trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-04-27:
Ja, jeg vil berømme representanten for å løfte temaet i denne sal. Det er viktigere enn noensinne at verden snakker om global matsikkerhet, og som sagt opplevde jeg at denne tematikken preget absolutt alle møter mellom internasjonale aktører under Verdensbankens vårmøte. Det er store forventninger til at vestlige land bidrar, ikke bare i den pågående krisen i Ukraina, men også for å avhjelpe de store globale ettervirkningene av krisen i Ukraina. Vi vet at særlig i mange land i Midtøsten og Øst-Afrika er allerede denne krisen i ferd med å akselerere, og verdens øyne må rettes også mot andre kriser, som kommer som en konsekvens av den pågående krigen.
Marie Sneve Martinussen (Rødt), 2022-04-27:
«Kunst er viktig for å tolke og forstå samfunnet og tiden vi lever i. Blant de mange ofrene for den pågående krigen i Ukraina finner vi viktige formidlere av kunst og kultur på begge sider, som har måttet legge ned virksomheten sin, som følge av sensur eller fordi de har måttet flykte. Vi blir alle klokere dersom vi legger til rette for kunstutøvelse i krisetid, og vi i Norge har verktøyene og midlene til å få det til. Hvordan vil statsråden bidra til at kunstnere på flukt får fortsette å utøve sitt virke?»
Marie Sneve Martinussen (Rødt), 2022-04-27:
Nettopp den organisasjonen som statsråden nevner, residensorganisasjonen SafeMUSE, har henvendt seg til Kulturdepartementet og bedt om å få både økonomisk og praktisk støtte til å være en hub for kunstnere på flukt – så klart i samarbeid med en rekke aktører på kunstområdet i Norge. I henvendelsen peker de på hvordan kunstnere i konflikt ofte blir menneskerettighetsforkjempere, og hvordan det at de får ikke bare trygt opphold, som alle ukrainere skal få i Norge, men også fortsette sin kunstneriske utøvelse her, kan gi stemme til lokalbefolkningens opplevelse av krigen og samtidig være til hjelp for flyktningene selv i å bearbeide opplevelsene. Ser statsråden verdiene i et sånt initiativ, og vil hun følge opp denne henvendelsen? Det lå ingen konkrete bevilgninger til dette i krisepakken regjeringen la fram, men det finnes en ny anledning i revidert budsjett. Vil det følges opp der?
Marie Sneve Martinussen (Rødt), 2022-04-27:
Det forstår jeg. Vi vet at som følge av sanksjonene overfor Russland har det ikke bare blitt vanskelig, men tilnærmet umulig å få visum ut av Russland. Samtidig peker både nasjonale myndigheter her i Norge og internasjonale myndigheter på at regimekritikerne innad i Russland kan få avgjørende betydning i konflikten framover. Kunstnere, musikere og forfattere står i fremste rekke for kritikken mot Putins regime. Ser statsråden viktigheten av å få opprettet ordninger som hjelper folk som bygger opp den kulturelle og folkelige motstanden mot krigen og Putin, ut av Russland, og vil hun ta initiativ til å få dette realisert? Jeg er klar over at dette ikke nødvendigvis faller inn under statsrådens konstitusjonelle ansvar. Jeg vet ikke hvordan regjeringer fungerer, men jeg vil påstå at f.eks. statsråden har større muligheter til å påvirke hva regjeringen prioriterer enn mange av oss andre. Så spørsmålet blir om statsråden ser det.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Representanten tar opp et svært viktig spørsmål, og jeg er glad for at vi endelig får diskutert dette. Regjeringen har sagt at ukrainere som flykter fra krig og søker en trygg havn hos oss, skal få det. Vi skal legge til rette for at de skal leve gode liv i det norske samfunnet, og som kultur- og likestillingsminister skal jeg selvsagt ta min del av det ansvaret. Dette arbeidet vil kreve mye av kommunene, arbeidslivet, frivilligheten og av oss alle framover. Kultursektoren er godt i gang. Jeg vet f.eks. at Den Norske Opera & Ballett har åpnet dørene for russiske dansere som har vært på turné siden utbruddet av krigen, og at et ukrainsk ensemble, Kyiv Soloists, skal bo og arbeide med Arktisk Filharmoni i tiden framover. Kulturtanken har på sin side fokusert på hvordan vi kan sikre inkludering, kulturutveksling og kulturaktivitet for unge flyktninger i de lokalsamfunnene som nå skal ta imot mennesker i en svært krevende livssituasjon. Så vil jeg også nevne at Utenriksdepartementet støtter den viktige organisasjonen SafeMUSE, Safe Havens for Artist, som arbeider for å sikre forfulgte kunstnere muligheten til å utøve sin kunst i trygge omgivelser. Kulturrådet er i kontakt med det ukrainske kulturrådet for å tilby sin bistand, spesielt knyttet til kulturarbeidere, noe vi har fulgt opp overfor ukrainske myndigheter. Sammen med EUs kulturministre har jeg undertegnet en deklarasjon som viser til kulturens betydning for demokrati og fundamentale rettigheter. Den uttrykker støtte til det ukrainske folk og til ukrainske journalister, kunstnere og kulturarbeidere, i tillegg til en bekymring for hva som nå skjer med ukrainsk kulturarv. I tillegg er vi som alltid forpliktet av internasjonale konvensjoner. I denne sammenhengen er særlig UNESCOs kulturkonvensjon av betydning. Vi i regjeringen skal fortsette å legge til rette for et fritt og uavhengig kulturliv, og kulturpolitikken vår skal selvsagt også gjelde for kunstnere på flukt.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Nå er det Utenriksdepartementet som til vanlig finansierer SafeMUSE. SafeMUSE er et fantastisk initiativ, en fantastisk organisasjon, som gjør enormt mye nettopp for kunstnere, som – og det har representanten helt rett i – på linje med menneskerettighetsaktivister og journalister er av de mest forfulgte i andre land i verden, og definitivt i regimer som er i krig og konflikt. Det er naturlig nok slik fordi kunstnere og kulturarbeidere driver med ytring, og ytring er for mange provoserende. Men det å ta vare på og sørge for at kunstnere får utøve sin kunst fritt, handler rett og slett om å ta vare på ytringsfriheten, og dermed altså demokratiet vårt. Og ja, jeg har hatt flere møter med SafeMUSE, og sammen ser vi på hvordan vi best kan legge til rette for dette, men jeg kan ikke nå si noe om konkrete bevilgninger.