordeler. Norge er i førersetet med elektrifisering, både på bilparken og i fergetrafikken, men vi har hittil ikke lyktes med å gjøre dette til en eksportindustri. Det står igjen. SINTEF-rapportene viser at det finnes potensial for verdiskaping og sysselsetting som er store nok til å erstatte eksportverdien av olje og gass, akkurat som SV har pekt på med større og større styrke, nå sist gjennom det store prosjektet vårt kalt Grønn ny deal. Men som bekjent, «itjnå kjæm tå sæ sjøl». Det må jobbes mot dette målet, og Stortinget må legge til rette for det. Jeg vil gjerne peke på noen felt der vi burde sette inn økonomiske muskler akkurat nå, når petroleumsindustrien er inne i en både kortsiktig og en langsiktig krise, og mange andre næringer er lammet av koronakrisen. I maritim industri og det globale grønne skiftet kan Norge spille en nøkkelrolle. Alle representanter kjenner nok nå til at vi om ett eller to år har over 60 elektriske ferger i gang over norske fjorder. Hjemmemarkedet kan faktisk være et fantastisk laboratorium og et utstillingsvindu for utvikling, nyskaping, produksjon og til slutt eksport av den teknologien og produktene. Det ser vi også på globusen – relativt mye vann der – potensialet er ganske enormt. Jeg skal se om jeg får tid til å komme tilbake til noen andre poenger på det grønne skiftet, i et annet innlegg.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-19:
SV og jeg skulle ønske at regjeringa forsto at det nå er avgjørende viktig å stimulere grønt næringsliv istedenfor å bære havre til en hest som kanskje ikke er helt død, men som er gammel og halt og kanskje ikke har så mange år igjen. I forrige innlegg snakket jeg om en grønn maritim industri, og det var kanskje den unge, nye, fyrige hesten vi skulle båret litt mer havre til. Jeg har et par eksempler til. Norge har veldige gode forutsetninger for å bli et kjerneområde for battericelleproduksjon. Vi har verdensledende prosessindustri og kompetanse og godt utviklet, avanserte teknologiske miljøer som absolutt kan gjøre seg gjeldende i en bærekraftig batteriproduksjon 2.0. Vi har det meste som skal til for hele produksjonskjeden. Vi har også en helt annen produksjonskjede i Norge, nemlig den for grønn hydrogenproduksjon her i landet. Da var det flaut å se regjeringas hydrogensatsing, som ble presentert for kort tid siden. Det var ganske dvaske saker, for å si det sånn, og det var også min kollega Haltbrekken inne på. Og er det ikke nå vi burde satse på jernbanen, istedenfor denne firefelts motorveimanien som har ridd regjeringa i årevis? Nordmenn flyr like mye som om vi skulle vært et land med 50 millioner mennesker, om vi var et gjennomsnittsland i Europa. Det er ikke fordi vi elsker å reise til flyplasser, stå i «security»-kø og sitte trangt på flyet. Nei, det er rett og slett fordi vi ikke har noe reelt, miljøvennlig alternativ for å komme raskt fra Oslo til Bergen, Oslo til Stavanger eller Oslo til Trondheim. Toget må fortere fram, men det gjør dessverre ikke utbyggingen. Nettopp nå burde vi først, sånn kortsiktig tenkt, tenke på å bygge ut alle klare småprosjekter og vedlikeholde alt som er mulig av jernbane, samtidig som vi løfter blikket og tenker langsiktig og raskere tog til Trondheim, Bergen og sjølsagt Stockholm og Göteborg. Da tenker vi miljø, næringsutvikling og motkonjunktur samtidig. Hva er det vi venter på? Uten å gå inn på konkrete tall vil jeg oppsummere at SV vil satse mer på kommunedelen. Det er det mange alarmerende rapporter fra Kommune-Norge om, og det har andre SV-talere tatt opp. Den andre satsingen er en grønn retning for norsk næringsliv, med mye mer midler for en slik regning – det prosjektet som SV kaller grønn ny deal. Vi har satt av omtrent 10 mrd. kr til det feltet. Det skal gå til CCS, hydrogenforskning og støttemidler gjennom Enova, Nysnø osv. og dessuten til naturregistrering og naturrestaurering. SVs politikk er egentlig en vinn-vinn for det røde og det grønne, slik det alltid har vært.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2020-06-19:
