Monica Carmen Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2011-12-05:
Regjeringspartiene proklamerer at de fører en politikk som bygger på rettferdighet og fellesskap. De lover at de offentlige velferdsordningene skal fornyes og utvikles, og at arbeidslivet skal være slik at alle kan delta. I valgkamptaler og ellers i debatter snakker regjeringspartiene varmt om å legge til rette for arbeid til alle og understreker at rettferdig fordeling og utjevning er grunnleggende verdier for regjeringens arbeid. De samme partiene viser til at sysselsettingen i Norge har økt med 40 000 personer det siste halvannet året, og de legger til grunn at veksten vil fortsette. Regjeringspartiene skryter av at Norge skiller seg positivt ut fra majoriteten av europeiske land, som har til dels store ledighetsproblemer. En av grunnene til at Norge fortsatt har lav registrert arbeidsledighet, er den brede, tverrpolitiske enigheten om virkemidlene for å motvirke finanskrisen. Samtidig er det bekymringsfullt at antallet unge uføre og unge sosialklienter øker kraftig. En ny rapport fra Nav viser at stadig flere unge mennesker sliter med helsemessige plager, hvor psykiske lidelser er den vanligste årsaken. Konsekvensen av dette er at ungdommen har problemer med å komme i, eller holde seg i, arbeid. Arbeidstakere med psykiske lidelser har behov for forutsigbarhet og for å forholde seg til faste personer. Krevende arbeidsplasser og store omstillinger både i privat og i offentlig sektor fører til at faste holdepunkter forsvinner, og at psykisk syke vil ha problemer med å mestre arbeidssituasjonen. Dette fører til at andelen unge som mottar helserelaterte ytelser, er langt større i Norge enn i mange andre land i Europa – stikk i strid med regjeringspartienes intensjoner om å skape et samfunn hvor det er plass til alle. Regjeringen legger opp til å kutte i stønaden til nesten 60 pst. av nye, unge uføre med 35 000 kr i året for å spare ca. 90 mill. kr årlig. Som plaster på såret tilbyr regjeringspartiene arbeidsavklaring med kurs og kompetanseutvikling. Dette betyr at de som hadde lite fra før, vil få enda mindre. De som sliter psykisk og fysisk fra før, vil ikke få bedre helse av å bli satt på arbeidsavklaringspenger. En utredning fra Stortingets utredningsseksjon utført på oppdrag fra Fremskrittspartiet i 2010 viser at utbetalingene til uførepensjon kan reduseres med ca. 700 mill. kr per år ved å bidra til at halvparten av dem som i dag står utenfor arbeidslivet, og som ønsker seg inn, blir inkludert i arbeidsstyrken. Sammenlignet med andre land har Norge lav arbeidsledighet, men enkelte grupper, bl.a. funksjonshemmede, står i stor grad utenfor arbeidslivet. Regjeringspartiene har lagt fram forslag til strategier og tiltak for å styrke inkluderingen i arbeidslivet av personer med nedsatt arbeidsevne. Når man skal se på arbeidsdeltakelsen blant funksjonshemmede og kronisk syke, er det ikke bare en rekke forhold som bidrar til å støte ut eller vanskeliggjøre inngangen til arbeidslivet. Arbeidsgivere og Nav oppfattes som barrierer som legger hindringer for at disse gruppene kan få eller beholde arbeid. I sin skriftserie «Et arbeidsliv for alle?» viser FFO bl.a. til at når det gjelder ansettelser, så legger arbeidsgiver uten grunn avgjørende vekt på den nedsatte funksjonsevnen når de ikke velger å kalle inn til intervju eller ansette vedkommende. Slike avsløringer gir grunn til bekymring, særlig når de kan ses i sammenheng med andre funn som vi har sett, bl.a. i en forskningsrapport fra Fafo. Det kommer også tilbakemeldinger om at kommuner mangler vilje til tilrettelegging. I møte med arbeidsgiver er fokus ikke på tilrettelegging, men på at folk er problematiske arbeidstakere. Folk presses til å gå over i stillinger som er mindre egnet helsemessig, eller de får beskjed om å slutte. Slike eksempler gir et bilde av et arbeidsliv preget av fordommer om hvilken arbeidsevne funksjonshemmede og kronisk syke har, og er antakelig en av årsakene til at disse gruppene ikke er i arbeid. Jeg viser til Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett for 2012, hvor vi foreslår å øke bevilgningen med 560 mill. kr utover regjeringens forslag, for å iverksette og styrke en rekke tiltak som vil bidra til at flere funksjonshemmede og kronisk syke kommer i arbeid. Det er uforståelig at regjeringspartier som hevder å ha solidaritet som merkevare, kutter i tilbudet til de svakeste og legger opp til at de som fra før følte seg som samfunnets tapere, nå vil tape enda mer.