trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-05:
Ja, det var en interessant debatt. Alle de innspill som har kommet, skal vi ta med oss i det videre arbeidet, og noen av dem har jeg lyst til å trekke fram spesielt. Det er avgjørende for spørsmålet om sakkyndighet at vi, som flere har vært inne på, ikke stirrer oss blinde på sakkyndigheten – at man, når man får et kvalifisert svar fra sakkyndige, kan slutte av det at man står overfor straffeskyld f.eks. Noen ganger blir vi så opptatt av det at vi glemmer at det som er føringen i f.eks. en ganske ordinær vanlig straffesak, er helt andre ting enn sjølve sakkyndigheten, men den kan bidra til at man kan legge et puslespill. DNA er et veldig godt eksempel – representanten Oktay Dahl er jo inne på det – tolking av DNA, men også spørsmålet om bredden i det hele. DNA-reformen ville jo bli en stor katastrofe hvis det skulle skape en utvikling i rettsvesenet hvor konstatering av DNA på et åsted nærmest er det samme som straffskyld. Så i den utviklingen er det særs viktig at vi har med oss et våkent, modig dommerskjønn. Så beveger representanten Oktay Dahl seg litt utenfor interpellasjonen – men det er veldig interessant – når han trekker fram spørsmål om vitnebeviset, for det har betydning ikke bare i forhold til sakkyndighet, men det har direkte betydning for dem som skal avsi dom. Det er helt riktig at vi fra justissektoren ikke har gått inn på å bidra til å finansiere en egen forskningsenhet rundt vitnebeviset, dels fordi jeg mener at det er det andre departement og andre instanser i samfunnet som må ta seg av. Men det betyr ikke at det fra vår side ikke er interessant å se på muligheter for å styrke forskningen rundt vitnebeviset. Det trengs. Vitnebeviset er kanskje noe av det mest risikable vi kan ha med å gjøre i en norsk rettssal. De fleste av oss husker som regel feil når vi skal beskrive farge på bil, om han hadde hestehale eller om han var kort eller høy. Så det tar jeg med. Jeg mener også at representanten Oktay Dahl har et spennende innspill til spørsmålet om økonomiske saker og sakkyndighet i økonomiske saker. Der har vi sett en utvikling hvor flere og flere har påpekt at man opplever at de sakkyndige bruker en helt annen bevisterskel enn det man gjør i strafferetten. Så blir hele det juridiske systemet liksom fanget av det, fordi det er komplisert økonomi. Det er en stor utfordring for oss som vi er nødt til å ha med oss i utviklingen av Økokrim, men også i utviklingen av sakkyndighet som sådan.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-05:
Aller først har jeg lyst til å bekrefte fra denne talerstol at vi nå legger fullt press, og har lagt fullt press, på å få dette innkjøpsprosjektet i god drift, og at de kvalitetssikringsregimer man skal gjennom, blir gjennomført så raskt som mulig. Og jeg er jo glad for at interpellanten er så pass ryddig når det gjelder hva som har vært satsingen og viljen her i Stortinget i forhold til dette: tilstedevakt, det å bygge ny base, lege som del av crewet, og at man faktisk har bygd ut redningshelikoptertjenesten betydelig – slik et samlet storting har gitt Regjeringa støtte til i løpet av disse årene. Men det er jo ikke noe argument for ikke å kjøpe nye helikoptre raskt, snarere tvert imot. Når vi skal betjene basen i Florø, trenger vi faktisk alle de helikoptre vi kan få tak i. Det som er mitt anliggende, er at vi må ha en prosess rundt dette som er ryddig og skikkelig og transparent, og selvfølgelig etisk forsvarlig, for det er en stor investering. Samtidig må kvalitetsregimet på plass. Min ambisjon er at det skal på plass, og vi har dette under arbeid i disse dager. Derfor er det i hvert fall for Regjeringa en god løsning å kunne presentere for Stortinget i en bredere ramme – slik interpellanten også var inne på – og i egnet form til høsten hva den videre tidsprosessen blir for dette. Så spør interpellanten om skepsis i Finansdepartementet. Det mener jeg at Finansdepartementet nettopp har tilbakevist med den satsningen Regjeringen har på redningstjenesten. I fjor brukte man 160 mill. kr mer, ikke bare på vedlikehold og drift av gamle Sea King-helikoptre, men også på tilstedevaktene, så dette forstår Regjeringen som kollegium. Men en forutsetning for å få med seg alle, både her i huset, i finanskomiteen og andre steder, er jo at man driver god kvalitetssikring av denne type prosjekter slik at vi får de beste maskinene til den beste prisen. Og der er det et spenn, for å si det pent. Derfor er det viktig at de organisasjonene som skal forestå dette innkjøpet og drive fram dette prosjektet, er godt rustet til det. Bare slik får vi med oss skeptikere uansett hvor de måtte befinne seg. Så har jeg også observert saken vedrørende Ullevål Sykehus. Og jeg observerer jo at dette også er et pressproblem i forhold til at vi utvikler redningstjenesten med lege, som gjør det aktuelt å lande der oppe. Jeg skal ta opp dette med vår avdeling og be den undersøke hvordan vi raskest mulig kan ha kapasitet også der. Jeg så jo til min glede at også Ullevål sykehus skulle foreta en vurdering av dette spørsmålet, så der tror jeg ikke siste ord er sagt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-05:
Jeg skal bare kort kommentere noe av debatten. Jeg opplever det slik at debatten og den politiske innsatsen fra alle partier rundt spørsmålet om norsk redningstjeneste bør hilses velkommen. Vi har altfor få debatter om og altfor lite fokusering på nettopp denne viktige, trygghetsskapende delen av justissektoren og forsvarssektoren. Det er store investeringer som skal foretas. Det er det god grunn til å ha mye politisk debatt om og politisk fokusering på. Men det er også grunnlag nå for å se på hvordan redningstjenesten fungerer totalt sett, og ikke bare knyttet til redningshelikoptre. I går hadde jeg møte med de frivillige organisasjonene som jobber på feltet. Man tok opp spørsmålet om deres økonomiske situasjon – Regjeringa har valgt å doble støtten – refusjonssatsene, spørsmålet om det å få permisjon, osv., og som er en veldig viktig del av den redningstjenesten vi har totalt sett, som totalkonsept. Jeg savner jo litt det at man gir seg sjøl anledning til å ta den type debatter, for dette er et veldig viktig felt. Jeg syns i så måte at interpellanten skal ha ros for å ha reist interpellasjonen, og at også vi fra Regjeringas side bør gi Stortinget anledning til å følge denne prosessen nøye. Så det tar jeg på alvor. For mangt i justissektoren er det slik at det blir politisk debatt først når det skjer noe galt eller det ikke går slik som vi hadde ønsket. Den beste måten å forebygge dette på er å være i forkant også når det gjelder politikken. Så vurderte jeg veldig nøye i mitt hovedinnlegg om jeg virkelig skulle sitere forsvarsministeren og hennes departements antydning om varighet når det gjelder Sea King-helikoptrene, fordi det kunne blitt forstått i den retningen som en del kanskje har lagt til grunn allerede, at det var der datoen lå. Som Stortinget sikkert har merket seg, var jeg varsom med å ville nevne noen dato overhodet før Stortinget har fått befattet seg litt bredere med dette, og fordi jeg sjøl er litt i stuss når det gjelder når dette vil kunne skje. Det er anbudsprosess og innkjøpsprosess, som tar lang tid, og det er bestillingstid og produksjonstid, som også tar tid, og som vi ikke er herre over. Dette håper jeg vi i større grad kan få brakt på det rene når vi også har fått gjennomgått en del av det kvalitetsarbeidet som nå gjøres. Dette skal vi komme tilbake til. 2020 ble antydet med hensyn til hvor lenge denne «damen» ville kunne vare – nå kan man være glad i damer, men gammel vin er jeg ikke så begeistret for – men jeg håper at vi i god tid før 2020 har fått rustet opp redningshelikoptertjenesten i Norge, noe et samlet storting ønsker seg, med gode og bærekraftige maskiner som har god rekkevidde og god kvalitet.
