Sylvi Graham (Høyre), 2014-03-27:
Klare omstillinger og reform av utviklingspolitikken ble forelagt oss av utenriksministeren, og intet mindre enn tre stortingsmeldinger er varslet: økt innsats for handel, utdanning, menneskerettigheter og en offensiv politikk for å fremme global handel. Redegjørelsen viste at det er en rød tråd fra utviklingspolitikken til utenrikspolitikken, og fra utviklingslandenes interesser til norske interesser. Prioritereringer som utdanning, helse, energi, likestilling og godt styresett er i tråd med utfordringene vi står overfor i dag, ikke minst dersom FNs tusenårsmål skal innfris innen fristen i 2015. Utdanning er hjørnesteinen for å nå målene om mer og raskere utvikling. Utdanningsmålet er det tusenårsmålet verdenssamfunnet har kommet lengst i å innfri. Likevel trengs et internasjonalt politisk løft om vi skal nå målet innen 2015. Statsministerens engasjement i FNs generalsekretærs pådrivergruppe for tusenårsmålene viser alvoret regjeringen legger inn i det arbeidet. Det er også viktig at man arbeider for at det settes nye og ambisiøse mål også etter 2015. Utfordringen blir å sørge for at utdanning kommer marginaliserte grupper og jenter til gode. Nær 90 pst. av alle verdens barn går nå på skole, men ofte er det forbeholdt gutter. Likestilling i utdanningen har stor betydning for å nå andre mål, som bedre barne- og mødrehelse. Jeg vil si, med adresse til komitélederen, at vi ikke har kuttet noe i samarbeidet med f.eks. GAVI om vaksineprogrammer. Komitéleder Huitfeldt kan være helt trygg på at norske holdninger til kvinners reproduktive helse blir videreført i samarbeid med WHO, i FNs menneskerettighetsråd, eller i andre FN-sammenhenger. Samtidig må vi sørge for at barna som vokser opp, får en utdanning med god kvalitet, at barna faktisk møter på skolen til daglig, og at også høyere utdanning blir tilbudt. Jeg imøteser meldingen til Stortinget som konkretiserer den økte innsatsen for utdanning. Utenriksministeren snakket også om viktigheten av næringsutvikling i utviklingslandene. Målsettingene om en langsiktig bekjempelse av fattigdom forutsetter en betydelig styrking av næringslivets vekstkraft i utviklingslandene. Lønnsomme bedrifter øker verdiskapningen, produktiviteten og sysselsettingen. Skatteinntektene internasjonale selskaper bidrar med i enkelte land, er langt større enn den bistanden vi stiller opp med. Derfor er handel og investeringer en viktig bestanddel i velstandsutviklingen. Derfor er det viktig at landene har gode og stabile ordninger, og at inntektene kommer befolkningen der til gode. Derfor er det viktig at regjeringen nå har startet arbeidet med en melding til Stortinget om viktigheten av en offensiv politikk for globalisering og frihandel. Samstemthet har vært et av kravene fra norske bistandsorganisasjoner. De har ønsket at Norge ikke skal drive sin utviklingspolitikk på en måte som går ut på at rike land gir med den ene hånden og tar med den andre. Mens bistandspolitikken ofte retter seg mot konsekvensene av fattigdom, skal utviklingspolitikken bidra til å løse årsakene til fattigdom og ulikhet. Gjennom redegjørelsen kommer utenriksministeren med klare signaler om at det er mulig å oppnå en slik samstemthet. Vi så en retningsendring allerede i tilleggsproposisjonen til statsbudsjettet i fjor høst. Da ble de første stegene i retning en omlegging av utviklingspolitikken tatt. Tirsdag hørte vi visjonene, og til høsten får vi budsjettet som skal synliggjøre retningsendringene. Det arbeides nå non stop, forstår jeg, i Utenriksdepartementet med å systematisere og gjennomgå utviklingsprosjektene for å kvalitetssikre, forbedre og resultatorientere dem. Jeg er utålmodig selv om jeg har forståelse for at arbeidet vil ta tid. Den varslede konsentrasjonen av bistanden med hensyn til både tematisk og geografisk bredde er ikke gjort over natten. Det må være et mål for norsk bistand å nå dem som trenger det mest. Vi skal også sette klare krav til mottakerne av norsk bistand. Det har denne vinteren vært flere debatter knyttet til land som ikke etterlever menneskerettighetene. Da Uganda vedtok sine nye lover som kriminaliserer homofili, reagerte utenriksministeren sammen med sin danske kollega. Det er viktig å sende signaler om at bistand uteblir ved slike grove brudd på menneskeverdet. I sin redegjørelse sa utenriksministeren: «Vi kan aldri godta forsøk på å relativisere menneskerettighetene. Myndigheter skal ikke kunne omgå menneskerettighetene under henvisning til tradisjonelle verdier, nasjonal suverenitet og ikke-innblandingsprinsippet.» Dette syn deler jeg fullt ut. Vi har sett brudd på menneskerettigheter i flere land den siste tiden. I Egypt ble over 500 mennesker dømt til døden i en summarisk rettssak. Mange av dem var ikke engang til stede da dommene ble avsagt. Tunisia er et av landene fra den arabiske våren som viser resultater. Etter revolusjonen ble landet kastet ut i et politisk kaos, men nå i januar fikk landet en ny grunnlov som sikrer maktfordeling, grunnleggende menneskeretter og likestilling. Mange andre konflikter kunne nevnes. For første gang på 15 år vil Stortinget denne våren få en melding om menneskerettighetenes økede betydning i utformingen av utenriks- og utviklingspolitikken, og den vil bli lest med spenning.