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Jeg deler bekymringen knyttet til nettopp de som tør, de som tar mot til seg og står i front og kritiserer regimet nå. I den sammenheng er det som sagt de gruppene vi vet veldig mye om, som ofte må ta den store støyten ved å være forfulgt og leve farlig. Det er journalister, det er kunstnere, det er kulturarbeidere, og det er menneskerettighetsaktivister. Når det gjelder akkurat hvordan de kan komme seg ut av Russland, må jeg dessverre skuffe representanten med at det spørsmålet må overlates til min kollega justisministeren.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Det er riktig at gaveforsterkningsordningen ble avviklet fra og med 1. januar 2022, og dette ble Stortinget informert om i tilleggsproposisjonen som ble behandlet i denne sal. Søknadene som ble mottatt innen utløpet av 2021, vil bli behandlet etter de retningslinjene for ordningen som den forrige regjeringen fastsatte. Det vil skje etter disponeringer av fjorårets spillemiddeloverskudd i Norsk Tipping som er fastsatt ved kongelig resolusjon. Alle søknader om gaveforsterkningsordningen fra 2021 som kom fram til årsskiftet, vil bli behandlet og besvart på denne siden av sommeren. Så avviklingen av gaveforsterkningsordningen vil først frigjøre spillemidler til fordeling våren 2023. Jeg kan forsikre om at tilgjengelige midler fortsatt vil bli anvendt til høyt prioriterte kulturformål, og fordelingen vil bli foretatt på grunnlag av en helhetlig kulturpolitisk vurdering.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
I like mange år som gaveforsterkningsordningen har eksistert, har Arbeiderpartiet og Senterpartiet vært tydelige på at vi var imot opprettelsen av ordningen. Vi har også foreslått den avviklet i hvert eneste alternative statsbudsjett i alle disse årene. Vi mener at når vi nå har kommet i regjering og kan realisere vår politikk, altså avvikle ordningen, gjør vi det på en forutsigbar måte for mottakerne når vi i tilleggsproposisjonen som ble behandlet før jul, sier at nå avvikles den, men de som søkte innen utgangen av fjoråret, vil motta gaveforsterkning gjennom tippemidlene for i år, men ikke for 2023. Det er ikke slik at vi kommer til å erstatte de tilskuddene med andre tilskudd, for da kunne vi egentlig bare latt gaveforsterkningsordningen være. De pengene som har gått til gaveforsterkning, skal gå til kulturformål over hele landet.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Ja, jeg er helt enig i at å gjøre ting som sørger for mer samarbeid mellom institusjonen og kulturaktøren og det private, og som kan utløse private penger, er veldig bra. Men så er det slik at gaveforsterkningsordningen hadde ingen insentiver for giverne, det var staten som forsterket de pengene giverne ga til institusjonene. Flere av dem som er de største giverne, bl.a. stiftelsene våre, har sagt at dette ikke påvirker deres giverglede. Slik sett var det et dårlig insentiv. Vi er for å legge til rette for den typen samarbeid som representanten etterspør. Det er også derfor vi bl.a. nå har fått Norsk publikumsutvikling inn i statsbudsjettet igjen, nettopp fordi den organisasjonen fungerer som en paraply der institusjoner, kulturaktører og det private møtes, og man diskuterer hvordan man kan utvide og utvikle publikumsgrunnlaget sitt. Det er et slikt godt tiltak.
Emma Georgina Lind (Venstre), 2022-04-27:
«Hvordan følger Kultur- og likestillingsdepartementet opp avviklingen av gaveforsterkningsordningen for kultur?»
Emma Georgina Lind (Venstre), 2022-04-27:
Nå er ikke jeg her for å argumentere for eller mot en gaveforsterkningsordning, men budsjettet for 2023 har akkurat hatt en søknadsfrist. Det vil si at det er ganske mange som nå har måttet forholde seg til 2023 uten å vite hva planen er – man må lage og legge om budsjettet. Spørsmålet er egentlig: Er det noen plan for å erstatte de tilskuddene som flere aktører har gjort seg avhengig av? Kan statsråden si noe om hvordan tippemidlene som tidligere har vært brukt til gaveforsterkningen, er tenkt omdisponert?
Emma Georgina Lind (Venstre), 2022-04-27:
Et stort poeng med ordningen var å bidra til at kulturlivet ble mer bevisst på nye inntektskilder og partnerskap, og å gi et insentiv til å utvide bl.a. forretningsmodeller og ha flere bein å stå på. Post pandemi er kanskje dette mye viktigere enn noen gang. Så etterlyses det fra sektoren selv, fra både de store og de små, flere insentiver for mer samarbeid med private, også som en del av gjenoppbyggingen og styrkingen etter pandemien. Er statsråden enig i at nye eller andre insentiv for mer samarbeid, bl.a. fra investeringer, kan være et godt spor å følge opp?
Andreas Sjalg Unneland (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-27:
«Ifølge artikkel 4 nr. 3 og artikkel 11 i FN-konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne(CRPD) skal myndighetene treffe alle nødvendige tiltak for å sikre funksjonshindredes beskyttelse og sikkerhet i risikosituasjoner, og at funksjonshindredes organisasjoner skal høres i forbindelse med dette. Vi har vært gjennom en pandemi der vi ser at funksjonshindrede har blitt rammet hardere enn andre, og at beredskapsplanene ikke er tilpasset hele befolkningen. (CRPD) Hva vil statsråden gjøre for å sikre beredskapen for denne gruppen?»
Andreas Sjalg Unneland (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-27:
Det er ikke bare pandemien som har aktualisert en større diskusjon om beredskap. Russlands angrepskrig mot Ukraina gjør at vi må vurdere egenberedskapen knyttet til andre typer kriser og risikosituasjoner. Jeg vil berømme regjeringen for å ha nedsatt en totalberedskapskommisjon som skal se på den samlede beredskapen i Norge. Men mandatet nevner ikke med et ord de særlige behovene til mennesker som er funksjonshindret, eller behovet for at beredskapen må være universelt utformet. Rundt 800 000 nordmenn er funksjonshindret – det være seg bevegelseshemning, nedsatt syn eller hørsel eller psykososiale funksjonsnedsettelser. Antall rullestolbrukere ligger ifølge Navs hjelpemiddelsentral på rundt 50 000. Det er rundt 10 000 blinde i Norge. Så vidt jeg vet, er ikke et eneste tilfluktsrom i Norge universelt utformet. Med tanke på arbeidet med totalberedskapen: Kan ministeren garantere at dette perspektivet vil være dekket i kommisjonens arbeid?
