trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-01-20:
Det er et viktig fokus på den økende arbeidsledigheten, og den må møtes på mange fronter. Jeg er glad for at Venstre tar opp spørsmålet om hvordan vi kan hjelpe gründerne lettere i gang, for situasjonen er annerledes. Det er mange flere mennesker med høy kompetanse som har mistet jobben, og en vet at ut fra mange av de teknologibedriftene som nå må si opp folk, er det mulighet for at det springer ut nye ideer, nye bedrifter og enda flere arbeidsplasser. Men vi får tilbakemeldinger om at det er flere som sliter med regelverket i Nav, for når de har mistet jobben og ønsker å starte en bedrift, så mister de dagpenger. Regelverket sier at det skal være mulighet for å kunne starte opp en bedrift og parallelt få dagpenger. Og det sier seg selv at hvis en ikke jobber i Statoil og får en god sluttpakke, er det mer fristende å sitte og motta dagpengene, i påvente av å søke på en vanlig jobb, enn å starte opp en egen bedrift og miste dagpengene. Dette er ett eksempel på regelverk som er utfordrende for mange. Er dette noe næringsministeren, i samarbeid med arbeidsministeren, ser på, for å sikre at vi får ideene ut, slik at det skapes bedrifter og nye arbeidsplasser?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-01-20:
Mitt spørsmål er til samferdselsministeren. Marsjordren fra klimaforhandlingene i Paris er at alle land må gå hjem og gjøre mer for å kutte utslippene før 2020, og før 2030. Men i Aftenposten på mandag kom det fram at klima- og miljøminister Vidar Helgesen ikke vil love nedgang i klimagassutslippene de kommende årene og dermed legger opp til å bryte Stortingets klimamål. Det klimaministeren sier, er: «Utslippsreduksjoner de neste to årene påvirkes ikke av beslutninger som denne regjeringen gjør.» Det er selvsagt feil, men la meg for et øyeblikk ta uttalelsen på alvor. Logikken hans er som følger: Beslutninger denne regjeringen tar, vil først og fremst påvirke utslippene langt fram i tid. Og i en del saker er jo dette riktig. Blant annet er dette grunnen til at vi allerede nå må slutte å investere i infrastruktur som skaper klimagassutslipp, dersom vi skal nå nullutslippssamfunnet i god tid før 2050. Klimaminister Helgesen omtaler seg selv i Aftenposten som «flymisbruker» og sier at han har dårlig samvittighet for flyreisene sine. Der treffer han «spot on», for klimaeffekten av norske reisevaner har nemlig blitt undersøkt av forskere på CICERO. Forskningen viser at flyreiser står for over halvparten av den totale klimaeffekten av reisene til oss nordmenn. Årsaken er for det første at fly er det mest forurensende av transportmidlene per personkilometer, og for det andre at vi reiser langt når vi reiser med fly. Ta Gardermoen: I 2002 hadde flyplassen 13 millioner passasjerer, i 2014 var tallet økt til 24 millioner. Nå bygges flyplassen ut. Men dette er ikke nok for NHO Luftfart, som vil at det i tillegg til dagens to rullebaner skal bygges en tredje, sånn at trafikken skal kunne vokse mer. Da spør jeg samferdselsministeren: Mener han at en utbygging av en tredje rullebane på Gardermoen vil bidra til å øke eller redusere klimagassutslippene?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-01-20:
Jeg merket meg at samferdselsministeren ikke svarte på spørsmålet mitt, om han mente at en utbygging av en tredje rullebane på Gardermoen vil bidra til å øke eller redusere klimagassutslippene, så jeg skal gi ham en ny sjanse. Men jeg føler at han ikke tar inn over seg realiteten her, nemlig at vi må drastisk redusere utslippene fra alle rike land om vi skal ha en sjanse til å nå målet om ikke å øke temperaturen på jorden med mer enn 1,5 grader, og det må skje fort. Det er bra at samferdselsministeren ser på teknologiske løsninger som kutter utslipp fra fly. Det er bare å merke seg at fly er mer effektive enn før, og det er bra med biodrivstoff som erstatning for fossilt drivstoff til fly, men det vil altså ikke fjerne alle utslipp. Det er fordi fly er annerledes enn andre transportmidler, fordi kondensstriper og fjærskyer dannet av kondensstripene har en oppvarmingseffekt som anslås å være like stor som CO2-utslippene. Derfor vil ikke fornybart drivstoff ta oss helt til målet. Derfor spør jeg igjen: Hva vil samferdselsministeren gjøre hvis han ønsker å redusere omfanget av flytrafikken? Hva er alternative virkemidler for å redusere omfanget av flytrafikken, dersom man bygger ut flere rullebaner på Gardermoen?
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
Eg er heilt einig i det statsråden seier om Gardermoen som ein viktig «hub». Og for dei av oss som kjem reisande frå allslags plassar i landet, er Gardermoen ein plass ein av og til må til. Men hadde ikkje Gardermoen vore der, og hadde ikkje Gardermoen fungert så godt som den flyplassen gjer, er det mange av oss som bur rundt omkring i landet, som hadde slite. Eg trur òg at når den T2-utbygginga som no er i gang, er ferdig, vert det kjempegreier. Statsråden sa at avgiftssystemet kan bidra til å fasa inn biodrivstoff i luftfarten. Mitt spørsmål er då: Kan det skje på ein sånn måte at me kan sleppa flypassasjeravgift eller flyseteavgift – det vert kalla litt forskjellige ting? Kan det vera ein betre måte – sånn statsråden ser det – til å få betre miljø i lufta?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
De såkalte avbyråkratiseringstiltakene er for øvrig begreper som ikke fantes ved inngangen til 2013, men vil altså i løpet av 2016 føre til at Forsvaret får 490 mill. kr mindre enn det som ligger i langtidsplanen. Da statsråden var stortingsrepresentant Eriksen Søreide, sa hun at i motsetning til den daværende regjeringen var hun og Høyre i opposisjon villig til å betale 600 mill. kr ekstra. Nå kaller Høyre-politikeren Janne Haaland Matlary forsvarsministerens tale «et meget dystert signal som nesten ingen medier har oppfattet alvoret i». Når er det Høyre skal levere? Hvor ble det av villigheten? Når kommer villigheten til å levere til Forsvaret?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-01-20:
Eg registrerer at forsvarsministeren held fram med å skulde på den raud-grøne regjeringa for alt som er vondt og vanskeleg. Forsvarssjef Haakon Bruun-Hanssen sa nyleg i eit intervju med TV 2 at det ikkje er mogleg å innfri forventningane som dagens regjering har om meir operativ verksemd og høgare beredskap. Han peika på effektiviseringa som er gjord, og sa: «I år er det strammeste jeg noen gang har erfart.» Av alle Forsvaret sine oppgåver er det no forsvaret av Noreg som er det viktigaste, slo han òg fast. Det kunne vore teke ut av Senterpartiet sitt program – me har stadig gjenteke at det er forsvaret av norsk territorium som må prioriterast. I Oslo Militære Samfund tok Bruun-Hanssen til orde for å redusere utanlandsoppdraget, og sa at dei er spreidde på for mange stader. Er forsvarsministeren samd i vurderingane til forsvarssjefen? Vil ho konsentrere innsatsen no om forsvaret av det norske territoriet og redusere utanlandsoppdraget? Og eg vil gjenta spørsmålet frå Arbeidarpartiet: Når vil Høgre kome med det store løftet for Forsvaret?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
«Det er ganske vanlig at det blir lang ventetid og mye kø ved legevaktene i forbindelse med større høytider. Dette skjedde på legevakten i Bærum denne romjulen. En av årsakene synes å være at flere fastleger ikke var tilgjengelige; de hadde ferie. Dette får uheldige konsekvenser for driften av legevakten og de akutt syke pasientene som opplever svært lang ventetid der. Hva kan kommunene gjøre for å sikre at det er nok tilgang på medisinsk hjelp i dagene rundt de store høytidene?»
