trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-07:
Det er selvfølgelig ingen – sannsynligvis heller ikke i denne sal – som ber om et flytende system. Jeg har ikke oppfattet at noen har bedt om det. Høyre advarte under behandlingen av Ot.prp. nr 66 i juni nettopp mot de følger og konsekvenser tilpasningen til det kvotedirektivet som vi skal implementere i norsk lovgivning, kunne få for norsk industri – at vi ikke legger oss transparente på EUs system, gjør at vi får som konsekvens at norsk industri dermed får en konkurranseulempe. Da er det litt for tidlig i dag, før startskuddet i det hele tatt er gått, å utstede den norske varianten til det beste kvotesystemet i Europa, slik statsråd Solheim karakteriserte det norske systemet. Jeg tror nok norsk industri og øvrige interessenter knyttet til norsk industri etter hvert vil få dannet seg sin egen erfaring når man får se virkningen av det som blir gjeldende norsk politikk på dette området. Interpellanten har selvfølgelig helt rett når han henviser til at de prosjektbaserte mekanismene som lå i vedtaket i Odelstinget, liksom skulle ta høyde for og kompensere for færre gratiskvoter, kompensere for at ny virksomhet etablert etter 2001 ikke i det hele tatt fikk gratiskvoter – at man ikke tok høyde for investering utenom referanseperioden, og at de prosjektbaserte mekanismene kunne kompensere for det. Man la sågar vekt på å åpne for inntil 100 pst. anvendelse av de prosjektbaserte mekanismene. Det var vel antakelig få i stortingssalen, hvis det var noen, som trodde at det var det vi skulle kunne oppnå, men poenget er at dette er blitt redusert til 20 pst. Så kan man si at vel, vel, det er et ganske høyt tall i seg selv sammenlignet med det tallet som en del EU-land får tildelt. Det kunne ha vært fristende å dra inn industrikraftregimet i tillegg til effektene norsk industri får av dette, men det tillater ikke tiden. Og det er neppe noen trøst for noen. Men det viktige spørsmålet her er ikke bare om dette vil gi den miljømessige effekt som statsråden peker på. Det vil åpenbart bli en gevinst for det lokale klimaregnskapet hvis konsekvensene blir at norsk industri må legge ned eller flytte ut, men for det globale klimaregnskapet vil dette sannsynligvis ikke bli virkningsfullt i det hele tatt, snarere tvert imot. Derfor deler jeg interpellantens anmodning, men sannsynligvis er det en fåfengt anmodning å presentere her. Vi burde ha satset på en likebehandling, gitt norsk industri like vilkår som EU-land. Når attpåtil EU i disse spørsmålene virkelig har satt seg i verdens førersete for å utmeisle og utvikle en politikk på dette området, burde vi kunne ha vært tilfreds med en slik løsning. Derfor vil vi nok i løpet av neste år komme til å se at dette vil gi seg noen utslag som kanskje ikke norsk industri er tjent med. Til slutt: Jeg oppfatter oppslaget i dag i Dagens Næringsliv som først og fremst å gjelde Yara, men det gjelder også ammoniakkproduksjonen i Norge. Jeg kan ikke se at statsrådens svar i dag innebærer noen løsning for ammoniakkfabrikken i Porsgrunn. Tar jeg feil, så ber jeg om å bli korrigert for det.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Det er interessant, men meget krevende å følge med i Fremskrittspartiets miljø- og klimapolitikk. I forbindelse med behandlingen av klimakvoteloven i Stortinget i sommer kom det fram at Fremskrittspartiet ikke var enig med resten av Stortinget i at den globale oppvarmingen er vår tids største miljøproblem. I det innlegget som Solvik-Olsen holdt i dag, var det lite som ble klargjort når det gjelder Fremskrittspartiets miljøpolitikk. Jeg vil derfor be Fremskrittspartiets hovedtalsperson redegjøre for hvilket globalt miljøproblem som er en større utfordring enn klimaproblemet. Eller har Fremskrittspartiet nå endret oppfatning?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Det er viktig å følge med i hvordan de virkemidlene vi setter inn for å bidra til å oppfylle våre utslippsforpliktelser, virker inn, både for å oppnå klimamål og for å se hvordan tiltakene fungerer for bl.a. våre bedrifter. Lov om kvoteplikt og handel med kvoter for utslipp av klimagasser bestemte bl.a. omfanget av kvoteplikten og tildeling av kvoter, for å tilpasse vår lovgivning til de forpliktelsene vi har påtatt oss under Kyotoprotokollens periode 2008–2012 og til EUs kvotedirektiv. Loven inneholder en balanse, fordi den pålegger oss utslippsreduksjoner ved å ha begrensede gratiskvotetildelinger, samtidig som vi legger godt til rette for å bruke Kyoto-mekanismene på en aktiv måte gjennom handel med utslippskvoter, prosjektsamarbeid mellom industriland som har ratifisert Kyotoprotokollen, og prosjektsamarbeid med utviklingsland. Når vi har som grunnlag at vi generelt ikke tildeler ny industri og virksomheter med kapasitetsutvidelser ekstra gratiskvoter, kan det være viktig for mange virksomheter å utnytte de mekanismene der det legges til rette for kjøp og salg av kvoter. Derfor søkte vi om unntak i EU for direktivets bestemmelse om at maksimalt 10 pst. av den samlede kvotemengde kan selges til kvotepliktige virksomheter for dermed å kunne tildele færre gratiskvoter. Vi ønsket heller ikke å sette noe samlet tak på bruken av kvoter i det norske kvotesystemet fra de prosjektbaserte mekanismene, felles gjennomføring og Den grønne utviklingsmekanismen. Nå vet vi at vi må sette et tak på bedriftenes adgang til å bruke de prosjektbaserte Kyoto-mekanismene. Vi vet videre at den samlede kvotemengden ikke skal overstige et nivå på 15 mill. tonn pr. år i gjennomsnitt for perioden 2008–2012. De som er kvotepliktige, kan bruke de prosjektbaserte Kyoto-mekanismene innenfor en ramme på 20 pst. av den samlede kvotemengden. Nå er det likevel slik at bedrifter i Norge har jevnt over større adgang til å bruke disse mekanismene enn bedrifter i andre europeiske land. Det kan bety at norsk industri kan håndtere et strengt norsk kvoteregime og samtidig bidra til gode klimagassreduserende prosjekter utenfor våre grenser. Både norsk industri og industrien for øvrig i verden må, som statsråden var inne på, innstille seg på at det skal koste mer og mer å slippe ut klimagasser. Det tror jeg blir innholdet i framtidige kvoteregimer. Så vil jeg få legge til at vi må være lydhøre overfor de signaler vi får dersom vårt regime skulle føre til utilsiktede virkninger, som f.eks. at god, miljøvennlig produksjon i Norge kan bli flyttet ut dersom vårt kvoteregime er strengere enn bedriftene selv kan bære. De innspill vi igjen har fått fra bl.a. bedriften NorFraKalk, som var nevnt her, tilsier jo at virkningene må følges og eventuelle justeringer fra tid til annen kan vurderes. Men det kan ikke være slik at vi skal la vår lovgivning svinge med tilfeldige innspill verken i denne sal eller for øvrig. Den må være konsistent, slik at næringsliv og bedriftene vet hva de har å gå til. For øvrig viser jeg til det statsråd Solheim sa med henvisning til den forestående prosessen i ESA i den konkrete saken som er nevnt her.
