trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-05-26:
Jeg er opptatt av å følge norske folkerettslige forpliktelser i det vi gjør. Jeg er også opptatt av å forsvare Norge og norsk territorium mot mulige trusler og angrep. Det gjør vi i aktiv samhandling med våre allierte gjennom NATOs forsvarsallianse. Grøtsund industrihavn ligger slik til at den er både sikkerhetspolitisk og strategisk viktig for et mulig forsvar av Norge understøttet av allierte. Regjeringen har derfor besluttet at Grøtsund industrihavn kan benyttes til mottak av allierte reaktordrevne fartøy. Det er ikke brudd på våre folkerettslige forpliktelser i henhold til Genèvekonvensjonene å benytte havnen til mottak av allierte fartøy. Det er en folkerettslig plikt å beskytte sivile i en situasjon med væpnet konflikt. Det er allikevel sånn at vi i Norge, som i de fleste andre land, av praktiske årsaker har militær infrastruktur i nærheten av der det bor folk. Det mest nærliggende eksemplet i denne saken er Haakonsvern i Bergen. Men vi har tilsvarende eksempler, bl.a. Oslo, Stavanger, Elverum, Stjørdal, Bardu, Sørreisa, Lakselv, Kirkenes og Vardø – jeg nevner i fleng. I en væpnet konflikt vil vi på disse stedene måtte vurdere trusselsituasjonen konkret. Relevante tiltak kan da være å vurdere en evakuering av dem som bor eller har arbeidsplassen sin aller nærmest en militær installasjon. En annen løsning kan noen steder være å flytte den militære aktiviteten til et mer avsidesliggende område. Mottak av ubåter ved Grøtsund er mest sannsynlig uhensiktsmessig i en væpnet konflikt i Nord-Norge. I en slik situasjon vil denne typen fartøy holde seg skjult, først og fremst til havs. Ved behov for å gå til land må landligget skje i en mer beskyttet infrastruktur enn Grøtsund. Det er lang tradisjon for at reaktordrevne militære fartøy anløper havn i Tromsø-området. At det nå igjen åpnes for slike anløp i denne regionen, er i samsvar med etablert praksis og i tråd med våre sikkerhetspolitiske behov og folkerettslige regler.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-05-26:
Ja, selvfølgelig har det vært gjort. Ved et mulig militært angrep på Norge vil regjeringen i tråd med folkerettens forpliktelser gjøre alt den kan for å beskytte den norske sivilbefolkningen. Det kan innebære å evakuere sivilbefolkning i nærheten av militære installasjoner, eller det kan innebære å flytte militær aktivitet og militære installasjoner. Det er også sånn, hvis man er opptatt av de folkerettslige forpliktelsene, at en eventuell angriper av Norge har ansvar for å følge Genèvekonvensjonene og gjøre det som er praktisk mulig for å forhindre at sivile blir drept eller kommer til skade som følge av krigshandlinger. Helt konkret kan det innebære at en angriper må varsle sivilbefolkningen før angrepet iverksettes, slik at det blir tid til å gjennomføre evakuering. Avslutningsvis må jeg få lov å si at den militære aktiviteten vi driver sammen med våre allierte, er for å hindre militær og væpnet konflikt.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-05-26:
Det vil sikkert komme overraskende på representanten, for det vil ikke passe i den populistiske kommunikasjonsstrategien hans, men det lå et spørsmål i forkant av svaret mitt, og det var hva jeg mente om politisk ledelse i Tromsø kommune, som mente at denne typen aktivitet burde ligge en annen plass. Det var ingen folkerettslige begrunnelser bak det. Vi har gjort disse vurderingene. Vi har militære installasjoner veldig tett på sivilbefolkningen veldig mange plasser i Norge. Jeg er veldig glad for at vi har militær tilstedeværelse i Norge. Jeg er særdeles fornøyd med at jeg har klart å flytte landmakten tilbake til Finnmark i den situasjonen vi er i nå. Vi tar alle de hensyn som trengs å ta, og så ligger den i bunnen, den store uenigheten mellom meg og representanten: Jeg er for at vi skal være med i forsvarsalliansen NATO og ha alliert aktivitet sammen med våre styrker. Representanten Knag Fylkesnes er imot det og bruker alle lovverk for å snakke ned den viktige forsvarsalliansen vi er med i.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-05-26:
Det høres nærmest ut som om forsvarsministeren avviser at Norge ikke er i samsvar med NATOs krav, noe som er underlig fordi Stortinget akkurat har behandlet en proposisjon som regjeringen selv har lagt fram, der denne kritikken framgår. Det er heller ikke overraskende at Norge ikke møter NATOs styrkekrav etter at regjeringen har lagt seg på en langtidsplan for Forsvaret som ikke går høyere enn det laveste ambisjonsnivået til forsvarssjefen. Det er flere enn Senterpartiet som har reagert på at Norge ikke følger opp NATOs krav – som regjeringen selv har forhandlet fram. Tormod Heier peker bl.a. på at NATO-kritikken skyldes at det norske forsvarsbudsjettet er bundet opp i dyre investeringer, jagerfly, ubåter og maritime patruljefly, og at regjeringen ikke er villig til å prioritere Hæren og Heimevernet samtidig. Spørsmålet er: Hvilke endringer i forsvarsbudsjettet vil forsvarsministeren gjøre for å kunne møte NATO-forpliktelsene? Eller er det sånn at det er helt umulig å møte de forpliktelsene innenfor dagens langtidsplan?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-05-26:
Da skjønner jeg at regjeringen ikke er villig til å prioritere Heimevernet og Hæren i tillegg til det. En annen sentral del av forsvarsplanleggingen og NATOs krav til Norge er å investere i nødvendige kapasiteter. Akkurat nå er det også knyttet stor uro til kostnadssprekken på F-35-programmet. Den 20. mai skrev Nationen at den amerikanske riksrevisjonen advarer mot at kostnadene blir høyere enn antatt. Det kom fram i en fersk høring i USAs Armed Services Committee at timeprisen for å fly et F-35A nå for tiden ligger på rundt 274 000 norske kroner, mens det norske luftforsvaret opplyser til Aftenposten at timeprisen for å fly et F-35A bare er på 110 000 kr. Så det er ganske stort avvik der. Uansett er det nå flere land som har begynt å revurdere antall jagerfly, noe som kan gjøre prisen høyere per fly, og som da kan få konsekvenser for den norske anskaffelsen. Da er mitt spørsmål: Hvorfor er timeprisen 150 pst. høyere i USA enn i Norge, og frykter forsvarsministeren for en kostnadssprekk på F-35-programmet?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-05-26:
Tilbake i januar kom PST i sin trusselvurdering med en advarsel om utenlandske oppkjøp av eiendommer, bedrifter og naturressurser. Like etter det var vi gjennom Bergen Engines-saken, som har vist alvoret i det. Den 17. januar var det spørretime, og Trygve Slagsvold Vedum spurte Erna Solberg om hun var bekymret for utenlandske oppkjøp av naturressurser og jordeiendommer fordi kinesere og russere f.eks. kan bruke det til å sikre seg kontroll og innflytelse i Norge. Vi vet at Høyre har fremmet forslag om liberalisering av konsesjonslovene, og Senterpartiet fremmet i vår et forslag om å sikre kontroll over omsetning av aksjer som eier skog, så vi ikke risikerer at de blir solgt til utlandet. Er forsvarsministeren i et beredskapsperspektiv bekymret for at man risikerer at russiske og kinesiske interesser får kontroll i Norge gjennom oppkjøp av naturressurser, jord- og skogeiendommer?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-05-26:
I Norge har vi konsesjonslover. Vi har lang tradisjon for det, noe som har vært veldig viktig for å beskytte norske landeiendommer, norske naturressurser og sikre at de forblir norske, og at man ikke risikerer at f.eks. investorer i Beijing eier viktige ressurser i Norge. Det handler om økonomi, og det handler også om å ha kontroll og suverenitet i vårt eget land. Når statsråden sier at man har gjort en jobb med hensyn til sikkerhetsloven, er det fortsatt sånn at selv om vi skal være åpne for utenlandske investorer, har vi ikke tradisjon for å være det på norsk jord og skog fordi det står i en helt egen særstilling. Mener forsvarsministeren at konsesjonslovene er viktige for nasjonal kontroll over hvem som eier skog og jord i Norge?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-05-26:
«Høyres landsmøtet vedtok at Høyre vil videreføre kommunereformen med sikte på større kommuner. Kommunene i Hedmark har lagt ned et stort arbeid med kommunereformen. 19 kommunestyrer i Hedmark har sagt nei til kommunesammenslåing. På bakgrunn av kommunenes vedtak og frivillighetsprinsippet som er lagt til grunn i Stortinget, anbefalte fylkesmannen ingen sammenslåinger. Ingen kommuner ble slått sammen i Hedmark. Kan regjeringen garantere at det ikke vil bli brukt tvang for å slå sammen kommuner i Hedmark når reformen videreføres?»
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-05-26:
Jeg får stille spørsmålet litt annerledes, da, siden det er litt tungt for statsråden. Jeg tror han skjønner at det jeg spør om, er om regjeringspartiene vil stemme for å bruke tvang i framtidige kommunesammenslåinger. For hvis regjeringspartiene stemmer for det og man får med seg et støtteparti, vil det bli brukt tvang. Senterpartiet har jo varslet at vi ikke ønsker å bruke tvang. Da er det veldig interessant å vite om statsråden kan svare på vegne av regjeringen om man ønsker å bruke tvang. Da kan jeg jo spørre: Kan regjeringen garantere at de ikke vil legge fram forslag, eller at regjeringspartiene ikke vil stemme for forslag i Stortinget som innebærer å bruke tvang for å slå sammen kommuner i Hedmark når reformen videreføres?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-05-26:
Da skjønner jeg at statsråden ikke kan garantere at det ikke vil bli brukt tvang på vegne av regjeringen. Men når man snakker om at frivillighet skal være et utgangspunkt, ligger det jo der en åpning for å bruke tvang og fravike det utgangspunktet. Så er man inne på at kommunene ønsker frivillig å slå seg sammen for å løse stadig nye og større oppgaver, men da spørs det om det er en reell frivillighet, eller om det er et resultat av føringer man har fått fra regjeringen, f.eks. at man har fått tildelt oppgaver uten at det følger med penger. Det kan være krav til antall lærere i skolen, krav til kommunepsykologer, krav til tilbud som kommunene må møte – men så får de ikke økonomi til å følge opp. Vil statsråden bedre kommuneøkonomien og sørge for at kommunene som trenger det, får større overføringer for å forhindre kommunesammenslåinger?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-05-26:
Det er godt at forsvarsministeren blir stående, for dette er den siste spørretimen, og det er ganske få i salen. Kanskje de er på Akershus festning, og det gjelder kanskje også pressebenken. Mitt spørsmål handler om koordinering av beredskapsarbeidet, som har vært en hovedsak for denne regjeringa. Nå skal Bergen Engines-saken opp i salen her på fredag, men det som er den viktige lærdommen fra denne saken, er jo styring, samordning og koordinering av sikkerhetsarbeidet. For å ivareta sikkerheten må vi ha bedre samordning, som ikke har gått bra denne gangen, men det er også nødvendig at statsråden gjør jobben sin. Det som skjedde i denne saken, var at regjeringa trakk i nødbremsen i siste liten og brukte § 2-5 i sikkerhetsloven. De stoppet salget fordi det ville hatt stor militærstrategisk betydning og vært i strid med norske og alliertes sikkerhetspolitiske interesser. For å unngå at man i framtida må trekke i nødbremsen og stanse salg i siste liten, er det viktig at vi listefører selskaper som er omfattet av sikkerhetslovens bestemmelser, slik at det er forutsigbarhet for næringslivet i årene som kommer. Listeføring er ikke noe nytt i sikkerhetsloven. Vi fikk en ny sikkerhetslov i 2018, som Forsvarsdepartementet foreslo, men dette sto allerede i sikkerhetsloven fra 1998, så det er ikke noe nytt. Mitt spørsmål er: Hvor mange selskaper og andre virksomheter har forsvarsministeren sørget for å listeføre etter sikkerhetsloven § 2-1? Spørsmålet mitt er hvor mange selskaper han har gjort dette med.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-05-26:
Også koronakommisjonen har påpekt en alvorlig mangel på samordning i regjeringa når det gjelder beredskapsarbeid, og de siste dagene har vi sett for åpen scene sviktende koordinering etter at regjeringa besluttet å vaksinere 500 personer i det sentrale statsapparatet. Der er også forsvarsministeren involvert, for det er Forsvarets sanitet som setter disse vaksinene. Én ting er at regjeringa ikke har konsultert Stortinget om denne hastevaksineringen, men dette handler jo også om beredskap, og justisministeren sier at det er av hensyn til beredskap at 500 sentrale nøkkelpersoner bør ta vaksine. Helsepolitisk talsmann i Høyre sier også det – han tar vaksine av hensyn til beredskap. Men helseministeren er uenig og vil ikke ta vaksine. Hvem er forsvarsministeren enig med?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-05-26:
Dette er regjeringas beslutning. Det er også slik at regjeringa har bedt Forsvaret om å stille opp, og det er vedtatt en egen forskrift for det, en egen forskrift for Forsvarets bistand under en pandemi. Hvis det er slik at vi ber Forsvaret utføre en tjeneste, forutsetter jeg – punkt 1 – at regjeringa er enig om at dette er en viktig samfunnsfunksjon, at man ikke gjør det som et slags tilbud. Da er det fordi det er viktig av hensyn til beredskap. Og det står allerede i bistandsinstruksen at man skal bruke Forsvaret hvis ikke samfunnet har evne eller kapasitet til å håndtere dette på egen hånd. Så mitt spørsmål er: Hvem var det som anmodet Forsvarets sanitet om å stå for denne vaksineringen? Var det Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, eller var det Helsedepartementet?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-05-26:
Jeg registrerer at jeg ikke får svar på spørsmålet. Hvem har anmodet om bistand? Er det noe forsvarsministeren har stilt til disposisjon? Koronaforskriften er jo veldig omfattende og grundig: «DSB konsulterer Politidirektoratet(POD)(HDIR) og andre relevante myndigheter ved behov og anmoder Forsvarets operative hovedkvarter om bistand.» (POD) (HDIR) DSB er da anmodende myndighet i den typen tilfelle. Så kan altså Fylkesmannen be om bistand. Men jeg registrerer altså at forsvarsministeren ikke kan svare på, for det første, om hele regjeringa stiller seg bak anmodningen om at Forsvaret skal be om bistand, eller hvem som har bedt om bistand. Er det Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, eller er det helsemyndighetene som har bedt om bistand for å vaksinere 500 nøkkelpersoner?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-05-26:
Dette er veldig underlig, for det å anmode Forsvaret om å bistå gjelder jo når vi er i en situasjon hvor det handler om beredskap. Det er jo ikke noe man gjør som et servicetilbud til politikere. Det er det ingen som ønsker, og heller ingen som ville tatt imot. Men det er da altså slik at man ber om bistand fra Forsvarets sanitet, som forsvarsministeren har ansvar for, uten at alle medlemmer av regjeringa mener at dette er så veldig viktig knyttet til samfunnets totale beredskap. Det er altså uenighet blant regjeringas medlemmer når det gjelder spørsmålet om vaksiner, men man er likevel enige om å anmode Forsvaret om bistand. Det er litt underlig med tanke på at Forsvaret nå stiller opp for 500 nøkkelpersoner, og forsvarsministeren er øverste ansvarlig for Forsvarets sanitet, når det er noen i regjeringa som mener at dette ikke er så viktig.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2021-05-26:
Vi kunne i Aftenposten den 21. mai lese at medlemmene i Arktisk råd var samlet for å markere rådets 25-årsjubileum. Samtidig overtar Russland formannskapet i rådet. I denne sammenhengen ytret representanten Elvenes fra Høyre, som er medlem av utenriks- og forsvarskomiteen: «Mye tyder på at Russland er skeptisk til å slippe Kina til i Arktis, på grunn av dette områdets sikkerhetspolitiske betydning.(…) Russland og Norge har en felles interesse av å begrense Kinas aktivitet i Arktis.» (…) Få dager senere sa samme representant til Dagbladet: «Russland har ligget i politisk krig med Vesten det siste tiåret gjennom bruk av ulike tillitsnedbrytende virkemidler. Russland opererer i gråsonen mellom krig og fred på en utspekulert og destruktiv måte.» Dette virker litt som et forsøk på å ri to hester – samarbeid med Russland for å begrense Kinas aktivitet i Arktis, eller avvisning av et land som altså skal operere i gråsonen mellom krig og fred på en utspekulert og destruktiv måte. Etterretningstjenesten har tidligere uttalt at Kina kommer til å bli en militær stormakt i nordiske nærområder. Dette, kombinert med økonomisk maktbruk, investeringer og strategiske oppkjøp, bidrar til å svekke vestlig selvstendighet på sikt. Så mitt spørsmål er: Er statsråden enig eller uenig i at det bør være et samarbeid med Russland for å stanse kinesisk innflytelse og tilstedeværelse i nordområdene? Sagt på en annen måte: Hvilken av de to beskrivelsene fra representanten Elvenes er statsråden enig i?