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2009-05-05:
Interpellanten Ellingsen tar opp et viktig tema i dag. Tilliten til domstolene er avhengig av at vi føler at avgjørelsene dommerne fatter, er bygd på et så riktig grunnlag som mulig. I kompliserte saker og på noen fagområder er det nødvendig å bruke sakkyndige for at domstolen skal ha et best mulig grunnlag for å fatte den riktige beslutningen. Det kan være en straffesak med kompliserte selskapsstrukturer, med morselskap og datterselskap organisert i inn- og utland. Her kan det være nødvendig med sakkyndige for å få belyst sakens fakta før dom felles. Eller det kan være en drapssak hvor rettspsykiatere uttaler seg om den tiltaltes helsesituasjon i gjerningsøyeblikket. De sakkyndige kan ha ulike roller i retten. Det kan være rettsoppnevnte sakkyndige som er objektive, eller det kan være sakkyndige vitner på oppdrag fra forsvarer, f.eks. en lege eller en psykolog. Vedkommende har da en annen rolle enn en rettsoppnevnt sakkyndig. Som det påpekes av statsråden, er ikke sakkyndiges uttalelse alene avgjørende for sakens utfall. Dommeren skal foreta en samlet vurdering av innkomne bevis i saken. Men det er selvsagt viktig at det den sakkyndige sier, er riktig, da deres uttalelser ofte tillegges stor vekt. I USA ble det i 2005 gjort en undersøkelse om bruk av sakkyndige, og denne konkluderte med at feil fra sakkyndige er en av hovedårsakene til justismord i USA. Dette er selvsagt problemstillinger vi skal ta på alvor og ha fokus på, da det er en tendens til økende bruk av sakkyndige i retten også i Norge. De sakkyndige skal ha høy kvalitet og utføre en god jobb. Vi har i Norge ikke hatt så mange saker hvor sakkyndige er skyld i feilaktige domfellelser – heldigvis. Det må vi selvfølgelig bestrebe oss på at ikke skjer, da det er skjebnesvangert for den som feilaktig blir domfelt, enten det er en sivil sak, eller enda verre, det skjer i en straffesak. Jeg er glad statsråden har fokus på dette temaet. Han nevnte Mæland-utvalgets utredning, som nå er på høring. Satsingen på DNA vil gi oss bedre tilgang på sikre bevis som kan brukes i den norske rettssalen. For som den amerikanske forskeren Michael Saks sier det: Det er bare DNA-bevis som er eksakt. Alt annet er antakelser. Vi må bestrebe oss på å få til et system med «second opinion» på DNA-resultater om disse skal kunne brukes i retten. Vi har en sikkerhetsventil i Gjenopptakelseskommisjonen og Den rettsmedisinske kommisjon som kan gi oss viktige korreksjoner hvis feil først er gjort. Vi er avhengig av sakkyndige i retten. Det er mange kompliserte saker som må belyses. Jeg mener, som statsråden, at lovreguleringen er god på dette området. Det som er viktig, er en bevisstgjøring hos partene i straffesaken, den rollen de har selv, og den rollen den enkelte sakkyndige skal ha, og at dommerne til slutt tar en selvstendig avgjørelse på bakgrunn av bevisene som er framlagt i saken.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-05:
Jeg merket meg at interpellanten selv oppsummerte hele debatten i én setning. Han sa: «På nytt: All mulig honnør til Regjeringen.» Det er det også grunn til å gi, for her har det vært oppsummert at man har fått på plass de basene som skal på plass, og man har fått full bemanning på basene. Det som gjenstår, er en betydelig investering. Vi snakker om betydelig med milliarder for å få på plass nytt utstyr i form av helikoptre. Så studerte jeg interpellasjonsteksten med nysgjerrighet, for der står det at Sea King er «en fin dame». Det har statsråden bekreftet at han har sagt. Jeg kan huske at Leif B. Lillegaard skrev en bok om hurtigrutene, og så sa han at Kong Olav er dronningen blant hurtigrutene. Det måtte han jo forsvare etterpå, for kong Olav var da vitterlig en konge og ikke en dronning. Han understreket at skipene er av hunkjønn, men nå kan altså statsråden bekrefte at også helikoptre er av hunkjønn. Det var jeg ikke klar over før, så jeg takker for den opplysningen.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-11-25:
På vegne av Knut Arild Hareide, Øyvind Håbrekke, Rigmor Andersen Eide og undertegnede fremmer jeg representantforslag om utarbeidelse av en handlingsplan for CO2-fangst og -lagring fra store punktutslipp i industrien. Jeg fremmer også et representantforslag på vegne av Dagrun Eriksen, Geir J. Bekkevold, Kjell Ingolf Ropstad og undertegnede om at staten sørger for at Statoil trekker seg ut av oljesandaktiviteter i Canada.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-11-25:
På vegne av representantene Anders B. Werp, Linda C. Hofstad Helleland, Elisabeth Aspaker og meg selv har jeg den glede å fremme forslag om umiddelbar lovendring for å sikre skjerpet straffenivå i volds-, overgreps- og voldtektssaker.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Jeg har gleden av å stille arbeidsministeren spørsmål. I den senere tid har vi sett at Regjeringen har kommet med nye forslag for å få ned sykefraværet. Blant annet har de trykket til sitt bryst den såkalte svenske modellen der man ønsker å føre en større andel av kostnadene over på arbeidsgiverne. Vi vet at dette forslaget ikke har fungert veldig godt i Sverige. Vi vet også at det har kommet sterke reaksjoner på dette forslaget fra fagbevegelsen, der LO-leder Flåthen har vært såpass tydelig at han har sagt at han advarer mot ordningen. Jan Davidsen i Fagforbundet uttalte for to dager siden at han ville gå til krig mot ordningen. I tillegg hadde jeg på mandag gleden av å delta i en debatt med LO-lederen på NRK Radio i Trondheim, der han uttalte at det forslaget som nå ligger på bordet fra Regjeringen, faktisk er mye verre enn å innføre karensdager. Det sier også litt når vi vet hvilken holdning LO har til det sistnevnte. Vi vet også at det er 92 000 med nedsatt funksjonsevne som i dag står utenfor arbeidslivet, som ønsker seg inn i arbeidslivet. Vi vet at det med et slikt forslag, der man fører en større del av kostnadene over på arbeidsgiver, vil være vanskeligere for folk med nedsatt funksjonsevne og kronisk syke å komme inn i arbeidslivet. Vi vil få et strammere arbeidsliv. Vi vil oppnå en effekt der vi går fra et inkluderende arbeidsliv til et ekskluderende arbeidsliv, og vi vil få en ordning der man får færre i arbeid og flere på trygd. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Hvorfor ønsker Regjeringen å iverksette tiltak som vil føre til et dårligere arbeidsliv, et mer ekskluderende arbeidsliv og at flere kommer på trygd?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
