Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-05-19:
Stortinget har i dag til behandling en proposisjon om avtale om veterinærvaktordning, en avtale som ble inngått med Den norske veterinærforening 4. februar i år. Forhandlingene om denne avtalen har vært særdeles vanskelige og preget av stor avstand mellom partene, både i spørsmålet om økonomisk kompensasjon for klinisk vakttjeneste og i ettertid også om innretningen av vaktdistriktene. Det ble brudd i forhandlingene allerede i mars 2004. I juni 2004 sa Veterinærforeningen opp avtalen om veterinærvakt for 2005, med virkning fra 1. januar 2005. Til tross for dette kom det altså ikke til nye forhandlinger før i januar 2005. Det er uakseptabelt at det oppstod en lang periode uten veterinærvaktordning om kvelden, om natten og i helgene. Staten har det overordnede ansvar for å sikre at man har en vaktordning. Dette presiserte også et enstemmig storting under behandlingen av Ot.prp. nr. 52 for 2000-2001. At det har gått så lang tid fra avtalen ble sagt opp og til forhandlingene ble gjenopptatt, er derfor ikke akseptabelt og bør definitivt ikke skje dersom man skulle komme i en lignende situasjon i framtiden. En enstemmig komite presiserer for øvrig at statens ansvar for veterinærvakt også skal gjelde i framtiden, uten at dette er ment å være til hinder for det arbeid Regjeringen er i gang med i forhold til å vurdere en overføring av disse oppgavene til kommunene. Det er et arbeid Stortinget får ta stilling til i en annen sammenheng. Komiteen understreker imidlertid i innstillingen at det er et offentlig – og et statlig – ansvar å sørge for at man har en tilfredsstillende veterinærvaktordning. Det er ikke et ansvar som den enkelte veterinær har og skal påta seg på egen hånd. Staten har det overordnede ansvaret for at man har en slik vaktordning på plass. Det er ikke akseptabelt at dyr skal lide fordi man ikke har klart å få til en slik ordning, slik tilfellet var i vinter. Det har kommet til dels sterke innvendinger mot den inndeling av vaktdistriktene som departementet og Mattilsynet har lagt opp til med bakgrunn i den inngåtte avtale. Store avstander i enkelte av disse distriktene medfører både uholdbare arbeidsforhold for den enkelte veterinær og ikke minst uakseptable responstider ved sykdom, noe som går ut over både dyrehelse og dyrevelferd. En enstemmig komite fremmer derfor følgende innstilling: «Stortinget ber Regjeringen nedsette et utvalg, også med uavhengige representanter, for å gjennomgå størrelse på og antall vaktområder for veterinærer, samt en tilpasning av bemanning av områdene etter behov. Utvalgets arbeid bør være avsluttet innen oktober 2005 og må ta utgangspunkt i de økonomiske rammene for den vedtatte avtalen.» Det at man ønsker en slik utredning i forhold til inndeling av vaktområder hvor også uavhengige representanter deltar, er etter komiteens oppfatning helt avgjørende for at man skal kunne få tilslutning til dette arbeidet og ha en vaktordning som blir respektert, og som fungerer etter intensjonen. For inneværende avtaleperiode, altså inneværende år, forutsetter komiteen at det kan finnes løsninger innenfor den inngåtte avtale, og komiteen forventer at det føres en dialog mellom partene som kan gi et tilfredsstillende resultat på dette området. Avtalen innebærer en videreføring av 161 vaktområder. Avtalen innebærer at det skal være styrket bemanning i en del områder i perioder med stort behov for akutt hjelp. Landbruksdepartementet har på bakgrunn av avtalen foretatt en tilpasning og en sammenslåing av vaktområder om kvelden, om natten, i helger og på høytidsdager. Alt dette er i tråd med den inngåtte avtalen, og det var faktisk så mye som 90 pst. tilslutning til avtalen i uravstemningen blant medlemmene