Ann-Kristin Engstad (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
I Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett er det kuttet i overføringene til Energifondet, til CO2-håndtering og til Norges forskningsråd med dramatiske 889 mill. kr. Fremskrittspartiet viser til at de i stedet ønsker et fond på 10 milliarder kr, der avkastningen skal brukes på disse formålene. Det reiser en del problemstillinger. For det første: Avkastningen av et slikt fond vil ikke komme før i 2009, så dermed vil de også rammes fullt ut fra 2008. Dernest vil avkastningen av et slikt fond kun være på om lag 450 mill. kr. Dermed snakker vi om et kutt på ca. en halv milliard kr. Mitt spørsmål er derfor: Kan representanten fra Fremskrittspartiet bekrefte at partiet i sitt alternative statsbudsjett kutter i de postene med til sammen 889 mill. kr for 2008, og hva skyldes disse lave ambisjonsnivåene når det gjelder satsing på ny fornybar energi, CO2-håndtering og forskning og utvikling innen petroleumssektoren?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Med tanke på hva Høyre fikk til i forrige periode, er representanten Kristiansen ikke akkurat en person som jeg kan omtale som beskjeden på egne vegne. Jeg har lyst til å være litt konkret og forholde meg til det Høyre har kommunisert i budsjettinnstillingen, for det er noe jeg er litt undrende til. Høyre vil ha ny kraftproduksjon uten nye kraftlinjer, de vil bl.a. ha et gasskraftverk på Tjeldbergodden, og det skal være en løsning uten nye kraftlinjer. Samtidig vil de ha økt utbygging av overføringsnettet. Både innenlands- og utenlandsforbindelsene skal styrkes. I tillegg til dette vil de øke investeringene i nettet, samtidig som strømkundene i Norge skal få lavere nettleie. Jeg lurer på om Kristiansen kan oppklare Høyres dobbeltkommunikasjon, og vil gjerne vite om den er av populær karakter, eller om det er slik at Høyres to representanter i komiteen faktisk ikke har blitt enige med hverandre.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Selv om det nå går mot fredag ettermiddag, vil jeg benytte anledningen til å takke interpellanten for muligheten til på en måte å få takket Regjeringen og statsråden for det arbeidet som er blitt gjort for å ivareta – som Solvik-Olsen riktig påpeker – det at et samlet storting har vært opptatt av å få til norsk teknologiutvikling på Kårstø. Vi har vært godt kjent med at også Regjeringen hele tiden egentlig har ønsket det. Dette er en sak som har opptatt oss. Ikke minst har vi i Arbeiderpartiet hatt satsingen på norsk teknologiutvikling som en landsmøtesak. Det er viktig å kunne konstatere at en i utgangspunktet og i prinsippet får lik adgang til deltakelse når det gjelder norsk teknologi på Kårstø og muligheter for prekvalifisering. Det er en glede. Det er dette norsk industri og norske kunnskapsmiljøer på en måte også har etterspurt, og det er det nå gitt åpning for. Det skal vi være svært glad for, for jeg tror det ligger mye framtidsrettet og god utvikling i akkurat det. Jeg tror også at det innenfor de tidsrammene som foreligger, og som statsråden har understreket skal opprettholdes – til tross for at en åpner for prekvalifisering – gis åpning for at norsk industri kan delta. Det klare budskapet som har kommet fra bl.a. Aker Kværner – siden dette er trukket inn her – er at de skal klare tidsplanen en har satt for Kårstø, hvis de får anledning til å delta på anlegget og får muligheten til å prekvalifisere seg. Helt avslutningsvis, for ikke å gjøre debatten altfor lang: Etter å ha hørt Ketil Solvik-Olsens siste innlegg er jeg litt i tvil når det gjelder Fremskrittspartiets intensjon: Er intensjonen å ivareta norsk industri – noe jeg håper og tror – er en kanskje tjent med at en ikke i detalj skal ha utredninger om tidsplaner og om avvik som eventuelt måtte komme. Jeg tror vi skal være svært glad for den tydeliggjøringen som statsråden nå gav Stortinget.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
Til det siste vil jeg si: Med litt hjelp fra bl.a. SV førte det til at vi fikk ned en del av utslippene. Men Høyre har nå en langt mer offensiv holdning når det gjelder klima enn tidligere, og jeg må si at det kler et konservativt parti. Denne snuoperasjonen bejubler vi selvfølgelig i SV – vi syns rett og slett det står respekt av mye av det som Høyre nå står for. For historien er mørk, ikke minst når det gjelder spørsmålet om gasskraft. Jeg vil ta tak i det som også ble tatt tak i fra representanten Nordtun i forhold til representanten Kvassheim, for det er åpenbart at Venstre vil holde seg så hardt de kan for nesa hvis de blir tvunget inn i et samarbeid med Fremskrittspartiet. Men hva vil Høyre? Høyre er klimakamerat nå, men en grell historie kan vi se tilbake på. Jeg lurer på, siden Høyre står sammen med Fremskrittspartiet i flere merknader i denne innstillinga, om oljeleting og gasskraft bl.a., om Høyre kan garantere at de, hvis de inngår et samarbeid med Fremskrittspartiet, vil sikre at det blir brukt penger på rensing.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
For det første vil jeg si at det ikke er vårt mål at det skal være en borgerlig regjering etter 2009. Det er ikke sånn at den borgerlige regjeringa skal ta fatt i 2009, som representanten Tord Lien her antyder. Jeg vil også si at de andre borgerlige partiene skal få en stor utfordring dersom de skal samarbeide med Fremskrittspartiet i åra som kommer, på en tettere måte enn det som har skjedd hittil. Som sagt er Venstre lite interessert i et sånt samarbeid. Det har de med all tydelighet gitt uttrykk for. Kristelig Folkeparti er heller ikke særlig begeistra. Jeg tror det kan bli lettere for Høyre. Men Fremskrittspartiet har brukt enhver anledning til å prøve å benekte klimaendringene, og i hvert fall at de er menneskeskapte. De sår tvil om det ved enhver anledning. Når det gjelder laks, vil jeg berømme Tord Lien for hans engasjement på det området, i motsetning til svært mange i hans eget parti. Der mener jeg fortsatt at vi ikke har gjort nok, men vi har gjort en del, og jeg er glad for at vi også gir 3 mill. kr ekstra til Ims.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