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2021-05-26:
Jeg takker statsråden for svaret. La meg bare følge opp med å nevne at det er avtalt et møte mellom Biden og Putin i juni, og det er i seg selv positivt at de to presidentene møtes. Det tror jeg vi alle er enige om. Hva tror statsråden vil komme på agendaen i et slikt møte, og tenker statsråden at møtet vil gjøre noe med norsk forhold til Russland, forholdet mellom NATO og Russland og mellom USA og Russland?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-05-26:
Jeg skal spørre statsråden om et område som han kanskje er mer komfortabel med enn det han har vært til nå. Norsk forsvarsindustri er en viktig del av norsk forsvarsevne. Industrien og Forsvaret har en lang tradisjon for tett samarbeid om utvikling og produksjon av materiell og tjenester til forsvarssektoren. Forsvarsindustrien er avhengig av eksport for å overleve, og det norske forsvaret er den viktigste referansen. Det er Utenriksdepartementet som forvalter eksportkontrollregelverket for forsvarsmateriell. Dette kan være utfordrende for industrien, da de ikke har et naturlig tilknytningspunkt til Utenriksdepartementet. Det betyr at Utenriksdepartementet behandler søknader om eksportlisens kun basert på søknader innsendt fra bedriftene. Flere ganger har det vist seg at Utenriksdepartementet praktiserer regelverket svært firkantet, og at departementet ikke forstår sammenhengen mellom Forsvarets behov og bedriftenes behov for eksport. Fremskrittspartiet vil i Meld St. 17 for 2020–2021, som skal behandles i Stortinget i neste uke, fremme et forslag om å flytte forvaltningen av eksportkontrollregelverket fra Utenriksdepartementet til Forsvarsdepartementet, altså over til statsråden. Er dette noe forsvarsministeren vil stille seg positiv til? Og vil han eventuelt ta et eget initiativ for å få dette til?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-05-26:
Takk for svaret. Så Norge skal altså praktisere et annet regime enn man gjør i andre land. Det er for så vidt greit nok. I Forsvarets forum tirsdag 23. februar kunne vi lese at Forsvarsdepartementet har gitt Forsvarsbygg i oppdrag å overdra Tollbugata 10 til Stiftelsen Den Gamle Krigsskole for en symbolsk sum. Den gamle krigsskolen skal overdras til stiftelsen for 10 kr. Det er helt i tråd med Stortingets vedtak og er godt nytt for alle som har engasjert seg i saken. Utfordringen med overdragelsen er at Tollbugata 10 står foran omfattende rehabilitering etter mange års forsømmelse, og utbedringen er beregnet til 350 mill. kr. For stiftelsen er det svært utfordrende å skulle finansiere vedlikeholdet og oppgraderingskostnadene selv, og stiftelsen håper at det offentlige vil bidra til utbedringen. Kan forsvarsministeren si noe om hvordan en slik finansiering kan komme på plass?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-05-26:
La meg først benytte anledningen på vegne av Miljøpartiet De Grønne til å takke statsråd Bru for hennes svært tydelige forsvar for Lan Marie Berg og demokratiet og hennes like tydelige standpunkt mot hets og sjikane i helgen. Det er mange, spesielt i mitt parti, som har satt enormt pris på det. Så håper jeg selvsagt at svarene fra statsråden i dag viser at hun er helt enig med MDG og IEA også…(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-05-26:
Så til spørsmålet: «I perspektivmeldingen hevdet regjeringen at mer olje- og gassleting ikke utfordrer klimamålene. IEA-rapporten Net Zero by 2050 viser at det er feil. Rapporten slår fast det MDG har sagt i mange år: Hvis vi skal nå 1,5-gradersmålet, må vi slutte å lete etter mer olje og gass. For Norges del innebærer det å avlyse 25. konsesjonsrunde og alle fremtidige konsesjonsrunder. Vil statsministeren føre en petroleumspolitikk i tråd med IEAs anbefalinger, eller mener hun fremdeles at mer olje- og gassleting ikke utfordrer klimamålene?»
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-05-26:
Jeg hører statsråden peke på at det er etterspørselen som vil dominere i den utviklingen og eventuelt gjøre IEAs scenario mulig. Men la meg understreke at IEA sier ikke at det bare er Norge som skal slutte å lete etter mer olje og gass. IEA sier at alle land må slutte å lete etter mer olje og gass. At Norge da skal fortsette å pumpe olje fordi andre land kanskje ikke hører på IEA og ikke strammer inn nok på etterspørselen, mener jeg er ansvarspulverisering. Den 19. november i fjor lyste regjeringen ut 25. konsesjonsrunde. Ville statsråden og regjeringen gjort det samme i dag hvis IEAs krystallklare anbefaling om å slutte å lete etter mer olje og gass, hadde vært kjent før 25. konsesjonsrunde ble lyst ut?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-05-26:
Jeg merket meg i går hva Høyre-regjeringens statsråd fra 2013 til 2018, Vidar Helgesen, har skrevet: «Lar man seg ikke påvirke av denne beskjeden fra denne avsenderen, er man bortenfor redning. #klimarisiko» Han henviser til Financial Times’ analyse og gjennomgang og hvordan alle land må slutte å utvikle nye prosjekter for å nå 1,5-gradersmålet. Statsråden og OED skal legge fram en energimelding før sommeren. Nå som IEAs rapport er ute, vil statsråden sørge for at energimeldingen reflekterer denne nye kunnskapen, eller er det sånn at energimeldingen er «bortenfor redning», i Høyre-mannens ordbruk?