I valgkampen opplevde vi at Arbeiderpartiet og LO nærmest gikk hånd i hånd og advarte mot Fremskrittspartiet, der de kjørte en kampanje om at en stemme til Jensen ville være en stemme til en svekket sykelønnsordning. Vi har sett at regjeringen Stoltenberg I, bare ett år etter et valg, var på banen og ønsket å endre sykelønnsordningen, og nå ser vi at den samme regjeringen rett etter et valg forsøker på nytt å få endret sykelønnsordningen. Betyr det at Arbeiderpartiet har følgende garanti: Vi gjør som LO sier rett før et valg, og garantien vår er at vi kan endre sykelønnsordningen så fort valget er overstått og vi har fått deres medlemmer til å stemme på oss. Så ønsker jeg også å utfordre statsråden til å svare tydeligere på mitt hovedspørsmål: Ser ikke statsråden faren med å innføre det forslaget som er skissert fra statsministeren, at det vil føre til at de som står utenfor arbeidsmarkedet i dag – kronisk syke og funksjonshemmede – vil stå enda lenger unna arbeidsmarkedet, og at man da bare flytter utgiftene over på økt uføretrygd?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Jeg tror vi alle sammen er enig i at det er altfor dramatisk at vi får en økning i trygdeutgiftene med 30 milliarder kr fra det ene året til det andre. Men hvis vi går to år tilbake i tid: I 2007 ble det gjort en del endringer i forhold til sykmeldingspraksisen, bl.a. avventende sykmelding, som er et av de tiltakene som i svært liten grad er brukt. Vi vet også at Nav bør ha en nøkkelrolle for å få dette til å fungere, for å følge opp sykmeldingspraksisen, få fulgt opp både arbeidstaker og arbeidsgiver og få dialogmøtene sammen med lege til å gå godt. Vi ser også at de kravene som ble stilt i 2007, ikke er fulgt opp ennå av Nav. Hvordan vil statsråden sørge for at det blir stilt klare resultatkrav til Nav, med tanke på å følge opp den sykmeldingspraksisen som ble vedtatt for to år tilbake?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg oppfatter at de aller fleste i Norge er opptatt av at vi skal få sykefraværet ned. For kort tid siden gikk Regjeringen til Stortinget med et forslag om å ekstrabevilge 3,2 milliarder kr i år, fordi sykefraværet øker. Samtidig er vi i en situasjon der vi sammen med partene i arbeidslivet skal reforhandle den såkalte IA-avtalen. Et utvalg som er ledet av Arbeidsdepartementet, har gjennomgått IA-avtalen og kommet med forslag til nye tiltak knyttet til sykefraværet, som kan settes i verk. Men på bakgrunn av den alvorlige situasjonen vi ser, der sykefraværet i 2009 ser ut til å øke med inntil 10 pst., mener Regjeringen at det er viktig at vi ser på andre tiltak også. Det har vi drøftet med partene, og vi er enige om at vi skal se etter nye tiltak. Det er ingen forslag som er fremmet i den debatten, men det har bl.a. vært henvist til tiltak som er gjennomført i Sverige, som har hatt positiv effekt på sykefraværet. Min oppfatning er at vi skal tørre å se på de svenske forslagene. Det betyr ikke at vi skal innføre dem – jeg tror mange av dem ikke vil være egnet i Norge – men vi må tørre i den situasjonen vi er i, også å kunne se på hva våre naboland har fått til. Så har vi sammen med partene i arbeidslivet også blitt enige om at vi skal se på andre måter å fordele kostnadene til sykefravær på for arbeidsgiverne. Vi har forsikret arbeidsgiverne om at det skal være innenfor provenynøytralitet, slik at arbeidsgiverne ikke får økte kostnader, men at vi kan se om det er andre måter å innrette ordningen på. Så vil jeg understreke at de forslagene vi skal se etter, vil være innenfor en ordning der arbeidstakernes rettigheter i sykelønnsordningen selvsagt skal bestå, slik som vi har slått fast i Soria Moria-erklæringen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
To ting er viktig å presisere: Regjeringen har ikke foreslått å endre sykelønnsordningen. Vi ønsker å se på tiltak som kan redusere sykefraværet. Det håper jeg at alle i denne salen og andre steder vil være interessert i. Så ser jeg at det er viktig at vi har skjermingsordninger på samme måten i dag, som sikrer at de som har kroniske sykdommer, og som ellers kan falle utenfor arbeidsmarkedet, også må hensyntas når vi skal utforme nye tiltak i IA-avtalen. Det skal skje i samarbeid med partene, selvsagt, og vi vil selvsagt også ha nær dialog med de funksjonshemmedes organisasjoner om hvordan slike tiltak skal utformes. Men vi har allerede i dag innført skjermingsordninger, og det vil være mulig å innføre tilsvarende ordninger også i framtiden.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg har ikke sagt at noen av de tiltakene som statsministeren har pekt på, ikke vil være egnet i Norge. Jeg har pekt på at det er enkelte deler ved den svenske sykelønnsordningen som ikke vil være egnet i Norge. Derfor mener jeg at det er elementer i den svenske ordningen knyttet til hvordan svenskene har klart å få ned sykefraværet som vi må kunne se på, mens det er andre elementer i den svenske ordningen som ikke vil være egnet i Norge, bl.a. der man har innført ordninger som belaster arbeidstakeren i større grad enn det man gjør i Norge.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg vil se på alle virkemidler som vil bidra til at vi får lavere sykefravær i Norge. Jeg har også blitt presentert for eksemplet fra Mandal. Jeg synes det er et godt forslag, som vi selvsagt også skal lære av. Jeg er opptatt av at det er viktig at vi i debatten tenker på at det er mennesker som rammes av sykefravær. Det er ikke bra for noen å bli stående lenge utenfor arbeidslivet. Et av de mest urovekkende trekkene jeg har sett i de underliggende statistikkene, er at det er blant unge jenter mellom 20 og 24 år som sykefraværet øker mest. Det er ingen god måte å starte voksenlivet på. Vi vet at jo lenger en er sykmeldt, er veien til å bli varig utenfor arbeidsmarkedet kortere. Så vi må lete etter alle tiltak. Derfor er jeg også glad for at arbeidsgiverne vil være med og se på om det er noe som kan gjøres, slik at de får større økonomisk gevinst ved å bidra til at folk ikke blir syke. Det vil arbeidsgiverne tjene på, og det vil ikke minst arbeidstakerne tjene på.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