La meg først si at jeg er glad for det spørsmålet. Jeg må også si at den innsatsen som Høyre ved representanten Børge Brende gjorde i sin tid som miljøvernminister, står det respekt av. Dette er et område med sterk grad av konflikt, hvor det er nødvendig at vi også gjør en innsats her i Norge og ikke bare etterlyser engasjement og innsats fra andre land. Så vil jeg bestride den påstanden som kom om at det blir mindre penger til vern neste år. Det som ser ut som en nedgang i bevilgningene på årets budsjett, skyldes at bevilgningene til gammelt skogvern blir avslutta. Men det er like mye penger til nytt skogvern neste år, så det er ikke tilfellet at det ikke er penger til dette. Og når det gjelder en løsning knyttet til Trillemarka-spørsmålet, vil det også bli bevilga mer penger til skogvern.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
Jeg vil først si at SV er helt klare på at vi har bidratt til å flytte Norge i mer miljøvennlig retning. Vi har hatt gjennombrudd både når det gjelder målsettinger, når det gjelder sektorvise handlingsplaner, når det gjelder CO2-rensing, ikke minst, og når det gjelder vern, f.eks. i Lofoten og andre områder, og vern av Vefsna – bare for å nevne noe. Så var jeg i stad inne på at jeg tror Venstre må holde seg for nesa i framtida hvis de skal samarbeide med Fremskrittspartiet. Jeg tror kanskje at representanten Holten Hjemdal har holdt seg litt for øra da jeg svarte på forrige replikk, for da sa jeg at det ikke er en reduksjon i bevilgningene til skogvern neste år. Det som ser ut som en reduksjon, skyldes at gammelt skogvern avsluttes. Men nytt skogvern vil det bli like mye penger til. Og så kommer vi tilbake til saken når spørsmålet om Trillemarka er avgjort. Men det er altså ikke tilfellet at vi reduserer når det gjelder vern.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
Aller først en kort visitt til Fremskrittspartiet. Jeg synes det var overraskende å høre Torbjørn Andersens innlegg her i stad. Jeg synes det var flott, for det viste jo at Torbjørn Andersen har tenkt seg til Bali for å bli inspirert enda mer, og at han kanskje til og med kan ta med seg litt inspirasjon dit til andre. Det var overraskende, fordi det kom fra det holdet. Samtidig er det helt klart at Torbjørn Andersen har en vanvittig jobb å gjøre i sitt eget parti for å få med seg størrelser som Carl I. Hagen, og svært mange andre, som ikke har rikket seg verken i retorikk eller i konkret handling. Så var det representanten Svein Roald Hansen, som fikk meg til å ta ordet i forhold til sitt syn på EU. Jeg har noen korte bemerkninger som jeg bare har lyst til å få med, siden noen har det syn på EU at EU er en pådriver på miljøområdet i enhver sammenheng. Den analysen deler ikke vi i SV. For det første har jeg lyst til å trekke fram dette som går på handlefrihet, og det er ganske tydelig nå i forbindelse med Bali-forhandlingene. Der har Norge en helt annen mulighet til å spille en offensiv og selvstendig rolle enn vi ville ha hatt hvis vi hadde vært medlem i EU. I tillegg vil jeg referere miljøorganisasjonen WWFs europakontor, som har gjort opp status når det gjelder kvotesystemet i EU. De sa det på følgende måte: «Dessverre har myndighetene så langt gitt etter for presset fra den industrien som forurenser mest og innført svært svake begrensninger på karbonutslippene.» Også der har Norge inntatt en noe annen og mer offensiv rolle. Til tross for store miljø- og sikkerhetsproblemer holder EU fast på Euratom-traktaten, som fremmer atomkraft. EU skal de neste fem åra bruke 22 milliarder kr på atomforskning, penger som de kunne brukt på langt mer framtidsrettede tiltak og forskning. Dette er også over tre ganger så mye som til forskning på fornybare energikilder og energieffektivisering, og det vitner om en uhyggelig feilprioritering når det gjelder å løse klimaproblemene. Hvis vi hadde vært medlem av EU, hadde vi vært nødt til å bruke en god slump penger på den typen forskning som vi ikke er for. Så er det også sånn at EU har betydelige utfordringer på transportområdet. Transportsektoren vil stå for opptil 40 pst. økning fram til 2020 hvis vi ikke får satt inn vesentlige tiltak. Og med sitt fokus på fri flyt vil transport utgjøre en meget stor utfordring for EU, som de er nødt til å ta tak i på en helt annen måte enn de har gjort. Helt til slutt når det gjelder demokrati: Natur og Ungdom sa det omtrent på følgende måte på Nei til EUs landsmøte: EU gir dem ikke samme mulighet som lobbyorganisasjoner med mye penger til å nå fram. Det gjør de i Norge, hvor det er tilgjengelighet og man ikke trenger så mye penger for å komme i kontakt med politikere.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Når jeg hører SVs og Arbeiderpartiets bekymring for den borgerlige regjeringen som skal ta fatt i 2009, finner jeg grunn til å peke på en del ting. I forrige periode var SV og Arbeiderpartiet ikke enige om et eneste petroleumspolitisk standpunkt, Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet var enige om en rekke punkt. I år har Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet vært enige om en rekke ting allerede, bl.a. når det gjelder forvaltningsplanen for Barentshavet. Så jeg vil berolige representanten Thorkildsen med at dette kommer til å gå veldig bra. Helt på slutten av sitt innlegg var representanten Thorkildsen inne på biomangfold og tap av arter. SV var tidligere kjent for å være et foregangsparti for bevaring av villlaksen i Norge. Jeg kjenner ikke helt igjen den satsingen i årets budsjett. Kunne representanten Thorkildsen forklare meg hvorfor det er grunn til å være fornøyd med Regjeringens satsing på å bevare villaksen i årets budsjett?