trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Tore Sanner (Høyre), 2009-05-04:
I morgentimene i dag hadde jeg en samtale med en dame som i 20 år har drevet en bedrift med omtrent 20 ansatte. Hun sa: Vi har alltid klart oss selv, vi har alltid gjort det bra – nå vet jeg ikke lenger. Den usikkerheten som hun gir uttrykk for i forhold til sin arbeidsplass, sine arbeidstakere og sin bedrift, er en usikkerhet som jeg ikke finner blant de rød-grønne politikerne – særlig ikke hos finanskomiteens leder. Men også Marianne Aasen opptrer med en skråsikkerhet i forhold til Regjeringens politikk – en skråsikkerhet som man definitivt ikke hører gjenklang av i de små og mellomstore bedriftene. Når man er ute i de små og mellomstore bedriftene, møter man først og fremst usikkerhet og frykt. Når bedriftene viser usikkerhet og frykt, er det et dårlig tegn for de ansatte i bedriftene. Derfor mener jeg det er nødvendig at vi viser noe større grad av ydmykhet i forhold til de utfordringene som de sliter med. Representanten Sandal slår seg på brystet og sier at den nordiske velferdsmodellen viser at Arbeiderpartiet alltid har rett. Nå er det jo ikke slik at den nordiske velferdsmodellen er Arbeiderpartiets verk alene. Det er jo faktisk et fellesgods for alle de nordiske landene – med vekslende regjeringer, både røde og blå. Jeg mener at alle de nordiske partiene har grunn til å føle seg stolt over at den nordiske modellen har vært en suksess. Så når det gjelder rentenivået: Det er klart at man kan gjerne håpe at vi skal få enda lavere rente, men jeg håper ikke at den blir null. Jeg mener at det vil være svært uheldig om vi får en rente som nærmer seg null. Det vi nå ser, er at private husholdninger får låne omtrent som før, men ifølge de rapporter som nå har kommet, vil man stramme ytterligere inn overfor bedriftene i annet kvartal. Det er dårlig nytt, og det er dårlig nytt når det kommer på toppen av en usikker periode. Derfor mener vi at det er nødvendig med nye tiltak, ikke for å gjøre de rike rikere. Når vi senker skattene, er det fordi det skal lønne seg å jobbe, lønne seg å spare, lønne seg å investere. Det handler ikke om å gjøre de rike rikere, men det handler om å gjøre samfunnet rikere. Det er gode, konservative dyder og verdier, som jeg mener at det er viktig at vi understøtter. Når jeg var inne på at Regjeringen har økt skatter og avgifter med 11 milliarder kr, er det sammenlignet med sentrum–Høyre-regjeringens siste budsjett, og det er netto sum, som går på alle de økningene man har foreslått, minus de reduksjonene som er gjennomført. Det er riktig at Høyre ikke har lagt frem alle forslag i denne pakken. Vi mener at det er behov for ytterligere tiltak innenfor miljøet, slik vi har foreslått tidligere, for å motivere til mer fornybar energi, både gjennom grønne sertifikater og gjennom spesielle avskrivningsregler, men vi må også få en raskere utskiftning av bilparken gjennom å fase ut de gamle forurensende bilene og få inn nye, mer miljøvennlige biler – som et eksempel.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-04:
Først noen ord om hvordan det økonomiske bildet nå ser ut i Norge. Jeg skal komme tilbake til det også når vi legger fram revidert nasjonalbudsjett. Virkningen av rentenedgangen så langt har, hvis vi skulle omsatt det til skattelette, vært i størrelsesordenen 25 milliarder kr. Det hjelper enkeltpersoner, og det hjelper bedrifter. Det er en veldig kraftig stimulans. Vi ser at fordi så mange ikke har bundet renten over mange år, virker det også veldig direkte og veldig raskt inn i norsk økonomi, i motsetning til mange andre land. Det betyr at vi ser at det private forbruket nå er i ferd med å flate ut. Det betyr at vi ser at på boligmarkedet er det enkelte tegn til mer stabile forhold. Det er litt tidlig å felle dommen over det. Men det betyr jo også at i forhold til det generelle bildet når det gjelder husholdinger og når det gjelder næringslivet, er effekten av rentenedgangen langt kraftigere enn det vi kan oppnå gjennom å bruke skattevirkemidlene. Det er derfor vi har konsentrert oss om en slik innretting av tiltakspakker som vi har gjort, og at vi holder fast på det. Så tror ikke jeg at representanten Sanner hadde forventet at det nå kommer helt nye forslag fordi han har fremmet en interpellasjon i Stortinget. Men la meg si meg veldig enig i mange av de perspektivene som representanten Sanner har når det gjelder hvordan vi nå må sørge for at vi har fokus på det som skal vare gjennom krisen og bygge oss robuste til nye utfordringer. Det dreier seg om forskning. Det dreier seg om bevilgninger til forskning. Men det dreier seg også om kvaliteten på og innrettingen av forskning, og om hvordan vi konsentrerer den forskningsinnsatsen vi har, videre framover. Jeg er helt enig i at spørsmål rundt klima og spørsmål om hvordan man kan utvikle flere gode og effektive virkemidler – for å begrense utslipp, f.eks., som i neste omgang kan bli produksjon, er en veldig viktig del av det. Jeg er også helt enig i alt som dreier seg om kunnskapsopprustning. Da vil jeg gjerne begynne med barnehagen. Det er klart det største kunnskapsløftet som er gjennomført i Norge på veldig mange år, er den voldsomme satsingen på barnehagen fordi vi har fått mer og mer kunnskap om hvor viktig tidlig innsats er. Å sørge for at vi ruster opp hele skole- og utdanningsløpet er utrolig viktig for hvordan vi kommer til å klare oss, ikke bare i de nærmeste årene, men også videre inn i framtiden. For uansett hvordan vi ser på Norge, er det kunnskap og folk som er vår viktigste formue.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-04:
