trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-06-15:
Det har utviklet seg en interessant diskusjon om handlingsregelen. Så langt jeg har lest Fremskrittspartiets innstilling og hørt finanspolitisk talsmann i dag, er den viktigste konkrete endringen i handlingsregelen fra Fremskrittspartiet at de omgjør Statens vegvesen og Jernbaneverket til et statlig aksjeselskap etter modell av Avinor. Det er en prinsipiell stor endring som har en rekke utfordringer i tillegg til det rent budsjettmessige. For det første reduserer det den folkevalgte styringen kraftig i forhold til det vi har i dag. Det vil bli en mindre mulighet for Stortinget til å bruke hele landet ut fra den prioritering som folkevalgte organer har etter dagens system, og selvsagt vil det innebære at Jernbaneverket og Vegvesenet, som statlige aksjeselskap, vil kunne låne opp selskapet og dermed skyve utgiftene på disse områdene foran seg. Totalt sett er dette en dårlig løsning, fordi det som går på jernbane og statlige veier, er avgjørende for hvordan Norge blir seende ut. Derfor er det avgjørende viktig at det er innenfor den politiske styring som vi har i dag. Men i forhold til handlingsregelen vil selvsagt det å ta ut de to sentrale samfunnsområdene redusere statens kostnader over statsbudsjettet, og dermed vil det bli plass til mer penger innenfor handlingsregelen. Jeg har en nøktern analyse av hvorfor Høyre i dag sitter stille og ikke sier noe om dette, og den går ut på at Høyre er enig med Fremskrittspartiet i dette spørsmålet – men ønsker ikke å flagge sitt standpunkt nå. Når Fremskrittspartiet sier at med det de gjør, kan en opprettholde en handlingsregel, men en forandrer innholdet slik at en reelt er inne i en helt ny situasjon. Dette er et sentralt spørsmål å få avklart videre i diskusjonen.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-06-15:
Finansiering av infrastruktur er et viktig tema. Det er helt korrekt at Senterpartiet diskuterer grundig alternative måter å finansiere dette på som ivaretar den totale samfunnsøkonomien. Når jeg ba om ordet, var det fordi det er sterkt å erfare at Høyres finanspolitiske talsmann, Jan Tore Sanner, som er svært talefør og svært engasjert, etter gjentatte utfordringer ikke ønsker å klargjøre Høyres standpunkt i denne saken. Det tyder på at det er ting som ligger under, som vi kan vente med glede på – antakelig. Jeg vil påstå at det er naturlig å tro at Høyre vil lande på samme standpunkt som det Fremskrittspartiet har, det kjenner vi fra andre politiske områder. Det er sterkt at man ikke kan få en klargjøring ved avslutning av debatten.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-06-15:
Svaret på det spørsmålet er nei. De forslagene Høyre fremmer, handler først og fremst om å trygge jobber i private bedrifter. Det største skattekuttet, som det her vises til, handler om å starte nedtrappingen av den særnorske skatten på norske arbeidsplasser. Jeg er litt forundret over at Arbeiderpartiet fortsatt ser på formuesskatten som en skatt på rikdom, når den i realiteten er en skatt på norske arbeidsplasser. Jeg er helt overbevist om at når representanten reiser rundt og besøker private bedrifter, norske jobber, i sitt eget fylke, vil hun høre at formuesskatten er et betydelig problem for disse arbeidsplassene. Det andre store skattekuttet Høyre foreslår, handler om å redusere skatten på de lave og vanlige lønnsinntektene. Det er den andre viktige prioriteringen vår, ved at vi øker minstefradraget, ikke i revidert nasjonalbudsjett, men i de ordinære budsjettene. Det skal være mulig å leve av egen inntekt, og det skal lønne seg å jobbe.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-06-15:
La meg si det på den måten, at det er veldig sjelden jeg møter bedrifter som etterlyser mer penger til fylkeskommunale regionale utviklingsmidler, for det er dette vi snakker om. Høyre satser mer på Innovasjon Norge, mer på såkornfondordninger og andre virkemidler rettet direkte mot næringslivet. Men vi ser ikke noe behov for at man må gå via fylkeskommunen for å støtte opp under norsk næringsliv. Derimot bruker vi alle disse pengene på å satse mer på veier, slik at varene kan komme raskere frem, og folk kan komme trygt hjem. Jeg har også lyst til å vise til at det ikke er riktig at Høyre reduserer denne typen virkemidler overfor Nord-Norge. Tvert imot setter vi av en egen pott til Nord-Norge for å fremme kompetanseutvikling, slik at man kan få større glede av ringvirkningene fra olje- og gassektoren.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-06-15:
Man skal ikke overraskes over at det var en utfordring. Det pekte de fleste EU-politikere på. Det pekte også norske EU-tilhengere på. Men jeg vil vise til at jeg ikke sa at det bare skyldes at nasjonale politikere har brukt mer enn det de skaper, og lånt mer enn de kan betale tilbake. Jeg sa «bl.a.». Det som er en realitet er at bl.a. Hellas lånte penger med, jeg holdt på å si, Tyskland som kausjonist. Det er klart at det måtte gå galt. Men det er også et nasjonalt ansvar. Det er også nasjonale politikere som har lånt mer penger enn det de kan betale tilbake. Når det gjelder den politisk økonomiske nøkternhet, tror jeg representanten Lundteigen og representanten Sanner har en god del å snakke sammen om. Men jeg vil også peke på at land som ikke var en del av euroen, bl.a. Storbritannia under Blair, var omtrent like langt nede. Men de er i ferd med å jobbe seg ut av krisen med en konservativ, liberal regjering.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-06-15:
