Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2007-06-06:
Venstre vil gjerne streke under at befolkninga i Noreg, samanlikna med befolkninga i andre land, har ei svært god helse. Venstre vil dessutan streke under at velferdstilboda alltid må byggje på respekt for integriteten til det enkelte mennesket og i størst mogleg grad tilpassast ønska og behova til den enkelte. Vår oppfatning er at velferdspolitikk handlar om å gje folk like moglegheiter og å tore å prioritere dei som treng det mest. Dette poenget er det etter Venstre si oppfatning viktig å streke under, og når det gjeld helsepolitikken, vil Venstre prioritere meir til dei som treng det mest. Dette krev omprioriteringar og betre samhandling mellom ulike delar av helsevesenet. Venstre er glad for at Regjeringa har eit mål om å redusere helseforskjellar. Eit slikt mål er sjølvsagt også Venstre samd i. Men eg trur at vi må vere så ærlege at vi erkjenner at det alltid vil finnast helseforskjellar. Poenget må vere å identifisere dei openberre helseforskjellane, og så å setje inn kreftene for å redusere dei urimelege forskjellane. Det er naturlegvis svært uheldig at det er store helseforskjellar mellom Oslo vest og Oslo aust. Det er jo ikkje haldbart. Der har vi eit identifisert problem, og då må vi setje i verk tiltak for å redusere desse nokså store helseforskjellane. Venstre vil peike på at diskusjonen knytt til dagens tema også bør ha eit prinsipielt islett. Prinsipielt rører hovudproblemstillinga ved kva slags ansvar vi som enkeltindivid skal ha for eiga helse, og kva for ansvar offentlege styresmakter skal ha for å redusere ulikskap i helse. Venstre meiner at det trengst ei politisk styring som sikrar slike føresetnader for allmenn personleg fridom som full sysselsetjing, rettferdig inntektsfordeling og tryggleik mot naud når helse eller arbeidsevne sviktar. Problemstillinga oppstår når offentlege styresmakter går for langt i ønsket om å oppdra eigne borgarar til eit friskare liv. Venstre meiner at alle politikarar bør gjere seg nokre refleksjonar om når offentlege styresmakter går for langt i å gripe inn i fridomen til den enkelte, også når det gjeld helse. Betre helse er avhengig av svært mange faktorar. Tilrettelegging av fysisk aktivitet, tilrettelegging av gang- og sykkelvegar og avgiftspolitikk knytt til helsefremjande kosthaldsprodukt er nokre viktige faktorar. Som andre talarar har vore inne på, og som Venstre er samd i, er avgiftspolitikk ein veg å gå når vi skal tenkje helsefremjing. Dei faktorane som eg nettopp har nemnt, desse tre momenta, kan vi påverke. Dei kan altså alle bli viktige verkemiddel i kampen for utjamning av sosiale helseforskjellar i landet vårt. Både innstillinga i denne saka og debatten i dag – med somme unnatak, kan vi kanskje seie – har vist at det er nokså stor semje om iallfall forståinga av verkelegheita. Kanskje nokon har litt andre forklaringsfaktorar, men korleis faktum er i dag, er vi nokså samde om. Iallfall er vi einige om at det er sosiale helseforskjellar i Noreg i dag, og at vi må forsøke å utjamne desse sosiale forskjellane. Når det er slik ein brei konsensus, bør vi kunne einast om tiltak som kan gje eit skikkeleg løft i retning av å få redusert dei sosiale helseforskjellane i landet vårt. Ja, for det som trengst, er sjølvsagt konkrete tiltak og ikkje berre gode festtaler.