Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2009-06-15:
Også jeg vil rette en takk til saksordføreren for en god og grundig redegjørelse i en viktig sak. Jeg synes det er viktig at vi er tydelige på at det er bred politisk enighet om de overordnede mål for svalbardpolitikken. La meg nevne disse: konsekvent og fast håndhevelse av suvereniteten korrekt overholdelse av Svalbardtraktaten og kontroll med at traktaten blir etterlevd bevaring av ro og stabilitet i området bevaring av områdets særegne villmarksnatur opprettholdelse av norske samfunn på øygruppen Næringsvirksomhet og fortsatt kulldrift er viktig for opprettholdelsen av Longyearbyen som et familiesamfunn. Senterpartiet er godt fornøyd med at Regjeringen vil tilrettelegge ytterligere for forskning, utdanning og reiseliv på en måte som vil sikre et robust grunnlag for bosetting i Longyearbyen også på lengre sikt, og som er forenlig med målene i norsk svalbardpolitikk. Reiselivet på Svalbard lever av den uberørte naturen. Det er et potensial for videre vekst i reiselivet på Svalbard, spesielt utenfor høysesongen. Svalbards geografiske plassering er ideell for romvirksomhet, og det er all grunn til å tro at behovet for rombaserte tjenester vil fortsette å øke i årene som kommer, spesielt innen områder som samfunnssikkerhet, miljø og klima. Slike tjenester vil således fortsatt være en vekstnæring på Svalbard. Økt sjøtransport i farvannet rundt Svalbard gir, sammen med økt virksomhet i nordområdene, nye utfordringer i arbeidet med sjøsikkerheten rundt Svalbard. En viktig utfordring framover vil være å overvåke utviklingen av skipstrafikken på en god måte. Samtidig må kartleggingen av farvannet rundt Svalbard gjerne økes og forsterkes. Norges nye havområder og tilbaketrekkingen av iskanten betyr nye utfordringer som gjør Svalbard mer strategisk enn tidligere. Jeg vil framheve følgende merknader fra komiteen: «Komiteen ser at med økende trafikk, endrede klimatiske forhold og flere mennesker blir det mer krevende å etablere og opprettholde en redningstjeneste. Offentlig redningstjeneste er organisert som et samvirke mellom en rekke offentlige etater, private og frivillige organisasjoner.» Norge er forpliktet gjennom FN-konvensjoner å etablere en søke- og redningstjeneste i et nærmere avgrenset geografisk område, og Sysselmannen på Svalbard utgjør en lokal redningssentral. Utfordringen for redningstjenesten er betydelig i et område som er tynt befolket, med store land- og havområder. Norske myndigheter har ansvar for beredskapen og redningstjenesten i området, og redningsberedskapen består bl.a. av tjenestefartøy og helikoptre. På grunn av økt aktivitet er det viktig at redningskapasiteten, herunder helikopterberedskapen, dimensjoneres og tilpasses i tråd med den forventede utviklingen. Regjeringen bør utrede konsekvensene, herunder miljøkonsekvensene, av en betydelig maritim trafikk over Polhavet, hva det betyr for Norge, og hvordan norsk forvaltning og andre aktører best kan organiseres for å møte disse. For å ivareta beredskapen og tilsynsansvaret rundt Svalbard brukes Kystvakten og sysselmannens tjenestefartøy. Da er det betenkelig at sysselmannen er uten tjenestefartøy fra desember til slutten av april. Leieperioden bør dersom behov og seilingsforhold tilsier det, utvides. Kystvakten bidrar med betydelig kapasitet til søk- og redningsoperasjoner. Det er en viktig jobb som gjøres. Kystvaktens nærvær i havområdene i nord må styrkes samt at utviklingen av et mer omfattende samarbeid med andre stater når det gjelder å løse nåværende og framtidig forventede redningsoppdrag, må understøttes. Svalbard og Longyearbyen har med sin unike beliggenhet vært en base for redningstjeneste og beredskap. Når forventet skipstrafikk kommer som et resultat av et polhav som er åpent, vil dette stille større krav til oss. Det er derfor viktig at Regjeringen, sammen med Lokalstyret, Sysselmannen og andre, kontinuerlig vurderer hvordan en slik utvikling best kan ivaretas.