trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Jeg tror nok representanten kjenner svaret, for dette har vært grundig omtalt i medier lokalt. Men jeg skal gjenta det her fra Stortingets talerstol. Spesialisthelsetjenestens kjøp av helsetjenester fra private, ideelle institusjoner er helt nødvendig for at helseregionene skal ha tilstrekkelig kapasitet til å kunne tilby befolkningen gode og forsvarlige tjenester innenfor rusbehandling. I tillegg er det, slik jeg ser det, ønskelig at ideelle virksomheter driver rusbehandling. Det skjer, og det ønsker vi skal skje. Når det gjelder Phoenix Haga, nådde de ikke opp i utlysningen fra Helse Sør-Øst. Tilbudet gikk til en annen ideell organisasjon. Det er et resultat vi må være åpne for når det innhentes tilbud for å løse oppgaver. Jeg har vært opptatt av å se etter muligheter for at det kunne finnes en løsning der Phoenix Haga kunne videreføre sine tilbud, slik at de kunne stille opp i en ny anbudskonkurranse når og om den måtte komme. Derfor har jeg, i møter med representanter for Phoenix Haga, som har flotte folk, dyktige mennesker – engasjerte miljøer – vært positiv til at Helse Sør-Øst kunne finne en mulig løsning. Det det da handlet om, var å finne en mulighet til videre drift av institusjonen fram til en eventuell ny anskaffelse på rusområdet. Jeg har måttet konstatere at dette dessverre ikke har vist seg mulig innenfor gjeldende lovverk. Når det offentlige kjøper tjenester av private, må vi holde oss innenfor EØS-regelverket og regelverket for offentlige anskaffelser. Helse Sør-Øst har nå, etter nøye vurdering, kommet til at det ikke er lovlig adgang til å videreføre avtaleforholdet med Phoenix Haga. Det må jeg akseptere. Gjennom min rolle som eier av de regionale helseforetakene kan jeg be om mye, og jeg ber om mye, men jeg kan ikke be dem bryte loven. Jeg vet at Phoenix Haga har innhentet juridisk bistand, som har konkludert annerledes enn Helse Sør-Øst har gjort i saken. Departementet har derfor bidratt til at denne argumentasjonen er gjort kjent for Helse Sør-Øst, slik at den kan inngå i den totale vurderingen. Så har jeg tillit til at Helse Sør-Øst følger opp styringssignalene jeg har gitt i oppdragsdokumentet for 2013, om å se på kapasiteten for langtidsplasser innenfor rusbehandlingen. Det er viktig at Helse Sør-Øst raskt avklarer sine fremtidige behov, og eventuell klargjør hvorvidt det vil bli gjort ytterligere kjøp av tjenester på rusområdet. Det økte for øvrig ganske kraftig i fjor. Så vil jeg avslutningsvis på generelt grunnlag understreke den sentrale rolle som de private, ideelle institusjonene spiller, og vil spille, på rusfeltet også i fremtiden. Som et bilde på dette kan jeg nevne at om lag 60 pst. av den samlede kapasiteten innenfor rusbehandling ytes av private – i alt vesentlig private, ideelle institusjoner. Deres innsats og betydning må knyttes tettere til de øvrige tjenestene på dette området. De private institusjonene som har avtale med regionale helseforetak, skal inkluderes i fagutviklingsarbeid og planprosesser, slik jeg har understreket i årets oppdragsdokument til de regionale helseforetakene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
La meg bare gjenta for referatet at Helse Sør-Øst økte sine kjøp av tjenester på dette området i 2012. La meg også gjenta at når Phoenix Haga og en annen ideell organisasjon ikke fikk oppdraget, var det 19 andre som fikk. Så igjen må jeg minne representanter fra Høyre om at når det er anbud, vil det være noen som ikke får. Det kan jeg forstå er frustrerende for miljøer som er veldig engasjerte i det de jobber med, men dette skjer altså. Jeg forsøker å være behjelpelig med å se om det er muligheter for å kunne støtte disse fagmiljøene for en neste korsvei, som jeg sa i mitt første svar. Når det gjelder det siste spørsmålet, må jeg vurdere hvor en slik begjæring kommer – om dette kommer til Helse Sør-Øst eller om det kommer til departementet før jeg kan gi et klart svar på det. Jeg er gjennomgående tilhenger av åpenhet rundt dette, både rundt kriteriene og de kravene som stilles, slik at alle kan ha forståelse for at beslutningene er tatt på et trygt grunnlag.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Jeg må forholde meg til at Helse Sør-Øst har kommet til at de ikke har rom for det. Jeg har gått ganske tett på for å høre dette, og jeg har tiltro til at de er kommet til den konklusjonen i lys av den situasjonen som er. Ja, folk venter på behandling innen rus. Det er titusener av mennesker med rusproblemer i Norge. Litt under 2 000 venter i kø. Ventetiden er kortere enn gjennomsnittet ellers i landet vårt. Det vil si at det ikke er de samme 2 000 som venter om noen uker. Da får folk tilbud. Så jeg vil understreke at det er ikke en propp i systemet vi har her. Og så er jeg igjen opptatt av at det skal være åpenhet rundt prosessene, selvfølgelig. Det som har vært spørsmålet når det gjelder Phoenix Haga, har vært dette mellomrommet. Kontrakten de ikke fikk, kan vi ikke gjøre noe med. Det tror jeg er helt opplagt. Men spørsmålet er: Vil de kunne opprettholde sitt miljø til en ny anbudsrunde – om og når den kommer. Det å gå inn og gjøre noe i dette mellomrommet har vi ikke funnet grunnlag for, og det har egentlig ikke noe med unntaksbestemmelsen i lovverket å gjøre.
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-03-13:
Jeg har et spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Er det slik at statsråden, slik han uttalte til NRK Østfold 8. februar 2013, holder fast ved forsikringen om at «Phoenix Haga ikke blir nedlagt før de får vist hva de er gode for der», og at Helse Sør-Øst nå skal komme med et nytt anbud?»
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-03-13:
Nå er det slik at det er i statsrådens interesse, men det er først og fremst i de 2 000 som står i kø for rusbehandlings interesse at statsråden kan holde ord, og at statsråden har de virkemidlene som er nødvendige. Det ligger unntaksbestemmelser om anskaffelser i loven når det gjelder ideelle og private organisasjoner. Jeg har sett at regjeringen er opptatt av åpenhet. Mitt spørsmål til statsråden er: Når Phoenix Haga sender en begjæring om innsyn i den juridiske begrunnelsen for at direktekjøp vil være strid med lovverket, vil de få den?
