trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Arbeiderpartiets syn på de ulike spørsmål i budsjettet framgår av Arbeiderpartiets alternative budsjett. Så har vi konstatert at det alternative budsjettet dessverre ikke får flertall i Stortinget. Og da står vi jo overfor spørsmålet om vi klarer å bevege regjeringspartienes forslag så mye at vi finner det forsvarlig å stemme subsidiært for det, eller om vi ikke gjør det. Jeg er glad for at bl.a. komiteens leder understreket at man har klart å bevege regjeringspartienes forslag i positiv retning. Det betyr mye for kommunene, det betyr mye for de arbeidsledige, og det betyr mye bl.a. for sykehusene. Derfor har vi funnet det forsvarlig å stemme subsidiært for regjeringspartienes endrede opplegg, etter at vårt eget opplegg ikke har fått flertall. Det betyr ikke at vi er enig i momsreformen, men som en følge av budsjettforliket stemmer vi altså for en helhet som også omfatter den. Men vi er uenig i den, vi mener at den er for dårlig forberedt, og vi mener også at den har svært uklare fordelingsvirkninger som man burde ha skapt klarhet i.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Jeg finner det relativt oppsiktsvekkende hvis representanten Holmås ikke har registrert at han har vært med på å behandle et omfattende dokument hvor Arbeiderpartiet har fremmet samtlige av de forslagene som ligger i Arbeiderpartiets boligutvalgs innstilling. Dette forslaget er fremmet til behandling i Stortinget. Et flertall i Stortinget har dessverre avvist det. Vi har altså ikke fått tilslutning til det. Jeg er glad for at SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet har stått sammen om disse forslagene i veldig stor grad. Vi har her presentert et offensivt tiltak for en bedre og mer framtidsrettet boligpolitikk, men det har altså ikke fått flertall. Så har Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett også tatt opp flere boligpolitiske spørsmål, bl.a. at man bør videreføre inntektsgrensen for bostøtte, slik som man har klart å gjennomføre den bl.a. etter initiativ fra Arbeiderpartiets boligutvalg. Og vi har bl.a. foreslått økte utlånsordninger i Husbanken. I budsjettforliket har man faktisk fått gjennomslag for det siste. Dette er ett av de områdene hvor vi ikke har fått igjennom alt det vi gjerne skulle ønske, men jeg kan forsikre representanten Holmås om at vi står like sterkt på de forslagene som kom fra utvalget, og at vi like sterkt vil kritisere Regjeringens boligpolitikk i det året som kommer. Vi får sannsynligvis også muligheten til å behandle det i en egen melding.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Jeg merket meg den tidligere Tønsberg-ordførerens gledesutbrudd, og jeg registrerer at mange av Høyres ordførere rundt om i landet har uttrykt en meget sterk tilfredshet med at kommuneøkonomien nå styrkes vesentlig mer enn det som fulgte av Regjeringens opplegg. Mange av disse har jo også sterkt kritisert Regjeringen for å kjøre et opplegg med en så stram kommuneøkonomi at man har vært nødt til å skjære ned på tilbud som man ut fra lokale vurderinger har sett det som svært viktig å videreføre. Da er mitt naturlige spørsmål til representanten Hogsnes: Hvis man skal følge kommunalministerens resonnement, må det jo være slik at når disse kommunene, som også er Høyre-styrte, ikke får de økonomiske ressursene til å strekke til, har de en dårlig økonomistyring. Eller er det slik at det faktisk har vært for trange rammer for kommunesektoren? Med andre ord: Er det slik at det i de Høyre-styrte kommunene hvor Høyre-ordførere har klaget over økonomien, har skyldtes dårlig styring, eller har det skyldtes at de har dårlig økonomi?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Talsmenn ikke bare fra Kristelig Folkeparti, men også fra Venstre og Høyre, har åpenbart i dag solt seg i glansen av at kommunene nå får langt flere penger enn det Regjeringen la opp til. Tilsvarende har vi hørt fra regjeringspartienes ordførere. En av de få som har uttalt seg forbeholdent om den bedrede kommuneøkonomien, er kommunalministeren. Mener statsråd Solberg at det var bra at kommuneøkonomien ble styrket med 2 milliarder kr, eller mener hun det ikke? Hvis ja, hvorfor foreslo hun da ikke selv at man skulle styrke kommuneøkonomien med mer enn det Regjeringen la opp til? Og hvis nei, mener hun da at Høyres egne klagende ordførere driver dårlig økonomistyring?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
La meg først berolige statsråden med at det for så vidt i hele denne regjeringsperioden har vært en bred enighet mellom Arbeiderpartiet og Regjeringen om rammene for finans- og pengepolitikken. Uenighet om innretningen, ja, det er greit, men det har altså vært en enighet om rammene. Jeg er glad for at man i budsjettavtalen er kommet til enighet om noe mer tiltak for de ledige – ikke nok, men en klart sterkere innsats enn det som lå til grunn. Tiltak for å forhindre ledighet kan ikke bare ses innenfor Arbeidsdepartementets område. En problemstilling er jo at det produseres ledige gjennom problemer bl.a. i store deler av næringslivet. Budsjettavtalen nevner situasjonen i Årdal og Høyanger. I mitt eget hjemområde ser vi betydelige problemer i deler av fiskerinæringen, og vi kan nevne andre næringer. Ser statsråden behov for en mer offensiv innsats for å forhindre at disse problemene i denne typen næringer utvikles til arbeidsledighet, enn det som vi har sett så langt?
