Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2005-12-08:
Permitteringsregelverket er jevnlig til debatt i Stortinget, og i denne omgang skal vi behandle et forslag fra Regjeringen om å utvide arbeidsgivers lønnspliktsperiode fra fem til ti dager. Dette må ses i sammenheng med at Regjeringen også har foreslått at permitteringsperioden skal være inntil 34 uker, mot 26 uker som er foreslått av regjeringen Bondevik II i deres budsjett. Det er viktig for hele arbeidslivet at man til enhver tid har permitteringsregler som bygger opp under målet om full sysselsetting. Behov for permitteringer kan oppstå når det for en kortere eller lengre periode er smått med arbeid. Omfanget av dette behovet avgjøres både av økonomiske konjunkturer og av bransjespesifikke forhold. I gode tider med stort behov for arbeidskraft er det et poeng å unngå at ledig arbeidskraft blir bundet opp i bedrifter som har overkapasitet. I teorien skal vi da stimulere til at ledig arbeidskraft kanaliseres til bedrifter som har bruk for denne. Og det politisk styrte virkemiddel er permitteringsreglene. Det vi kan oppleve som problematisk, er store bransjevise forskjeller, og at et regelverk som fungerer bra i én bransje, kan fungere dårlig i en annen bransje. I forbindelse med høringen om budsjettet har vi også fått signaler om at det i noen bransjer finnes sesongmessige variasjoner i produksjonen. Et eksempel på dette er asfaltbransjen, hvor man praktisk talt ikke har produksjon gjennom deler av vinterhalvåret. Det er åpenbart at et konjunkturbestemt regelverk i liten grad tilfredsstiller denne bransjens behov. Når Arbeiderpartiet, sammen med de øvrige regjeringspartiene, i denne omgang støtter utvidelsen av arbeidsgiverperioden fra fem til ti dager, må det ses i sammenheng med at vi setter permitteringsperioden til 34 uker og ikke 26, som foreslått av den forrige regjering. Det er også viktig for oss at vi får en prosess hvor regjeringen sammen med partene i arbeidslivet ser på forskjellige sider ved regelverket. Målet må være at vi får konkret kunnskap om hvordan regelverket fungerer generelt og i de forskjellige bransjer, slik at vi kan utforme et regelverk som kanskje i større grad enn det nåværende kan bidra til å oppfylle målet om full sysselsetting. Partiene som utgjør dagens flertall på Stortinget, var sterkt imot de kutt og innstramminger i ytelser til arbeidsledige som ble gjort i forbindelse med 2003-budsjettet. Det er bakgrunnen for at Regjeringen nå vil gjeninnføre ferietillegget for de arbeidsledige, slik at opptjening starter 1. juli 2006. I opposisjonens merknader til forslaget framstilles det som om det er en motsetning mellom det å gi anstendige ytelser til arbeidsløse og det å stimulere til arbeidssøking. Dette er etter min oppfatning meningsløst. De av oss som har hatt den tvilsomme gleden å leve av dagpenger, vet at de lave ytelsene fører til økonomiske vanskeligheter for de fleste som er vant til å leve på en arbeidsinntekt. Disse vanskelighetene kan faktisk i noen tilfeller være et hinder for å drive aktiv arbeidssøking. Ferietillegget er en støtte til arbeidsledige som demper inntektstapet ved arbeidsledigheten, og som bidrar til at det blir mulig for dem å ta ferie sammen med familien.