Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-13:
Jeg vil takke Arbeiderpartiet for at de i denne omgangen tar opp dette viktige spørsmålet. Det har vært tatt opp tidligere, og det kommer til å være nødvendig å ta det opp videre. Senterpartiet er for faste ansettelser og midlertidige ansettelser. Det er de to ansettelsesformene vi har. Alle som i dag skal ansette lovlig i et bemanningsselskap eller i et vikarselskap, må ansette folkene sine fast. Det tror jeg ikke har gått inn over Fremskrittspartiet – etter å ha hørt det siste innlegget. Vi snakker altså om at det sentrale er de faste ansettelsene, og så har vi i loven unntak med midlertidige ansettelser. Senterpartiet går ikke inn for å legge ned vikarbyråer, for det folk flest tror, og det Senterpartiet er for, er at vi skal ha vikarbyråer som med hjemmel i loven kan bruke fast ansatte vikarer til å dekke opp vikariater i henhold til arbeidsmiljølovens bestemmelser om midlertidige stillinger. Det er utrolig viktig å være presis på dette. Det som er Senterpartiets linje, er at vi må ha et velorganisert arbeidsliv, for det er forutsetningen for et trygt familieliv. Vi må ha forutsigbarhet for arbeid, når en skal arbeide, og hva en tjener på det arbeidet, og en må ha forutsigbarhet for inntekt og dermed også for hvor mye en arbeider. Senterpartiet arbeider for å få norske lønns- og arbeidsvilkår inn i alle bransjer – sjølsagt: sterkere fagorganisering, mer jambyrdige lønns- og arbeidsforhold, flere fagarbeidere som bor i Norge, og gode lærlingutdanninger i produksjonsbedrifter. Vi går inn for kontrollert arbeidsinnvandring, også fra EU utenfor Norden. Det er en helhet i det vi står for. Vi ønsker å ha ordnede forhold i arbeidslivet. Ved innstramming av arbeidsmiljøloven fra 1. januar 2019 var jeg saksordfører og la ned ganske mange timer i det, for dette er komplisert. Vi er nødt til å se helhet, vi er nødt til å se hele bransjen, vi er nødt til å se det fra arbeidsgivers, fra bedriftenes og fra arbeidstakernes side. Vi er nødt til å se det fra de ulike bransjenes side, og vi er nødt til å se det i forhold til at vi har selvstendig næringsdrivende, vi har entrepriser – vi har mange former for å få utført et arbeid. Det vi snakker om nå, er en del av denne helheten. Etter den innstrammingen som ble gjort, har vi sett at det er de som ønsker å omgå arbeidsmiljøloven § 14-12 andre ledd, som i dag krever at en har avtale med fagforening med innstillingsrett ved i stedet å bruke arbeidsmiljøloven § 14-12 første ledd, og sier at der en ikke har krav til den fagorganiseringen, bruker en de folkene i midlertidige stillinger, § 14-9 andre ledd bokstav a, i arbeidstopper. Vi var forberedt på den omgåelsen, og det er en del av årsaken til at en da må gå videre og presisere regelverket. Vi har også utfordringer knyttet til entrepriser. Det er de som ønsker å omgå dette ved å satse på entrepriser, altså at produksjonsbedriftene i stedet for å ha bemanningsselskaper leier inn folk som faktisk tar over driften av bedriften uten at de er innleide arbeidstakere, men det er i en ny arbeidsgivers sted. Det er viktig for Senterpartiet at Arbeidstilsynet gis hjemmel til å håndheve det innleieregelverket vi har, altså få en ny § 18-6 første ledd. Jeg vil bare oppfordre statsråden til å påskynde den prosessen som han i tråd med opposisjonen på Stortinget har lagt til rette for, nemlig at Arbeidstilsynet får nødvendig hjemmel til å følge opp det som er dagens lov. Hvis ikke Arbeidstilsynet får det, er det for lite kraft over det vi gjør. Vi vil da få den situasjonen at seriøse bedrifter kan bli utkonkurrert fordi de useriøse ikke blir det. Senterpartiet er altså for at vi skal ha vikarbyråer. Vi er for at vi skal ha arbeidsmiljøloven § 14-12 første ledd med fast ansatte som skal brukes til midlertidige stillinger i henhold til arbeidsmiljøloven § 14-9 andre ledd bokstav b, vikariater, studiepermisjoner, foreldrepermisjoner og sykefravær. Jeg vil bare si helt til slutt: Denne endringen av loven som vi står for, innebærer at en må bruke noe tid fordi en rekke bedrifter i dag har tilpasset seg det som er dagens lov. Vi må altså bruke tid, slik at bedriften får nødvendig lønnsomhet for å ha fast ansatte, at vi får skolert dem, at vi har et utdanningstilbud – i det hele tatt at bedriften blir satt i stand til å få norsk arbeidsliv tilbake på kursen med faste ansettelser og mer ordnede forhold enn vi har i dag.