Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 1999-01-19:
Det er en meget gledelig dag i Stortinget. Det er også en gledelig dag for norsk arbeidsliv, for hvis en løfter blikket litt, vil en se at en del av de vedtak som her vil gjøres, kommer til å ha enorm konsekvens for arbeidslivet i det neste århundret. I så måte må en si at særlig Høyre, når en hører en del av innleggene, følger opp en god tradisjon. Jeg tror det var i forbindelse med framleggelsen av Høyres hundreårsberetning at Trygve Bull sa at den burde ha hett «hundre år som bremsekloss». Det er interessant å se at Høyre nå går inn i det nye århundret med den samme tradisjon, nemlig å være en bremsekloss også på dette området. Det er riktig at det foregår mye etterutdanning og videreutdanning i det norske samfunnet. Det vi i denne innstillingen gjør, er at vi systematiserer utdanningen på en helt annen måte og gir mulighet til mange som før ikke har fått en. Det har hele tiden vært hensikten til SV, også da vi la inn vårt forslag som var starten på den politiske prosessen her i Stortinget. At mange har bidratt underveis, er riktig, men den politiske prosessen startet altså her, med et forslag som SV la inn. Vi ønsket en lovfestet rett til etter- og videreutdanning; nå har vi fått en lovfestet rett til permisjon. Det det betyr i praksis, er at det ikke lenger er et gode for de få å få etter- og videreutdanning og kunnskap hele livet, det blir en rettighet for de mange. Det betyr at det er masse problem – selvfølgelig er det det. Mange velger å fokusere på problemene i en slik reform, men det er jo det motsatte man skal fokusere på. Denne reformen gir en grenseløs mulighet for mange mennesker som i dag ikke får påfyll i arbeidslivet, der arbeidsgiveren faktisk sitter og bestemmer hvem som skal få mulighet til menneskelig vekst og kunnskapsvekst og muligheter til nye jobber. Den muligheten er nå gitt arbeidstakeren. Det er det ene, og det viktigste, i dagens innstilling. Og det står fast fra et bredt flertall i Stortinget, og takk for det. Det andre som også er viktig, er at realkompetanse her vurderes på nytt. Det er en ny ting i norsk utdanningshistorie og i norsk arbeidsliv at den kunnskap man erverver som menneske gjennom hele livet, skal tillegges vekt. Satt litt på spissen betyr det altså at typograf Kristiansen, som har vært saksordfører for denne meldingen, eller minister Lilletun, som ingen av dem har formell høyere utdanning, gjennom sitt virke i politikken sannsynligvis nå kunne ha kvalifisert seg for et høyere studium hvis de fant det riktig når de var ferdig med stortings- og ministerlivet sitt. Det er en enestående ting at all den kunnskapen man har som menneske, nå skal tillegges vekt på en helt annen måte. Det er et nytt kunnskapssyn som føres inn, men like viktig: Det er et nytt menneskesyn som føres inn – altså at mennesket er noe mer enn bare det som går fram av de kunnskapspapirene man kan vise til. Så både Kristiansen og Lilletun som minister kan nok nå starte en stor akademisk karriere når de velger å være ferdig med politikken. La meg også vektlegge to andre viktige ting. Det er nå slått uttrykkelig fast at § 20-ordningen skal bestå. Det har vært mye tull rundt den, særlig i forrige stortingsperiode under minister Hernes sitt virke. Nå skal § 20-ordningen videreføres og utbygges. Det er også kjempeviktig i forhold til den samme kunnskap og det samme menneskesyn. Det er også viktig at alle nå får en lovfestet rett til grunnskoleutdanning. Det er også en stor og viktig reform som i dag vil bli vedtatt.