Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-02-06:
Jeg skal ikke ta opp den tråden. Man kan gjerne diskutere i det vide og det brede om prinsippene i Riksrevisjonens rapport og hvorvidt Riksrevisjonen har gått for langt i sine betraktninger rundt inntektssystemet til kommunene. Hvis det er slik at Riksrevisjonen her har basert sin rapport på de intensjonene som lå til grunn i forhold til endringene i 1997, mener jeg faktisk at Riksrevisjonen har gjort en bra jobb. Men hvis det er slik at Riksrevisjonen påpeker at de endringene som ble gjort i 1997, kanskje var feil, har Riksrevisjonen kanskje gått for langt. Da er vi inne på dette med at Riksrevisjonen kanskje er i ferd med å blande sine roller. Det kan godt være. Men betydningen av den rapporten som Riksrevisjonen har kommet med, tror jeg er litt overdreven. Selv om jeg, som representerer Fremskrittspartiet, kan si at jeg er enig i Riksrevisjonens rapport, kan jeg også samtidig si at den betydningen den har, blir veldig liten i forhold til at vi har hatt Maktutredningen, vi har hatt Effektutvalget, og vi har distriktskommisjonen, der jeg selv er medlem. Vi vet videre at Stortinget sannsynligvis vil sette ned en lokaldemokratisk kommisjon, og vi vet at Regjeringen har satt ned et utvalg for å se på inntektssystemet til kommunene. Da vil nok denne lille rapporten fra Riksrevisjonen i det store og hele forsvinne. Uten å peke på hva Fremskrittspartiet har kommet med i sine forslag til budsjett overfor kommunene og i forslag til strukturendringer, tror jeg at denne rapporten faktisk peker på det som Fremskrittspartiet har vært opptatt av hele tiden: den skjevheten som utvikler seg med hensyn til inntektsutjevning og overføring til kommunene. Jeg lyttet til saksordføreren, som pekte på at dette kanskje gjaldt såkalte skattesterke kommuner, som fortsatt hadde den store fordelen å ha litt mer i kommunekassen enn andre kommuner. Med all respekt tror jeg det er feil. De største forskjellene har vi mellom kommuner i nord og kommuner i sør. Når vi klart og tydelig kan gå inn og se på størrelsen i overføringene til kommunene – og forskjellene – ser vi ganske raskt at kommuner i Finnmark faktisk har dobbelt så mye i overføringer som kommuner som er helt sammenlignbare, men som ligger i andre deler av landet. Det er her den største forskjellen er. Det er det faktisk også andre enn Fremskrittspartiet som peker på. Beregningsutvalget sier akkurat det samme. Da er det kanskje ikke så rart at tjenestetilbudet i enkelte kommuner er av en mye bedre karakter og kvalitet enn i andre kommuner. Det kan direkte sammenlignes med de overføringene som skjer fra dette huset. Derfor hadde Fremskrittspartiet ønsket en større omlegging av inntektssystemet. Forhåpentligvis får vi det etter hvert. Men jeg er stygt redd for at vi kommer i samme situasjon som vi gjorde i 1997, da framlegget fra Arbeiderpartiet ble pulverisert gjennom lange og mange overgangsordninger, som også forrige taler påpekte. Jeg tror nok at forskjellene og skjevhetene kommunene imellom hadde vært langt mindre i dag – det er jeg villig til å innrømme – hvis det som lå til grunn for behandlingen i 1997, hadde blitt vedtatt i sin helhet. Og det er noe av det som sannsynligvis vil bli problemet også i framtiden. Når vi eventuelt måtte få forslag om et nytt inntektssystem, vil dette kanskje bli resultatet igjen. Det så vi faktisk i desember, da Regjeringen la fram forslag til ny kostnadsnøkkel, der enkelte partier gikk tilbake på det de tidligere hadde stått for. Redselen for å ta inntekter fra noen kommuner og overføre disse til andre kommuner er så stor at jeg er redd for at det også kan bli resultatet i framtiden. Derfor er det så viktig at man i sammenheng med overføring og inntektssystemet til kommunene også ser på strukturer. Jeg registrerer at statsråden er mer enn villig til å gjøre det, og det er jeg veldig glad for, for jeg er helt på linje med statsråden i disse tankene. Det er av Kommunenes Sentralforbund og Regjeringen satt ned et utvalg som skal se på kommunestrukturen, uten at jeg har de store forhåpningene til at det utvalget kommer til noe resultat om store strukturelle endringer. I denne sammenhengen er vi også nødt til å se på inntektssystemet og strukturen. Vi må innse at det skjer endringer i det norske samfunnet. Det virker på meg som at vi her i huset ikke tror at kommunikasjonen er forsterket; vi tror ikke at mobiliteten er blitt større, men at man fortsatt skal kjøre med hest og kjerre fra Levanger til Trondheim når man skal selge varene sine. Slik er det altså ikke, og derfor er det helt nødvendig med endringer på det området. Jeg registrerte også at Arbeiderpartiet påpeker at de kommunene som i 1997 hadde fordeler, eller var rike kommuner, fortsatt er rike kommuner i dag. Det er en annen problemstilling. Hvis vi ikke kan akseptere at enkelte kommuner skaffer seg større inntekter gjennom bl.a. det som saksordfører pekte på, å tilrettelegge for næringsvirksomhet, og ikke minst ny næringsvirksomhet, har vi et vesentlig problem. Men det problemet er jo nesten generelt, fordi man i dette hus, og også tidligere regjeringer, har fratatt kommunene muligheter til å tilrettelegge for næringsvirksomhet. Det finnes ikke lenger noe incitament for kommunene til å tilrettelegge for næringsvirksomhet, ikke minst gjelder det i forhold til selskapsskatten. Med alle kommisjonene og utvalgene som nå har levert sine rapporter, og de som i framtiden vil levere sine rapporter, distriktskommisjonen, lokaldemokratiske kommisjoner, inntektsutvalg og strukturutvalg osv., vil vi nok i framtiden få store debatter her i huset. Håpet er da at vi kan greie oss samles om noen strukturendringer som er basert på hvordan vi ønsker at samfunnet og strukturene skal se ut om 30 år, ikke i morgen.