Jeg slutter meg helt og fullt til det som er sagt av mange representanter fra mange partier i løpet av dagen, om at det arbeidet som regjeringen i alminnelighet og Stortinget i særdeleshet har gjort i forbindelse med koronakrisen, har vært nødvendig og veldig riktig. Jeg har jo, som noen her vet, sett dette utenfra gjennom noen måneder, og det har sett veldig bra ut. Så vil jeg si at jeg mener dette er blitt vellykket fordi også høyrepartiene har fulgt en sosialdemokratisk økonomisk filosofi ved at man grunnleggende har forstått at markedet ikke kan løse disse utfordringene uten en veldig sterk stat og statens medvirkning. Og det er akkurat det som har skjedd, og det er det som er den grunnleggende sosialdemokratiske tenkningen i balansen mellom staten, det offentlige og det private. Med det har noen forutsetninger ved seg som det er verdt å nevne på slutten av denne debatten, før vi skal gå ut i ferie, og minne hverandre om, og det er at dette klarer man ikke uten en sterk stat. Man klarer det ikke uten sterke fellesskap. Man hadde ikke klart det hvis man f.eks. hadde hatt et privatisert helsevesen. Vi hadde ikke klart det hvis det ikke hadde vært bygd opp et tillitssamfunn, fordi vi nettopp har sterke fellesskap, og vi hadde ikke klart det hvis vi ikke hadde hatt oljefondet – i alle fall ikke på denne måten. Jeg sier dette fordi det er nødvendig å minne høyrepartiene og i denne sammenhengen spesielt Fremskrittspartiet på deres historie når det gjelder oljefondet. De har vært imot det. Og om de ikke var imot det, skulle det ikke brukes slik, for oljepengene skulle brukes opp der da – gjennom 1980-tallet, 1990-tallet og langt inn på 2000-tallet. Dette er et eksempel på en fullstendig kollaps i høyresidens økonomiske filosofi, spesielt Fremskrittspartiets. Vi har sett det i andre sammenhenger, men det kommer veldig tydelig til uttrykk gjennom den aktuelle situasjonen vi nå har hatt. Det andre aspektet er f.eks. Listhaugs angrep på Arbeiderpartiets næringspolitikk i sin alminnelighet, som vi også hørte i replikkordskiftet med vår parlamentariske leder, som er usaklig. For Arbeiderpartiet har lagt til grunn at man skulle ha dette samspillet, nettopp fordi vi skulle få et mangfoldig næringsliv. Og så ender det hele dessverre med at også mellompartiene er med på at man starter ulikhetstenkningen igjen: lettelser i formuesskatten, men selvfølgelig kutt når det gjelder dagpenger. Da er man tilbake til den politikken man egentlig forlot i den politikken man førte i forbindelse med reparasjonene av skadevirkningene etter koronaepidemien.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2020-06-19:
Jeg tar ordet for å gi min tydelige og sterke støtte til det som representanten Lundteigen sa. Det er jo ikke vanlig, som det heter, at Stortinget håndterer enkeltsaker, og det er jo ikke noe helt unikt eksempel, det vi nå står overfor i Buskerud, men jeg må si at det ryster meg, det som skjer. I en liten bedrift på Åmot, med nå 85 ansatte, noen flere litt tidligere, som har bidratt til en enorm fortjeneste i tiår etter tiår, blir de ansatte bare satt på gata. Det bør minne Stortinget om hva som er realiteten i balansen i den økonomiske organiseringen, og det handler om at arbeidsfolk flest har bare sin arbeidskraft å tilby. Men det er ikke slik at verdiskapingen skapes av kapitalen, iallfall ikke alene – den skapes av kombinasjonen av arbeidskraften og kapitalen. Og jeg la merke til, også etter mitt forrige innlegg, at representantene for høyrepartiene ikke tar den prinsipielle debatten, men de velger å gjennomføre høyrepolitikk nærmest litt i det stille. Men diskusjonen om prinsippene i dette og virkningen for samfunnet tar de ikke. Og det er en ny utvikling, som jeg nesten beklager, fordi vi dermed ikke får den debatten som vi trenger her i denne salen, med tanke på hva som er virkningen av høyrepolitikken. Vi skal snart behandle det, og flertallet her kommer igjen til å gi formuesskattelettelser som går til den type folk som nå setter disse folkene på gata – helt unødvendig. Og det er det absolutt nødvendig å markere. Jeg ser at en av statsrådene nå føler seg engasjert, og det ville vært veldig fint om han kom opp her og sa sitt, så vi kanskje kunne få høre hva høyresiden mener om en slik samfunnsutvikling. Det ville Stortinget tjene på at vi fikk en debatt om.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2020-06-19:
Jeg er litt usikker på hva jeg hører, men selvfølgelig kommer vi ikke til å stemme for det, for vi har ingen illusjoner om at det virker slik som høyresiden sier. I deres egne dokumenter til Stortinget sier de at det finnes ingen dokumentasjon på at lettelser i formuesskatten skaper arbeidsplasser, så den går jeg selvfølgelig ikke på. Det er finansministerens dokumenter og ikke mine, så jeg ber statsråden om å forholde seg til det, tror jeg. Det skal vi bli fort enige om at ikke virker, og det er det vi sier også. Men hvis det ligger i statsrådens innlegg at han er enig i at det er ille at utenlandske eiere gjør dette, så var disse innleggene faktisk ganske nyttige, for da er vi kanskje mer enige enn vi tror. De vil normalt ikke uttale det, så det var bra at han gjorde det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-19:
Vi som har sittet her på Stortinget og sett krisepakkene da de kom, vet jo at det er Stortinget som har endret dem, slik representanten Kolberg nå sa at de har blitt, sånn at de ikke har blitt så sosialt skjeve. Den eneste langsiktige og vanvittig dyre ordningen flertallet har vedtatt uten SVs stemmer, er skatteletten til oljeindustrien, som binder oss fast i det alle vet vi må slutte med, mens kompensasjonsordningen for arbeidsløse og for annet næringsliv skal være kortsiktig. Noen står også helt uten. Jeg får henvendelser hver eneste dag fra bedrifter som ikke får, og jeg skjønner ikke hvor dere er, dere som ikke får det. Det er også Stortinget som har sikret at kommunesektoren har fått noe mer underveis. Regjeringen la fram ytterst lite. Det er veldig alvorlig, for kommunesektoren kan være et flomvern mot mer arbeidsløshet. Bruker vi pengene der, vet vi at det blir arbeidsplasser av det, og vi vet at det blir gjort bra ting. For eksempel kan man gå løs på et svært vedlikeholdsetterslep i kommunesektoren, få høyere standard på offentlig sektor, komme ut av krisen bedre, og folk vil ha arbeid og private bedrifter vil ha inntjening. Vi kan gå løs på vann- og avløpssektoren, der det trengs kjempeinvesteringer framover, og sikre oss mot ekstremvær i framtida og mot forurensning i vannkilder. Folk har arbeid, bedrifter har arbeid, og vi kommer ut av krisa med bedre løsninger. Vi kunne laget et universelt utformet samfunn, det er jammen på tide, så vi ikke fortsatt diskriminerer folk som ikke kan bevege seg slik som vi andre. Da kommer det mange arbeidsplasser og et bedre samfunn ut av krisa etterpå. Vi kunne montert heis i mange blokker sånn at flere folk kunne bodd hjemme, og vi kunne satset på velferdsteknologi i kommunesektoren slik at vi etterpå kunne møtt de store oppgavene vi har framover i kommunesektoren på dette. – Så jeg er nok ikke så imponert. Vi kunne ha investert i enøk også og spart enormt med strøm som vi kan bruke til positive ting, f.eks. på jernbane. Vi har lange strekninger i Norge der vi mangler strøm, og vi mangler til og med planlegging. Derfor har SV foreslått at vi legger penger på bordet nå til å kunne planlegge elektrifisering av Rørosbanen og Solørbanen. Da kan vi frakte gods gjennom landet uten å slippe ut CO 2 , og det blir jammen plass på vegen også og mulig å kjøre der. Det er framtidsrettet. Da hadde vi brukt penger fornuftig, investert i framtida, fått et moderne, mer klimavennlig samfunn og kommet ut av dette med flere arbeidsplasser, både i offentlig sektor, som vi trenger i eldreomsorgen, i skolene osv., og også i privat sektor. Det hadde vært en bedre løsning enn det regjeringen har lagt på bordet.
