trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Petter Løvik (Høyre), 2005-10-20:
Eg synest det er interessant at Brekk her tar opp viktige sider ved fiskeripolitikken. Det er heilt klart at ein aktiv og god fiskeripolitikk er noko vi blir stadig meir avhengige av i ein stadig meir internasjonal marknad. Det som eg har lyst til å få utdjupa litt vidare, er ein del utsegner som både kom før valet og har kome etter valet, om dette med kvotefordeling. Det er eit spørsmål som har skapt veldig stor diskusjon langs heile kysten. Den tidlegare regjeringa, som no diverre er gått av, og fiskeriorganisasjonane har vore heilt einige om at å ha stabilitet mellom dei ulike flåtegruppene er noko som har vore ein verdi i seg sjølv. Det blir trekt i tvil om den nye regjeringa og Brekk vil følgje opp dette. Eit spørsmål til: Det er også sagt i Soria Moria-erklæringa at distriktskvoteordningane skal forsterkast og takast meir aktivt i bruk. Kan Brekk utdjupe også litt om dette?
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2005-10-20:
Lars Peder Brekk kom inn som eit friskt pust som statsråd i Bondevik I-regjeringa. No vert rolla ei litt anna, med å forsvara den nye regjeringa sin politikk. Det kan til tider verta krevjande. Eit par konkrete spørsmål når det gjeld næringspolitikken: Vil næringspolitikken framleis ha element av moglegheiter for å avsetja midlar til produktutvikling for den einskilde bedrifta? Eg tenkjer da på skatteFUNN-ordninga. Vil ho verta vidareført? Det står mykje om openheit i forhandlingane, både i dokumentet frå Soria Moria og i det som vi fekk høyra i går. Ser ikkje Lars Peder Brekk moglegheita for at dersom ein går for langt, vil ein svekkja sine eigne posisjonar? Det har vore ein del kritikk av den førre regjeringa for at ein har vore for lite open. Ser ein den faren?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-10-20:
Da Lars Sponheim tidligere i dag begrunnet hvorfor det ikke var naturlig for Venstre å samarbeide med Fremskrittspartiet i regjering, vektla han nettopp den store forskjellen det er på våre to partier når det gjelder miljøspørsmålet. Derfor er det òg slik at da Samarbeidsregjeringen fikk til en mer offensiv miljøpolitikk, lyktes en i mange saker å gjøre det sammen med SV, og i noen saker sammen med Arbeiderpartiet i Stortinget. Venstre har som ambisjon å være et ledende miljøparti også i denne perioden, og vi ser fram til å kunne samarbeide med Regjeringen om de spørsmålene der hvor det er grunnlag for det. Det er her jeg mener at erklæringen på noen områder er positiv, mens den på andre områder tåkelegger hva som blir Regjeringens politikk.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-10-20:
Dette er ikke årsmøtet for rogalandsbenken – for tiden ser det bare akkurat slik ut. Jeg takker for gratulasjonen angående et mulig verv, som eventuelt kommer til å bli avklart om kort tid. Jeg kan forsikre om at jeg vil arbeide aktivt for at Norge som energinasjon skal kunne ta i bruk de store mulighetene vi har på dette området. Det inkluderer òg gass. Jeg er enig i Regjeringens ambisjoner om at det skal skje på en måte som er i samsvar med våre Kyoto-forpliktelser. Men jeg er utålmodig med hensyn til å få konkretisert hva Regjeringens politikk betyr når det gjelder teknologi og vilje til å satse økonomisk. Jeg er ikke sikker på at den nødvendige viljen er til stede når det gjelder å få utnyttelse av gass i samsvar med de miljøpolitiske forpliktelsene vi har. Men her skal iallfall Venstre være en vaktbikkje og en pådriver.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Det kunne vært fristende å svare på en del av de sakene som Kvassheim nå tok opp, men det skal jeg la være til et annet innlegg. Venstre har fått en erklæring fra den tiltredende regjeringen hvor det står at fullskalaanlegg for CO2-fjerning nå skal på plass på bl.a. Kårstø, og at staten skal bidra økonomisk til dette. Det er merkelig at Venstre satt i regjering i fire år og ikke fikk til noen ting på dette området. Men la det ligge foreløpig. Men så var det en stor mann fra Venstre, nemlig Sponheim, som snakket veldig mye om hvor stort Venstre var blitt etter valget og hvilke ambisjoner de hadde for å være det store sentrumspartiet i norsk politikk, og at de skulle samle alle. Han avsluttet med at Fremskrittspartiet også delvis inngikk her. Da må jeg spørre: Hvordan blir Venstres miljøpolitikk når Kvassheim skal forhandle med Fremskrittspartiet for å få til det store alternativet i 2009?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Det har vært mange gratulasjoner i denne salen her i dag, og jeg har òg lyst til å benytte anledningen til å gratulere Venstre med et godt valg, spesielt representanten Gunnar Kvassheim, som ser ut til å bli komiteleder – et veldig viktig verv sett fra Rogalands ståsted – for energi- og miljøkomiteen. 99 pst. av gassen blir i dag eksportert ut av landet. I fjor importerte vi 10 pst. av strømforbruket vårt. For Fremskrittspartiet har det vært veldig viktig å øke bruken av naturgass i Norge. Lyse Energi har vært et foregangsselskap for å ta i bruk naturgass, og de ønsker å bygge et gasskraftverk i Risavika. Mitt spørsmål blir da til Kvassheim: Vil Kvassheim som leder i energi- og miljøkomiteen arbeide for at det ikke stilles strengere teknologikrav i Norge enn det som gjøres i resten av Europa?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-01:
Når Regjeringen får flertall for dette i dag, er det sammen med et parti som ikke engang orker å møte opp i stortingssalen og forsvare det de gjør. Det partiet har ikke kjærligheten til jernbanen fremst i sine prioriteringer i denne saken. Det er Fremskrittspartiet, som ellers ønsker å legge ned mesteparten av jernbanen, som sikrer Regjeringen flertall for dette. Jeg lurer på om ikke statsråden synes det er et paradoks. Jeg synes det er betimelig å få svar på dette spørsmålet: Er det ikke slik at vi siden vedtakene om konkurranseutsetting av jernbanen ble fattet, har måttet bygge opp et konkurransebyråkrati som har kostet langt mer enn det vi eventuelt måtte spare i framtiden på Gjøvikbanen? Bekymrer det ikke statsråden at vi utvikler et slikt byråkrati? Det betyr jo at vi faktisk bruker mer penger på byråkrati og mindre penger på jernbane.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2005-06-01:
Eg må spørja statsråden som generalforsamling for NSB AS kvifor ho vil gje dette statleg heileigde aksjeselskapet dårlegare konkurransevilkår enn dei det skal konkurrera med. For det fyrste har NSB AS plikt til å leiga ut togsett utan at konkurrentane har tilsvarande plikt til å leiga desse togsetta. Det kan føra til at staten og NSB får dårleg utnytting av milliardinvesteringane. For det andre har NSB AS plikt til å stilla til rådvelde verkstader utan at konkurrentane har tilsvarande plikt til å nytta desse verkstadene – òg dårleg bruk av ressursar. Og for det tredje vil Samferdsledepartementet i dag få ein heimel til å overprøva NSB sine prisvurderingar av desse tenestene. Er dette like og ikkje-diskriminerande vilkår? Statsråden sa at Gjøvikbanen allereie er ein suksess. Ho peikte på 10 mill. kr i gevinst. Då har eg berre eitt spørsmål: Kor mykje har det kosta ekstra for NSB AS og for Samferdsledepartementet å gjera jobben med konkurranseutsetjing?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2005-06-01:
Eg liker det veldig dårleg når statsråden blandar korta og samanliknar likt med ulikt. Sjølvsagt er me glade for eit betre tilbod på Gjøvikbanen. Det som er spørsmålet, er om det kunne vore gjort utan å konkurranseutsetja han. Det trur me. Me synest det ville vera underleg om NSB ikkje kunne klara å gjera den jobben – utan at han vart sett ut på anbod. Eg synest statsråden tek veldig lett på at me set eit 100 pst. statleg eigd selskap i ein situasjon der dei har dårlegare konkurransevilkår enn andre. Det kjem ikkje til å visa seg så godt når det gjeld Gjøvikbanen, sidan NSB fekk dette anbodet sjølve. Dei vil sjølvsagt bruka sitt eige materiell og sine eigne verkstader, så me får ikkje prøvd det ut i denne samanhengen. Men det ligg ein fare på lengre sikt dersom høgresida får styra i denne samanhengen.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2005-06-01:
Dette Dokument nr. 8-forslaget fra representanter fra Fremskrittspartiet om en endring i lov 21. juni 2002 nr. 45 om yrkestransport med motorvogn og fartøy, yrkestransportloven, gjelder tillatelse til å kjøre buss etter fylte 70 år, dog slik at kjøreseddelen utstedes for ett år om gangen ved framlegging av helseattest som dokumenterer at helsen tilsier at dette er forsvarlig. Slik loven er i dag, kan ikke kjøreseddel utstedes til personer etter fylte 70 år. Komiteen er delt i denne saken. Flertallet, bestående av Arbeiderpartiet, Høyre, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, foreslår at saken vedlegges protokollen. Vi har en merknad som jeg vil komme tilbake til litt senere i mitt innlegg. Kristelig Folkeparti vil avvise forslaget, og Fremskrittspartiet fremmer her endringsforslaget. Jeg regner med at den enkelte selv vil begrunne sitt forslag. Flertallet vil vedlegge saken protokollen, fordi vi mener saken må vurderes nøyere for at vi på et forsvarlig grunnlag skal kunne ta stilling til om det er behov for en endring eller ei. Vi mener at spørsmålet om harmonisering med andre europeiske land av aldersbestemmelsene i yrkestransportloven må vurderes nøyere før vi konkluderer. Det er argumenter som tilsier at det kan være fornuftig med en endring, bl.a. fordi vi er det eneste landet i Europa som sier nei til utsteding av kjøreseddel til personer over 70 år. Det er viktig at vi også vurderer det som har med verdier som individualisering og valgfrihet å gjøre. Den enkeltes helsetilstand og arbeidsmessige dyktighet bør ha stor betydning. Jeg ser også klart den problemstillingen som nevnes i saken, der en utenlandsk sjåfør som er over 70 år, kan kjøre turbuss i Norge, mens en norsk sjåfør over 70 år ikke har lov. Flertallet er også opptatt av sikkerhet og trygghet, både for sjåfør og for passasjer. Vil dette bli like godt ivaretatt ved en eventuell endring? Forslagsstillerne bak endringsforslaget viser til § 37 a tredje ledd, som omhandler aldersgrense for å få utstedt kjøreseddel. Leser man første ledd i samme paragraf, ser man hvilke yrkesgrupper dette gjelder. Det er ikke slik som det kan se ut, at Dokument nr. 8-forslaget bare gjelder bussjåfører. Nei, det gjelder også fører av drosje, selskapsvogn, turvogn og motorvogn som er spesielt utformet og/eller utstyrt for transport for funksjonshemmede. Av den grunn er ikke saken så enkel som Fremskrittspartiet vil ha det til. Vi er nødt til å få en grundig vurdering av denne saken før vi eventuelt foretar endringer. Skal endringer skje, må alle yrkesgrupper som hører inn under § 37 a, bli vurdert. Flertallet ønsker av disse årsaker å vedlegge Dokument nr. 8-forslaget protokollen.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2005-06-01:
For Kristelig Folkeparti er sikkerheten viktigst. Derfor mener vi at dette forslaget bør avvises. For Kristelig Folkeparti teller verken konkurranse- eller rettferdighetsargumenter sterkere enn sikkerhetsargumentet. Vi kan ikke ta sjansen på at et ønske om å inkludere flest mulig i arbeidslivet eller et ønske om like vilkår for norske og utenlandske arbeidstakere gjør at vi tillater oss å eksperimentere med sikkerheten. En øvre aldersgrense for kjøreseddel har eksistert i en årrekke. Høy alder i seg selv tilsier ikke at man blir en dårligere sjåfør enn man har vært tidligere. Med høy alder øker imidlertid risikoen for at alvorlige, akutte sykdomstilfeller som vanskelig eller umulig lar seg forutsi gjennom vanlige legeundersøkelser, kan finne sted. Dette gjelder også personer som har normalt god helse og f.eks. oppfyller kravene til førerkort. Forskjellen mellom førerkortbestemmelsene og kjøreseddelbestemmelsene på dette punkt mener vi det er klokt å ha. Risikoen bør vurderes helt