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
Det har kommet fram at mange er ganske frustrert når de sitter i kø og venter lenge, kanskje med små barn, og ingenting skjer, og at det helt åpenbart er problemer på en del legevakter med bemanning i høytiden. Men det som kanskje egentlig er hovedproblemet, er at fastlegeordningen ikke fungerer så godt som man ønsker seg, og som vi har lagt opp til til hverdags, selv om fastlegene har en plikt til å ha åpent eller ha vikar. Erfaringene viser også at mange pasienter venter for lenge, er det enkelte som sier, bl.a. Sykehuset Østfold, i julehøytiden med å oppsøke lege på grunn av de tingene vi nå snakker om, og dermed blir de svært syke før de får hjelp, bl.a. gjelder dette hjertesykdom. Jeg lurer på om statsråd Høie kan utdype litt om han har noe inntrykk av hvor stort dette problemet egentlig er, og om det er noe man burde gjøre for å hindre at dette skjer gjentatte ganger hver jul og nyttår.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
Det siste spørsmålet handler om hva pasientene kan gjøre. Hva er din anbefaling hvis man opplever å bli frustrert over denne situasjonen, både med å vente lenge på legevakten og med hensyn til egen fastlege?
Bent Høie (Høyre), 2016-01-20:
Det er viktig å ha et tilgjengelig og godt akuttilbud når behov oppstår – bl.a. ved større høytider. Kommunen har ansvar for å sørge for at personer som oppholder seg i kommunen, får nødvendig helsehjelp. Dette innebærer bl.a. å ha et system som ivaretar øyeblikkelig hjelp hele døgnet. Det er også kommunens ansvar å organisere både fastlegeordning og legevakttjeneste i og utenfor fastlegekontorenes åpningstider. Å ivareta dette ansvaret forutsetter god kommunal ledelse av legevakten. Lokale forhold er forskjellige, og det er en forutsetning at kommunen ser og planlegger sine deltjenester samlet. Fastlegene er sentrale aktører både fordi det forventes at de skal delta i legevakt, og fordi den enkelte fastlege har ansvar for øyeblikkelig hjelp-tilbud til sine egne listeinnbyggere i kontortiden. Fastlegene plikter å ha kollegiale fraværsordninger for å dekke kortvarig fravær. Kommunen har primært to verktøy for å planlegge fastlegenes ressurser: Det ene verktøyet er de individuelle fastlegeavtalene, der både åpningstider og deltakelse i legevakt kan avtales, og det andre er det lokale samarbeidsutvalget, LSU, der kommunen og fastlegene har dialog om driften av fastlegeordningen. Det vil være naturlig at også legevakt er et tema på disse møtene. Legevakten skal håndtere akutte hendelser som ikke kan vente til neste dag. Tilgjengeligheten til fastlegekontorene har stor betydning for pågangen til legevakten – avhengig av om fastlegene har nok kapasitet i time-samme-dag-tilbudet, og om innbyggerne benytter seg av dette. Når kommunen planlegger legevakttjenesten, skal dette baseres på en risiko- og sårbarhetsanalyse. ROS-analysen skal omfatte mulige scenarioer, inkludert fravær av fastleger i ferier og høytider, og sesongvariasjoner i sykelighet, f.eks. influensaepidemier. ROS-analysen må også omfatte behov for nødvendige bakvaktordninger. Det er ved å ivareta disse vurderingene og konsekvensene av dem at kommunen kan sikre nødvendig kapasitet i øyeblikkelig hjelp-tilbudet til innbyggerne i kommunen, også ved større høytider.
Bent Høie (Høyre), 2016-01-20:
Det er litt ulike problemstillinger som representanten her tar opp. Det er mer generelle utfordringer med legevaktordningen og fastlegeordningen, og julehøytidsutfordringene. Jeg tenker at julehøytidsutfordringene er noe som en først og fremst må løse lokalt og sikre, og være klar over at i den tiden er det mange fastlegekontorer som ikke har åpent, og dermed øker presset på legevaktkontorene, og at en lokalt planlegger det godt. Så er det helt riktig at det også er slik at det er grunn til å tro at mange oppsøker legevakten i tilfeller hvor de heller burde ha oppsøkt fastlegen sin, og at fastlegene må bli mer tilgjengelig. Det er også et ansvar som kommunene har og må jobbe med, sammen med fastlegene, gjennom de samarbeidsordningene som er etablert. Så jobber vi også med å etablere bedre kvalitet og standard på legevaktordningen. Der har vi nettopp fått Olsen-utvalgets anbefalinger som nå er sendt på høring.
