trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Dette har vært en underlig debatt. Det har faktisk vært alle mot statsråden. Det er nok første gang jeg har opplevd det i denne salen. Vi er alle enige om én ting, at det er lokalpolitikerne som best kjenner hvor skoen trykker. Det er ikke noe annet vi vil. Statsråd Solheim spurte meg i replikkordskiftet om Fremskrittspartiet ville ha sammenhengende løype over hele landet. Selvfølgelig vil vi ikke det. Men vi vil også at rekreasjonskjøring skal være noe som kan komme folket til gode. Vi har hørt mange eksempler på dette med næringsutvikling. Folk ute i distriktene – i grisgrendte strøk – vet dette. De har levd med naturen, mye mer enn man har her i Oslo. Så det er det ikke tvil om. De som sitter og representerer folk i den enkelte kommune, er valgt av folket, og de er de beste. Dette med at Fylkesmannen og departementet skal ha all makt, er maktmisbruk. Da kan man jo trekke sammenlikninger med plan- og bygningsloven og gi tillatelse til de mest kompliserte bygg. Det må enhver kommune ha en administrasjon til å ta seg av. Det er vanskelig, det! Jeg er selv utdannet på det feltet, og har lang arbeidserfaring, men der er det ikke noe spørsmål om hvem som skal ha avgjørelsen. Vi vet jo at det er mulig å anke og klage, og det bør det være i enhver sak, men det er lokalpolitikerne og ikke Fylkesmannens miljøvernavdeling eller byråkrater som sitter på Akershus festning, som er best utstyrt til å ta stilling til snøscooterkjøring – om det er i forretningsøyemed eller det er rekreasjonskjøring – bare så det er helt klart. Jeg må si at alle innleggene som vi har hatt i dag, går jo nettopp på dette. Man vil åpne opp litt, ikke ha fullt så strenge, rigide regler, og så overføre myndigheten der den hører hjemme. Det bør vi alle satse på, og det er jo å håpe at Soria Moria-erklæringen blir tatt ad notam, og at man kommer til Stortinget med en ny lov som regulerer dette.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-03-20:
Det var ein merkeleg variant at statsråden bruker denne talarstolen til å stille spørsmål til Framstegspartiet. Denne saka handlar ikkje om frislepp. Ho handlar om kven som er best i stand til å gjere dei gode vurderingane for å få gode planar i sin kommune og i sitt nærområde. Etter Høgre sitt syn er det lokaldemokrati og folkevald styring i ein kommune som er best i stand til å gjere det. Då var det interessant å høyre hyllesten frå assisterande saksordførar for denne saka både til lokaldemokratiet og, ikkje minst, til dei prøveprosjekta som er sette i verk, og som ikkje er blitt evaluerte, og som eg i mitt innlegg kritiserte sterkt ikkje er blitt lagde fram i ei sak for Stortinget. Så mitt spørsmål til statsråden er: Når vil den evalueringa av forsøksprosjektet om motorferdsel i utmark med utvida lokalt sjølvstyre bli lagd fram for Stortinget?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-03-20:
Eg vil igjen halde fast ved at dette ikkje er snakk om eit frislepp, men det er snakk om kven som skal kunne gjere vurderingar, og kven som skal gjere vedtak. Eg fekk ikkje svar på mitt første spørsmål: Når blir den evalueringa av forsøksprosjektet lagd fram for Stortinget, slik at ein kan få ein brei diskusjon om dei gode erfaringane med prosjektet?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-03-20:
Det har vore ein underleg debatt. Eg kan ikkje hugse at det har vore framført så sterk kritikk av statsråden faktisk frå alle partia. Om ein skulle bruke militært fagspråk, ville eg seie at dette nærmar seg refsingsordre nr. ein. Eg tykkjer Bendiks H. Arnesen toppa det heile då han sa at vi ikkje treng fleire påpassarar frå Oslo eller andre stader. Det er ei veldig god beskriving på at tillit til eit lokaldemokrati faktisk er det vi treng. Den tilslutninga som er komme til det frå alle representantane her, stadfestar òg at lokaldemokratiet skal vere ein berande bjelke. Så kjenner ikkje eg historiemannen Korsberg, men eg støttar han fullstendig i det han seier om dobbeltkommunikasjon. Eg meiner ærleg talt at regjeringspartia bør setje seg i lag og ta den debatten og komme her i salen og snakke med éin tunge, slik at vi veit kva som er regjeringa sin politikk. Eg har tidlegare i ein rovviltdebatt spurt statsrådar frå Senterpartiet om det ikkje er slik at regjeringa sin politikk òg er Senterpartiet sin politikk. Eg trur det ville vere ein stor fordel for forsamlinga her at vi fikk regjeringa sin politikk servert. Elles må eg seie at det er jo tre gode forslag i denne saka. Eg kan godt forstå at det er eit problem for enkelte å følgje Høgre sitt forslag om å la Balestrand prøve ut eit prosjekt, der ein brukar plan- og bygningslova til å handsame saker, når kommunane får handa på rattet i forhold til å behandle den typen saker. Eg vil berre minne om at eit samrøystes fylkesutval i Sogn og Fjordane faktisk anbefaler ein slik modell. Likevel blir det nedstemt. Høgre har fremma forslag om at evalueringa av desse forsøksprosjekta faktisk skal bli lagd fram for Stortinget. Kvifor kan ikkje Arbeidarpartiet og Senterpartiet presse sin statsråd slik at det i alle fall blir sagt frå talarstolen her og bekrefta i vedtak at denne evalueringa skal opp i Stortinget? Det er akkurat når det gjeld det tredje forslaget, der ein ber om at det blir fremma ei sak om motorferdsel i utmark, og der kommunane får større myndigheit – at det blir fremma ei sak om det i Stortinget. Eg kan ikkje fatte og begripe at det ikkje skal vere mogleg å støtte desse forslaga som ligg her. Det ville vere hurtigmetoden for å få ei endring i ei sak der alle er einige – bortsett frå statsråden og SV.
