Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-12-10:
Helse- og omsorgstilbudet har sjølsagt stor betydning for den enkeltes levevilkår og for livskvaliteten. Det som vedtas i Stortinget i dag, betyr mye for veldig mange mennesker i dette landet. Det er interessant å se at i slike store debatter er media ganske fraværende, mens når det er noe negativt å hausse opp, er de hjertelig til stede – og vi trenger faktisk tilstedeværelse i begge tilfeller. Dette området er også høyt prioritert i Regjeringas budsjettforslag. Det kommer til uttrykk gjennom en historisk satsing på sjukehus for neste år. Det kommer til uttrykk gjennom en opptrappingsplan for psykisk helse, gjennom Omsorgsplan 2015, gjennom Nasjonal strategi for habilitering og rehabilitering og en opptrappingsplan for rusfeltet. Jeg tror ikke det kan være noen tvil om at sjukehusa neste år styrkes vesentlig. Det er aldri før blitt satset så mye i ett enkelt år på sjukehussektoren som det gjøres neste år hvis Stortinget vedtar Regjeringas forslag. For første gang etter 2002 budsjetteres det med aktivitetsvekst. Det legges bl.a. til rette for, noe flere talere har vært inne på, en økning i all pasientbehandling med 1,5 pst. fra 2007 til 2008. Det er altså lagt inn midler slik at vi neste år kan tilby om lag 18 000 flere behandlinger. Regjeringa mener at sjukehusa ikke skal være nødt til å ta opp dyre lån for å gjenanskaffe helt nødvendig bygg og utstyr. Det er bakgrunnen for vårt forslag om 1,67 milliarder kr, slik at vi neste år totalt kan bevilge 5,3 milliarder kr til dette formålet. Hvis Stortinget slutter seg til disse forslagene, vil vi få på plass en svært viktig forutsetning for hele sjukehusreformen. På den måten vil sjukehusa betale mindre i renteutgifter, og dermed vil de også få mer penger direkte til pasientbehandling. Til tross for det meget gode økonomiske opplegget for neste år, er det heller ingen tvil om at sjukehusa fortsatt står overfor store utfordringer. For å oppnå økonomisk balanse for neste år må kostnadene reduseres med om lag 1 milliard kr sammenliknet med i år. Helseforetakene verken kan eller bør bruke mer penger enn det Stortinget til enhver tid stiller til disposisjon, og det håper jeg alle er enig i. Jeg vil derfor forsterke oppfølginga av de regionale helseforetakene for neste år på mange områder. Samtidig er det også viktig, slik jeg ser det, at helseforetakene får nødvendig handlingsrom innenfor politisk bestemte rammer for å kunne gjennomføre omstillingstiltak på en god måte. Og jeg er hjertens enig med de talere i denne debatten, bl.a. representanten Bøhler og representanten Ballo, som har understreket at det førende må være god kvalitet. Derfor er vi også, som representanten Skjælaaen og flere andre har sagt, nødt til å fortsette arbeidsfordelinga mellom sjukehusa, og det er klart at i den omstillinga som jeg mener er helt nødvendig for å få en enda bedre kvalitet, så vil det stå noen slag. Det er det jeg mener med at det også, slik jeg ser det, må bli gitt handlingsrom til å gjennomføre den type omstillingstiltak til beste for pasientene. Stortinget er tidligere informert om at helseforetakenes pensjonskostnader vil øke med om lag 3,2 milliarder kr for inneværende år og med om lag 2,2 milliarder kr for neste år. Regjeringa legger til grunn at de økte pensjonskostnadene ikke skal inngå i resultatkravet for de regionale helseforetakene verken for i år eller for neste år. Som kjent er pensjonskostnadene også en betydelig utfordring for private ideelle institusjoner som er etablert innenfor de regionale helseforetakenes sørge for-ansvar. Det er ingen tvil om at disse sjukehusa utgjør et svært viktig supplement til foretakenes egne virksomheter, og det betyr sjølsagt mye for behandlingstilbudet til enkeltmennesker. De privates situasjon inngår sjølsagt i det arbeidet som Regjeringa nå er i full gang med. Vi vil komme tilbake til Stortinget med forslag til løsninger, herunder også til de private ideelle institusjonene, seinest i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett neste år. Regjeringa er, sikkert i likhet med alle her i Stortinget, opptatt av at mennesker skal vente kortest mulig tid på å få nødvendig behandling. Om lag 66 pst. av alle pasienter – eller sagt på en annen måte, om lag to av tre pasienter – får øyeblikkelig hjelp og står ikke på noen venteliste i det hele tatt. Det er sjølsagt en forutsetning at ventelistetallene som offentliggjøres av Norsk pasientregister, gir en så riktig