Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Når nettene blir lange og kulda setter inn, foretar Stortinget det som ofte er de aller viktigste beslutningene for framtiden, nemlig hvilke valg vi gjør i fordelingen av penger på statsbudsjettet. Her kommer det fram hva vi virkelig setter først, her ser vi om fine ord og valgløfter omsettes i realiteter, her vet vi hvem sola skal skinne på, og hvem skyggen skal falle på. La meg først få takke komiteen for et godt arbeid med budsjettinnstillingen og et godt samarbeid for å få alle merknader og forslag i innstillingen på plass. For fagkomiteene er det krevende at regjeringspartiene ikke er i stand til å få et budsjett på plass innen de fristene Stortinget har satt for budsjettbehandlingen, men det viser på en veldig tydelig måte at regjeringspartiene befinner seg i et ytterpunkt – og langt fra det politiske tyngdepunktet i Stortinget og i Norge. «Du skal få en dag i måra» var omkvedet da Stortinget behandlet regjeringens kunnskapsbudsjett i fjor. For selv statsråd Røe Isaksens regneferdigheter strakk ikke til for å skjule realitetene – av 4 mrd. kr ekstra fra oljefondet gikk lite eller ingenting til kunnskap. Alle ekstra satsinger på kunnskapsområdet ble dekket av kutt på samme felt. Oljepengene gikk til skattekutt til dem som har mest fra før. Men året etter, da regjeringen skulle få starte arbeidet med sitt budsjett med blanke ark og fargestifter til, skulle Høyre og Fremskrittspartiet endelig vise hva de mente med kunnskapssatsing. I dag har vi svaret. I et budsjett hvor regjeringen setter ny norsk rekord i innfasing av oljepengebruk, kommer grunnopplæringen, grunnskole og videregående, ut omtrent i null. I brev til Stortinget forteller statsråd Røe Isaksen at netto økning er på 98 mill. kr. Til sammenligning bruker regjeringen mellom 8 og 9 mrd. kr på skattekutt – og igjen: til de rikeste i Norge. Det betyr at regjeringen bruker litt over en hundredel på grunnopplæring sammenlignet med skattekutt. En hundredel er et veldig lite tall, ikke et veldig stort tall, hvis noen i salen skulle tro det. Forslaget til kunnskapsbudsjett fulgte opp Stortingets enstemmige ønske om mer til etter- og videreutdanning for lærerne – det skulle bare mangle! En økning på 143 mill. kr får bred støtte i denne sal. Men når nettoøkningen til grunnopplæringen er på 98 mill. kr, vil det si at andre områder må betale for etter- og videreutdanningen – det er et nettokutt på det øvrige grunnopplæringsbudsjettet. Andre satsinger var det ikke spor etter på Høyres kunnskapsbudsjett. Det var ingenting til tidlig innsats for barn som sliter, ingenting for å redusere størrelsen på klassene, ingenting for å hjelpe flere gjennom videregående skole, ingenting for å styrke kampen mot mobbing, og samtidig vet vi at skolesektoren rammes av skattesvikt og av svak vekst i kommunesektoren. Historiene om kutt i kommunene kommer nå daglig, også skolene blir rammet. Her i salen sa statsråd Røe Isaksen for noen uker siden at prioritering av kommunene ikke er noe han har ansvaret for. Nei, det har han ikke, selv om det selvsagt hjelper med en kunnskapsminister som også understreker betydningen av at kommunene satser på skole. Men hovedproblemet i kommunene er ikke at kommunepolitikere ikke vil bruke penger på skolene, eller at de ønsker å kutte, problemet er at de ikke har penger til å satse på skolene, og at de blir tvunget til å gjøre kutt. Det kan kunnskapsministeren som regjeringsmedlem gjøre noe med. Det har man ansvaret for. For det er regjeringspartiene og flertallet her i salen som bestemmer rammene for kommunene. Og igjen: Venstre og Kristelig Folkeparti har fått justert noe på et elendig opplegg fra regjeringen, men langt fra nok for å gi kommunene en reell mulighet til å satse på skole. Avstanden mellom den verdenen kunnskapsministeren befinner seg i, og hverdagen ute på skolene kunne knapt være større. I dag vet vi altså hva Høyre og Fremskrittspartiet står for. Aldri har vi betalt flere av våre løpende regninger med oljepengebruk. Men kursendringen som ble varslet på kunnskapsområdet, var en kursendring bort fra satsing – opptrapping av antall skoletimer, ekstra lærere i ungdomsskolen, programmer for skoleledelse og mye mer – til en kurs hvor pilene, bortsett fra på etter- og videreutdanning for lærere, pekte nedover. Statsråd Røe Isaksen var rett og slett budsjettkonferansens store taper i regjeringens indre kamper om budsjettkronene. Heldigvis vil et enstemmig storting i dag solid avvise kunnskapsministerens forslag til budsjett. Her får han nei til kutt i borteboerstipendet, nei til studieavgift for utenlandsstudenter, nei til kutt i