Svein Harberg (Høyre), 2012-03-20:
Denne debatten begynte veldig bra. Det var faktisk ordentlig spennende og behagelig å sitte her og høre den ene taleren etter den andre fra posisjon og fra opposisjon være soleklar på at det er behov for endringer i loven om motorferdsel i utmark, at de har stor tillit til kommunene og lokaldemokratiet, og at dette er det mulig og nødvendig å gjøre noe med. Så brast idyllen da statsråden kom på talerstolen og klart slo fast at her var forsamlingen på feil spor – det var helt andre problemstillinger det gjaldt. For det første starter statsråden med å si at vi andre er på et spor der det er retorikk og påstander. Ja, statsråden fulgte i hvert fall godt opp med å gå fullstendig i en grøft som ingen representanter har nevnt, nemlig fullt frislipp, gjennomgående løypenett i hele landet – det var problemstillingen. Ingen andre representanter har i forbindelse med saken eller i debatten nevnt det. Det er å ta retorikken helt ut og lage problemer i en debatt som var på et godt spor. Det skuffer meg veldig. I tillegg er det faktafeil når det slås fast at støy og skade på naturen er det store problemet ved snøscooterkjøring. Det er det altså ikke – det vet vi som er i de områdene der det er mye brukt. Så var det retorikken om det enkle spørsmålet om en ønsket det enklere å kjøre i skog og utmark. Det er ikke et enkelt spørsmål når du ikke vet alternativet. Hva skal du da ta stilling til? Det er klart at en kan få sånne svar ut av det, men det er jo hva alternativet er, en må jobbe med, og det er altså det opposisjonen ber om i denne saken. Dersom det ikke ønskes gjennomgående kjøring, må en altså ta bestemmelser som gjør at det ikke blir gjennomgående kjøring. Og hva er gjennomgående kjøring? Her ble det nevnt kryssing av kommunegrenser som gjennomgående kjøring. Jeg er ikke sikker på om de som bor ved en kommunegrense, mener at det å krysse kommunegrensen er gjennomgående kjøring. Det er altså nærmiljøet deres, der de farter fram og tilbake til venner, til naboer, i fjellet i rekreasjonsøyemed, på jakt eller hva det måtte være. Her er det gjennomsyret av en total mangel på tillit til det folkevalgte nivå. De som sitter i kommunene rundt om i landet, er folkevalgte og kan bestemme dette på vegne av de folkene som har stemt dem inn, og de folkene har stemt dem inn på grunnlag av meningene deres. Hvorfor er det ok å kjøre på viddene i Finnmark, men ikke i Setesdal Austhei? Hvis statsråden kan forklare meg den store prinsipielle forskjellen på det, skal det bli en spennende debatt videre.
Svein Harberg (Høyre), 2012-03-20:
Statsråden etterlyste svar fra opposisjonen på hva de ville. Ja, nå har vi altså fremmet en sak om hva vi vil i første omgang. Det er jo bare for statsråden å følge opp, komme med evaluering av forsøkene og fremme en sak, så skal han få veldig tydelig beskjed om hva Høyre mener. Det er en ny linje hvis det er Høyre som må legge fram hva de vil for at statsråden skal legge fram en sak for Stortinget. Det ville være en ny praksis. Hvorfor vil Høyre gripe fatt i dette, og opposisjonen og regjeringspartiene, hører jeg i salen nå? For det første er det umulig å lage nasjonale, rettferdige regler som ivaretar behovene rundt om i Kommune-Norge. Motorferdsel i utmark er faktisk en viktig infrastruktur mange steder – andre steder er det overhodet ikke det – men noen steder er det en viktig infrastruktur. Næringsvirksomhet har vært nevnt. Det er absolutt et viktig element i store deler av landet. Når det gjelder rekreasjon, vet jeg ikke om jeg får svar på det med de ulogiske grensene og forskjellen på Finnmarksvidda og Setesdal Austhei. Vi har gode erfaringer med forsøk, og jeg har lyst til å utfordre statsråden på hvor i forsøkene han så frislepp, siden han er så opptatt av det som alternativ. Vi har gode erfaringer fra forsøkene, og vi har gode erfaringer fra nabolandene, som ikke minst får bukt med ulovlig og ukontrollert kjøring. Erfaringene fra nabolandene er at folk har stor respekt for de traseene som er valgt, og de går ikke utenfor dem. Vi har demokratiske prosesser som kan ivareta dette i kommunene. Det er altså bare å si at det kan gjøres der, og så er prosessene på gang. Så må jeg få lov til å gi honnør til glitrende innlegg fra regjeringspartienes representanter her i Stortinget. Jeg kunne ikke sagt det bedre selv. Så blir det litt underlig, som Korsberg også var inne på, når det er slik dobbeltkommunikasjon. Irene Lange Nordahl sa fra talerstolen her at hun forventer en sak. Hun sa til avisen Nye Troms i forrige uke at tålmodigheten er slutt. Man krever en avklaring på denne saken nå i vår. Men de stemmer altså imot forslaget om å få evalueringen fram våren 2012. Tydeligere dobbeltkommunikasjon er det lenge siden jeg har sett, og det kan være de har behov for å forklare dette. Så kan jeg også bare bekrefte at regjeringspartiene – de to partiene som har vært oppe og flagget at de vil gjøre noe – kan stå med rak rygg, for rundt om i Kommune-Norge er det nå stadig flere representanter fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet som vil ha en avklaring. Jeg har et oppslag her fra Setesdølen, der representanter fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet har gått til Fylkesmannen og spurt: Kan vi ikke få lov å bli prøvekommuner vi også, for vi må få gjort noe med dette? Jeg trodde kanskje det også betydde noe for statsråden.