beskrivelse av den reelle ventetidsutviklinga som overhodet mulig. En gjennomgang som NPR har gjort av ventetidene, viste likevel at feil og mangler i innrapporterte ventelistedata har påvirket ventetidsstatistikken. NPR er derfor i gang med å rette opp de feilene og sette inn tiltak for å sikre korrekt ventetidsinformasjon. Det som i alle fall er sikkert, er at etter at sjukehusreformen ble gjennomført i 2002, er gjennomsnittlig ventetid for pasienter som har fått behandling, redusert med 14 dager. Under Stoltenberg II-regjeringa har ventetida vært ganske stabil, men med en liten økning, på to dager. Også det siste året har det vært stabilt, med en reduksjon på én dag. Det er riktig at antall personer som står på venteliste, har økt noe den siste tida, men hovedproblemet er ikke at folk står i kø – utfordringa er sjølsagt at de skal stå der i kortest mulig tid. En stø politisk kurs og forutsigbare rammer er viktig for kommunenes innsats for en bedre omsorgstjeneste. Sjøl om veldig mye er bra innenfor eldreomsorgen og i omsorgen for andre som trenger det – det trur jeg ikke det kan være noen tvil om –har vi de siste ukene sett eksempler på det motsatte. Vi ønsker en verdig og trygg omsorg for eldre og andre som trenger det, og Regjeringa er svært glad for avtalen som er inngått her i Stortinget mellom regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre for å styrke Omsorgsplan 2015 ytterligere. Jeg mener at den planen omfatter flere viktige områder: en verdig eldreomsorg, kompetanse – som jeg hører flere partier er opptatt av – dimensjonering og en aktiv omsorg. Omsorgsplanen har en helt konkret målsetting om 12 000 nye omsorgsplasser fram til 2015, med en samlet kostnad over statsbudsjettet på om lag 6 milliarder kr. Vi skal vurdere utbyggingsrammene løpende, bl.a. ut fra omfanget av søknader som kommer inn til kommunene. Jeg vil også understreke at det nye tilskuddet ikke er en del av en kortvarig handlingsplan, med hastverk og først til mølla for kommunene, men et ledd i en langsiktig plan for å sikre at kommunene er godt forberedt på veksten i antall eldre som inntreffer fra rundt 2020. Det Stortinget forhåpentligvis vedtar i dag, er god samfunnsøkonomi. Jeg vil også understreke at 12 000 omsorgsplasser fram til 2015 er en første fase i en langsiktig tenkning. I tillegg har vi behov for om lag 12 000 flere ansatte fram mot 2015. Regjeringa vil på bakgrunn av avtalen som er inngått her i Stortinget, komme tilbake med en ny og bedre finansiering av fagskolene. Vi vil prioritere utdanninga av geriatere. Vi vil, helt konkret, iverksette kompetansetiltak for ansatte uten fagutdanning. Vi vil øke satsinga på etikk og undervisningshjemmetjenester. Jeg vil også bekrefte at Regjeringa årlig vil komme tilbake med en vurdering av behovet for bemanning og nye omsorgsplasser, slik det også er avtalt. Tilbudet innen psykisk helse er avgjørende viktig for veldig mange mennesker. Jeg er glad for at vi gjennom dette budsjettet får på plass det siste året når det gjelder den økonomiske målsettinga for opptrappingsplanen for psykisk helse. Mange mennesker har fått en mye bedre hverdag, men det er også helt riktig som flere talere har vært inne på, at det betyr ikke at vi er i mål med det. Så jeg vil også fra Regjeringas side si at sjøl om utløpsdatoen for opptrappingsplanen er neste år, betyr ikke det at vi skal slutte å arbeide med å gjøre riktige ting for dem som trenger en innsats innenfor psykisk helse, spesielt gjelder det barn og unge. Jeg deler komiteens vurdering av behovet for å sikre mennesker med alvorlig psykisk sjukdom og langvarig tjenestebehov et godt og varig tilbud. Jeg vil komme tilbake med en nærmere vurdering av andre aktuelle tiltak for denne gruppa i budsjettet for 2009. Avslutningsvis er det viktig for meg og for Regjeringa å understreke at vi mener at opptrappingsplanen for rus, med de pengene vi nå har foreslått, er en start. Det betyr at vi har ambisjoner om å styrke det videre i åra framover, ikke minst av hensyn til de mange mennesker som trenger å få enda bedre hjelp. Det samme gjelder habilitering og rehabilitering, hvor vi skal styrke også den innsatsen videre. Men jeg deler ikke oppfatninga til representanten Lønning om at det Regjeringa har lagt fram for neste år, er det dårligste – hvis jeg har forstått det riktig – som noensinne er lagt fram. Det er det ikke. Men det betyr heller ikke at vi er i mål i og med neste års statsbudsjett. Vi skal sjølsagt videre på den veien.