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Det er tydelig at klima er viktig for statsråden når han bruker 4 minutter og 40 sekunder på å snakke om klimaet og resten til å snakke om sitt ansvarsområde. Når det gjelder dette med Trillemarka og vern av regnskog, er jeg sikker på at Fremskrittspartiet og Regjeringen kunne ha blitt enige hvis man hadde vernet 400 000 mål regnskog i stedet for 200 000 mål i Trillemarka, men det til side. Jeg er fryktelig i tvil om hva som er Regjeringens vernepolitikk. Det er mildt sagt fryktelig vanskelig å gripe fatt i. For 16. oktober sa Ola Borten Moe, nå leder for næringskomiteen, som den gang var Senterpartiets talsmann i vernesaken, at vi trenger en ny vernepolitikk, og at vi trenger en vernepause. Den 24. november 2007 har Nationen et digert oppslag om at Senterpartiet har fått gjennomslag for vernepause, at Bondevik-regjeringen i løpet av to år, tragisk nok, fikk vernet 164 kvadratkilometer skog, og at Stoltenberg-regjeringen hittil bare har vernet 37 kvadratkilometer. Da blir spørsmålet mitt: Er det en vernepause, er det ikke en vernepause? Eller er dette bare et resultat av rot og krangel internt i Regjeringen?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Jeg er glad for at jeg kom etter representanten Klungland. Når han snakker om kutt i kalkingen, var det bare en gang. Bondevik-regjeringen la siste periode fram fire budsjetter med reduserte kalkingsbevilgninger. Den eneste gangen det ble vedtatt et budsjett med reduserte kalkingsbevilgninger, var den gangen Arbeiderpartiet måtte støtte budsjettet. Det skjedde ikke i de tre andre årene, da Fremskrittspartiet sikret en økning i kalkingsbevilgningene. Jeg skal si litt om skog som jeg ikke fikk sagt i stad. Hvert år avvirkes det ca. 11 mill. m3 i Norge. Det kan avvirkes 18 mill. m3. Da har vi igjen 7 mill. m3, eller 14 TW fornybar energi. Dette er også det vi snakker om når vi snakker om den vernepolitikken som Regjeringen kanskje, eller kanskje ikke, ønsker å legge til grunn for sin politikk – jeg er fortsatt ikke klok på det. Men Fremskrittspartiet er i hvert fall veldig glad for at Levende Skog-standarden er innført i Norge. Det kan vi bl.a. takke en aggressiv og målrettet miljøbevegelse for, men også en samarbeidsvillig skogindustri. Så vil Fremskrittspartiet selvfølgelig gå langt i å støtte frivillig vern. Men også frivillig vern bidrar til at i en del områder i Norge er 20–30 pst. av potensiell virkestilgang truet av eventuelt vern. Men nå er ikke det noe problem at virkestilgangen i Trøndelag og på Helgeland er truet av vern, for der har Regjeringen til hensikt å la skogindustrien forsvinne allikevel. Kraftsituasjonen i Midt-Norge og andre rammevilkår – NOx-avgift osv. – gjør at situasjonen ser veldig svart ut for Norske Skog på Skogn. Da vil representantene Lars Peder Brekk og Ola Borten Moe tvinge fram gassrør til Skogn, melder Adresseavisen 20. november. Dagen etterpå sier Arbeiderpartiets Torny Pedersen at senterpartiutspillet kan forsinke Skarv – det er full krig i Regjeringen og duket for oppvask. I går svarte statsråd Åslaug Haga at gassalg baseres på vanlige kommersielle prinsipper og forhandlinger. Hva som er Regjeringens industripolitikk, som Terje Lien Aasland så fint refererer til, er sannelig ikke godt å si. Det som er helt brennsikkert, er at Regjeringens øverste leder, statsminister Jens Stoltenberg, lover å hjelpe Levanger kommune dersom – og dette er industripolitikken til Regjeringen – dersom Norske Skog legger ned papirfabrikken på Skogn. Da skal arbeidsplassene på Skogn få hjelp, men ikke i forkant av en nedleggelse. Dette er realiteten. Terje Lien Aasland viser til at Fremskrittspartiet ikke vil stille krav til industrien. Jo, Fremskrittspartiet vil stille krav til industrien, for krav fører til en renere industri. Men avgifter fører ikke til renere industri, det fører til mer penger i statskassen.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Jeg finner grunn til å ta ordet på bakgrunn av det representanten Sande sa i sitt siste innlegg. Dersom Senterpartiet mener det de sier om NOx-avgiften, forutsetter jeg at det blir tatt tak i, og at det blir fikset, gjerne før jul. Så får vi se om det går an å stole på Senterpartiet eller ikke. Men jeg tenker at hadde man ment det man sa, hadde man fjernet avgiftsvedtaket for 2008, og så lot man det heller være opp til Miljøverndepartementet og Finansdepartementet å finne en avtaleløsning. Så til dette med skognæringen. Der Fremskrittspartiet og Senterpartiet er genuint enige, er i satsingen på nye næringer ute i norske distrikter. Det er f.eks. vannkraftutbygging, ikke gjennom skattlegging, men gjennom å gi gode vilkår, og det er skognæringen. Skognæringen har eksportert tømmer fra Norge i 1 000 år, og det har aldri vært behov for subsidier. Det har vært behov for gode rammevilkår og støtte til infrastruktur. Her tror og håper jeg at Fremskrittspartiet og Senterpartiet er enige.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-12-07:
SV er ofte partiet for de store, men kanskje ikke helt konkrete løsningene. Det er en åpenbar konsekvens av dagens tabloide mediesamfunn at konflikt ofte er det som trekker til seg oppmerksomhet, og det berører også miljøet og den type ting. Vi sikrer mer til Artsdatabanken, sa representanten Thorkildsen, men det blir også mindre til vern. Vern av skog dreier seg som regel om enkeltmenneskers og enkeltsamfunns livsgrunnlag i de mer marginale strøk av Distrikts-Norge. Det burde da være et mål i seg selv å unngå den type usikkerhet som usikkerheten rundt erstatninger medfører. Høye ambisjoner på vern og lave avsetninger til å dekke kostnadene ved et slikt vern fremmer altså usikkerhet, og det skader på mange måter den saken SV sier de står for. Ser SV det?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-12-07:
Jeg har lyst til å forfølge det litt, for det er litt av en reise Senterpartiet her har invitert småkrafteiere rundt omkring i landet på. Man har gått fra håp om grønne sertifikater til at faktisk en god del utøvere står framfor et regime der man får over 100 pst. beskatning. Da holder det ikke å si at man har fått en del reaksjoner. Det er stor frustrasjon ute, og det holder heller ikke å si at man skal ha en bred gjennomgang til revidert statsbudsjett, for en del av dem risikerer faktisk å gå konkurs før den tid. Hva sier representanten Sande til sine velgere, som en god del av disse er, som har valgt å satse på dette i tro på at man skulle ha stabile, gode forutsetninger, og at det skulle satses på fornybar energi i Norge?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-07:
Representanten Thorkildsen svarte i sitt innlegg nei på om det var gjort nok, men hun sa at man er med på å flytte Norge i miljøvennlig retning. Man reduserer bevilgningene til skogvern med 18 mill. kr. I gjennomgangen her i Stortinget er det en reduksjon på budsjettet på 6,9 mill. kr. Vi har en arbeiderpartidominert regjering, så det mangler kanskje et tretall her, slik at det hadde blitt 36,9, men til sjuende og sist er det en faktisk reduksjon på dette området på 25 mill. kr. Vi flytter politikken i miljøvennlig retning, var ordene Thorkildsen brukte, men den praktiske politikken i det budsjettet som Stortinget vedtar i dag, viser noe annet – stans i tapet av biologisk mangfold innen 2010, om to år og tre uker. Da er mitt spørsmål: Hvordan kan SV være med på en reduksjon på 25 mill. kr da?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-07:
Ja, det vil representanten fra Kristelig Folkeparti gjerne gjøre. Det budsjettforslaget som Regjeringen her legger opp til, innebærer en full satsing i forhold til leting etter olje og kartlegging for oljeutvinning, men det er en dårlig satsing i forhold til de miljøutfordringene en slik oljeutvinning vil avstedkomme. Derfor har vi sagt – og det stod vi for i forvaltningsplanen – at det må være en helhetlig satsing. Når Regjeringen gir full gass på det ene området, som er under Oljedirektoratet, sier vi at når man ikke gir full gass når det gjelder miljøprogrammene, er det noen som må ta ansvar for helheten. Det gjør Kristelig Folkeparti ved at vi bremser leteaktiviteten for å få denne kartleggingen på plass.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-07:
Her viser historien hvem som har vært tungen på vektskålen. Regjeringssamarbeidet mellom Venstre, Høyre og Kristelig Folkeparti hadde en helt klar formulering om at vi ikke skulle åpne opp for oljeleting i Lofoten og Barentshavet, i sårbare områder. Petroleumsfrie soner, står det i vårt regjeringsdokument – og det er et mye mer radikalt punkt enn det representanten Marthinsens regjeringsdokument går ut på – der vi har sagt at vi hele tiden skal lete og kartlegge, for så å se om vi skal åpne. Kristelig Folkeparti har stått for en radikal politikk på dette området, og med de klimautfordringene vi ser framfor oss, tror jeg vi trenger en radikal omlegging i oljepolitikken på norsk sokkel og i Barentshavet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-07:
Vi har nok kunnskap om de klimautfordringene vi står overfor. Nå må vi handle, og vi må handle på mange fronter. Noe av det viktigste er kanskje at vi får en radikal omlegging av skatte- og avgiftssystemet. Det er også viktig at den er målrettet. Mens man i fjor fikk en kraftig lettelse i engangsavgiften på dieselbiler, vil man i år få en høyere årsavgift og en høyere drivstoffavgift på disse bilene, samtidig som man på samtlige bensinbiler og dieselbiler med fabrikkmontert partikkelfilter vil få redusert årsavgiften med 300 kr. Det er vanskelig å se en helhetlig linje i Regjeringens skatte- og avgiftspolitikk når det gjelder bil. Derfor er min utfordring til representanten å klargjøre Regjeringens skatteomlegging på dette området. Er det slik at samme hvor mye CO2 som blir sluppet ut, er det helt greit å få 300 kr mindre i årsavgift i 2008?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-07:
Det er ikke tvil om at vår tids største utfordring er klimaendringene vi står overfor, men til tross for dette ønsker jeg å stille et annet spørsmål til statsråden. Som jeg sa i mitt innlegg, er det viktig å ta vare på kulturminnene våre. De er viktige læresteder med hensyn til den historien som er lagt bak oss. Et samlet storting har også sagt at i 2009 skal Kulturminnefondet være på 1,4 milliarder kr, og at det i 2008 vil være på 1 milliard kr. I budsjettet som vi fikk fra Regjeringen den 5. oktober, står det at de 200 mill. kr som ble bevilget i fjor, var et unntak i forhold til bevilgningsnivå. Dette understrekes jo også av en flertallsmerknad fra de rød-grønne. Mitt spørsmål er da: Hvordan vil statsråden oppfylle Stortingets vedtak om et kulturminnefond på 1,4 milliarder kr i 2009, når bevilgningsnivået på 200 mill. kr var et unntak, slik det står i proposisjonen?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-07:
Å bygge samfunnet nedenfra er en god sentrumsverdi. Vi skal ha lys i husene, vi skal ha liv i bygdene, og vi skal bruke naturressursene på en bærekraftig måte. Mange bønder som jeg har møtt, og som eier fallrettigheter, har bygd småkraftverk. Det er en stolthet som skinner i deres øyne, og de sier til meg: Jeg investerer for barna mine. Det er for dem jeg gjør dette. Så kom det en kalddusj i høst med endring av kraftverksbeskatningen. En fjerdedel av utbyggingen har stoppet opp, og vi får en verdioverføring på kanskje 15 milliarder kr fra kommune til stat. Småkraft er god distriktspolitikk og god fornybar politikk. Nå vet vi at vi skal få en bred utredning som skal foreligge i revidert – det er det flertallet i komiteen sier. Men i brev til Stortinget den 20. november har statsråden sagt at Regjeringen vil stimulere til økt utbygging av små-, mini- og mikrokraftverk. Hva ligger det i dette i forhold til dagens støttenivå?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-07:
Miljøvernministeren var ydmyk nok til å si at det er «mulig at jeg husker feil» om hvorvidt CO2 var oppe på den politiske agendaen under Bondevik-regjeringen. Det er godt med en ydmyk statsråd noen ganger, for jeg håper iallfall at statsråden husker at det var en regjering som gikk av på gasskraftsaken. Jeg håper at statsråden husker at det ble lagt fram en strategi for å framskyve teknologien for gasskraftverk med hensyn til CO2, en strategi som inneholdt fire viktige momenter: statlig støtte til teknologi og produksjonsutvikling, investeringsstøtte til et fullskala gasskraftverk med CO2-håndtering, etablering av et statlig innovasjonsselskap og utredninger av statlig deltakelse i utvikling av drift av infrastruktur for CO2. Dette ble gjort. Petroleumssektoren står for 1/4 av klimautslippene våre. Vi har et stort ansvar globalt også, som den store eksportøren vi er av olje og gass. Dessverre er det slik at i klimameldingen fra Regjeringen er denne sektoren blitt fritatt for å være med på klimatiltak i forhold til de utfordringene vi står overfor. Derfor er det viktig for Kristelig Folkeparti å være pågående for å få til en elektrifisering av sokkelen, ikke «for enhver pris», som representanten Torny Pedersen hevdet i sitt innlegg, men på en helhetlig måte. Derfor har vi vært opptatt av å få på plass 30 TWh innen 2014 i ny fornybar energi. For FNs klimapanel har noen tydelige budskap, og et av dem er at i 2015 må vi ha en reduksjon av klimagasser, hvis vi skal klare å snu den trenden vi er inne i nå. Representanten Marthinsens innlegg er et innlegg som gleder et Kristelig Folkeparti-hjerte. Representanten Marthinsen snakket om politisk vilje. Ja, for i Norge har vi pengene, vi har hodene til å utvikle teknologi, og det dreier seg om en politisk vilje og om å vise lederskap. Derfor har Kristelig Folkeparti sammen med Venstre og Høyre satt seg ambisiøse mål og også foreslått ambisiøse tiltak for hvordan vi skal nå disse målene om å bli klimanøytral innen 2020. Vi har vært tøffe på at vi må ta en del store nasjonale reduksjoner i forhold til klimautslipp, men vi har også vist i en helhetlig politikk at det må tiltak til, og det må penger på bordet. Uten dette holder det ikke med politisk vilje heller.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-07:
Kristelig Folkeparti mener det er riktig å satse på å legge til rette for en teknologiutvikling innenfor håndtering og lagring av CO2. Det er nødvendig med en slik strategi for å unngå en varig økning av utslippene av norske klimagasser. Det har vært Kristelig Folkepartis politikk hele tiden. Derfor har vi også sagt nei til å gi konsesjon til gasskraftverk uten CO2-rensing, for så å støtte FoU, slik at vi kan utvikle ny teknologi. I 2008, som ikke er så lenge til, går vi inn i Kyoto-perioden, og vi skal overoppfylle den med en reduksjon på 10 pst. i løpet av perioden. Det har vi statsministerens ord på. Det er også viktig å understreke at vi får noen utfordringer på dette området når vi i noen vedtak legger til rette for en politikk som gjør at vi øker CO2-utslippene. Kristelig Folkeparti mener at en satsing på CO2-håndtering kan gi gode løsninger for norsk gassindustri, men den kan også være et viktig internasjonalt bidrag når det gjelder CO2-utslipp fra kullkraftverk. En slik teknologiutvikling som vi i dag diskuterer, vil være med på å gi muligheter for en ny næringsutvikling, og den vil også gi norske bedrifter og teknologi tilgang til et stort internasjonalt marked. Det er sunt med konkurranse med tanke på teknologiutvikling. Det finnes metoder i andre land som kanskje kan benyttes her, og så kan vi komme med andre norske løsninger som også kan brukes ute i verden generelt. Én av utfordringene i tilknytning til den saken vi diskuterer i dag, er oppskalering i forhold til håndtering av teknologien. Under høringen som vi hadde om saken, ble det understreket fra de teknologiske miljøene at en oppskalering utover tregangen er vanskelig teknologisk. Statsråden sier i dag at det skal være to testanlegg. I høringen var det snakk om to eller tre. Nå har man landet på to. Det vil si 50 000 tonn på hvert testanlegg. Da blir oppskaleringen nokså stor når vi skal opp til et fullskala renseanlegg. Jeg og Kristelig Folkeparti har hele tiden vært bekymret for hvordan dette skal kunne gå an, samtidig som vi skal kunne være der vi må være i 2012, for å ta de nødvendige beslutningene om investeringer i fullskala driftsanlegg. Dette har Kristelig Folkeparti vært bekymret for hele tiden, og vi har tatt det opp med den tidligere olje- og energiministeren. Jeg er fortsatt bekymret, også litt med tanke på de oppslagene vi har sett om det som skjer på Snøhvit. Dette er ny teknologi, og vi vet kanskje ikke helt hvor veien går. Det som har vært avgjørende og viktig for Kristelig Folkeparti, er at utviklingen av testanlegg og fullskala CO2-håndtering skjer parallelt med utbyggingen av gasskraftverket. Det vil bli krevende å holde tidsskjemaet, men det må holdes i forhold til de andre internasjonale forpliktelsene vi har, i forhold til Kytoto-protokollen.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
I budsjettinnstillingen er hele komiteen, også Kristelig Folkeparti, enig om at kunnskap om miljø og geologi i Barentshavet og Lofoten er nødvendig for videre petroleumsvirksomhet. Komiteen, med Kristelig Folkeparti, sier faktisk at det er avgjørende med ny kunnskap, og at innsamling av kunnskap skal skje i mellomliggende periode, altså fram til 2010. Det er da helt utrolig at Kristelig Folkeparti i sine hovedprioriteringer mener at det er forsvarlig å gå sakte fram i kartleggingen av de geologiske forholdene i dette området. Derfor reduserer de den seismiske skytingen med 70 mill. kr, men de er allikevel enige i at vi skal være ferdige med undersøkelsene i 2010. Partienes merknader skal vel gjenspeile partienes meninger om saken, men her viser Kristelig Folkeparti en utrolig dobbeltkommunikasjon. Kan representanten fra Kristelig Folkeparti forklare Stortinget hva de egentlig mener?
