Jan Tore Sanner (Høyre), 2000-03-09:
Norge har potensial til å utvikle seg som en ledende europeisk energinasjon med ledende europeiske energiselskaper. Vi har alle muligheter til å forene ønsket om industriell utvikling med det miljøansvar vi skal ta. Vår ressursrikdom omfatter den rene og fornybare vannkraften, men også naturgass som kan erstatte mer forurensende energikilder. Det gir oss en mulighet og en plikt til å ta miljøansvar både nasjonalt og internasjonalt. Det er dette miljøansvar som ligger til grunn for Høyres politikk. I mer enn 100 år har Norge vært ledende når det gjelder å utnytte energiressursene, og vi har bygd opp kompetanse og teknologi i verdensklasse. Bruk av naturgass og bygging av gasskraftverk er en moderne videreføring av denne tradisjonen. En samlet strategi for hvordan Norge skal utvikle seg videre som energinasjon, må også omfatte en offensiv satsing for å øke energieffektiviteten, fremme energiøkonomisering og øke produksjonen av fornybar energi. Høyre er forutsigbar i gasskraftsaken. I mer enn ti år har Høyre vært tilhenger av at det skal kunne bygges gasskraftverk i Norge. I dag fjerner Stortinget de hindre som har eksistert for at dette målet skal kunne realiseres. Tradisjonelt har vannkraften gjort at Norge har vært selvforsynt med strøm. Veksten i strømforbruket er imidlertid så stor at Norge blir stadig mer avhengig av sterkt forurensende kullkraftimport. Det viser også Regjeringens egne tall. I det som kalles normalår, må vi importere kraft tilsvarende mer enn 15 Alta-kraftverk. Vi makter ikke å fylle forbruksveksten med fornybar energi, den fylles med sterkt forurensende kullkraft. Det er dårlig miljøpolitikk. Jeg er glad for at sentrumspartiene nå har forlatt sin skepsis mot forurensningsfrie gasskraftverk. Jeg er enig med miljøstiftelsen Bellona i at fremtiden ligger i CO2-frie gasskraftverk. Høyre deler ønsket om at Norge skal være det første landet som bygger neste generasjons CO2-frie gasskraftverk. Det er et ambisiøst mål, men oppnåelig dersom vi skaffer oss erfaring med landbasert bruk av gass og samtidig trapper opp forskningsinnsatsen. Administrerende direktør i SINTEF Energiforskning, Sverre Aam, skrev i Aftenposten 22. februar: «Teoretiske studier av morgendagens løsninger vil ikke være tilstrekkelig.» Det er med andre ord lite sannsynlig at vi kan nå vårt mål om å utvikle neste generasjons renseteknologi dersom vi inntar sentrumspartienes vente og se-holdning. Høyres strategi er å gi grønt lys til dem som vil bygge gasskraftverk med den mest moderne teknologien som er tilgjengelig og lønnsom. Vi er samtidig beredt til å stille opp med penger til forskning. Høyre foreslo derfor å øke bevilgningene til energiforskning på budsjettet for år 2000 med 30 mill. kr. Sentrumspartiene derimot aksepterte at det ble kuttet med 15 mill. kr i samme post. Jeg er glad for at det nå er bred enighet om og tilslutning til Høyres ønske om å øke forskningsinnsatsen. Vi frykter derimot at sentrumspartienes strategi om å gi subsidier i milliardklassen til gasskraftverk med CO2-rensing, vil hemme utviklingen av mer konkurransedyktig renseteknologi. La meg også legge til at vi har mange utfordringer i dette landet som de milliardene sentrumspartiene har tenkt å bruke til subsidier, kan brukes til, både når det gjelder skole og helsevesen. Da det norske oljeeventyret startet, benyttet man den best tilgjengelige teknologien. Man ventet ikke på neste generasjons teknologi, man startet med den teknologien man hadde. Senere har dyktige teknologer og forskere oppnådd fenomenale resultater. Utslippene og kostnadene har gått kraftig ned, og effektiviteten har gått opp. De som skal bygge gasskraftverk i Norge, vet at de må kjøpe utslippskvoter når Kyoto-avtalen trer i kraft i år 2008. Utslippene vil få en pris. Det vil i seg selv være en