Finansministeren sa i sitt innlegg at vi ikke kan basere oss på at vi bare skal øke kostnadene i årene som kommer. Det er jeg enig i. En situasjon der Norge får stadig høyere kostnadsnivå, bidrar til å svekke konkurranseevnen, bidrar til en todeling av norsk økonomi og til at både jobbene og økonomien blir stadig mer oljeavhengig. Men jeg hørte ikke et eneste ord om hva regjeringen har tenkt å gjøre med det, annet enn at man skal ha stø kurs. Det er vel og bra at man holder igjen på oljepengebruken, men det er ikke tilstrekkelig for å motvirke den kostnadsveksten vi har opplevd, for konkurranseevnen er blitt svekket hvert eneste år under rød-grønt styre. Så spørsmålet er: Hva har regjeringen tenkt å gjøre for å få til en omstilling i konkurranseutsatt sektor og dempe kostnadsveksten?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-06-15:
Når man lytter til Helga Pedersen, får man et sterkt inntrykk av at Arbeiderpartiet trener seg på opposisjonsrollen. Arbeiderpartiet fremstår mer og mer som et opposisjonsparti, og som et ganske surt opposisjonsparti. For her handler det først og fremst om å rakke ned på andre og skylde på alle andre. En av de store utfordringene som representanten var innom, er de sosiale forskjellene i skolen. Da får man inntrykk av at når skoleresultatene stiger på PISA, er det Kristin Halvorsens ære, når de sosiale forskjellene i skolen øker, er det Kristin Clemets skyld. Arbeiderpartiet og SV har hatt regjeringsmakt i syv år, og nå er det på tide at man begynner å ta ansvar for de økte sosiale forskjellene i skolen. Det holder ikke bare å snakke om læreren, man må satse på læreren. Det er det som er den reelle utfordringen med Arbeiderpartiet at man prioriterer alt mulig annet enn å satse på læreren f.eks. gjennom etter- og videreutdanning.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-06-15:
Det er alltid spennende å høre på representanten Martin Kolberg. Han har ofte en litt annen innfallsvinkel enn resten av arbeiderpartigruppen. For mens Arbeiderpartiets representanter i tur og orden har gått opp på talerstolen og sagt at de borgerlige partiene snakker Norge ned, så kunne Martin Kolberg slå fast at vi har en tverrpolitisk evne på Stortinget til å glede oss over at mye går bra i Norge. Mens Irene Johansen kunne slå fast at de borgerlige vil føre Norge i en helt annen retning, kunne Martin Kolberg slå fast at de borgerlige partiene spriker i sin kritikk. Det jeg kanskje synes er det mest påfallende i denne revidertdebatten, er at Arbeiderpartiet i økende grad begynner å opptre som et opposisjonsparti – og jeg vil få lov å legge til, et ganske surt opposisjonsparti – hvor den viktigste oppgaven er å kritisere andre og å skremme med andre partier. Så til Martin Kolbergs spørsmål – han har åpenbart latt seg plage av at jeg valgte å gi Fremskrittspartiet ros, fremfor å skjelle Fremskrittspartiet ut når partiet gikk, etter hva jeg oppfatter som, i riktig retning. For første gang var Fremskrittspartiet tydelig på at det er behov for en form for handlingsregel. De ønsker å bruke mindre på drift og mer på investering. Men det betyr jo ikke det samme som at Høyre og Fremskrittspartiet er enige om handlingsregelen – på samme måte som Arbeiderpartiet og Senterpartiet heller ikke er enige om handlingsregelen. Jeg er helt overbevist om at det vil komme utspill fra representanten Per Olaf Lundteigen i sommer om at han ønsker å bruke mer penger på samferdsel – eller fra Senterpartiets leder, som har tatt til orde for noe av det samme som Fremskrittspartiet har gjort. Men det gjør jo ikke at jeg mistenker Arbeiderpartiet for å være på glid. I det spørsmålet har jeg faktisk tillit til at Arbeiderpartiet holder fast ved handlingsregelen. La meg også minne om at Høyre i regjering, sammen med andre borgerlige partier, ryddet opp i norsk økonomi fra 2001 til 2005. Vi styrket bedriftenes konkurranseevne, mens den er blitt svekket hvert eneste år under rød-grønt styre. Ja, vi la et grunnlag for vekst i privat sektor, som gjorde at Dagsavisen over hele førstesiden i 2005 slo fast at Jens Stoltenberg kom til dekket bord. I revidert nasjonalbudsjett foreslår Høyre faktisk å bruke to milliarder oljekroner mindre enn det regjeringen legger opp til. Vi følger opp det som var et av fundamentene i handlingsregelen, nemlig at oljepengene i økende grad skulle gå til å bygge opp under økonomiens vekstevne gjennom investeringene i kunnskap, infrastruktur og vekstfremmende skattelettelser. Der har Martin Kolberg og Arbeiderpartiet sviktet, og det klarte han heller ikke å tilbakevise i sitt innlegg.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Representanten Sanner snakket i sitt innlegg usedvanlig lite om skattekutt, og jeg går ut fra at det ikke er det Høyre snakker mest om i disse dager. Men Høyre foreslo i fjor høst betydelige skattekutt i sitt alternative statsbudsjett. Når vi beregner fordelingseffekten av de forslagene, blir det klart for oss at det absolutt meste kommer de aller rikeste til gode, de som har inntekter på over 3 mill. kr, som f.eks. får ca. 36 000 kr i skattelette i året, mens folk med lave og vanlige inntekter blir avspist med noen få hundrelapper. Dette har vært gjennomgående i alle Høyres alternative budsjetter. Vi kan ikke se at det er gjort noen endringer i revidert som endrer det. Erkjenner representanten Sanner de samlede fordelingseffektene av Høyres skatteopplegg, og at de ville føre til større forskjeller i samfunnet vårt?
Arve Kambe (Høyre), 2012-06-15:
SV har gjennom snart åtte år opprettholdt Høyres skattepolitikk i Bondevik II-regjeringen. Det begynner tydeligvis å bli vanskelig for dem. Til tross for at regnskapstallene viser at Norge tar inn 1 200 mrd. kr i skatter og avgifter – og aldri har tatt inn mer – viste et oppslag i Dagens Næringsliv i går at SV, med statssekretær Roger Schjerva i spissen, jobber med mange forslag for å øke skatter og avgifter i Norge. Det gjelder bl.a. skatt for bankene, skatt for oljeselskapene og skatt for flypassasjerer. En hel haug andre forslag er tydeligvis inne. Jeg vil gjerne stille spørsmålet til SV mens finansministeren hører på: Hvilke skatter og avgifter er det SV har lyst til å påføre det norske folk som de ikke allerede har fått til, etter åtte år i regjering?