i Veterinærforeningen. I ettertid har det vært sterke reaksjoner på den tilpasning som har funnet sted. De enkelte partier i komiteen vil nok gjøre rede for sin holdning og sin tilnærming til den inngåtte avtalen, men for egen og Senterpartiets del vil jeg si at det er ikke rart at det har blitt reagert på den inndeling av vaktområder på kvelds- og nattetid som har funnet sted fra departementets side. I enkelte områder er det svært store avstander, så store avstander at man snakker om kjøretider på oppimot fire-fem timer tur-retur i enkelte av disse vaktområdene. Det medfører en uakseptabel arbeidsbelastning, og det medfører at det tar for lang tid før dyr får hjelp ved sykdom. Etter vår oppfatning burde det også ha vært foretatt en evaluering av den gamle vaktordningen før man foretok en ny inndeling av vaktområder. Dette ble det også bedt om på et tidligere tidspunkt, og jeg finner det merkverdig at man har valgt å foreta en så betydelig innstramming i antall vaktområder uten å foreta en evaluering og en gjennomgang av på hvilken måte de gamle vaktområdene har fungert. Det har vært svært høy temperatur i denne saken, og i ettertid tror jeg det må være lov å si at ingen av partene, og aller minst dem det til sjuende og sist mest gjelder, nemlig dyr som trenger veterinær hjelp, har vært tjent med den måten denne saken har vært håndtert på. Statsrådens trusler om forføyning i forhold til veterinærer som ikke er tilgjengelige på telefon, hører ikke hjemme i en slik ordning som man har i forhold til veterinærvakttjeneste, hvor staten skal sørge for å ha en avtale, og hvor man ikke kan forvente at den enkelte veterinær skal være på jobb 24 timer i døgnet. Nå ser jeg at også landbruksministeren etter hvert er til stede i salen. Da passer det kanskje å si at det ikke er noen tvil om at det som har skjedd i forhold til den økonomiske kompensasjonen i de siste avtaleårene under denne landbruksministeren, selvsagt er til fordel for veterinærene. Det har vært en betydelig økning i den økonomiske godtgjørelsen, og man har nå kommet opp på tilnærmet det nivå som et utvalg nedsatt av statsråden har lagt opp til. Så i forhold til den økonomiske kompensasjonen har ikke komiteen innvendinger mot den avtalen som er inngått. Komiteen har heller ikke hatt innvendinger mot den inngåtte avtalen på annen måte enn det jeg allerede har sagt, at det er nødvendig å få foretatt en grundig gjennomgang av inndelingen av vaktområdene med tanke på å få til en bedre arrondering av disse om kvelden og om natten, for å unngå at man har store og uhåndterlige vaktområder. Når det gjelder inndekningen, foreslår Regjeringen at dette skal dekkes inn over Mattilsynets budsjett, med et kutt på 8 mill. kr. Komiteen har ikke innvendinger mot at så har skjedd, bortsett fra at to partier, SV og Senterpartiet, har varslet at man vil komme tilbake til dette i forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett og i den sammenheng foreslå en alternativ inndekning. Mattilsynet har i et brev til departementet klart tatt til orde for at man allerede er i en presset økonomisk situasjon og har problemer med å utføre de oppgaver man skal, på en tilfredsstillende måte innenfor de økonomiske rammer man har. Det er en stor organisasjon, som gjennomgår et betydelig omstillingsarbeid, og det å ta et såpass stort kutt midt i et budsjettår finner vi uansvarlig. Vi vil derfor foreslå en annen inndekning under behandlingen av revidert nasjonalbudsjett. Når vi ikke har gjort det i denne sammenheng, er det fordi behandlingen av denne saken og behandlingen av revidert nasjonalbudsjett er såpass sammenfallende i tid at vi fant det naturlig å ta det i den sammenheng. Til slutt vil jeg få lov til å anbefale komiteens enstemmige innstilling.