Terje Johansen (Venstre), 2000-06-16:
Venstres landsstyre vedtok allerede i september 1999 å gå inn for å selge Kreditkassen, gjerne som en del av et nordisk finanskonsern. Det er akkurat dette det nå åpnes for som et resultat av Stortingets behandling. Mens denne holdningen har vært Venstres standpunkt hele veien, har det tatt svært lang tid, spesielt for Arbeiderpartiet, å komme til samme konklusjon. Kapital er nærmest blitt en virtuell vare. Den beveger seg jorden rundt med elektronisk hastighet, den kjenner ingen grenser, den flyter dit avkastningen er høyest i forhold til risiko, og den blir urolig av manglende forutsigbarhet. Dette setter rammene for norsk finansnæring. Norge blir en pengebinge etter som oljen konverteres til kapital. Det nasjonale målet må være å bruke denne råvaren på samme måte som oljen, til å skape ringvirkninger i Norge, til nye arbeidsplasser og til økt verdiskaping til beste for fremtidige generasjoner. Bare gjennom et bredt, kompetent og mangfoldig norsk finansmiljø kan kapitalen være med og støtte opp om norsk nyskaping. Nyskaperne våre trenger kompetente investorer og rådgivere som kjenner lokale forhold. Nyskapere trenger både faddere og kapital, derfor er det viktig å videreutvikle det finansmiljø vi har i Norge, ikke å bygge det ned. Vårt bankvesen har riktignok overkapasitet i forhold til det norske markeds størrelse, men det har også Sveits. Derfor bør vi isteden gi vår finansnæring internasjonale rammebetingelser, slik at norske finansinstitusjoner kan vokse og gi ringvirkninger. Ved å slå sammen og rasjonalisere norske finansinstitusjoner kan vi nok kortsiktig øke avkastningen i finansnæringen, men for nasjonen er det viktigere å se næringen som kjerne i en klynge, på samme måte som norske rederier i Norge har skapt en verdensnæring av den maritime klynge ved at vi har gitt dem internasjonale vilkår. Nasjonal kontroll behøver ikke bety verken statlig eller nasjonalt eierskap. Det innså allerede venstremennene Gunnar Knudsen og Christian Michelsen, da de industrialiserte Norge ved hjelp av utenlandsk kapital. Det er viktig å ha profesjonalitet og konkurranse innen Norges grenser. Derfor sa Venstre tidlig fra at Kreditkassen ikke får bli kjøpt og innlemmet i andre norske finansinstitusjoner. Under ingen omstendighet skaper sammenslåing av norske finansinstitusjoner mer konkurransedyktige enheter internasjonalt. De vil alltid være dverger, som lett kan kjøpes av utenlandske eiere, også fordi de er lavere priset, ikke minst på grunn av statlig eierskap. Derfor er det ikke annet enn misforstått nasjonalisme å tro at en sammenslåing med DnB, eller partering av Kreditkassen, styrker nasjonen Norge. Tvert om ville en slik uttynning av finansmiljøet svekket konkurransen og lokalkompetansen og ført til at store norske bedrifter flyttet hele eller deler av sine kjøp av finanstjenester utenlands. Nasjonal kontroll av næringen har vi gjennom lovverk og Kredittilsynet, konkurranse skapes ved at profesjonelle eiere får overta Kreditkassen. De mest profesjonelle er de som byr høyest, fordi de ser mulighetene for best avkastning på lang sikt. For øvrig vil en utenlandsk eier kjøpe Kreditkassen nettopp for å utvikle norsk nettverk, kompetanse og markedsandel. De kjøper nærhet til det norske markedet. Det er for så vidt helt i orden å foretrekke nordisk eierskap, men det er en avsporing fordi vi ikke vet hvor lenge en nordisk enhet forblir i nordisk eie. Skal vi utvikle en nasjonal finansnæring som klynge, er det en fordel at en stor finansenhet har hovedkontor i Norge. Det gjør vi ved å la staten eie 33 1/3 i DnB for å beholde kontroll over vedtektene. Det har for øvrig mest en symbolsk verdi, en kan sammenlikne det med at DnBs hovedkontor i Bergen ikke ruver særlig i forhold til aktivitetene i banken i Oslo. Bankinvesteringsfondet ble opprettet for å ivareta statens eierinteresser etter bankkrisen, men når nedsalgene er foretatt, er dets rolle utspilt og fondet kan avvikles. Det statlige eierskapet i DnB skal utøves via generalforsamlingen alene for å vokte over vedtektene, og profesjonelle eiere skal styre driften. Slik vil også DnB-aksjen etter hvert få en mer riktig pris, når markedet erfarer at statens eierrolle innskrenkes. Stortingets innstilling om statens eierskap i Kreditkassen inneholder noen avklaringer som er viktige for finansnæringens vekst i Norge. Venstre vil bidra til videre utvikling av og vekst for norsk finansnæring etter de linjer som er trukket opp av Hope-utvalget.