Først må jeg si at den skråsikkerheten som representanten Sanner prøver å påføre deler av de rød-grønne, kjenner ikke jeg igjen ut fra den debatten som har vært her i dag, for det er stor usikkerhet. Vi har hele tiden lagt vekt på at det er betydelig usikkerhet. Det er det som gjør det så krevende å håndtere en slik krise som dette, som ingen i vår generasjon tidligere har håndtert. Det er det som har gjort det krevende å komme med riktige tiltak på riktig tidspunkt. Jeg tror at vi har tatt riktige grep med tanke på det som har vært utfordringene, men vi må være åpne for at det kan komme andre forhold som vi i dag ikke overskuer, og være på plass. Situasjonen når det gjelder utdanningssektoren og andre typer opplæringstiltak, er noe av det som vi omtalte i tiltakspakken. Men som vi sa: Vi tror vi ser bedre hva slags situasjon vi egentlig skal håndtere, når fristen for samordnet opptak, 15. april, er ute. Det er riktig, som representanten Sponheim sier, at det har vært en kraftig økning i søknader til studier. På lærerutdanningene har økningen vært 35 pst. Generelt sett er den over 10 pst. Det er også et tydelig tegn på hvordan det ser ut på arbeidsmarkedet, at mange ungdommer nå har funnet tiden inne for kanskje å realisere den utdanningsdrømmen de har hatt lenge. Et usikkert arbeidsmarked gjør at de søker seg til utdanningsinstitusjoner. Hvordan vi skal møte det på best mulig måte, er et spørsmål som er tema for revidert nasjonalbudsjett. Samtidig er det mange grupper som ikke treffes av høyere utdanning og universitetssektoren. Det kan være bedriftsintern opplæring, og det kan være andre måter å gjennomføre arbeidsmarkedstiltak på, der vi også hele tiden må være på hugget for å komme med gode forslag, som gjør at folk som nå midlertidig rammes av arbeidsløshet eller permitteringer, kan bruke den tiden til å fylle på med kompetanse. Så til skattedebatten: Hvis man setter likhetstegn mellom å beskatte rikdom og beskatte næringer eller næringsdrivende, er jeg dundrende uenig i det. Jeg mener at de grepene som vi har tatt for å omfordele når det gjelder formuesskatt og arveavgift, er til det beste for næringslivet i en krisesituasjon, ikke bare fordi mange småbedrifter faktisk direkte har tjent på det i kroner og øre, f.eks. på grunn av de endringene vi har gjort når det gjelder arveavgiften, men også fordi at noe av det som har hindret kraftfulle tiltak i mange andre land, er en skrikende urettferdig fordelingspolitikk, og det er bonussystemer. Mange enkeltmennesker har sett at noen på toppen har lurt seg unna. Derfor er rettferdig fordeling en viktig del av krisehåndteringen.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2009-02-03:
Presidentskapet fremmer i innstillingen forslag om å overføre administrasjonen av Stortingets pensjonsordning fra Pensjonsstyret i Stortinget til Statens Pensjonskasse. Bakgrunnen for forslaget er en anbefaling fra Pensjonsstyret i etterkant av den kritikk som framkom i rapporten fra Ekspertutvalget, oppnevnt for å gjennomgå utbetalingene fra pensjonsordningen. Ekspertutvalget påpekte flere forhold det anså som problematiske knyttet til administrasjonen av ordningen, som manglende tilsyn og kontroll og at pensjonsordningen ikke hadde tilstrekkelig kompetanse og robusthet. Pensjonsstyret anbefalte derfor at ansvaret for å administrere ordningen snarest ble overført til Statens Pensjonskasse. Presidentskapet slutter seg til pensjonsstyrets anbefaling. Statens Pensjonskasse kjenner allerede Stortingets pensjonsordning i noen grad, og har et faglig miljø og en ekspertise som gjør at vi vil få en betryggende og profesjonell håndtering av pensjonssakene. Pensjonskassen administrerer for øvrig også pensjonsordningen for statsråder. Når det gjelder søknader om ventegodtgjørelse, mener Presidentskapet at disse fortsatt bør behandles av et eget organ i Stortinget i egenskap av «arbeidsgiver» for representantene. Det foreslås at avgjørelsesmyndigheten i slike saker legges til Presidentskapet når Pensjonsstyret nå opphører å fungere. Jeg nevner ellers for ordens skyld at det framlagte forslag ikke endrer mandatet til Stortingets pensjonsutvalg, som ledes av Sigbjørn Johnsen. Utvalget er ventet å levere sin rapport med forslag til ny pensjonsordning for bl.a. stortingsrepresentantene i løpet av inneværende sesjon, slik at Stortinget også får dette til behandling før Stortinget går fra hverandre. I den forbindelse vil både reglene om vilkårene for pensjon og spørsmålet om hvordan ordningen i framtiden skal administreres, bli vurdert. Med dette anbefales presidentskapets enstemmige innstilling.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-03:
Det er et enstemmig presidentskap som legger fram sin innstilling, og SV har sammenfallende syn med det som odelstingspresident Berit Brørby har gitt uttrykk for. Samtidig er det viktig for oss å understreke at vi i lang tid har argumentert for en gjennomgang av de pensjonsordningene som gjelder. Vi ser fram til Sigbjørn Johnsen-utvalgets innstilling, og ser det som viktig at den blir fulgt opp. For oss er det også viktig å understreke at vi har full respekt for at Pensjonsstyret har fremmet et forslag som Presidentskapet følger opp, og at de løsningene som her velges, vil gjelde inntil Sigbjørn Johnsen-utvalget har lagt fram sin innstilling. Men det vil, som for så vidt Berit Brørby også understreket, ikke bety at man legger føringer for Sigbjørn Johnsen-utvalgets arbeid på en slik måte at man ikke er åpen for å konkludere først etter at utvalget har lagt fram innstillingen. Når det gjelder Statens Pensjonskasse, har man sjekket mot utvalget. Det synes åpenbart at dette er i tråd med utvalgets holdninger, slik at her velger man en løsning som framstår som hensiktsmessig, også ut fra utvalgets arbeid. Jeg har hatt kontakt med Fornyings- og administrasjonsdepartementet og statsråden der. Det er viktig å understreke at når nå Statens Pensjonskasse skal overta arbeidet med vurdering av pensjonene, er det selvsagt at det er med utgangspunkt i de lovhjemlene man har, og den loven som eksisterer, vurderingene skal foretas, og at det blir selvstendige vurderinger som skal tas. Ellers ser SV fram til å ta tak i behandlingen av framtidige pensjonsrettigheter når Pensjonsutvalget er ferdig med sitt arbeid. For oss vil det være viktig at man får til en harmonisering av stortingspensjonene, slik at det er pensjonsordninger som blir mest mulig å sidestille med de pensjonsordningene som gjelder for andre i det norske samfunnet.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-03:
Man får inntrykk av at dette i dag mer er en skriftestol enn en talerstol. Når det gjelder de siste innleggene, synes jeg det er en veldig styrke at man er så tydelig på det kritikkverdige i måten Stortinget har håndtert dette på. Men derfor er det også viktig for SV å understreke at når man nå overlater til Statens Pensjonskasse å vurdere innholdet, skal det være lovhjemmel for det man vurderer. At det ikke underhånden tilflyter Statens Pensjonskasse en forståelse av en håndtering som ikke er nedfelt i lov, er selvsagt viktig for SV. I den grad man har praktisert loven på en slik måte at det ikke er hjemmel for en slik forståelse, må det nødvendigvis ha som konsekvens at Statens Pensjonskasse kan komme til andre resultater. Så har flere sagt mye om Sigbjørn Johnsen-utvalget. Det er åpenbart at det vil være problemstillinger også i kjølvannet av det. Men vi i SV synes i hvert fall det er en veldig stor styrke at forståelsen etter hvert er så stor for at man må ha andre typer pensjonsordninger for stortingsrepresentantene – ordninger som ikke framstår som så lukrative som det de har gjort til nå, for de har rett og slett ikke tålt offentlighetens søkelys. Det er den debatten som har kommet opp her, et godt eksempel på.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2009-02-03:
Jeg er medlem av det som nå har fått betegnelsen Johnsen-utvalget, som faktisk i dette øyeblikk er samlet til møte et annet sted her i huset. Jeg vil bare presisere det Presidentskapet slår fast i innstillinga som Odelstinget i dag har til behandling, nemlig at vurderingen av framtidig modell for administrering av de nye pensjonsordningene vil måtte utstå til Johnsen-utvalget har lagt fram sin innstilling, og at det utvalget på fritt grunnlag fortsatt skal vurdere hvilken administrasjonsordning som skal velges for det nye systemet. Jeg synes det er viktig å understreke det, og er glad for den presiseringen fra Presidentskapet i innstillinga. La meg også si at tanken som ligger til grunn for Presidentskapets nedsettelse av Johnsen-utvalget, er at Stortinget nå i vår skal få mulighet til å vedta prinsippene for et nytt pensjonssystem for stortingsrepresentanter, med virkning fra neste stortingsperiode. La meg imidlertid understreke at det er en hel rekke problemstillinger som allikevel, i tråd med det som Kjønstad-utvalget tar opp – og som er reist i debatten her i dag – vil måtte vurderes og behandles parallelt med det nye systemet, som iverksettes fra neste periode, for vi vil fortsatt, i tiår framover, ha tidligere stortingsrepresentanter som har opptjent rettigheter i dagens system. Dermed er det ikke slik at Johnsen-utvalget finner løsninger på alle problemstillinger som er reist når det gjelder praktiseringen av dagens ordning. Det er viktig å presisere det. Vi vil måtte leve med et tidligere system, et nytt system og overgangsordninger for en del stortingsrepresentanter som vil ha rettigheter i to parallelle systemer framover i tid.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2009-02-03:
Når det gjelder den debatten som har vært her om avgifter og muligheten for sjøtransporten til å styrke seg, er jeg selvfølgelig helt enig i det som nå legges fram, og de mulighetene som havnene får til en mer riktig prisfastsettelse. Men det er også verdt å tenke på at den største konkurrenten til Oslo havn ikke nødvendigvis er Göteborg havn, men trailerne som frakter varene mellom Göteborg og Oslo, og det hadde kanskje vært riktig å se på prisfastsettelsen der. Der ligger det også et interessant direktiv fra EU, Eurovignettdirektivet, som vil kunne være med på å vri prisingen på en riktig måte mellom havn- og veitransport. Men grunnen til at jeg tok ordet, er at jeg vil gi honnør for den nyvinningen i loven – som statsråden så vidt var inne på – at departementet etter § 38 kan treffe tiltak overfor fartøy som er i fare, og som gjør at man kan pålegge eieren, rederen eller føreren av fartøyet som er i ferd med å havarere eller på en annen måte truer sikkerheten, å avverge nødssituasjonen. Det gir oss en helt ny mulighet til å handle før ulykken faktisk finner sted, og mannskapet som sitter på overvåkingssentralene, slipper å måtte sitte og være vitne til ulykker som de mener kunne ha vært avverget. Det er ikke akseptabelt at man tar sjansen på at ting kan komme til å gå bra, fordi man er redd for kostnadene som er knyttet til å gå inn til havn, til å måtte nødlosse eller til å be om assistanse fra annet hold. Derfor mener jeg at dette er veldig viktig. Dette vil selvfølgelig også kunne påvirke havner, som kanskje i større grad må belage seg på å ta imot skip som har måttet gå til havn, og det er derfor viktig at vi også lager rutiner for å håndtere den type situasjon. Det er også viktig, som flertallet understreker, at det er reder eller eier av fartøyet som er ansvarlig for kostnadene i den type situasjon. Jeg ser at Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre konstaterer at det er staten som skal ha ansvaret i denne type situasjoner. For meg blir det helt feil. Hvis jeg feilparkerer bilen min, setter den fra meg oppe i Maridalen eller krasjer et eller annet sted, kan du være sikker på at hvis den blir tauet eller vraket, er det jeg som kommer til å få ansvaret for å betale for det, og også ansvaret for å betale for eventuelle skader den har påført andre ting. Jeg kan derfor ikke skjønne at det skal være andre prinsipper til sjøs enn det vi har på land.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2009-02-03:
Jeg er helt enig med representanten Sahl i at det må finnes rutiner for hvordan den typen situasjoner skal håndteres, og det skriver også flertallet tydelig i sine merknader. Men jeg er redd for at når opposisjonspartiene så klart slår fast at dette må være statens ansvar, vil det i framtiden bli enda lettere for useriøse redere eller eiere å stikke av fra det ansvaret de har. Jeg tror det er viktig at vi slår fast at det er de som sitter med det faktiske ansvaret, også når båter er blitt brakt inn av staten enten etter gjeldende regelverk eller nyere regelverk som gir adgang til å gjøre det i større grad, nettopp for å hindre at det skjer ulykker på sjøen med andre båter eller i form av store miljøødeleggelser. Men det må være helt riktig å slå fast at det er eiere eller redere og deres forsikringsselskap som har ansvaret for å gjøre opp for seg i denne typen situasjoner. Derfor er jeg bekymret når man går så langt som å si at dette må være et statlig ansvar. Helt til slutt, siden jeg tok ordet, til representanten Sortevik: Jeg tror det vil være vanskelig for Stortinget å legge opp strategier for hver av de ulike transportformene for så å samordne de ulike strategiene som vil være designet for den enkelte transportformen, i en ny strategi. Jeg tror man er inne på et riktig spor i dag, når man velger å behandle dette samtidig for å lage en helhetlig strategi for hvordan disse transportformene best kan utfylle hverandre. Det håper jeg at vi gjør i framtiden. Så er det ingen naturlov at sjøtransporten skal bli stemoderlig behandlet. Det er ingen naturlov at luftfarten skal få liten omtale. Det vil være helt opp til Stortinget selv og de enkelte partigrupper hvor mye tid og energi man har lyst til å legge ned i de ulike sektorene. Da håper jeg jo at Fremskrittspartiet vil følge opp i den ånd som har rådet i dag, og bidra til at nettopp luftfart og sjøfart får en bedre behandling enn tidligere. Det er jeg også helt sikker på at de vil få i den nasjonale transportplanen som legges fram av denne regjeringen.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2009-02-03:
Først vil jeg gi honnør til statsråden for at hun har snudd Regjeringen og hever ubåten, istedenfor å gjøre som Regjeringen først ville, nemlig å dekke den til. Dette er en forskriftslov, som flere har pekt på. Her er godt over 30 sentrale forskrifter, antakelig. Kan statsråden love at vi får et arbeid med forskriftene som korter ned på omfanget av dem, som gjør det klarere for brukerne hva forskriftene egentlig skal foreskrive, og derved også tydeliggjør bruken av loven? Det er et ønske fra mange, også fra Fremskrittspartiet, å øke bruken av sjøtransport. Men som mange brukere påpeker, øker altså kostnadene. Avgiftene øker, de blir flere, og gebyrene øker, de blir flere, også med denne loven. Hvilke grep vil Regjeringen ta for å dempe kostnadene, redusere kostnadene, og på den måten oppmuntre til mer omfattende bruk av sjøtransport, spesielt på godssiden?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2009-02-03:
Det er slik at kostnadene knyttet til bruk av sjøtransport henger nøye sammen med anløpskostnader. Det er også slik at det er parallellitet mellom sjøtransport og luftfart, som vi har behandlet her i salen tidligere i dag, på den måten at de er finansiert i hovedsak på samme måte, nemlig gjennom brukerbetaling. Poenget mitt er at hvis man vil gjøre alvor med det man lenge har hevdet og hevder politisk, at man vil øke bruken av sjøtransporten, må man nok legge til rette for et noe justert finansieringssystem hvor staten går inn og bidrar i større grad for å dempe kostnadene ved nettopp anløp. Det er en del undersøkelser av hva skipsanløp av båter av ulike størrelser ved ulike type havner koster. En av de siste viser at myndighetspålagte gebyrer utgjør ca. halvparten av de kostnadene som er forbundet med å gå til kai. Det illustrerer jo behovet for at myndighetene kanskje i større grad gjør det man gjør på veisektoren og jernbanesektoren, betaler en del av kostnadene for infrastrukturen.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2009-02-03:
Når representanten Faldet fra Arbeiderpartiet ikke kunne dy seg for å gjenta sine argumenter fra en sak i Stortinget tidligere i dag, kan ikke jeg unngå å gjenta svaret, som er det samme i denne saken. Det å behandle de enkelte transportsektorer, spesielt de sektorene som får en tydelig stemoderlig behandling når vi rullerer Nasjonal transportplan, er ikke å skru klokken tilbake. Det er faktisk å ta utfordringene for de to transportsektorene det gjelder, nemlig sjøtransport og luftfart, på alvor. Det er slett ikke vår mening at vi skal slutte å rullere og lage nasjonale transportplaner. Men det vi igjen nå har anledning til å påpeke, er at når vi gjør det som vi kommer til å gjøre senere i vår, å behandle ny Nasjonal transportplan, blir veldig mye av oppmerksomheten knyttet til de økonomiske rammene og fordelingen av de økonomiske rammene på konkrete prosjekter, korridorer, regioner, fylker osv. Vi får da ikke den grundige behandlingen som vi mener at den enkelte transportsektor skal og bør ha, ikke minst når det gjelder sjøtransport, som vi diskuterer knyttet til dette lovforslaget. Lovforslaget er et godt rammeverk for moderne sjøtransport, men vi trenger å få en grundigere diskusjon, en grundigere analyse og ikke minst en grundigere strategi som gjør at vi kan oppnå de målene som det er bred enighet om, nemlig å få mer transport, ikke minst mer godstransport, over på sjøtransport – fra land til sjø. Da må vi bl.a. få tid til å se grundigere og mer detaljert på kostnadene knyttet til sjøtransport. Vi må få tid til å se nærmere og grundigere på finansieringsgrunnlaget for transportsektoren sjøtransport, som altså sammen med lufttransport har en helt annen finansieringsform enn det f.eks. veisektor og jernbanesektor har. Disse prinsipielle diskusjonene, som kan gi grunnlag for forsterket og fornyet strategi innenfor bl.a. sjøtransport, får vi for liten anledning til å ha når vi behandler Nasjonal transportplan. Det å behandle egne sektorvise meldinger eller saker i tillegg til rulleringen av Nasjonal transportplan burde være en god forsterkning og slett ikke noe tilbakeskritt – en god forsterkning av samferdselspolitikken i Norge.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2009-02-03:
Göteborg havn er i ferd med å utkonkurrere flere av våre sentrale havner i Sør-Norge, både fordi den er effektiv, og fordi den er vesentlig billigere på enkelte skip enn norske. Avgiftsnivået har helt klart en stor sammenheng med dette. Jeg ønsker å ta opp igjen det samme spørsmålet som jeg stilte i flere brev og spørsmål til statsråden i begynnelsen av hennes periode, om hun nok en gang vil se på avgiftene knyttet til roroskip og loloskip, slik at det er lasten og effektiviteten som står i sentrum. Kan statsråden i det minste bekrefte at dette blir omtalt og håndtert når hun legger fram en egnet proposisjon om det?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2009-02-03:
Vi har fått et revidert lovverk på plass, og så er spørsmålet: Hva så? Målet må være utvikling av havnene og økt miljøvennlig transport til sjøs. Her har vi lyktes godt når det gjelder transport ut og inn av landet, men vi har lyktes mindre godt når det gjelder transport innenlands. Det er slik at jeg får en litt flau smak i munnen hver gang jeg snakker om at vi skal få gods over fra vei til sjø. Så er spørsmålet: Hvordan skal vi komme dit? Vi ser at flere av de større havnene lever under stort press fra boliger og forretningsbygg. Både Trondheim og Oslo ønsker seg fjordby istedenfor havn. Vi ser at jernbaneterminaler plasseres utenfor havnen, og at veitilknytningen ikke er så god som ønskelig. Hva mener ministeren må til for at vi skal lykkes med å nå det målet som nå loven setter, om å få mer gods over fra vei til sjø?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2009-02-03:
Foranledningen til at jeg tok ordet igjen, var at representanten Wickholm tok opp det som vi har sagt i innstillingen om at staten må ta ansvar når staten bringer inn skip til en havn som i tillegg har mottaksplikt. Wickholm og jeg er helt enige om at det er rederen som er ansvarlig. Men så har vi utallige eksempler på at skip som blir brakt inn, blir liggende i havner i måneder og år uten å gjøre opp for seg, og til slutt ender det med at det er havnen som må fjerne båten. Det er utgangspunktet for vår merknad, der vi gjør oppmerksom på at hvis staten bringer inn et skip til en havn som har mottaksplikt, må staten ha ansvaret for at havnen får betaling. Vi vet at det kan ende i rettsoppgjør, men vi kan ikke komme i den situasjonen at en havn med mottaksplikt skal ha båter liggende og oppta havnen uten å få betalt.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2009-02-03:
Alle lover har eit føremål, meir eller mindre framtidsretta, og den lova vi i dag skal diskutere, er i høgste grad meint å bidra til ei god utvikling for hamnene og sjøtransporten i landet. Dei to hovudføremåla i den nye lova om hamner og farvatn er å leggje til rette for at skip skal kome seg lett og trygt fram, og å leggje til rette for at hamneverksemda skal vere effektiv og sikker. Som ein grunnleggjande føresetnad ligg omsynet til «liv, helse, miljø og materielle verdier». Senterpartiet og dei andre raud-grøne regjeringspartia ser at det er eit potensial for å frakte langt meir gods sjøvegen, og meiner at denne nye lova vil bidra til dette. Ved å redusere veksten i godstransporten langs vegane vil vi på sikt kunne redusere vedlikehaldsbehovet på dei same vegane. Og ikkje minst: Med færre vogntog i trafikken vil truleg også ulukkestala kunne gå ned. Det norske eksportretta næringslivet er avhengig av gode rammevilkår, og fraktkostnadene er ein kritisk faktor for bedriftene i den internasjonale konkurransen. Fordelen med sjøtransport er m.a. det avgrensa behovet for infrastrukturtiltak. Skipa må ha funksjonelle hamner å leggje til attmed, og farleiene må vere framkomelege og trygge, men vatnet treng som kjent ikkje nytt asfaltdekke kvart tredje år. Det er likevel eit stort infrastrukturtiltak som eg er overtydd om vil vere viktig for sjøtransporten langs den mest vêrharde delen av kysten vår, og det er Stad skipstunnel. Vi i Senterpartiet ser fram til at den endelege rapporten om denne tunnelen kjem, og vil arbeide for at han skal bli bygd så snart som råd er. Vi har hamner spreidd langs den langstrakte norske kysten, med ulik størrelse og ulike funksjonar. Det er viktig at vi legg til rette for at det er eit mangfald av hamner, slik at transportørane og næringslivet sine ulike behov blir dekte. Ei hamn er eit naturleg monopol, og eg vil derfor peike på at hamnekapitalen også framover bør vere ått av det offentlege. Likevel er det i lova ikkje noko som hindrar at hamnene kan inngå avtalar med private tenesteytarar, og det kan vere med og bidra til effektive og gode løysingar. Det er viktig at dei inntektene som kjem av hamnedrifta, blir brukte til å byggje ut og utvikle hamnene til beste for brukarane. Derfor er det rett at hamnekapitalen skal haldast rekneskapsmessig åtskild frå kommunen sine andre midlar, og at moglegheitene til å ta utbytte blir små. Den avgrensa opninga for å ta utbytte skal skje etter reglar fastsette i forskrift og må ikkje gå på akkord med dei nærings- og samferdselspolitiske målsetjingane om å utvikle effektive og funksjonelle hamner. Komiteen har lytta til nyttige innspel som har kome fram under høyringane. Den nye lova om hamner og farvatn er ei rammelov, og meir detaljerte føresegner kjem i form av forskrifter. I merknadene til denne saka har komitefleirtalet og regjeringspartia derfor lagt vekt på å presisere kva omsyn desse forskriftene må ta. Eg håpar og trur at den nye lova og dei tilhøyrande forskriftene vil leggje til rette for ei god utvikling innan sjøtransporten i åra som kjem, til beste for både trygg ferdsel, verdiskaping og miljø.
Borghild Tenden (Venstre), 2009-02-03:
Innledningsvis vil jeg berømme saksordføreren for godt arbeid. Lov om havner og farvann er ingen enkel sak å forholde seg til. Venstre støtter hovedlinjene i Regjeringens forslag til ny havnelov, slik det går fram av komiteens merknader. Hovedmålsettingen med loven er å bidra til at havnene utvikles til effektive logistikknutepunkter. Dette kan styrke sjøtransportens markedsandeler og gi en positiv miljø- og klimaeffekt, samtidig som det kan gi reduserte transportkostnader for næringslivet og lette kapasitetsproblemene i deler av veinettet. Venstre synes det er positivt at det er bred enighet om at det er viktig at sjøtransporten med sine miljøfortrinn utvikles som en effektiv og trygg transportform, slik at den kan hevde seg i konkurransen med øvrige transportformer, som det har vært sagt flere ganger her. For å oppnå dette legger Regjeringen – og det mener jeg Regjeringen skal ha skryt for – opp til markedsorienterte investeringer og samarbeid mellom offentlige og private aktører innenfor offentlig havnevirksomhet. Det redegjør også regjeringspartiene for i sine merknader i saken. Sveriges tidligere statsminister Göran Persson har jo uttrykt denne tilnærmingen på en treffende måte, noe som flere representanter fra Regjeringen i ettertid har adoptert: Markedet er en elendig herre, men en god tjener. Gjennom denne loven følger Regjeringen opp dette og drar nytte av markedet i miljøets tjeneste. Denne tilnærmingen, basert på økt markedsorientering i kombinasjon med offentlig eierskap av infrastruktur, burde Regjeringen bli flinkere til å overføre også til andre områder. I dag begrenses togtrafikkens konkurranseevne fordi Regjeringen ikke ønsker å bryte opp det monopolet vi har for alle praktiske formål innenfor togtransporten. Det er dårlig miljøpolitikk. Så tilbake til havneloven. Venstre har merket seg at forslaget om å innføre en generell aktsomhetsnorm i lovverket ikke er videreført. Venstre mener det er viktig at en ny lov også har en slik bestemmelse og foreslår derfor dette, slik vi har redegjort for i komiteens innstilling i saken. Jeg vil gjerne utfordre statsråden på hva som er Regjeringens begrunnelse for ikke å ha med en slik bestemmelse. Avslutningsvis: I forrige uke var flere av komiteens medlemmer med på å feire Transportbrukernes Fellesorganisasjons første 50 år. Der var også havner et tema. Signalene derfra var at man ønsket færre og større havner, og at det var viktig med raske, effektive og køfrie tilferdselsårer. Dette er også noe vi bør ta med oss videre.