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Kristelig Folkeparti understreker i budsjettinnstillingen at de ønsker petroleumsfrie soner utenfor Lofoten og Vesterålen. Kristelig Folkepartis tidligere regjeringspartner Høyre går i stikk motsatt retning. De har gått veldig langt i sine uttalelser tidligere og mer enn antydet at om de hadde fortsatt i regjering, hadde disse områdene allerede nå vært åpnet for olje- og gassaktivitet. Disse to ulike synspunktene fra Kristelig Folkeparti og Høyre er jo, som alle kan se, ikke forenelige. I forbindelse med det vil jeg be Kristelig Folkepartis representant redegjøre for hvem det er av de to som forteller sannheten.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Det var en del, bl.a. småkraftutbyggere, som fikk sjokk da de fikk se Regjeringens skatteopplegg for 2008. Det ble sagt at mange småkraftverk står i fare for å gå konkurs, og det står her i et brev fra Småkraftforeninga: «Dette er den dramatiske virkeligheten for mange kraftverk fra årsskiftet. Og konkursspøkelset vil ligge å lure i bakgrunnen.» Og videre: «Det må jo være tidenes paradoks at regjeringens «satsing» på ny fornybar energi, skal ende med konkurser for de eneste som produserer ny fornybar energi i et omfang som monner.» Vi er jo kjent med dette, og mitt spørsmål er: Hvordan i all verden – Senterpartiet har vært en sterk forkjemper for utbygging av både mikro-, mini- og småkraftverk i Distrikts-Norge – var det mulig for Senterpartiet å gå med på noe så graverende som dette?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Det er ikke bare småkraftprodusentene som fortviler over de skatteøkningene som Regjeringen har foreslått. Også kommunene mister mange kraftkroner. Det skal overføres ca. 15 milliarder kr fra kommunene til staten – i alle fall er det det som ligger inne i forslaget. På Sørlandet brukes uttrykk som statlig plyndring og ran av kraftkommunene om Regjeringens skatteskjerpelser for 2008. Agder Energi f.eks. vil få redusert sitt overskudd med hele 1,8 milliarder kr, med de konsekvenser det vil få for kommunenes handlefrihet på Sørlandet. Hva vil statsråden egentlig gjøre for å stoppe denne åpenbart skattemessige – unnskyld uttrykket – galskapen som nå har rammet mange vannkraftprodusenter i Norge, og som fører til at vannkraftprosjekter i regi av Agder Energi på kanskje inntil 1 TWh blir lagt på is?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Først til den siste taleren: Det er altså slik at Fremskrittspartiet tar klimautfordringene på alvor – bare så det er sagt. La meg si at siden den rød-grønne regjeringen tiltrådte, er etter min oppfatning det eneste av betydning som denne regjeringen har oppnådd i energi- og miljøpolitikken, å sette tidenes norgesrekord i utslipp av klimagasser neste år, og også å stanse de beste støtteordningene for fornybar energi, nemlig å vrake grønne sertifikater. Det har vært stor avstand mellom de rød-grønne statsrådenes festtaler om satsing på fornybar energi og praktisk handling når det gjelder realpolitisk satsing for å få fart på utbyggingen av ny fornybar energi i Norge. Det første alvorlige feilgrepet den rød-grønne regjeringen gjorde, var nettopp å vrake den lovende ordningen med grønne sertifikater. Vrakingen av sertifikatordningen var en energi- og miljøblunder av dimensjoner. Nå er det også påvist at statsminister Stoltenberg tok kraftig feil da han den gang hevdet at nordmenn ville måtte betale mer enn svenskene for strømmen i et felles svensk-norsk elsertifikatmarked og av den grunn vraket ordningen. Gjennom en ordning med grønne sertifikater, som Regjeringen nå altså gjenopptar forhandlingene om – det er bra – og som alle opposisjonspartiene fortsatt er for, kunne vi ha utløst mange gode investeringer i ny fornybar energiproduksjon i Norge og gjort landet gradvis mer uavhengig av å importere forurensende kullkraft fra Europa. Nå kommer dette noe sent. Av alle ting presterer Regjeringen i budsjettframlegget for 2008 til og med å stoppe satsingen på små vannkraftprosjekter ved å øke skattleggingen av dem dramatisk. Utbyggere av småskala vannkraftverk over hele landet fortviler. Lønnsomme kraftprosjekter er plutselig blitt ulønnsomme, og mange småkrafteiere styrer nå mot konkurs. Dette er altså Regjeringens satsing på ny fornybar energi i praksis. Regjeringens skatteangrep på småkrafteiere er nå blitt så ille at tidenes satsing på fornybar energi ender opp som konkursras for småkraftprodusenter. Hvordan i all verden kan Senterpartiet og statsråden sitte rolig og se på at dette skjer, ikke minst siden dette rammer Distrikts-Norge? Norge har et klimaperspektiv. Derfor er vi forpliktet til å bidra med å bygge ut mer fornybar kraftproduksjon. Så jeg håper – og Fremskrittspartiet håper – at det fra nå og framover blir tilrettelagt rammevilkår som gjør det mulig virkelig å gi satsing på ny fornybar energi et løft i Norge.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Det var representanten Svein Roald Hansen som sa at grønne sertifikater er en «avgift på strøm». Dette er litt misvisende. Ordningen går egentlig ut på at en viss andel av strømproduksjonen får en høyere pris. Det vil føre til at det blir attraktivt å investere i en viss kraftproduksjon, og det vil igjen føre til at det kommer mer strøm inn i markedet, og vi vil få et lavere prisnivå generelt i markedet. På denne måten er det faktisk slik at grønne sertifikater vil kunne gi sluttbrukerne lavere strømpriser. Den rød-grønne regjeringen startet friskt da den tiltrådte, og lovte å få på plass disse grønne sertifikatene – men vi vet jo hvordan det gikk. De rød-grønne skulle også få på plass et kraftregime for kraftkrevende industri – vi vet hvordan det gikk. Den rød-grønne regjeringen skulle gi oss tidenes største satsing på bioenergi, man skulle gi støtteordninger som var enda bedre enn grønne sertifikater, ble det sagt – men vi vet hvordan det gikk. I dag har Norge Europas dårligste støtteordninger for ny fornybar energi. Jeg holdt på å si: Er det noe å skryte av?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