Tina Bru (Høyre), 2021-05-26:
Rapporten fra IEA viser at verden har en formidabel oppgave foran seg for å nå klimamålene. Norge fører en ambisiøs klimapolitikk i tråd med målene i Parisavtalen. Med en utvikling i globale utslipp i tråd med temperaturmålet i Parisavtalen vil også Norge være et samfunn med lave utslipp i alle sektorer i 2050. IEAs veikart har fått stor oppmerksomhet og skapt fornyet debatt om rammevilkårene for petroleumsvirksomheten. Veikartet viser at det er behov for en gjennomgripende, koordinert og rask omlegging av hvordan vi produserer, transporterer og bruker energi over hele verden for å oppnå et energisystem med netto nullutslipp. Det forutsetter store endringer i menneskers forbruk og atferd. Veikartet legger også til grunn en omfattende teknologiutvikling innenfor fornybar energi og energieffektivisering. Store deler av scenarioets utslippsreduksjoner etter 2030 skjer gjennom teknologier som ennå ikke er utviklet. Det er viktig å påpeke at IEAs scenarioer ikke er ment som en prognose for energiutviklingen, men som en mulig vei til netto nullutslipp i 2050. Rapporten viser at det er mange usikkerheter på en slik vei. Andre scenarioer, som er laget for å være i tråd med 1,5-gradersmålet, f.eks. dem av FNs klimapanel, gir andre resultater – avhengig av hvilke forutsetninger som er lagt til grunn. Også i IEAs nye scenario er det behov for olje og gass i 2050, selv om det vil være vesentlig mindre enn i dag. Når rapporten peker på at det ikke vil være behov for å investere i nye olje- og gassfelt, skyldes det først og fremst at dersom utviklingen i dette scenarioet blir gjennomført, mener IEA at etterspørselen etter fossil energi vil synke så dramatisk at det ikke er nødvendig å investere i ny produksjonskapasitet. Rapporten peker på at petroleumsproduksjon med lave utslipp kan være et konkurransefortrinn. Vi produserer allerede vår olje og gass effektivt og med lave utslipp, og selskapene jobber for å kutte utslippene ved produksjonen enda mer. Det får vi til bl.a. gjennom de strenge virkemidlene som næringen er underlagt. IEAs scenario legger markedsmessige prinsipper til grunn, og det er altså etterspørselen som styrer utviklingen i energimarkedene. Jeg holder fast ved at Norge skal fortsette å utvikle kompetanse og arbeidsplasser og skape verdier nasjonalt så lenge det er etterspørsel etter ressurser fra norsk sokkel. Dette skal foregå innenfor rammene av våre nasjonale klimamål.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-26:
Jeg har lyst til å understreke at IEAs rapport ikke gir anbefalinger om politikk for enkeltland. Den tegner nettopp opp, som representanten også er inne på, et globalt bilde, og hvert enkelt land må gjøre sitt. Alle land har ulike forutsetninger for å nå målet. Hvis alle land i verden, som har knyttet seg til Parisavtalen, følger opp Parisavtalen, vil vi også nå målet. Det er det som må skje globalt for at vi skal lykkes. Det er også slik at IEA-rapporten ikke peker på slutt i leting som et tiltak for å ta oss dit. Den peker på slutt i leting som en konsekvens dersom man lykkes i fremtiden. Men det vil også være etterspørselsstyrt – det er det viktig å ha med seg. Jeg mener at all den tid det vil være behov, er det for tidlig nå å si at norsk olje og gass ikke kommer til å være konkurransedyktig eller kunne ha en del i det markedet – tross alt produserer vi også med lavere utslipp enn andre. Det kan godt hende i en fremtid at det vil være ganske lurt å ha den produksjonen som faktisk gjøres med null utslipp. Det er en bra ting.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-26:
Jeg kan starte med å si at nå kom den rapporten nettopp, og meldingen skal snart legges frem. Ja, vi tar sikte på å omtale rapporten i meldingen, men, selvfølgelig, meldingen er nesten sluttført, så det blir ikke en enormt stor analyse. Men jeg mener at vi skal ta denne rapporten på stort alvor – akkurat som vi gjør med andre rapporter som sier noe om hva som faktisk trengs for å få til den omstillingen vi er avhengig av, om det er rapporter fra FNs klimapanel, eller om det er IEA, som også er en tung stemme vi skal lytte til. Men det er også mange andre ting i den rapporten jeg synes er interessant, og som vi er nødt til å ta inn over oss, bl.a. veksten som kreves i fornybar for å komme dit. Det er jo det som i så fall kommer til å føre til at man ikke bruker fossil energi, fordi man har fått den veksten i fornybar. Får man ikke det, vil også behovet for fossil energi være større. Det trykket som må til på å utvikle mer vind- og solenergi – også konfliktfylte og vanskelige saker – må vi også ta inn over oss her i Norge og ikke bare redusere dette til en debatt om olje.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-26:
«Finansminister Jan Tore Sanner har uttalt at den største forskjellen mellom folk i Norge går mellom de som har en jobb og de som ikke har det. Tall fra Finansdepartementet viser at de i jobb tjener i snitt 3,7 ganger mer enn de arbeidsledige, mens de 1 prosent rikeste i gjennomsnitt tjener 8,6 ganger så mye som resten av befolkningen. Etter formue er forskjellen enda større. Vil statsråden på bakgrunn av dette si seg enig i at den største økonomiske forskjellen i Norge er mellom den øverste rikeste prosenten og befolkningen for øvrig?»
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-26:
Jeg vil takke for mange ord, men kanskje ikke svar på det som var spørsmålet: om ikke den største økonomiske forskjellen i Norge er mellom den øverste rikeste prosenten og befolkningen for øvrig. Så sa Sanners partileder til Aftenposten nylig at hun ikke var så opptatt av å bekjempe rikdom, og det oppsummerer kanskje Høyres syn på ulikhet presist: La de rike blir rikere, så får resten kjempe om det som er igjen. Etter åtte år med borgerlig regjering har den ene prosenten på toppen økt sin andel av totalformuen fra 18 pst. til 23 pst. I kroner og øre økte de hver seg formuen sin med 31 mill. kr. Er det for Sanner og Høyre egentlig noen grense for hvor mye makt og rikdom som kan konsentreres på få hender, og hvor går den grensen i så fall? Når den øverste prosenten har en fjerdedel av alle inntektene, halvparten, eller to tredjedeler – fins det en grense for Høyre når det gjelder konsentrasjon av økonomisk makt på få hender?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-26:
I så fall burde dette bekymre Sanner – konsentrasjonen av stadig mer makt og rikdom på stadig færre hender. Det som jeg tror skurrer mest i Høyres verden, er at rikdom og fattigdom ikke henger sammen, men det gjør det naturligvis. Når den rikeste øverste prosenten har lønn på over 2 mill. kr og mottar nesten 10 pst. av hele nasjonens inntekt hvert eneste år, er det penger som kunne ha gått et annet sted, gått til noe annet. De ville knapt merke skatteøkningen som trengs, på sine millioninntekter, for å finansiere gratis tannhelse eller økt barnetrygd for oss alle. Men hvis det er sånn at Sanner er bekymret for forskjellen mellom folk med og uten arbeid, hvorfor foreslår regjeringen da å kutte i dagpengene som de arbeidsledige får fra 1. oktober, når det grepet helt konkret vil øke den forskjellen enda mye mer?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2021-05-26:
Norge er et land med lav inntektsulikhet. De siste 30 årene har norske husholdninger hatt en sterk inntektsvekst. Vår høye levestandard skyldes høy produktivitet, kompetente arbeidstakere og at mange er i jobb. Lønnsinntektene er jevnere fordelt enn andre inntekter. At mange er i arbeid, bidrar til å holde inntektsulikheten i Norge nede. Regjeringen jobber for at Norge skal være et samfunn med små forskjeller og med muligheter for alle. Vi må hindre utenforskap og at ulikheten blir for stor. Da er arbeid, utdanning og integrering blant de viktigste oppgavene. Ulikhet går langs flere dimensjoner. I representantens referanse til en uttalelse fra meg har jeg vektlagt arbeidstilknytningens økonomiske og sosiale betydning for den enkelte. Deltakelse i arbeidslivet gir enkeltmennesker et selvstendig økonomisk livsgrunnlag og muligheter til selvrealisering og sosial inkludering. Arbeid er dessuten en viktig arena for integrering og gir bedre læring av språk og felles kultur. Personer som står utenfor arbeidslivet, har betydelig lavere inntekter enn personer som er i arbeid. Stønadsinntekter avhenger dessuten ofte av tidligere arbeidsinntekt, og deltakelse i arbeidslivet gir derfor også bedre inntektssikring ved ledighet, sykdom og eventuell uførhet. Konsekvensene av å stå utenfor arbeidslivet kan være omfattende og øker med varigheten på arbeidsledigheten. Det å ikke være i arbeid er en viktig årsak til vedvarende lavinntekt og kan forringe levekårene, helsen og livskvaliteten til den enkelte. Derfor handler regjeringens hovedgrep for å hindre stor ulikhet i samfunnet bl.a. om å sikre at elevene fullfører videregående skole, og at vi får fylt på med kompetanse gjennom arbeidslivet bedre integrering tiltak for psykisk helse og rusomsorg målrettet innsats for kvalifisering og inkludering av dem som har falt ut av arbeidslivet å legge til rette for at det skapes flere arbeidsplasser La meg avslutningsvis understreke at koronakrisen har rammet skjevt. Vi må unngå at flere faller varig ut av arbeidslivet som følge av krisen. Derfor er tiltak for kompetansebygging, psykisk helse og inkludering avgjørende. Det gjelder på både kort og lengre sikt, slik at Norge fortsatt kan være et land med små forskjeller og muligheter for alle.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2021-05-26:
Spørsmålet tok utgangspunkt i et sitat fra meg, nemlig om forskjell mellom folk i Norge. Der registrerer jeg at representanten Moxnes ensidig vektlegger inntektsforskjeller. Jeg er opptatt av arbeidets betydning, både sosialt og økonomisk for den enkelte, og jeg er bekymret for at for mange blir stående for lenge utenfor arbeidslivet. Derfor mener jeg at inkludering, det å hjelpe folk tilbake til arbeidslivet, er det viktigste for å sikre et samfunn med små forskjeller. Så er jeg enig i at maktkonsentrasjon er et problem, uansett om det er på statens hånd eller på private hender. Derfor er jeg opptatt av maktspredning og av at vi skal legge til rette for et sterkt og mangfoldig privat eierskap – ikke maktkonsentrasjon, men maktspredning.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2021-05-26:
Jeg mener at de ordningene vi hadde for inntektssikring før krisen, vil stå seg også etter krisen. Etter hvert som vi kan gjenåpne samfunnet, aktiviteten tar seg opp og folk kommer tilbake i jobb, mener jeg at de ordningene vi hadde før krisen, også vil stå seg i løpet av høsten. I henhold til våre prognoser vil vi være tilbake på lave nivåer i arbeidsledighet i løpet av 2022. Men jeg er bekymret for noen grupper blant de ledige. Det er særlig de som i utgangspunktet hadde lite utdanning, lav lønn, svak tilknytning til arbeidslivet. Derfor er jeg opptatt av at vi må iverksette målrettede tiltak for å hjelpe de gruppene inn i arbeidslivet. Det inkluderer også personer med innvandrerbakgrunn, som nå får forlenget mulighet i introduksjonsprogram, noe som vil øke deres muligheter til å komme inn i jobb. Det vil også bidra til at vi bevarer små forskjeller.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-05-26:
«I statsadvokatens inspeksjonsrapport fra Øst politidistrikt datert 15. desember fremkommer følgende: «Kriminalitetsutviklingen er beskrevet slik at kriminelle miljøer og bakmenn kan etablere seg i distriktet uten å bli etterforsket av GDE(som har sitt fokus på kurerer og eventuelle følgebiler ved grensepasseringer) og først kan risikere politiets oppmerksomhet når det har blitt så «store» at de eventuelt kan bli etterforsket av FEE.» (som har sitt fokus på kurerer og eventuelle følgebiler ved grensepasseringer) Hvorfor hindrer ikke politiet kriminelle miljøer og bakmenn å etablere seg i Øst politidistrikt?»
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-05-26:
Jeg takker statsråden for svaret, og merker meg at også statsråden mener at det er grunn til bekymring. Jeg blir ikke mindre bekymret når jeg leser videre i rapporten, hvor det også står: «Vi merker oss imidlertid spesielt at juristene peker på at porteføljen er så stor at de ikke har oversikt over sakene. De beskriver med andre ord en situasjon hvor de opplever å ikke ha kontroll.» Når det kommer fram at kriminelle nettverk og bakmenn ikke blir etterforsket, og at politijuristene opplever å ikke ha kontroll over de sakene som faktisk opprettes – hvordan er det mulig, og hva vil justisministeren gjøre av tiltak for å bedre den situasjonen?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-05-26:
Det er ikke første gang vi hører at situasjonen i politiet skal bedres og styrkes. I mai i fjor sendte regjeringen ut en pressemelding hvor justisministeren bl.a. kunngjorde friske midler for å ansette flere påtalejurister. I august i fjor kunne vi lese at det skulle ansettes 30 nye politijurister. I Direktoratet for økonomistyrings evaluering av nærpolitireformen som kom i forrige uke, står det at antall juristårsverk kun har økt med to i 2020. En ekstrabevilgning på 13 mill. kr endte altså med to nye årsverk. En samlet justiskomité vedtok i 2019 at politijuristenes budsjett burde skilles ut i en egen budsjettpost. Nå har regjeringen hatt tre muligheter til å gjøre det – revidert nasjonalbudsjett for 2020, statsbudsjettet for 2021 og revidert budsjett for 2021. Fortsatt ser det ikke ut til at regjeringen er villig til å skille ut politijuristene som egen budsjettpost. Hvorfor er det så vanskelig for regjeringen å følge opp dette vedtaket fra Stortinget og sørge for at politijuristene får en egen budsjettpost?