Borghild Tenden (Venstre), 2009-02-03:
Jeg var inne på det i mitt innlegg, og Jan Sahl var inne på det i sin replikk – det gjelder raske, effektive og køfrie ferdselsårer inn mot havnene. Det er kanskje litt på siden av selve loven, men det er veldig viktig for at havnene skal fungere. Er dette noe som vi kan forvente kommer i NTP? Er dette noe som er viktig for fiskeri- og kystministeren i arbeidet med NTP?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-03:
Denne loven legger jo opp til en betydelig forenkling for brukerne av sjøtransporten. For det første: Det grepet med at man avvikler havneavgiftene og åpner for vanlig prisfastsettelse i havnene, bidrar i seg selv til at man kan få fjernet en drøss med forskrifter. Jeg legger også til grunn at vi i det videre forskriftsarbeidet skal gjøre forskriftene så enkle som mulig for brukerne å forholde seg til. Men ønsket fra opposisjonen om at det kun skal være én forskrift å forholde seg til, blir nok et litt ambisiøst krav. Når det gjelder gebyrer og avgifter, er jeg ikke enig i beskrivelsen at det her hele tiden kommer nye gebyrer og avgifter, og at det blir dyrere og dyrere. Her avvikler vi havneavgiftene nettopp fordi det skal være en klarere sammenheng mellom det brukerne av havnene betaler, og det man får igjen. Samtidig må kommunene ha en mulighet til å dekke inn de kostnadene man har med forvaltning av det nye sjøarealet som de har ansvar for.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-03:
Dette er jo en problemstilling som det har vært spurt om, og som har vært diskutert i denne salen en rekke ganger. Jeg har ikke noe nytt svar i forhold til det jeg har sagt før. Dette er problemstillinger som Regjeringen kommer tilbake til i Nasjonal transportplan når den legges fram litt senere i vår.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-03:
For det første er det svært viktig at vi nå får den nye havne- og farvannsloven på plass, som er et moderne regelverk tilpasset sjøtransportens og havnenes utfordringer. Det vil i seg selv være et grep, med alle de bestemmelsene som ligger der, og med det videre forskriftsarbeidet, for å sikre havnenes posisjon og for å sikre at havnene utvikles til effektive logistikknutepunkter, slik det er tverrpolitisk enighet om. Så er det også svært viktig at Regjeringen har overoppfylt rammene i Nasjonal transportplan. Vi har brukt mer penger både på fiskerihavner og på farleder. Det er også viktig for å gjøre sjøtransporten både sikrere og mer effektiv, legge til rette for at man kommer enkelt og effektivt inn til havnene. Så må en selvfølgelig i det videre transportplanarbeidet se den øvrige statlige infrastrukturen opp mot havnene. Det er veldig mange grep som er tatt, og som må tas i tiden som kommer.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-03:
Det er i hvert fall ingenting i denne nye loven som legger opp til at det skal bli dyrere for sjøtransporten, tvert imot. Det at vi avvikler havneavgiftene og åpner for en friere prisfastsetting, vil jo ventelig bidra til både lavere priser og ikke minst en betydelig forenkling, som jeg mener er det aller, aller viktigste grepet i forhold til sjøtransporten. Jeg mener at vi i havne- og farvannsloven tar grep som peker veldig tydelig i riktig retning.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-03:
Jeg og mine kollegaer i Regjeringen er opptatt av at havnene skal være en del av transportnettet som sådant, og da er det viktig at man ser havnene i sammenheng med den øvrige infrastrukturen og den øvrige statlige infrastrukturen. Men jeg tror jeg skal vente med å si hva som kommer i NTP, til vi legger fram NTP. Så jeg må nesten be representanten Tenden smøre seg med tålmodighet. Den som venter på noe godt, venter ikke forgjeves.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2009-02-03:
I Stortinget før i dag behandlet vi et representantforslag om modernisering av norsk luftfart. Det var et Dokument nr. 8-forslag fra Fremskrittspartiet. Da sa Fremskrittspartiet at de ville ha en egen stortingsmelding om luftfarten. Nå behandler vi lov om havner og farvann, og nå ønsker de også en egen sak om havner og farvann. I de årene jeg har fått lov til å være i Stortinget, har heldigvis verden gått litt videre. Tidligere hadde vi én sak for vei, én sak for luftfart, én sak for jernbane og én sak for havner. Senere fikk vi en plan for alle disse transporttiltakene. Den kalles Nasjonal transportplan. Her gjøres det et tappert forsøk på å se kommunikasjoner i sin helhet. Og som fiskeri- og kystministeren sa, vil også havner være en del av transportplanen. Jeg synes NTP har lyktes med å se disse tiltakene under ett – selvsagt under forutsetning av at vi har regjeringer som er villige til å følge opp med penger. Da skal jeg ikke engang nevne Bondevik II. Ved å splitte opp transportsektoren, slik Fremskrittspartiet ønsker, blir helheten borte. Det ønsker ikke Arbeiderpartiet. Det ville være å gå baklengs inn i framtiden, og det er min santen ikke noe framskritt!