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-12-15:
Arbeiderpartiet sier i sine generelle merknader at det er et stort behov for endrings- og utviklingsarbeid i kommuner og fylkeskommuner, og videre sies det at målet med fornyelsesarbeidet må være å bruke mindre ressurser på administrasjon og mer på tjenester og velferd for å gi innbyggerne en tryggere og enklere hverdag. Partiet sier også at konkurranseutsetting på enkelte områder må stanses til følgene er evaluert. For det første: Hva skal man evaluere når man på prinsipielt grunnlag ikke er villig til engang å prøve? Og for det andre: Vi har en rekke meget vellykte private innslag i kommunal tjenesteproduksjon her i landet som helt klart viser at dette er et meget godt og stimulerende supplement til ren kommunal produksjon. I tillegg er brukertilfredsheten meget stor. Hva er da så galt med å prøve? Ansatte i private selskaper er jo også innbyggere i en kommune, og de betaler til og med skatt. Den jobben de gjør, kan da ikke være noe mindre verdt enn den jobben en kommunalt ansatt utfører.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-12-15:
Jeg tror det er en sannhet at alle er glad for mer penger. Jeg tror ingen vil si at de noen gang vil få nok penger til å løse alle de oppgavene de gjerne ville ha løst. Jeg vet fra min egen kommune at politikere fra de fleste partier er fornøyd med at det til neste år er en vekst på mer enn 64 mill. kr i forhold til i år. Det er vi glad for, og det setter dem bedre i stand til å løse oppgavene. Det er altså ikke noen enkel fasit på om dette er dårlig styring eller bare trange kår. Ofte kan det være en kombinasjon, men svært store muligheter ligger i kommunens egen håndtering og egen prioritering.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-12-15:
Jeg tror ikke budsjettavtalen innebærer en alvorlig svekkelse av den profilen Regjeringen hadde lagt i budsjettet. For Høyres del kan vi leve med at det blir litt større ressurser til kommunene, og at det blir litt større ressurser til skolen.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-12-15:
Jeg tror vi kunne føre en lang diskusjon om hva som virkelig er rettferdig. Jeg har i alle fall på Høyres vegne god samvittighet for den profil som ligger i dette budsjettet. Jeg tror heller ikke at det noen gang vil være mulig her i landet å skaffe nok penger til SVs mange gode formål, men vi har det prinsippet i bunnen at ressursene må skapes før vi bruker dem. Jeg tror dette budsjettet har en god profil som vil gjøre det mulig også for flere funksjonshemmede å komme i arbeid neste år.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Det finnes ingen subsidiær virkelighet, har etter hvert blitt stående som Arbeiderpartiets syn på budsjettforlik. Denne gangen har Arbeiderpartiet selv inngått et historisk budsjettforlik med erkerivalen Høyre og stemmer altså subsidiært. I dette budsjettforliket inngår det en momskompensasjonsordning som har som hovedformål å legge til rette for bedre konkurranseutsetting av kommunal tjenesteproduksjon. Konkurranseutsetting har Arbeiderpartiet tidligere vært sterkt imot, men nå vil de altså stemme for momskompensasjonssystemet, om enn subsidiært. Men siden det ifølge Arbeiderpartiet ikke finnes noen subsidiær virkelighet, kan jo dette tolkes dit hen at Arbeiderpartiet nå er mer positivt til å konkurranseutsette kommunal virksomhet – siden de nå altså stemmer for momskompensasjonsordningen. Da kan vi vel forvente at Arbeiderpartiet nå demper seg en smule med hensyn til å motarbeide konkurranseutsetting av kommunale oppgaver, siden de altså stemmer for den subsidiære virkeligheten?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
SV pøser mer penger ut til alle offentlige formål. Det er nærmest ingen grenser for hvor mye SV vil bygge opp offentlig sektor. Økte offentlige utgifter må uansett betales med høyere skatter og avgifter. Vi vet at Norge fra før av har noen de høyeste skattene og avgiftene i denne verden. Verre blir det altså om SV får bestemme. Konkurranseutsetting er bannlyst, og monopoler er hellige kuer for SV. Mitt spørsmål er: Har SV noen gode forslag for å redusere de offentlige utgiftene og effektivisere kommunal virksomhet, eller er det bare mer penger til kommunene som er den eneste løsningen SV kan se? Har SV bare ett eneste forslag å vise til når det gjelder å kostnadseffektivisere kommunal drift?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Vi må redusere de ubegrunnede asylsøknadene, sa Anita Apelthun Sæle i sitt innlegg. Jeg vil minne om at siden 1998 har altså asylstrømmen til Norge nærmest eksplodert. I 1995 kom det 1 460 asylsøkere til Norge, i 1996 1 778 og i 1997 2 271. Og straks Kristelig Folkeparti og Bondevik I-regjeringen overtok, eksploderte altså antallet i 1998 til 8 374 og til 10 160 i 1999. Siden da har tallet økt ytterligere dramatisk – til 10 842 i 2000 og til rekordhøye 17 480 i 2002. På bakgrunn av de erfaringer som er gjort siden 1997, ser ikke Kristelig Folkeparti i dag at den svært liberale flyktning- og asylpolitikken som de fra første stund i 1997 la opp til, har vært uheldig, og at de følgelig har et behov for å revurdere sin liberale flyktning- og asylpolitikk? Eller var dette noe Kristelig Folkeparti egentlig ville, og derfor ikke ser behov for innstramminger i antallet asylsøkere?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Det er selvsagt gledelig at statsråden sier at kampen mot ledighet er høyt prioritert i Regjeringen. Vi har over 100 000 ledige, og det har vært slik i den siste tiden at ledighetstallene heldigvis viser en noe synkende tendens. Det er optimisme i næringslivet, og dette er selvfølgelig også et veldig godt bidrag for å få ned ledigheten i Norge. Nå er det vel slik at vi i Norge har vært bortskjemt når det gjelder ledighet. Andre land har hatt en mye høyere prosentandel av arbeidsstyrken ledig enn det vi har vært vant til i Norge. Det kunne kanskje være interessant å spørre statsråden, når ledigheten nå synker, om han har et konkret syn på hvor mye det etter hans vurdering, ut fra det som nå skjer i næringslivet og på arbeidsmarkedet, er realistisk å anta at ledigheten kan synke framover.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
