Svein Flåtten (Høyre), 2011-02-24:
Både saksordføreren og representanten Vågslid har på en helt utmerket måte redegjort for den begrunnelse vi hadde for å fremme dette forslaget. Ja, de har redegjort på en atskillig bedre måte enn det jeg som en – mer enn – godt voksen mann kunne gjøre, de har nemlig redegjort for det som er ungdommens problem på boligmarkedet, nemlig usikkerheten når man har gjort denne store investeringen som kanskje er den aller største gjennom hele livet. Dette er bakgrunnen for vårt forslag. Derfor synes jeg det er litt underlig, når man er enig i problembeskrivelsen, at veiene skilles så kapitalt når det kommer til hva man har tenkt å gjøre med det. Til Vågslid, som spurte om Høyre nå ønsker å regulere markedet, må jeg få lov til å påpeke mens jeg husker det, at dette har ikke noe med markedet å gjøre. Dette er forbrukerrettigheter. Vi ønsker å regulere forbrukerrettigheter. Det har vi alltid ønsket. Vi ønsker tilsyn, og vi ønsker regulering av forbrukerrettigheter etter hvert som samfunnet utvikler seg. Og ingen kan si noe annet enn at boligmarkedet er et av de områdene som virkelig endrer seg i samfunnet. Det er grunnen til at vi foreslår dette. Så har jeg også lyst til å peke på én ting når man sier at dette kommer for raskt etter at man allerede har vedtatt endringer: Ja, de ligger kort tid bak oss – det er helt riktig. Men man behøver ikke finlese forslaget for å se at vi ber regjeringen om å vurdere dette. Det tar ofte tid – det er i hvert fall min erfaring. Og det illustreres veldig godt av henvisningene til Takstlovutvalget, som også har behandlet en del av disse tingene – særlig dette med obligatorisk tilstandskontroll. Den utvalgsrapporten ble levert 12. mars 2009. Den har snart toårsjubileum. Jeg er uenig med statsråden som skriver til komiteen at det er lite hensiktsmessig å behandle det ene forslaget for seg, altså dette om en obligatorisk tilstandsrapport. Jeg tror tilstanden i boligmarkedet de senere årene tydelig har vist at det å ta ut den ene saken og behandle den for seg, ville vært meget nyttig. Jeg tror forbrukerne ville tatt imot det med stor glede. Så litt til dette med økt reklamasjonstid, og da er vi tilbake til dem som rammes. Statistikken viser at når det har gått fem år etter denne første store investeringen din, inntreffer veldig mange store skader. Det er det vi ønsker å dekke opp. Som inndekningsinstrument har vi foreslått en obligatorisk byggeforsikring, som de har i Danmark – den fungerer i kombinasjon med ti års reklamasjonstid – og at man også kan ha garantistillelse. Da har jeg også lyst til å kommentere det som statsråden skriver til komiteen, nemlig at en slik ordning vil bli fordyrende for entreprenører og de som bygger boliger. Ja, men jeg tror at det blir marginalt fordyrende, og det har vi råd til i forhold til den sikkerheten det blir for forbrukerne. Men når statsråden er så vidt opptatt av hva som fordyrer boligbygging, synes jeg man skulle sette seg ned i regjeringen, se litt på de byggeforskrifter, de endringer i plan- og bygningsloven som har vært gjennomført de siste to–tre årene. Aktører i bransjen kan fortelle at en vanlig enebolig eller en gjennomsnittlig leilighet faktisk har økt med flere hundre tusen i byggekostnader. Det er et faktum, det er ikke noe jeg finner på her oppe. Det igjen viser jo at vi må investere enda mer på grunn av kompliserte tekniske løsninger som skal tilfredsstille de kravene som stilles fra myndighetene. Da mener jeg at det må være enda større grunn til å se på beskyttelse av forbrukerne, som bruker så mye penger kanskje én gang i livet, men alltid i balanse med det som er praktisk for næringen, og det har vi også tatt hensyn til i forslaget vårt. Jeg fremmer ikke forslaget, for det oppfattet jeg ble fremmet av foregående taler.