annerledes for en sjåfør i yrkestransport med ansvaret for en buss full av passasjerer enn for en som skal kjøre privatbil eller lastebil uten passasjerer. Det argumenteres i lovforslaget for en endring i bestemmelsene slik at busselskapene skal kunne sette inn pensjonerte bussførere ved behov. Det betyr at en pensjonist skal gis ansvaret for mange passasjerer i en buss uten å ha mulighet til å opprettholde sine ferdigheter jevnlig. Kristelig Folkeparti er skeptisk til dette, ut fra hensynet til trafikksikkerheten. Det kreves ikke kjøreseddel for utenlandske bussjåfører. Teoretisk sett vil f.eks. en dansk bussjåfør over 70 år kunne kjøre en danskregistrert turbuss i Norge. Kristelig Folkeparti mener at dette ikke er et godt nok argument for å endre nåværende bestemmelser i vår yrkestransportlov. For det første er argumentet rett og slett ikke sterkt nok i forhold til sikkerheten. For det andre mener vi at dette ikke har noen praktisk betydning for norske transportbedrifters konkurranseevne i forhold til utlandet. På grunnlag av disse vurderingene har Kristelig Folkeparti valgt å støtte departementets vurdering i saken. Kristelig Folkepartis hovedmål med transportpolitikken er å utvikle et trafikksikkert transportsystem. Vi mener at utvidelse av tillatelsen til å kjøre buss ikke øker trafikksikkerheten. Muligheten er imidlertid til stede for at en slik utvidelse kan svekke sikkerheten. Derfor foreslår Kristelig Folkeparti at forslaget som i dag ligger på bordet, avvises. Jeg tar opp det forslaget som Kristelig Folkeparti står bak i innstillingen.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2005-06-01:
Problemstillinga som er teken opp i Dokument nr. 8:62 for 2004-2005, er ei sak som har fleire sider. Det må setjast krav til dei som i næring skal utføre persontransport. Då kan det vere enkelt å ha ei konkret aldersgrense å halde seg til. Men det er forståeleg at mange reagerer på at det å passere ein bestemt alder skal gjere ein person uskikka til å vere t.d. bussjåfør. Alle veit at det å passere 70 år ikkje automatisk gjer ein person dårlegare som sjåfør. Ekstra urimeleg kan dette oppfattast fordi dei same sjåførane, når dei har førarkort for alle køyretøygrupper, fullt lovleg kan fortsetje å køyre store trailerar. Å køyre store trailerar kan vere meir krevjande enn å køyre buss, eller drosje, for den del. Dei same sjåførane kan òg heilt lovleg køyre buss dersom passasjerane ikkje betaler. Det er òg grunn til å samanlikne med ordningane i andre land. Sidan kravet om køyresetel er ein særnorsk regel, oppstår det situasjonar som heilt forståeleg verkar urimelege når ein samanliknar norske og utanlandske sjåførar, eller ser på kva rettar ein sjåfør har til å føre køyretøy i Noreg eller i utlandet. Sidan det ikkje er krav om køyresetel i t.d. EU, men derimot om helseattest, kan ein norsk sjåfør over 70 år vere sjåfør på ein norsk buss på tur i utlandet. Utanlandske sjåførar over 70 år kan òg vere sjåførar på utanlandske bussar i Noreg. Det kan nemnast mange enkelttilfelle som kan verke urimelege ut frå dei norske reglane, spesielt når desse blir strengt handheva, slik vi i komiteen har fått opplyst at dei blir. Etter Senterpartiets syn er det difor grunn til både å sjå nærare på avgjerdene og å vurdere ei eventuell harmonisering med andre europeiske land. Senterpartiet er difor med i fleirtalsmerknaden som gir uttrykk for at ei harmonisering må vurderast, og vi støttar at dokumentet vert lagt ved protokollen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-06-01:
Det vi nå har lagt fram, er nettopp en tilrettelegging for at vi skal ha like konkurransevilkår. Å si at NSB vil få dårligere konkurransevilkår, mener jeg overhodet ikke hører hjemme her. Vi har allerede hatt en anbudsrunde, som NSB har vunnet. Når vi ser på hvilke vilkår de har vunnet, synes jeg det er helt åpenbart at vi ikke har lagt til grunn at vi skal gi dem dårligere konkurransevilkår. NSB skal få full kompensasjon for det de må avgi av materiell. Når det gjelder Gjøvikbanen, gjør jeg meg denne refleksjonen: Er det slik at de rød-grønne er redde for at folk skal begynne å reise mer med tog enn de har gjort før, og er mer opptatt av at vi øker de offentlige utgiftene? Gjøvikbanen(presidenten klubber) gir en stor gevinst for de reisende ved at vi øker transporttilbudet. (presidenten klubber)
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-06-01:
Når vi har hatt en situasjon hvor togtilbudet på Gjøvikbanen så ut til å bli svært dårlig, må jeg si at det er en stor glede å kunne få presentere et tilbud – jeg gjorde det for et par dager siden – som over en lang tidsperiode garanterer folk langs Gjøvikbanen et produkt som er 30–40 pst. bedre enn det som var. Vi hadde muligheten til å lene oss tilbake og tenke: Ja, ja, det går som det går. Men vi tenkte: Vi må gjøre noe. Vi ønsker at flere skal reise kollektivt. Vi har nettopp diskutert klimaendringer. Er vi villige til å gjøre noe med det? Ja, denne regjeringen er villig til det. Vi er opptatt av at vi ikke nødvendigvis bare skal øke de offentlige utgiftene, men at de som reiser rundt her i landet, skal få et godt transporttilbud – få noe som er bedre enn før, mer attraktivt. Vi ønsker at de skal reise kollektivt og mindre miljøuvennlig, for å si det slik.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-06-01:
La meg komme med en erkjennelse: Jeg er politiker fordi jeg ønsker å gjøre noe. Jeg ønsker ikke minst å gjøre noe i forhold til miljøet. Og når jeg sitter i min stol og ser at f.eks. tilbudet på Gjøvikbanen stadig blir dårligere, da velger jeg å gjøre noe med det. Jeg har ikke hørt ett ord om hva man alternativt ønsker å gjøre når det gjelder Gjøvikbanen, med mindre man skulle ønske å gå inn med mer penger. Vi har klart å komme med et tilbud som er betydelig bedre – for mindre penger fra statens side. Det koster litt mer i byråkrati, men jeg tror gevinsten for de reisende, for miljøet og for transporten som sådan er mye større enn kostnadene ved det økte byråkratiet. Ja, det er økt byråkrati, fordi vi må vite mer om hva vi skal bestille, og hvordan dette skal gjennomføres. Vi har gode erfaringer med Gjøvikbanen, noe som kan være grunnlaget for at vi skal kunne øke kollektivandelen også ved andre jernbanetjenester.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-06-01:
Etter yrkestransportloven kreves det kjøreseddel av den som skal utføre persontransport mot vederlag med drosje, selskapsvogn, turvogn, rutebil eller motorvogn som er spesielt utformet for transport av funksjonshemmede. Kjøreseddel utstedes av politiet, som foretar en vurdering av om vedkommende har vandel som gjør at vedkommende anses skikket til å være fører av motorvogner som nevnt. For å kunne få kjøreseddel må det videre framlegges legeattest. Kravene til helse er noe strengere enn til vanlig personbilførererkort. Kjøreseddel gjelder i 10 år, og den som skal få kjøreseddel, må være fylt 20 år. Etter fylte 60 år, blir kjøreseddel utstedt for fem år av gangen, men ikke lenger enn til innehaveren fyller 70 år. Så langt jeg kjenner til, er det bare Norge og Storbritannia som opererer med kjøreseddelordning. I Storbritannia må den såkalte «driving entitlement» fornyes hvert år etter fylte 65 år, mens det i Norge altså opereres med en fast grense på 70 år. Bakgrunnen for det øvre alderskravet til kjøreseddel er allmenne trafikksikkerhetshensyn. Det vil si at det er gjort en avveining av kombinasjonen høy alder og risikoen for at uforutsette, fatale sykdomstilstander brått kan inntreffe under utøvelsen av yrkesmessig persontransport. I offentlig personbefordring, hvor publikum må kunne ha tillit til at sikkerheten er ivaretatt, er avveiningen annerledes enn når det gjelder førerkort til privat bruk. Problemstillingen ble sist vurdert av Helsedirektoratet og Samferdselsdepartementet i 1972, uten at det ble gjort endringer i aldersgrensen for kjøreseddel for buss. Derimot ble grensen for drosje da senket fra 75 til 70 år. Det har i årenes løp ikke vært reist spørsmål om behov for endringer i ordningen, verken fra næringen eller fra organisasjoner som representerer sjåførene. Det spesielle med den norske kjøreseddelordningen er 70-års-grensen, ikke at det settes særlige helse- og vandelskrav til den som skal være sjåfør i yrkesmessig transport av personer. Flertallet i komiteen mener at harmonisering med andre europeiske land av aldersbestemmelsene i yrkestransportloven må vurderes nøyere. Dette vil jeg naturligvis følge opp. Så langt jeg kjenner til, er det til nå ikke utarbeidet noe harmonisert regelverk i EU for yrkessjåfører over en viss alder. Jeg vil imidlertid ta initiativ til en sammenlikning av hvilke kompetansekrav og helsekrav som settes til bussførere i EØS-området. På sikt kan det bli aktuelt å fjerne kjøreseddelen og aldersbegrensningen hvis de allmenne trafikksikkerhetshensyn kan ivaretas på annen måte, f.eks. gjennom en skjerping av den medisinske kontrollen av yrkessjåfører. Dette vil f.eks. også kunne innebære kortere intervall mellom hver gang det må framlegges helseattest, og senking av grensen, som f.eks. årlig intervall etter fylte 65 år, som i Storbritannia. Jeg vil imidlertid ikke endre reglene i kjøreseddelordningen før disse forholdene er nærmere avklart.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2005-06-01:
Jeg synes at saksordføreren har redegjort for denne saken på en grundig måte. Som saksordføreren også har sagt, er det enighet også med Arbeiderpartiet. I utgangspunktet deler Arbeiderpartiet departementets syn at den generelle risikovurderingen av kombinasjonen alder og risiko for akutte sykdomstilfeller er annerledes når en kjører en buss full av passasjerer, enn når en kjører privatbil. 70 år er jo en høyere alder enn normal pensjonsalder for bussjåfører. Vi har imidlertid konkludert med at det er viktig at spørsmålet om harmonisering med andre europeiske land av aldersbestemmelsene i yrkestransportloven må vurderes nøyere. Derfor er vi med på forslaget til vedtak sammen med SV, Høyre og Senterpartiet. Vi har mottatt et brev fra Trygg Trafikk der det heter: «Trygg Trafikk mener at det av trafikksikkerhetsmessige grunner ikke vil være riktig å gi tillatelse til at sjåfører som har fylt 70 år fortsatt får tillatelse til å kjøre buss i næringssammenheng. Det vil her dreie seg om busser som normalt tar inntil 53 passasjerer.Buss er i dag et transportmiddel med relativt lav ulykkesrisiko, og dette skyldes ikke minst de ulike sikkerhetsbestemmelser som regulerer dagens næring. Disse bestemmelsene er strenge og bør fortsatt være det.Det er også i denne forbindelse grunn til å understreke at en helseattest i seg selv ikke er god nok dokumentasjon på at en person over 70 år er egnet som bussjåfør. En helseattest er ingen garanti for at vedkommende fortsatt er i stand til å føre f.eks. buss. Til det trengs det en praktisk kjøretest.Så vidt Trygg Trafikk kjenner til er det i dag i svært mange selskaper relativt få bussjåfører som kjører inntil fylte 70 år eller til lavere fastsatt pensjonsalder. Dette får vi også bekreftet av blant annet Transportbedriftenes Landsforening.» Uavhengig av dette mener vi at det ikke er farlig å få en grundig vurdering. Vi mener også at det vil være på sin plass. Men vi mener samtidig at man også skal lytte til det som Trygg Trafikk har sagt i denne saken. Dette er slett ikke noen enkel sak.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2005-06-01:
Det var Fremskrittspartiets representant som fikk meg til å ta ordet. Da vi hørte ham på talerstolen nå, skulle man tro at denne saken var avgjort. Jeg oppfatter det også sånn at han snakket til galleriet. Da får undertegnede også gjøre det og på vegne av Arbeiderpartiet og flertallet si at denne saken ikke er avgjort. Men det må også være forståelse for at vi ønsker å ha en grundigere vurdering. Det er jo ikke sånn at vi blir yngre med årene. Jeg synes òg det er viktig at man ser det i forhold til EØS-landene. Trafikksikkerhet synes jeg òg er utrolig viktig, så denne saken skal man ikke kimse ad. Det er jo derfor flertallet nå har sagt at man ønsker en gjennomgang av dette. Man «mener at spørsmålet om harmonisering med andre europeiske land av alderbestemmelsene i yrkestransportloven må vurderes nøyere», står det i innstillingen. Derfor synes jeg at vi må få lov til det. Jeg synes også at både statsråden og saksordføreren har redegjort greit for hva man ønsker å gjøre. Ser vi på Kristelig Folkeparti, har også de avvist denne saken. Det var ikke så langt unna at også Arbeiderpartiet så muligheten til eventuelt å avvise den, men vi ønsket å gå en runde for å få en grundig vurdering av denne saken sammen med flertallet. Derfor var det viktig å få en presisering av det, og det er heller ikke farlig å få en vurdering – så denne saken er ikke avgjort.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2005-05-30:
Statsråden har gjennom framleggelsen av meldingen og den behandlingen den har fått i Stortinget nå, fått klare og til dels gode retningslinjer for sitt framtidige arbeid med legemiddelpolitikken. Ett område pekte jeg spesielt på i mitt innlegg, og det var apotekområdet, der de påtenkte tiltak med fri forsendelse, postordre- og internettsalg i alle fall bekymrer meg, med tanke på flere forhold, bl.a. knyttet til å ivareta apotekstrukturen i distriktene våre. Det andre gjelder også apoteket som faghandel, nemlig å sikre at en har et kundegrunnlag som setter apoteket i stand til å ha en faglig god bemanning. En samlet komite har også sagt at tilgjengelighet til apotek er et grunnleggende helsegode. Da lurer jeg på hvordan statsråden tenker seg å ivareta den apotekstrukturen som vi har i dag, med tanke på at pasientene skal ha et godt tilbud landet over.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2005-05-30:
Samtlige partier og medlemmer av komiteen har faktisk uttrykt seg positivt når det gjelder generisk forskrivning. Der man skiller lag, er bl.a. på tempoet i dette, og hvordan man skal implementere en slik ordning. Fremskrittspartiet – og også Senterpartiet – er nå alene om å støtte Regjeringens opplegg som er skissert i meldingen, med forsøksordning for generisk forskrivning på frivillig basis for nettopp å danne grunnlaget for å få kunnskap om hvordan dette slår ut, og hvordan man eventuelt skal se på det i framtiden – om det skal gjøres permanent. Spørsmålet mitt til statsråden når det gjelder generisk forskrivning, er: Har dette vært ute til høring? Har man foretatt en utredning rundt disse tingene, bl.a. hørt hva legeforening og pasientorganisasjoner mener om generisk forskrivning, og hvordan dette vil bli oppfattet? Hvis så ikke har skjedd, vil statsråden i hvert fall sørge for at dette blir utredet og sendt på høring, før man gjør et forhastet vedtak?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-30:
I mitt innlegg trakk jeg fram to eksempler på legemidler der patentrettighetene vil gå ut. Det ene var et migrenemiddel, det andre var et middel mot magesår og sår i tolvfingertarmen. Dette er bare eksempler. Det er ikke meningen at man skal gå langt inn i det som har med behandling av enkeltsykdommer å gjøre. Jeg synes likevel at det er gode eksempler, for det viser hvordan legemiddelindustrien, produsenten, helt bevisst kan styre rundt reduksjon i egne inntekter bare ved rett og slett å trekke legemidler fra markedet, og på den måten tvinge leger til forskrivning av dyrere medikamenter, som da fortsatt er patentert, når patentrettighetene på det rimeligste medikamentet går ut. Dermed endrer man også befolkningens inntrykk av hva slags legemiddel man er avhengig av å ha. Dette er altså kostnader i størrelsesordenen 100–150 mill. kr for ett legemiddel. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Synes statsråden at man i dag har gode nok virkemidler for å hindre den typen omgåelse av politiske vedtak?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2005-05-30:
Senterpartiet er glad for at vi fikk en samlet komite med oss i å be Regjeringen vurdere om driftsstøtteordningen for apotek er god nok for å opprettholde og også nyetablere distriktsapotek. Videre ber vi i det samme forslaget til vedtak om at man kommer med en løsning på spørsmålet om apotekvaktordning, slik at man ikke får en situasjon som den vi hadde sist pinsehelg. Jeg vil gjerne spørre helseministeren om han har gjort seg noen tanker om hvordan denne apotekvaktordningen skal kunne etableres for at den skal bli god nok i hele landet. Samtidig er vi opptatt av at alle skal ha samme mulighet til å motta medisiner til samme kostnad. Dessverre fikk vi bare SV med oss på en merknad her om at dette bør gjøres gjennom kostnadsfri forsendelse av medisiner til brukerne, uansett hvor de bor. Jeg har lyst til å spørre helseministeren om det ikke må være en minst like stor oppgave å sende medisiner kostnadsfritt rundt i dette landet som å sende alkohol rundt kostnadsfritt.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2005-05-30:
Først en liten kommentar til det replikkordskiftet vi hadde. Når det gjaldt dette med kostnadsfri forsendelse av medisiner og alkohol, var det selvsagt i betydningen kostnadsfritt for brukeren. Jeg tror det er mye viktigere at de som er avhengige av medisin, får medisin kostnadsfritt når det gjelder forsendelseskostnader, enn de som bruker alkohol i ulike mengder. Så litt til et par andre områder som jeg ikke rakk å komme inn på – bl.a. legemiddelinformasjon. Det er viktig at den er myndighetsuavhengig. Derfor har et flertall av oss vært litt skeptiske til å legge dette inn, slik som Regjeringen foreslo, men vi gjør nå det. Vi ønsker imidlertid å minne om at legemiddelinformasjonen skal være myndighetsuavhengig, like mye som den selvsagt skal være uavhengig av industrien og salgsfirmaer. Så litt til dette med forskning på alternative medisiner. Det er viktig at vi nå følger opp det, og at en, bl.a. slik flertallet her viser til i en merknad og et forslag til vedtak, kan bruke