Svein Harberg (Høyre), 2012-03-20:
Når debatten går over i hva som har vært gjort før, og hvem som ikke har gjort noe for flere regjeringer siden, skjønner vi at noen står med ryggen mot veggen. Det er greit nok. Vi skjønner jo også – det er jo slik – det politiske spillet mellom regjeringspartier og opposisjon. Grunnen til at jeg tok ordet, var statsrådens store spørsmål – som han tydeligvis ikke hadde svar på – om hvordan en skulle sikre at summen av tiltakene ikke ble uønsket. Jo, en sikrer det på akkurat samme måte som på alle andre områder som behandles etter plan- og bygningsloven. Det gjør en med strandsoner, det gjør en med hyttebygging, det gjør en med boligbygging – det gjør en med alt annet. På samme måte skal en sikre at det blir et helhetlig, godt bilde når det gjelder dette. Det håper jeg statsråden tar med seg. Med det presset som nå er fra de andre regjeringspartiene, og det at statsråden har fått dette svaret, har jeg tillit til at det nå skjer noe i saken.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-03-20:
Jeg tilhører dem som er glad i å bruke naturen, og jeg er glad i å gå på ski. Likevel er jeg veldig opptatt av at kommunene må få mulighet til å lage rekreasjonsløyper for snøscooter. Det er ingen motsetning mellom disse to områdene, tvert imot: Vi har plass til begge. Så vil jeg minne om – siden vi ser at det er vår i Oslo: I mange deler av landet er det snø. Når snøen er borte, er også scootersporene borte. Det må vi huske. Plass er dét vi er velsignet med mye av i dette landet, og vi har plass til både dem som vil gå på ski og være i ro og ha stillhet, og dem som ønsker å bruke snøscooter for å komme seg ut. Og det er helt vanlige familier som ønsker det. Saken om lov om motorferdsel er en sak som har et stort engasjement rundt om i mange deler i landet. Regjeringen har i regjeringserklæringen sagt at den skal fullføre gjennomgangen av lov om motorferdsel. Fra Senterpartiets side mener vi det nå er på tide å få ferdig gjennomgangen. Utålmodigheten er svært stor. Erfaringen fra forsøkskommuner med lokal forvaltning viser gode resultater. Plan- og bygningsloven er et godt verktøy for lokal forvaltning av snøscooterpolitikken. Fra Senterpartiets side mener vi at kommunene er de som er best egnet til å forvalte lov om motorferdsel. Det er vår klare posisjon i det videre arbeidet i regjeringen, slik representanten Erling Sande uttrykte det i sitt gode innlegg. I det fylket som jeg kommer fra, Troms, er det et stort engasjement rundt saken, som jeg nevnte innledningsvis, både i distrikt og i by, men det er i distriktene vi har den store plassen til denne type aktivitet. Og det er ikke noe frislepp av snøscooterkjøring det her er snakk om – det er viktig å understreke det – det er ikke noe frislepp det her er snakk om. Derimot er det snakk om en regulert bruk av snøscooter, rekreasjonskjøring, der vi i Senterpartiet mener at bruk av plan- og bygningsloven er et godt utgangspunkt. Da vil man få skilt snøscooterløype og skiløype fra hverandre, til beste for alle parter. Det har våre naboland klart å få til. Da skulle det bare mangle at ikke vi skulle klare å få det til også i dette landet! Senterpartiet er opptatt av lokal forvaltning, og vi er opptatt av at vettet er jevnt fordelt i hele landet. Sunt, lokalt folkevett i snøscooterpolitikken bør være et slagord som også regjeringen må kunne bruke for sin politikk på dette området. Fra Senterpartiets side ser vi fram til at lov om motorferdsel nå blir ferdig, og vi forventer en egen sak til Stortinget om dette nå i vår.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-03-20:
Regjeringen skal nå fullføre gjennomgangen av lov om motorferdsel i utmark. Både Erling Sande og jeg har redegjort for Senterpartiets syn i denne saken. Jeg synes det har vært en veldig god debatt. Både Erling Sande og jeg har vært tydelige på hvilke posisjoner Senterpartiet har i denne saken, som det nå skal jobbes videre med i regjering. Lokal forvaltning av snøscooterpolitikken ved bruk av plan- og bygningsloven mener vi er den beste måten å regulere dette på, til beste både for skigåere og for dem som ønsker å bruke snøscooter for å komme ut i naturen. Det er veldig viktig å ha balansen med seg inn i dette arbeidet. Avslutningsvis vil jeg si at jeg synes det er bra at statsråden i sitt siste innlegg inviterer til dialog for å finne gode løsninger på denne saken. Det er jeg helt sikker på at vi skal klare å få til. Det er et stort engasjement rundt denne saken, og jeg er helt sikker på at også statsråden har lyttet til dette store engasjementet.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
La meg først få gi ros til Høyre, som har fremmet forslaget i dag. Jeg skulle bare ønske at Høyre, da de satt i regjering, hadde fremmet det samme forslaget. Vi i Fremskrittspartiet gjorde det den gangen, og da stemte Høyre ned forslaget. Men vi ser lys i tunellen. Jeg må si at jeg stusset ganske mye da jeg hørte statsråd Solheims innlegg i denne saken. Det er helt riktig som mange sier, at man reagerer når man hører statsråden bruke ordet fullt «frislepp» når det gjelder snøscooterkjøring. Det er det ingen som har tatt til orde for i denne sal så lenge jeg har vært med og debattert denne saken – og det går tilbake til 1997. Så jeg vil gjerne at statsråd Solheim kommer opp på talerstolen og begrunner eller viser til hvor det står, eller hvem det er som har sagt at man ønsker fullt frislepp. Så bruker statsråden mye tid på å vise til meningsmålinger som han bruker som argumentasjon for å gå imot snøscooterkjøring og å åpne opp i regelverket. Da vil jeg også utfordre statsråden til å klargjøre om det er et nytt prinsipp regjeringen har begynt å følge, at man følger meningsmålinger. Jeg trodde det skulle være faglig argumentasjon som skulle være gjeldende i denne debatten. Jeg må si etter å ha hørt innlegget til statsråden at det er fullstendig mangel på faglig substans i hans innlegg. Det finnes ingen faglig argumentasjon. Han bruker meningsmålinger og han bruker frislepp av snøscooterkjøring som argumentasjon. Ellers er det en ganske merkelig debatt. Alle er enig i saken, det er vel i realiteten ingen som argumenterer imot. Men jeg må si at da vil avstemningsresultatet kanskje bli enda mer forunderlig når det ikke blir flertall for de forslagene som opposisjonen har i denne saken og som helt sannsynlig blir nedstemt. Maken til dobbeltkommunikasjon fra de rød-grønne stortingsrepresentantene skal man lete lenge etter i denne saken. Man er enige helt til det kommer til votering, da stemmer man imot. Men utad i media ser det selvfølgelig ganske bra ut. Jeg håper jo at noen etter hvert også kan begynne å gripe fatt i det. Jeg startet mitt innlegg med å kritisere statsråden. Jeg skal slutte med å gratulere statsråden med seieren i denne saken. Miljøverndepartementet vinner stadig fram med sin motstand mot dette, helt uavhengig av om statsråden kommer fra SV eller fra Høyre.