Andreas Sjalg Unneland (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-27:
Mye av beredskapen er, som sagt, lagt til kommunene. Det betyr at beredskapsplanene varierer, men det finnes fellestrekk for manglene. Vi ser generelt sett at det mangler oversikt over universelt utformede tilfluktsrom. Brannevakueringsrutiner for funksjonshindrede i privatboliger er fraværende eller svært varierende. Ansvaret for tilgang på smittevernutstyr ble i pandemien i stor grad lagt til brukerne av hjemmetjenester som BPA, selv om dette i perioder ikke var å oppdrive i apotek eller butikker. Vi i SV kjenner ikke til noen kommuner der de funksjonshindredes organisasjoner har blitt rådspurt i prosessene rundt å lage beredskapsplaner. Vil justisministeren ta initiativ til, i samarbeid med funksjonshindredes organisasjoner, å utarbeide en nasjonal beredskapsmal til bruk i kommunene for å sikre nettopp funksjonshemmedes liv og helse?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-27:
Jeg vil takke representanten for å ta opp et viktig tema. Et prinsipp for arbeidet med samfunnssikkerhet er ansvarsprinsippet. Det er det departementet som har et fagområde, som også har ansvaret for beredskapsforberedelser og for å håndtere ekstraordinære hendelser på det området. Beredskapen for personer med funksjonsnedsettelse er alle departementers ansvar. Justis- og beredskapsdepartementet har en samordningsrolle på samfunnssikkerhetsområdet, og rollen er utdypet gjennom Instruks for departementenes arbeid med samfunnssikkerhet. Instruksen stiller bl.a. krav til at departementene utvikler risiko- og sårbarhetsanalyser for sin sektor. Kommunene skal også gjennomføre risiko- og sårbarhetsanalyser for å identifisere uønskede hendelser som kan ramme kommunene, samt en vurdering av sannsynlighet for og konsekvenser av disse hendelsene. I DSBs veileder til helhetlig risiko- og sårbarhetsanalyse i kommunen blir noen utvalgte områder listet opp, herunder oppfølging av særlig sårbare grupper, som f.eks. personer med redusert funksjonsevne. Aktuelle oppfølgingstiltak kan f.eks. være informasjons- og evakueringsrutiner. Der kommunen har et varslingssystem, bør det også sikres at personer med funksjonsnedsettelse får tilrettelagte meldinger. Statsforvalterne veileder kommunene, og de fører tilsyn med at loven følges. Koronakommisjonen har kommet med anbefalinger om hvordan myndighetene kan bedre sitt arbeid, også overfor personer med funksjonsnedsettelse. Justis- og beredskapsdepartementet koordinerer departementenes arbeid med å følge opp rapporten. Kultur- og likestillingsdepartementet har gitt Bufdir i oppdrag å rapportere jevnlig på status for rettigheter og likestilling for personer med funksjonsnedsettelse som følge av pandemisituasjonen. Det er viktig for regjeringen å få en samlet evaluering av hvordan pandemien har vært håndtert fra start til slutt. Vi vil oppnevne en ekspertgruppe. I mandatet har regjeringen bedt om at vurderingen fokuserer på psykososial beredskap og å iverksette tiltak for å ivareta sårbare grupper. Jeg ser fram til ekspertgruppens rapport. I Prop. 78 S for 2021–2022 Endringer i statsbudsjettet 2022, økonomiske tiltak som følge av krigen i Ukraina, har regjeringen også foreslått at det etableres en mobil befolkningsvarsling. Jeg mener at dette er et viktig tiltak for å styrke beredskapen også for personer med funksjonsnedsettelse, som f.eks. hørselsskader, som da vil få bedre tilgang på informasjon.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-27:
Jeg har tillit til at kommisjonen ser hen til mandatet og også følger opp problemstillinger som de mener er viktige i arbeidet med totalberedskap. Som jeg sa, er regjeringen opptatt av alle sammen. Å ivareta personer med funksjonsnedsettelser er et felles ansvar, og det er med i veldig mange av de ulike tingene vi gjør på beredskapsområdet. Jeg nevnte noen i mitt første innlegg. Det er veldig mange personer i samfunnet som har andre behov enn de som ikke har funksjonsnedsettelser, og det er viktig at vi ivaretar disse på en best mulig måte. Representanten var inne på tilfluktsrom. Det er også noe som DSB skal ha en gjennomgang av, for å se på hvordan vi skal innrette framtidens tilfluktsrom. Det vil de også komme tilbake til.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-27:
Det er et viktig kommunalt ansvar å ivareta beredskapen for alle innbyggere, inkludert personer med nedsatt funksjonsevne. Det er bra at DSB har en veileder til kommunenes helhetlige risiko- og sårbarhetsanalyser, som er en viktig del av det beredskapsarbeidet som gjøres der ute. Som jeg sa innledningsvis, er bl.a. oppfølging av særlig sårbare grupper, f.eks. personer med redusert funksjonsevne, noe som er spesielt nevnt der. Men dette er et område der representanten peker på forbedringspunkter som jeg tror vi aldri kommer til å bli helt ferdig med. Når det gjelder tilfluktsrom, er også den generelle tilgangen på tilfluktsrom lav, og det er derfor regjeringen har satt i gang en vurdering av hvordan dette skal se ut i framtiden.
Lan Marie Nguyen Berg (Miljøpartiet De Grønne), 2022-04-27:
Jeg vil gjerne starte med å gratulere statsråden med ny jobb, selv om det er en liten stund siden. Spørsmålet mitt til statsråden er dette: «23. mars publiserte Det internasjonale institutt for bærekraftig utvikling en studie» – jeg har den her – «som slo fast at «det ikke er mulig å finne rom innenfor IPCCs karbonbudsjetter for noe land til å utvikle noen som helst nye produksjonsfasiliteter for fossil energi, om det er kullgruver, oljefelt eller gassterminaler. Konklusjonen gjelder for alle land, uavhengig av inntekts- og utviklingsnivå». Hvilke av forutsetningene for studien er statsråden uenig i, ettersom regjeringen fører en klima- og oljepolitikk som er stikk i strid med denne tilrådingen?»