kraftig motivasjon for selskapene til å drive frem ny teknologi som kan få energieffektiviteten opp og utslippene og kostnadene ned. Fra Høyres side har vi gjentatte ganger utfordret sentrumspolitikerne og bedt dem dokumentere sine påstander om at de samlede europeiske CO2-utslippene vil gå opp dersom vi bygger gasskraftverk i Norge. Vi har ikke fått svar. De ledende norske fagmiljøene gir gasskrafttilhengerne rett når vi slår fast at de europeiske CO2-utslippene ikke går opp, men snarere ned dersom vi bygger gasskraftverk i Norge. I konsesjonen til Naturkraft AS slo Norges vassdrags- og energiverk, NVE, fast: «… om norsk gasskraft introduseres, blir den umiddelbare virkning at en bortimot like stor produksjon kull- og oljekraft går ut.»I en høringsuttalelse til energi- og miljøkomiteen uttaler SINTEF: «Nei til gasskraft fører paradoksalt til økte CO2-utslipp.» Beregninger som SFT har lagt frem for komiteen, viser at de europeiske CO2-utslippene blir lavere dersom vi bygger gasskraftverk nå, enn dersom det ikke gjøres. Tidligere leder av Regjeringens forskningsutvalg og tidligere generaldirektør i Norsk Hydro, Torvild Aakvaag, skrev i VG 1. mars: «Det er derfor intet grunnlag for å hevde at lokalisering av et gasskraftverk i Norge globalt sett vil øke CO2-utslipp. Det vil tvert imot føre til reduserte globale utslipp.» Det som står igjen, er følgende: Sentrumspartiene kan ikke dokumentere sine påstander. Verken NVE, SINTEF eller SFT gir dem ryggdekning i påstanden om at de europeiske CO2-utslippene går opp dersom vi bygger gasskraftverk i Norge. Departementets egne tall taler også sitt klare språk. I 1996 måtte Norge importere store mengder strøm, i hovedsak fra Danmark. Den sterke økningen i vårt strømforbruk gav ikke store utslag i Norges CO2-regnskap. Vårt forbruk slo derimot ut i det danske CO2-regnskapet. I Danmark økte CO2-utslippene fra 1995 til 1996 med rundt 14 mill. tonn. Hadde vi hatt gasskraftverk, ville vi spart miljøet for store klimagassutslipp. Sjefsingeniør Kjell Thorsen i NVE har derfor godt belegg når han i Dagsavisen 1. mars slår fast: «Når vi øker importen, så øker aktiviteten i kullkraftverkene i andre land.» Det er god miljøpolitikk å bidra til å at det blir lavere aktivitet i de danske kullkraftverkene, og det er også Høyres mål. Fra Høyres side har vi gjentatte ganger etterlyst logikken i sentrumspartienes holdning til gasskraftverk. Vi har ikke fått svar. Å bygge gasskraftverk i Norge fremstiller sentrumspolitikerne som gammeldags og dårlig miljøpolitikk, ja nesten som noe syndig. Samtidig selger Norge store mengder gass til Europa, slik at de kan fyre opp sine gasskraftverk, ikke bare med dagens, men også med gårsdagens teknologi. I VG 26. februar beskrev Olav Versto dette som «en nesten ufattelig dobbeltmoral». Den dobbeltmoralen som Versto påpeker, blir ikke mindre av at Norge i fremtiden må belage seg på å kjøpe strøm tilbake fra de land som har foredlet den norske gassen i mer eller mindre moderne gasskraftverk. Det eneste stedet det ifølge sentrumspartiene og andre ikke skal være mulig å produsere strøm av den norske gassen, er i Norge. Forestå det den som kan! Motstanderne av gasskraftverk har brukt sterke ord i den politiske debatten. Det snakkes om «dårlig og gammeldags miljøpolitikk», og tilhengerne anklages for «å gå baklengs inn i fremtiden». Jeg vil spørre: Er det dårlig miljøpolitikk å sørge for at Norge kan erstatte sterkt forurensende kullkraftimport med norsk gasskraft? Er det gammeldags å ta i bruk den mest moderne teknologi som er tilgjengelig? Et ja til å erstatte kullkraftimport med norsk gass, et ja til å ta i bruk moderne teknologi, et ja til å satse på forskning som kan bringe frem ny renseteknologi, og et ja til å foredle noe av gassen i Norge – det er ikke å gå baklengs, men å gå forlengs inn i fremtiden.