I Soria Moria-erklæringen har vi sagt at vi vil la arbeidstakernes rettigheter knyttet til sykepenger stå fast. Det er utgangspunktet for det arbeidet vi gjør i samarbeid med arbeidstakerorganisasjonene. Det er viktig at vi har god kontakt med arbeidstakerorganisasjonene, for jeg tror det er dem som vet hvor skoen trykker mest. Jeg tror også at bidrag til tiltak som kan få ned sykefraværet, kan komme fra arbeidstakerorganisasjonene. I dialogen vi skal ha med partene, vil vi selvsagt også høre på arbeidstakernes råd om hvordan vi kan bidra til å få et enda mer inkluderende arbeidsliv og et enda mindre sykefravær i årene som kommer.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg tror det er viktig at vi lærer av hverandre, også av dem som har fått det til innenfor privat sektor. Der ser man store forskjeller. Som representanten Røe Isaksen sier, har industrien klart å få ned sykefraværet veldig mye. I de siste tallene vi nå ser, har sykefraværet i bygg og anlegg økt betraktelig. Også innenfor andre næringer som kommunikasjon, IT-næringen, har det vært stor økning den sisten tiden. Når det gjelder offentlig sektor, har man innenfor enkelte deler klart å få ned sykefraværet – Posten er et godt eksempel på det – mens man i andre deler av offentlig sektor ikke har klart å få ned sykefraværet. Jeg tror det er viktig i det arbeidet vi går inn i, at vi lærer av hverandre, lærer av de gode eksemplene. Jeg er derfor glad for at Regjeringen angriper sykefraværspolitikken på et veldig bredt område, og at helse- og omsorgsministeren vil sette ned et partssammensatt utvalg som skal se på og utrede både helserelatert fravær og utstøting i helse- og omsorgssektoren. Det er en av de sektorer der det er høyest sykefravær. Jeg tror vi må lære av og se på det man har gjort både i privat sektor og ikke minst i offentlig sektor, for å få ned sykefraværet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg oppfatter at det er stor interesse rundt – og mange som har synspunkter på – hvordan vi skal få ned sykefraværet i Norge. Jeg er glad for at vi nå, ved utgangen av den IA-avtaleperioden vi har, har en konstruktiv dialog med arbeidstakernes og arbeidsgivernes organisasjoner. Så tror jeg det er til å leve med at vi gjennom en slik prosess vil ha forskjellige innspill. Som representanten selv sier, har det vært mange forskjellige forslag på bordet, og folk er både for og mot dem. Men jeg har tiltro til at vi sammen med partene denne gang skal komme fram til ordninger som gjør at vi kan få gode løsninger på det jeg oppfatter er et felles problem for mange av oss som er med og styrer i Norge.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Det er ikke riktig at det private er veldig mye bedre enn det offentlige. Innenfor det statlige området har vi faktisk et lavere sykefravær enn det gjennomsnittlige fraværet i Norge. Men jeg tror en av de store utfordringene i det arbeidet vi har hatt med IA-avtalen, er at det har vært for mange bedrifter og for mange virksomheter og for mange ledere som ikke har gjennomført et grunnleggende godt oppfølgingsarbeid. I de bedrifter og organisasjoner der det har vært fokusert mye på IA-arbeid, der ledere har jobbet med IA sammen med de ansatte, har det gitt resultater. Derfor tror jeg at vi, når vi skal legge fram en ny IA-avtale, må finne tiltak som er mer spesifikke, som adresserer problemet enda mer, og jeg ser ikke bort fra at vi må finne mekanismer som gjør at vi bedre kan se hvordan bedrifter følger opp IA-arbeid i framtiden, slik at vi kan ha enda større oversikt over hva som lykkes og ikke lykkes i dette arbeidet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Det er ingen tvil om at vi har hatt utfordringer i Nav-systemet med å få så gode resultater som vi vil ha. Det er gledelig at antallet samtaler etter 26 uker er i sterk vekst. Det gjennomføres nå dialogmøter i om lag 56 pst. av tilfellene, og i en del tilfeller vil det ikke være naturlig å gjennomføre dialogmøter, når ansatte er sykmeldte og f.eks. ligger på sykehus. Så det er bedring. Jeg har også tall som viser at arbeidsgiveres ansvar for å følge opp de ansatte innenfor IA-avtalens bestemmelser, heller ikke er blitt fulgt godt nok opp, iallfall ikke det som er meldt til Nav-systemet. Men underliggende undersøkelser viser at det gjennomføres flere dialogmøter enn det det rapporteres om. Det er selvsagt viktig at vi har et Nav-system som fungerer, for å kunne følge opp de som er sykmeldte over tid.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Det er ingen tvil om at arbeidet med en ny IA-avtale er, som representanten sier, et ansvar for Regjeringen og partene i arbeidslivet. Vi har nå startet på en prosess der vi i første omgang setter ned en ekspertgruppe – vi skal jobbe og har en ambisjon om at vi skal være ferdig med det arbeidet 1. mars. Jeg vil ikke se bort fra at det vil være hensiktsmessig å konsultere partigruppene dersom det kommer opp forslag som gjør det naturlig. Ellers vil jo IA-avtalen og de virkemidlene som skal brukes i IA-avtalen, bli underlagt ordinær behandling i Stortinget gjennom statsbudsjett og eventuelt andre forslag som vil bli fremmet av Regjeringen i kjølvannet av det arbeidet som vi skal ha.