Lan Marie Nguyen Berg (Miljøpartiet De Grønne), 2022-04-27:
Takk for svaret. Jeg noterer meg at statsråden ikke ønsker å forholde seg til konklusjonene i rapporten, men jeg vil gi statsråden en ny sjanse. I mai 2021 la Det internasjonale energibyrået, IEA, fram rapporten «Net Zero by 2050», og jeg har den her. Der ble det slått fast at det ikke var behov for investeringer i nye fossile energiprosjekter i deres netto null-scenario. På spørsmål fra meg bekreftet også IEAs direktør i fjor at konklusjonen om at det ikke er plass til mer leting etter eller utbygging av olje og gass, gjaldt alle land – også Norge. Hvilke av forutsetningene for IEAs rapport er statsråden uenig i, ettersom regjeringen fører en klima- og oljepolitikk som er i strid med også denne rapporten?
Lan Marie Nguyen Berg (Miljøpartiet De Grønne), 2022-04-27:
Takk for svaret, og jeg noterer meg at statsråden heller ikke denne gang ønsker å forholde seg til realitetene i rapportene. Men jeg har lyst til å gi statsråden enda en sjanse, for FNs klimapanel kom 4. april med sin tredje delrapport, og jeg har sammendraget her. I rapporten står det at de beregnede utslippene fra dagens eksisterende fossile infrastruktur er 660 gigatonn CO 2 -ekvivalenter. Det er langt høyere enn det gjenværende karbonbudsjettet for 1,5-gradersmålet, som er på 510 gigatonn. FNs generalsekretær – og ikke Miljøpartiet De Grønne, altså – sa at det å investere i ny fossil energi og infrastruktur er moralsk og økonomisk galskap. Hvilke av forutsetningene bak FNs klimapanels siste rapport er statsråden uenig i, ettersom regjeringen fører en klima- og oljepolitikk som er stikk i strid med denne tilrådningen?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Aller først: Tusen takk for gratulasjonene. Verdens befolkning vokser, og det er behov for økt velstandsnivå for størstedelen av befolkningen i verden. Dette trekker i retning av økt etterspørsel etter energi. Samtidig skal de globale klimagassutslippene selvfølgelig ned. Disse utfordringene må løses parallelt, og FNs bærekraftsmål, klimakonvensjonen og Parisavtalen står helt sentralt i dette arbeidet. Regjeringen tar klimautfordringene på alvor. Klimautfordringene kan kun løses gjennom internasjonalt samarbeid, og Norge skal fortsatt være en pådriver for en mer ambisiøs internasjonal klimapolitikk med mål om å begrense den globale oppvarmingen til 1,5 grader. Regjeringens klimapolitikk skal gi reelle utslippskutt og skape og bevare jobber og sikre en rettferdig fordeling. Norges mål under Parisavtalen er å redusere utslippene med minst 50 pst., opp mot 55 pst., innen 2030 sammenlignet med 1990. I 2050 er det et mål at Norge skal være et lavutslippssamfunn, og at klimagassutslippene i 2050 reduseres i størrelsesordenen 90–95 pst. sammenlignet med utslippsåret 1990. For å nå klimamålene er det nødvendig med utslippsreduksjoner i alle sektorer. Dette innebærer at vi fører en ansvarlig, forutsigbar petroleumspolitikk. Petroleumsvirksomheten i Norge er allerede underlagt streng virkemiddelbruk for å begrense utslipp til luft fra produksjonsaktiviteten. Derfor har vi lave gjennomsnittsutslipp fra vår produksjon. I Hurdalsplattformen varsler vi at vi i samarbeid med næringen skal jobbe for at utslippene fra olje- og gassproduksjonen på norsk sokkel kuttes med 50 pst. innen 2030 og til netto null i 2050. Verdens energisystem er dominert av kull, olje og gass, og norsk produksjon dekker henholdsvis om lag 2 pst. og 3 pst. av verdens bruk av olje og gass. Som en sentral eksportør av olje og gass til Europa spiller Norge en viktig rolle for Europas energiforsyning og dermed velstand. Norsk energi- og klimapolitikk kan ikke baseres på forutsetninger i enkeltstudier eller enkeltscenarioer. Det er utviklet mange ulike scenarioer for hvordan verden kan begrense den globale oppvarmingen til 1,5 grader. Studien det her refereres til, er ikke en fasit, men viser en mulig utvikling under en rekke usikre forutsetninger og antagelser. Felles for alle scenarioer for netto nullutslipp er at verden samlet sett gjennomfører tiltak som reduserer klimagassutslippene til nær null. En stor andel av verdens fossile energi må da erstattes av fornybar energi. Samtidig skal verdens voksende befolkning ha tilgang på energi. Det vil ta tid å omstille det enorme globale energisystemet. Regjeringen ønsker et stabilt aktivitetsnivå på norsk sokkel og vil fortsatt tildele nye utvinningstillatelser gjennom nye konsesjonsrunder. Over tid forventer vi at vår petroleumsproduksjon vil falle, da produksjonen fra nye prosjekter ikke fullt ut erstatter det naturlige fallet. Norge har gode forutsetninger for å lykkes, også i den nasjonale omstillingen til et lavutslippssamfunn. Regjeringen vil føre en energi- og petroleumspolitikk som bidrar til økt verdiskaping og til å innfri Norges internasjonale klimaforpliktelser.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Som jeg sa i mitt første svarinnlegg, er det gjort en rekke ulike studier med litt ulike forutsetninger som en ser til. Men det som er viktig for oss nå, er å kutte klimagassutslippene i tråd med det vi har forpliktet oss til gjennom Parisavtalen, og å følge opp det som ligger i Hurdalsplattformen: at vi skal kutte klimagassutslippene på norsk sokkel med 50 pst. fram til 2030, og ha netto null i 2050. I tillegg har vi startet med stresstesting av finansiell klimarisiko knyttet til ny petroleumsvirksomhet. Så jeg mener at regjeringen fokuserer godt på dette med klimakonsekvensene, og kommer til å følge opp det også i fortsettelsen.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Det er ingen tvil om at klimautfordringene er reelle, og de er veldig nære. Derfor er det viktig at vi gjør mye. Det er viktig at vi får en energiforsyning som er fornybar. Det er viktig at vi klarer å dekarbonisere den delen av energiforsyningen som er fossil. Regjeringen jobber aktivt på alle de frontene, nettopp for at vi skal klare klimaforpliktelsene våre – og i tillegg bidra utover våre forpliktelser i Parisavtalen til å finne løsninger, ikke minst for en dekarbonisert energisektor i Europa. Slik situasjonen har utviklet seg i løpet av det siste halve året, tror jeg det er få som tenker som så at det nå er naturlig å stoppe all aktivitet på norsk sokkel i fortsettelsen, som følge av det dramatiske som skjer i Ukraina. Men det å gjøre utviklingen basert på de klimaforpliktelsene vi har og de klimamålene som er satt, det er særdeles viktig, nettopp for at vi skal kunne klare å løse oppgaven som vi står framfor. Men regjeringen bidrar på flere felter. Det er viktig å dekarbonisere energisektoren framfor å stoppe ny aktivitet knyttet til petroleumsvirksomheten.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2022-04-27:
Aller først: Takk for gratulasjoner, og takk for anledningen det gir meg til å komme tilbake til Stortinget, jeg setter veldig pris på å delta i diskusjoner med min gode kollegaer her. Så til spørsmålet fra representanten Kapur, som gjelder status for departementets arbeid med å gjennomgå plan- og bygningslovens regler om opparbeidingsplikt og refusjon. Jeg vil innledningsvis understreke at reglene om opparbeidingsplikt og refusjon er sammensatte og kompliserte. Reglene skal først og fremst ivaretar viktige samfunnsinteresser ved å sikre at offentlig veg, vann og kloakk bygges ut og oppgraderes etter hvert som ny utbygging krever økt kapasitet. Reglene skal også ta hensyn både til den som blir pålagt et ansvar for å opparbeide infrastrukturen, og til den som må være med på å betale for veien i form av refusjon til den som har opparbeidet. Hvis noen blir fritatt fra kravet om å betale, vil dette gå ut over noen andre. Det vil da være enten kommunen eller andre, private, som må betale mer. Dette gjør det vanskelig å finne en god løsning for alle parter. Det kan være behov for å gjøre justeringer i regelverket, men vi må utrede situasjonen nærmere for å finne ut hva som egentlig er hovedutfordringene med dagens situasjon. Når vi vet mer om det, vil vi vurdere mulige endringer. Vi har nå i første omgang startet arbeidet med å kartlegge utfordringene med dagens regelverk og praktiseringen av det, men det er foreløpig for tidlig å si noe om tidsplanen for eventuelle endringer.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2022-04-27:
Det er viktig å understreke at dette er et ansvar som ligger i Oslo kommune. Her har det også vært tvister mellom Oslo kommune og lokale interesser. Det er tvister som må finne sin løsning, og som også har vært brakt inn for rettsapparatet i enkelte situasjoner, eksempelvis dommen fra Borgarting lagmannsrett som først og fremst gjelder den aktuelle veisaken mellom Bergskogen Eiendom AS og Oslo kommune. Det er mulig at den avgjørelsen også kan få betydning for andre saker dersom dommen blir stående. Men hva slags konsekvenser dommen eventuelt vil få for andre tilsvarende saker, er det foreløpig for tidlig å si noe om. Så har Oslo kommune orientert om at de nå jobber med å gjennomgå den dommen konkret, og vi er i dialog med Oslo kommune. Men det er veldig viktig fra departementets side å si at her er det Oslo kommune som må vurdere oppfølging, basert på gjeldende regelverk.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2022-04-27:
Det er igjen viktig å presisere at når det gjelder pågående saker, må de håndteres etter eksisterende regelverk. Og så har vi igangsatt et arbeid i departement, også basert på erfaringene med eksisterende regelverk, for å se på eventuelle justeringer i det. Det er viktig at de ulike spørsmålene bli belyst, for som jeg var inne på i mitt første svar, vil endringer og justeringer i regelverket også ha konsekvenser for hvem som eksempelvis blir pålagt kostnader, og hvordan kostnader skal fordeles. Hvis noen av dem som i dag blir pålagt kostnader, ikke skal dekke dem, hvem andre vil i så fall få de kostnadene? Her er det ulike spørsmål som er viktig å få belyst på en god måte. Vi fokuserer på saken fra departementets side, jobber aktivt med den, men er veldig opptatt av at den skal belyses på en grundig og ordentlig måte før en eventuelt gjør endringer i regelverket.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2022-04-27:
Først vil jeg takke også representanten Marhaug for gratulasjonene, og jeg ser fram til et godt samarbeid her i Stortinget om ulike saker. Noe av det som er unikt ved Norge, er den lange kystlinjen vår og mulighetene den gir. Strandsonen er viktig både for bosetting og for næringsliv. Fiskeri, oppdrett og reiseliv er eksempler på næringer som er avhengig av areal i tilknytning til sjøen. Disse næringene står allerede for en stor del av verdiskapingen og sysselsettingen i norsk økonomi. Å utløse potensialet for videre jobb- og verdiskaping er viktig både for å sikre en bærekraftig utvikling, framtidig velferd og sterke lokalsamfunn. Derfor ønsker regjeringen å gi større fleksibilitet og mer handlefrihet til kommuner i spredtbygde strøk med lite utbyggingspress, samtidig som vi viderefører en streng politikk i pressområder. Jeg mener det er mulig å gjøre dette uten at det skal gå på bekostning av allemannsretten og muligheten til fri ferdsel i strandsonen. Nøkkelen er god arealplanlegging i kommunene. Mer handlefrihet til distriktskommuner med lite utbyggingspress kan faktisk gjøre havet og kysten i disse områdene mer tilgjengelig enn i dag. Mange steder er en ubebygd strandlinje utilgjengelig for fri ferdsel fordi den er gjengrodd. Jeg vil også understreke at all utbygging i strandsonen skal vurderes opp mot hensynet til naturmiljø, friluftsliv og andre allmenne interesser – også i områder med mindre utbyggingspress. Det følger av gjeldende retningslinjer for forvaltning av strandsonen at bygging ikke bør tillates i områder som har spesiell verdi for friluftsliv og allmenn ferdsel. Dette ligger fast.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2022-04-27:
Når det gjelder konkrete forslag som er lagt fram i Stortinget, skal jeg ikke kommentere dem her og nå. De vil komme til ordinær behandling etter hvert. Jeg vil bare understreke at regjeringen og jeg ikke har tatt noe initiativ til lovendringer. Det vi er opptatt av, er at en skal sørge for en differensiert forvaltning – i dette tilfellet en differensiert forvaltning av strandsonen, med økt rom og større muligheter for både næringsutvikling og bosetting i spredtbygde strøk langs kysten, i det som en kaller «sone 3», som er noen av de områdene av landet hvor det ikke bor flest folk, men der en har store arealer. Det er å legge til rette for at Norge er mangfoldig, at Norge er mer enn de mest pressede områdene i Indre Oslofjord og rundt de største byene. Derfor trenger vi en tilpasset politikk og å gi kommunene ansvar.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2022-04-27:
De nasjonale målene og det nasjonale lovverket skal ligge fast. De av oss som er oppvokst i distriktene, og som er veldig glad i både naturkvalitetene som er der, miljøet som er det, kulturminner og andre kvaliteter som er der, er veldig opptatt av å ta vare på dem for framtiden og forvalte dem på en god måte. Men det som er viktig, er at en legger til rette for en differensiert forvaltning, som legger til rette for at en kan se at Norge er mangfoldig, og at det er ulike måter å løse oppdraget på. Men kommunene må definitivt ha et ansvar for å lage gode planer, både for å ivareta naturkvaliteter, miljøkvaliteter og kulturminner og for å legge til rette for at en skal kunne ha vekst og utvikling, boligutvikling og næringsutvikling i kystområder i Norge. Det er det vi legger til rette for.
