Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-05-15:
Ubåtvraket utenfor Fedje, med store mengder kvikksølv, er en betydelig miljørisiko. Det har blitt belyst godt i debatten i dag og i den prosessen som har vært både i huset her og andre steder før saken har kommet så langt som den har gjort i dag. Det er også godt belyst at Regjeringens beslutning om å tildekke vraket ble foretatt på mangelfullt grunnlag. Venstre mener at heving av ubåtvraket er den beste løsningen i et langsiktig perspektiv, og viser i den forbindelse bl.a. til uttalelsen fra Veritas. Ubåtvraket representerer en miljørisiko, og det er også en omdømmerisiko i forhold til norske fiskeriressurser. Dette handler også om vår troverdighet internasjonalt i forhold til å ordne opp i miljøutfordringer vi står overfor. Jeg har over lang tid jobbet med Sellafield-saken, og det arbeidet må fortsette, knyttet til planene om å starte opp igjen THORP-anlegget på Sellafield. Det ville være å svekke vårt internasjonale arbeid på dette området, dersom vi nøler nasjonalt med å velge de gode løsningene når vi møter en utfordring som den vi har gjort med ubåtvraket på Fedje. Det er også helt åpenbart at det er føre var-prinsippet som må ligge til grunn i saker som denne, og at en må ta beslutninger som er gode i et svært langsiktig perspektiv. Jeg forutsetter at hevingsforslaget nå får grundig behandling. Men jeg vil vise til at Kystverket var veldig bastant i sin anbefaling om at tildekning var klart å foretrekke. Den fungerende fiskeri- og kystminister var det samme, og jeg merket meg også at statsminister Jens Stoltenberg på fylkesårsmøtet i Hordaland Arbeiderparti var krystallklar på at ubåtvraket skulle tildekkes, og at det ikke kom på tale å omgjøre den beslutningen. Det er positivt på denne bakgrunn at Regjeringen snudde. Men jeg har ingen tro på at det er indre krefter i Regjeringen som utløste en slik endring, og viser i den forbindelse til statsministerens bastante utsagn. Jeg forutsetter at den gjennomgangen en nå skal ha, ikke blir en rituell handling for å styre klar av høstens valg, men en reell gjennomgang hvor en er åpen for en annen konklusjon enn den Regjeringen tidligere har hatt. Det var forunderlig å følge høringen i Stortinget om denne saken og Kystverkets skråsikkerhet og avvisning og innvendinger som kom fram under høringen. På denne bakgrunn mener jeg at det kan være gode grunner til at andre instanser har en ledende rolle i det arbeidet som nå skal gjøres. Det som har vært oppløftende med denne debatten, er at debatt fungerer, at det faktisk er mulig å endre oppfatninger bare det jobbes systematisk og trykket er stort nok. Jeg synes det er oppsiktsvekkende at en her fra arbeiderpartihold nærmest blir beskyldt for å ha laget medieoppmerksomhet rundt dette. Uten den oppmerksomheten ville en ikke ha snudd i denne saken, og uten den oppmerksomheten ville denne ubåtsaken ligget uavklart, med den omdømmerisiko det representerer internasjonalt. Jeg har lyst til å rose de lokale aksjonistene som har vært pådrivere i denne saken, som skal ha sin del av æren for at vi har kommet et stykke i retning av en god løsning. Dette er en svært inspirerende sak for oss i opposisjonen når det gjelder miljø, ikke minst når vi også ser på klimasaken, hvor statsministeren kommer til et annet standpunkt enn det han tidligere var tydelig på at han ville ha. Og det er positivt, som det har vært nevnt her, at høringsrundene i Stortinget har reell betydning. De har hatt et rituelt preg knyttet til budsjettbehandlingen, hvor til og med små beløp som er godt begrunnet, ikke ble tatt inn fordi regjeringspartiene hadde bestemt seg. Her gikk det annerledes. Sånn sett har denne saken om ubåtvraket, som er en alvorlig miljøutfordring, likevel blitt positiv, fordi den kan gi et annet resultat enn det Regjeringen sa en ønsket, og fordi den viser at det nytter å slåss politisk når en har en god sak, både lokalt og sentralt.