3. juni 2002 skulle Arbeiderpartiet vise at de fortsatt var et parti som hadde boligpolitikk. De leverte derfor inn et omfattende forslag for å gjøre noe for å skaffe boliger til unge og andre folk med trøbbel på boligmarkedet. Men i budsjettet som vi behandler i dag, er det ingenting igjen av disse løftene. Én ting er at partiet i forhandlinger med Høyre ikke klarte å få til flere penger til utleieboligbygging for unge og andre vanskeligstilte, noe helt annet er at Arbeiderpartiet ikke har lagt inn én eneste krone ekstra for å bygge flere boliger til flyktninger og andre som trenger det. Det er én ting jeg har lært om Arbeiderpartiet i løpet av de årene jeg har sittet her, og det er at Arbeiderpartiet er et parti som er store i ord og puslete i handling. Jeg regner med at Arbeiderpartiet nå lar være å kritisere boligpolitikken til Regjeringen i året som kommer, i og med at Arbeiderpartiet altså ikke har én krone mer enn det Regjeringen har til dette formålet. Jeg vil spørre: Hvor ble det av løftene som ble gitt i Arbeiderpartiets program i forbindelse med dette kommunevalget, der det står at man skal skaffe flere boliger til unge og vanskeligstilte?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Jeg har vært i en del debatter i det siste med Per Sandberg. Han har uttalt seg i aviser og i radio om EØS-utvidelsen og utlendinger som kommer til Norge for å jobbe, enten de kommer for å utføre tjenester eller for å arbeidsinnvandre. Det jeg har skjønt, er at Per Sandberg er for å stenge ute polakker ved hjelp av å bruke overgangsordninger de neste fem årene, men de som kommer til Norge, kan godt jobbe for vesentlig lavere lønninger enn det som er vanlig i Norge – ned mot 50 kr timen. Da er det altså sånn at seriøse norske selskaper innenfor verftsindustrien og byggebransjen som lønner folkene sine med norske lønninger, vil tape i anbudskonkurranse med andre bedrifter som ansetter folk med lavere lønninger. Da er spørsmålet mitt: Er det sånn at norske arbeidere må ned i lønn for å beholde jobben sin i fremskrittspartisamfunnet i årene som kommer? Eller er det sånn at Fremskrittspartiet vil styrke regelverket, sånn at de som jobber i Norge, skal få norske lønns- og arbeidsvilkår?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Rettferdig fordeling av ressurser og muligheter har aldri vært Høyres sterke side. Vi kan se på noen av de innbyggerne og noen av de brukerne som kommunene har, som Hogsnes var inne på. Blant dem er det 20 000 flere funksjonshemmede i år enn i fjor som ikke har jobb. Regjeringen og Høyre motsetter seg på det sterkeste å få vite noe om dette gjennom å få det kartlagt, slik at Stortinget får vite det. De vil heller ikke ha klare måltall for hvordan offentlig sektor skal bidra til å rekruttere funksjonshemmede og innvandrere, slik at vi vet at de får jobb. Det er lite penger både til Aetat og i kommunene, og det er kun forliket som har gitt kommuneøkonomien og satsingen i Aetat det skinn av anstendighet som gjør at en kanskje kan tro at det ikke blir enda flere arbeidsløse funksjonshemmede til neste år. Jeg har lyst til å spørre representanten Hogsnes fra Høyre: Hvor mange flere funksjonshemmede tror Hogsnes vil få jobb til neste år med Regjeringens opprinnelige satsing?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Jeg tror Arbeiderpartiet skal være ganske fornøyd med den måten SV har omtalt budsjettforliket med Regjeringen på. De har sparklet litt på et Høyre-budsjett som var meget usosialt. Vi har gitt Arbeiderpartiet ros for at de har sikret en noe bedre kommuneøkonomi, og også for at man har sikret bedre tiltak for de arbeidsledige. Det er mange ting i dette budsjettet som vi var veldig overrasket over at Arbeiderpartiet ville være med på. Det gjelder mange av strukturtiltakene, bl.a. konkurranseutsetting og privatisering i kommunesektoren og en rekke andre ting. Når det gjelder egenandelsøkningene, er det meget usosialt, over en halv milliard i skatteøkning til folk som er syke. Det er en total mangel på satsing på boligpolitikken, som er det aller viktigste for dem som er fattigst. SV kunne aldri ha gått med på et slikt opplegg som Arbeiderpartiet nå har gått med på. Det er altfor usosialt, har altfor dårlig fordelingsprofil, for dårlig miljøprofil og for mange høyrepolitiske strukturtiltak til at vi kunne ha gått med på noe lignende.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Jeg blir av og til veldig forundret over den debatten som foregår i Stortinget. Kommunalkomiteen er ganske mye ute og besøker kommunesektoren, og som enkeltrepresentanter er vi også det. Det foregår en utrolig mengde av fornyelsesarbeid i kommunesektoren, og det har det gjort i veldig mange år. SV har vært sterk tilhenger av mange av de omstillingsprosessene som foregår i kommunesektoren. Vi har til og med tatt til orde for at den strategien som vi samlet sett skal gå inn for, er den som kommunesektoren og flere kommuner sjøl har tatt initiativ til. Det har vært veldig vellykket. Så når Fremskrittspartiet framstiller det som om det ikke har skjedd noe fornying og effektivisering i kommunesektoren, og at SV har vært imot det, er det totalt feil. SV ønsker en bedre velferd, mindre fattigdom, en bedre skole og bedre helse og omsorg enn det Fremskrittspartiet gjør. Da er det klart at vi må bruke litt mer penger på det enn det Fremskrittspartiet gjør. Fremskrittspartiet synes det er finere med skattelette til dem som er rike, enn det SV gjør.