Turid Kristensen (Høyre), 2020-06-19:
Over hele verden har man nå gjennomført en nesten total nedstenging av samfunnet for å få kontroll over spredningen av koronaviruset. Jeg har lyst til å rette en stor takk til alle de fantastiske fagarbeiderne som har gått på jobb hver dag, og som har sørget for at hjulene likevel har gått rundt. Vi har fått mat på bordet, vi har fått rennende vann og datanettverk som fungerer, og helse- og omsorgsarbeiderne våre har tatt vare på dem som trenger det mest – listen kan gjøres veldig lang. Poenget er at fagarbeiderne våre er gull verdt, og samfunnet fungerer ikke uten dem. Jeg har vært oppriktig bekymret for alle dem som sto i fare for ikke å få fullført læretiden sin, for dem som vil kunne få problemer med å skaffe seg læreplass, og for bedriftene våre, som er helt avhengig av å kunne rekruttere fagkompetanse også i framtiden. Det gjelder både dem med fag- og svennebrev og dem med utdanning fra fagskolene våre. For bare få uker siden var det 4 000 permitterte lærlinger. Det kom nye tall denne uken, og det viser seg at dette tallet nå er mer enn halvert. Men vi må sørge for at enda flere kommer tilbake i jobb, og ikke minst for at flere får læreplass, og at flere får fullført utdanningen sin. I revidert nasjonalbudsjett, i Utdanningsløftet 2020 og i den siste tiltakspakken sørger regjeringen nettopp for en betydelig satsing på dette. Det er satt av til sammen 850 mill. kr bl.a. for å øke lærlingtilskuddet, for å rekruttere flere læreplasser, til Læreplassjeger-kampanjen til WorldSkills, som gir flere muligheten til å fullføre videregående utdanning, og for at flere skal kunne ta fagbrev på jobb. Et annet viktig tiltak er muligheten for at de som er permitterte nå, faktisk kan ta seg en utdanning samtidig som de beholder dagpengene sine. Jeg leste i Bergens Tidende så sent som i dag om Nina, som ble permittert fra hotelljobben sin. Hun hadde lenge ønsket å ta et fagbrev, men ikke hatt muligheten til det, men nå fikk hun det. Som hun selv sier: Som arbeidsledig blir dagene veldig lange, og da er det fint å ha noe konstruktivt å gjøre. Med fagbrevet vil jeg også stille sterkere, og det blir nok en fordel framover. Det tror jeg at Nina har helt rett i. Det som gjør at Nina får muligheten til å ta fagbrev under permitteringstiden, er et av bransjeprogrammene som nå er opprettet. Regjeringen har satset mye på bransjeprogrammene også tidligere, men den satsingen er nå betydelig styrket. Vi har hele ni bransjeprogrammer. De fleste er ved fagskolene våre, og mange av de nye programmene er kommet nettopp i bransjer som er sterkt rammet av koronakrisen og fallet i oljeprisene. Ifølge Kompetanse Norge har f.eks. over 2 500 ansatte i reiselivsbransjen nå søkt seg til et av disse bransjeprogrammene. Det viser at behovet er der, og når flere får økt kompetanse, vil både de ansatte og bedriftene – i reiselivsbransjen og andre bransjer – stå sterkere når vi kommer tilbake til en normal hverdag. Og det er jo nettopp det som er målet.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-06-19:
Regjeringen som sitter nå – og også den tidligere, med Fremskrittspartiet – har i lengre tid nedprioritert beredskapen i hele Norge, og spesielt politiet har blitt rasert og kraftig sentralisert av en nærpolitireform som regjeringen vedtok med en ambisjon om å skape et nært og tilstedeværende politi, men som i stedet har ført til et politi som er fjernere fra folk, og som det tar lengre tid før dukker opp når noe alvorlig har skjedd. Vi i Senterpartiet prioriterer beredskap i vårt alternative budsjett. Vi prioriterer beredskap på mange områder, for det er noe man må se på som en helhet for flere fagfelt, men på justisfeltet prioriterer vi bl.a. en økning i frie midler til politidistriktene, vi prioriterer å styrke brann og redning i Sivilforsvaret, og vi prioriterer å styrke helikopterberedskapen i Nord-Norge med et flerbrukshelikopter stasjonert i Kirkenes. Nå har vi jo fått varslet at det skal komme en politimelding – som har latt vente på seg i et par år – men hvis regjeringen