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-02-10:
Jeg skal forsøke å holde meg innenfor det ene minuttet. Det er et bredt komitéflertall som står bak innstillingen, og det er full enighet om konklusjonen. Men det framgår likevel av prosessen at Regjeringen har vært svært interessert i en eierpost i Bredbåndsalliansen. Man har brukt lang tid. Den 18. november ble det lagt inn et eget tilbud om bytte av aksjene til Bredbåndsalliansen, og representanten Eldegard gav uttrykk for at hun kanskje heller hadde sett en slik løsning. Staten har jo en ganske krevende rolle som regulator i telemarkedet, og staten er inne i Telenor fra før. Bredbåndsalliansen har offentlig eierskap, selv om det ikke er statlig eierskap. I en slik setting kunne det være litt interessant å høre hvilke praktisk og prinsipielle grunner statsråden egentlig ser for at staten bør være eier av Bredbåndsalliansen.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2009-02-10:
Denne saka dreier seg om sal av staten sine aksjar i BaneTele til Bredbåndsalliansen. Da me hausten 2006 handsama Regjeringa sitt forslag om ein integrasjonsavtale og aksjeeigaravtale med Bredbåndsalliansen om deleigarskap i BaneTele, la me vekt på at staten framleis skulle eiga 50 pst. i selskapet. Etter at Bredbåndsalliansen hausten 2007 inngjekk avtale om kjøp av teleselskapet Ventelo si norske verksemd, har det vore aktuelt å flytta den statlege eigarskapen frå BaneTele til Bredbåndsalliansen for å leggja grunnlag for ei meir omfattande samordning av dei to selskapa, til nytte for begge partar. BaneTele er eit viktig selskap og ein viktig aktør i den norske marknaden for breiband. Me skulle helst ha sett at selskapet framleis hadde vore i offentleg eige. Men sidan det ikkje var mogleg å koma til einigheit i dei forhandlingane som har vore førte mellom Bredbåndsalliansen og Nærings- og handelsdepartementet om felles eigarskap i eit samanslått BaneTele/Ventelo, støttar me næringsministeren i at staten bør nytta seg av den salsretten dei har etter avtalen. Fraksjonen er svært oppteken av at me i framtida skal ha eit landsomfattande, ope og leverandøruavhengig stamnett. Dette vil m.a. vera av stor betyding for nettbasert innovasjon og bruk av nye elektroniske tenester. Me legg difor vekt på at BaneTele også i framtida skal vera eit ope og leverandøruavhengig stamnett. BaneTele sitt tilbod vert i dag gjeve på kommersielle villkår, og tilbodet vil òg i framtida vera på kommersielt grunnlag. For Arbeidarpartiet er statleg eigarskap viktig, og me slår i innstillinga fast at sjølv om staten no sel seg ut av BaneTele, ligg den statlege eigarskapspolitikken fast. Det er viktig at me òg i framtida har ein aktiv og profesjonell statleg eigarskap, noko denne regjeringa legg vekt på.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2009-02-10:
Vi har gjennom de siste år hatt flere runder når det gjelder eierskapet til BaneTele her i Stortinget. Jeg tror at det er fornuftig at vi avslutter den historien nå. Det som også er interessant i denne saken, er jo at de rød-grønne partiene innser at det ofte eller i enkelte tilfeller vil kunne være fornuftig både industrielt og for staten at selskaper som pr. i dag har et statlig eierskap, får andre eiere. Det er bra for samfunnet, og det er bra for selskapet. Derfor stikker ikke den retorikken som de rød-grønne partiene ofte kommer med, så veldig dypt når det kommer til stykket. Jeg skal ikke provosere noe mer enn det jeg har gjort nå, men det er greit at man også innrømmer det – ikke som representanten Eldegard sa i sitt innlegg, at de helst hadde sett at selskapet fortsatt var i statlig eie. Da hadde man fortsatt med det og hadde fått til en eller annen løsning. Det som er viktig, er at nå har staten bygd opp et nett gjennom statlig infrastruktur gjennom BaneTele. Staten er da også største eier i Telenor. Det er viktig at man nå fremover bruker de virkemidler som staten har, til å sikre at det er god konkurranse i bredbåndsmarkedet. Det må konkurransemyndighetene bl.a. følge godt med på. Jeg vil bare si at Fremskrittspartiet helt og holdent slutter seg til de merknader som saksordføreren har hatt i denne saken. Jeg vil takke saksordføreren for et godt arbeid med denne saken. Vi har fått til en god løsning når det gjelder avhendingen av BaneTele fra statlig eierskap.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-02-10:
Jeg er glad for at det er brei enighet i denne saka. Alle her kjenner til forhistorien når det gjelder BaneTele, så jeg skal ikke gjenta den, men bare si noen få ord om det som var utgangspunktet, fordi Regjeringa ønsket også å kunne fortsette som eier i BaneTele gjennom et sammenslått selskap. Men vi måtte konstatere at det ikke var mulig å komme fram til enighet om hvilke verdier som skulle legges til grunn for en transaksjon. Regjeringa ønsket ikke å stille seg i vegen for en snarlig gjennomføring av en samordning mellom BaneTele og Ventelo, en samordning som kan styrke grunnlaget for en god industriell utvikling, og som kan bidra til en mer effektiv utnyttelse av eksisterende infrastruktur, slik flere talere også har vært inne på. Det er også viktig å understreke at dersom det nå blir vedtatt det som står i innstillinga – og alt tyder vel på det – og staten selger seg ut av BaneTele, vil selskapet i utgangspunktet fortsatt være offentlig eid, men i hovedsak av kommunale kraftselskaper. Det vil etter min vurdering bidra til at det fortsatt er en viss nasjonal kontroll, også over BaneTeles virksomhet. Jeg har for øvrig merket meg at komiteens flertall er opptatt av BaneTeles nett – at det også i framtida skal være åpent og leverandøruavhengig på kommersielt grunnlag. Det nye selskapets samlede markedsposisjon innebærer etter min vurdering at de sjøl har en klar forretningsmessig interesse i nettopp det. Jeg mener at en samordning av virksomhetene kan være et veldig godt grep for å styrke konkurransen i bredbåndsmarkedet og legge til rette for nettopp et mest mulig åpent nett. La meg så kommentere noe som saksordfører Hansen var inne på. Det dreier seg om at departementet i proposisjonen og i brev til Stortinget av 3. og 4. februar d.