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-03-13:
Jeg er først og fremst opptatt av de 2 000 som står i kø, og som ikke får behandling. Det er et faktum også at langtidsplasser faktisk bygges ned. Selvfølgelig er jeg også opptatt av de miljøene som har opparbeidet seg kompetanse gjennom mange år. Unntaksbestemmelsene ligger i loven. Derfor er innsyn i den juridiske vurderingen interessant og nødvendig. Åpenhet er nødvendig uavhengig av om det er departementet eller Helse Sør-Øst som måtte komme med den. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil statsråden fortsatt kunne holde sitt ord og sørge for at tilbudet til rusmisbrukere på Phoenix Haga ikke nedlegges dersom det viser seg at lovverket åpner for fortsatt drift uten at norsk lov brytes?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Jeg har følgende spørsmål til sjømatministeren: «Departementet har nå sendt på høring saken om grønne laksekonsesjoner og hvilke kriterier som skal til for å kunne få tildelt disse. I den forbindelse er det mange aktører i bransjen som stiller spørsmål ved hele systemet knyttet til grønne konsesjoner. Kan statsråden redegjøre for hvorfor man ikke i stedet tildelte FoU-konsesjoner, og hva skal straffen være dersom man bryter vilkårene etter en tid og man har vekslet inn en konsesjon og fått to grønne tilbake?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Jeg skjønner godt at næringen er blitt forvirret, og forvirringen blir ikke mindre når man leser selve høringsutkastet som regjeringen har sendt ut, og som jeg står med foran meg her. Det er jo litt rart at det for disse ti konsesjonene skal stilles strengere miljøkrav enn hvis du veksler inn en allerede eksisterende konsesjon og får tilbake en. Hvis du skal veksle inn en – og da viser jeg til de lukkede budrundene i Troms og Finnmark – er det helt greit med 0,25 holus per fisk i anlegget. Men hvis du skal ha en ny, stilles det som krav at det må være færre enn 0,1. Dette gjør jo at forvirringen blir komplett. Når statsråden nå i tillegg viser til at hvis du har fått disse to og bryter vilkårene, så skal du bare levere tilbake disse konsesjonene, men får likevel en tilbake igjen. Skjønner statsråden at man kan bli lettere forvirret med det skrivet som man har sendt ut?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Jeg ser virkelig fram til at statsråden nå skal få anledning til å opplyse undertegnede i og med at hun har satt seg så godt inn i saken, sa hun – særlig knyttet til det som har å gjøre med antall holus som skal kunne tillates. I Nord-Troms og Finnmark har man kalde farvann og i utgangspunktet et mindre lusproblem enn andre plasser. Da er det jo spesielt at man i den regionen skal kunne ha et høyere antall lus pr. konsesjon – i den lukkede budrunden – enn du kan ha andre plasser i de ti åpne konsesjonene. Både i Nord-Troms og Finnmark, der du har lite innslag av lus, kan du øke volumet til 0,25 holus per fisk. Men på de ti andre er du nede på 0,1. Da vil jeg be om at statsråden opplyser meg, som åpenbart ikke har skjønt dette, om hva som er bakgrunnen for de ulike kriteriene.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Det er det man ikke gjør, men jeg er ferdig.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
I 2013 skal det lyses ut 45 nye grønne laksekonsesjoner. Jeg ønsker å stimulere til utvikling av tekniske løsninger som en drivkraft for positiv endring i næringen. Målet er å løfte mer miljøvennlige løsninger fra forskning og uttesting over til kommersiell bruk. Utkast til tildelingsforskrift er nå ute på høring med frist for å gi uttalelse 18. april. Som representanten Nesvik påpeker, finnes det også noe som heter forskningskonsesjoner. Det er imidlertid vesentlige forskjeller på tildeling av kommersielle laksekonsesjoner, som er det vi tildeler i denne tildelingsrunden, og FoU-konsesjoner. FoU-konsesjoner tildeles – i motsetning til kommersielle laksekonsesjoner – løpende etter søknad. De er gratis, og de er tidsbegrenset. Formålet og kvaliteten på prosjektet vurderes før tildeling, og det stilles gjerne også vilkår om forskningskompetanse og annen fagkompetanse hos søker. Med FoU-konsesjoner legger vi med andre ord godt til rette for forskning. De er ment for forskningsprosjekter – ikke alminnelig, kommersiell drift. Den rene FoU skal i utgangspunktet fortsatt drives gjennom bruk av forskningstillatelser. Som sagt ønsker jeg imidlertid å få løftet løsninger som har vist gode miljømessige resultater, over i alminnelig kommersiell bruk. Det blir da opp til søker å dokumentere hvor god løsningen er. I høringsbrevet gjør vi derfor oppmerksom på at de helt eksperimentelle løsningene – der resultatene i liten grad er dokumentert – nok er mer egnet for en FoU-tillatelse enn en grønn tillatelse. Når det gjelder brudd på vilkår gitt i de grønne tillatelsene, er konsekvensene også av dette beskrevet i høringsbrevet. Brudd på vilkår kan medføre reaksjoner og sanksjoner. Det kan være pålegg, tvangsmulkt, overtredelsesgebyr eller straff. Tilbaketrekking av tillatelse er et inngripende tiltak og bør benyttes med varsomhet. Det kan likevel være aktuelt dersom oppdretter ikke makter å oppfylle vilkårene til tross for gjentatte pålegg. 35 av de 45 nye konsesjonene krever innløsning av en gjeldende konsesjon. Det vil si at det blir to konsesjoner med grønne vilkår mot innlevering av én eksisterende konsesjon. Representanten Nesvik har stilt spørsmål om hva som skjer med den tillatelsen som oppdretter veksler inn hvis vilkårene ikke overholdes. I høringsbrevet sier vi at dersom en ny grønn tillatelse blir trukket tilbake, vil den tillatelsen som ble vekslet inn, bli tilbakeført til en ordinær tillatelse.