Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-11-24:
Formålet med jordskifteinstituttet er å omforme eiendoms- og rettighetsforhold slik at de eiendommene som inngår i et jordskifte, skal kunne utnyttes på en bedre måte. Siden denne ordningen ble etablert tidlig i forrige århundre, har den hatt stor betydning for verdiskapingen i jord- og skogbruket. Fjerning av blandingsteiger og fordeling av allmenninger og rettigheter har vært viktig for å klargjøre og befeste eiendomsforhold. Klare og praktiske eiendomsforhold har stor betydning for det private initiativ og for verdiskaping. Når bonden og småbrukeren selv høster fruktene av eget arbeid og har rasjonelle enheter å jobbe på, stiger både motivasjonen og det økonomiske utbyttet. Mye av gevinsten ved jordskifte er for lengst hentet ut, og det kan virke som om jordskifterettene i stor grad befatter seg med mange saker som har marginale private og samfunnsøkonomiske gevinster. I henhold til § 3 i jordskifteloven skal jordskifte ikke fremmes «dersom kostnadene og ulempene blir større enn nytten for kvar einskild eigedom ». Jordskifteloven har således et klart privatøkonomisk siktemål. Jordskifteloven skal fremme økonomisk hensiktsmessige driftsenheter og bidra til klart avgrensede eiendomsrettigheter. På bakgrunn av flere enkeltsaker der grunneiers eller rettighetshavers nytte av jordskiftet har vært neglisjerbar, finner jeg grunn til å understreke at det må foreligge en klar og påviselig privatøkonomisk gevinst for at det skal holdes et jordskifte. Det er ikke alltid tilfellet i dag. Høyre ser derfor fram til en helhetlig gjennomgang av jordskifterettens gjenstående arbeidsoppgaver og arbeidsform. Høyre ser positivt på at det legges til rette for at grunneiere som ved ekspropriasjonsvedtak mister grunn, blir kompensert gjennom et jordskifte med det offentlige. Erfaringsmessig får grunneierne i slike tilfeller bedre og mer formålstjenlig erstatning enn ved ordinære erstatningsoppgjør. Jeg konstaterer at de mange gode erfaringene med slike jordskifter, f.eks. i forbindelse med Gardermoutbyggingen, er bakgrunnen for departementets forslag om å utvide jordskifterettens virkeområde i eks propriasjonssaker. Høyre er skeptisk til departementets forslag om å utvide den nåværende ordningen med samferdselsjordskifte i jordskifteloven § 6 til såkalt oreigningsjordskifte. Forslaget innebærer at kompetansen til å kreve jordskifte i forbindelse med utbyggingstiltak blir utvidet til å gjelde for offentlige styresmakter med ekspropriasjonshjemmel, uavhengig av arten av tiltaket. Jeg mener det hefter klare prinsipielle betenkeligheter ved jordskifterettens ofte underordnede forhold til offentlige plan- og reguleringsmyndigheter. Når jordskifteretten fatter sine avgjørelser, må den i praksis ha godkjenning fra kommunale myndigheter og klargjøre om en eventuell kjennelse er i overensstemmelse med gjeldende og fremtidige kommunale planvedtak. Den prosessen kan innebære at kommunale planmyndigheter ikke bare legger premissene for jordskifterettens kjennelse, men aktivt bidrar til det endelige utfallet. I tilfeller der kommunen selv er part i saken eller senere blir part i saker som den aktuelle kjennelsen har betydning for, er domstolens uhildethet tvilsom. Det foreliggende forslaget kan bidra til å forsterke disse betenkelighetene. Jeg viser i denne forbindelse til Den Norske Dommerforenings og Den Norske Advokatforenings syn på departementets forslag uttrykt i et brev av 28. september 1998 til næringskomiteen: «Hvis dette forslaget vedtas, vil kommunene nødvendigvis bli parter i mange § 6 -saker, i egenskap av ekspropriant. Vi er særdeles betenkt over et system som innebærer at kommune A i en jordskiftesak opptrer som rettsmiddelinstans overfor jordskifterettens planvedtak, og i neste sak som saksøker i en § 6-sak. I prinsippet synes ordningen også å åpne for at kommunen i ettertid kan overprøve samme sak, f.eks. dersom skifteplanen som avslutter samferdselsjordskiftet inneholder tiltak som går inn under de før nevnte forskriftene. Et slikt system er rettssikkerhetsmessig uakseptabelt. » Høyre deler langt på vei disse synspunktene, og mener det er behov for en prinsipiell gjennomgang av hvordan de oppgavene jordskifteretten er tillagt, best kan løses. I påvente av en mer prinsipiell gjennomgang av alle sider av jordskifterettens funksjon og fremtid vil Høyre imidlertid av hensyn til de åpenbare fordelene grunneierne ofte har av jordskifte i ekspropriasjonssaker, likevel slutte seg til Regjeringens forslag om endringer i jordskifteloven. I proposisjonen anslår departementet at de foreslåtte endringene i jordskifteloven og enkelte andre utvidelser av jordskifterettenes arbeidsoppgaver krever mer enn 30 nye årsverk. Høyre mener jordskifteretten må foreta en strengere prioritering mellom ulike jordskiftesaker og unnlate å behandle saker der den privatøkonomiske nytten av et skifte er marginal. De ressursene som spares på denne måten, bør i stedet nyttes til de oppgavene jordskifteretten nå pålegges. Jeg vil signalisere at vi derfor vil gå imot økte bevilgningsforslag som skyldes den foreslåtte utvidelse av jordskifterettens virkeområde. Jeg gjentar behovet for en prinsipiell og omfattende gjennomgang av jordskifterettens rolle, og håper Regjeringen så snart som mulig følger opp komiteens sterke og enstemmige ønske om en slik gjennomgang.