holder ord denne gangen, skal den komme før sommeren, dvs. i løpet av de neste to ukene. Det blir en spennende melding, hvor Senterpartiet forventer at regjeringen slutter med bortforklaringer av politiets dårlige resultater med tanke på det å være nær og det å være til stede. I Nationen for et par dager siden skrev statssekretær Kleppen Sættem at politireformen er ikke en nærpolitireform; den «er først og fremst en kvalitetsreform». Han prøver å endre historiefortellingen ved å komme seg unna det faktum at man fullstendig har sviktet når det gjelder å levere et politi som er til stede der folk bor. Nærpolitireformen som Stortinget vedtok med Høyre, Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet, var ikke først og fremst en kvalitetsreform, hvis man leser i dokumentene – det var først og fremst en omorganisering av politiet som Senterpartiet advarte mot, men som regjeringen selv mente skulle føre til et nærmere politi. I dokumentet som ble vedtatt den gangen, står det bl.a. at man har en ambisjon om vesentlig å forbedre responstiden til politiet. Det er ikke lenger siden enn i går at Politidirektoratet kom med nye tall om responstid hittil i år, i 2020, og man ser helt klart at responstiden har økt fra politireformen ble vedtatt til nå. Man har altså klart å bruke voldsomme mengder penger, rasere organiseringen av politiet til det negative for de aller fleste innbyggerne i landet vårt, i tillegg til at man har oppnådd ikke å forbedre resultatene, men tvert imot å forverre dem. Vi har tidligere utfordret justisministeren på at de 400 midlertidige politistillingene på grunn av korona må gjøres permanente. Det er jeg veldig skuffet over ikke har skjedd i dette alternative budsjettet.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-06-19:
Jeg vil kommentere noen enkelte forslag fra Senterpartiet. Regjeringens sultefôring av politidistriktene har mange negative konsekvenser. Noen av dem har vi snakket om tidligere. Det er bl.a. at responstiden går opp i hele landet; det er også at elever fra Politihøgskolen står uten jobb. Per i dag er over halvparten av dem som gikk ut fra Politihøgskolen i 2019 uten jobb, og det i en situasjon hvor politidistriktene mangler politifolk. Senterpartiet mener vi må prioritere å få flere politifolk ut i jobb i distriktene. Vi kan ikke ha det sånn at vi har en arbeidsstokk på nesten 1 000 politifolk som ikke har jobb, når politidistriktene skriker etter den kapasiteten. Den vanskelige økonomiske situasjonen i politidistriktene har også ført til at det er nærmest total bestillingsstopp av politibiler. Det er ikke fordi politibilparken i Norge er kjempebra. Tvert imot er den i ganske dårlig forfatning. Den har en høy gjennomsnittsalder, og man sliter veldig med rust og driftsstans, som er kostbart. Det koster veldig mye med vedlikehold, og det koster mye når en patrulje ikke har bil fordi bilen må på verksted. Det er rett og slett sløsing med penger som vi heller burde brukt på å investere i nye og bedre politibiler. Denne situasjonen har blitt enda verre under koronakrisen, og Senterpartiet foreslår som en del av vårt opplegg å gi politiet fritak fra moms på spesialutrustede kjøretøy. Det vil frigjøre omtrent 60 mill. kr, som politiet kan bruke på å oppgradere bilparken i større grad enn nå – sammen med de økte bevilgningene vi har til frie midler til politidistriktene. Dette er viktig for at vi skal ha et operativt og synlig politi som er i stand til å være ute blant folk rundt i hele landet. Det er heller ikke spesielt god kontinuitet i utskiftingen av politibilparken nå, og vi fremmer derfor forslag om at regjeringen må vurdere hvilke tiltak man kan gjøre for å få bedre oversikt over når biler må skiftes ut, sånn at man får bedre kontinuitet for både politiet og leverandørleddet, som nå sliter med en veldig uoversiktlig bestillingsstrøm. Jeg er veldig glad for at regjeringen i avtalen med Fremskrittspartiet legger inn 5 mill. kr til en grensepolitistasjon på Magnor. Det er noe regjeringen har lovet helt siden nærpolitireformen ble vedtatt, og som skulle komme som en del av den. Men det innebærer ingen garanti for at det faktisk kommer. Vi har etterlyst en konkret framdriftsplan. Det har vi ikke fått, og det mener jeg regjeringen må levere på snarest, for hvis ikke er dette fortsatt et prosjekt som er helt i det blå.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2020-06-19:
Jeg er glad for at det både i flertallsinnstillingen om revidert budsjett og i Arbeiderpartiets merknader legges vekt på gjengkriminalitet. Det er det all grunn til. Situasjonen i Oslo-området har betydning for hele landet. Vi har nå fått en gjeng som vi i lang tid har fryktet skulle etablere seg, Satudarah, som er en internasjonal og farlig MC-kriminell gjeng. Situasjonen er også at Young Guns, som er en eldre gjeng fra 1980-tallet, og som nå har hovedbase på Lørenskog på Romerike, styrker seg kraftig og rekrutterer unge. Vi har nye, yngre gjenger som alle sikkert har lest om i media, som Young Bloods på Holmlia i området Oslo sør, og vi har enda yngre gjenger på Tøyen og Grønland, bl.a. en som kaller seg 313, hvor det har vært en rekke alvorlige hendelser mellom disse gjengene de senere månedene. Jeg er glad for at Stortinget vil satse på å gjøre en bedre innsats overfor disse alvorlige gjengmiljøene, som kan få veldig avgjørende betydning for utviklingen både i Oslo og ellers i landet framover. Regjeringspartiene og flertallet legger opp til 25 mill. kr her, noe også Arbeiderpartiet går inn for i sin ekstra satsing. Man skriver at man skal bruke de pengene til å patruljere hyppigere. Jeg vil bare si om den ekstra satsingen at det er viktig å forstå at de gjengene ruller man ikke opp ved å patruljere. Det kreves en annen type kvalitet i innsatsen, så jeg håper man vil se på hvordan man skal bruke de pengene. Den enheten som gjør den viktigste jobben, og som har gjort den viktigste jobben gjennom mange år, kalles Spesielle operasjoner. De er tett på gjengene, har kunnskap om dem og vet nok om hvordan man skal jobbe, til å kunne få dem tatt, rettsforfulgt og dømt. Denne enheten er halvert, eller de er langt færre enn de var for noen år siden, og de brukes til mange forskjellige oppgaver nå, slik at den spesifikke innsatsen overfor gjengmiljøene er svekket. Det er den vi trenger å styrke, mer enn å kjøre rundt i gatene. Begge deler er bra, men vi må være klar over at hovedpersonene her står ikke på et hjørne – dem må man ta med andre arbeidsmetoder. Det krever langsiktig jobbing, og det er ikke gjort med 25 mill. kr i år. Det forrige gjengprosjektet gikk over fem år. Det viste seg at det var for kort tid. Vi må jobbe langsiktig. Særlig for de yngste som allerede er blitt farlige kriminelle, trenger vi flere plasser i det som heter Ungdomsenheten, altså ikke vanlig fengsel, men i ungdomsenheter, der de kan få hjelp til å komme ut av miljøene sine. Vi fremmer forslag om det her i dag. Og når de skal ut av soning, ut av fengsel, enten det er eldre gjengkriminelle eller disse unge, så trenger de et exit-program, slik at de ikke havner i det samme miljøet, den samme karusellen. De tingene mangler vi i Norge i dag, så jeg håper Stortinget vil være med på å følge opp disse forslagene i tiden framover.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2020-06-19:
Tenk at vi på tre måneder gikk fra å ha historisk lav arbeidsledighet i Norge til å se ledighetstall vi ikke har sett siden krigen. På bedriftsbesøk fikk vi tidligere i år beskjed om at det største hinderet for vekst i Norge var mangelen på kompetent arbeidskraft. I løpet av noen få uker snudde bildet. Hele 431 000 personer registrerte seg som arbeidssøkere hos Nav etter 12. mars. Lyspunktet er at det nå er 215 000 færre permitterte, og at aktiviteten og arbeidskraftetterspørselen tar seg opp. Regjeringens kraftfulle, målrettede tiltak har virket. Vi har fått stresstestet velferdsstaten vår, og den har vist seg robust, men ikke uten feil og mangler. Når det er sagt, så er det ikke en feil eller mangel at det tar tid å endre på driftssystemene i Nav for utbetalinger av dagpenger og