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-04-27:
Jeg vil også gratulere den nye statsråden med posisjonen. «Statsråden luftet i Klassekampen 20. april sine bekymringer for avfolking i distriktene, en bekymring Rødt i aller høyeste grad deler. Men i et noe uklart resonnement i aktuelle sak tar også statsråden til orde for å lempe på strandsonevernet, og viser til det han tilsynelatende mener er for lite press på strandsonearealer mange steder. Mener statsråden at svaret på tilflytningsproblematikken i distriktene er å privatisere strandsona mer?»
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-04-27:
Senterpartiet viste før valget god forståelse for hvorfor det blir vanskeligere å bo i distriktene. Etter mange år med sentralisering av sykehus og fødetilbud, sentralisering av tingretter, nedlegging av lensmannskontor og postkontor og mer til økte de geografiske forskjellene i landet vårt. Men de nye uttalelsene fra ministeren peker imidlertid – og dessverre – på helt andre problemstillinger, som ligger tettere på den forrige regjeringen og Høyres retorikk og politikk. I går leverte Høyre et forslag som muligens svarer på ministerens bønn i intervjuet i Klassekampen, uten å være god distriktspolitikk av den grunn. De foreslår å fjerne kommunenes ulovlighetsplikt, et slags amnesti for hytteflyktninger og flytebryggeentusiaster. Så jeg lurer på om statsråden er enig med Høyre i å lempe på strandsonevernet på denne måten. Er det dette som ligger i hans utspill i media den siste måneden?
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-04-27:
Jeg er glad for at statsråden ikke tar til orde for lovendringer for å gjøre strandsonevernet dårligere. Det er betryggende å høre. Samtidig vil jeg minne om at det finnes dispensasjonsmuligheter også i dag. I den samme saken i Klassekampen sier statsråden at det er summen – ikke bare av strandsonevern, men også kulturminnevern, myrvern og reguleringer knyttet til flom og rasfare – som gjør det vanskeligere med utvikling i distriktene. Igjen: Jeg synes dette var litt underlige uttalelser fra en Senterparti-politiker, for jeg kjenner Senterpartiet som et parti som er veldig opptatt av kulturminnevern. Hvilket av disse vernene er det egentlig at statsråden anser som uviktige nok til å lempe på? Mener statsråden at svaret på tilknytningsproblematikken i distriktene f.eks. er å ikke ivareta kulturminnevern like strengt?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2022-02-17:
På vegne av stortingsrepresentantene Nikolai Astrup, Tina Bru, Lene Westgaard-Halle, Bård Ludvig Thorheim, Liv Kari Eskeland og meg selv har jeg gleden av å legge fram et representantforslag om en storstilt satsing på norsk hydrogen- og ammoniakkutvikling.
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-02-17:
På vegne av meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om å hindre at afghanere blir tvangsreturnert til Afghanistan. Jeg ber om at forslaget blir behandlet etter Stortingets forretningsorden § 39 c, siden dette gjelder en suspensjon av utreiseplikt til Afghanistan som UNE har varslet oppheves fra 1. mars.
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-02-17:
115 000 barn i Norge vokser opp i vedvarende lavinntekt, eller det representanten Kristjánsson kalte fattigdom. Mitt eget fylke eller valgdistrikt, Telemark, er et av fylkene i Norge som har aller flest barn som vokser opp i fattigdom. Dette er våre barn – våre barn og unge som kanskje ikke får de samme mulighetene som andre barn og unge, som kanskje ikke får de samme mulighetene til å dra på fotballtrening, dans eller teater, fordi lommeboka til foreldrene rett og slett ikke strekker til. Dette er barn i familier som kanskje ikke har råd til å kjøpe vinterjakke eller sko når vinteren kommer, fordi lommeboka ikke strekker til. Dette er barn i familier som kanskje aldri får muligheten til å dra på ferie, verken innenlands eller utenlands, fordi lommeboka til foreldrene ikke strekker til. Hva sier barna og de unge selv om denne situasjonen når de skal prøve å sette ord på det? En anonym gutt er sitert på det norske barne- og familiedirektoratets nettsider. Der står det: «Når man ikke får vært med i vennen din sin bursdag fordi man ikke har råd, slutter de til slutt å spørre om man vil være med. Vennen blir borte.» En bedre beskrivelse av situasjonen barn som vokser opp i fattigdom, befinner seg i, skal man lete lenge etter. Å gjøre noe med fattigdommen i Norge krever mange strukturelle tiltak: innenfor arbeidslivet, for å sørge for et trygt organisert arbeidsliv innenfor boligmarkedet, for å sørge for at flere får tilgang til rimelige steder å bo innenfor skole og med inkludering Men ett tiltak som er enkelt og svært målrettet, er å sørge for at alle familier får tilgang til barnetrygd. Altfor lenge har det vært en praksis der alle i Norge får muligheten til å motta barnetrygd, bortsett fra dem som trenger det aller, aller mest, nemlig familier som på en eller annen måte får utbetalt økonomisk sosialhjelp. Det betyr at barnetrygden er blitt avkortet for disse familiene. Vi har altså hatt et system som tillater å stjele penger fra dem som trenger det aller mest. Denne uretten er vi i Rødt utrolig glad for at endelig blir gjort noe med. Jeg har selv vært med som folkevalgt i Kragerø kommunestyre og sørget for at alle barnefamilier skal få tilgang til sosialhjelp. Det samme har Rødts folkevalgte rundt omkring i hele Norge kjempet for i mange, mange år. Vi har møtt motstand, vi er blitt avfeid – særlig av høyresiden – men nå skjer det. Derfor er det en stor seier i kampen mot de økende forskjellene og i kampen for å sørge for at alle barn og unge, uansett hva slags bakgrunn de har, skal få bedre muligheter. Kristelig Folkepartis forslag nr. 1 er også noe Rødt støtter som et viktig forslag.
