Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-06-15:
Det er bra at forslagsstillerne er opptatt av å skape verdige og gode levekår for mennesker med utviklingshemning. Dette var det tverrpolitisk enighet om da ansvarsreformen ble gjennomført i 1991, og jeg regner med at det er fortsatt bred støtte til dette verdigrunnlaget både i storting, regjering og landets kommunestyrer. Vi må likevel følge med på hvordan utviklingshemmede har det i ulike sammenhenger. Reformen la til grunn at særomsorgen og institusjonene skulle avvikles. Mennesker med utviklingshemning skal få den tilrettelegging og hjelp de trenger, i det ordinære forvaltnings- og tjenesteapparatet. Ut fra det samme resonnementet vil en egen ombudsordning for mennesker med utviklingshemning være feil. Vi må heller se på hvordan de ordningene vi har, kan fungere best mulig for utviklingshemmede. Pasientombudet for brukere av spesialisthelsetjenesten er fra september 2009 utvidet til å omfatte helse- og omsorgstjenester i kommunene. Det betyr at alle brukere av kommunenes helse- og omsorgstjenester kan få gratis bistand fra ombudet. Ombudet har også muligheten til å foreslå konkrete tiltak om forbedringer og underrette tilsynsmyndighetene om kritikkverdige forhold. Fordi ombudet nå arbeider med saker fra hele helse- og omsorgstjenesten, har det skiftet navn til Pasient- og brukerombudet. Ordningen skal, som flere har vært inne på, evalueres etter tre år. Regjeringen vil legge særlig vekt på hvordan ordningen fungerer for mennesker som ikke er i stand til å gi uttrykk for sine egne tjenestebehov. Komiteens flertall ber også departementet vurdere om sanksjonsmulighetene bør styrkes. Brukerorganisasjonene sier at dagens klage- og tilsynsordninger ikke alltid fungerer godt nok. Som tilsynsmyndighet etter sosialtjenesteloven har fylkesmannen sanksjonsmuligheter i form av å kunne gi pålegg. Ifølge rapporter til Statens helsetilsyn brukes denne sanksjonsmyndigheten svært sjelden. Det kan ha sammenheng med at fylkesmennene rapporterer at kommunene følger opp når det blir påpekt svikt ved tilsyn. Som klageinstans har fylkesmannen bl.a. mulighet til å oppheve eller omgjøre kommunens vedtak. Statens helsetilsyn reviderte veilederen i behandling av klagesaker etter sosialtjenesteloven i 2009. I saker hvor klageren ikke får oppfylt vedtak om tjenester, anbefales fylkesmannen å innhente en redegjørelse fra kommunen, eventuelt opprette hendelsesbasert tilsynssak for å se om kommunen har gjort det den kan for å gi tjenestemottakeren forsvarlig hjelp. Regjeringen er åpen for å se på regelverk og andre tiltak som kan styrke rettssikkerheten for mennesker med utviklingshemming. Det er viktig at de store prosessene vi er i gang med, får positiv betydning for denne gruppen. Jeg tenker da særlig på Samhandlingsreformen, ny helse- og omsorgslov for kommunene og oppfølging av Omsorgsplan 2015. Forslagsstillerne er også opptatt av utviklingshemmedes rettssikkerhet i kriminalomsorgen. Dette faller, som flere har vært inne på, innenfor justisministerens ansvarsområde. Justisdepartementet peker på at behov knyttet til psykisk utviklingshemning må identifiseres så tidlig som mulig i prosessen. Det innebærer at man ikke kan begrense innsatsen til den tiden personen er under kriminalomsorgens ansvar. Jeg vil for øvrig vise til Justisdepartementets oppfølging gjennom utredning og prosjekter som det er orientert om i brevet fra helseministeren til komiteen. Vi kan ikke la den politikken som ble trukket opp i forbindelse med ansvarsreformen, gå i glemmeboka. Derfor er det prisverdig at barne- og likestillingsministeren har tatt initiativ til et tverrdepartementalt informasjons- og utviklingsprogram for politikken for utviklingshemmede, slik det er beskrevet i Barne- og likestillingsdepartementets budsjettproposisjon.