Arve Kambe (Høyre), 2012-06-15:
I dag må stat og helseforetak betale 25 pst. moms når de kjøper tjenester av private. Det har medført dyrere statlige tjenester. Dette betyr en konkurransevridning for private som ønsker å legge inn et tilbud. Det må jo stride mot all logikk i offentlig forenkling – også for staten, som denne statsråden har ansvaret for – når man ser at ordningen med nøytral moms for stat- og helseforetak, som Høyre har foreslått, er innført i fylkeskommunene og kommunene, men når det gjelder staten, har regjeringen av en eller annen grunn valgt å stoppe det. Et godt eksempel på dette er helseforetaket som nå bygger et eget vaskeri rett og slett fordi det er dyrere å kjøpe fra private – ikke fordi det blir billigere, men fordi da slipper de 25 pst. moms. For samfunnet som helhet betyr dette sløsing av midler når tjenestene kunne vært gjort annerledes.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-06-15:
Lundteigen adresserer de økonomiske ubalansene i sitt innlegg: Todelingen i norsk økonomi, kostnadsnivået, som har økt dramatisk under denne regjeringen, og forskjellene mellom Innenlands-Norge og det øvrige Norge. Så sier han – så vidt jeg har notert meg – at det krever politisk innsats å gjøre noe med det, og at de rød-grønne med sin bakgrunn har de beste forutsetninger for å gjøre noe med dette. Han sier også at det krever innsats raskt. Hva er det Lundteigen mener kan gjøre noe med dette i det reviderte budsjettet vi ser, når det haster så mye? Jeg ser 100 mill. kr til treforedling, sterkt fragmentert ut til en rekke tiltak, nærmest som et skuebrød til dem som har presset på her. Men hva er det ellers som vil gjøre noe med de betydelige problemene han adresserer i sitt innlegg, på kort sikt?
Svein Flåtten (Høyre), 2012-06-15:
Jeg holdt på å si: Ikke la meg forstyrre!(Munterhet i salen) En av finanskomiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet sa at vi lever i en annen virkelighet enn resten av Europa. Nei, det gjør vi ikke. Det verdiskapende konkurranseutsatte næringslivet som skal skape grunnlaget for velferdssamfunnet, lever i den virkeligheten som resten av Europa og handelspartnerne lever i hver dag. Det beskriver også regjeringspartiene selv i en merknad hvor de sier at hovedutfordringen for norsk økonomi er tosporsøkonomien, det høye kostnadsnivået som nå er 60 pst. høyere enn våre handelspartneres. Mesteparten av økningen er kommet under denne regjeringen. Så er spørsmålet: Hva gjør man med det? (Munterhet i salen) Representanten Torve har reist rundt til 100 av disse eksportbedriftene i hele landet og tatt pulsen på dem. Men det holder ikke å ta pulsen – man må faktisk også foreskrive en eller annen type medisin. Medisinen fra finansministeren har vi ikke hørt noe om her i dag. Han sier at ting må settes inn i en større sammenheng. Ja, men for at det skal bli en større sammenheng, må det også være en mindre sammenheng – nemlig den sammenhengen som gjør at norske bedrifter har konkurransekraft, kan bidra til verdiskapingen og skape de arbeidsplassene som igjen skal skape velferdssamfunnet. Med regjeringspartienes egen problembeskrivelse i merknadene hadde jeg forventet at det ville vært gjennomført betydelige tiltak i revidert til omstilling, men det er lite utenom smuler til treforedlingen gjennom diversifiserte tiltak som man har fått til under press. Fra Høyres side mener vi at man bør forberede seg bedre på fremtiden. Det betyr mer satsing på utdannelse, forskning, utvikling, innovasjon, nye bedrifter og ikke minst stimulanser til eksisterende bedrifter. Det er nemlig der det meste nytt skapes, uansett tiltak ellers. Derfor har vi brukt 1 mrd. kr i vårt alternativ til en omstillingspakke for norsk næringsliv, hvor vi vektlegger næringsrettet forskning, særlig det som kan rettes direkte inn mot bedriftene. Vi vektlegger investeringskapital gjennom økte avskrivninger som går direkte inn på å stimulere bedriftene, og et såkornfond i tillegg til det som foreslås fra regjeringen. Til såkornfondene vil jeg gjerne si at de vi hadde, har vært tomme lenge. Regjeringen har ved flere anledninger sagt at nå skal det komme. Det går utrolig sent, særlig hensett til den situasjonen man selv beskriver i merknadene fra finansfraksjonen.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Etter å ha lese innstillinga til revidert nøye, går det ganske tydeleg fram at Kristeleg Folkeparti langt på veg deler vår forståing både av krisa der ute og av situasjonen i økonomien her heime. Kristeleg Folkeparti understreka – sånn som regjeringspartia – betydninga av å følgja handlingsregelen, og så ligg dei omtrent på same oljepengebruken som regjeringspartia. Kristeleg Folkeparti er òg det partiet som både i budsjettet i haust og no har eit skatteopplegg som ligg ganske nært opp til det regjeringspartia har. Eg har respekt for Kristeleg Folkeparti sine interne prosessar i samband med samarbeidspartane, men når det gjeld den økonomiske politikken og dei overordna økonomiske skiljelinjene, lurer eg litt på kor Kristeleg Folkeparti føler seg mest heime, på høgresida eller på venstresida i norsk politikk.
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Her var det en god del direkte og indirekte kritikk av regjeringen. Derfor vil jeg gjerne høre hvilke positive ting Venstre har å si om regjeringens økonomiske politikk i sin alminnelighet og revidert nasjonalbudsjett spesielt. Venstre er jo et parti som har lange tradisjoner som et sentrumsparti som kan samarbeide mot begge sider. Venstre er – tilsynelatende i hvert fall – langt på vei enig i hovedlinjene i den økonomiske politikken. I hvert fall legger Venstre seg på omtrent den samme oljepengebruken som regjeringen. Venstre skriver også i innstillingen at mye går bedre enn de hadde grunn til å forvente for bare ett og to år siden. Til tross for det velger representanten Tenden å bruke en god del av sitt innlegg på negativ omtale av regjeringens politikk. Nå vil jeg gjerne høre representanten Tenden si noe om hva som binder oss sammen. Hva er vi enige om, og hva har vi til felles når det gjelder den økonomiske politikken?