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Det er jo faren ved at man jobber så mye med en sak og synes man kan den så godt, at en da ikke er forvirret. Da er min utfordring faktisk å forklare hvordan ting henger sammen. Når man sender ting på høring, er det nettopp for å få tilbakemeldinger. Vi gjør det ikke bare for å få tiden til å gå. Det er jo nettopp for å få tilbakemeldinger, for å få spørsmål og da eventuelt korrigere kursen hvis det er behov for det, og ikke minst oppklare eventuelle spørsmål som måtte finnes. Det kan det godt hende at det er eksempler på i dette tilfellet, men det vi må huske på, er at det er to grader av grønnhet her. Det er de ti mørkegrønne – som helt opplagt stiller vesentlig strengere krav. Det er også bakgrunnen for at det er satt en fastpris på dem. Den som søker om en slik tillatelse, skal vite hva som må legges inn av kostnader. Når det gjelder innvekslingen, skjønner jeg ikke at det skal være så komplisert. For det er jo slik at hvis du bryter og ikke greier å komme i mål, så opprettholder du uansett eierskapet til den ene du har. Den ryker jo ikke.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Det er nok fare for at det trengs mer enn 1 minutt til å gå inn i alle detaljene her, men jeg håper vi får rikelig anledning til å gå igjennom det på et senere tidspunkt. Uansett er det slik at det i Troms og Finnmark er et særdeles lite lusproblem. Derfor er det vi har tillatt å utlyse ordinær grønn vekst i de områdene – på bakgrunn av råd fra forvaltningen på det området. Når det gjelder de ti, er det kompliserende å blande geografi inn i dem i tilknytning til de andre 35. Vi skal jo ha en likebehandling av det vi kan kalle de ordinære grønne, og vi har en likebehandling knyttet til de ordinære ti, uavhengig av geografi. Så der er jo kravene de samme. Skal du ha en mørkegrønn i nord, er det de samme kravene om du søker til den i Finnmark, eller om du søker til den i Hordaland. Så der spiller ikke geografien inn. Det er først når du blander de to. Det bør jo være lettere å argumentere for mindre lus i Finnmark enn i Trøndelag, all den tid det ikke er lus av betydning i Finnmark.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Konklusjonen er at vi trenger mer enn 1 minutt.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
«I en kronikk i Dagens Næringsliv 4. mars 2013 skriver statsråden: «Å skaffe mer midler til norsk samferdsel er én ting. En like stor utfordring er det å bruke dem slik at vi får mest mulig vei og bane for pengene.» Statsråden peker altså på to hovedutfordringer i arbeidet med å skaffe Norge et vei- og jernbanenett som er på høyde med det sammenlignbare land som Sverige, Sveits og Østerrike har. Hva er statsrådens nye hovedgrep for å skaffe henholdsvis mer penger og bedre bruk av pengene for å gi Norge et virkelig samferdselsløft?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Det vil vi helt sikkert få rikelig anledning til. Jeg tror vi kan slå fast at vi to er enige om at det må mer penger til. Pengene har vi jo – Norge er rikt på olje, men fattig på vei. Den rød-grønne regjeringen har ikke klart å koble oljerikdom oppsamlet i utlandet med et stort behov for investeringer i eget land innenfor vei og jernbane. Det er nettopp investeringer i norsk infrastruktur som kan gi høy samfunnsmessig og samfunnsøkonomisk avkastning og legge grunnlag for verdiskapingen i årene som kommer. Vil statsråden ta i bruk infrastrukturfond, slik Fremskrittspartiet lenge har anbefalt, et infrastrukturfond der avkastning fra deler av oljeformuen brukes til å betale for nye veier og ny jernbane i Norge? Det vil faktisk være i tråd med handlingsregelen slik den er i dag, men fremfor alt vil det være god og ansvarlig pengebruk å bruke mer oljepenger til vei og bane i Norge.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Regjeringen bruker mer oljepenger og oljepenger utenfor statsbudsjettet når det passer slik, bl.a. til egenkapital til store statsforetak. Men viktigere enn å svare på det er å ta opp spørsmålet om bruk av prosjektfinansiering. Statsrådens forgjengere, Navarsete og Meltveit Kleppa, har tenkt gode tanker høyt om prosjektfinansiering, men er begge raskt og kontant blitt stoppet av både finansministeren og statsministeren. Det har blitt med tankene. Prosjektfinansiering betyr at store vei- og baneprosjekt får avklart forutsigbar og langsiktig finansiering sammen med vedtak om bygging. Vi kan altså bygge større, vi kan bygge sammenhengende, vi kan bygge prosjekter som er så store at internasjonale aktører blir mer interessert i å bygge i Norge. Alt dette gir mer effektiv bruk av pengene. Spørsmålet er da, ikke minst på bakgrunn av siste dagers debatt, om regjeringen vil bruke prosjektfinansiering på ferjefri E39 og på intercityutbyggingen på Østlandet, de to største samferdselsprosjektene i nyere tid.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-13:
I min kronikk, som representanten Sortevik viser til – og også i den debatten vi hadde i denne salen forrige onsdag – var det et poeng å få fram at vi her i Norge fortsatt trenger å forbedre oss på områder som prosjektering, mer sammenhengende utbygginger og effektivisering. Sjøl om mye har skjedd de siste årene, tror jeg fortsatt vi må se på om vi kan bli enda bedre, og jeg er overbevist om at det er et potensial for det. Representanten Sortevik påpeker i sitt spørsmål at det er to hovedgrep som må til for å skaffe dette landet et godt og moderne transportsystem: mer midler og mer effektiv bruk av midlene. Etter mitt syn er det ingen motsetning mellom de to. Denne regjeringen mener at dersom vi skal få et moderne transportsystem, må vi være villige til å betale for det. Det kommer vi ikke unna. Det er ikke mulig bare å organisere og effektivisere oss til bredere veger og en mer punktlig jernbane, det må også penger og harde prioriteringer til. Og som de fleste kjenner til, har denne regjeringen gjort svært mye når det gjelder bevilgninger til samferdsel de siste årene. Det store samferdselsløftet – som representanten Sortevik viser til – pågår jo faktisk akkurat her og nå. Og fra regjeringens side har vi tenkt å løfte enda mer. Dette løftet kommer til å gi solide resultater. Men det gir oss også noen utfordringer. For å få til dette løftet trenger vi flere kompetente folk, vi trenger et godt fungerende anleggsmarked og flere anleggsmaskiner, og vi trenger også flere utenlandske entreprenører inn i det norske anleggsmarkedet. Det skaffes ikke over natten. Det er derfor vi ser på hvordan vi kan få flere utenlandske entreprenører til Norge, hvordan vi kan få nok folk med nødvendig kompetanse, og hvordan vi kan planlegge bedre og raskere enn i dag, bare for å nevne noen av eksemplene. For å oppsummere: Denne regjeringen vil legge til grunn at det må mer penger til dersom vi skal få et moderne transportsystem. Men det utelukker ikke at vi også må se på hvordan de pengene brukes best mulig. Som nevnt er det ingen motsetning der. Nasjonal transportplan er ikke langt unna. Der kommer regjeringens samlede opplegg og videre plan for transportsystemet vårt, når det gjelder både nivået på de midlene vi planlegger å bruke, og hvordan vi har tenkt å bruke dem. Jeg regner med at vi vil få mange og gode muligheter til å diskutere innholdet i det når regjeringens forslag blir lagt på bordet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-13:
Sjøl om representanten kanskje helt på slutten modererte det litt, er det nok ingen tvil om at regjeringen og Fremskrittspartiet har ulikt syn på hvordan man skal forholde seg til handlingsregelen i norsk økonomi. Fremskrittspartiet ønsker jo å bruke mer oljepenger enn noe annet parti på Stortinget, det er deres måte å løse en del av utfordringene på. Regjeringen har år for år økt bevilgningene til samferdsel over statsbudsjettet, men vi gjør det innenfor handlingsregelen og gjennom de nødvendige og av og til vanskelige prioriteringene som må gjøres for å skaffe nye ressurser til et område. Det kommer regjeringen til å fortsette med. Det betyr at vi mener at innsatsen de siste årene har vært stor og viktig, men det må også mer ressurser til dersom man skal få det moderne transportsystemet vi ønsker når det gjelder både veg og bane. At en skal gjøre det gjennom å bryte handlingsregelen, eller å legge mer oljepenger inn i norsk økonomi, har ikke regjeringen tro på.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-13:
Jeg opplever at i debatten om finansiering av samferdsel er det mange som er på jakt etter nye måter å gjøre det på. Felles for de nye måtene å gjøre det på er at ingen av dem er noen omveg eller noen rask måte å få ekstra penger på. Det er enten det gjelder prosjektfinansiering eller det gjelder OPS. Også prosjektfinansiering må, dersom det skulle bli tatt i bruk, forholde seg til det som er de alminnelige rammene for den økonomiske politikken og innenfor en handlingsregel, slik at det er heller ingen enkel løsning for å skaffe noen ekstra penger i denne sektoren. Jeg mener det er fullt mulig å bygge sammenhengende og raskere basert på årlige bevilgninger, bare bevilgningene er forutsigbare. Det har denne regjeringen i motsetning til tidligere regjeringer faktisk bevist, at vi bevilger de midlene årlig som er nødvendig for å få en rasjonell framdrift i de prosjektene vi har satt i gang.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-13:
Mitt svar på spørsmålet til representanten Dahl er ja. Regjeringen vil åpne for at det kan etableres bypakker også i mellomstore byer dersom det lokalt tas initiativ til det. Det er sjølsagt en forutsetning at trafikantbetaling ligger til grunn for etablering av denne typen bompengepakker. Vi er kjent med at alle de tre byene i Møre og Romsdal har fattet prinsippvedtak om bompengefinansierte bypakker, og at det er et grunnlag for videre arbeid fra byene. Så må sjølsagt det arbeidet som ligger i de bypakkene, kvalitetssikres og også underlegges en konseptvalgutredning. Regjeringen vil følge opp klimaforliket i Nasjonal transportplan når vi legger fram den i Stortinget i april, og da vil vi også legge fram vår politikk for utvikling av miljøvennlig transport i byområdene. Men det er klart at mange av de tiltakene som ligger i de foreslåtte bypakkene fra mørebyene, er viktige tiltak i så måte.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-13:
For at ting ikke skal misforstås her, vil jeg si at det jeg svarer, er: Vi åpner for at det kan etableres den type bypakker som også omfatter mellomstore byer. Det er ikke dermed sagt at vi har tatt stilling til hver enkelt bypakke, for det må foregå i en prosess mellom byene og staten, og det må underlegges en kvalitetssikring som er nødvendig for hver enkelt bypakke før en tar endelig stilling til det. Men det er riktig som representanten påpeker, at når det gjelder Nasjonal transportplan, vil ikke den nødvendigvis inneholde spørsmål knyttet til hver enkelt bypakke, men den vil inneholde en politikk knyttet til miljøvennlig transport i byene som sådan. Der vil det ikke være stengt for at mellomstore byer også kan komme inn under den type ordninger.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-13:
Jeg er nødt til å svare på det spørsmålet på et generelt grunnlag, fordi det er vanskelig for meg å gå inn i spørsmål som er knyttet til hver enkelt bypakke, som foreløpig ikke har kommet til behandling hva gjelder staten. Men jeg må nok si at for det første er det en betingelse for alle bypakker at trafikantbetaling ligger til grunn i arbeidet. Så er det slik at en gjerne vil utnytte potensialet for kollektivtrafikk og kollektivtransport, og der ligger det gode muligheter i alle tre byene. Ålesund er kanskje den byen som er kommet lengst når det gjelder å tilrettelegge for gange og sykkel, og som også har et befolkningsgrunnlag som tilsier at en kan komme veldig langt med hensyn til kollektivsatsing. Men også hos de to andre er det et godt potensial. Så er det slik at fra statens side har det hittil, i bypakkesammenheng, også vært stilt krav om begrensning av veksten i bilbruk – og jeg ser ikke for meg at de kravene kommer til å bli vesentlig lempet på. Men det er klart at det må en gå igjennom, fra sak til sak, når de måtte komme til behandling.
Torgeir Dahl (Høyre), 2013-03-13:
Spørsmålet gjelder bypakker: «De tre mørebyene har i samarbeid med Statens vegvesen og fylket utarbeidet bypakker for mer miljøvennlig transport. I kommunenes vedtak er bompenger og prioriterte prosjekter innarbeidet for redusert privatbilisme. Det er lagt opp til 75 pst. lokal og minimum 20 pst. statlig finansiering. Bypakkene må sees i sammenheng med regjeringens satsing på regionutvikling rundt de mellomstore byene, bl.a. i distrikts- og regionalmeldinga. Vil statsråden åpne for å etablere bypakker i mellomstore byer, som Ålesund, Molde og Kristiansund?»
