Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-05-08:
Økt oljeaktivitet i nord i kombinasjon med sårbar natur krever at vi tar strenge forholdsregler, og at vi har en oljevernberedskap av høy kvalitet. Både kommune- og fylkespolitikerne i Nord-Norge har en klar forventning om at Regjeringen skal gi solide statlige bidrag til å bygge opp en oljevernberedskap av ypperste klasse, både når det gjelder utstyr og når det gjelder kompetanse til å takle en utslippssituasjon om ulykken først skulle være ute. Oljetankerne utenfor den nordnorske kysten øker stadig i antall, og havariet ved Fedje er jo en påminnelse om hvor viktig det er med høy beredskap og egnet utstyr for å kunne minimere skadene i naturen om ulykken skjer. Norges brannskole i Tjeldsund i Nordland utviklet i 2006 fagplaner for opplæring av personell til opprydding i strandsonen etter en oljekatastrofe. Det var derfor svært positivt da Fiskeri- og kystdepartementet i februar i år fulgte opp med å gi brannskolen et tilskudd på en million kroner til en startpakke med utstyr, slik at den nye utdanningen av lagledere og skadestedsledere kunne komme i gang. Dette er en god start, men hva med fortsettelsen? Selv om ansvaret for oljevernberedskapen er tredelt, mellom staten, kommunene og industrien, må det være grunn til å forvente at staten skal ta et overordnet ansvar på dette området, og især når det gjelder opplæring. Utstyret Norges brannskole har kunnet anskaffe, er imidlertid til liten nytte om ikke brannskolen nå sikres midler til selve kursdriften utover 2007, slik at denne opplæringen kan etableres som et permanent tilbud til kommunale mannskaper og overfor Sivilforsvaret, som er en annen aktuell målgruppe, med de oppgaver Sivilforsvaret er tillagt. En forutsetning for at Norges brannskole i Tjeldsund skal kunne rekruttere og beholde gode lærerkrefter, er at virksomheten er forutsigbar. Statsråden la i sitt svar til interpellanten stor vekt på betydningen av å satse på forebyggende tiltak. I denne sammenheng mener jeg opplæring står sentralt. Derfor bør staten nå forplikte seg også gjennom tilskudd til driften av kursene innenfor oljevernberedskap for å bidra til at Brannskolen skal kunne bygge opp et kompetent korps av kursledere. Med bakgrunn i dette vil jeg spørre Fiskeri- og kystministeren her i dag hva hun og regjeringen konkret vil gjøre for å sikre at dette kurstilbudet blir et permanent tilbud, og at Brannskolen får den nødvendige forutsigbarhet i sin planlegging, og for å sikre en kvalitativt god opplæring i oljevernberedskap. Jeg håper statsråden kan si seg enig med meg i at dagens situasjon, der oljevernutdanningen ikke vet om den har driftsmidler fra ett år til et annet, er en uholdbar situasjon, tatt i betraktning hvor viktig denne oppgaven er for at oljevernberedskapen langs kysten skal bli reell og mer enn ord i stortingsdokumenter. Kunnskapsparken i Harstad mobiliserte i 2006 kompetansemiljøer, oljeselskaper og leverandørindustri i nord til samarbeid om et forprosjekt, Kompetanseutvikling oljevern. Dette er et uttrykk for at oljevern står høyt på den politiske dagsordenen, men også for at det er et ønske om å videreutvikle lokal leverandørindustri. Bedrifter som NorLense på Melbu og NOFI i Tromsø er begge anerkjente leverandører av oljevernutstyr, nasjonalt og internasjonalt. Økt aktivitet i nord skal gi økte ringvirkninger i nord, sier Regjeringen. Jeg tar det som en selvfølge at dette også innbefatter oljeverntiltak, og imøteser derfor at Regjeringen legger til rette for at oljevernindustri i nord kan få mulighet til å utvikle nye produkter som er enda bedre tilpasset utfordringer knyttet til petroleumsvirksomhet i nordområdene.