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Det er ikke det du ikke vet, som får deg i trøbbel. Det er det du er helt sikker på, men som likevel ikke er riktig. Det er noe Fremskrittspartiet burde ta inn over seg. For der virker man å være helt sikre. Man må føle seg trygg på seg selv for først å foreslå å endre fundamentet for den økonomiske politikken, deretter endre ens eget forslag flere ganger, og fortsatt være overbevist om at en selv har rett. Over hele Europa debatteres dilemmaet i den økonomiske politikken: Høy statsgjeld krever nye innstramminger, men nye innstramminger hindrer økt sysselsetting og ny giv i økonomien. Norge har hatt gode forutsetninger for å komme gjennom finanskrisen. Men når vi nå har lavere ledighet under en økonomisk krise i Europa enn gjennomsnittet for forrige kvart århundre, må også styringen ha vært god. Påstandene fra Fremskrittspartiet har jeg hørt før, men jeg synes likevel de er oppsiktsvekkende. Når man hørte på Solvik-Olsen, kunne man få inntrykk av at det bare er oljeinntektene som er årsak til at norsk økonomi går godt. Oljeindustrien er opplagt en svært viktig del av økonomien, med høy verdiskapning og store ringvirkninger. Men de nordiske landene er alle blant de beste i verden på økonomisk og sosial kapital og blant de beste på økonomisk bærekraft, selv om ikke alle har de samme oljeinntektene som oss. Det er dette som handler om den nordiske modellen, den gjensidige tilliten i samfunnet, som komitélederen snakket om, lave transaksjonskostnader og gjennomsiktighet. Det er verdier som er skapt gjennom mange tiår med god politisk styring. Så høres det ut som at fordi oljerelaterte investeringer ikke er en del av statsbudsjettet på ordinær måte, burde ikke noe vært det. Oljeindustrien er helt unik i verdiskapning per krone investert. At noe er holdt utenfor, er ikke et argument for å fjerne alt fra handlingsregelens bidrag til forutsigbarhet i norsk økonomi. Som Torgeir Micaelsen var inne på: Nesten uansett hvor stor oljepengebruk regjeringen foreslår, foreslår Fremskrittspartiet litt mer. På sikt svekker det tilliten til den økonomiske styringen og forutsigbarheten i den. Det er det dette handler om. Man må være veldig sikker når man presenterer sin egen økonomiske politikk som man står alene om, og vet hvilken usikkerhet det skaper om de lange linjene i den økonomiske styringen. Og man må være trygg på seg selv for å be lederen av Stortingets finanskomité om å ta flere kurs i økonomi – kurs som Fremskrittspartiets representanter for øvrig ikke er alene om å ha.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Noe av det viktigste ved Statens pensjonsfond utland er at det er en langsiktig investor. Det betyr at en kan tåle at det svinger på verdens børser og i verdens markeder. Det er viktig at en har det for øye. Så har vi hatt mange diskusjoner med Fremskrittspartiet den siste tiden om forholdet mellom investeringer i Norge og i utlandet. Fremskrittspartiet har fremmet mange Dokument 8-forslag. Ett Dokument 8-forslag er å endre handlingsregelen, og for å påføre meg selv enda mer jobb vil jeg foreslå at Fremskrittspartiet fremmer ytterligere et Dokument 8-forslag, om å endre loven om Statens pensjonsfond utland, slik at det kan åpne for at penger kan investeres i Norge. Når Stortinget kommer til å behandle et slikt forslag, vil vi se om dette er et forslag som Fremskrittspartiet får noen særlig oppslutning om, eller om det faktisk er slik at Fremskrittspartiet blir stående alene om et slikt forslag.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Først vil jeg si at jeg synes det er bra at Fremskrittspartiet nå innser at det ikke er flertall i Stortinget for å endre handlingsregelen for å åpne opp for at Statens pensjonsfond utland kan investere penger i Norge. Det er bra. Men forslaget kan jo fremmes, slik at en får den endelige testen på det. Når det gjelder såkornfond – jeg skal ta det til slutt – er det slik at ja, det er riktig at det blir foreslått å investere midler til såkornfond i revidert nasjonalbudsjett – 425 mill. kr under streken, som er kapitalinnskudd i de fondene. Men det skjer en ting til: Det investeres 227 mill. kr over streken for å ta høyde for eventuelle tap, samtidig som en tar høyde for den andelen som staten skal bidra med i forhold til private investorer, og 3 mill. kr for å administrere fondene.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
En god utvikling i norsk økonomi hviler på tre bein. Ett er den jobben vi gjør i Stortinget gjennom det vi kaller finanspolitikken. Det at vi holder en stø kurs i finanspolitikken, er et viktig bidrag til å dempe presset på renter og dermed presset på krona, og hvis krona går opp, vil konkurranseevnen bli dårligere. Det andre beinet er lønnsoppgjøret. Ansvarlige inntektsoppgjør er utrolig viktig. Derfor er det viktig at en også i tiden framover bygger på det vi kaller frontfagsmodellen, at det er «gutta på gølvet» som forhandler først, slik at en har det med seg. Når de to tingene virker godt i hop, blir presset mindre på dem som skal fastsette renten. Det er hovedstrategien. Men i tillegg til det er det mange andre ting som ligger inne i statsbudsjettet: investeringer i infrastruktur, flere studieplasser – vi foreslår f.eks. i revidert nasjonalbudsjett å øke antallet. Så en må kjøre fram i det store og også på bred front med andre tiltak, som det kanskje er litt ulik vurdering av. Men alt i alt: Det er viktig å satse både i det store og i det små.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Det er to ting jeg vil si. For det første trenger det ikke å være noen stor overraskelse at en flertallsregjering får vedtatt sine forslag i Stortinget – det har jeg opplevd selv. Jeg var i Stortinget under en flertallsregjering tidlig på 1980-tallet. Det andre er at selvsagt er det en samhandling og et samvirke mellom de rød-grønnes representanter i Stortinget og det som skjer i regjeringen, før en legger fram f.eks. et revidert budsjett eller et statsbudsjett, så de har betydelig innflytelse på det som blir sluttresultatet. Så har jeg lyst til å si til slutt at jeg lytter til gode forslag fra opposisjonen. Jeg tror jeg har en evne til å ta med meg gode forslag fra opposisjonen, som vi bringer videre inn i regjeringens arbeid. Her om dagen diskuterte vi bl.a. et veldig godt forslag fra representanten Syversen om å styrke forbrukervernet i finanssektoren. Det er gode forslag som sannsynligvis kommer til å få en veldig god behandling – og til og med få flertall.