lønnskompensasjon. Da regjeringen reduserte arbeidsgiverperioden for permittering for å redde norske arbeidsplasser og folk fra å bli ledige, utvidet Stortinget – med Høyres stemmer – dette med en kompensasjon som aldri har vært brukt tidligere. Eksempelvis reduserte de rød-grønne arbeidsgiverperioden under finanskrisen til fem dager, uten endringer som kompenserte arbeidstakerne. I rød-grønn språkdrakt – Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV – reduserte de arbeidsgiverperioden og sendte regningen til vanlige arbeidsfolk. Det er altså tre dagers forskjell på hva de i dag kritiserer denne regjeringen for, og hva de selv gjorde i 2008 eller 2009. Stortinget visste at endringen ville føre til forsinkelser. Arbeiderpartiet fikk i klartekst svar på sitt spørsmål den 13. mars i forbindelse med Prop. 52 S for 2019 –2020: Opprettelse av eventuelt nye inntektssikringsordninger vil ikke være mulig å få på plass på kort sikt, det vil si at det kan ta flere måneder å få på plass nye systemer. De som venter på penger, har all rett til å være frustrert og forbannet, men Stortinget har visst dette hele tiden, og et samlet storting burde være voksne nok til å stå bak de vedtakene vi gjør. Partiene kan ikke på den ene siden skryte av å ha fått igjennom mer penger til flere uten samtidig å ta ansvaret for at det har ført til at mange fikk problemer. Men siden regjeringen er opptatt av at folk skal få hjelp, sto en midlertidig forskuddsordning ferdig allerede 30. mars, før alle andre støtteordninger var på plass. Regjeringen prioriterer arbeidstakerne, og 180 000 har fått forhåndsbetalt mer enn 3,8 mrd. kr i påvente av at Stortingets vedtak kan iverksettes. Forskuddsordningene gjelder ut året, og det tar i snitt to til tre dager fra søknad til utbetaling. Nav er i ferd med å komme à jour, men igjen kommer Rødt og Arbeiderpartiet med forslag som vil føre til merarbeid som forsinker utviklingen i Nav og utbetalingen til arbeidstakere. Høyre går imot forslagene. Vi har en forskuddsordning som fungerer. La Nav gjøre jobben sin. For Høyre er det viktigste nå at folk så raskt som mulig får de pengene de har krav på, slik at vi ikke bare kan ønske hverandre happy pride, men også med god samvittighet ønske hverandre god sommer.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2020-06-19:
Det har vært en lang debatt, men det er også en viktig debatt. For Senterpartiet har diskusjonen og det vi har lagt fram i våre forslag til alternativer i revidert nasjonalbudsjett og tiltakspakke 3, vært tjenester nær folk. Senterpartiet går inn for å styrke kommuneøkonomien sånn at kommunene ikke skal måtte gjøre nedskjæringer som følge av virusutbruddet. La meg understreke at det viktigste virkemiddelet vi har for å få ned ledigheten og få folk i arbeid, er at Norge skal ha lønnsomme bedrifter med tilstrekkelig oppdrag som man trenger arbeidsfolk til å utføre, og at offentlig sektor derfor skal brukes aktivt for å skape denne etterspørselen. Det private næringslivet er avgjørende for verdiskapingen før, nå og ikke minst etter krisen. Da må det også være sånn at det offentlige har midler til å igangsette tiltak. Kompensasjonsordningen for næringslivet er utformet sånn at mindre bedrifter kommer uforholdsmessig dårlig ut, og mange mindre bedrifter får derfor ikke utbetalt noen støtte. Det slår særlig uheldig ut i distriktene, hvor både flere av de mindre bedriftene og ikke minst bedrifter med store sesongvariasjoner i sine inntekter holder til, og det er ikke ivaretatt tilstrekkelig i regjeringens tiltakspakke. Når vi ser de utbetalinger som har forekommet, og hvordan mye av pengene som var satt av tidligere, har vært brukt, foreslår Senterpartiet å fjerne egenandelene for både mars og april. I vårt forslag til endringer i revidert nasjonalbudsjett sier vi at det skal bevilges over 9 mrd. kr til kommunesektoren for å sikre det viktige tjenestetilbudet norske kommuner gir til befolkningen. Kommunene skal, som jeg var inne på, settes i stand til å igangsette planlagte prosjekter og ikke minst forsere prosjekter for