mineraler og vitaminer som alternativ behandling i psykiatrien. Jeg synes vi for framtiden kanskje må være mer spenstige på dette området og på den bakgrunn finne nye veier i behandlingen av syke, også innenfor psykisk helsevern. Så litt mer om apotek. Det er veldig viktig, slik Senterpartiet, Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti slår fast, at det skal være et krav i lov om apotek om at apotekene skal være fysisk tilgjengelige. Jeg håper at vi ved at vi fikk en samlet komite til å se på driftsstøtteordningen igjen, kan få oppslutning om at distriktsapotekene skal være fullverdige apotek, og slik sett ikke skal være noen form for B-apotek, men ha den fulle servicen overfor innbyggerne. Det er også grunn til å kommentere litt dette med fraktutjamningsordning og gratis forsendelse av medisiner. Hvis det er slik at det bare er nærapotekene som sender disse medisinene, er det et mye mindre apparat enn om vi nå skal åpne, som en del vil, for internettbestilling av medisiner og dermed lange frakter, usikre frakter – på mange måter et opplegg som i dag er uferdig, og som vi i Senterpartiet går imot, i hvert fall nå, og vil ha mye grundigere utredet. Jeg håper også at vi kan få en ordentlig ordning på vaktsiden i apoteksammenheng. Jeg synes ikke at helseministerens svar var veldig godt her, men det er klart at apotekene her er viktige bidragsytere og har en viktig rolle. Da må vi ha apotek over det ganske land, og dekningen er det helseministeren som har et stort ansvar for. Generisk bytte og foretrukket medisin har vi merknader på sammen med Fremskrittspartiet, og jeg viser først og fremst til dem.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2005-05-30:
Interpellanten var selv inne på at kunnskap gir makt. Jeg har lyst til å tilføye, ut fra det som hun beskrev, at tilfeldighetene gjerne gir løsninger. Slik skal det ikke være. Det er viktig at selv smale og små områder har tilbud og medisinske løsninger som kan gi den enkelte en bedre hverdag. Interpellanten var selv inne på at dette var et lite område, og helseministeren kommenterte det med at det var ca. 1 promille av befolkningen som har Ménières sykdom. 1 promille kan fort forlede noen til å tro at dette er veldig lite. Det gjelder altså ca. 40 000 mennesker i dette landet. Det er viktig at vi har et tilbud til disse, slik at de får et bedre liv og en bedre hverdag, som gjør at de kan takle sin sykdom i arbeid til vanlig livsopphold. Interpellanten sa også at hun var opptatt av å se på hva en kan gjøre, og hva som bør gjøres, for disse pasientgruppene. Det er det jeg vil ta utgangspunkt i, disse små sykdomsområdene som kanskje ikke så lett synes og høres i forhold til de større. Det er viktig at vi innenfor øre- nese-halsspesialiteten bl.a. har kunnskap som gjør at de med Ménières sykdom kan få et tilbud. Det er viktig at vi får standardiserte behandlingsopplegg, og at forskning og samarbeid over landegrensene kan gi oss kunnskap som kan brukes i Norge. Det bør ikke være slik at tilfeldigheter og kontakter utenfor landegrensene gir løsninger. Det har også vært nevnt andre områder når det gjelder hørselsproblemer og -sykdom. Cochlea-implantat har vært nevnt som ett område der en i hvert fall har fått til en bedre løsning nå enn for kort tid siden når det gjelder barn. Men fortsatt er det lange ventetider for å få en komplett og skikkelig behandling. Det er også en god del voksne som kunne hatt hjelp av dette. Jeg håper at helseministeren har merket seg det som har vært sagt, og at det kan bli en intensivert behandlingsordning, et tilbud, for disse. Helseministeren viste til dette med individuelle frister og fritt sykehusvalg. Men det må være tilgjengelig kompetanse og behandlingstilbud i Norge for at dette skal hjelpe. Det er slik at kunnskap gir makt til å løse disse helseproblemene til disse små gruppene. Tilfeldighetene må avløses av planlagt og tilrettelagt behandlingstilbud. Det må være slik at vi får legemidler inn som en har gitt markedsføringstillatelse for – og dermed har kostnadsbegrensning og kontroll på – og at vi også får en sykdom som gjelder 40 000 mennesker i dette landet, registrert under blåreseptordningen, slik at en i hvert fall kan få individuell refusjon for disse medisinene. Dersom vi har tilbud i fire regioner, er det mye som tyder på at tilbudet kanskje er både for dårlig kjent og for dårlig utviklet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-05-30:
Jeg tror undertegnede og representanten Kristoffersen, og for den saks skyld regjering og storting, er grunnleggende enige om og ser verdien av å ha et desentralisert apotekvesen. Det er en viktig bit av det totale helsevesenet. Det er ingen tvil om at våre apotek totalt sett kanskje er en av de fremste faghandlene hvor vi kan få opplysning og informasjon. Dette bevirket jo den endringen som skjedde når det gjaldt hele apoteklovgivningen. Vi ser allerede i dag at en stor mengde av apotekvarene sendes på kryss og tvers, bl.a. som pakkepost – faktisk over én million forsendelser i året. Vårt viktigste virkemiddel for å bevare den desentrale strukturen er at vi har økonomiske kompensasjonsordninger for de apotekene som ligger ute i distriktet, for at de ikke skal risikere å måtte legge ned på grunn av lav omsetning, enten det skyldes det ene eller det andre.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-05-30:
La meg berolige representanten Nesvik og for den saks skyld hele Stortinget: Jeg tror ingen skal frykte at det vil bli tatt forhastede beslutninger på dette viktige området. Når det gjelder høringer, har vi, så langt jeg vet – med det lille forbeholdet – absolutt hatt nødvendige høringer både i forhold til pasientorganisasjoner, Legeforeningen og andre. For det er klart at det er noen utfordringer knyttet til den praktiske gjennomføringen av dette, og alle de tingene må vi jo ha et klart bilde av før vi iverksetter noe så vesentlig som det dette er. Her er det ting også knyttet til de teknologiske mulighetene, det elektroniske. Alt dette må være avklart i detalj før vi trykker på en startknapp. Forhastede, lite gjennomtenkte beslutninger på dette området anser jeg som helt uaktuelt.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-05-30:
I den grad jeg skulle bli nødt til å svare ja eller nei, hadde mitt svar vært at det har vi ikke. Jeg synes å se så mange enkelteksempler som bekreftelse på det som ligger i representanten Ballos spørsmål, at jeg tror det er naturlig å gå ytterligere steg på den veien som vi allerede har begynt på, og som vi jo for så vidt også har skissert i meldingen. Nå har legemiddelindustrien og Legeforeningen lagd seg sine egne etiske kjøreregler. Så har vi lagd et forslag til en forskrift som vi har sendt på høring. La meg si det slik at jeg er spent på den responsen vi får på den forskriften, og jeg er ikke fremmed for at vi i behandlingen av de innkomne høringsuttalelsene kan finne grunnlag for at vi må justere det ytterligere. Jeg kan nesten ikke tenke meg ett område hvor det er så tunge kommersielle interesser inne på noe som går så direkte på statsbudsjettet, som akkurat legemiddelområdet. Noen som bruker mellom 500 mill. kr og 1 milliard kr på markedsføring, har en oppside som de i hvert fall ser i horisonten.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-05-30:
For å ta det siste først, om det er like viktig å sende medisiner kostnadsfritt som å sende alkohol kostnadsfritt: Når noen sier at man har noe som er kostnadsfritt, menes det ofte at enten betales det av andre, eller så betales det som et gjennomsnitt av alle. Antakeligvis er det tilfellet også hva gjelder både alkohol og andre varer som man påstår sendes vederlagsfritt. Jeg skjønner poenget fra representanten Gløtvold knyttet til dette med likeverdige priser, og ikke minst knyttet til kostnaden ved forsendelsen, som jo i en del tilfeller kan bli en vesentlig del av en totalkostnad. Når det gjelder det første spørsmålet, om apotekdekning, føler jeg meg ganske komfortabel med den situasjonen vi har, knyttet til de ordninger vi har lagd for å beholde våre helt nødvendige apotek i Distrikts-Norge. Hvordan vaktordningen mellom apotekene i detalj skal utformes, vil først og fremst være en utfordring for apotekene og apotekorganisasjonene selv.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-05-30:
Dette er bare av preventiv art, fordi jeg har kommet i skade for å si noe i mitt svar til Nesviks replikk som ikke var helt i overensstemmelse med virkeligheten. Øyekontakten med diplomatlosjen var ikke så god som den burde ha vært, da jeg fikk spørsmål om vi hadde hatt utredninger knyttet til generisk forskrivning på høring. Det utredningsarbeidet vil selvfølgelig bli sendt på høring. Jeg svarte som om vi hadde sendt det på høring, hvilket ikke er riktig. Men før vi trykker på knappen, vil ordinære høringsrunder selvfølgelig være gjennomført på dette området.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-05-30:
Det er helt riktig, president.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-05-30:
Det jeg i hvert fall kan si, er at det er ingen prestisje knyttet til noen sider av denne saken. La meg prøve å besvare veldig kjapt og stikkordsmessig noe av det interpellanten – og også andre talere – var inne på knyttet til cochlea-implantat og barn. Det er helt riktig, den definitive hovedprioriteringen har vært barn. Det er nå kommet inn i en slik rutine at man fortløpende tar det som er tilfanget. Så utvides kapasiteten, først og fremst ved at man ved St. Olavs Hospital i Trondheim får økt kapasitet til høsten. Det betyr at også mange av de voksne som har stått altfor lenge i kø, vil få et annet møte i forhold til dette med cochlea-implantat. Hvis noen skulle ha forstått det slik da jeg nevnte én av tusen, at det betyr at det er en liten sykdomsgruppe: Nei, dette er ingen liten sykdomsgruppe, det er 40 000. Små sykdomsgrupper betyr at vi er nede på virkelig små tall. Så dette er en stor gruppe. Det som mine medisinske eksperter sier er problemet, er at man internasjonalt ikke har et totalt behandlingsopplegg som er verifisert. Når det gjelder samarbeid på kryss og tvers, er det vel nesten ingen områder i samfunnet hvor man baserer seg mer på internasjonalt samarbeid. Vi har et nordisk samarbeid, og vi baserer oss selvfølgelig på viktige internasjonale fagtidsskrifter i den medisinske verden for å se hva som publiseres. Når det gjelder dette med kliniske retningslinjer for ulike tilstander, har altså Sosial- og helsedirektoratet fått et oppdrag. Når det gjelder medikamentet Betaserc, som har vært nevnt her i dag, er det slik at det har hatt markedsføringstillatelse siden 1977 i Danmark. Når de ikke søkte om det i Norge den gangen, var det fordi selskapet ikke hadde kontor i Norge. Selskapet etablerte seg imidlertid i Norge i 1997, og de har nå inne en søknad om markedsføringstillatelse i Norge. Det er Statens legemiddelverk som saksbehandler disse søknadene. Jeg tror ikke det er noen grunn til å anta at det ikke vil bli en realitet, slik at det blir en ny situasjon på norske apotek, ved at man får det legemiddelet. Til slutt: Oppfordringen fra representanten Brørby om å gi beskjed til Helse Vest om å spre den informasjonen, den kunnskapen, de sitter på, skal jeg selvfølgelig etterkomme i brevs form til Helse Vest, og for så vidt også til direktoratet, som er en fasilitator for akkurat det. Ellers vil jeg bare helt til slutt si at i den grad noen skulle ha gode forslag til tiltak eller ha påpekninger om ting som vi bør gjøre på dette området, og som vi ikke gjør, er det absolutt nyttige innspill. Bare så det ikke skal henge igjen knyttet til allmennlegene våre: Jeg tror ikke deres kunnskapsnivå er lavere enn kunnskapsnivået hos danske, svenske og finske kollegaer. Poenget er at å stille den endelige diagnosen er nok ikke en jobb for de allmennpraktiserende legene, men for spesialistene.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2005-05-30:
Får jeg ordet til slutt?