voksenopplæringen, nei til kutt til de frivillige organisasjonene og nei til kutt til folkehøyskolene. Fortsatt står noen kutt igjen, men Kristelig Folkeparti og Venstre skal ha ros for å ha fått bort mange av statsråd Røe Isaksens kuttforslag. Det mest bisarre innslaget i høstens politiske prosesser rundt budsjettet inntraff da Norsk studentorganisasjon skulle feire at statsråd Røe Isaksens forslag om innføring av studieavgift for utenlandsstudenter utenfor EØS var blitt avvist av Stortinget. Da kunne man se at statsråd Røe Isaksen – fullstendig uten skam i livet – møtte opp for å forsyne seg av kaken som var innkjøpt til feiringen. Han skulle altså være med på å feire at hans eget forslag var nedkjempet av en aktiv studentbevegelse, en samlet utdanningssektor og en samlet opposisjon i Stortinget. Det kan bli mye kakespising på statsråd Røe Isaksen framover. Vi kan vente at han tropper opp hos studieforbundene for å feire at hans forslag til dype kutt i voksenopplæringen ble avvist. Vi kan vente at han kommer til en folkehøyskole nær deg for å feire at hans forslag til kutt til folkehøyskolene ble stoppet. Elever og lærlinger i videregående skole må ha kaken klar på hybelen når kunnskapsministeren skal feire at kuttene i borteboerstipendet ble stoppet. Og frivillige organisasjoner, som gjør en viktig jobb i norsk skole, må starte med bakingen før kunnskapsministeren kommer for å feire at kuttene i deres budsjett ble stoppet av Stortinget. Hvis kunnskapsministerens budsjett hadde blitt vedtatt, hvis Høyre og Fremskrittspartiet hadde hatt flertall i denne salen, hadde kuttene vært en realitet – ikke sånn som kunnskapsministeren litt rart sa i debatten om barnehagebudsjettet, at det var jo egentlig ikke et ferdig budsjett som ble lagt fram, for det skulle jo forhandles om og redigeres. Regjeringen må stå for det budsjettet som er lagt fram, og det var i stor grad et kuttbudsjett. Det er bra at Stortinget setter en stopper for dette, og at kunnskapsministeren – kanskje mer enn noen kunnskapsminister før ham – har fått forslaget til budsjett for neste år så til de grader underkjent. Det er satsing på barn og unges kunnskap som er framtiden, det bar regjeringens budsjett svært lite preg av. Det vi vedtar i salen, er bedre. På området forskning og høyere utdanning var budsjettet bedre, også forslaget om forskning – vel og merke på Kunnskapsdepartementets område og også Næringsdepartementets område. I andre departementer er det nullvekst eller kutt i forskningen. Regjeringspartiene kaller det meste i høst for en historisk satsing. Nå har vi erfart at hvis det er én krone mer på budsjettet enn det det var på fjorårets budsjett, legitimerer det bruken av uttrykket «historisk». Men hvis vi ser på veksttakten i forskningsbudsjettet, er det ikke like enestående. Ifølge NIFU er veksten i forskningsbudsjettet for 2015 på 4,2 pst. Gjennomsnittsveksten i de rød-grønne budsjettene er, ifølge Kunnskapsdepartementets egne tall, 3,5 pst. Når man samtidig vet at det inkludert i 2015-tallene kommer innfasing av kontingenten til Horisont 2020, er ikke veksten større enn det den må være. Torbjørn Røe Isaksen er den første kunnskapsministeren på veldig mange år som ikke har ett eneste nytt bygg på UH-sektoren i sitt budsjett. Det betyr at etterslepet øker. Han har heller ingen nye studieplasser utover innfasingen av det som allerede er vedtatt av nye studieløp. Det er også bekymringsfullt. I Arbeiderpartiet sa vi nei til regjeringens skattekutt. Bare ved å opprettholde skattenivået på fjorårets nivå, altså uten å øke skatter og avgifter én krone over 2013-nivå, har vi en helt annen satsing på skole og utdanning. I vårt alternative budsjett i finansinnstillingen har vi godt over 1 mrd. kr mer til ulike kunnskapssatsinger utover regjeringens forslag. Det er mer til tidlig innsats for de yngste barna, gratis kjernetid for SFO i satsingsområdene, økt innsats mot mobbing, økt satsing på yrkesfag, bedre utstyr, økt lærlingtilskudd, øremerket satsing på skolehelsetjenesten, satsing på studiekvalitet i høyere utdanning, flere studentboliger og mer til studenters psykiske helse. Kristelig Folkeparti og Venstre skal ha ros for å ha brakt et elendig budsjett betydelig i riktig retning. Tyngdepunktet i denne salen ligger mellom Arbeiderpartiet og sentrum. Vi hadde skapt mer kunnskap og en bedre hverdag for norske elever, lærere og alle andre som er opptatt av skole og utdanning, hvis vedtakene i dag hadde reflektert det. Høyre og Fremskrittspartiet utgjør et ytterpunkt i norsk politikk – en tango for to som ikke har støtte i stortingssalen. Jeg tar med dette opp forslagene der Arbeiderpartiet er medforslagsstiller.