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Det er ikke slik at SV er indignert over Regjeringen. SV er dypt fortvilet og ganske opprørt over at en regjering med Kristelig Folkeparti i er i stand til å prioritere velstand for de aller rikeste på bekostning av de aller fattigste. Det er altså slik at hoveddelen av de skattelettene som er gitt, ikke er gitt til folk flest. De er gitt til de aller rikeste. Det er bare å kikke i tabellene. De viser usosiale kutt på over 6 milliarder kr til barn, fattige, syke og arbeidsledige, mens de aller rikeste har fått 4,9 milliarder kr som følge av utbytteskatten, boligskatten, toppskatten og opsjonsbeskatningen. Det er vi indignert over. Det er flere fattige barn i Norge nå enn da denne regjeringen overtok. Det er stikk imot hva denne regjeringen har lovt, og vi mener altså at det er feil. Vi mener også at det er svært feil å ikke bruke regjeringsmakt og satse på skolen slik at den blir moderne og framtidsrettet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Representanten Apelthun Sæle sier at dette budsjettet er lite å gråte for. Ja, det er jeg helt enig i. De aller fleste i Norge har det veldig bra, og det som er poenget, er: Hvorfor er man ikke i stand til å ordne opp for dem som har det aller vanskeligst, når de fleste av oss er så utrolig rike som det vi er? Det er spesielt uakseptabelt at barn lever i fattigdom. «Vanskeligstilte barnefamilier er en prioritert målgruppe i den samlede innsatsen for å bekjempe fattigdom», sa Regjeringen i tiltaksplanen sin mot fattigdom – «uakseptabelt», står det. Man har altså et økende fattigdomsproblem, og så har man en skattepolitikk som har en verdiprofil som er slik at den som har mye, skal få mer. Det er de med over 1 mill. kr i inntekt som f.eks. får størst nytte av fritak av skatt på aksjeutbytte. Mener representanten Apelthun Sæle at det hadde vært like «uakseptabelt» om disse menneskene kanskje måtte ha ventet litt med å øke sin velstand ytterligere?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Representanten fra Venstre er veldig opptatt av at det er forskjell på propaganda og virkelighet. Ett av de områdene som Venstres ledelse har markert seg på i det siste, er innvandrings- og flyktningpolitikken. Det denne regjeringen har gjort, er å stramme inn på noen områder som er veldig viktige for de flyktningene som har det aller vanskeligst, nemlig kvoteflyktningene. I to år på rad har Regjeringen bestemt at de flyktningene i verden som sitter i flyktningleir, og som har det aller vanskeligst, skal Norge ta et mindre ansvar for. Det er veldig vanskelig for SV å forstå at dette har noen som helst slags sammenheng med det bildet Venstre prøver å skape av seg sjøl som et flyktningvennlig parti. I tillegg har altså denne regjeringen fjernet norskopplæring for asylsøkere med kjent identitet som sitter og venter på behandling i flyktningmottak. Det vet vi hemmer integreringen veldig. Hvor har Venstre vært i disse sakene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Først til SVs skattepolitikk. I år ville den betydd en skatteøkning for privatpersoner på ca. 335 mill. kr. For næringslivet ville vårt opplegg betydd en skattelette i forhold til Regjeringens opplegg. I tillegg hadde vi altså en forskningssatsing på 1,2 milliarder kr, økte avskrivninger til næringslivet med 1,5 milliarder kr, innovasjon og utvikling 1,1 milliarder kr og andre næringstiltak med 1,1 milliarder kr. Det er jo det som skaper arbeidsplasser, ikke skatteletter som bare brukes til privat forbruk. Statistisk sentralbyrå har tatt tak i dette og sagt – noe av det viktige her – at disse pengene kunne jo ha gått til fornuftige investeringer i skole, helse, omsorg, kollektivtrafikk og forskning, og da ville man faktisk, ifølge SSB, fått 50 000 flere i arbeid enn det det er i dag. Mener statsråden at det er slik at hvis det hadde vært flere i arbeid, hadde det vært negativt for utviklingen av landet og for den viktige ressursen som arbeidskraften er, og som blir ødelagt hvis den går ledig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Hvis vi skal få inn igjen flere av dem som står utenfor arbeidsmarkedet i dag, og som er blitt utstøtt derfra på grunn av dårlig helse, må det være et arbeidsliv som har plass til dem. Da er det viktig at vi sikrer at bedrifter seg imellom ikke får lov til å konkurrere på dårlig og helsefarlig arbeid. Når man går inn og undersøker, er det en kjensgjerning at det foregår mye svart arbeid og mye helsefarlig arbeid, og at det er mye som gjør at de seriøse bedriftene ikke har sjanse til å konkurrere med de useriøse. Slik er det i dag. Og vi vet at dette er en del av det som gjør at mange av dem som har vanskeligheter på arbeidsmarkedet, f.eks. funksjonshemmede, ikke har noen mulighet til å komme seg inn, for de greier ikke å konkurrere under slike ulovlige forhold. Og statsbudsjettet er ganske fritt for nye tiltak som skal ta fatt i dette, på tross av at vi vet at det er slik, og at flere og flere hvert eneste år faller ut av arbeidslivet på grunn av dårlig helse. Hva vil statsråden gjøre f.eks. i forhold til Arbeidstilsynet?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2003-12-15:
Paradokset i Fremskrittspartiets politikk er at de vil bruke flere oljemidler til absolutt alle gode formål, med unntak av kommunesektoren. Nå bekrefter statistikken at Regjeringens økonomiske politikk virker. Pilene går ikke lenger nedover, optimismen er vendt tilbake til næringslivet, og kommunene har i dette budsjettet fått en historisk vekst i frie midler. Viktige tjenesteområder er styrket. Men Fremskrittspartiet sier fortsatt at dette ikke er godt nok, at systemet vårt ikke er godt nok. Pengene skal følge brukeren, sier Sandberg. Men det kan da også gjøres innenfor det systemet vi har i dag. Kan Per Sandberg si seg enig i at brukervalg er godt mulig innenfor det generalistkommunesystemet vi har i dag?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Denne høsten har Arbeiderpartiet klart å dreie politikken til venstre. Det er faktisk første gang at Bondevik II-regjeringen gjør det. Det skyldes budsjettavtalen Arbeiderpartiet har inngått med Regjeringen. Dette har gitt resultater. Det er selvsagt slik at vi ikke er fornøyd med alt, bl.a. er vi ikke fornøyd i forhold til at vi ikke fikk gjennomslag for å øke inntektsgrensen for barnefamilier for å få bostøtte. Vi kommer tilbake til det. Men vi er fornøyd på noen områder. Kommunene i Hedmark har bl.a. fått 77 mill. kr mer som en følge av forliket. Det gir en bedre skole for barna, det gir en bedre eldreomsorg for de gamle, og det gir billigere skolefritidsordninger. Men SV skriver i merknadene sine at dette er «beskjedent». Da har jeg et spørsmål til representanten Andersen: Hvilke konkrete resultater kan SV vise til denne høsten?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Mange sentrale Kristelig Folkeparti-politikere uttalte seg svært kritisk til forslaget til statsbudsjett da det kom, om den manglende satsingen på kommunene. Blant annet sa lederen i Hordaland Kristelig Folkeparti og fylkesordfører Torill Selsvold Nyborg følgende: «Budsjettet er en katastrofe for fylkeskommunen. Hva har regjeringen tenkt at vi skal leve av». Og ikke så unaturlig uttalte Kristelig Folkeparti-ordføreren i Skjervøy, Roy Waage, etter forliket med Arbeiderpartiet, at Arbeiderpartiets forslag jo følger opp det grasrota i Kristelig Folkeparti har bedt om. Mitt spørsmål til representanten Anita Apelthun Sæle blir derfor: Tyder ikke dette på at Kristelig Folkeparti har havnet i feil selskap?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Nær 25 pst. av kommunene her i landet er svartelistet – pr. 1. desember er det faktisk 107 kommuner, og det er ny rekord. Statsråd Erna Solberg skriver i Rana Blad under overskriften «Fakta og myter om ubalanse i kommunesektoren» at det ikke er sant at kommuner som havner på den statlige svartelista, får for lite penger – det er feil, det er tvert imot ingen sammenheng der. Mitt spørsmål til statsråden er da: Mener virkelig statsråden at det ikke er noen sammenheng mellom økonomien og det tjenestetilbudet kommunene da kan gi, og det å være under statlig kontroll?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-12-15:
Eg opplever at SV er indignert og foruretta. Dei er indignerte for dei skattelettane som er gjevne, sjølv om ein veit at dei i hovudsak har gjeve eit pressa næringsliv ny giv. Dei er i tillegg foruretta over auka privat velstand, sjølv om dei veit at han har kome også fordi renta er gått ned og har gjeve billegare husleige til alle som har investert i hus og heim, noko som ein elles pleier å prioritera også i SV. Samtidig er dei bekymra for at skatteanslaget må nedjusterast for 2003. Korleis trur SV at det hadde sett ut dersom næringsliv og arbeidsplassar ikkje hadde vorte styrkte av skattelette og rentenedgang? Tek SV av og til innover seg i all sin indignasjon over såkalla usosial politikk at Noreg tre år på rad er kåra til verdas beste land å leva i, og at vi lett kan oppleva ei slik ranking endå ein gong? Tek verda heilt feil?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-12-15:
Det var ein auke i kommuneøkonomien. Han var ganske stor, han var faktisk større enn nokon gong før i milliardar, altså på 3 milliardar kr. Torill Selsvold Nyborg og Skjervøy-ordføraren kan spissformulera seg, det har vi høyrt mange gonger. Det er ein jobb det òg, å påpeika kva for problem dei har der dei har ansvaret. Eg forstår ikkje heilt spørsmålet når Arbeidarpartiet spør om vi er i feil selskap. I denne samanhengen er vi nemleg i selskap med Arbeidarpartiet, og derfor har fylkesordførar Torill Selsvold Nyborg fått 400 mill. kr ekstra til fylkeskommunane, og ordføraren i Skjervøy er vel også fornøgd for tida, med 2,2 milliardar kr meir til kommunane. Så selskapet skulle vel vera bra når både regjeringspartia og no Arbeidarpartiet er i same selskap.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-12-15:
Det er ikkje berre talet på asylsøkjarar som har eksplodert. Problema i verda har også eksplodert – krig i Europa, krig på dei fleste kontinent, og folk som er i naud, søkjer andre stader å bu. Samtidig har verda vorte mindre. Dei som lever i fattigdom i enkelte delar av verda, ser at i andre område flyt det av mjølk og honning. Det gjer at flyttinga mellom landa vert større enn det ho var før. Ein veit at folk har det betre andre plassar, og ein søkjar eiga lykke. For Kristeleg Folkeparti er det viktig at vi prioriterer dei som verkeleg er forfølgde. Derfor kan vi ikkje ha ein så firkanta politikk at vi risikerer at nokre av dei som verkeleg er forfølgde, ikkje får verta i Noreg. Samtidig maktar vi ikkje å ta oss av alle som kunne ha behov for det.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-12-15:
Det gler meg at vi er einige om at det er lite å gråta for i Noreg, dei fleste har det bra. Så har denne regjeringa altså satsa på at vi skal kjempa mot fattigdom ved ei fattigdomspakke. Vi synest det er uakseptabelt at nokre fell mellom to stolar. Vi veit det er vanskeleg å få tak i dei problema som ligg i rus og i arbeidsløyse. Derfor har vi satsa på at det må kjempast mot arbeidsløysa. Raskare enn nokon har klart det ved konjunktursvingingar tidlegare, har vi faktisk klart å koma i ein situasjon der næringslivet igjen har optimisme, og det er det viktigaste for å unngå at fattigdomen skal breia seg, også for barn, for barn lever i familiar der folk anten er i arbeid eller er arbeidslause. Så til dette med skattepolitikken. Det meste av skattelettane har gått akkurat til næringslivet, og det var nødvendig for å oppnå det som var hovudmålet, nemleg at folk skal koma i arbeid. Det er sant at nokre av dei rikaste i Noreg no faktisk har flytta pengane sine til banken og vekk frå næringslivet, fordi det ikkje var gunstig å ha dei i næringslivet. Det synest eg er negativt, og derfor vart utbytteskatten negativ.