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2005-05-30:
Da venter jeg til slutten av debatten.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2005-05-30:
Jeg vil takke statsråden for hans gjennomgang og for statusrapporten han gav her om hva som er gjort så langt i Norge når det gjelder Ménières sykdom – også hva sykdommen egentlig er. Men det sykdommen er, det er den. Det viktigste nå er å sette fokus på hvordan man kan bedre livskvaliteten for alle dem som er rammet. Jeg vil også takke spesielt for den bestilling som statsråden har gitt for å se på et standardisert behandlingsopplegg. Det er et skritt i riktig retning. Jeg har lyst til bare å kommentere noen få ting som statsråden sa. Det er mange sykdommer man ikke vet årsaken til – Ménières sykdom er altså en av dem. Jeg vil be statsråden innstendig om følgende: Gi beskjed til Helse Vest om å spre den kunnskapen og de pasientrettede tiltakene de har! Gi den beskjeden! Det vil være viktig for denne pasientgruppen. Jeg vil be statsråden om å godkjenne preparatet Betaserc. Jeg er et eksempel på at det virker. Det er over 50 pst. av dem som får prøve dette preparatet, det virker for. Hvorfor skal de ikke da få den muligheten på en enklere måte? Statsråden sa også at man ikke kunne forvente at legene skulle vite. Jo, jeg forventer at norske leger skal vite, i hvert fall det nordiske leger vet. Derfor er det et hull i kompetansen, noe som altså ikke kommer norske pasienter til gode. Det må spres mer informasjon om denne sykdommen, og legene skal vite. Ta også ungdommen på alvor, er min utfordring til statsråden, når ungdommen selv ønsker å fokusere på å forebygge hørselsskader! Det er små, enkle midler de har søkt om, som kunne hjelpe mange til å slippe å få hørselsskader og et dårlig liv senere i livet. Jeg har fått svar på noe. Mye står igjen når det gjelder akkurat denne pasientgruppen. Blåreseptbruken er også en forenkling av tilgangen på et legemiddel som virker. Derfor er min innstendige oppfordring til statsråden: Bruk interesseorganisasjonene som sitter på mye kunnskap! La det ikke gå prestisje i hvem som skal vite mest! Det viktigste her er å få til noe som virker, og som kan gjøre livskvaliteten til en lang rekke mennesker mye, mye bedre. Det har vi et felles ansvar for å gjøre noe med.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2005-05-30:
Jeg synes det er veldig bra at representanten Brørby har løftet denne saken inn i Stortinget. For da Stortinget for en tid tilbake behandlet St.meld. nr. 40 for 2002-2003, Nedbygging av funksjonshemmende barrierer, hadde Stortinget sterkt fokus på mange ulike funksjonshemninger, og så det i sammenheng med de høye sykefraværstallene og de mange uføretrygdede vi har i dette landet. Men stadig er det altså grunnlag for å se på nye grupper mennesker som har store utfordringer i hverdagen. Mange har usynlige funksjonshemninger som preger det daglige liv. Ménière er en slik lidelse, usynlig, men svært plagsom, så plagsom at mange ikke klarer å fungere i en normal hverdag. Mange blir satt utenfor både arbeidslivet og det sosiale liv. Det vil nok overraske mange, som det overrasket meg, at 40 000 mennesker i landet har Ménière. Da må vi jo stille oss spørsmålet: Hva er årsaken til at så mange nordmenn går rundt og har øresus og er svimle? Det er tankevekkende at det er slik som representanten Brørby påpeker, at våre naboland har bedre kunnskap og bedre behandlingsopplegg enn vi har i Norge, for lidelsene Ménière og tinnitus. Vi kjenner fra våre naboland at med god behandling kan mange av disse pasientene fungere slik at de kan være i full jobb og få en langt bedre hverdag. Det må jo være en av våre fremste målsettinger. Vi har et godt helsevesen i Norge for akutt syke. De aller fleste som møter norsk helsevesen, vil si at de får en god behandling, og de har god helbredelse for sin sykdom. Men for enkelte grupper er ventetiden altså altfor lang og prisen for behandling svært kostbar, slik representanten Brørby påpeker. Pasienter med balansesykdommer trenger en endret status, og vi ønsker at denne debatten skal bidra til det. Når vi ser på cochlea-implantat, har jo det vært en revolusjon for de pasientene som har vært så heldige å bli prioritert i denne køen. Mange barn har heldigvis blitt prioritert. Men fortsatt er det slik at denne behandlingen ikke er på skinner, heller ikke for barn. Da jeg hørte på statsrådens svar, fikk jeg en følelse av at det nærmest var en oppramsing av hvordan situasjonen er. Og det er jo viktig nok. Jeg hadde nok ønsket at statsråden i sitt svar til interpellanten hadde vært noe mer konkret om hva framtiden skulle bringe for alle de menneskene som har denne lidelsen.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2005-05-30:
Tross intens forskning i flere land er årsaken til Ménières sykdom fremdeles ikke kartlagt. Én mulig årsak kan være feilregulering av væsken i det indre øret. En regner med at mellom 30 000 og 40 000 personer har denne sykdommen i Norge. Begge kjønn rammes likt, de fleste i yrkesaktiv alder. Audiogram viser to ulike former for Ménières. I den ene vises en svekkelse i bassen, mens den andre formen synes å vise en svekkelse i diskanten. Mye tyder på at årsaken til dette er at pasienten enten har vært utsatt for sterk støy over lengre tid eller en eksplosjon, eller har fått et hardt slag mot hodet, f.eks. i en bilulykke. Symptomene er felles for begge typer av Ménières sykdom. Perioder med sterk svimmelhet, øresus, trykk i øret og tap av hørsel er det vanligste. Mange får dårligere livskvalitet og isolerer seg. Kontroll med støynivået i diskotek kan forebygge at unge får lidelsen. Mitt inntrykk er at en er stadig mer oppmerksom på denne sykdommen. For å utelukke at det dreier seg om virus eller svulst på balansenerven, tas en blodprøve og MR. Sykehuset i Arendal tar blodprøve automatisk, da vi har mye flått i perioder, og dette insektet kan være bærer av et virus som fører til problemer med balansen. Ifølge Hørselshemmedes Landsforbund, HLF, blir en tredjepart av dem som rammes, uføretrygdet. Ingen behandling passer for alle. Denne gruppen er svært uensartet, og det er bra at vi nå har en pasientrettighetslov som sier at det skal fastsettes en individuell frist for når behandling skal skje. Den enkelte skal få en medisinsk vurdering. I tillegg har vi fritt sykehusvalg. Så langt jeg vet, består behandlingen av kostholdstiltak, medikamenter, balansetrening hos fysioterapeut og ulike operasjoner. Høreapparat kan være et godt hjelpemiddel. Rigshospitalet i Danmark prøver ut en ny metode. Meniett er et apparat som pasienten selv kan bruke. Gjennom et dren regulerer en trykket i øret, og svimmelheten forsvinner. Kristelig Folkeparti regner med at det er et godt nordisk samarbeid på dette området. Vi håper det snart kommet et legemiddel som har så god dokumentert effekt at det kan få markedsføringstillatelse og refusjon. For pasientene er det bra at det finnes et registreringsfritak etter søknad fra fastlegene. Det finnes flere lærings- og mestringssenter, i tillegg har HLF eget Ménière-utvalg og fylkeskontakter i alle fylker som driver kurs og informasjonsarbeid. Kristelig Folkeparti mener det er viktig at disse samarbeider med hørselskontaktene som finnes i hver kommune, til beste for pasienten.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2005-11-16:
Jeg ønsker på vegne av stortingsrepresentantene Øyvind Korsberg, Torbjørn Andersen, Tord Lien og meg selv å fremme forslag om en samlet plan for bygging av vindkraftverk i Norge.