Bent Høie (Høyre), 2016-01-20:
Hvis du er frustrert over din egen fastlege, er det enkelt: Da går du inn på helsenorge.no og bytter fastlege hvis du har mulighet til det. Det er det mest radikale du kan gjøre. Men du kan også gi beskjed hvis du er misfornøyd med tilgjengeligheten til fastlegen din, i første omgang til fastlegen og be om forbedringer der. Vi har nå også etablert et felles nasjonalt legevaktnummer som gjør legevakten mer tilgjengelig. Jeg vil også anbefale at en ikke nødvendigvis bare drar direkte til legevakten, men at en ringer på forhånd, undersøker og ber om råd. Veldig ofte vil en kunne få svar der på de spørsmålene en har, og en kan f.eks. også få råd om når en bør komme, at en ikke kommer akkurat når det er lengst ventetid. Så er det også sånn at legevakten har et ansvar for å prioritere sine pasienter, og noen ganger må vi som er pasienter, være tålmodige fordi det er andre som er sykere og trenger hjelp før.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justis- og beredskapsministeren: «Justis- og beredskapsministeren har ofte sagt at det har blitt en stor økning i antall politifolk, og har særlig vektlagt synlig politi i nærmiljøene. Ved Grønland politistasjon i Oslo indre øst fikk undertegnede nylig opplyst at man har 17 færre politifolk enn tidligere. Kan statsråden opplyse hvor mange politifolk som nå er i arbeid ved hver av de fem politistasjonene i Oslo, hvor stor økningen er i forhold til 2014, og hvordan han vil sørge for at økte bevilgninger og større kull ved Politihøgskolen reelt skal gi mer synlig politi?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
Jeg takker statsråden for et nyttig og godt svar. Hovedtallene for stasjonen i Oslo har gått fra 996 politifolk i 2014 til 990 i 2015. Det sier noe om problemet jeg har registrert når jeg er rundt på stasjonene, at når vi, som statsråden nevnte, her på Stortinget nå bevilger 80 lønningsposer til Oslo politidistrikt – det har de senere årene, helt tilbake til 2010, ligget på mellom ca. 50 og 70–80 lønningsposer per år – så kommer det til fratrekk at de ikke er fullfinansiert når det gjelder drift. Politidirektoratet holder igjen 100 000 kr av hver lønningspose før den går ut. Det er ikke penger til fullt ut å dekke opp turnus og overtid eller til å dekke opp tolkeutgifter, elektroniske spor – arbeidet med det – verneutstyr osv. Jeg vil spørre statsråden om han kan se nøyere på om de reelt sett er fullfinansiert, de stillingene vi bevilger lønningsposer til herfra.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
Takk igjen for tilleggssvaret. Det er særlig ett område som statsråden har fokusert på, og som jeg er helt enig i at vi skal fokusere på, nemlig det synlige politiet. Det er ordensavdelingene ved disse stasjonene som særlig er de synlige som kjører rundt på patruljer, som er rundt i nærmiljøene, og som er det som skaper tryggheten i hverdagen. Jeg har prøvd å undersøke hvordan utviklingen har vært på hver stasjon når det gjelder det synlige politiet i ordensavdelingene, og der viser tallene som jeg har fått, som er innhentet sammen med Oslo politiforening, fra hver stasjon, at f.eks. på Grønland er nedgangen i ordensavdelingen, hvis man tar løpet helt fra 2010 til 2015, hvor det har vært en jevn nedgang, på 22,9 pst. Og de sier at budsjettrammene de har fått for i år, tilsier en ny nedgang. Stovner har f.eks. hatt en nedgang tilsvarende 17,8 pst. på sin ordensavdeling i samme periode. Jeg sier ikke at dette bare er kommet i denne perioden, men det er kommet år for år. Jeg vil spørre statsråden om han kan tenke seg også å øremerke midler for synlig politi for å få fram effekt av midlene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-01-20:
La meg først få takke representanten for spørsmålet, som jeg har forelagt Politidirektoratet, som igjen har forelagt det ledelsen i Oslo politidistrikt. Ledelsen i Oslo politidistrikt opplyser at de per 31. desember 2014 hadde 996 ansatte ved de fem politistasjonene i Oslo. Per 31. desember 2015 opplyser Oslo politidistrikt at antallet var 990 ansatte. Ved Grønland politistasjon var antallet ansatte ved utgangen av 2015 fire færre enn ved utgangen av 2004, ifølge Oslo politidistrikt. På slutten av 2015 ble det gjennomført nye ansettelser som fremover vil øke antallet ansatte ved stasjonene. Oslo politidistrikt opplyser at Felleskrim har fått økte ressurser i 2015, noe som avhjelper situasjonen i stor grad med hensyn til å gjennomføre avhør og ferdigstille straffesaker. Særlig gjelder det Grønland politistasjon. I tillegg har Oslo politidistrikt høsten 2015 ansatt flere tjenestemenn som arbeider med fremstilling i Oslo tinghus. Disse reduserer i stor grad behovet for innlån fra de fem politistasjonene, noe som bidrar til flere uniformerte patruljer til operativ tjeneste. Oslo politidistrikt fikk i 2015 tildelt budsjettmidler til 80 nye politistillinger med virkning fra 1. juli 2015 og sju nye påtalejurister med virkning fra 1. mai 2015. Oslo politidistrikt vil fortsatt være i en særstilling sammenlignet med de andre politidistriktene, bl.a. på grunn av størrelsen, omfanget av kriminalitet, hovedstadsutfordringer og ansvaret for nasjonale sikkerhets- og beredskapsoppgaver. I politidistriktets strategiske plan for 2016–2019 er et av målene synlig og tilgjengelig politi. Det innebærer bl.a. en permanent beredskap av ressurser til å håndtere alvorlige hendelser, nærpoliti på steder og til tider da kriminalitet erfaringsmessig begås, straksetterforskning for å sikre effektivitet og kvalitet, samarbeid med private og offentlige aktører for å øke tryggheten rundt skjenkesteder og møteplasser og innsats og tilstedeværelse i de åpne rusmiljøene. Jeg har lyst til å legge til at vi hvis vi tar med budsjettet for 2016, har vi lagt opp til 1 054 nye politistillinger siden regjeringsskiftet. Det er en betydelig vekst, i tillegg til at det har vært satset på påtalemyndighetene – både politiet og den høyere påtalemyndighet – for å styrke både nærpoliti, politiets evne til å etterforske og følge opp saker og selvfølgelig også til å være ute og være synlig.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-01-20:
Utgangspunktet er at disse stillingene er fullfinansiert, og så er det noen fellestjenester som Politidirektoratet har overtatt fra politidistriktene, og som gjør at de nok holder tilbake noen midler. Men det er åpenbart viktig at de stillingene som vi foreslår bevilget penger til, og som Stortinget bevilger penger til, reelt sett skal medføre vekst i antall stillinger. Det er dessverre slik at man også i politiet opplever at budsjettsituasjonen generelt er presset. Det er gjennomført en rekke tiltak som er finansiert innenfor budsjettrammen til politiet, i tillegg til at en avbyråkratiserer og effektiviserer prosesser, noe som gjør at en også merker det ute i politidistriktene. Men siden regjeringsskiftet har vi altså reelt sett hatt en vekst i politibudsjettet på 2,2 mrd. kr. Det er en vesentlig satsing på politiet, og det er ingen tvil om at vi nå får mye mer igjen for den ressursinnsatsen enn det vi fikk tidligere. Blant annet har oppklaringsprosenten nå økt med over 3 prosentpoeng siden regjeringsskiftet, så det skjer veldig mye positivt i norsk politi.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-01-20:
Det kan jeg ikke tenke meg, og det skyldes at vi er mer opptatt av resultatene som gis, enn av hvordan en konkret disponerer midlene. Vi er opptatt av at de skal levere på de resultatene vi krever, og detaljstyring av politiet er vi ferdig med. Vi har gått fra 52 til 10 mål for politiet og har ryddet opp i målstrukturen og fortsetter for så vidt det med oppfølging av styringsparametere osv. Og jeg mener det er viktig at politiministeren i hvert enkelt politidistrikt har ansvaret for å disponere de ressursene på en best mulig måte for å følge opp de klare politiske føringene som er gitt både fra Stortinget og fra regjeringen og meg som statsråd. Det er på en måte resultatet i den andre enden vi skal være opptatt av, og hvis en ser på resultatene i Oslo, ser en nå at de er svært gode. Det er en dramatisk reduksjon i tyveri, det har vært en dramatisk reduksjon i antallet ran, det er gjennomført en rekke endringer som gjør at saksbehandlingstiden går ned, og en bruker ressursene mer effektivt og får mer igjen på resultatsiden. Det synes jeg er veldig bra, men forutsetningen for å få det til er at politimesteren faktisk er ansvarlig for å disponere ressursene riktig.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-01-20:
La meg då takke representanten Pollestad for invitasjonen og anledninga til å få debutere også her i Stortinget. Regjeringa ønskjer å leggje til rette for at matproduksjonen skal auke. Grunnlaget for det er at jordbruksarealet vert nytta på ein god måte. Det vert produsert dyrefôr på om lag 90 pst. av jordbruksarealet i landet vårt. I tillegg til det har vi store beiteareal. Eg er glad for å sjå at det er optimisme i landbruket, m.a. blant saueprodusentane. Det er no marknadsdekning på norsk sauekjøt, etter mange år med underskot. Det gjer at vi kan nytte dei norske beiteareala endå betre enn tidlegare. Det ligg mykje ressursar i beita, og når Nortura no melder om tilgang på 70 000 fleire lam enn for to år sidan, inneber det at desse har gått på beite før Nortura har fått dei. Det er ein god indikasjon på at vi utnyttar ressursane godt. Noreg er eit grasland, med avgrensa moglegheiter for å produsere plantevekstar med mykje energi direkte til mat for menneske. Når vi ser på grovfôr og kraftfôr samla, er om lag 80 pst. av fôret til dyra produsert i Noreg. Korn er ei viktig råvare i kraftfôr, men det må supplerast med proteinrike vekstar. Jordbruket har alltid måtta importere råvarer til fôret for å få den kvaliteten som trengst. Vi har hatt lite norsk produksjon, spesielt etter at det vart forbode å bruke kjøtbeinmjøl og fiskemjøl i kraftfôret. Eg er glad for at dei som utviklar fôr, stadig kjem lenger i å lage reseptar som gjer at ytinga og produktiviteten i fôret aukar. Det er nødvendig at dette arbeidet held fram, sjølv om vi også no må importere. Vi må på mange område handle med omverda og importere varer som vi ikkje sjølve klarer å produsere. Norske bønder har til alle tider importert ulike driftsmiddel. Samtidig er fôrbehovet til norske husdyr ein stor marknad for norske fôrprodusentar. Her trengst fortsatt mykje forsking og utvikling. Produktiviteten på areala må aukast, og det går føre seg mykje spanande forsking for å utnytte ressursane som også ligg i havet, til produksjon av fôr. Auka effektivitet og betre konkurransekraft, både i jordbruket og i matindustrien, er nødvendig for at den norske matproduksjonen skal auke. Då er det sentralt å gje bøndene moglegheit til å bruke ny teknologi og til å nytte ressursane på garden sin så godt som råd er. Det er det mi oppgåve å leggje til rette for.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-01-20:
Landbruket i Noreg har alltid vore mangfaldig. Det trur eg det er grunnlag for at det fortset å vere. Nokon investerer i store, nye bruk. Andre utviklar garden sin basert på dei ressursane dei har tilgjengelege, og den utviklinga kjem vi til å sjå meir av i åra framover. Vi skal også minne oss sjølve om at ein del av den nyinvesteringa som faktisk no skjer i landbruket, er grunnleggjande positiv. Men den skjer i ny teknologi, den skjer fordi ein ønskjer å utnytte areala sine betre enn tidlegare, og det gjev også strukturrasjonalisering. Det kjem til å fortsetje også under den perioden eg er statsråd. Det meiner eg norsk landbruk har godt av. Så er det mange sideelement i den diskusjonen, som handlar om at landbruksutviklinga på den enkelte gard først og fremst er styrt av den enkelte bonde som disponerer desse ressursane. Vi ser eit mangfald når det gjeld korleis ein vel å utnytte dei ressursane, og det vil fortsetje.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-01-20:
Eg sa mykje i 2011, bl.a. sa eg at Senterpartiet måtte slutte å skjønnmåle situasjonen som var i norsk landbruksnæring, og at ein måtte ta tak i nokre av utfordringane der. Ei av dei utfordringane denne regjeringa tek tak i, er grunnlaget for norsk lammeproduksjon. Med dei endringane vi har fått gjort dei siste to åra, har vi faktisk klart å oppnå marknadsdekning. Det er eit tydeleg bevis på at nye tankar faktisk gjev resultat. Det kjem eg til å halde fram med. Når det gjeld behovet for å halde fram med utvikling, forenkling, modernisering og å leggje til rette for at dei som ønskjer å utvikle produksjonen sin, får størst mogleg fridom til det, kan eg bekrefte at det er min ambisjon å bidra til forenklingsarbeidet, bidra til å fjerne unødige hinder for dei som ønskjer å produsere mat i Noreg. Det kjem vi til å diskutere mange gonger framover, for denne regjeringa har som politikk å bidra til forenklingar som gjev auka matproduksjon.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-06-01:
På vegne av Miljøpartiet De Grønne og meg selv vil jeg framsette et forslag om å utrede muligheten for innføring av en klimabelønning(karbonavgift til fordeling) i Norge. (karbonavgift til fordeling)
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-06-01:
Spørsmålet til finansministeren som besvares av samferdselsministeren – og det er hyggelig – lyder som følger: «I en vurdering av norsk økonomi fra IMF understrekes det at Norge har blitt for oljeavhengig. IMF mener det er en politisk oppgave å få til en omstilling vekk fra oljeavhengigheten, og at vi trenger virkemidler som bidrar til en myk overgang til en mindre oljeavhengig vekstmodell. Nøler vi med omstillingen, vil det føre til økt arbeidsledighet over en lengre periode, ifølge IMF. Hvordan planlegger statsråden å redusere norsk oljeavhengighet for å unngå økt arbeidsledighet?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-06-01:
Takk for svaret fra statsråden. Det er ingen tvil om at det er en kolossal forskjell mellom Fremskrittspartiets klimaerkjennelse og klimatiltak i 2016 og det de sto for bare for kort tid siden. Det viser at det er nødvendig for oss andre å fortsette å dytte på i klimapolitikken. Det er altså slik at Paris-avtalens essens er at vi ikke bare må redusere, men gå ut av den fossile økonomien, og det Det internasjonale pengefondet påpeker, er at dette må vi gjøre aktivt og planmessig. Det oppsummerer Miljøpartiet De Grønnes forslag om en planmessig avvikling av oljevirksomheten over en 20-årsperiode, som nettopp ble nedstemt i Stortinget. Et av de viktigste bevisene på at oljesatsingen fortsatt langt overgår annen satsing i Norge, er de enorme skattesubsidiene denne næringen fikk og som, som kjent, førte til at selskapet Talisman fikk 3,4 mrd. kr utbetalt fra staten i opphørsrefusjon for å legge ned etter å ha kastet bort 14 mrd. kr på mislykket satsing. Vil statsråden avvikle denne typen subsidier?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-06-01:
Hvis læringskurven til Fremskrittspartiet og statsråden fortsetter med samme stigningsgrad den har gjort til nå på klimaområdet, kommer statsråden i løpet av kort tid til å skjønne at jo, Paris-avtalen innebærer at 1,5-gradersmålet betyr avvikling av fossiløkonomien. Når det gjelder subsidiene, er spørsmålet til statsråden: Kan vi se for oss at Fremskrittspartiet eller regjeringen i løpet av kort tid vil fremme forslag som gjør at den som satser og taper mye penger på å utvikle f.eks. havvind, kan regne med å få tilbakebetalt 3,4 mrd. kr fra staten i opphørsrefusjon, hvilket ville føre til en fullstendig annerledes satsingsvilje innenfor det fornybare feltet enn vi har i dag?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
I sin siste landsmøtetale sa Erna Solberg at det nå står 42 000 færre i såkalt helsekø enn da regjeringen tiltrådte. Det er blitt et fast innslag i regjeringens skryteliste. Men det at antallet som venter, har gått ned fra om lag 260 000 til om lag 220 000, sier det noe om det som virkelig teller – får de behandling? Den siste ukens avsløringer i Dagens Medisin stiller alvorlige spørsmål ved regjeringens resultater. Vi har fått avdekket en markert endring i hvordan sykehusene registrerer pasienter som venter. Ifølge Dagens Medisin plasserer sykehusene i større grad pasienten i kø til en første konsultasjon enn i kø for en spesifikk behandling. Stikk i strid med intensjonen i lovverket kan sykehusene dermed kjapt få pasienten ut av den synlige helsekøen, som vi kan kontrollere, og over i en intern helsekø, som vi ikke har tilgang til. Bare på Oslo universitetssykehus, OUS, på én klinikk, skal det befinne seg over 15 000 pasienter i såkalte interne ventelister. Pasientene holdes for narr, er den harde dommen fra pasientombudet for Oslo og Akershus, Anne-Lise Kristensen. Ventetid er komplisert – det har jeg selv erfart. Det må håndteres med varsomhet. Det vi har hørt, er ganske skråsikre politikere som uten særlig faglig begrunnelse påstår at ventebildet er totalt endret på få år. Denne saken er alvorlig, for når du er syk, er det få ting som betyr mer enn tillit, tillit til at helsetjenesten har ditt beste øverst på agendaen, ikke styrt av politiske mål om hvilken liste du står på. Kvalitetssjefen ved Lovisenberg sykehus sier at de dramatiske endringene i ventetidene de siste tre–fire årene er «best for politikerne, ikke like bra for pasientene». Statsministeren påstår at 42 000 færre pasienter står i kø nå enn i 2013. Er hun sikker på at disse pasientene faktisk er i gang med behandling, eller er mange av dem bare flyttet til en kø som ikke er synlig i den offisielle statistikken?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Jeg må jo tolke det dit hen at statsministeren kanskje da vil være varsom med bare å slå fast at 42 000 færre mennesker står i kø, underforstått at de får behandling. Vi har nå fått avdekket at veldig mange av dem står på interne lister – de er kommet til sykehuset etter henvisning, er blitt henvist videre til behandling, er blitt tikket ut som behandlet, og så står de på interne lister. Jeg tror det illustrerer at vi som politikere trekker veldig kraftfulle konklusjoner av tall som selv fagfolkene er varsomme med og advarer mot. Det skal vi ta med oss. Få politikere, om noen, har bidratt mer enn Erna Solberg, Bent Høie og Siv Jensen til å slå fast – så ingen kan misforstå – at 42 000 flere har fått behandling. Det mener jeg at statsministeren nå bør korrigere. Jeg har lyst til å spørre: Gjør det inntrykk på henne når fagfolkene sier at her er det tall som mer er til for å glede politikerne enn for å være til det beste for pasientene? Gjør det inntrykk på statsministeren?