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-12-15:
Eg trur at om representanten Oppebøen Hansen går tilbake og ser i budsjettforslaga som er komne frå ulike regjeringar dei siste tiåra, vil han sjå at det budsjettforslaget som kom frå denne regjeringa, inneheldt det største lyftet som nokon gong er teke i høve til kommunesektoren. Så har eg lyst til å seia at eg og Venstre er ikkje misnøgde med den budsjettavtalen der vi fekk meir midlar til kommunesektoren, men ein del av den finansieringa ein gjorde for å finansiera desse 2 milliardar kr, var ikkje Venstres fyrsteval. Eg har òg lyst til å seia at inngangsbilletten – å gå tilbake på ordninga med mellombelse tilsettingar, ei ordning som ville ført til at fleire ungdomar og fleire andre arbeidslause faktisk fekk arbeidstrening og kom seg ut i arbeidslivet – sat ganske langt inne hos Venstre. Me meiner faktisk at i dagens situasjon, med så stor arbeidsløyse, hadde det vore eit viktig incitament til å få fleire ut i arbeid.
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-12-15:
Det er litt interessant å registrera at representanten Sandberg og Framstegspartiet faktisk no seier at Venstre har makt. Det å sitja i regjering og ta ansvar, visa kompromissvilje og samarbeida gir faktisk resultat. Det er ikkje strategien til denne regjeringa å leggja ned kommunar. Denne regjeringa har sagt at det må vera heilt frivillig om kommunane vil slå seg saman, eller om dei vil samarbeida. Regjeringa har heller ikkje nokon strategi når det gjeld konkurranseutsetjing. I Venstre meiner vi at det må vera opp til kvar enkelt kommune å vurdera om dei vil konkurranseutsetja tenestene sine. Det er ei lokal prioritering, der ein må prioritera ut frå om dette vil tena innbyggjarane. Dersom ein konkurranseutset og det ikkje tener innbyggjarane, vil innbyggjarane gi ei klar tilbakemelding ved neste val. Å utnytta dei ressursane ein har, å ha fridom til å bestemma korleis dei skal brukast, og kvar dei skal brukast, til det beste for borgarane i kommunen, er politikken til Venstre. Regjeringa legg til rette for konkurranseutsetjing, men valet ligg hos kommunane.
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-12-15:
Eg innrømmer at vi har ei kjempestor utfordring når det gjeld måten vi behandlar dei som kjem til Noreg, på. Men det går på at sjølve asylinstituttet, sjølve flyktninginstituttet, er under press. Det kjem så mange til Noreg som eigenleg er her for å søkja seg jobb og for å få eit betre liv, men som ikkje treng vern, ikkje treng asyl, ikkje er forfølgde. Då må ein stramma inn for å kunna bruka pengane på dei som verkeleg treng dei mest. Eg hadde håpt at det kunne ha vore eit skikkeleg solid fleirtal i denne salen som hadde erkjent at ein kunne opna for arbeidsinnvandring, opna for at fleire kunne koma til Noreg for å søkja seg ein jobb, få eit betre liv. Dersom vi hadde klart å få til det, ville mange av dei som i dag står i den køen som vi i dag brukar ganske mange pengar på, koma til Noreg på ein annan måte. Då kunne vi ha brukt pengane våre på dei som verkeleg treng dei, sikra eit godt integreringstilbod for dei som verkeleg treng ei nødhamn, og som kjem til Noreg nettopp på grunn av det.
Erna Solberg (Høyre), 2003-12-15:
Ja, jeg mener at det er bra at kommuneøkonomien styrkes med 2 milliarder kr, forutsatt at vi kan stå inne for måten dette er finansiert på, og man har altså fått til en finansiering ved 2,5 milliarder mer i kutt enn det Regjeringen selv klarte. Det har vært ganske vesentlig for å sørge for at vi har en inntektsside som har gjort at man kan forsvare denne økningen. Det er den ene siden. Jeg har ingenting imot at kommunene får mer penger, så lenge det skjer innenfor et system hvor vi sørger for at mer bruk av offentlige penger ikke bidrar til at kommunene faktisk også får større kostnader, fordi det bidrar til å gjøre kostnadsproblemet i norsk økonomi større. Ja, det er noen Høyre-ordførere som ikke har styrt økonomien sin godt. Arve Tonning har stått på førstesiden av Sunnmørsposten og innrømmet at de ikke hadde økonomistyring. En kommune som ikke oppdager at de har 90 mill. kr i underskudd på årsbudsjettet før i februar året etter, har ikke god nok styring. For øvrig kan jeg meddele før noen flere tar frem Arve Tonning-sitater, at siden den tid har han ønsket at jeg skal fortsette som kommunalminister, og er veldig fornøyd!