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Jeg tror både representanten Tenden og undertegnede fort kunne bli enige om at det i en ideell verden burde være konkurranse på like vilkår. I en slik verden burde vi også ha minst mulig subsidier i de enkelte land for å fremme spesielle næringer eller for å fremme spesielle konkurranseforhold. Slik er det ikke. Det er mange ulike hensyn som gjør at land velger å støtte sine næringer. Slik er det også innenfor skipsfarten og innenfor det en kaller rederinæringen. Det som det refereres til fra Dagens Næringsliv om en strid innad, er nok betydelig overdrevet. Vi vil i disse dager sende et brev til Brussel som svar på en henvendelse fra EU. Jeg skal ikke forskuttere det, men jeg tror at det blir et godt svar.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Jeg tror det er ganske mange andre land på denne kloden, som representanten Tybring-Gjedde viste til, som faktisk skulle ønske at man i tidligere tider når det gikk godt, hadde hatt en handlingsregel som gjorde at man hadde en buffer også når de vanskelige tidene slo inn, og at man ikke hadde gjort sånn som mange av høyresidens meningsfeller i andre land, prioritert skattekutt når sola skinte og alt gikk bra. Resultatet er at mange av de samme landene nå må øke skattene samtidig med at folk går ledige. Den situasjonen vil ikke Arbeiderpartiet risikere i Norge. Nå gjelder det å omstille for framtidens næringsliv, satse på velferdssamfunnet og samtidig forberede oss på at krisen kan slå inn i Norge også, og da skal vi ha noe å gå på.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Det representanten Sanner sier, er helt feil. Både jeg og de andre representantene for Arbeiderpartiet her har vært veldig tydelige på hva som er våre prioriteringer, og det er også helt på det rene at det fortsatt fins mange feil og mangler i det norske samfunnet som vi ønsker å rette opp. Men jeg blir veldig overrasket over at Høyre gang på gang misliker politisk debatt i stortingssalen og misliker å bli spurt om hva deres alternativ er. La oss erkjenne at det fortsatt er utfordringer i skolen, men la oss også være enige om at mange ting går i riktig retning, og at 8 000 nye lærere er et veldig godt utgangspunkt for å fortsette å utjevne sosiale forskjeller.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Jeg er veldig glad for at Kristelig Folkeparti er et av de partiene som fortsatt bekjenner seg til handlingsregelen, for å si det sånn. Så la oss nå være enige om at når vi er enige om det, er det et reelt veivalg om man vil bruke pengene på skattekutt eller velferd, og om vi skal bruke det på drift eller såkalte investeringer. Jeg sier ja takk, begge deler. Vi skal investere – vi skal investere i samferdsel. Derfor bruker vi nå ca. 10 mrd. kr mer i året enn det Bondevik II-regjeringen gjorde. Vi har investert i 8 000 nye lærere og skal investere i enda flere i årene som kommer. Vi har investert i full barnehagedekning, og vi har investert 1 mrd. kr mer i rusbehandling, som er en viktig investering i disse menneskene. La oss nå være enige om at det viktigste er at vi tar de overordnede prioriteringene, og så kan vi alltids ta en diskusjon om hvordan vi teknisk sett gjennomfører dette på en best mulig måte. Men velferd og det å investere i framtidens samfunn er viktigere enn skattekutt.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-15:
Som representanten Geir-Ketil Hansen også har sagt tidligere i debatten, er SV bekymret for tendensene til at vi kan få en todeling i norsk økonomi mellom en oljesektor uten bremser og et næringsliv i Fastlands-Norge som møter stadig tøffere vilkår når de skal konkurrere mot utlandet. Derfor må vi framover ha en diskusjon om hvordan vi skal sørge for at ikke veksten i én del av vår økonomi skaper problemer for andre deler av økonomien. Så tror jeg at Fremskrittspartiets alternative handlingsregel – som jeg regner med at dette var et slags salgsframstøt for – fortsatt har betydelig potensial for klargjøring. Det er i hvert fall uklart for meg akkurat hva partiet foreslår vi skal kunne bruke penger på, og ikke. SV mener dagens nivå på pengebruk har tjent oss vel, samtidig som vi er åpne for diskusjoner om hvordan vi kan balansere forbruket mellom ulike næringer.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-15:
Før regjeringen kom med mer penger til barnevernet, ropte Høyre på mer penger til barnevernet. Etter at regjeringen kom med mer penger til barnevernet, sier Høyre at penger ikke spiller noen rolle. Jeg synes det er en i overkant – la meg si – åpenbart tilfeldig tilnærming til et viktig politisk felt. Det trengs både penger og systemendring i barnevernet, og det er igjen verdt å minne om – selv om det er sagt mange ganger i denne sal – at det systemet vi har i dag, og som ifølge representanten Hofstad Helleland har ført til at vi har for mye barnevernsbyråkrati, ble foreslått av den forrige regjeringen Høyre satt i. Vi har gjentatte ganger sagt at vi er åpne for å gjøre endringer i organiseringen av barnevernet. Det jobber statsråd Inga Marte Thorkildsen og regjeringen med. Jeg ser fram til det – og jeg tror det er nødvendig å gjøre endringer – men det er altså ikke sånn at det er denne regjeringen som har laget det systemet som representanten her kritiserer.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-15:
Det er stor forskjell på den typen tiltak vi her diskuterer, og det å åpne opp for at midlertidige ansettelser i større grad skal bli normalen i vårt arbeidsliv. Jeg har ingen tro på at en generell åpning for mer midlertidighet vil hjelpe de gruppene som har det tøffest, inn på arbeidsmarkedet. Tvert imot vil det bidra til å skape et permanent B-lag, der flere og flere vil måtte avfinne seg med at de aldri får noe mer enn et midlertidig forhold til sin arbeidsplass. Det har store konsekvenser for den enkeltes trygghet, og det har også store samfunnsmessige konsekvenser for fordelingen av makt. Derfor er jeg glad for at Kristelig Folkeparti på en del vesentlige punkt ikke er med på den veldig høyreorienterte politikken for arbeidslivet som de tre andre opposisjonspartiene foreslår. Jeg håper at vi også fortsatt skal kunne diskutere arbeidslivspolitikk på en konstruktiv måte med Kristelig Folkeparti.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2012-06-15:
Vi hørte representanten Lysbakken snakke stolt om regjeringens historiske løft til barnevernet. Men penger hjelper ikke når systemene ikke fungerer. Pengene går til barnevernsbyråkrati fremfor til barnevernsarbeid. Derfor gikk Barneombudet i går ut og kalte barnevernet livsfarlig. Riksrevisjonen kom i går med en rapport med knallhard dom over barnevernet – og dermed regjeringens håndtering av det. Dette viser at rød-grønn velferdspolitikk ikke virker. Da Lysbakken var statsråd, uttalte han at barnevernsbarna var det aller viktigste. Er Lysbakken stolt over egen, og regjeringens, innsats for å hjelpe de mest utsatte barna?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-06-15:
Jeg la merke til at representanten Lysbakken kritiserte høyresidens tanker om endringer i arbeidslivet. Lysbakken deltok selv i debatten arbeids- og sosialkomiteen hadde om arbeidslivspolitikk. Vi er alle klar over at den kanskje viktigste ressursen vi har, er arbeidskraft. Det aller viktigste er å få flere ut i arbeid. Men så har en de siste årene sett at det har vært en enorm økning av mennesker med nedsatt arbeidsevne – ikke nødvendigvis uføre, men de holder på å bli det. Selv om den økningen på bare fem–seks år har vært på 60 000 mennesker, har antallet tiltaksplasser for disse menneskene gått ned. Så andelen mennesker som får hjelp for å komme tilbake i arbeid, er redusert. De tiltakene regjeringen har kommet med, har vært bra. Det har vært jobbstrategi for funksjonshemmede, og også nå i revidert et forslag om å prøve det ut i ordinære arbeidsplasser. Begge tiltakene dreier seg om midlertidige ansettelser, og i debatten sist – og for så vidt også nå – antydet Lysbakken at midlertidige ansettelser liksom er brutalisering. Hvordan henger dette sammen med at det regjeringen virkelig ønsker å bruke, er midlertidige ansettelser?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-06-15:
Statsråden er jo en koordineringsminister, eller jeg liker å se på det som en superminister i den forstand at han har overblikket over alle felt. Derfor vil jeg ta tak i det statsråden selv sier i sitt innlegg, nemlig at arbeid er den viktigste ressursen vi har. Jeg vil ikke drive replikkveksling i den forstand at jeg tror alt blir mye verre eller alt var mye bedre før, men jeg registrerer at vi har en stor utfordring som samfunn ved at flere og flere forsvinner ut på varige stønader i stedet for at vi klarer å ta vare på dem i arbeidslivet. Som jeg sa i sted, er det blitt 60 000 flere mennesker med nedsatt arbeidsevne bare på fem–seks år. Vi trenger å inkludere flere. Likevel har ikke departementet tall på hvor lang ventetid det er før en kommer inn på tiltak, hvor mange en klarer å få ut igjen i arbeid på de tiltakene vi bruker osv. I tillegg er det blitt reelle kutt i antall tiltaksplasser. De tiltakene som har vært, har vært 300 plasser til unge funksjonshemmede – og nå 300 plasser i revidert. Det er svært få tiltak. Hva vil egentlig statsråden gjøre for å sikre at dette feltet blir opprioritert?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Denne regjeringen har jo nettopp prioritert framtidsrettede investeringer, ikke minst i offentlig sektor, bl.a. i utdanning, forskning og samferdsel. Jeg må minne om at investeringer i arbeidskraft – altså i kunnskap, i barnehager og skole – faktisk er de viktigste investeringene vi gjør. Så har forskningsbevilgningene økt med nesten 30 pst. siden 2005. Jeg må minne representanten om at vi gjennomfører den største massive og helhetlige satsingen på utbygging av transportsystemer som vi har sett, ved å legge opp til en opptrapping i investeringer og utgifter til vei og bane på 100 mrd. kr fram til 2020. Derimot er jeg veldig bekymret for den type handlingsregel som Fremskrittspartiet legger opp til, som skal sette pengebruken i sammenheng med utviklingen i økonomien. Det er altså sånn at i 2009, under finanskrisen, falt BNP reelt med 1,6 pst. – og da skulle vi altså ha kuttet i de offentlige utgiftene, mens da økonomien var på topp, skulle vi ha økt pengebruken. Det ville båret helt galt av sted ved at vi hadde fått ytterligere nedganger, og vi hadde fått enda sterkere press i økonomien når det var sterk vekst i andre sektorer.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
La meg først få minne representanten om at han selv har foreslått at de økonomiske utgiftene skal følge veksten i økonomien. Det må naturligvis forstås slik at man skal øke innsatsen når økonomien går feil.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Hvis jeg kan få lov til å fortsette svaret – det mest avgjørende ved handlingsregelen og ved overordnede retningslinjer for den økonomiske politikken er at vi har tillit til et system, at vi har et system som omverdenen, investorer og andre kan ha tillit til hvordan vi innretter oss etter, og ikke tror at vi plutselig vil bruke veldig mye mer penger, og med det øke risikoen for at rentenivået vil øke, slik at de plasserer flere penger i norske kroner og dermed øker valutakursen og svekker norsk næringsliv. Fremskrittspartiet er helt uforutsigbart på alle disse sammenhengene. Først skulle de bruke oljepengene og øremerke dem til pensjoner. Så skulle de konstruere et utenlandsregnskap. Så kom finanskrisen. Da skulle man plutselig bruke mindre oljepenger enn de andre, og man mente at handlingsregelen ikke lenger hadde relevans. Så gikk de bort fra det, og nå vil de ha to handlingsregler. Hva er i det hele tatt kontinuiteten i Fremskrittspartiets politikk, utenom at den er uforutsigbar?