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Det har vært interessant å følge denne debatten. Jeg må si at det har vært en debatt som har utviklet seg – fra en statsråd som var svært påståelig i begynnelsen av debatten og prøvde å tegne opp et – skal vi si – fiendebilde av dem som ønsker liberalisering på dette feltet, som om det var det totale frislepp, til nå i sitt siste innlegg å moderere seg og snakke mer i retning av dialog. Det er i så fall en positiv utvikling. Men det som står tilbake uansett, er en ganske krass kritikk fra hans egne regjeringspartier, som ikke kan oppfattes på noen annen måte enn at man begynner å bli lei etter 6 ½ år i regjering uten at man i realiteten har klart å komme videre med denne saken. Så må man gjerne si, som jeg oppfatter at representanten Arnesen gjør, at dette er noe man liksom tar på kammerset, man gjør ikke det i landets parlament, i denne sal. Men det må da finnes grenser for hvor lenge man trenger å ha møter på kammerset – 6 ½ år er veldig lang tid – og det må finnes grenser for hvor lenge man kan springe rundt og love sine egne velgere at man skal gjøre noe med saken, uten at det skjer realitetsendringer, uten at man ser resultater. Det er kanskje det en del rød-grønne representanter nå merker, at deres egne velgere faktisk forventer resultater. Det går ikke an å springe rundt og uttale seg positivt til et mer fornuftig forvaltningsregime her uten at man faktisk også klarer å gjøre noe med det. Men jeg oppfatter signalene som ganske klare, og vi skal i hvert fall følge opp dersom man ikke klarer å levere det man har lovet, denne gangen heller. Så står det tilbake et inntrykk som man uansett ikke kommer utenom. Jeg har veldig vanskelig for å forstå det på noen annen måte i hvert fall enn at statsråden i realiteten utviser en mangel på grunnleggende tillit til folkevalgte representanter i landets kommuner, fordi man problematiserer og sier at selv om vettet er jevnt fordelt, er det altså sånn at det er masse problemstillinger her som disse folkevalgte lokalt ikke er i stand til å håndtere. Vel, jeg tror det stikk motsatte. Jeg er sikker på at våre lokalt folkevalgte er utmerket godt i stand til å håndtere dette, som mange andre ting, på lokalt folkevalgt nivå. Det synes jeg vi skal vise tillit til ved å flytte avgjørelsesmyndigheten ned på lokalt folkevalgt nivå.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
På vegner av stortingsrepresentantane Jon Jæger Gåsvatn, Bente Thorsen, Vigdis Giltun og meg sjølv har eg gleda av å fremje eit representantforslag om utvida bruk av velferdsteknologi i helse- og omsorgssektoren.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Sjølv om vi har passert fem millionar innbyggjarar i Noreg, har vi nok av areal – vi har god plass – men det krevst sjølvsagt at det blir regulert til boligformål dersom vi skal få bustader ut av det. Her er det mange hindringar. KS hadde ei undersøking no som viste at i 94 pst. av tilfella blir kommuneplanane møtte med innseiingar eller varsel om innseiing. Dette er også eit poeng som Arbeidarpartiets bustadutval har teke opp. Dei viser til at ofte er det det offentlege som er skuld i at det tek for lang tid, på grunn av at ein kjem med innseiingar. Då er mitt spørsmål: Ser statsministeren desse problema – at det er for mange innseiingar, spesielt skjønsmessige innseiingar – og har statsministeren nokon konkrete tankar om å gjere noko med dette, slik at vi får færre innseiingar, spesielt i forhold til fylkesmennene, spesielt når det gjeld skjønsmessige innseiingar og større lokal sjølvråderett i reguleringsplanar?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Drøftingene med pensjonistorganisasjonene om reguleringen av pensjonene er snart i gang – det er mulig de er i gang. Med det systemet vi nå har for dette, sitter regjeringen de facto med all makt når det gjelder hva man har til hensikt å tilby pensjonistene. Det er fortsatt slik at dagens pensjonister ikke er en del av den endringen som ble gjort i pensjonssystemet. De opplever den svært urimelige situasjonen at staten konfiskerer 15 pst. av hver pensjon for gifte og samboende pensjonister, med den litt merkverdige begrunnelsen at det er så billig å bo sammen. Til tross for at dette er opptjente rettigheter, har man hatt en årelang praksis med å konfiskere menneskers opptjente pensjon, med begrunnelsen at man bor sammen. I det nye systemet har ikke dette blitt noe bedre. Det har snarere blitt verre og fått en ganske uheldig fordelingsprofil, i den forstand at jo mindre du tjener, desto mer blir du trukket, for å si det litt brutalt. Mitt spørsmål til statsministeren er om han vil bidra til at denne urimelige avkortingen nå kan opphøre en gang for alle. Dette var noe av det Fremskrittspartiet jobbet hardest for da vi forhandlet om statsbudsjettet med mindretallsregjeringen Bondevik II, og klarte gjennom noen år å få redusert den avkortingen fra 25 pst. til 15 pst. Det var viktige fremskritt for mange pensjonister i Norge, men vi er fortsatt ikke i mål. Da Fremskrittspartiet fikk til det, var de tre nåværende regjeringspartiene for dette. De stemte for den endringen. Vil statsministeren fullføre dette arbeidet?