Ivar Kristiansen (Høyre), 2004-12-06:
Siden 2001 har flybillettprisene i Norge gått svært kraftig ned. Selv om det nå i disse tider vises til en beskjeden oppgang, vil jeg komme tilbake til en overveldende dokumentasjon på at konkurranse i norsk luftfart, flere aktører på banen, har gitt flybillettpriser til stor glede for norske flypassasjerer. Det har blitt mye billigere å fly. Vi ser at antall frekvenser og ruter øker etter hvert som tiden går. Vi ser at en meget vellykket politikk på dette området iverksatt av Samarbeidsregjeringen har lagt forholdene optimalt til rette for konkurranse i norsk luftfart. Det er i denne forbindelse nok å nevne fjerning av bonuspoengsystemet innenlands, opphevelsen av flyseteavgiften og nye statlige storkundeavtaler. Som følge av dette arbeidet ble det gitt rom for en ny, betydelig aktør på det norske innenlandsmarkedet, som gir oss forbrukere billigere flyreiser og langt større bevegelsesfrihet. Jeg vil påstå at billige flyreiser er en viktig forutsetning for fortsatt spredt bosetting i landet. Det er noe vi virkelig ønsker å beholde. Det er et system som har kommet for å bli innenfor norsk luftfart, og som vi skal videreutvikle fremover. Men for at et marked skal fungere, må det være flere aktører. Det må være flere tilbydere, og det må fremfor alt være konkurranse mellom dem. Når jeg tar denne saken opp i Stortinget, er det fordi bl.a. undertegnede den siste tiden har fått servert nokså mange innspill, påstander og rykter som berører konkurransesituasjonen innen norsk luftfart. Det påstås bl.a. at den dominerende aktøren i norsk luftfart misbruker sin markedsmakt til å presse ut den andre reelle konkurrenten. Det påstås at det drives med bevisst underprising. Underprising, dersom den er ulovlig, innebærer at den dominerende tilbyder som møter konkurranse, setter flybillettprisene kunstig lavt i en periode for å drive ut konkurrenter, og deretter setter dem opp. Ulovlig underprising er som kjent misbruk av en dominerende stilling i markedet og i strid med konkurranseloven § 11. Jeg er også klar over at saker som dreier seg om ulovlig underprising i ethvert marked, innenfor ethvert segment, er svært komplisert å håndtere. Men det som er viktig, om denne påstanden er i nærheten av å være korrekt, er at håndteringen av disse spørsmålene blir ivaretatt på en tilfredsstillende og betryggende måte. Vi så i tilfellet hvor både Norwegian og SAS opererte på Ålesund-ruten, mens SAS Braathens hadde enemarked på ruten Molde-Kristiansund, at passasjerer fra Ålesund og omegn fikk opptil tre ganger så lave priser som passasjerer på de to andre Møre og Romsdal-rutene. Vi så at SAS Braathens justerte prisen kraftig ned og lå svært nær opp til Norwegian-prisnivået. Resultatet kjenner vi dessverre. Norwegian valgte underveis å legge ned sin Ålesund-rute til stor, stor ulempe i fremtiden for de passasjerene som bor i dette området. Vi har sett, og vil sannsynligvis se, at liknende tilstander er i ferd med å utvikle seg innenfor andre markedssegmenter i dag, hvor påstandene nå er at den store aktøren justerer ned prisnivået, ned på Norwegian-nivå, når det gjelder destinasjonene i og rundt Nord-Norge. Her fremmes det påstand om sterk underprising fra en av aktørene. Jeg husker svært godt den tiden hvor det kostet, enten man reiste fra Bodø, Tromsø eller Alta, alt fra 6 000 til 7 000 kr for å reise tur-retur Oslo, at det ble kraftig forsvart fra SAS’ side med at det ikke var mulig å operere med et lavere prisnivå. I dag ser jeg ingen problemer, for noen passasjerer kan få en tur-retur-reise fra disse destinasjonene for ned mot tusenlappen. Det