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det er slik at helsekøene i Norge går ned. Vi har flere indikasjoner på at de går ned. Vi er også veldig opptatt av at dersom det kan settes spørsmålstegn ved statistikken, skal man gå grundig igjennom den. Men det er gjort et stort arbeid for å redusere ventetidene rundt omkring på norske sykehus. Man blir målt på det i sterkere grad, og vi ser også på andre indikatorer enn de vanlige ventelistene, bl.a. indikatoren fra når henvisningene er mottatt på sykehusene, til pasientene er ferdigbehandlet – tall fra Helsedirektoratet for over 300 000 pasienter. Vi ser en nedgang på medianventetiden på syv dager fra 2013 til 2015. Det er altså andre tall enn de vanlige ventelistetallene, som sier at det foregår en endring, at folk behandles raskere nå enn tidligere. Men vi tar på alvor oppslagene som har vært i Dagens Medisin, for vi mener at det ikke er riktig at man bare skal henvises for en konsultasjon, eventuelt en kartlegging, og så på nytt vente for å få behandling. Et av de viktigste grepene vi tar nettopp for ikke å ha det slik, er det vi har gjort med pakkeforløp for kreft. Da skal man først henvises for å bli undersøkt for om man har kreft. Så er det et detaljert pakkeforløp som forteller hvor raskt man skal igjennom, og om stegene på veien. Og man organiserer seg slik at behandlingen skjer. Pakkeforløp er en av de tingene denne regjeringen har gjennomført – ut fra nye ideer om hvordan man bruker helsevesenet på en bedre måte. Vi jobber nå med å innføre dette for flere sykdomsbilder, ikke bare på kreftområdet, for det har gitt så vellykkede erfaringer. Vi er opptatt av at man skal gå igjennom dette, derfor vil Helsedirektoratet få i oppdrag fra Helsedepartementet å gå igjennom opplysningene og sjekke om noen sykehus faktisk bryter regelverket ved å sette folk på en ny liste i stedet for gå direkte over til behandling når man har kartlagt behovene for behandling.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg vet at det vi gjør på helsesektoren, er til det beste for pasientene. Jeg ser gjennom oppslag i avisene at folk har opplevd rekordrask behandling mot kreft. Vi ser gjennomføringsevnen det er på pakkeforløp for kreft. Vi har sagt at vi skal gå igjennom disse tallene for å se om det er noen helseforetak eller avdelinger som opererer på en annen måte. Men det er noen som blir sendt til utredning som ikke får behandling etterpå fordi de ikke skal ha behandling. En av de tingene som skjer med pakkeforløp, f.eks., er at folk blir sendt til utredning. Så finner man ut at de ikke har kreft, det er kanskje noe annet, som skal behandles på en helt annen måte, eller som kanskje vil gå over av seg selv. Man vil få flere som kommer til utredning raskere. Det er en del av det pakkeforløpet for kreft f.eks. gjør: Noen flere som viser seg ikke å ha kreft og ikke trenger behandling, kommer til utredning. Vi skal gå gjennom disse tallene, men jeg merker meg nå at Arbeiderpartiet forsøker å snakke ned et resultat av den politikken vi fører, og som flere indikatorer faktisk viser veldig tydelig. Jeg synes det er leit for alle i helsesektoren som står på og jobber døgnet rundt for å skape disse resultatene.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Helsekøene i Helse-Norge går ned, det viser alle de andre indikatorene også. Om de har gått ned så mye, er spørsmålet etter Dagens Medisins oppslag. Vi skal altså foreta en kontroll av om det er slik at sykehusene faktisk bryter loven og regelverket de styres av, ved å føre andre typer lister og ikke få folk til behandling. Vi er opptatt av å se at vi faktisk møter mange andre kvalitetskriterier: Det å få kortere tid for avklaring av om man er syk eller ikke, hvilken sykdom man har, det å jobbe med pakkeforløp, det å jobbe med kvalitetsregister og systemer fremover – som bidrar til å løfte kvaliteten – er en like viktig del av dette. Men med alle styringssystemer vil det av og til være noen utslag hvor man forsøker å tilpasse seg styringssystemet. Det er ikke noen ny debatt, slik har det vært under tidligere regjeringer også. Vi er opptatt av å løse opp i dette, for norske pasienter som trenger behandling, skal ha raskere behandling.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det er mulig å sette ulike medisinske frister. Det som er vanskelig, er at det er individuelt også. I alle slike sammenhenger vil det være individuelt hvordan en sykdom utvikler seg hos den enkelte, så det som kan være en gjennomsnittsfrist som er grei for å vente på behandling for å få hjelp, trenger ikke å være det for den enkelte. Det er ting vi må ta høyde for. Så var det jo differensierte pasientrettigheter tidligere, hvor man hadde dem som trengte hjelp mye raskere, og etter alvorlighetsgraden. Det ble tatt vekk under den forrige regjeringen, kanskje nettopp basert på at det er et behov for å se på dette enda mer individuelt enn man vil gjøre hvis man setter opp de enkelte pasientgruppene. Men det er ikke unaturlig at det for noen vil være litt ventetid før man kommer til behandling, etter at man er utredet for hvilken behandling man skal ha. Det er en del av prioriteringssystemet vi har. Det som ikke er riktig, er hvis man bruker dette for å sikre seg at man slipper å gi behandling. Det skal være medisinske grunner som er årsaken til at man venter på behandlingen.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Vi ber ikke Helsedirektoratet vurdere det. Vi skal gi et oppdrag til Helsedirektoratet om å gå gjennom hvordan praksisen er på de enkelte sykehusene, og levere en rapport. Det er det oppdraget som skal gis. Så er det riktig at det er en utfordring særlig med folk som har sammensatte symptomer og annet. Det er en av grunnene til at vi på Stortinget i forrige periode ivret for diagnosesentre, som gjør at man ikke gir slipp på en pasient som kommer med en ikke avklart sykdom, men at man faktisk avklarer hvordan den sykdommen er. Jeg har vært og besøkt noen av de første diagnosesentrene. De gjør en fantastisk jobb. Det er en lettelse for de pasientene som har vært der, og som kanskje opplever å få beskjed om at de ikke har kreft, men en annen type sykdom. Så kan behandlingsløpet gå, istedenfor at de blir sendt via fastlegen til nye henvisninger for hver enkelt utredning. Derfor jobber vi også med å etablere diagnosesentre på andre områder, bl.a. det som vi kaller muskelutmattelse – den typen immunnedsettelser – som er representert ved en av de svakeste gruppene i helsevesenet, men som oftest opplever ikke å få svar. Derfor er det viktig hvordan vi organiserer inne i sykehusene, også for å sørge for at vi får et ordentlig svar på det som ikke er helt avklarte sykdommer.