Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-01:
Fremskrittspartiet mener at norsk samepolitikk må ses på med helt nye øyne. For det er med stadig økende uro, stigende skepsis, at Fremskrittspartiet er vitne til den konfliktskapende linje Regjeringen og stortingsflertallet har lagt opp til vedrørende norsk samepolitikk. Fremskrittspartiet er selvsagt ikke på noen måte imot samisk kultur eller språk som sådanne, men vi er sterkt imot Sametingets krav om stadig økende selvbestemmelsesrett, og vi er imot samerettsutredningen, som legger opp til forskjellsbehandling vedrørende grunnforvaltningen i Finnmark basert på etnisk tilhørighet. Derfor vil Fremskrittspartiet nedlegge Sametinget, og vi avviser samtidig samerettsutredningen. Vi er sterkt imot å innføre en styringsmodell for grunnforvaltningen av land og vann i Finnmark som innebærer at fylkestinget skal måtte dele styringsmyndighet med Sametinget. Sametinget bør nedlegges raskest mulig, bl.a. av den grunn at det blir konstitusjonelt galt at et rådgivende organ som Sametinget skal få den samme myndighet som et demokratisk valgt fylkesting i Finnmark til å bestemme over ressursutnyttelsen i nordområdene. Fremskrittspartiet mener at hele samerettsutredningen må trekkes tilbake, og at grunnforvaltningen i Finnmark skal styres etter samme modell som i dag, nemlig med Statskog som grunneier og forvalter av bl.a. jakt- og fiskerettighetene i Finnmark. Fremskrittspartiet krever full likebehandling både samer imellom og mellom samer og ikke-samer i Finnmark. Et slikt syn anser vi som folkerettslig uangripelig fordi det er basert på likeverd og respekt for enkeltmenneskets rettigheter, uansett rase, religion eller etnisk tilhørighet. Enhver same som er norsk statsborger, skal selvsagt ha de samme demokratiske rettigheter som enhver annen norsk statsborger, både når det gjelder plikter og krav, retten til å utøve sitt språk, dyrke sin kultur og sitt samfunnsliv, så lenge dette skjer innenfor rammen av vanlig norsk lovgivning. Fremskrittspartiet har på denne bakgrunn full tillit til at norske samer er ressurssterke mennesker som selv kan ivareta sitt språk, sin kultur og sin identitet uten å måtte hjelpes av særtilpassede lover, konvensjoner, spesielle rettstilstander eller egne politiske organer for den samiske folkegruppe som f.eks. Sametinget. Samer er, som alle oss andre, først og fremst enkeltindivider og frie borgere av landet som ikke er en ensartet gruppe med behov for særlover og politiske fora basert på etnisitet. Samer kan, som alle andre norske statsborgere, fritt delta i alle de demokratiske fora og organer som finnes innenfor det ordinære norske konstitusjonelle og demokratiske system. Å inndele befolkningen i politiske grupperinger basert på etnisk tilhørighet vil på sikt virke både svært stigmatiserende og mot sin hensikt, selv om det er aldri så velment i utgangspunktet. Vitenskapsmannen Karsten Adriansen fra Båtsfjord konkluderer i sin bok «Er samene Finnmarks urbefolkning?» med at det ikke finnes fnugg av bevis eller dokumentasjon for at samer kan betegnes som urfolk, verken i Finnmark eller på Nordkalotten. Adriansen hevder derimot at samer trolig var de siste av Finnmarks tilstedeværende befolkning som tok Finnmarks ressurser i bruk. Ytterliggående samepolitikere raser selvsagt over Adriansens konklusjon, for hans konklusjon slår bena fullstendig bort under mye av grunnlaget for norsk samepolitikk som er bygd sterkt opp rundt ILO-konvensjon nr. 169 og urfolkstatusen. At Norge som det første landet i 1990 ratifiserte ILO-konvensjonen nr. 169 om urfolk og stammefolk i selvstendige stater, er i seg selv ikke noe bevis for en urfolkstatus, men slik framstilles det allikevel av enkelte. Det kan altså trekkes sterkt i tvil om urfolkstatusen er korrekt, ifølge de kriterier som ILO-konvensjon nr. 169 trekker opp. Verken Sverige eller Finland har ratifisert konvensjon nr. 169. En svensk offentlig utredning konkluderer med at Norges behandling av ILO-konvensjon nr. 169 burde fungere som en varselklokke for svenske beslutninger. Sametinget er heller ikke noe legitimt demokratisk og representativt organ i noen som helst sammenheng. For det første er Sametinget et udemokratisk organ ut fra en representativ betraktning. Fra nordre Nordland er det kommet inn en representant med 14 stemmer i ryggen. Fremskrittspartiet tar videre meget sterkt avstand fra at etnisk differensiering skal gi berettigelse til deltakelse i valg til Sametinget, for bare de som oppfatter seg som samer og har samiske aner, er altså berettiget til valgdeltakelse. Dette er ren apartheidpolitikk. Ingen folkegruppe bør få utvidede demokratiske rettigheter basert på etnisitet. Dette vil garantert skape hat og splid, noe som slett ikke er ønskelig. Det er svært betenkelig at stortingsflertallet legger opp til en politikk der en utvalgt etnisk gruppe skal få utstrakt særbehandling på bekostning av andre. Sametinget er som sagt ikke noe demokratisk eller representativt samisk organ, men et organ der drivkraften er en liten gruppe samer som ikke har særlig stor oppslutning blant samer ellers i Norge. Jeg har selv et omfattende kontaktnett i Finnmark, og deriblant har jeg kontakt med flere samer, samer som selv er sterkt imot Sametinget, og som mener at Sametinget på mange måter bare skader deres sak. Og hva skal vi mene når framtredende representanter i Sametinget tar til orde for en egen samisk utenrikspolitikk, egen samisk forsvarspolitikk? Fra før av har man eget flagg, nasjonalsang og nasjonaldag. Vi ser tilløp til mer ytterliggående meningsytringer fra Sametingets talerstol, der representanter fra det største partiet, Norske Samers Riksforbund, fremmer uttalelser som i realiteten tar til orde for etnisk løsrivelse og ny statsdannelse. Dette hadde selvsagt ikke vært så farlig isolert sett, men når alle partier, unntatt Fremskrittspartiet, stadig lover økt samisk selvstyre, stimulerer man samtidig disse ytterliggående samers forventninger og krav om økt selvstyre og samisk autonomi. Regjeringen og stortingsflertallet skaper forvirring, og man skaper urealistiske forventninger i enkelte samiske politiske miljøer når man stadig lover økt samisk selvbestemmelsesrett. Fremskrittspartiet godtar på ingen måte at Sametinget skal få styring over Finnmark på bekostning av etniske ikke-samer. Vi sier klart at det er absolutt ikke aktuelt å gi Sametinget noen som helst form for territorialt selvstyre, slik Sametinget krever. Dessverre vegrer altså allikevel flertallet seg mot å si klart fra hvor yttergrensene for samisk selvstyre skal gå. Dette er fatalt. Dette er likegyldig, og det er et falskt spill, som nører opp under ekstremistiske holdninger hos et lite antall svært politisk aktive samer. Noen må tore si klart fra i denne sak før det går aldeles galt i Finnmark. Folk fra Finnmark kontakter meg stadig og advarer mot et nytt Bosnia, Baskerland eller Kurdistan. Selvsagt skal man ta slike henvendelser med en viss klype salt, men det er allikevel betegnende for problematikken i situasjonen i nord, dessverre. Jeg vil med dette ta opp Fremskrittspartiets forslag.