er et bilde som vi er nødt til å ta vare på og bevare. Sist vi hadde en liknende situasjon innen norsk luftfart, ble den minste aktøren spist opp av den store, med det resultat at det ikke lenger var konkurranse igjen. Da gikk flybillettprisene selvfølgelig opp. Denne påstanden er langt på vei dokumentert i Aftenpostens søndagsutgave, der tabellen viser at prisene er lavere hos SAS Braathens på det tidspunktet de har avganger i nærheten av Norwegians avganger, på det gitte eksempelet Tromsø–Oslo-ruten. Det er alvorlig hvis det er slik at prisene dumpes der det er konkurranse, for igjen å finansieres med høyere priser på andre ruter eller på andre avgangstidspunkter, dersom dette er et ledd i en målsetting om å bli kvitt en brysom konkurrent. Det har også fremkommet påstand om at aktørene i dette markedet i stor grad benytter seg av et slags belønningssystem som går via markedsstøtte, som stimulerer de dominante selgerne innenfor dette segment, reisebyråene, til å premiere det ene selskapet foran det andre via kraftige bonusordninger. Dette hindrer selvfølgelig at billigste mulighet i noen tilfeller blir valgt, og til syvende og sist er det vi forbrukere som blir taperne på dette. Vi har sett at gjennom de tiltak som innledningsvis ble nevnt fra min side, har vi klart å oppnå en kraftig prisreduksjon innenfor det norske flyreisemarkedet. I den perioden hvor SAS Braathens opererte alene, som selvstendig selskap, fra oktober 1999 til oktober 2001, økte flybillettprisene i Norge med 40 pst., mens den generelle prisveksten i Norge, konsumprisindeksen, var nede på ca. 5 pst. Vi har sett at etter at SAS kjøpte opp Braathens i oktober 2001, nådde flybillettprisene sin foreløpige topp i mars 2000. Da hadde flybillettprisene steget med nærmere 50 pst. siden Color Air måtte innstille. Historien viser at vi nå i ettertid har klart i Norge gjennom Samarbeidsregjeringens politikk å få redusert flybillettprisene med rundt 40 pst. Alle disse tallene er hentet fra Statistisk sentralbyrås statistikker. Prisutviklingen innenfor flybillettmarkedet er langt, langt lavere nå i forhold til den generelle prisutviklingen i Norge. Målet mitt med å ta opp denne situasjonen i Stortinget er det redegjort for. Vi må ikke komme tilbake til den situasjonen som vi hadde da Color Air la inn årene, da det ikke var mulig å operere og vi igjen fikk en øyeblikkelig prisutvikling hvor flybillettprisene innenlands økte med 50 pst. Vi må ikke komme i den situasjonen at SAS Braathens’ markedsdominans, eierskap, innenfor bl.a. tilbringertjenesten, via flyselskapet Widerøe, også driver en systematisk politikk, som det påstås, ved å strømlinjeforme sin tilbringertjeneste for å treffe mer presist SAS Braathens’ avganger heller enn konkurrentens, all den tid vi vet at åtte av ti slike passasjerer som reiser på kortbanenettet, ender opp på en eller annen stamflyplass i dette landet. Derfor er det svært viktig at det innenlandske flypassasjermarkedet, som har en årsomsetning på 7–8 milliarder kr, og som har gitt passasjerene en besparelse det siste året på hele 2 milliarder kr, nå blir omfattet av nitid overvåking fra Konkurransetilsynets side, at disse forholdene får prioritet fra Konkurransetilsynets side, og at man gis mulighet til å følge utviklingen permanent. Jeg er derfor svært glad for å ha registrert konkurranseministerens deltakelse i denne debatten, enten statsråden vil love å følge opp dette dag for dag og la det berøre folk som går på bonuspoeng, anvendelse av innenlandsbruk av bonuspoeng, eller det gjelder muligheten for å styrke konkurransen innenfor dette viktige nasjonale markedet.