Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Det som ligger i bunnen for alt det vi gjør, er at den politikken som føres på dette feltet, skal være preget av humanisme, solidaritet og rettssikkerhet. Det er min oppfatning at de 22 tiltakene som er skissert i denne stortingsmeldinga, bidrar til å heve nivået på disse tre størrelsene. Det er mennesker vi diskuterer, og ikke oljesøl. Så er det regjeringas oppfatning at denne meldinga nettopp viser hvor avgjørende det er, hvis man skal få god hånd om dette politiske området, men også bringe inn mer humanisme, rettssikkerhet og solidaritet, å kunne handle i fellesskap, særlig med land i Europa. Norge og Europa står overfor felles utfordringer, bl.a. med bakgrunn i en omfattende ulovlig innvandring og mange asylsøkere. Regjeringa mener det er nødvendig med et tydeligere og mer forpliktende europeisk samarbeid for å møte disse utfordringene. Derfor har jeg i de månedene jeg har hatt ansvaret for dette feltet, vektlagt sterkt at dette arbeidet og denne meldinga skulle raskt fram for Stortinget. Jeg takker i så måte også mitt glitrende embetsverk for jobben. En videreutvikling av det felles europeiske asylsystemet er påkrevd for å oppnå likevekt og økt forutsigbarhet på migrasjonsområdet i Europa. EU vil bli en stadig viktigere samarbeidspartner for Norge på flyktning- og migrasjonsområdet. Det er derfor også Norge og norske myndigheter prioriterer og deltar aktivt i videreutviklinga av bl.a. Schengen- og Dublin-regelverket. Et eksempel på at vi vil videre, er at vi aktivt nå – og som er presentert i meldinga – arbeider for å få en tilknytning til EUs støttekontor på asylfeltet, European Asylum Support Office, EASO. Som komiteen viser til i innstillinga til meldinga, vil det å ta del i det europeiske samarbeidet på feltet ikke begrense muligheta for å ha nasjonale standarder som er høyere enn minstestandardene. Jeg vil også peke på et særlig viktig felt, som flere har berørt: gjenbosetting av flyktninger. I samarbeid med FNs høykommissær for flyktninger er dette en prioritert del av den norske flyktning- og migrasjonspolitikken. Jeg mener i veldig stor grad at det handler om å bringe mer humanisme inn i hvordan vi bruker de totale ressursene på dette området. Regjeringa ønsker derfor å støtte opp om arbeidet med å få flere europeiske land til å tilby å gjenbosette flyktninger, og er positiv til initiativene om å utvikle en felles EU-politikk for gjenbosetting. Norge kan med sin mangeårige erfaring som gjenbosettingsland bl.a. bidra med kompetanseoverføring. De som søker om beskyttelse i Norge og trenger det, skal få det. De som ikke har grunnlag for opphold i Norge, skal ikke få oppholdstillatelse. Derfor er en effektiv og rask saksbehandling det mest humane, både for dem som får opphold, og for dem som må forlate landet. Regjeringa ønsker å begrense antallet personer som søker om beskyttelse uten å ha krav på det, og så langt ser vi en dramatisk nedgang i antallet asylsøkere som kommer til Norge. Det er likevel viktig, som representanten Helleland også pekte på, at man nå kanskje begynner å diskutere andre størrelser i dette politiske feltet enn bare tallenes tale. Det dreier seg i stor grad om hvordan vi kan ta vare på dem som skal ha opphold i Norge. Det dreier seg om å videreutvikle returordningene vi har i samarbeid med andre land, i samarbeid med Frontex. Det dreier seg også i stor grad om hvordan vi kan få hånd om bl.a. den aktivitet som ulovlige asylsøkere eller grunnløse asylsøkere bedriver her i Norge når de går og venter på vedtak, og når et fåtall av dem begår kriminelle handlinger. Jeg vil vise til at det også er viktig at vi nå får fokuset på den klare oppfordringen om å returnere frivillig – gjerne i samarbeid med IOM – og at de tall som nå er lagt på bordet, viser at økt trykk på returarbeidet ikke bare bidrar til merarbeid for politiet og tvangsmessige returer, men også til at flere benytter seg av gode, frivillige returordninger.