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-26:
Representanten siterer en liten del av en veldig grundig rapport på 24 sider. Men den gir grunn til bekymring. Hvis vi leser dette i sammenheng med annen informasjon i rapporten, er det nok grunn til å tro at bildet er mer nyansert. Den konkrete påpekningen gjelder saksfordelingen mellom de ulike geografiske driftsenhetene, forkortet GDE, og felles enhet for etterforskning og påtale, forkortet FFE. Problemstillingen knytter seg til narkotikaovertredelser, nærmere bestemt innførsel av narkotika med strafferamme på inntil ti år. Tanken bak opprettelsen av FFE er å samle ansvaret for etterforskning av de alvorligste straffesakene og etablere solide faglige miljøer i de enkelte politidistriktene. Videre skal enhetene ha ressurser til å være fleksible nok til å flytte ressurser på en enkel måte til de områdene som har behov for det. De siste årene er det gjennom statsbudsjettet og tildelingsbrev gitt tydelige føringer og bevilgninger for å øke innsatsen på fagledelse fra Den høyere påtalemyndighet for å forbedre måloppnåelse i politiets kriminalitetsbekjempelse. Jeg ser rapporten som et positivt utslag av denne innsatsen. Det er nemlig et hovedpoeng med fagledelsen at den type utfordringer som påpekes i spørsmålet, avdekkes sånn at de kan følges opp og løses. Hvordan dette følges opp, er et tema mellom Den høyere påtalemyndighet og politidistriktenes toppledelse. De må sammen finne gode tiltak for å løse de problemene som rapporten påpeker. For øvrig kan jeg også nevne at i budsjettforliket for statsbudsjettet for 2021 ble partiene enige om å styrke satsingen mot ungdoms- og gjengkriminalitet med 60 mill. kr. Øst politidistrikt får tildelt 20 mill. kr av nettopp disse midlene til å bekjempe sentrale gjengaktører. Det er altså midler som kan ha stor betydning for å løse de utfordringene som er påpekt i denne rapporten.
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-26:
Det vi vil gjøre, er å øke muligheten til at politiet prioriterer innsatsen på dette området. Det gjør vi rett og slett gjennom å øke ressursbruken. Vi har økt politibudsjettet – det politifaglige budsjettet. Så har vi samtidig, gjennom de siste årene, også økt påtalebudsjettet. Det har hatt en kraftig økning de to siste årene, og for Øst politidistrikt sin del kom det også en ekstra bevilgning i tillegg til den generelle, nå i revidert nasjonalbudsjett, som formodentlig snart skal behandles av Stortinget. Det vil selvfølgelig ta noe tid før en ser resultatene av dette. Men det at man får økt bemanning, gjør at man kan gå grundig inn i sakene, behandle flere saker og bruke mindre tid på sakene. Samtidig må jeg si at dette er store og kompliserte saker. Derfor må både innsatsen til politiet, påtalemyndigheten og fagledelsen til Den høyere påtalemyndighet styrkes, og det har vi altså gjort.
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-26:
Her var det mange spørsmål, og alle har jeg svart på opptil flere ganger tidligere, men det er mulig at representanten ikke har fått det med seg. Det er slik at jeg har varslet at vi i statsbudsjettet som legges fram til høsten, skal framvise påtalebudsjettet på en egnet måte, så det skal vi levere på – helt på den måten som jeg har varslet hele tiden. Når det gjelder økningen i budsjettet ellers, har det vært en kraftsatsing på politi, påtalemyndighet og Den høyere påtalemyndighet, faktisk i tillegg til domstolen, for her henger alt sammen. I revidert budsjett i fjor ble det gitt en ekstrabevilgning som tilsvarte 30 stillinger. Så er det slik at jeg ikke har dirigert hvordan de midlene skulle fordeles – om de skulle fordeles til overtidsbruk eller til nye stillinger – fordi det var en engangsbevilgning. Dette har jeg overlatt og har tillit til at politimestrene gjør en vurdering av. Jeg har også – som jeg har svart Senterpartiet mange ganger – vært tydelig på at når det blir en fast bevilgning, slik det ble i år, skal stillingene besettes.
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-26:
Som representanten sikkert vet, har denne regjeringen innført responstidskrav på nasjonalt nivå differensiert på tre tettstedskategorier, og så er det Politidirektoratet som stiller responstidskrav til de enkelte politidistrikt. Resultatene for 2020 viser at politiet for første gang siden vi innførte dette, innfrir kravene nasjonalt, men det er variasjoner mellom politidistriktene. Derfor er det bra at det arbeides med å forbedre responstiden i politiet. Vi skal hele tiden vurdere om ressursene er fordelt riktig og beredskapen er god nok, men jeg har lyst til å understreke at det er politimesteren som kjenner sitt distrikts behov best, og som må foreta den vurderingen. Jeg har flere ganger nå, og jeg gjør det gjerne igjen, hatt gleden av å sitere Senterpartiets utkast til nytt stortingsvalgprogram, hvor det står: «Senterpartiet vil gi større ansvar og innflytelse til politimestrene og lokalt politi når det gjelder å bestemme bemanning og disponere ressurser ut fra lokale analyser og prioriteringer.» Som justis- og beredskapsminister er jeg opptatt av å sørge for at politiet har de beste forutsetninger for å gjøre en best mulig jobb, samtidig som det er politiet som står for de politifaglige vurderingene og oppgavene. I løpet av 2020 har de geografiske driftsenhetene – altså de som håndterer vakt og beredskap – fått en betydelig høyere andel av økningen i politiårsverkene enn de funksjonelle enhetene på politidistriktsnivå. 76 pst. av økningen i politiårsverkene i 2020 har gått til styrking av de geografiske driftsenhetene. I budsjettet for 2021 økes bevilgningen til politiet med om lag 578 mill. kr. Økningen skal i hovedsak gå til å styrke de geografiske driftsenhetene i politiet, og vil gi økt lokal tilstedeværelse og mer politikraft der folk bor og ferdes.