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Regjeringen mener at det forebyggende arbeidet er det absolutt viktigste i det lange løp for å gjøre noe med helsen. Det å sørge for at folk kan mestre sin egen helse på en bedre måte kan i stor grad avlaste en del av de offentlige helsetilbudene. Det vi gjør bl.a. ved at sykepleierne får flere muligheter for spesialisering, at de får være i kommunene og ha ansvar for enkelte grupper, gir også en lettere oppfølging, og folk kan bo hjemme. Alt dette er en del av den meldingen vi hadde om primærhelsetjenesten, som altså skal være forebyggende, men også avlastende, for at de som har kroniske sykdommer, får bedre hjelp uten at de skal inn i sykehusene. Det blir en oppbygging av den typen helsetjenester ute i kommunene i årene som kommer. Velferdsteknologi er også viktig, ikke minst for å sørge for at eldre mennesker skal kunne klare å bo lenger hjemme og føle mer kontroll og mer verdighet i sitt eget liv når de får hjelp. Men vi må behandle folk som har fått kreft, på sykehus, og vi må også behandle lårhalsbrudd og annet på sykehus. Så det går ikke an å la være å si at vi ikke skal gjøre det. Vi må også gjøre det.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg er fullstendig uenig i at det ikke fungerer. Det fungerer utmerket for å løfte aktiviteten. Det har vi sett gjennom de prioriteringene som er gjort i helsevesenet. Det som er viktig, er å sørge for at vi har riktige stykkprisfinansieringssystemer, og at vi på de områdene vi ikke har det, samtidig har gode prioriteringsmekanismer som gjør at vi prioriterer opp områder som ikke er så lette å ta inn i det. Vi behandler flere i norsk helsevesen i dag enn vi gjorde tidligere. Vi gjør det bl.a. fordi vi har et system som gjør at vi får incentiver til å behandle flere. Vi bruker ressursene på en mer effektiv måte i norsk helsevesen enn det vi gjorde tidligere. Det tror jeg ikke vi kan komme bort fra. Jeg skjønner at SV ønsker et helt annet finansieringssystem, de ønsker gjerne ikke å se hvilke områder det er utfordringer på. En del av det vi gjør når vi har kontrollsystemer, er faktisk å sikre at pasientene får de rettighetene de skal ha, at vi setter pasienten og ikke systemet i sentrum. Det SV foreslår, er å sette profesjonene i sentrum i stedet for pasientene. Det synes ikke jeg er noen god idé.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det gjør et sterkt inntrykk. Det gjør et inntrykk også fordi det viser at vi ennå ikke klarer å hjelpe alle i vårt samfunn. Det er helt uakseptabelt at dette forekommer, og det er helt uakseptabelt at det ikke meldes fra om, av dem som eventuelt har mistanke eller annet, at barn utnyttes, at man har menneskesmugling, at man utnyttes i prostitusjon eller på andre områder. Vi vet at noe av det viktigste vi kan gjøre, er å slåss mot bakmennene og systemene som er knyttet til dette. Veldig mange av disse systemene knyttes sammen med det som vi også ser driver arbeidslivskriminaliteten. Det vi ser nå, er at det samarbeidet som vi gjør på arbeidslivskriminalitetsområdet, avdekker folk som jobber til en minimumslønn, som jobber på dårlige vilkår – ja, nærmest slavelignende vilkår. Derfor er det så viktig at vi har dette samarbeidet mellom etatene, som kan se både på økonomi og på skattebetalingen, som er på innvandringssiden og på politisiden, for å følge med. I dette tette samarbeidet har man avslørt bakmenn som driver med det vi vil kalle menneskesmugling, og som diversifiserer, for de gjør ofte flere forskjellige ting på en gang – de er blandet inn i flere kriminelle nettverk. Dette kan bidra til å gjøre noe med nettopp menneskesmugling. Så er det viktig at vi har et godt støtteapparat for dem som finnes. Der vet vi at vi ikke er gode nok, også fordi det ofte er et spørsmål om bevisføring. Det er ting vi alltid må se bedre på, om vi kan klare å få bedre oppfølgingstiltak for dem som har vært ofre, og som det avklares at har vært ofre for slavehandel og for menneskesmuglere og utnyttelse i det norske samfunnet.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg kan ikke svare detaljert på hvor langt vi er kommet når det gjelder dette. Det er viktig at de som jobber på mottakene, har kompetanse på disse spørsmålene, at de har kompetanse på hvor de skal henvende seg, og hvem de skal melde til. Det er også viktig at man er tydelig på at når ungdom og barn forsvinner fra mottak, skal det igangsettes politietterforskning. Det ligger i dagens retningslinjer at det skal være politietterforskning av de sakene. En del ganger er det fordi de har foreldre som er et annet sted – det vet vi. Vi vet også at mange av de som jobber på mottakene, merker seg det og ser at noen f.eks. har foreldre som har kommet til Tyskland, i en situasjon hvor de er flyktninger, og at de samordner seg og kanskje reiser tilbake til foreldrene. Men det blir også en unnskyldning av og til for å si at man ikke skal etterspore og se hva som skjer med de andre, for det kan være mange som utsettes for helt andre typer overgrep. Og så er det de som aldri har kommet via et mottak. Det er mange som kommer hit rett og slett som familiemedlemmer, eller som kommer på arbeidstillatelser, som ender opp i en situasjon som er slavelignende, også i vårt samfunn.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg tror det viktig å tenke seg om før man bestemmer seg for akkurat hvilken organisasjonsmodell man skal ha, for jeg tror at noe av gevinsten ved dette er at man er nær barna, og en sentral enhet kan kanskje veilede de som jobber nær barna, men den kan ikke gjøre jobben der ute. Og det er viktig at de som jobber nær barna, må være de som har kompetansen. Så på hvilken måte man sørger for at de har kompetanse til å kunne følge opp og til å kunne svare dem og snakke med dem, synes jeg er kjernespørsmålet i denne sammenhengen. Om vi skal organisere det som en sentral enhet, eller om vi skal bruke den kompetansen som finnes f.eks. i barnevernet og politiet en del steder, til å lære opp de som er i mottakene på hva de skal se etter, kan det også være en tanke å gjøre mer systematisk. Det er noen politikamre som har vært bedre til å jobbe med dette. Politikammeret i Hordaland har bl.a. ført et par saker knyttet til menneskesmugling og annet og har erfaring med hvordan man går inn i den typen litt vanskelige saker.