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-02-17:
Jeg vil be om at dette forslaget blir behandlet i tråd med forretningsordenen § 39 andre ledd bokstav c.
Andreas Sjalg Unneland (Sosialistisk Venstreparti), 2022-02-17:
På vegne av representantene Grete Wold, Kathy Lie, Ingrid Fiskaa og meg selv fremmer jeg et representantforslag om å sikre barn som har vært utsatt for svikt av det offentlige, lik tilgang på erstatninger uavhengig av hvilken kommune de bor i.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-02-17:
På vegne av representantene Guri Melby, Sofie Høgestøl og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om å trappe opp norsk støtte til Ukraina, Georgia og Moldova.
Alfred Jens Bjørlo (Venstre), 2022-02-17:
På vegner av representantane Guri Melby, André N. Skjelstad og meg sjølv vil eg leggje fram eit representantforslag om full breibandsdekning og realisering av gigabitsamfunnet innan 2025.
Alfred Jens Bjørlo (Venstre), 2022-02-17:
Eg takkar for svaret. Eg og Venstre har ved mange høve nytta høvet til å uttrykke at vi – for å seie det diplomatisk – ikkje alltid er samde med den nye regjeringa sine prioriteringar i distriktspolitikken, som ofte har vore prega av ei usvikeleg tru på reversering. Då vil eg i rettferdas namn også nytte dette høvet til å seie at eg er veldig godt nøgd med det svaret statsråden gjev her, og eg oppfattar at han no gjev uttrykk for at vi deler den same analysen av kva som må til, og at statsråden har nokså klare tankar om å gjere konkrete grep i tida framover for å få fastare strukturar på dette området. Statsråden nemnde at det høgare utdanningstilbodet allereie er ganske finmaska, med 300 stader. Det er korrekt, og det er ikkje sikkert at hovudmålet er å auke det frå 300 til 400, 500 eller 600, men poenget er å få dette inn i fastare strukturar. Det vil ikkje seie faste strukturar på den måten at ein har faste, store campusar overalt som tilbyr dei same utdanningane år etter år, for det vil det ikkje vere behov for eller studentkapasitet nok til, men å ha faste «hub»-ar eller sentralar som kan rigge det til ei kvar tid løpande behovet som er for kompetansebygging i ulike distriktsregionar. Det veit vi ligg i kommunane, særleg knytt til helsesektoren, der det vil vere eit enormt behov for utdanning i åra framover. Vi snakkar mykje om å få fleire unge til å ta helsefag, men minst like viktig blir det å gje vaksne som er etablert på ein stad, eit fullgodt tilbod om kompetansebygging og å byggje seg opp til ny fagkompetanse gjennom heile livet. Samtidig veit vi at i distriktsnæringslivet skal ein dei neste åra gjennom svære omstillingar av næringsstruktur, av korleis ein jobbar og kva kompetanse som trengst i eksisterande næringar, knytt til klimaomstilling, knytt til digitalisering. Vi må heile tida greie å vere på hogget og gje den utdanninga til folk som er i jobb, ikkje minst slik at bur ein i ein storby og vurderer om ein skal flytte ut i distrikta, kan ein vere trygg på at ein ikkje med det fråskriv seg moglegheita til å byggje kompetanse og få utdanning seinare i livet. Desse visjonane deler vi. Eg trur det er kloke grep som her blir skisserte. Når statsråden seier at ein skal rulle ut nokre ordningar i løpet av våren, samtidig som ein skal endre nokre av styringssignala til universitet og høgskular, kva tidsperspektiv ser han føre seg før vi då kan ha på plass eit system der vi kan ha eit tilbod til både kommunar og næringsliv(presidenten klubbar) som er strukturert(presidenten klubbar igjen) over heile landet, f.eks. eit …(presidenten avbryt) (presidenten klubbar) (presidenten klubbar igjen) (presidenten avbryt)
Alfred Jens Bjørlo (Venstre), 2022-02-17:
Eg vil begynne der representanten Vereide slutta. Eg er også glad for og entusiastisk over den gode debatten som har vore her i dag. Det gjer meg også veldig optimistisk omkring kva vi no skal få til vidare framover. Ein kan diskutere mykje kva den gamle regjeringa gjorde, og kva den nye regjeringa gjer. Mi vurdering av det er at den førre regjeringa gjorde eit ekstremt verdifullt arbeid i å forankre den jobben som no må gjerast, i ein heilskapleg distriktspolitikk. Det skjedde gjennom dei omfattande stortingsmeldingane som blei lagde fram, som analyserte dei viktigaste behova i distriktspolitikken og følgde opp det gjennom ein strategi for desentralisert og fleksibel utdanning som blei lagd fram i fjor. No er vi komne til gjennomføringsfasen. Vi har fått ei ny regjering, og eg vil av heile mitt hjarte no både ønskje all mogleg lykke til med den jobben statsråden skal gjere, og invitere til eit breitt samarbeid om å oppnå dei felles måla vi må ha. Eg vil understreke at det vi snakkar om her i dag, som både eg tok opp i interpellasjonen min og statsråden svarte på og snakka om, handlar ikkje om Nesna. Det handlar ikkje om desse faste, store campusane som skal tilby akkurat dei same utdanningane år etter år fordi det alltid har vore sånn. Dette handlar om dei fleksible tilboda som blir gjevne av utdanningsinstitusjonar andre plassar, men må ha ei forankring og ein base lokalt og vere i stadig utvikling ut frå behova i kommunane og næringslivet lokalt. Som det blei sagt – eg trur det var representanten Selnes frå Arbeidarpartiet som sa det – dette er kompetansepolitikk. Og kompetansepolitikk er iallfall distriktspolitikk – det trur eg vi alle kan vere einige om. Det er eit heilt sentralt element i distriktspolitikken, og det krev òg at det er eit veldig sterkt engasjement i regionane for å få opp kompetansebehov, for å få rigga tilbod. Det er ikkje noko som kan kome utanfrå og bli gjeve som eit tilbod, og så sit ein passivt og tek imot – her må engasjementet kome nedanfrå. Akkurat der er det også ein god match no i region Nordfjord, og berre for å vise fram dette: «Jakta på superkreftene» frå Nordfjordakademiet, som no jobbar med å setje heile kompetansebehovet i regionen inn i ein samla samanheng og jobba i lag på tvers for å få opp behovet nedanfrå, matchar med dei strukturane vi no skal få på plass. Eg synest òg det har vore spennande i debatten å høyre om det som blir gjort andre plassar i landet rundt dette, i Lister-regionen, i Nord-Gudbrandsdal, i Tynset og andre stader. Her er veldig mange spennande initiativ på gang. Så trur eg ikkje alltid vi skal tenkje ein og ein kommune, vi bør nok tenkje litt større regionar. Vi må ha ei slagkraft på det. Men ut frå svaret statsråden gav, trur eg vi er på rett veg. Så eg vil takke så mykje for ein god debatt.