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Statsministeren svarte på alt annet enn det jeg spurte om. Jeg vil derfor be statsministeren om å svare på det jeg spør ham om, og det gjelder avkortingen. Det er mange grupper i samfunnet som opplever kjøpekraftsforbedring. Men urimeligheten i at man har bestemt seg for å konfiskere 15 pst. av begge ektefellers pensjon fordi de bor sammen, kan man stille noen spørsmål ved. Fordi man velger å bo sammen, fordi man velger å være gift, mener staten at den har rett til å gå inn og konfiskere 15 pst. av begge ektefellers pensjon, med den merkverdige begrunnelsen at det er så billig å bo sammen. Jeg vil gjerne be statsministeren om å forklare hvorfor han synes at det er et godt prinsipp. Hvis han mener det, må det være grunnen til at han vil opprettholde det. Hvis han mener det er urimelig, forventer jeg at statsministeren vil jobbe sammen med Fremskrittspartiet for å få fjernet den urimeligheten en gang for alle.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Jeg er opptatt av pensjonistenes økonomiske vilkår og deres kjøpekraft. Derfor har denne regjeringen gjort i hvert fall to ting som er viktige for pensjonistene. Det ene er at vi har hevet pensjonene betydelig for dem som har lavest pensjoner. Gjennom veldig mange år har det vært et ønske om at det som før ble kalt minstepensjon, som nå blir kalt garantipensjon, altså den laveste pensjonen i folketrygden, skulle bli hevet til to ganger grunnbeløpet. Det ble aldri gjennomført før vi fikk det på plass for to–tre år siden, under denne regjeringen. Dette betyr et varig høyere nivå for alle som har de laveste pensjonene. Oppå dette kommer tilleggspensjonene, men nå fra et høyere nivå enn tidligere. Det er til fordel for både gifte, samboere og for enslige. Det andre, som skyldes at vi har hatt en alminnelig god utvikling i norsk økonomi og gode lønnsoppgjør som også har gjenspeilet seg i pensjonistoppgjørene, er at vi i løpet av de siste fem–seks årene har hatt den kanskje kraftigste veksten i kjøpekraft for alle grupper – også for pensjonister. Jeg har ikke det nøyaktige tallet i hodet, men vi snakker om mellom 25 og 30 pst. vekst i løpet av de siste fem–seks årene. I sum har de ulike pensjonistgruppene fått betydelig økning. Jeg forstår at de selvfølgelig gjerne skulle sett enda større økninger, men det har vært et betydelig løft for pensjonistene. Når det gjelder utformingen av systemet, har vi gjennomført en omfattende reform av pensjonssystemet. Vi har gjennomført lettelser i beskatningen for dem med lavest pensjoner, og jeg kommer ikke til å gjøre endringer i det systemet. Jeg regner med at det systemet ligger fast gjennom det pensjonsforliket som er gjennomført i Stortinget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Det jeg viste til, var at det er inngått et bredt forlik om pensjonssystemet, som også innebærer de bestemmelsene vi har knyttet til hvordan gifte får beregnet pensjon i forhold til hvordan enslige får beregnet pensjon. Det er et forlik som alle partiene på Stortinget har inngått, dvs. alle partiene minus Fremskrittspartiet, og som alle partiene minus Fremskrittspartiet understreker er et veldig viktig forlik som man er opptatt av å stå sammen om. Da regner jeg med at Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, som jeg hører Fremskrittspartiet er opptatt av å sitte i regjering sammen med, kommer til å passe på at dette forliket blir fulgt opp. Så jeg tror at uavhengig av hva slags regjering man ønsker seg etter valget i 2013, vil forliket stå ved lag. Det avgjørende er at denne regjeringen har sørget for en betydelig heving av pensjonene. Jeg aksepterer fortsatt at mange synes pensjonene er for lave, men også gifte og samboende har nå økt kjøpekraft i forhold til hva de hadde for få år siden.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Jeg tror vi må se på helheten i pensjonssystemet. Slik folketrygden er utformet, spesielt den nye folketrygden, ligger det en betydelig omfordeling i beregningen av pensjonen, spesielt til fordel for dem med de laveste inntektene. De som har de laveste inntektene, får en vesentlig høyere kompensasjonsgrad enn dem med de høyeste inntektene; det gjelder også etter avkorting i forhold til ektefelle. Man kan ikke ta ut ett element og se på det, man må se på totaliteten, og der er kompensasjonsgraden, altså pensjonsprosenten i prosent av tidligere inntekt, vesentlig høyere for lavere inntekter enn for høyere inntekter. Men igjen: Det er altså et bredt forlik som står bak utformingen av pensjonssystemet. Systemet ligger fast. Nivåene har vi altså vært med på å øke betydelig, bl.a. ved at garantipensjonen nå utgjør to ganger grunnbeløpet, noe som mange regjeringer har lovet, men som denne regjeringen har gjennomført.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
For det første er jeg glad for at Høyre så klart står ved pensjonsforliket, slik at det ligger fast, og at den saken er avklart. Dermed er vel egentlig problemstillingen knyttet til de første spørsmålene løst – om utformingen av pensjon for ektefeller. Når det gjelder pensjonistbeskatningen, har denne regjeringen gjort to ting: Vi har for det første laget et skattesystem som gjør det mye mer lønnsomt for pensjonister å jobbe ved siden av pensjonen. Jeg mener det er en stor fordel at pensjonen ikke blir så avkortet i skattesystemet, hvis man har noe inntekt ved siden av pensjonen. Det er bra, det er en del av arbeidslinja som denne regjeringen står for. For det andre har regjeringen lettet og redusert de samlede skattene pensjonister betaler, med en sosial profil, og det betyr at mange med lave inntekter har fått både økt pensjon og lavere skatt. Det er en fordelingsprofil vi står ved, og som betyr en samlet reduksjon i pensjonistbeskatningen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Regjeringen har informert Stortinget om at vi blir flere mennesker i landet. Det mener jeg grunnleggende sett er gledelig. Det skyldes tre forhold: Det skyldes for det første at vi føder flere barn. Det kanskje beste og flotteste uttrykket for at mennesker har tro på framtiden, er at man har høy fruktbarhet, og norske kvinner er blant de kvinnene i den vestlige verden som får flest barn. For det andre skyldes det at vi lever lenger. Det er også noe grunnleggende positivt at vi lever lenger. Da blir vi flere. Det tredje er at mange mennesker ønsker å flytte til Norge. Ikke minst kommer det mange mennesker fra andre EU-land, noe som gjør