Torgeir Dahl (Høyre), 2013-03-13:
Det var en meget gledelig avklaring fra statsråden. Det er jo en betydelig politisk belastning å ta et såpass tøft grep som det disse tre mørebyene har gjort, og da er det flott at statsråden, Samferdselsdepartementet og regjeringen legger dette inn i NTP. Mitt oppfølgende spørsmål er: I hvilken grad vil vi da i NTP kunne få et tydelig signal når det gjelder at man åpner opp, ikke nødvendigvis for disse tre byene, men for mellomstore byer? Kan vi forvente at det er tydeliggjort i NTP når den legges frem i april?
Torgeir Dahl (Høyre), 2013-03-13:
Jeg er fortsatt fornøyd med svaret. Det som jeg tror er viktig å se, er at virkemiddelbruken i disse bypakkene, som opprinnelig var tiltenkt kun storbyer, nok må tilpasses de utfordringene som mellomstore byer står overfor. Situasjonen er den at det må være en balanse mellom pisk og stimulans. I disse tre byene har man lagt betydelig vekt på å tilrettelegge for gang- og sykkelveier og å øke kollektivtransport. Men med den innpendlingen man har til byene, vil det nok også være en erkjennelse av at privatbilisme fortsatt vil være et viktig tiltak for å øke attraktiviteten til bysentrum. Så jeg håper at man da legger til grunn en litt annen virkemiddelbruk enn det man har lagt til grunn i storbyene.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Uten å ha ambisjon om å tilføre abortdebatten noe nytt synes jeg det er verdt bare å gjøre oppmerksom på følgende: Når det gjelder omtale av retten til liv, er det bare Kristelig Folkeparti som i sitt eget forslag bruker uttrykket «unnfangelse». Det Inge Lønnings utvalg mener, er hele utvalgets oppfatning. De bruker begrepet «iboende Ret til Liv». Jeg understreker at det er enstemmighet i utvalget. Også Arbeiderpartiet har hatt folk i utvalget. Det er min kommentar til det. La det ligge. Så en liten kommentar til debatten mellom Martin Kolberg og Christian Tybring-Gjedde. Jeg hørte innlegget fra begge to, og jeg må si at jeg for en gangs skyld ikke reagerte på noe av det Martin Kolberg sa. Jeg synes han ga uttrykk for det som også er mitt syn, at de grunnlovsbestemmelser som er fremmet av utvalget, er samfunnsverdier som alle partier har stått bak. Han brukte selv uttrykket «sosialdemokratiet har vært med på å bygge» – jeg gjentar, «vært med på å bygge». Det er for en gangs skyld en erkjennelse av at mange partier har vært med på å bygge disse verdier. Høyre, mitt parti, har vært med på det i den tid partiet har eksistert – og det er for den saks skyld lenger enn Arbeiderpartiet. Det er delte oppfatninger om hvordan man på ulike tidspunkter har deltatt i dette, men at det er felles verdier, både rettighetsverdier og velferdsverdier, som jeg tror kan dekke hele det norske samfunn, er det ingen tvil om. Det er et enstemmig utvalg som også står bak definisjonen av verdier. Fremskrittspartiets Carl I. Hagen, som er medlem av utvalget, har ikke dissentert på at dette er verdier, men på at noen av dem skal inn i Grunnloven. Det kan man gjerne diskutere. Dette som definisjon av verdier står altså Carl I. Hagen bak, og la meg si det slik: Han har vel vanligvis selv vært Fremskrittspartiet i en lang periode. Så har jeg bare lyst til å gjøre oppmerksom på når det gjelder hva Tybring-Gjedde sa: Enhver må få lov til å stille spørsmål og gi uttrykk for den forvirring som hersker i ens eget hode, det skal jeg ikke angripe. Men når man synes at retten til arbeid er noe vi skal diskutere og så sette inn i Grunnloven, kan man ikke ha lest Grunnloven særlig nøye. Det står faktisk i dagens grunnlov. Retten til miljø – et velferdsgode, for å kalle det det – er en samfunnsverdi som er definert og satt inn i Grunnloven. Det er kanskje verdt å kikke litt på den eksisterende grunnlov før man skal forandre den, eller før man går til angrep på dem som vil forandre den. For øvrig er det å bli nevnt ved navns nevnelse – som stortingsrepresentant – fra Stortingets talerstol vanligvis ikke å regne som et personangrep, det vil jeg gjerne ha sagt. Ved mange anledninger i debatter heretter kommer jeg til å nevne enkeltrepresentanter, ikke minst herr Kolberg, men det er ikke en innvarsling av et personangrep. Det er heller en ære å bli nevnt, vil jeg si.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Nei. Jeg mener at prinsippene Stortinget har fastlagt for eierskapsutøvelse, krever at det er en parallell prosess mellom selskapet og staten, og at det er en åpenhet om dette som sikrer at alle styremedlemmene, på vegne av alle grupper i selskapet, behandles likt. Dette er særlig viktig i selskaper som er børsnotert, og hvor hensynet til mindretallsaksjonærer er viktig.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Som vanlig må en slik konstatering stå for Martin Kolbergs egen regning. Det er gjerne en egen verden som skapes. Selvfølgelig vil ingen representanter for selskapet sitte i en åpen høring og si at selskapets rykte er svekket, og verdien av selskapet er redusert. Dette er profesjonelle folk. Sier de noe sånt, påfører de staten millioner, for ikke å si milliarder, av kroner i tap. Det vil ingen ansvarlige styremedlemmer si, slik jeg kjenner dem. Det som ble sagt, var at prosessen var uvanlig. Det ble sagt direkte fra Korssjøen. De er ikke vant til at det kommer slike innspill på overtid, og det fører til at de ulike styremedlemmene behandles ulikt. Det er i alle fall et faktum i tilfellet Telenor, der ikke den først foreslåtte, men den som ble foreslått i andre runde ble innvalgt etter en atskillig kortere utvelgelsesprosess enn den som gjaldt for de øvrige medlemmer. En valgkomité sitter og har 23 møter, og så kommer en utnevnelse uten å ha vært med i diskusjonen i det hele tatt. Det må kunne sies å være en særbehandling.