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-26:
Jeg er veldig glad for at også Senterpartiet nå er for responstid. Det var jo ikke noe man var opptatt av da man satt i regjering. Nå er man det. Det er bra. Så har jeg lest Senterpartiets program og er veldig spent på å se planen, ikke bare for flere lensmannskontor, men for flere påtalejurister, flere politiansatte, flere biler, flere båter og flere helikoptre – flere ressurser på alle nivå. Det skal bli et spennende år og en spennende valgkamp. Det vi har gjort helt konkret, er å innføre responstidskrav. Vi følger det opp gjennom dialogen vår med politidirektoratet. Så gjør hvert distrikt sin politifaglige vurdering av hvordan dette følges opp. Det er altså slik at politiet rykker ut oftere, og de gjør det på kortere tid. Jeg er veldig glad for at vi nådde kravene nasjonalt, og så har jeg vært veldig tydelig på at vi også skal nå dem lokalt. Det jobbes det målrettet med, basert på at man faktisk har fått historisk mer ressurser tilført gjennom statsbudsjett og revidert budsjett.
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-26:
Jeg er veldig glad for at vi har innført disse responskravene. Og så har jeg – åpenbart i motsetning til representanten – full tillit til den jobben som gjøres ute, og de vurderingene som gjøres. Det er ikke bare det at man har ulik geografisk beliggenhet og ulikt innbyggertall, man har også et helt ulikt risikobilde for hendelser, både ulykkeshendelser og kriminalitet. Den kunnskapen har man lokalt, og man jobber lokalt. Vi har satt responstid, i motsetning til forrige regjering. Vi har ikke planer om å endre den nå, men får vi anbefalinger knyttet til det, vil vi selvfølgelig gjøre en ny vurdering. Politiet rykker ut oftere og raskere enn før. Det er veldig bra. Målet må være at alle distrikt når de responstidene som man politifaglig har sagt er å forvente, og som er måloppnåelsen vi måler på.
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-26:
Norge er et land med store avstander og krevende geografi. Derfor har regjeringen styrket beredskapen i hele landet, og det er gjennomført flere tiltak som gjør at beredskapen i nord er blitt bedre enn den var i 2015. Vi har prioritert grunnberedskapen ved å utdanne og ansette flere polititjenestepersoner i hele landet, og vi har nådd målet om to tjenestepersoner per tusen innbyggere. Treningsmengden til politiets innsatspersonell har økt, det samme har antall innsatspersonell med mer spesialiserte oppgaver. Vi har også sørget for at innsatspersonell i politidistriktene nå hvert år har mulighet til å trene ved det nye nasjonale beredskapssenteret og dermed samtrene med de nasjonale beredskapsressursene. Erfaringsoverføring fra våre mest spesialiserte innsatsenheter til innsatspersonellet i distriktene vil gi god effekt for beredskapen i hele Norge. Alle politidistrikt har derfor godt trent personell som kan håndtere krevende hendelser, også i påvente av bistand fra de nasjonale beredskapsressursene. Jeg vil også nevne avtalen mellom Airlift og Politidirektoratet, som sikrer politiet i Nordland, Troms og Finnmark tilgang på helikopterbistand. Helikopteret er tilgjengelig fra Tromsø lufthavn 24 timer i døgnet, med 1 times responstid, hele året. Representanten viser til gjennomføringen av Forsvarets øvelse Gemini. Det viktigste med øvelser er å høste erfaring og ta lærdom, og flere tiltak er blitt iverksatt for å utvide og styrke samarbeidet mellom politiet og Forsvaret. Det er opprettet en årlig nasjonal kontraterrorøvelse, Øvelse Nordlys, som politiet har ansvaret for å lede og gjennomføre med støtte fra Forsvaret. I 2017 trådte den nye bistandsinstruksen i kraft. Den sikrer at beslutninger om bistand fra Forsvaret til politiet kan tas så raskt som mulig i en krisesituasjon.
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-26:
Dette spørsmålet svarer jeg på hver uke, flere ganger i uken, både skriftlig og muntlig. Jeg skjønner at Senterpartiet har stor glede av å stille det samme spørsmålet, selv om de ikke er interessert i å lytte til svaret. Svaret på spørsmålet om beredskapen er blitt bedre, er ja. Jeg kan egentlig gi meg der. Jeg har utbrodert hvordan vi har styrket beredskapen i alle ledd i politiet, slik at vi i dag har en helt annen beredskap enn vi hadde da Senterpartiet satt i regjering. Vi tok Gjørv-rapporten på alvor. Vi tok politianalysen på alvor. Vi har forsterket politiet i alle ledd – med politimannskaper, med politijurister, med politibåter, med politihelikoptre, med et nasjonalt beredskapssenter. Beredskapstroppen og de nasjonale ressursene er styrket. Det er flere mennesker. De trener mer. De kan gjøre en enda bedre jobb. Det gjelder i hele landet, også i Nord-Norge.
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-26:
Er det én ting jeg er sikker på, så er det at virkelighetsoppfatningen til Senterpartiet og regjeringen aldri kommer til å bli sammenfallende. Det er interessant at representanten nevner Politiets Fellesforbund. Jeg vet ikke om det har skjedd før i norsk historie, men til jul fikk regjeringen og statsministeren kake fra Politiets Fellesforbund for satsingen på politiet. Det tror jeg er ganske historisk. Og hvis du spør Politiets Fellesforbund, tror jeg de er veldig tydelige på at de er veldig for politireformen, i motsetning til Senterpartiet. Politiet mottar stadig flere 112-anrop. De rykker også raskere ut. I 2019 var det 735 000 telefonsamtaler til 112, mens antallet 110-anrop var på 195 130. Henvendelser til politiet økte enda mer i 2020, da var det over 753 000 nødanrop. I tilsvarende periode økte antallet hasteoppdrag til politiet fra 20 000 til 21 000. Jeg tror tallene taler for seg. Man jobber mer, man rykker ut raskere, man svarer på flere telefonanrop, og man gjør det raskere enn tidligere.