å. viser til behovet for å innhente samtykke fra Jernbaneverket til overdragelse av aksjene i BaneTele. La meg i parentes bemerke at dette var informasjon som kom til oss etter at vi hadde lagt fram saken for Stortinget, og derfor valgte jeg å informere Stortinget på den måten og på det tidspunktet som det ble gjort. For å gi sitt samtykke krever som kjent Jernbaneverket at det må etableres et klart fysisk skille mellom Jernbaneverkets og BaneTeles tekniske installasjoner langs nettet. Men dette er et forhold som rokker verken ved det industrielle grunnlaget eller ved verdien for staten ved gjennomføring av det foreslåtte salget. Jernbaneverkets vurderinger bygger på en langvarig og stabil sikkerhetsmessig analyse, og det kom også til uttrykk i forbindelse med etableringen av BaneTele i 2001, som et heleid selskap under Jernbaneverket. Regjeringa har besluttet å utarbeide en investeringsplan som vil bli foreslått finansiert av staten, for å gjennomføre dette fysiske skillet mellom Jernbaneverkets og BaneTeles installasjoner. Vi kommer tilbake til Stortinget med forslag om det. På den måten anser jeg at dette er ute av verden, og at det vil gå slik det nå ligger an til. Avslutningsvis vil jeg takke komiteen for et godt og effektivt arbeid, og jeg er veldig glad for at det er enighet i komiteen og mellom alle partier i denne saka.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-02-10:
Jeg har aldri, på vegne av Regjeringa, lagt skjul på at vi hadde ønsket at vi kunne ha fortsatt som eier. Det er helt riktig, som representanten Hansen sier, at det er brukt noe tid på dialog og forhandlinger med selskapet, men vi nådde ikke fram. Gitt den situasjonen vi da var i, mener jeg klart at dette er den beste løsninga. Når det ikke var mulig å oppnå enighet om verdiene på vegne av fellesskapet, på vegne av samfunnet, var dette helt klart det vi anbefalte – og derfor dette forslaget til Stortinget. Jeg mener at dette, i den gitte situasjon, er en god løsning. Det er fortsatt slik at det i all hovedsak er det offentlige som eier dette gjennom kommunale og regionale kraftselskaper. Vi sikrer det som er viktig, og det er å kunne ha et åpent og leverandøruavhengig nett på kommersielt grunnlag. Denne muligheten gjør at de også vil ha en sjølstendig interesse i det, så jeg er glad for at det er brei enighet om dette.
Erling Sande (Senterpartiet), 2009-12-07:
Det er særskilde grunnar til at denne posten blei redusert, som òg er gjort greie for i innstillinga. Men når det gjeld Regjeringa og regjeringspartia sitt engasjement kring både Gyrodactylus salaris og andre utfordringar knytte til å ta vare på f.eks. villlaksen og andre trua artar, er det å seie at det er vi i høgste grad opptekne av. Det speglar òg budsjettet på ein god måte på ei rekkje av postane. Og så er eg glad for at dette arbeidet i stor grad skal skje i samspel med dei som bur og lever i dei områda der dei viktige naturverdiane er. Det tok eg òg opp i innlegget. Det trur eg faktisk er noko som Framstegspartiet og Senterpartiet er samde om.
Erling Sande (Senterpartiet), 2009-12-07:
Saka om biodieselavgifta har vore debattert før i denne salen, og representanten Hjemdal er jo kjend med både Senterpartiet sitt primære syn og det som Regjeringa i fellesskap la fram. Dersom ein skal telje grøne arbeidsplassar og sjå arbeidet med grøne arbeidsplassar under eitt, vil bl.a. satsingane gjennom Enova vere sentrale. Der har Regjeringa og regjeringspartia satsa betydeleg meir pengar. Grøne arbeidsplassar er blitt til gjennom at vi viser vilje til produksjon av fornybar energi, for ved produksjon av fornybar energi kjem òg industri knytt til det. Det ser vi tydelege teikn på no – spennande ting når det gjeld vind. Så kjem kompetansen på fornybar energi, der det òg er viktige arbeidsplassar. Regjeringa kan sikkert bli endå meir grøn. Eg berre registrerer at denne regjeringa er betydeleg grønare enn den førre regjeringa.
Erling Sande (Senterpartiet), 2009-12-07:
Fyrst har eg lyst til å seie at desse to eksempla, både Bionordic i Jostedalen og Østfold-bedrifta, er historier som sjølvsagt ikkje er bra. Vi ynskjer ikkje at folk med grøne arbeidsplassar skal bli permitterte. Men samtidig er biletet betydeleg meir nyansert, for på veldig mange verksemder med grøne arbeidsplassar over heile dette landet går utviklinga i tvert motsett retning. Det trur eg òg er veldig viktig å ta med seg. Når det gjeld satsinga vidare, er det heilt tydeleg at Regjeringa satsar mykje tyngre på Enova. Enova gjev – som eg òg svarte representanten Hjemdal – moglegheit til satsing innanfor produksjon, noko som kan gje konkrete arbeidsplassar knytte til produksjon, og så ser vi at etter kvart som vi får opp produksjonen på ulike fornybare område, følgjer det òg ei gryande industrialisering rundt omkring. Vi håpar at den auka løyvinga som har kome til Enova, vil gje f.eks. Bionordic moglegheit til å hente inn igjen arbeidarane sine og få fart på salet av pelletsomnar, som er det konkrete produktet dei leverer, når søknadene forhåpentlegvis kjem inn til Enova i neste runde.
Erling Sande (Senterpartiet), 2009-12-07:
Vi er fleire som har følgt Framstegspartiet si utvikling i klimapolitikken, og litt brokut har han vore. Det har vore mange tilbakefall, seinast representanten Sortevik sitt håp om fiasko i København i førre veke. Men mitt inntrykk er at det har skjedd ei heilt klar tilnærming mellom Framstegspartiet og dei andre partia i dette spørsmålet. Vi prøver jo å formulere oss litt forskjellig og perfeksjonere spørsmålet kvar gong i håp om å få eit konkret og klart svar frå Framstegspartiet, så i år har eg tenkt å stille representanten Solvik-Olsen eit ja- eller nei-spørsmål. Då er spørsmålet følgjande: Meiner representanten Solvik-Olsen og Framstegspartiet at FNs klimapanel sine konklusjonar om CO2 – utsleppskutt og 2-gradersmålet – er så viktige at dei bør vere grunnleggjande for norsk politikk på dette området?