at vi har rekordhøy innvandring fra EU-land til Norge. Dermed blir vi flere mennesker i Norge. Dette er beskrevet i diverse dokumenter fra regjeringen til Stortinget, og jeg er helt sikker på at Stortinget er klar over at vi har en voksende befolkning. Flere mennesker trenger flere boliger. Det er det også redegjort for fra regjeringens side, og vi har satt i verk tiltak for å øke boligbyggingen. Vi ønsker å drøfte med Stortinget – og drøfte i de ulike partiene – hva vi ytterligere kan gjøre for å fremme boligbygging. Arbeiderpartiet som parti har hatt et eget utvalg som har fremmet en lang rekke forslag til hvordan man kan legge til rette for økt boligbygging. Men det vi allerede har gjort, er f.eks. å øke lånerammene i Husbanken fra 13 mrd. kr i 2005 til 20 mrd. kr i 2011. Boligbyggingen økte i 2011 med 31 pst. fra 2010. Nå skal det sies at vi hadde en nedgang i forbindelse med finanskrisen, men det er likevel et uttrykk for at vi etter finanskrisen har fått en kraftig økning i boligbyggingen. I Oslo er boligbyggingen tredoblet fra 2010 til 2011, slik at vi samlet sett har økte boliginvesteringer i Norge. Jeg tror at i tillegg til det vi kan gjøre på finansiering, er regulering og forenkling viktig for å tilrettelegge for boligbygging.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Denne regjeringen er for forenklinger, både for familier og for bedrifter. Vi har satt oss tallfestede mål når det gjelder bedriftene. Det største forenklingstiltaket som vel noen gang er gjennomført overfor Bedrifts-Norge, er gjennomført av denne regjeringen. Vi er også opptatt av forenkling når det gjelder boligbygging, og som jeg sa: Det er et eget utvalg i Arbeiderpartiet som har fremmet en lang rekke tiltak, som bl.a. handler om enklere planprosesser. Jeg tør ikke over bordet si ja eller nei til de forslagene som er fremmet fra Arbeiderpartiets utvalg, og heller ikke til dem som Høyre lanserer. Men jeg har en grunnleggende positiv holdning til å gjøre ting enklere og raskere for å tilrettelegge for mer boligbygging – og i og for seg for annen aktivitet. Det er fordi vi ser at et av de problemene vi har, er at det tar tid å få regulert områder, det tar tid å få tatt beslutninger. Da er det ofte legitime hensyn, f.eks. hensyn til byutvikling, matjord, miljø og den type ting. Men summen er likevel slik at i Norge er det vanskelig å få til beslutninger om boligbygging, veibygging eller andre viktige investeringer.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Jeg er opptatt av å ha et åpent sinn i forhold til at vi kan endre paragrafer og endre innsigelsesordninger. Men jeg mener at det er et så alvorlig og viktig spørsmål at jeg ikke saksbehandler det i en spontanspørretime i Stortinget. Men det har altså kommet forslag fra ulikt hold – senest fra en gruppe i Arbeiderpartiet – som innebærer forenklinger. Utfordringen er jo at det er lett å være for forenkling i teorien. Det er noen ganger litt vanskeligere i praksis. Det gjelder alle partier, det gjelder ulike regjeringer. Denne regjeringen har vist i praksis at vi har greid å gjøre veldig store forenklinger for bedriftene. Nå skal vi se om vi kan gjøre tilsvarende ting i forhold til f.eks. boligbygging og veibygging. Vi fikk nylig en rapport om veibygging for å prøve å gjøre det enklere, med mindre omfattende planprosesser. Men utfordringen er f.eks. hensynet til innsigelse når det gjelder matjord. Da er det en målkonflikt mellom noe dette stortinget har vedtatt, og som vi har støttet, nemlig at vi skal ta vare på matjord, mot et ønske om boligbygging. Tilsvarende er det med naturvernhensyn eller f.eks. samferdselshensyn. Så summen kan bli krevende.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Svaret er ja, jeg ser problemstillingen. Som jeg sier, har det kommet ulike forslag om hvordan man kan forsøke å gjøre det enklere og få til raskere saksbehandling. Nå vil jeg si at det er jo ikke så komplisert at det ikke er mulig for en kommune å regulere et område til boligbygging. Mange kommuner lykkes med det, og det bygges et stort antall boliger i Norge. Så det er jo ikke slik at det er umulig å få regulert et område til boligbygging, men vi har eksempler på at det noen ganger er komplisert, eller at kommunene ikke er bevisste nok på behovet for å tilrettelegge tomter, arealer, til boligbygging. Men som jeg også har vært inne på tidligere, er utfordringen at vi noen ganger står overfor målkonflikter, f.eks. i forhold til at man skal legge til rette for samferdselsløsninger og ta miljøvernhensyn. Men det som også ofte er et hensyn, er altså matjord. Da sier jeg at vi har den utfordring i landet vårt at vi ofte vedtar mange ting som står i motsetning til hverandre, og så må vi løse de konfliktene på en best mulig måte.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
For det første er det altså Finanstilsynet som har fastsatt de kravene til egenkapital ut fra en vurdering av soliditet, ut fra en vurdering av hva som er nødvendig for å bidra til å unngå at vi får nye tilbakeslag i boligmarkedet, slik vi f.eks. hadde på slutten av 1980-tallet/begynnelsen av 1990-tallet. Jeg mener at vi skal være veldig varsomme med å overprøve den type vurderinger, bl.a. fordi vi har sett både i Norge, da vi hadde boligkrise for noen år siden, og i andre land at for høy lånefinansiering nettopp kan føre til at det sprekker, og så taper man virkelig, for da sitter man med en gjeld som er høyere enn det boligen er verdt. Men generelt vil vi altså bidra til å bygge flere boliger. Vi vil ha gjort det gjennom å tilrettelegge gjennom Husbanken, gjennom startlånsordninger, gjennom særskilte ordninger for dem som er mest utsatt i boligmarkedet, og jeg tror – kanskje vel så viktig – gjennom sammen med kommunene og sammen med ulike statlige etater å se hva vi kan gjøre for å få en enklere planprosess rundt boligbygging.