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Jeg registrerer at den forrige næringsministeren fra Høyre sa at det ville bli titusenvis av arbeidsplasser som ville gå ut av Norge dersom det ble en regjering med de nåværende regjeringspartiene. Det har ikke skjedd. Det er en vekst i sysselsettingen på 300 000 og over det siden denne regjeringen overtok, og mesteparten av den veksten, to tredjedeler, skjer i privat sektor. Så må jeg få si at den bekymring som jeg har, som vi har, og som også Gundersen burde ha, er det samspillet og samarbeidet som Høyre har lovet seg bort til Fremskrittspartiet med. Fremskrittspartiet er helt uforutsigbart i den økonomiske politikken, som jeg nettopp gikk gjennom. Vi må jo forutsette at hvis Høyre og Fremskrittspartiet skal samarbeide, må også Fremskrittspartiet få lov til å mene litt. Jeg tror i hvert fall de selv mener det. Forutsetter vi det, har vi ingen klar oversikt over hvordan norsk økonomi eventuelt skulle styres under en slik regjering. Det er den viktigste uforutsigbarheten, det er den viktigste grunnen til bekymringen, og det er en grunn til bekymring både for det norsk folk og for Gundersen og Høyre.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Jeg opplever spørsmålet fra representanten slik at er vi helt enige om betydningen av at det er arbeid for alle, og betydningen av full sysselsetting – og at vi tilrettelegger arbeidslivet slik at også de som har behov for tilrettelagte arbeidsplasser, kan få anledning til å delta og bruke sine ressurser. Derfor er det for det første behov for en politikk som sørger for at vi skaper nye arbeidsplasser generelt i økonomien, både i privat sektor og også i offentlig sektor. Det er behov for arbeidsmarkedstiltak som er rettet inn mot dem som midlertidig har vært ute av arbeidsmarkedet, og det er behov for arbeidsmarkedstiltak for dem som har behov for tilrettelagt arbeid. Jeg merker meg det som her sies om betydningen av flere plasser – og tar det med i arbeidet som vi gjør på feltet – og jeg vet at arbeidsministeren er svært opptatt av å kunne tilrettelegge arbeidsplasser, slik at også de som har behov for tilrettelegging, skal få anledning til å få det.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Jeg sa ikke at skattelette betyr kollaps i økonomien. Men det er to viktige forhold vi står overfor her. Det ene er at vi står overfor valg: Velger man å bruke pengene til skattelette, kan man ikke bruke de samme pengene til velferd. Dette var jo en av de bekymringsfulle tingene vi så under den forrige regjeringen, at man valgte å bruke penger til skattelette, som man f.eks. kunne ha brukt i kommunesektoren. Og når man ikke hadde tilgang til de pengene, ble det atskillig trangere tider for kommunene enn det ellers hadde trengt å være. Det som kan føre til kollaps, er dersom man ikke ser denne sammenhengen – man står nemlig overfor et valg – dersom man tror at det både er mulig å gi skattelette og samtidig styrke velferden. Vi har dessverre sett at en del av de landene som nå har betydelige problemer, har trodd at man kunne sette ned skatten og samtidig øke velferden. Dét fører i noen tilfeller dessverre til kollaps, fordi det svekker hele grunnlaget for den samlede økonomiske styringen. I den sammenheng vil jeg nok advare på det sterkeste.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-15:
Jeg snakker om fattigdom og kunnskap. Representanten Kolberg tror at det er ironi når man snakker om fattigdom og kunnskap, men for Venstre er ikke det ironi. For Venstre er det faktisk noe av det viktigste å satse på. Det er mulig at representanten Kolberg syns det er ironisk at noen snakker om fattigdom og kunnskap, men jeg kommer likevel til å fortsette å snakke om fattigdom og kunnskap. Mye av det vi har gjort når det gjelder den økonomiske situasjonen, har det vært bred enighet om – der ligger ikke Venstres kritikk. Venstres kritikk av regjeringa handler om at man ikke har brukt handlingsrommet til å tenke framover, at man har ikke brukt handlingsrommet til å bygge de tingene vi skal leve av i framtida. Da man laget de store pakkene, var det ikke satsing på forskning og kunnskap, det å gjøre elevene bedre kvalifisert, det å gjøre noe med skolen, og det å satse på det nye, voksende næringslivet som kom – nei, vinduer og andre smågrep i kommunene var de viktige grepene. Den store økonomiske rammen kan vi være enige om – det er innretningen vi er uenige om.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-15:
Jeg merker meg at SV syns det er viktig å bekjempe rikdom. Jeg merker meg at SV er fornøyd med kampen sin for å bekjempe rikdom. Jeg merker meg at de har styrt et departement, Kunnskapsdepartementet, i sju år – og forskjellene har bare økt. I går fikk vi lagt fram tall som viser at forskjellene i norsk skole bare øker. De forskjellene SV burde ha brydd seg om og faktisk bekjempet når de sitter ved makten, er forskjellene innenfor norsk skole. Forskjellene de også burde ha brydd seg om, er å hjelpe de aller svakeste i stedet for å bekjempe de aller rikeste. Vi mener at det er viktig å satse på fattigdomsbekjempelse. Vi mener det er viktig å satse på kunnskap. Vi mener det er viktig at alle ungene får den starten de skulle ha hatt i livet – med en god skole og med kloke, gode lærere. Det er virkelig fattigdomsbekjempelse og utjevning. Dette har Venstre stått for i snart 130 år. Vi kommer til å kjempe for disse likhetene videre også. Det er ikke SV som har laget den nordiske modellen – der har nok Venstre en større aksje enn det SV har hatt de siste ti årene.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-15:
Først til studieplasser: Jeg er glad for at regjeringa kommer Venstre halvt i møte. Mens vi la inn 2 000 nye studieplasser i vårt alternative statsbudsjett, kommer regjeringa nå med forslag om 1 000 i revidert budsjett. Dette handler om at man ikke klarer å ta inn over seg den bølgen av studenter som kommer til å komme. Denne regjeringa klarer å framstille det som et problem at mange ungdommer i framtida kommer til å ønske mer kunnskap. Det burde jo være en fantastisk mulighet. Da burde man ha bygd opp disse plassene mye tidligere, slik at man er klar til å ta imot den studentbølgen som kommer – at vi har kvalitet og ordentlige studieplasser å tilby dem, og at vi klarer å bygge opp dette på de områdene vi veit at vi vil trenge det videre framover. Så mener vi at den viktigste måten å utvikle næringslivet på er det vi gjør gjennom skattesystemet vårt – ved å legge til rette for nyskaping og legge til rette for skaperkraft – og også det vi gjør gjennom forskningspolitikken og innovasjonspolitikken vår.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Dessverre, vil jeg si, var representanten Skei Grandes innlegg igjen preget av det jeg vil kalle for politisk ironi. Det synes jeg på mange måter ikke er nødvendig i en seriøs politisk debatt knyttet til veldig viktige spørsmål. Det hun sier, står jo i veldig sterk motstrid til det man har skrevet i innstillingen, at Venstre «konstaterer at totalinntrykket av regjeringens forslag til revidert nasjonalbudsjett 2012 isolert sett på ingen måte er noen krise for landet». Så viste hun også til høringene som har vært, det er helt riktig, der er man helt samstemt – fra hele Norge – om at den økonomiske politikken har vært fornuftig, den har vært riktig, og den har skapt en veldig god utvikling. Venstre skriver at det er mer som har gått bra, enn det det kunne være grunn til å vente. Dette hadde jeg egentlig ikke tenkt å ta opp, men jeg spør: Er det ironisk ment, eller er det slik at Venstre faktisk stiller seg bak regjeringens politikk på disse fundamentale områdene?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Vi har registrert at representanten Kambe har sendt ut en melding på Facebook, og sagt at jeg gikk ut av salen fordi jeg ikke var interessert i svar på egne spørsmål. Det er veldig uriktig. Jeg hørte veldig tydelig hva Bent Høie sa i sitt svar. Nå går det mot slutten av en spesiell dag, nemlig den siste møtedagen i denne vårsesjonen, og ting kan lett oppfattes som kverulering, men det er det ikke. Det som det er grunn til å si, er at det som Høie sa, var ikke svar på mitt spørsmål. Jeg er klar over Høyres posisjon når det gjelder handlingsregelen, men jeg spør: Hvorfor tar ikke Høyre klart avstand fra Fremskrittspartiets fortolkning av handlingsregelen? Det er det jeg spør om, og det svarer han ikke på. Da blir spørsmålet: Skal det da konstateres at de ikke vil gjøre det, fordi de nå begynner å ha en glidning i dette spørsmålet? Eller er det slik at det er andre overordnede grunner til det? Det som er bemerkelsesverdig, er at ingen går opp på talerstolen og sier noe klart om dette. Jeg forstår ikke hvorfor de ikke kan gjøre det. Jeg skulle gjerne også hørt Solvik-Olsens kommentar til akkurat dette, fordi dette handler seriøst om kjernen i høyrepartienes politikk på det økonomiske området. Det er ikke politisk utidig å be om en avklaring på det. Den kommer altså ikke – ikke fordi jeg går ut av salen, men sikkert av andre grunner. Muligheten til å svare klarere på dette enn det de har gjort, finnes fortsatt, slik at vi kunne fått avklart dette spørsmålet på en fundamental måte, når vi nå går inn i sommeren. Når det gjelder dette spørsmålet om at vi ikke ser den andre delen av handlingsregelen som er knyttet til ønsket om investering, som også Bent Høie var inne på, er det også feil. Den økonomiske utviklingen siden 2005, og før det også, har handlet om at man bruker økonomien til investeringer i utviklingen av hele velferdsordningen, til beste for hele folket. Når vi bruker økonomien slik at vi greier å bygge ut offentlig sektor, slik at vi kan få inn 100 000 nye mennesker, er ikke det for å sysselsette dem. Det er for å styrke velferden i samfunnet. Det er en fantastisk investering som selvfølgelig er veldig framtidsrettet, og som bygger opp velferdsstaten og det gode samfunnet, for hele befolkningen. Å påstå at vi ikke ser den andre siden av handlingsregelen, er også en feil påstand fra høyrepartienes side.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Jeg registrerte ikke hvilket spørsmål Kambe ønsket å stille, men regjeringen har ingen planer om å gjøre endringer i momssystemet. Det at helseforetakene ønsker å drive f.eks. vaskeritjenester i egen regi, kan ha mange fordeler for helseforetakene. Jeg regner med at de vurderingene som blir gjort i helseforetakene, gjøres fordi de ønsker å ha kontroll på den produksjonen man har i helseforetakene knyttet til deres virksomhet. Ellers er finansministeren til stede her og kan sikkert svare mer utfyllende på momsproblematikken som Kambe tar opp i dette spørsmålet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Det er ingen tvil om at vi har mange IKT-systemer i Norge som ikke snakker sammen. Det skyldes at mange IKT-systemer er bygd av enkeltinstitusjoner. Mange av dem har fungert veldig bra, men utfordringen har vært at man ikke klarer å få IKT-systemer som bygger på en felles grunnmur, felleskomponenter. Derfor har regjeringen vedtatt felles arkitekturprinsipper og standarder som skal brukes når vi utvikler nye IKT-systemer. Dessverre er det ikke sånn at selv om vi gjør vedtak i regjering eller storting, vil de eksisterende IKT-systemene endre seg. Det vil være en stor jobb å få skiftet ut alle IKT-systemene. Men når de baserer seg på de felles standardene som vi nå legger opp til skal brukes, vil samhandlingen og samordningen mellom de forskjellige systemene bli betraktelig enklere. Det er viktig for at vi skal få systemer som vi kan bruke på tvers, mellom helseforetak og også mellom andre deler av forvaltningen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Det pågår et stort utviklingsarbeid knyttet til Navs IKT-systemer. Som jeg sa i mitt innlegg, vil nok det være det største IKT-prosjektet som er gjennomført i noen organisasjon i Norge, så langt vi kjenner til. Det er et omfattende arbeid som nå er til kvalitetssikring i Finansdepartementet, for at vi skal være så sikre som mulig på at vi gjør de rette valgene knyttet til det. Det vil ta år før et IKT-system, med alle dets deler, er innført i Nav og også kan henge sammen med 429 norske kommuner. Men vi har tatt et grep fra regjeringens side, der vi har bidratt med finansiering for at norske kommuner også i større grad kan samordne seg og bli en attraktiv samspillspartner, sånn at systemene i kommune og stat kan henge mer sammen. Men Nav har altså et av de mest moderne IKT-systemer gjennom det systemet som er innført for pensjoner.