Ingvild Wetrhus Thorsvik (Venstre), 2022-02-17:
På vegne av representantene Guri Melby, Abid Raja, Jan Tore Sanner, Kari-Anne Jønnes, Margret Hagerup og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om en plan for å ta igjen tapt faglig og sosial læring og tette kunnskapshull for elever i norsk skole.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2022-02-17:
Denne saken har overskriften: Bedre ivaretakelse av samfunnets behov for vern mot og behandling av alvorlig psykisk syke personer. Jeg vil takke komiteen for samarbeidet. Jeg er enig med alle som sier at det psykiske helsevernet har vært nedprioritert altfor lenge. Arbeiderpartiet er enig i og har allerede satt i gang arbeidet med det. Det er en av Arbeiderparti–Senterparti-regjeringens viktigste prioriteringer framover på helsefeltet. Jeg har full forståelse for utålmodige pasienter, pårørende og ikke minst de som jobber i helsetjenesten. Opptrappingsplanen for psykisk helse, med øremerkede midler for å sikre økt kapasitet i spesialisthelsetjenesten og for å stoppe nedbyggingen av sengeplasser, har vært etterlengtet og vært et behov som vi har visst om lenge. Med tanke på denne saken har man også i Hurdalsplattformen sagt at man skal evaluere endringene i psykisk helsevernloven om innføring av kravet til samtykkekompetanse ved innleggelse i tvungent psykisk helsevern. Så det er et arbeid som nå allerede i gang. I tillegg har man startet opp et helhetlig arbeid på rusfeltet. Det er også viktig med penger og prioriteringer. Derfor er det viktig og klokt at man har begynt å øke grunnfinansieringen til sykehusene, hvor psykisk helse skal prioriteres. Det står også i oppdragsbrevet som nummer én. En stor utfordring er at vi mangler helsepersonell. Det kommer til å være viktig om vi også skal klare å få til den opptrappingen innenfor psykisk helsevern. Så er jeg er enig i at det var en bekymringsfull avslutning på fjoråret. Vi hadde flere alvorlige hendelser, så at det da skapes debatt, er fullt forståelig. Det er en krevende balansegang mellom den enkeltes rett til frihet og samfunnets krav på trygghet. Men det å ha en psykisk lidelse, også alvorlige lidelser, er ikke det samme som at man er farlig. De færreste er det. Det er behandling som er veien å gå, og vi må sikre at folk får den hjelpen de trenger, at de får riktig hjelp til riktig tid. Vi har også et stort ansvar for ikke å stigmatisere alvorlig syke pasienter. Jeg synes vi skal tenke oss om – også når vi skriver og diskuterer. Det er også sånn at tvang er ulike ting – den nyansen må vi også ha med oss i denne debatten. Men la det ikke være noen tvil: Denne regjeringen skal følge opp når det gjelder arbeid med psykisk helse.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2022-02-17:
Det er helt riktig at det finnes veldig mange historier som er tøffe, som er krevende. Derfor er det så viktig at man får til den opptrappingen som denne regjeringen faktisk varsler. Dette er krevende, ikke minst for de pasientene som har krav på og trenger riktig hjelp. Men jeg vil også bidra til å nyansere litt, for det bildet som representanten Bård Hoksrud prøver å tegne, stemmer jo ikke. Statsråden har på en glimrende måte nettopp forklart hva som er satt i gang av arbeid fra denne regjeringen. Det kan man like eller ikke, men man må ta inn over seg at det arbeidet allerede er i gang. Å be om at man skal vurdere forslag, komme tilbake med lovendringer eller vurdering av lovendringer – det arbeidet er jo i gang, så jeg forstår ikke helt den kritikken. Så til nyanser når det gjelder tvang. Tvang er mange forskjellige ting, og det handler om å bruke riktig tvang. Tvang er et verktøy i verktøykisten. Det er ikke noe man bruker fordi man tenker at det er en lettvint løsning. Det er ingen lettvint løsning for en behandler å ta i bruk tvang, men noen ganger er det nødvendig av hensyn til pasienten og til omgivelsene. Tvang kan være innleggelse – tvangsinnleggelse – det kan også være andre ting. Det kan være uten døgnopphold, det kan være observasjon. Det handler om å sikre kunnskapen om bruken av tvang og bruke det riktig, og så handler det om at man må ha nok folk i helsetjenesten, og der har det ikke vært gjort nok. Det er litt fascinerende at representanten fra Høyre, Tone Wilhelmsen Trøen, ikke var særlig fornøyd med å ha blitt kritisert fra talerstolen. Jeg kan bare si at jeg nevnte ikke Høyre én gang, men åpenbart traff kritikken. Det som har skjedd de siste åtte årene, har ikke vært godt nok, og vil man ikke lytte til Arbeiderpartiet, må man i alle fall lytte til Riksrevisjonen. Det er Riksrevisjonen som har kastet dommen over de siste åtte årene med Høie og Solberg, da man ikke har gjort nok. Når det gjelder den gylne regel, er det jo en grunn til at det ble kalt for politisk bløff av Psykologforeningen, for ikke et eneste av de åtte årene ble den oppfylt, da man skulle satse mer på psykisk helse enn på somatikken. Det er rett og slett arven etter Solberg. Men nå kommer det nye politiske løsninger, nye prioriteringer. Vi har mange ting å ta tak i, og jeg er helt sikker på at denne regjeringen kommer til å levere.