Erna Solberg (Høyre), 2003-12-15:
Jeg svarte på dette spørsmålet i juni måned, og jeg gav da klar beskjed om at det aldri vil være aktuelt fra Regjeringens side å opprette noe shariaråd, fordi et religiøst råd med autoritet innenfor en religion må opprettes av de menigheter som selv står bak det. Så har vi også sagt at det er helt uaktuelt å gi noen myndighet til et slikt råd hvis det skulle bli opprettet. Men det er fullt mulig for en islamsk menighet eller flere i samarbeid å etablere rådgivning innen familiespørsmål seg imellom, som bl.a. kan hjelpe til med å finne gode religiøse løsninger, bl.a. sånn som shariarådet i London fungerer, som i stor grad klarer å få overtalt menn til å innrømme skilsmisser som de egentlig ville nekte. Men de har ikke noen lovmessig autoritet. Jeg har ikke tenkt å motsette meg det hvis eventuelt islamske menigheter velger å etablere noe sånt. Jeg tror det kan være en god parallell inn i systemet. Jeg har lyst til å minne om at en hovedgrunn til at jeg ikke ville stemt for det forslaget som er lagt inn – eller hvorfor jeg tror at regjeringspartiene ikke vil stemme for forslaget – er at man skal forby et shariaråd e.l. Vi har to fungerende religiøse domstoler allerede i Norge – den jødiske domstolen og det katolske tribunalet, som bl.a. behandler og hjelper i denne type saker. Det man egentlig foreslår her, er at man skal(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Erna Solberg (Høyre), 2003-12-15:
Det er ikke slik at utbytte fra bedrifter brukes til hemningsløst personlig forbruk. Utbytte fra bedrifter brukes ofte til å reinvestere i nye forretningsprosjekter – det brukes faktisk til å gi den kapitalen og den venturekapitalen som andre trenger for å starte opp bedriften. Det er altså for meg veldig uklart hvordan man kan regne med at Norge blir et attraktivt land å skape næringsvirksomhet i, hvis vi både har høye lønnskostnader og høye kapitalkostnader, hvis man skal kreve meravkastning og tåle et høyere kostnadsnivå på grunn av et skattesystem, på grunn av den typen belastning. Så er jeg faktisk helt enig i at vi kunne brukt mer på en del investeringstiltak i det offentlige, og vi gjør jo faktisk det i dette budsjettet. Vi har mer – vi har fortsatt med penger til skolebygg. Det brukes nesten 1 milliard kr på offentlige bygg innenfor staten, så det ligger slike elementer inne allerede, og i budsjettforliket er det kommet inn mer på anleggssiden. Men vi har ikke 50 000 arbeidsledige innenfor byggebransjen.
Erna Solberg (Høyre), 2003-12-15:
Det er helt riktig at det finnes undersysselsetting i en del yrker, og at det er noen innenfor kommunesektoren. Det er bl.a. derfor man har fokusert på hvordan man kan få en bedre turnusplanlegging i kommunesektoren, et område bl.a. Sosialdepartementet har vært opptatt av å få utvikling på, fordi den type turnusplanlegging man har, gjør at man ikke klarer å bruke arbeidskraften på en god måte. Noe av det jeg bruker som eksempel, er de spennende turnusprosjektene med ønsketurnus som har vært gjort flere steder, bl.a. på Haukeland Sykehus, hvor man har gått fra å ha tredelt turnus til å ha 26 forskjellige turnuser, noe som gjør at folk får velge mer, og som også gjør at folk kan jobbe mer. Det er et viktig utviklingsprosjekt. For øvrig jobber arbeids- og administrasjonsministeren med spørsmålet om deltidsarbeid i samarbeid med representanter for partene og gjennom et offentlig utvalg, så han kan kanskje svare bedre når det gjelder akkurat den helhetlige strategien fra Regjeringen.
Erna Solberg (Høyre), 2003-12-15:
Dette gav meg anledning til å oppklare en misforståelse tidligere som går på at Karin Andersen sa at jeg hadde satt rekord i dårlig kommuneøkonomi. Men målt i andel av hvor mye penger kommunene har, har jeg altså ikke gjort det. Der har jeg mange prosent igjen før vi når en situasjon tilsvarende den på slutten av 1980-tallet under Gro Harlem Brundtland, som satte den desiderte rekorden i størst mismatch mellom driftsresultatene i kommunesektoren og ellers. Det er altså ikke de fattigste kommunene i landet som står på ROBEK-listen. Det er ikke slik at det er en overhyppighet av dem som har minst inntekter. Det som ofte gjør at man kommer på ROBEK-listen, er at man plutselig får endring i en type inntekt, eller plutselig veldig økning i utgifter, og det er faktisk kommuner med middels inntekter og litt over middels som er der mest. Det er også bakgrunnen for å si at det ikke er slik at fattige kommuner ikke klarer å få endene til å møtes – de fattigste kommunene i Norge klarer faktisk å holde bedre sammenheng mellom inntekter og utgifter enn det en del av de andre kommunene gjør, og da har det også noe med styring å gjøre.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
En ettminutts replikk er neppe stedet for å dra opp visjonene for Aetat i fremtiden, men la meg kort svare på spørsmålet. Vi mener at Aetat skal være de arbeidssøkendes etat, være tjenesteyter og sørge for at de arbeidssøkende får de tjenestene som er nødvendig for at de lett skal slippe tilbake til arbeidslivet. I forlengelsen av det mener vi at Aetat skal bruke de andre aktørene som finnes i samfunnet, i den grad det bidrar til å gjøre tilbudet bedre for de arbeidssøkende. Det betyr bl.a. at det må være fullt mulig for Aetat å bruke private formidlere, hvis det gir et bedre tilbud for de arbeidssøkende enn om Aetat skal gjøre jobben selv. I alle fall er det i Aetats arbeid viktig at man i etaten skiller klart mellom den rolle man har som tjenesteyter og ansvarlig overfor de arbeidssøkende, og de rollene man eventuelt har i forhold til formidling. Og det er nå engang slik at Stortinget er kommet til at Aetat ikke skal kaste seg ut og holde på med kommersiell formidling, og da må Aetat bruke de aktørene som faktisk finnes i det markedet.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