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Nei, det er ikke min hensikt, det har jeg ikke sagt, og det er ikke min mening. Jeg har ikke uttalt meg om å like eller ikke like representanter, verken Bakke eller den først foreslåtte, ikke innvalgte, som til slutt ble medlem av bedriftsforsamlingen. Jeg mener at staten skal ha makt til å foreslå. Men staten må følge visse spilleregler. Det er det en rekke styreproffer nå har uttalt seg i avisene om. Mitt poeng er, for å sitere Svarva igjen: «Mitt poeng er at vi må ha riktig kompetanse og sammensetning av styrene» Eller følgende: «Svarva er opptatt av at vi skal ha gode kjøreregler for hva som er god selskapsledelse og virksomhetsstyring, og at disse skal følges, for eksempel når nye styremedlemmer skal velges.» – Altså kjøreregler. Makt kan man ha, og makta rår. Det var i alle fall et omtrentlig sitat fra Einar Førde, som jeg synes er et godt sitat. Det treffer ofte. Men visse kjøreregler må man ha. Jeg synes også, hvis jeg får legge til det, at det som skjedde etter at innstillingen var avgitt, Martin Kolbergs uttalelser, trusler mot styremedlemmene, er et eksempel på et brudd på politiske kjøreregler.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Jo, dette må nok Martin Kolberg akseptere – akseptere at Stortingets opposisjon utøver sin kontrollrolle ved å gå inn for å se hvordan enkelte statsråder utøver eierskapspolitikken, slik den er fastlagt av Stortinget – etter forslag fra regjeringen, men av Stortinget. Det må representanten Kolberg akseptere som en del av kontrollrollen. Å si at vi har andre hensikter eller at det er et spill, er billig politisk polemikk. Det benytter Kolberg seg av i alle saker hvor han er uenig med komiteen – da er det politisk spill. Det har jeg lært meg å leve med, men det hindrer ikke at kontrollrollen må utøves ved at vi utøver kontroll i konkrete enkeltsaker, som i denne saken.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Nei, Stortinget har ingen kontrolloppgave overfor utøvelse av eierskap innen private bedrifter. Det håper jeg også at representanten Lundteigen er glad for. Hvis ikke ville det jo gått betydelig ut over de bestemmelser om eiendomsrett som Senterpartiet og Høyre tradisjonelt har vært ganske enige om. Men aksjeloven setter en del betingelser og kjøreregler for opptreden. Det skal utpekes et styre som skal representere alle aksjonærer i et selskap. Der staten er med på å utnevne, er det viktig at staten har innflytelse på valg av styremedlemmene. Det skulle bare mangle. Men de skal representere alle aksjonærer, og det er visse bestemmelser i loven som også hensyntar mindretallsaksjonærer – altså de som eier nesten 50 pst., men ikke fullt. Det er regler som også staten må respektere, og det er også en del av vår kontrolloppgave at staten opptrer på en måte overfor mindretallets aksjonærer som gjør at man ikke skader selskapets verdier.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Jeg må si at det vet jeg ikke, for jeg har aldri sittet i en posisjon hvor jeg har vært i kontrollkomité for et privat selskap av noen betydning. Så det kan jeg ikke svare representanten Lundteigen på. Men jeg minner altså om at vi befinner oss i landets nasjonalforsamling som ikke har slike oppgaver overfor private selskaper. Det at man skal representere alle i et selskap, er faktisk det viktigste ved kjørereglene som Stortinget har fastsatt ved tidligere anledninger. Og jeg gjentar som svar på spørsmål som har vært stilt tidligere, at jeg mener at opptredenen i disse konkrete sakene ikke er i tråd med de eierskapsprinsipper som er fastsatt. Det er altså derfor et flertall i komiteen, men trolig et mindretall i Stortinget, ber om at man gjennomgår sin prosess ved utnevnelser av styrer på nytt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Jeg er litt i tvil om hvor representanten Lundteigen vil. Vil han at Stortinget skal inn å utøve eierskapskontroll i private selskaper der staten ikke er med? Da er det jo i så fall et relevant spørsmål, men det har jeg aldri oppfattet som Senterpartiets politikk. Men jeg er jo kjent med at Lundteigen alltid – eller i hvert fall svært ofte – har egne oppfatninger. Jeg kan vanskelig svare på hva jeg ville ha gjort i en hypotetisk situasjon hvor jeg var satt til å kontrollere andre eiere enn staten, men det er faktisk min oppgave å kontrollere statens utøvelse av eierskapspolitikken som medlem av Stortinget. Det er det rollen er begrenset til. Jeg ser ikke bort fra at det finnes private eiere som har opptrådt både dumt, uklokt, klønete og uprofesjonelt. Det ser jeg ikke bort fra, men det er det ikke min oppgave å kontrollere som medlem av den norske nasjonalforsamling.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Nei, det er ikke det som kritiseres. Igjen skaper Lundteigen – jeg er ganske vant til det – sin egen virkelighet. Vi kritiserer ikke utøvelse av styringsretten, men måten det er gjort på: mangel på å følge spilleregler fastsatt av Stortinget og mangel på respekt for mindretallsaksjonærer. Det er jo også det som har ført til at noe så uvanlig skjer som at kjente, fremtredende – tidligere og nåværende – styremedlemmer og ledere i styrer der staten eier, går ut så åpent og kritiserer eierskapsutøvelsen og gir det som er komitéflertallet ganske uforbeholden støtte i den kritikk vi har rettet mot mangel på profesjonalitet, mangel på parallellitet og mangel på å følge spillereglene for styreutnevnelser der staten er medeier.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Representanten Martin Kolberg har en egen, pompøs måte å fremstille ting på. Det får være opp til ham. Men jeg ber om at han avkler begrepene litt, for kritikk mot regjeringen er faktisk ikke uvanlig. Det er en vanlig del av et demokrati. Men med Martin Kolbergs ord høres det ut som om det er for å ramme Arbeiderpartiet – som om det skulle være en statsfornærmelse mot sitt eget, opphøyde parti. Et regjeringsparti og en statsråd utgått av Arbeiderpartiet må, som andre partier, tåle kritikk. Så sier Martin Kolberg at han aksepterer Stortingets kontrolloppgave, men bare når det er viktig saker – når sakene er viktige nok. Hvem skal kontrollere det, da? Jo, regjeringspartiet! Det er bare når regjeringspartiet sier det er viktig nok, at det er verdig å kontrollere. Den typen retorikk er i realiteten en trussel mot Stortingets selvstendighet, og jeg tror kanskje man gjør klokt i å legge til side en viss pompøsitet når man representerer regjeringen. Det er tider og dager for pompøsitet – både 1. og 17. mai – men akkurat i en kritikk mot Stortingets kontrolloppgaver hører det ikke hjemme.