Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-16:
Det er generell enighet i komiteen om mange av de mål man skal sette seg i forhold til funksjonshemmede, og en handlingsplan som kan føre oss mot disse målene. Jeg skal derfor ikke gå i detalj når det gjelder planen, som jeg syns mange har kommentert på en god måte, og som ikke minst saksordfører gav en grei redegjørelse for, men det er enkelte elementer man blir opptatt av. Ett er målet, noe annet er, som forrige taler understreket, de midler man er villig til å avsette for å nå målene. SV er helt enig med Fremskrittspartiet i at egenandeler på høreapparater må bort, fordi det må ses på som andre tekniske hjelpemidler. Det er vel lite tenkelig at folk går rundt i dette samfunnet og misbruker sine høreapparat. Det er synd at et flertall ikke ville gå inn for det. Likeledes er spesialtransporten viktig og å kvalitetssikre den, slik at funksjonshemmede kan få transportmuligheter og nå fram til f.eks. et arbeid på linje med andre i samfunnet. Her står Arbeiderpartiet og SV alene. Det er synd at man ikke får flertall for å få det vurdert. Så har jeg lyst til å kommentere det Fremskrittspartiet har tatt opp når det gjelder Aricept og andre medikamenter. Vi ser at det senere her i dag er et forslag knyttet til narkotikaomsorgen om Subutex eller buprenorfin. Og man har tidligere sett forslag om Fosamax og andre preparater. Det er i dag en utvikling mot at flere stortingspolitikere tar til orde for at man ikke skal detaljstyre. Sykehusene skal fristilles, og man skal ha mer marked og mindre styring. Men så våger man seg altså utpå når det gjelder enkeltpreparater – preparater med vanskelig forutsigbar effekt, og der fagfolk sier at de ikke har den ønskede effekt – og sier at det skal vi som stortingspolitikere bestemme. Vi skal ha de preparatene tatt i bruk, for vi tror at de har en effekt som fagfolk ikke tror at de har. Hvis det finnes noen eksempler på grotesk form for detaljstyring fra politikere, må det nettopp være på dette området. Jeg synes det er relativt spenstig at man våger seg inn på det. Når det gjelder Aricept, vil jo departementet komme tilbake med sin vurdering. Det kan da ikke være galt å vente på den vurderingen, for så eventuelt å få et stortingsflertall til å slutte seg til det. Ellers har vi i forbindelse med budsjettbehandlingen nettopp kunnet ta stilling til midlene når vi på forhånd var enig om målene. Det er interessant etter det budsjettforliket som der kom i stand, å se hva som skjedde med midlene. Driftsutgifter knyttet til tiltak for funksjonshemmede ble kuttet med 151 000 kr. Oppfølging av ansvarsreformen for funksjonshemmede med underdekningen, som er betydelig i vertskommunene, ble foreslått styrket av Arbeiderpartiet og SV, og vi fremmet også et forslag om å få til en pris- og lønnsjustering i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Verken regjeringspartiene eller deres budsjettkamerater kunne gå inn for det. Driftsutgifter knyttet til handlingsplanen for funksjonshemmede ble kuttet med 800 000 kr som en konsekvens av budsjettforliket. Driftsutgifter knyttet til tiltak for eldre og funksjonshemmede – eldre er jo Fremskrittspartiets spesielle satsingsområde – ble kuttet med 90 000 kr, kanskje ikke noe stort beløp, men et valg stikk i strid med det man står på talerstolen og sier. Ytterligere en post knyttet til driftsutgifter på det samme området, eldre og funksjonshemmede, ble kuttet med 300 000 kr. Midler til driftsutgifter for kompetansesentra for funksjonshemmede ble kuttet med 297 000 kr. Kompetansesystemet for autister ble kuttet med 200 000 kr. Tilsynsmyndigheten, altså Statens helsetilsyn og fylkeslegene, fikk et kutt på 1 843 000 kr. Men verst av alt: Når det gjaldt bedring av funksjonsevnen i skolen, i form av IT-teknologi, hjelpemidler, data til skolen for dem som har spesielle funksjonshemninger, går man hen og kutter med 55 mill. kr. Som om det skulle finnes en masse mennesker – unge mennesker og barn – ute i dette samfunnet som er store misbrukere av datautstyr! Tenk det! Her ser man konsekvensen av en politikk når man skal sette inn midler. Vi kan være enige om målene, men det er få partier i denne salen som er villige til å sette inn midler. Jeg håper at vi ved neste korsvei, når vi nå står så samlet i forhold til satsingen på funksjonshemmede, også kan stå samlet når vi skal bruke penger på den gruppen vi her har talt så varmt for.