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Statsministerens oppgave er å utpeke hvilket departement som har koordineringsansvaret for det. Er barna under 15 år, er det barne- og familieministeren som har det helhetlige ansvaret for det tiltaket som gjøres. Er barna over 15 år, er ansvaret mellom Justis- og beredskapsdepartementet og Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet. Det gjøres viktig arbeid i samhandlingen mellom disse to departementene på kompetanse, kunnskap og ikke bare på menneskesmugling knyttet til de som er barn, for dette er også et spørsmål for en del voksne, det er et spørsmål for en del kvinner. Så slavehandel og slavelignende tilstander skjer også blant voksne som har kommet hit på ulike måter. Særlig er det vanskelig når det gjelder veldig mange av dem som ikke lenger har opphold, og som dermed oppholder seg ulovlig i Norge, og som står i en veldig sårbar situasjon for å kunne bli utnyttet til slavelignende arbeid.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Vi ser nå heldigvis at bosettingstallene for de yngste enslige mindreårige øker betydelig ute i kommunene, og tilstrømningen er noe mindre. Derfor er det en litt bedre balanse i situasjonen for øyeblikket. Det er god barnefaglig kompetanse på de institusjonene som barn under 15 år er på. Det er institusjoner i barnevernets regi, og som har god oppfølging av dem. Vi har foreslått overfor KS – og vært i forhandlinger med KS om – å innføre en mer stykkprisorientert modell for dette, slik vi har for andre som bosettes. Den refusjonsordningen som vi har i dag, har den utfordringen ved seg at man da får refundert uansett hvilke tiltak man legger inn. Det betyr også at man har et veldig feil incentiv til å øke på med tiltak som kanskje ikke hadde vært nødvendig, eller til ikke nødvendigvis å være kritisk nok til hvilke tiltak man gjennomfører, og om de er de beste. Vi mener at det bør være en mulighet for kommunene som er gode på dette, til faktisk – når de får en stykkprisfinansiering av hver bosetting, som skal ta høyde for de store kostnadene – å tjene på det til andre oppgaver på den bosettingen.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Som representanten Karin Andersen vet, kan ikke jeg uttale meg om enkeltsaker på utlendingsfeltet – om hvem som får opphold eller ikke. Jeg kan gi et generelt svar, men jeg kan altså ikke gjøre det. Det er det styringsregelverket som er på utlendingsfeltet. Vi er opptatt av å se på hvordan vi kan få til at de som vitner mot dem som har utnyttet dem, kan få opphold. Den beskyttelsen kom da vi satt i regjering på borgerlig side sist gang. Jeg er enig i at vi er nødt til å se på hvordan dette regelverket er når det handler om straffesaker som man ikke klarer å føre helt frem, når man likevel har vitnet om bakmennene, og hvilken sikkerhet det er på det. Men det må gjøres på et generelt grunnlag. Det kan ikke gjøres for å løse en enkeltsak, for det vil være i strid med utlendingslovgivningen.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Yesss!
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
At det i folkeavstemninger kan bli et stort nei-flertall en del steder, er som forventet. Dette har vi vært gjennom mange ganger før. Det er en krevende operasjon å argumentere for forandring. Det er lettere å si ja til status quo. Jeg kjenner noen av disse kommunene – Eidfjord ble nevnt bl.a. Det er selvfølgelig at når en av landets rikeste kommuner skal dele pengene med noen ikke så rike kommuner, er det ikke sånn at folket går jublende av sted for å stemme for det. Men de burde minnes om at de også lovet at de skulle gjøre denne kommunesammenslåingen som en konsekvens av at vi bygget Hardangerbroen. Det var faktisk en av premissene som de samme kommunene solgte inn, den gangen vi fra regjeringen for litt over ti år siden fremmet Hardangerbroen, for det var så viktig for å ha felles bo- og arbeidsmarkedsregion. Den gangen var det en hindring. Jeg mener at det er forventet at vi kommer til å få mange nei. Men så er jeg glad for at det var mange spenstige forsøk. For eksempel var det mange store regionskommuner som ble forsøkt bygget. Det var tiden sannsynligvis umoden for, og det viser reaksjonen på det. Samtidig ser vi at det er mange steder hvor de mindre kommunene ser seg tjent med å slå seg sammen, fordi de kanskje ser at skal de gi et godt faglig tilbud til sine innbyggere på de kritiske områdene for dem som trenger mest hjelp, er det riktig å slå seg sammen. Så har vi noen utfordringer på noen områder, som dreier seg om at det er noen kommuner som har sagt ja, og noen som har sagt nei, og som egentlig henger sammen. Det er et spørsmål som vi er nødt til å ta stilling til etter hvert.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Nå er situasjonen at det er 46 kommuner som har sagt ja ved folkeavstemninger, og 109 har sagt nei. Det er de tallene vi sitter med. Det er nok et litt annet bilde enn de tallene Marit Arnstad nevnte, selv om det er et stort nei-flertall. Det har vært en litt forvirrende meny man skulle votere over enkelte steder. Men vi vet også at vi har 18 kommuner som har vedtatt sammenslåinger – 6 sammenslåinger totalt. Det betyr at man er godt på vei. Jeg mener at det at vi er noe forut for folkemeningen av og til, kjennetegner et parti som er opptatt av å løse problemene for fremtiden. Vi er opptatt av at vi skal sørge for at Norge blir et godt sted å bo fremover. Mye av denne regjeringens arbeid dreier seg om å sikre fremtiden for velferdsstaten Norge. Det dreier seg også om å sørge for at vi har respekt for fagkompetanse, og respekt for at kvalitet henger sammen med kompetanse. Det må vi sørge for at når også de svakeste brukerne ute i norske kommuner.