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Vi deler fullt representanten Hareides bekymring og er også opptatt av de menneskene som har det vanskelig i landet vårt, og spesielt barn. Derfor har denne regjeringen gjort mye og er opptatt av å kunne gjøre enda mer for å bidra til å hjelpe folk ut av en vanskelig økonomisk situasjon. Det er ulike tall som ulike instanser opererer med, men jevnt over gir alle tallene det samme bildet, nemlig at det er ganske stabilt når det gjelder andelen i befolkningen som lever på vedvarende lav inntekt, og at også de senere årene har det vært stabilt – det har gått ned med noen mål og gått litt opp med andre mål. Men uansett hvordan man måler det, er ikke dette et spørsmål om statistikk, men det er et spørsmål om mennesker, og at det er for mange mennesker som lever med vedvarende lav inntekt. Det vi gjør, er jo det aller viktigste, nemlig å bidra til at folk kan leve av egen inntekt. Det å holde arbeidsløsheten lav, det å sørge for at mange mennesker er i jobb, er den viktigste årsaken til at Norge er blant de land i verden med jevnest inntekt og færrest fattige. Det andre vi gjør, er å erkjenne at en vesentlig årsak til at noen barn vokser opp med foreldre med svært dårlig økonomi, er rus. Så alt vi kan gjøre for å bekjempe rusmisbruk, er avgjørende også i kampen mot fattigdom. Alle vet at det er krevende å bekjempe rusmisbruk, men det er desto viktigere at vi anstrenger oss for å gjøre det. En tredje årsak til at vi sliter, er at vi vet at andelen barn som lever i familier med lav inntekt, er høy blant innvandrere. Vi har hatt høy innvandring. Det har bidratt til å gjøre at selv om vi har fått en god del mennesker ut av fattigdom, har det kommet nye mennesker inn i fattigdom – innvandrergruppene. Integrering og norskopplæring er viktig. Så vil jeg si at for oss er det viktigere at vi har billigere barnehageplass, enn at vi har økt barnetrygden, simpelthen fordi vi mener det er en tjeneste som hjelper folk ut av fattigdom. Derfor har vi satset på billigere og flere barnehager.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Sosialhjelp er en ordning som skal fylle opp det du mangler når du ikke har penger, men det er ikke en ordning folk skal leve av. Derfor er vi veldig opptatt av at den har en utforming som gjør at vi ikke legger opp til at folk varig skal være på sosialhjelp. Om man regner med den ene eller den andre ytelse, er egentlig ikke avgjørende. Det avgjørende er at man skal bruke sosialhjelpen til å fylle opp det man mangler i en kort periode for å ha et anstendig livsgrunnlag. Det viktigste vi gjør på sosialhjelpsområdet, er det vi har gjort for å få på plass et kvalifiseringsprogram. Det var det Bjarne Håkon Hanssen som lanserte under overskriften: Vi må ha noe å stå opp til «om morran». Det handler om at nettopp de som går lenge på sosialhjelp, skal få et tilbud som gjør at de kan komme ut av en livssituasjon der de er avhengig av sosialhjelp. Det kvalifiseringsprogrammet har vært vellykket ved at en ganske stor andel av dem som har gått på det, har kommet ut av en livssituasjon med sosialhjelp, fått egen inntekt og kommet ut av fattigdommen. Så det er det viktigste vi gjør for sosialhjelpsmottakere.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Jeg mener det kompromisset som nå er funnet for kontantstøtten, er en god løsning som innebærer at kontantstøtten er hevet for ettåringene. Det vil si at for nullåringer og for ettåringer er det egentlig lagt til rette for at de som ønsker det, skal kunne være hjemme, i hvert fall nullåringer med foreldre med foreldrepermisjon. Så er det mer rause ordninger det første året – altså for ettåringene. Men så er vi jo, i likhet med mange andre partier, opptatt av at vi ikke skal ha ordinger som gjør at vi – hva skal jeg si – økonomisk straffer dem som velger å gå ut i arbeid. Derfor har denne regjeringen vært opptatt av å gjøre barnehagene billigere. Vi har lyktes med å nå målet om full barnehagedekning og billigere barnehager. Det er det vi har brukt de store pengene på. Vi mener derfor det er forsvarlig å avvikle kontantstøtten for toåringer og istedenfor tilby barnehageplass, som også de har lovfestet rett på, som alle andre som oppfyller kravene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Jeg tør ikke gå inn i alle enkelthetene i akkurat hvordan sosialhjelpen beregnes, for det har jeg ikke oversikt over her jeg står nå. Men det jeg generelt kan si, er at sosialhjelpen ikke er ment som en ordning du skal leve av over tid. I Norge er det slik at enten skal du leve av inntekten din ved at du er i arbeid, eller så er du syk, ufør. Da skal du leve av en uføretrygd, eventuelt skal du i en overgangsperiode gå på arbeidsavklaringspenger mens man forsøker å få deg i jobb. Vår tenkning er veldig tydelig på at sosialhjelp er en form for midlertidig hjelp til folk med akutte problemer. Da skal den fylle opp det du mangler i en midlertidig periode. Så skal man enten komme seg i vanlig jobb, komme seg i utdanning eller eventuelt havne på trygd, hvis situasjonen er at man ikke varig kan leve av egen inntekt. Derfor er jeg veldig opptatt av at man ikke må gjøre debatten om sosialhjelp til en debatt om hva man skal leve av varig. Det er en midlertidig ytelse. Vi skal hjelpe folk ut av den situasjonen, og det lykkes vi med.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Denne regjeringen satser vesentlig mer på rusomsorg enn det den forrige regjeringen gjorde, og vi gjør det etter min vurdering på en bedre måte, fordi den prioriteringen som skjedde før, var at man sa at man skulle ha økt prioritering av rusbehandling basert på kostnadstall. Dermed var det slik at selv om det ikke var noen produktivitetsvekst og ingen bedre bruk av pengene, ble dette premiert. Vi har sagt at vi skal prioritere og måle i forhold til aktivitet. Det mener jeg er en mye bedre måte å styre offentlig sektor på, det er en måte som gjør at vi får mer igjen for pengene – for å bruke det uttrykket. Vi har også fortsatt en klar føring når det gjelder å prioritere i forhold til poliklinisk behandling av rusmisbrukere. Det avgjørende er jo at den samlede innsatsen når det gjelder rus, har økt. Jeg mener innretningen nå er slik at vi i stedet for å måle kostnader, som ikke er noe mål på om vi lykkes, måler innsats – hva vi får til, og aktivitet – og det er et mye bedre mål når det gjelder rusomsorgen i landet vårt.