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Det å beskylde opposisjonslederen Erna Solberg for å be om at alle kort legges på bordet, er vel kanskje litt unødvendig. Jeg trodde faktisk det var Stortingets kontrolloppgave å be statsråden legge kortene på bordet og gå gjennom en kontrollhøring. Nei, det er en grunn til at jeg faktisk må snakke om noe annet enn det saken gjelder, og det er at mesteparten av Martin Kolbergs innlegg ikke dreide seg om kontrollhøring om saken. Han ga uttrykk for at følgende hadde sagt følgende: Han siterte først Erna Solberg, så Siv Jensen, og så bruker han uttrykket at det er påstått at det her i denne saken har vært korrupsjon eller korrupsjonsliknende forhold. Det er uttrykk som Erna Solberg aldri har brukt i denne saken. Men han presterer allikevel på direkte fjernsyn å gjenta det, og tillegger altså en partileder for opposisjonen uttalelser hun aldri har kommet med. Jeg ber han igjen bekrefte at den form for sitat er halvveis juks, fordi det aldri har vært sagt av representanten Solberg.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Når Martin Kolberg fortsetter å hevde at saken handler om noe annet enn det som står i innstillingen, da er det mulig å angripe komiteen. Men det er et svært tynt grunnlag. Jeg er faktisk helt enig med Martin Kolberg i at debatten om statlig eierskap, altså om staten skal eie og eventuelt hvor mye, ikke hører hjemme i kontrollkomiteen. Det er heller ikke det vi har undersøkt, og det står heller ikke et ord om det i innstillingen. Derimot har representantene for regjeringspartiene litt overraskende reist en svak kritikk – eller formaning – for lønnsnivået i statlige selskaper mot statsråden. Det var ikke en del av det som var overskriften da kontrollarbeidet startet, men allikevel har det vært reist og tatt inn i innstillingen. Nei, man kan angripe komiteen for mye, men det å angripe den for noe den ikke har kontrollert, altså statlig eierskap, er kanskje litt på siden.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Jeg skal ikke trette salen med igjen å argumentere for innstillingen. Statsråden har tidligere talt, ord for annet gjennom Martin Kolberg, og statsråden står nå og gjentar det Martin Kolberg har sagt, så det behøver jeg ikke argumentere mer med. Jeg vil bare si veldig kort at det jeg er sitert på i pressen – kompispreg og meget alvorlig – om denne saken, står jeg fast ved og kan gjerne gjenta i denne salen på ethvert tidspunkt som statsråden måtte ønske. Men det jeg vil spørre statsråden om, er: På bakgrunn av hans opptreden overfor tidligere styreleder i Telenor, Norvik, som under høringen karakteriserte statsrådens opptreden som et klart brudd på statens eierskapsprinsipper, vil jeg spørre om statsråden er enig med Martin Kolberg i at de styremedlemmer som skrev en artikkel i Aftenposten, nå bør tenke igjennom om de «på en god måte kan representere staten» fordi «de sier noe annet i sin kronikk enn det stortingsflertallet mener»? Er statsråden enig med Martin Kolberg?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Det står ingenting å lese i disse artiklene om at valgkomiteen skal overkjøres av departementet. Men det som har vært fremhevet, er at departementet kan kjøre et parallelt opplegg med valgkomiteene med sikte på å fremme sine kandidater, som vanlig er, gjennom statens medlem i valg- eller nominasjonskomiteene. Statsråden bruker uttrykk i sitt innlegg og nå i replikkordskiftet som gir inntrykk av at det er i strid med demokratiet om man skulle kjøre parallelt – altså en parallell prosess, gjerne med kvalitetssikring, gjerne med bruk av internasjonale konsulenter, osv. Er det umulig for staten faktisk å gjøre annet enn å snuble i denne prosessen? Kan man ikke kjøre parallelt, og er ikke det også forenlig med demokratiet?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Da vil jeg bare konstatere at hvis det statsråden nå sier, er det vanlige, har iallfall kontrollkomiteen lyktes med å finne frem til to eksempler, i to konkrete selskaper, på at det ikke har skjedd slik. Det kom for sent, og det kom etter at nominasjons- eller valgkomiteen de facto – ikke formelt, men de facto – hadde avsluttet sitt arbeid. Ved utpekingen av f.eks. Hallvard Bakke hadde nominasjonskomiteen altså hatt møter i over åtte måneder – 23 møter – for å finne kandidater. Etter at den prosessen var avsluttet, spilte departementet inn – som siste ord i sin debatt – navnet Hallvard Bakke, som ikke ble utsatt for prøving i nominasjonskomiteen, men et halvannen times intervju. Det er noe annet enn den prøvingen som valgkomiteen har beskrevet ganske nøye i høringen i Stortinget.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-03-18:
Det fremgår av at alle de andre kandidatene var et sluttresultat etter en prosess av 23 møter. Altså, i det mulige 24. møtet – som ikke ble holdt, men etter at det 23. møtet ble holdt og nominasjonskomiteen var enig om sitt utvalg – kom innspillet fra Hallvard Bakke, som ikke var statsrådens primære. Det fremgår jo at det var mer en trøndersk arbeiderpartimann. Men etter at det ble avslått, kom altså innspillet om at da måtte de iallfall ta Hallvard Bakke. Den som da kan påstå noe annet etter denne beskrivelsen av prosessen, som er godt gjengitt fra høringen – alt som ble sagt i høringen, står altså trykket i dokumentet – må befinne seg på en annen planet. Han kom på overtid, og han kom inn bakveien.