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg har ingen problemer med å besvare representantens oppfølgingsspørsmål. Regjeringen har de siste fire årene gjennomført et omfattende fornyingsarbeid. Vi la i høst fram en rapport som viser over 700 tiltak som er gjennomført innenfor fornyingsområdet de siste fire årene, og jeg vil benytte anledningen til å redegjøre for noen av dem som jeg synes er viktig i den sammenhengen. Arbeidet med å bruke elektroniske tjenester frigjør store ressurser. For eksempel har Lånekassen innført elektronisk saksbehandling, og de sparer om lag 50 mill. kr over driftsbudsjettet sitt gjennom det. Skatteetaten har gjennomført et omfattende arbeid med å kunne bruke elektroniske tjenester for næringsliv og privatpersoner, som også gir store innsparinger. Det siste jeg vil minne om, er at vi nå er i gang med å gjennomføre en elektronisk frikortordning som også vil bety betydelige innsparinger på det administrative plan i Nav-systemet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Det er et overordnet mål for kirkepolitikken å legge til rette for at Den norske kirke kan videreføres og utvikles som en åpen og inkluderende folkekirke. Dette er ikke bare Regjeringens politikk, men, som representanten Thorsen er inne på, det er et politisk mål som det er bred enighet om i denne sal. Kirkeforliket, som samtlige partier på Stortinget har sluttet seg til, vitner ikke minst om det. Kirken skal fortsatt være landsdekkende og til stede i alle lokalsamfunn. De foreslåtte endringene i statskirkeordningen skal gjennomføres på en måte som imøtekommer behovet for kontinuitet. Kirkemedlemmenes tilhørighet til Den norske kirke skal ivaretas. I forrige uke var jeg, i likhet med mange av komitémedlemmene, til stede på Kirkemøtet i Tønsberg. Jeg erfarte at Kirken preges av høy aktivitet på svært mange områder. Det er nettopp gjennomført et kirkevalg med historisk høy deltakelse og en kostnadsramme på over 70 mill. kr. Trosopplæringsreformen går snart inn i sitt sjuende år. I statsbudsjettet for 2010 har Regjeringen foreslått å bevilge 170 mill. kr til denne reformen. Det innebærer at godt over halvparten av menighetene i Kirken vil være i gang med å utvikle et utvidet tilbud om trosopplæring for barn og unge mellom 0 og 18 år. Fra kommunene rapporteres det om at innsatsen når det gjelder rehabilitering og vedlikehold av kirkebygg, er mer enn fordoblet i løpet av den siste fireårsperioden. Jeg tror vi trygt kan si at Kirken sjelden har hatt bedre vilkår enn det den har i dag. Det betyr ikke at det ikke er utfordringer. Jeg antar at representanten Thorsen har fått med seg enkelte presseoppslag fra i høst om redusert prestebemanning i noen bispedømmer, og at det er dette som er bakgrunnen for spørsmålet. Dels går meldingene ut på at det enkelte steder i landet er vanskelig å få nok søkere til prestestillinger, og dels handler det om at noen bispedømmer har vært nødt til å gjennomføre enkelte innstrammingstiltak. Til det første vil jeg si at jeg er bevisst de utfordringer som Kirken står overfor når det gjelder rekruttering til presteyrket for å fylle stillinger i alle deler av landet. I disse dager fullføres et større forskningsprosjekt som Stiftelsen Kirkeforskning har gjennomført, og som har hatt til hensikt å kartlegge situasjonen og vurdere aktuelle tiltak som kan bedre rekrutteringen til prestetjenesten. Departementet vil nøye vurdere resultatene fra denne undersøkelsen med sikte på hvilke tiltak som kan gjennomføres på kortere og lengre sikt. I revidert statsbudsjett fikk Regjeringen flertall for økt bevilgning til prestetjenesten med 2 mill. kr – et øremerket tiltak som kan styrke rekrutteringen i særlig vanskelige områder. Som representanten kanskje er kjent med, har vi akkurat nå lagt fram et tilleggsforslag for 2009, der vi har bevilget 4 mill. kr ekstra for i år.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
La meg først få si at jeg tror ikke det bare dreier seg om budsjettsituasjonen når vi skal rekruttere prester til Den norske kirke. Det har vært et stramt arbeidsmarked, og jeg tror også de som er innenfor presteyrket, har vært preget av dette arbeidsmarkedet. Jeg er enig i at prestene har en viktig stilling for at vi skal ha en god folkekirke. Den skal være der – nær folk. Det er Kirkens viktigste tiltak. Samtidig må det også være slik at Kirken, som alle andre, har et ansvar for å holde de budsjettrammene som er gitt fra Stortinget. Bevilgningene til presteskapet har økt de siste årene, med den følge at vi har mer enn 100 flere prestestillinger enn det vi hadde for ti år siden. Derfor er bispedømmerådene, sammen med presteskapet, nødt til å foreta en vurdering av hvilke tiltak og hvilke stillinger som trengs i det enkelte bispedømmeråd og i det enkelte prosti.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Som jeg sa i mitt svar, er jeg klar over at de enkelte bispedømmer har en krevende situasjon med å fylle opp ledige stillinger. Kirkens budsjetter har økt. Og det er viktig at de som styrer, sørger for at man fordeler vikarer på en god måte, og sørger for å organisere arbeidet innenfor Kirken slik at f.eks. gravferder kan skje innenfor de tidsrammer som er naturlige. Men som alle andre deler av det norske samfunn må også Kirken forholde seg til de budsjettrammer som er gitt. Jeg er glad for at vi har klart å øke bevilgningene, og jeg er glad for at vi gjennom omgrupperingsproposisjonen har klart å få fram ekstrabevilgninger, slik at situasjonen i 2009 kan avbøtes noe. Det betyr at vi slipper å dra med oss et så stort underskudd inn i 2010 som vi ellers ville ha gjort.