Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-02-04:
For det første er det ikke riktig at Regjeringen ikke har engasjert seg i disse problemstillingene – vi har gjort det til gagns. Fiskerinæringen har over flere år slitt med lave kvoter, store utfordringer i form av markedshindringer, spesielt i EU, lite kostnadseffektiv drift, høyt rentenivå og høy kronekurs så vel som overkapasitet både på land og hav. Årsaken til den høye arbeidsledigheten i fiskeindustrien i Finnmark og andre fylker er kompleks og svært ofte av internasjonal karakter. Fiskerinæringen har gradvis blitt mer global. Utenlandske kjøpere konkurrerer om fisken med lokale bedrifter, og videreforedling skjer utenlands. I tillegg er landing av torsk fra russiske fartøy gått dramatisk ned den senere tid. Utviklingen presser fram behov for endringer i de politisk skapte rammebetingelsene, så vel som tilpasninger og omstillinger i næringen. Regjeringen har møtt disse utfordringene med en stram økonomisk politikk. Det har brakt rentenivået ned, noe en gjeldstynget fiskerinæring har nytt godt av. Kronekursen er også kraftig redusert takket være Regjeringens politiske veivalg, noe en eksportavhengig fiskeindustri nyter godt av. Etter to år kan Regjeringen vise til at den økonomiske politikken har bidratt til betydelig forbedrede rammevilkår for fiskeindustrien. Så gir da også fiskerinæringen uttrykk for en gryende optimisme for 2004. Samtidig kan vi glede oss over at det er eksempler på bedrifter som har positive resultater, og som har investert i kostnadseffektiv teknologi og drift – altså er ikke alt helsvart. Regjeringen kan også vise til at struktur- og driftsordningene for kystflåten som ble vedtatt i fjor, synes å virke etter hensikten, noe som over tid vil forbedre lønnsomheten i kystflåten. Ny måte å regulere fisket på gjennom fartøykvoter gir forbedrede vilkår for fiskeindustrien i Finnmark, og gjør at fiskerne kan hente ut en høyere pris for fisken. Innstramming av leveringsforpliktelsene for trålerflåten er et annet virkemiddel for å sikre at råstoffet blir levert til bearbeidingsindustrien. Et vesentlig bidrag til kostnadseffektiv drift vil være bedre råstofflyt til industrien over hele året. Bare på den måten kan industrien forsyne markedet med kvalitetsprodukter 364 dager i året. På Island kjører f.eks. filetindustrien med tre skift for å oppnå lønnsom drift og møte konkurransen fra lavkostland, mens norsk filetindustri i gjennomsnitt utnytter maskinparken under seks timer pr. døgn. Jeg mener de nye reguleringene av fisket, og gjerne langsiktige leveringsavtaler mellom industri og fiskere, skal gi mer helkontinuerlig drift, og dermed bedre lønnsomheten og gi større overlevelsesevne for fartøyene og bedriftene. Vi kommer imidlertid ikke bort fra at næringen sliter med både kapasitetsutfordringer og strukturelle utfordringer. Men samtidig er det til stor hjelp framover at torskekvoten er økt i år. Kongekrabben gir også et betydelig økonomisk bidrag, spesielt i Øst-Finnmark. Forskning og innovasjon er prioriterte virkemidler for Regjeringen. For eksempel er Innovasjon Norge og Norges forskningsråd viktige verktøy for en fornyelse av marin sektor. Fiskerinæringen står utvilsomt overfor store utfordringer. Derfor nedsatte jeg en arbeidsgruppe som på fritt grunnlag innen 15. juni skal foreslå forbedringer i de offentlige rammebetingelsene som kan bidra til en forbedring i fiskeindustriens lønnsomhet, konkurransekraft og verdiskaping. Min tilnærming er altså at vi må få et sterkere industrielt perspektiv og en sterkere industriell fokusering i næringen.