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Det er min oppriktige mening at dette har vært en veldig god debatt. Stortinget har vist seg fra en veldig god side, og det er en samstemmighet om Grunnlovens betydning i den norske samfunn – slik jeg hører det. Så var selvfølgelig representanten Tybring-Gjedde oppe og sa at jeg hadde framstått med «tåketale», og at jeg ikke burde gjøre det fra Stortingets talerstol. Jeg forsto – og det mener jeg også oppriktig, det er i og for seg ikke ment som noe negativt – ikke hva han mente. Jeg forsto at han ikke likte det jeg hadde sagt – det forsto jeg. Det jeg sa, var at de verdiene som også Arbeiderpartiet har vært med på å bygge i det norske samfunn, var det viktig at vi nå vurderte å ta inn i Grunnloven. Det var det jeg sa, og det var dette representanten Tybring-Gjedde – på vegne av seg selv, formoder jeg – mente var tåkeprat. Man skulle ikke påberope seg dette, og det var uklart hva jeg mente med «de norske verdiene». Jeg tror Tybring-Gjedde er ganske alene om å ha en oppfatning om hva som er uklart med de norske verdiene, og da inkluderer jeg faktisk ikke Fremskrittspartiet som politisk parti, for dette handler om de helt grunnleggende tingene. Det handler om rettferdigheten, likeverdet, friheten, rettssikkerheten, religionsfriheten og retten til arbeid – som eksempler på konkrete verdier. Grunnen til at jeg tok ordet på nytt, var for å få sagt at jeg syntes jeg hørte noe som jeg reagerte veldig på i Tybring-Gjeddes innlegg – innholdet i det at han mener at politikken skal ha en grense. Han relaterte det til Grunnlovens status i det norske samfunnet. Det vil jeg advare veldig sterkt imot – hvis det skulle være en oppfatning Fremskrittspartiet har, jeg tror faktisk ikke det er det, men det var det han sa – fordi jeg mener at politikken, slik som også representanten Lundteigen klokt sa i sitt innlegg, må stå over alt. Det er demokratiets forståelse. Det er kjernen i demokratiet. Politikkens plass må ha så stor autoritet at den også gjenspeiles i Grunnloven. Det er det vi diskuterer her. Det jeg hørte representanten Tybring-Gjedde sa – og jeg tror ikke jeg overtolker dette – sto i motstrid til det representanten Anundsen sa. Jeg inviterer ikke til noen stor debatt mot slutten av denne debatten – det gjør man normalt ikke i Stortinget – men jeg ville holde dette andreinnlegget for å markere meg mot det representanten Tybring-Gjedde sa. Det kan ikke være en oppfatning av hva som er Grunnlovens posisjon. Grunnloven er et juridisk dokument, men den er også et politisk dokument. Det var det siste jeg hørte Tybring-Gjedde ikke sluttet seg til, i alle fall hvis den skulle inneholde det han kalte for «tåkete» verdier, som de norske, framført fra Stortingets talerstol. Jeg tror Tybring-Gjedde er ganske alene om den oppfatningen.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Tre ting, kort. Selvsagt er ikke dette et personangrep på representanten Tybring-Gjedde. Jeg hørte hva han sa og respekterte det. Derfor tok jeg ordet – og hadde en annen oppfatning. Det andre jeg vil si, er at selvfølgelig er norske verdier også europeiske verdier – og andre lands verdier. De er universelle, men de er også norske. Når vi diskuterer det vi diskuterer nå, diskuterer vi utformingen av den norske grunnloven for framtiden. Da er det helt relevant å snakke om de norske verdier. Det er helt riktig som det nettopp ble sagt: Jeg sa at norsk sosialdemokrati også hadde vært med på å bygge disse verdiene. Jeg vil til slutt si at når jeg hører Tybring-Gjedde, ser vi behovet for å få en grunnlov som får de formuleringene som vi har her. Det er veldig viktig at vi har en grunnlov som sikrer disse verdiene på en god måte.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Det kan ikke herske noen tvil om at bakgrunnen for at denne saken i det hele tatt kom opp, var påstander fra høyrepartiene om at statsråd Giske hadde brutt Stortingets regler for eierskapsutøvelse. Nå hører jeg at saksordføreren sier at så ikke er tilfellet. Det er ikke det vi har behandlet, sier han, og vi har heller ikke behandlet partiutnevnelser. Jeg skal komme tilbake til det. Men når han sier dette, vil jeg stille representanten Foss det konkrete spørsmålet: Betyr dette innlegget som han nettopp nå holdt i Stortinget, at han frafaller påstanden om at statsråden har brutt reglene for eierskapsutøvelse?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Jeg skal i mitt innlegg senere begrunne den problemstilling jeg nå reiser i replikkordskiftet. Det var ingen av representantene fra valgkomiteene som var innkalt til Stortinget, som mente at de var utsatt for press eller som synes det var merkelig at staten hadde forslag til kandidater. De hadde en merknad om tidspunkt ved noen anledninger, men flere av dem sa også at det var vanlig at sånt skjedde, at det var håndtert riktig, og at dette ikke hadde gått ut over selskapenes autoritet, rykte eller verdi på konkrete spørsmål. Altså: Det er ikke noe grunnlag for å påstå at dette er i strid med Stortingets retningslinjer og Stortingets vedtak. Derfor kan vi konstatere at den delen av påstanden fra opposisjonen er falt til jorden.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Det som representanten Foss nå sier, gir en veldig tydelig dokumentasjon på hvilke politiske hensikter han har med denne saken. Han brukte uttrykket «makta rår». Han mener med andre ord at staten skal sitte stille og bare akseptere alt som kommer, selv om man har alternative meninger om en styresammensetning. Da er det makta som rår, mens alle andre som blir foreslått – som vi ikke har diskutert, naturlig nok – fra den private siden, ikke blir kommentert. Når den samme statsråden utnevner f.eks. tidligere Høyre-statsråd Børge Brende til styreformann i Mesta og medlem av Statoils styre, hører vi ikke en lyd fra opposisjonen i denne salen om statsrådens håndtering av utnevnelser. Det er når navn de ikke liker kommer på tale, at de reagerer. Det er det som er det partipolitiske.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Jeg respekterer presidentens rett til å styre dette, selvsagt. Jeg vil si at det som vi hørte før denne saken kom til behandling, var påstander om at her var det kameraderi. Høyres parlamentariske leder sa: Dette er rystende. Komiteens flertall sendte et brev til statsråden hvor de ba ham om å redegjøre for én kandidat, ba om svar på det. Det viser det partipolitiske spillet, og her er det et spill. Det er det vi har reagert så sterkt på. Vi aksepterer ikke at opposisjonen på et slikt grunnlag går inn i en slik sak. Nå hører vi hvordan saksordføreren forsøker å prate seg bort fra dette, men det er dette saken har handlet om, og jeg skal komme tilbake til det i mitt innlegg.