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Jeg vil gjerne stille tilleggsspørsmålet mitt til næringsministeren. Mitt spørsmål går på følgende: Vi hørte nettopp statsråd Aasrud si at det ikke er aktuelt å endre på den økonomiske biten for arbeidstakere. Når vi har fått med oss den debatten som har vært i det siste, er det jo grunn til å tro at man har tenkt å overføre større byrder på næringslivet. Og når vi ser spesielt på arbeidskraftundersøkelsen fra andre til tredje kvartal, viser den en nedgang i sysselsettingen, problemer knyttet til bedrifter, investeringspakker etc., og det kan altså ligge an til at vi svekker konkurranseevnen til norske bedrifter ytterligere ved at man påfører arbeidsgiverne større utgifter knyttet til sykefravær. Er næringsministeren enig i at om det overføres større ansvar til arbeidsgiverne, kan ytterligere arbeidsplasser settes i fare?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Jeg vil få stille et spørsmål til den ærede næringsminister. Denne uken kom kvartalsrapporten fra NHO, der 2 200 bedrifter er forespurt om utviklingen man ser i egen bedrift, og om hva de tror vil skje framover. Denne kvartalsrapporten viser at hver tredje industribedrift regner med å permittere arbeidstakere de neste tre månedene. Videre ser vi at det er like store problemer knyttet til bygg- og anleggssektoren, og ikke minst til reiselivsnæringen. Jeg har sett at statsråden har gjort et grundig arbeid. Han reiser rundt og forsøker å få et overblikk over situasjonen både innenfor verftsnæringen og i andre større bedrifter, og det er statsråden til ære. Vi trenger god kunnskap, og vi trenger god oversikt for å kunne sette i verk de rette tiltakene for å komme oss ut av finanskrisen – som denne rapporten åpenbart viser at vi ikke er ute av, til tross for uttalelser fra enkelte bankdirektører. Det som imidlertid er bekymringsfullt, slik jeg ser det, er den manglende fokuseringen vi har hatt på de små og mellomstore bedriftene. Det er åpenbart at de som først blir rammet når det begynner å gå nedover også i de store industribedriftene, er underleverandørene – og det er veldig ofte små og mellomstore bedrifter. Dette er også de bedriftene som vil bli hardest rammet ved en renteøkning, for ofte er egenkapitalen ikke så veldig høy. Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til næringsministeren: Hvilke spesifikke tiltak og hvilket arbeid har statsråden nå satt i gang for å bedre situasjonen for de små og mellomstore bedriftene?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Problemstillingen knyttet til det som statsråden nå sier, og veksten i budsjettet, er at veksten i hovedsak er kommet i offentlig sektor, og nettopp innenfor det som har med sosiale ytelser, med sykepenger etc. å gjøre. Det er jo der den største veksten har vært, og som utgjør nettopp problemet. Det er et problem som også de små og mellomstore bedriftene vil møte i framtiden, fordi det er de små og mellomstore bedriftene som er bærebjelken i det norske systemet. Det er der man har det store antallet arbeidstakere, og særlig ute i distriktene er det svært viktig at man har tiltak knyttet til dette. Når statsråden viser til sine tiltak, glemmer han å nevne ett, og det er at rentebanen til Norges Bank viser at renten kommer til å øke i tiden som kommer, dvs. at situasjonen vil bli ytterligere forverret for de små og mellomstore bedriftene. Vi har også sett at staten ikke har klart å gjennomføre nok effektiviseringstiltak knyttet til byråkratiet og skjemaveldet som foreligger. Spørsmålet mitt til statsråden er: Vil statsråden nå gripe fatt i dette og komme med tiltak som er til gagn for de små og mellomstore bedriftene utover det som ligger i budsjettet?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Nei, jeg har nesten det motsatte utgangspunktet, nemlig at det er få ting som er viktigere for næringslivet, for bedriftene, enn at vi sammen klarer å få sykefraværet ned. Allerede i dag har bedriftene ganske store utgifter knyttet til sykefravær, og i tillegg til de rene økonomiske utbetalingene er det ofte problematisk for bedrifter, særlig små bedrifter, at sykefraværet øker, fordi viktig kompetanse blir borte fra arbeidsplassen. Mitt inntrykk av arbeidsgiverne og deres organisasjoner er at de er svært interessert i et samarbeid for å få dette ned, i å lage et inkluderende arbeidsliv, gjerne også se på økonomiske ordninger innenfor arbeidsgiveransvaret, som gjør at de kan bli belønnet for å få ned sykefraværet. Hvis man i et provenynøytralt opplegg kunne sikre at arbeidsgiverne får større del av gevinsten ved at sykefraværet går ned, har vi faktisk lagd et økonomisk motiverende system for at de kanskje bidrar enda mer. Det tror jeg vil være i alles interesse.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
La meg først si at jeg synes det er vel verdt å lytte til NHO når de gjør en slik undersøkelse. Selv om tallene i NHOs undersøkelse avviker noe fra det både Norges Bank og Finansdepartementet legger til grunn – bl.a. anslår de en lavere vekst i privat konsum i 2010 og lavere investeringer i oljesektoren – så er jo dette basert også på innspill fra mange hundre bedrifter som vet hvordan deres markedssituasjon ser ut pr. i dag, og anslår hva som skal skje i 2010. Det viktigste vi kan lære av undersøkelsen til NHO, er følgende: Krisen er ikke over – den er særlig ikke over for de bedriftene som er avhengig av eksportmarkeder som er enten i dramatisk fall, eller kanskje helt borte. Det betyr at vi fortsatt må innrette vår økonomiske politikk, vår næringspolitikk, på at vi må motvirke finanskrisen. Det handler om å opprettholde etterspørselen f.eks. innenfor bygg- og anleggssektoren – tiltakspakken fra januar var en ganske kraftig stimulans for etterspørselen etter oppussing, nybygg, offentlige investeringer osv. Det gjelder det vi har gjort på andre sektorer, f.eks. avskrivingsreglene – som vi gjorde noe med i 2009 – og det gjelder også for statsbudsjettet i 2010. Der har kritikken fra opposisjonen foreløpig vært at vi ikke har strammet nok inn i oljepengebruken, men kanskje viser disse tallene fra NHO at det nivået som Regjeringen har lagt seg på, er ganske passelig. Vi fikk jo kritikk høsten 2008 for at budsjettet vårt for i år var for ekspansivt. Så fikk vi kritikk da tiltakspakken kom – jeg tror Sanner uttalte at det var for lite og for sent – og så fikk vi kritikk da budsjettet for 2010 var lagt fram, for at vi ikke strammet nok inn. Jeg tror historien vil vise at det nivået vi har lagt oss på – det gjelder både høsten 2008, januar 2009 og oktober 2010 – har vært ganske riktig.