Først håper jeg at Stortinget har tilgivelse for at klimaet må bli hovedsaken akkurat i denne historiske situasjonen. Det er en uke til høynivådelen av klimatoppmøtet på Bali. Dette toppmøtet er i gang. Dette er å anse som kanskje det viktigste miljøpolitiske møtet som til nå er holdt i hele verdenshistorien. Jeg tror derfor vi bør holde fast ved at det er hovedsaken akkurat nå. Det betyr ikke at alle de andre spørsmålene ikke er svært viktige. Vi skal komme grundig tilbake til dem på ulike tidspunkter. Når det gjelder Trillemarka, vil Regjeringen komme tilbake til den saken. Men la meg si at selv om jeg selvsagt kommer til å være drivkraft for et resolutt vern av Trillemarka, så har jeg også respekt for Senterpartiets holdning i denne saken. Noe av Senterpartiets suksess i norsk historie er at partiet har vært et kraftfullt talerør for norske bygdeinteresser. Enhver som ser forskjellen mellom landsbygda i Sverige og landsbygda i Norge, tror jeg kan gi Senterpartiet en del kredit. Landsbygda i Norge ser ganske annerledes ut enn landsbygda i Sverige, fordi Senterpartiet historisk har klart å stille seg i en slik posisjon at de har forsvart tradisjonelle bygdeinteresser på en imponerende måte. Så skal nok jeg av og til utfordre disse.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
Selv ikke i Bondevik-regjeringens tid var jeg så mye på Sri Lanka at jeg ikke rakk å spille fotball med Kjell Magne Bondevik stort sett hver eneste fredag morgen, så kontakten med hensyn til hva som skjedde på det tidspunktet, var nok der. Men det var rett og slett ikke på miljøområdet Norge forandret seg mest i positiv retning under Bondevik-regjeringen. Vi kan snakke om andre områder hvor mye bra skjedde. Når det gjelder de tre konkrete tingene som ble tatt opp her, er dette ting vi er resolutt i gang med. Regjeringen er nå godt i gang med forhandlinger med industrien om å få på plass et NOx-regime. Jeg håper det kan bli avsluttet ganske snart. Jeg merket meg også at kritikken fra representanten Kristiansen ikke kom mot at Regjeringen ikke går langt nok på NOx-området, men at vi antakelig går for langt i å stramme inn på det området for å innfri Gøteborgprotokollens bestemmelser – altså den stikk motsatte kritikken av den Venstre prøver å stå fram med her. Når det gjelder fornybar energi, er jeg enig i at vi ikke har kommet langt nok på det området. Det er også nettopp grunnen til at Regjeringen nå vil gjenoppta forhandlingene med Sverige om grønne sertifikater.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
Jeg merker meg at opposisjonen konsekvent forsøker å så tvil om at Regjeringen er ambisiøs på miljøområdet. Det inntrykket som er ute, er et ganske annet. Norge er det land som har de mest ambisiøse målene på klimaområdet, på miljøområdet, av noen land. Hvis noen kan vise meg hvilke land som har vesentlig mer ambisiøse klimamål, vil jeg gjerne høre om dem, for da bør vi arbeide for å gå i den retningen. Jeg hørte senest på Bali-møtet hvordan noen av de internasjonale miljøorganisasjoner roste nettopp Norge. Derimot hører jeg aldri noen rose Fremskrittspartiet. Grunnen til det er jo at Fremskrittspartiet ikke engang har bestemt seg for om de er for Kyoto-mekanismene. Da fredsprisen gikk til Al Gore og FNs klimapanel, sendte Fremskrittspartiet ut en protesterklæring mot dette, istedenfor å være glad for at Nobelkomiteen resolutt slår fast sammenhengen mellom miljøødeleggelse og krig. På basis av hva klimapanelet har sendt ut, bruker man en slik anledning, ikke til å si at dette er flott, at dette bringer klimakampen i verden framover, men til å så tvil om hele prosjektet. Man kan ikke være astronaut hvis man tror at jorda er flat.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
Dette er et av de spørsmål jeg må få lov til å komme tilbake til. Representanten skal selvfølgelig få et grundig svar på det. En av de lærdommene jeg trakk – for å være litt personlig – da jeg kom inn i Miljøverndepartementet, var jo hvor ufattelig mangfoldig det departementet er. Det er riktig som representanten sier, at så langt har klima og biologisk mangfold vært de to sakene jeg har hatt størst oppmerksomhet rundt, og, som Stortinget skjønner, av opplagte grunner. Men det kan ikke over tid bety at kulturminnevernet skal lide. 2009 er Kulturminneåret, så vi skal komme tilbake med svar på dette spørsmålet. Jeg kan i hvert fall love at jeg skal gjøre hva jeg kan for å få til en offensiv satsing på kulturminner, og jeg er mer enn villig til å inngå et samarbeid med Kristelig Folkeparti om det.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
La meg først si til representanten Kvassheim at jeg er enig i at det er pinlig det som skjer på Melkøya – utslipp som er langt høyere enn hva som ble foreskrevet. Det kan være riktig at Arbeiderpartiet har vært en drivkraft, men det var Bondevik-regjeringen som satte i gang prosjektet på Melkøya. Slik sett er det litt vanskelig for Venstre å fri seg fra ansvaret for det. Om noen er uskyldsrene på det punktet, er det antakelig bare SV. Men la det ligge. Jeg finner ikke trøst i at Venstre er forskjellig fra Fremskrittspartiet – jeg er glad for at Venstre er forskjellig fra Fremskrittspartiet. En av grunnene til at Regjeringen jo nettopp ønsker forlik i klimapolitikken med Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre – men ikke med Fremskrittspartiet – er at det ikke er mulig å tenke seg noe forlik med Fremskrittspartiet uten at det vil gjøre norsk klimapolitikk mye, mye dårligere. Men med de nevnte tre partier er det mulig å tenke seg et forlik om noe som gjør norsk klimapolitikk vesentlig bedre, og det er det vi ønsker å få til. Jeg merket meg at representanten Kvassheim, når han ble utfordret om Bondevik-regjeringen, sa at den stod for en massiv satsing på kollektivtrafikken. La oss anta at det er sant. På toppen av dette har Liv Signe Navarsete kommet inn og gjort utrolig mye mer. Hvis det var himmerike på dette området med Bondevik-regjeringen, må det være nirvana under Liv Signe Navarsete.