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Først litt til denne tallbruken: Det er slik at når du måler hvor stor andel av befolkningen som er fattig, som lever under en fattigdomsgrense – det er to ulike, det er en OECD-grense og en EU-grense – viser de målene at den er uendret. Men fordi vi har blitt flere mennesker, er det målt i antall blitt flere. Som andel av befolkningen er det stabilt. Det er klart at når vi har mange hundre tusen flere mennesker – jeg vet ikke om tallet 6 000 er riktig – er det fortsatt fullt mulig at som andel av befolkningen er det en stabil utvikling i Norge. Vi må tross alt regne i forhold til totalbefolkningen. Alle målene viser litt ulike bilder. Litt uavhengig av hvordan man måler, viser de samme det samme hovedbildet, nemlig at Norge er blant de landene i verden med færrest fattige, og at det har vært en stabil utvikling. Det er punkt én i forhold til tallbruk. Punkt to er at hvis det hadde vært slik at vi kunne gjøre én enkelt ting, eller to–tre enkle ting, og så var fattigdommen avskaffet, hadde jo både den forrige og den nåværende regjering gjort det for lengst. Det som er vårt fortvilte problem, er at fattigdom handler om veldig kompliserte og vanskelige sosiale mekanismer. Jeg er veldig urolig for at mange mennesker lever i fattigdom, lever med store økonomiske problemer – og spesielt barn. Men så sier jeg at det aller, aller viktigste er arbeid. Der lykkes vi vel bedre enn noe annet land. Det andre jeg sier, er at de som fortsatt er i fattigdom i Norge, er veldig ofte knyttet til rus. Foreldrene drikker, eller foreldrene driver med narkotika. Alle vet at det er noe vi virkelig anstrenger oss for å gjøre noe med. Men alle som har stått overfor et rusproblem, alle som har møtt mennesker med rusproblemer, vet at det er en krevende sak å løse det problemet. Det tredje er innvandring. Alt vi kan gjøre for integrering, er det viktigste vi kan gjøre for å bekjempe fattigdom.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Det er ikke riktig at denne regjeringen ikke fremmer andre forslag. For det første vet representanten at saker skal behandles på en ordentlig måte. Derfor tar vi ikke saker rett i salen, når de fremmes i salen, men kommer tilbake med alternative forslag. Vi har f.eks. lagt fram en uførereform som gjør det mye enklere for dem som er uføre – de er ofte blant de fattige – å arbeide og dermed ha litt inntekt ved siden av uføretrygden. Dette vil øke mange uføres inntektsmuligheter og dermed bidra til at de får bedre totale inntekter. For det andre har vi lagt fram dette kvalifiseringsprogrammet, som er den mest målrettede satsingen for å få folk ut av en situasjon der de er langvarige mottakere av sosialhjelp. For det tredje har vi styrket rusomsorgen betydelig, og vi skal fortsette å styrke rusomsorgen. Og vi har styrket norskopplæringen for innvandrere, som er et viktig fattigdomstiltak. Så hører jeg at det er et krav om sosialhjelpssats, altså om en minstenorm for sosialhjelp. Vel, da Venstre satt i regjering, satt man i fire år, og man innførte ikke det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Jeg føler at det alltid er dumt å si at nei, jeg vil ikke vurdere det. Så jeg skal gjerne vurdere det. Jeg må innrømme at jeg har vurdert det før, og da har jeg kommet til den konklusjonen at argumentene mot å ha gradert barnetrygd er bedre enn argumentene for. Men jeg kan endre mening, jeg også, så jeg skal tenke gjennom det og se på argumentene en gang til. Jeg skjønner at det går an å argumentere for gradert barnetrygd, for da får de med lave inntekter mer enn de med høye inntekter. Det er veldig lett å forstå. Problemet med dette er at det da blir mindre lønnsomt for dem med lave inntekter å gå ut i jobb. Det vi er veldig opptatt av, er å ikke lage velferdssystemer som blir fattigdomsfeller – der barnetrygden avkortes med én gang en med lav inntekt kommer seg ut i jobb og får noen ekstrainntekter. For det ville jo da skje. Da ville barnetrygden kuttes hvis du kommer deg ut i jobb, og da blir det lett slik at det blir fattigdomsfeller. Andre land som har prøvd tilsvarende ordninger, har gjennomgående dårlige erfaringer med dette. Derfor er vi opptatt av å ha billige barnehager – for at terskelen inn i arbeidslivet skal være lav – og ikke ha for mange behovsprøvde ordninger som gjør det dyrt å komme seg ut i jobb.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Jeg mener for det første at jeg skal være varsom med å behandle alle enkeltelementene i beregningsgrunnlaget for sosialhjelp i en spontanspørretime i Stortinget. Men det jeg prinsipielt og grunnleggende sett er veldig sikker på, er at vi i Norge skal innrette oss slik at foreldre enten kan leve av egen inntekt – og vi gjør mye for det og lykkes godt med det – eller leve av en trygd, og da er det ikke noen avkorting mot barnas inntekter. Sosialhjelp er en helt spesiell ordning, som skal være kortvarig for noen, og som er en hjelp for å fylle opp det man mangler. Det er det som gjør den til en spesiell ordning. Dette er altså ikke noe man varig skal leve av; det skal hjelpe folk enten til arbeid eller til trygd, slik at man kan leve varig av det, uten avkorting i barnas inntekt.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
For det første er det altså blitt 300 000 flere sysselsatte i Norge i løpet av perioden 2005–2011. Det er omtrent ti ganger så stor vekst i sysselsettingen som under den forrige regjeringen. To av tre arbeidsplasser er kommet i private bedrifter. Arbeidsløsheten er lav og lavere enn under den forrige regjeringen. Det er i forhold til tall og sysselsetting. Når det gjelder arbeid og sosialhjelpsmottakere, kan det stilles krav. Nav-kontorene stiller krav og bør stille krav til mottakerne av sosialhjelp. Hele poenget med kvalifiseringsprogrammet er nettopp at man ikke bare skal kunne stille krav, men faktisk ha noe aktivitet å tilby – fordi et problem har vært at for mange er det faktisk litt billigere å gi bare sosialhjelp, enn å gi sosialhjelp med et krav om at man må delta på et eller annet tiltak. Kvalifiseringsprogrammet er jo nettopp at vi gir folk et tilbud om noe opplæring, om noe skolegang, om noen arbeidsmarkedstiltak som forutsetning for at de skal motta pengene under kvalifiseringsprogrammet. Dermed er det flere som gjør det, og dermed er det også flere som kommer i arbeid.