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Svaret på det siste er ja. Vi skal jobbe med de små og mellomstore bedriftene. Vi skal bl.a. se på dette med å redusere byråkrati og rapporteringer, og vi skal se på regelverket slik at man får en best mulig situasjon for de små og mellomstore bedriftene. Men det er rett og slett feil når representanten sier at tiltakspakken – som riktig nok stimulerer til mye offentlig innsats – ikke hjelper de små bedriftene. Tenk bare på bygg- og anleggssektoren, på de små snekkerbedriftene eller andre entreprenører som får oppdrag på grunn av denne innsatsen. Tenk f.eks. på hva det at veldig mange har trygge jobber, betyr for den private etterspørselen – veldig mange små og mellomstore bedrifter lever av handel og service. Dette er jo helt avgjørende for dem. Selve den norske modellen, hvor ganske mye av virksomheten er offentlig, og hvor etterspørselen er ganske konstant, er jo en enorm stabilisator i en finanskrise. Det viser seg jo nå at Norge kommer ut av denne krisen som landet i Europa med lavest ledighet. Det burde kanskje representanten tenke på når han går til frontalangrep på den norske måten å organisere samfunnet på.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
La meg først si at jeg er helt enig i at tilnærmingen til f.eks. eksportindustrien er at man må ha omstillingsevne, mulighet til forskning, innovasjon og utvikling for at man i framtiden er konkurransedyktig når markedene kommer tilbake. Vi kan ikke erstatte eksportmarkeder som er forsvunnet, men vi kan bidra til at bedriftene er omstillingsklare og konkurransedyktige når markedene – de nye markedene, vel å merke – kommer tilbake. Når det gjelder de ordningene som representanten snakker om, er virkeligheten den at budsjettet for 2010 er rekordhøyt. Det er større enn det ordinære budsjettet for 2009. Riktignok har vi gjort ting på tiltaksområdet, men det er altså en historisk stor satsing på brukerstyrt innovasjon i bedriftene. Vi kan ikke ha et opplegg hvor vi til enhver tid klarer å dekke hele behovet. Men heldigvis er det så stor innovasjonslyst og forskningstrang i næringslivet at etterspørselen er mye større enn det det offentlige kan levere av tilskudd.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg tror ikke statsråden kommer til å innse at dette er feil, for statsråden mener det er riktig. Det er alltid en diskusjon om når vi skal utfase de ulike krisetiltakene, og det å øke avskrivningsreglene var et krisetiltak. Fortrinnsvis skal jo avskrivningsreglene gjenspeile den faktiske situasjonen i selskapet og reflektere nedskrivningsverdien på det som avskrives. Mitt inntrykk er at representantens kollega i finanskomiteen mener at Regjeringen har utfaset krisetiltakene for sakte, at oljepengebruken er for høy, og at balansen på budsjettet er for dårlig. Så hvis partiet Høyre i næringskomiteen kunne snakke litt med Høyre i finanskomiteen og bestemme seg for om krisetiltakene er for store eller om de er for små, kunne vi få en enda bedre diskusjon.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Nå ligger akkurat dette under en annen statsråd enn meg, men jeg tror ikke at en generell nedsettelse av arbeidsgiveravgift er et veldig treffsikkert virkemiddel i denne krisen. Det vi nå ser, er at krisen går inn i et nytt stadium hvor, som representanten helt riktig sier, enkelte næringer er mye tøffere rammet enn andre. Paradokset er at mens en del bedrifter og virksomheter og en del arbeidstakere ser lys i tunnelen, er f.eks. skipsverftsindustrien, maritim næring, på vei inn i en krise. De har hatt et veldig godt år i 2009, men 2010 og særlig 2011 blir mye, mye tøffere. Jeg tror heller på å ha spesifikke tiltak rettet mot de næringene som sliter. GIEK og Eksportfinans er ordninger som gjør at man er i stand til å finansiere prosjekter og gå inn i konkurranse om de prosjektene som er der. Omstilling, innovasjon, det å sørge for permitteringsregler osv. som gjør at man beholder viktig kompetanse, er etter mitt syn de best egnede virkemidlene på dette området.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg kan godt svare på spørsmålet. I prinsippet mener jeg at det ideelle hadde vært et helt konstant skattesystem – et perfekt skatte- og avgiftssystem som var helt likt over år. Det er det beste for næringslivet. Dessverre er ikke verden slik. Verden forandrer seg. Vi får mer informasjon, og rammebetingelsene endrer seg. Da må vi også gjøre justeringer i skatte- og avgiftssystemet. Men mer stabilitet enn vi har hatt de siste fem årene – hvor skattenivået f.eks. har vært helt konstant på 2004-nivå, i fire–fem år med 2010-budsjettet – tror jeg man skal lete lenge etter. Når det gjelder biodiesel eller biodrivstoff, er jo realiteten at med de forslagene Regjeringen når har presentert, kommer bruken av biodrivstoff til å dobles i Norge i løpet av få år. Det er ikke slik at markedet for dette reduseres. Det blir kraftig økt i Norge gjennom reguleringer i stedet for gjennom avgiftspolitikken.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2009-11-25:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til statsråd Aasrud. Det er jo en prosess på gang nå som skal ende opp i en ny IA-avtale. Statsministeren har sagt at han er villig til å vurdere alle forslag. Det har jeg også oppfattet at statsråden har vært tidligere. Men nå sier statsråden i debatten i dag at noen av tiltakene som statsministeren har pekt på, ikke er egnet i Norge. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvilke tiltak er det statsministeren har pekt på, som ikke er egnet i Norge?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2009-11-25:
Jeg har et spørsmål til statsråd Aasrud. Fra i fjor til i år økte de totale utgiftene til sykelønns- og trygdeordningene våre med over 30 milliarder kr. Det betyr at flere og flere faller utenfor velferdssamfunnet vårt. På mange måter er det riktig å si at vi har et hull i velferdssamfunnet, og flere og flere faller gjennom. Samtidig vet vi at det er stor forskjell på offentlig og privat sektor. Siden IA-avtalen ble innført, har f.eks. store deler av norsk industri klart å redusere sykefraværet, mens store deler av offentlig sektor fortsatt står igjen som en versting. Vi vet også at det innenfor et av de områdene der det er høyest sykefravær, nemlig helse- og sosialfeltet, er veldig mange private som får det til, f.eks. Ammerudlunden sykehjem. Der har man gjennom målrettede tiltak klart å få ned sykefraværet kraftig. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva mener statsråden offentlig sektor har å lære av privat sektor når det gjelder å få ned sykefraværet?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2009-11-25:
Jeg er veldig glad for at statsråden sier at man skal angripe det økende sykefraværet bredt. Høyre har jo også sagt at det er viktig at vi kommer oss ut av skyttergravene, at ikke alle nye tiltak, alle nye forslag, skal møtes med kritikk, skepsis eller beskyldninger om at man går til angrep på noen. Det har vi jo sett denne uken, hvor bl.a. Fagforbundets leder og Arbeiderpartiets sentralstyremedlem Jan Davidsen har sagt at Regjeringen erklærer krig mot fagbevegelsen. Han har varslet gjennom flere medier at Fagforbundet kommer til å gå mot samtlige av Regjeringens tiltak. Forrige gang statsminister Jens Stoltenberg forsøkte å gjøre noe med sykelønnsordningen og sykefraværet, ble han stoppet av Gerd-Liv Valla. Så mitt spørsmål er: Hvordan skal statsråden denne gangen få med seg fagbevegelsen, når den allerede har varslet at den er mot tiltakene som Regjeringen har foreslått?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2009-11-25:
Statsråden kan berre bli ståande. Når eg høyrer på debatten, undrar eg meg litt på om det er budsjettbalansen som er det viktigaste, eller om det er å få menneske ut i jobb, og at fleire kan halde seg friske. Kva er det viktigaste? Me må ikkje gløyme dei viktigaste spørsmåla i debatten, nemleg: Kvifor blir folk sjuke? Kan me gjere noko meir for å førebyggje på arbeidsplassane slik at færre blir sjuke? Eg skal komme med eit godt eksempel frå min eigen landsdel. I Mandal kommune har ein gått heilt motsett veg av det statsministeren luftar om sjukmeldingar. Der har ein nemleg innført 365 dagars eigenmelding. I Mandal kommune har ein satsa aktivt på førebygging. Der har sjukefråveret blitt mykje lågare enn i resten av landet. Så spørsmålet mitt er: Er det aktuelt for statsråden å bruke litt mindre energi på å diskutere fastlegens moglegheiter for sjukmelding og heller sjå litt meir på om dette er førebyggingstiltak som ein kan bruke i resten av landet?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2009-11-25:
Statsråden – og for så vidt statsministeren tidlegare – har understreka, veldig klokt, at den vidare dialogen med partane i arbeidslivet er avgjerande for å lukkast med å få ned sjukefråværet. Slik sett er det neppe vanskeleg å bli einige om at å trumfe gjennom tiltak på dette planet vil vere veldig vanskeleg å få til. Det har jo for så vidt vore forsøkt tidlegare, utan særleg hell. Men arbeidet for eit inkluderande arbeidsliv er ei utruleg viktig oppgåve, og det er eit eksempel på ei sak der det absolutt er ein fordel at både det politiske systemet og arbeidslivet står samla, både fordi det gir meir klokskap og fordi det gir ei større tyngd i høve til å kunne få sett inn tiltak. Frå Kristeleg Folkeparti si side er me innstilte på å bidra og ta ansvar for dette, til det beste for enkeltmennesket i arbeidslivet. Er statsråden innstilt på at òg Stortinget og partigruppene bør delta aktivt i førebuingane til ny IA-avtale, som ein nasjonal dugnad? Og i så fall, kva slags prosess har ho tenkt å leggje opp til for å sikre akkurat det?
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-11-25:
Det virker som om man er veldig enig om problemet. Statsråden sier at man vil være villig til å se på alle tiltak for å få gjort noe på dette området. Man nevner arbeidsgivers ansvar. Man har vært innom Navs ansvar. Man har vært innom legenes ansvar. Er det slik at Arbeiderpartiet kanskje kunne være villig til å diskutere at også arbeidstakere har et ansvar for å få ned sykefraværet?
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-11-25:
Vi har, som representanten fra Høyre sa, hatt statsråder som har kommet og gått, og alle vil ta tak i dette. Jeg syns det er positivt så lenge vi får nye statsråder som stadig vekk vil ta tak i dette – og det er klart at det er positivt det statsråden sier om både struktur og intensjoner. Intensjonene i barnevernsreformen var veldig gode. Vi står bak de intensjonene, men når det nå skal evalueres, foreligger det jo allerede en Fafo-rapport som kommer med konklusjoner på dette. Det Fafo-rapporten sier – jeg kan gi leseveiledning til statsråden – er at det er store samarbeidsproblemer, spesielt mellom det kommunale og det statlige. Det man ser, er at Bufetat er i ferd med å bli veldig byråkratisk. Det er en veldig ressurskrevende organisasjon, og byråkratiet der er i ferd med å bevege seg bort fra barna og lage strukturer for strukturenes skyld. Venstre ønsker – og vi har også lagt inn et Dokument nr. 8-forslag her i salen – å få en styrking av det kommunale barnevernet. Flytt makta ned, flytt strukturene nedover mot barna.