Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-15:
Miljøpartiet De Grønne anser i likhet med alle andre partier på Stortinget oppdrettsnæringen som en framtidens næring med store muligheter, ikke bare innenfor den produksjonen næringen har i dag, men som et grunnlag for å utnytte artene, miljøet og mulighetene som ligger i Norges fabelaktige havnatur. Men forutsetningen for at dette i det hele tatt er tenkelig, er at denne næringen må være bærekraftig, og bærekraftig i den forstand ordet faktisk må tolkes, dvs. det må være en næring som ikke belaster miljøet rundt seg på en negativ måte. Og nylig kom det altså nok en statusrapport fra Vitenskapelig råd for lakseforvaltning, og der står det: «Rømt oppdrettslaks og lakselus framstår generelt som de to ikke-stabiliserte bestandstruslene mot norsk villaks. Problemet med lakselus ser ut til å øke i utbredelse, og det er fare for at smittepress fra lakselus kan redusere lakseinnsiget i flere områder i årene som kommer.» Som kjent har lakseinnsiget i Norge blitt mer enn halvert fra 1983 til 2014, og den eneste grunnen til at vi ikke ser en direkte kollaps i villaksbestanden, er at beskatningen er kraftig redusert. Dette kan ikke være resultat av noe som helst annet enn den måten norsk oppdrettsnæring har blitt forvaltet på de siste 20, 25, 30 åra. Det er fravær av tiltak, fravær av effektiv politikk og fravær av krav som gjør at oppdrettsnæringen har fått lov til å fortsette å vokse voldsomt, selv om disse problemene altså etter helt oppdatert forskning enda en gang blir påpekt å være økende og ute av kontroll. Miljøpartiet De Grønne har flere ganger rost fiskeriministeren for å foreslå nye tiltak og nye mekanismer som er bedre og mer forpliktende og potensielt mer effektive enn sine forgjengere. Det er bra at vi omsider diskuterer et regime der belastning på ytre miljø legges til grunn for totalproduksjonen, slik at det er prinsipielt mulig å se for seg en reduksjon i produksjonen som resultat av at miljøindikatorer ikke blir overholdt. Men det forliket som Stortinget nå er blitt enige om, er dessverre noe annet. Det opprettholder nok en gang næringens hovedproblem, åpning for fortsatt vekst, som vil nulle ut miljøforbedringer. Det er den voldsomme veksten i næringen gjennom mange år som er årsaken til at diverse miljøtiltak ikke har fått den effekten på det ytre miljø som tanken var at de skulle få. For det er jo slik at selv om bare de beste anleggene, som holder lusekravene, får vokse, er lusesituasjonen for miljøet på kysten styrt av alle de andre anleggene, som ikke holder miljøkravene. Det er det som er et av de store problemene. Derfor vil det ryddige av næringskomiteen være å innføre en vekststans på f.eks. tre år, slik Miljøpartiet De Grønne har foreslått i Stortinget, og bruke den tida på å løse miljøproblemene en gang for alle, ikke på produksjonsøkning. Isteden har vi altså fått et forlik som åpner for en del gode muligheter, men som skal utrede, som skal utarbeide, som skal vente på planer om lusetiltak, rømningstiltak osv., og som refererer til nullvisjoner som har eksistert i årevis. Dette har vi dessverre hørt før – det er ikke det samme som konkrete tiltak. Og det er ikke bare trist for miljøet på kysten, det er også trist for oppdrettsnæringen selv at norsk politikk og norsk stortingsflertall ikke greier å gjøre den jobben som den skylder næringen, og som den skylder kystmiljøet, nemlig omsider å få tatt de tiltakene som har vært foreslått i årevis for å løse relativt enkle problemer. Miljøpartiet De Grønne legger i dag fram tre forslag, for det første om at Stortinget ber regjeringen inkludere rømning og svinn som indikatorer på konsesjonsnivå. Vi snakker altså i dag om et stortingsflertall som vil utarbeide en strategi mot rømning. Hva har egentlig foregått de siste 20 åra, mens millioner av laks har rømt? Å gjøre rømning til en indikator knyttet direkte til konsesjonsvilkår er et helt innlysende tiltak, som vil ha reell effekt. Så må man nesten spørre seg om det er derfor det ikke er innført. En indikator for svinn er også nødvendig. Bortimot 20 pst. av laksen i dagens produksjon dør i merdene. Det er et tall som reiser svært store spørsmål om fiskevelferden, og det viser behov for langt mer effektive virkemidler for fiskevelferd enn det oppdrettsindustrien er pålagt i dag. For det andre foreslår vi at Stortinget ber regjeringen innføre krav om individmerking av oppdrettslaks. Det er et eldgammelt forslag. Individmerking er en forutsetning for å kunne spore og gjenfange rømt laks og for å kunne gi effektive sanksjoner ved rømning. De Grønne er glad for at komiteen trekker fram positive miljøaspekter ved lukkede anlegg, og at komiteen nå fjerner kravet om vederlag for landbasert oppdrett. Det er et stort framskritt i arbeidet med å løfte fram en sånn teknologi. Men derfor foreslår vi, som det tredje forslaget vårt, at det bør etableres et investeringstilskudd for lukkede anlegg eller teknologi med tilsvarende miljøfordeler. Tida må jo være overmoden for å utvikle løsninger som fra starten av fjerner de rømnings- og luseproblemene som helt åpenbart er innebygd i tradisjonell merdteknologi, ikke bare av hensyn til miljøet, men også av hensyn til en oppdrettsnæring som har behov for å få et spark der spark virker, for å bli verdensledende på teknologi. Det er ganske spesielt å notere seg at det er veldig lenge siden sist Stortinget diskuterte miljøtilstanden i den øvrige norske industrien, som har potensielt utslipp av en bråte med miljøskadelige ting. Men vi diskuterer ikke det, fordi vi for lengst har truffet tiltak som bortimot automatisk holder den industrien innenfor de miljøkravene som Stortinget har vedtatt. Men det er all grunn til å tro at vi kommer til å møtes om kort tid og igjen diskutere miljøproblemene som oppdrettsnæringen har, fordi det fortsatt ikke er vilje til å treffe de konkrete tiltakene som vi vet vil få denne næringen til å løse miljøproblemene sine. Det er ikke å gjøre næringen en tjeneste, det er ikke å gjøre miljøet en tjeneste, og det er ikke å gjøre det grønne skiftet en tjeneste. Så vi oppmuntrer regjeringen til å kjøre flere nye omdreininger på det tross alt positive som ligger i regjeringens forslag, og komme dit hen som vi vet vi må, til tiltak som faktisk gjør oppdrettsnæringen i Norge til en bærekraftig næring.