dermed å sørge for aktivitet og sysselsetting i en periode hvor dette er særlig avgjørende. En god kommuneøkonomi og nærhet mellom folk og lokale folkevalgte er en forutsetning for å sikre at alle i Norge kan leve et godt liv og få de tjenestene de trenger. Denne våren har vi hatt ekstraordinære utfordringer i vårt samfunn, og førstelinjen har vært den som har merket det best. Da snakker vi om helsearbeiderne, lærerne, barnehageansatte og renholdsarbeidere som sammen med en rekke andre offentlig ansatte har gjort en ekstraordinær innsats for både å behandle syke, gi pleie og omsorg, utvikle nye undervisningsopplegg og på andre måter sørge for å holde hjulene i gang. Sammen har de vist at kommunene er den avgjørende bærebjelken i vårt velferdssamfunn både til hverdags og ikke minst i krise. Senterpartiet mener derfor at kommunene og fylkeskommunene må få en garanti for at de skal kompenseres fullt ut for alle merutgifter og inntektsbortfall forbundet med koronaepidemien. Det vil skape trygghet for lokalpolitikerne og dermed trygghet for framtidige velferdstjenester.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2020-06-19:
Jeg skjønner at vi egentlig nærmer oss slutten her, og det var ikke meningen å blande seg inn i sommerhilsenene. Men representanten Ebbesen fra Høyre, og for så vidt representanten Sivertsen, hadde tidligere noen ord om havbruksfondet og de viktige inntektene det utgjør for kystkommunene og kystfylkene våre, og prøvde å tegne et bilde som ikke kunne få stå uimotsagt. Det er for så vidt veldig mange andre ting jeg også skulle gått inn på, men jeg skal prøve å holde meg til dette. Senterpartiet mener altså at inntekt fra havbruksnæringen skal komme kystsamfunnene til gode. Det trodde jeg var en omforent holdning fra Stortingets side, men jeg registrerer at man fra regjeringspartienes og støttepartiet Fremskrittspartiets side er av en annen formening. I regjeringens forslag til revidert foreslo man å endre nøklene for hvordan inntektene fra salg av konsesjoner blir fordelt mellom kystfylkene, kommunene og staten. Det ville medført store reduksjoner i inntektene for disse fylkene og kommunene. Det skulle egentlig bare mangle at regjeringspartiene og støttepartiet Fremskrittspartiet i enigheten sin da øker overføringen fra havbruksfondet ved å si at en større andel skal tilfalle kommunene og fylkene. Det er jo i tråd med det som var Stortingets intensjon da man opprettet forliket. Selv om budsjettavtalen er et steg i riktig retning sammenlignet med regjeringens opprinnelige forslag, vil jeg understreke at fordelingsnøkkelen som enigheten legger opp til, er betydelig dårligere for kommunene og fylkene enn det som er tilfellet med dagens nøkkel. Intensjonen var å sikre lokalsamfunn i hele landet at man skulle få mer igjen for det arealet man stilte til rådighet. Den nye nøkkelen innbefatter altså at staten tar en mye større andel enn man la opp til opprinnelig. I regjeringens forslag ut fra det som var anslått for salg av nye konsesjoner, skulle kommunene få redusert sine overføringer med 2,8 mrd. kr. Enigheten er altså et resultat på om lag 1,55 mrd. kr i reduksjon. Det er i strid med det som var Stortingets vedtak, og det er i strid med det et samlet Kommune-Norge langs kysten og ikke minst kystfylkene mener er en rettferdig fordeling. Omtalene av hvor fantastisk den enigheten er, i særdeleshet fra Fremskrittspartiets side, står i grell kontrast til det som egentlig er realiteten når vi ser beløpenes omfang. Disse midlene er altså blitt brukt til å øke næringsfondene i kommunene – som nå i denne krisen vi står i, er blitt brukt til å skyte inn i viktige tiltak lokalt for å holde næringslivet i gang, og de er blitt brukt av fylkeskommunene til bl.a. å bygge viktige næringsveier og sørge for at vi har infrastruktur på plass som gir rom for økt verdiskaping og at man skal komme lettere til markedet senere. Senterpartiet står fast på at man burde opprettholdt den nøkkelen vi har i dag, og har også fremmet forslag om det. Det skulle jeg ønske flere så det verdt å støtte.