Det hadde sikkert vært interessant å få spekulasjoner om det. Nå har Regjeringen i budsjettet kommet med prognoser for utviklingen i arbeidsmarkedet, så jeg tror jeg lar dette tale for seg. Men den problemstillingen vi alle bør være opptatt av, er å unngå det som har skjedd i tidligere perioder, hvor det etter en periode med høy arbeidsledighet har vært en reduksjon til et nivå som var høyere enn det nivået man hadde sist man hadde såkalt lav ledighet. Det har vært en tendens til at nivået på såkalt lav ledighet i Norge over tid har flyttet seg oppover. Det har å gjøre med strukturen i arbeidsmarkedet, det har å gjøre med arbeidsmiljølovens bestemmelser, og det har å gjøre med måten formidlingssystemet i Norge er organisert på. Og de tiltakene Regjeringen har foreslått, både når det gjelder endringer i Aetats arbeidsmåte og endringer i lovgivningen, har tatt sikte på å unngå at når arbeidsledigheten nå synker, er det til et høyere nivå enn det vi hadde sist vi hadde lav ledighet.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
Det er ikke bare yrkeshemmede som blir skadelidende om vi har mye svart og helsefarlig arbeid. Det er også høyst yrkesfriske som blir skadelidende hvis så skjer. Derfor er arbeidet for både å kartlegge og få stoppet svart og helsefarlig arbeid en av hovedprioritetene til Arbeidstilsynet, som gjør en veldig god jobb på dette området i nært samarbeid med bl.a. politiet, og vil fortsette å gjøre det. Når det for øvrig gjelder å sørge for at vi generelt har helsefremmende, inkluderende arbeidsplasser, er de viktigste virkemidlene positive virkemidler, ikke negative. Derfor har det fra Regjeringens side i forbindelse med spørsmålet om fornyelse av intensjonsavtalen om et mer inkluderende arbeidsliv vært lagt avgjørende vekt på at partene skal forplikte seg sterkere i forhold til å legge forholdene til rette også for yrkeshemmede, og for at de andre delmålene i intensjonsavtalen enn det som knytter seg til sykefravær, skal gis like høy prioritet. Og jeg er veldig glad for at vi i fellesskap med partene i arbeidslivet er kommet frem til en erklæring hvor nettopp den sterkere prioriteringen av yrkeshemmedes muligheter i arbeidslivet er et hovedpoeng.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
Selvfølgelig gjør vi mye mer enn å følge utviklingen når det gjelder yrkeshemmede. Vi har flere yrkeshemmede på spesielle arbeidsmarkedstiltak nå enn noensinne tidligere. Vi har reforhandlet intensjonsavtalen om et mer inkluderende arbeidsliv nettopp for å ansvarliggjøre partene, bedriftene og organisasjonene sterkere i forhold til den jobben som må gjøres i arbeidslivet, om folk faktisk skal få jobb. Det hjelper ikke at vi her sier at det er viktig at yrkeshemmede slipper til i arbeidslivet, hvis ikke arbeidslivet slipper dem til. Vi kan kvalifisere yrkeshemmede, vi kan hjelpe dem frem, men det er bedrifter og organisasjoner lokalt som faktisk må gjøre en jobb for å slippe dem til, og derfor er det altså vår hovedprioritet i fornyelsen av intensjonsavtalen. For øvrig ville 1 milliard kr mer til samferdsel helt klart gitt flere arbeidsplasser. Men hvis det var et motsvarende kutt et annet sted, ville det forsvinne like mange arbeidsplasser der, og var det ikke et motsvarende kutt et annet sted, ville vi bygge opp under varmen i norsk økonomi og derved undergrave arbeidsplassene på lengre sikt.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
Jeg skal ikke kommentere forhold i enkeltnæringer. Det er alltid enkelte næringer som kan kreve spesielle tiltak under spesielle forhold. Det generelt viktige i Norge for å forhindre problemer i næringslivet – og der er jeg er helt sikker på at representanten Schjøtt-Pedersen er enig med meg – er at vi har rammevilkår som gjør at norsk næringsliv i sin alminnelighet kan være konkurransedyktige internasjonalt. Det er klart at det krever tiltak langt utenfor arbeidsministerens ansvarsområde. Det krever en god budsjettpolitikk, det krever en god pengepolitikk, det krever ikke minst at vi får til en inntektspolitikk som innebærer at vi klarer å holde lønns- og kostnadsutviklingen generelt i Norge under kontroll. Alle disse tingene betyr i sum mer for norsk næringsliv enn det vi kan klare å få til med spesifikke støttetiltak eller utviklingstiltak knyttet til enkeltnæringer. At det så på regionalt grunnlag og i forhold til visse spesielle bransjer kan være behov for andre tiltak, tror jeg vi alle er enige om. Men det tror jeg vi skal overlate til næringsminister, fiskeriminister og andre å svare på.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-05-15:
Jeg foreslår Finn Martin Vallersnes.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-15:
Operatører i reiselivet er forpliktet til å være tilsluttet Reisegarantifondet. Forslaget vi i dag har til behandling, gjelder fondets styresammensetning. Det nåværende styret består av tre medlemmer: en representant for myndighetene som leder styret, en representant for forbrukerne og en representant fra bransjen selv. Bransjens representant utnevnes av Den Norske Reisebransjeforening. Forslagsstillerne Hedstrøm og Solholm ønsker å bytte ut bransjens egen representant med en person som ikke selv er aktør i bransjen, f.eks. en advokat. Denne personen skal likevel velges av samme forum, Den Norske Reisebransjeforening. Begrunnelsen for en slik endring er at dagens ordning kan være uheldig med hensyn til at bransjens representant i styret gjennom sitt verv kan få innsikt i sine konkurrenters planer og budsjetter og omsetning. Et flertall i komiteen, alle utenom Fremskrittspartiets representanter, mener at en slik endring som er foreslått, ikke er hensiktsmessig. Flertallet er enig i at det er viktig at styrets sammensetning og virkemåte ikke bidrar til at enkelte aktører kan dra fordel av styreverv i fondet, men ser likevel ikke at denne endringen er nødvendig. Den viktigste funksjonen til fondet er å gi forbrukerne den beskyttelsen de har krav på. Vi mener derfor det i denne saken er viktig å se på erfaringene som er gjort siden opprettelsen i 1982. Vi er kjent med at modellen i Norge er annerledes enn i f.eks. Sverige og Danmark. Den norske modellen skiller seg positivt ut fra våre naboland ved at Reisegarantifondet i Norge har opptrådt både raskere og mer effektivt enn ordningene i våre naboland. Den har vist seg kostnadsbesparende både for forbrukerne og bransjen selv. Vår konklusjon er at dagens ordning har vist seg å fungere bra og forbrukervennlig. Vi legger videre vekt på at det ikke er registrert generell misnøye med dagens ordning i bransjen. Vi mener at bransjerepresentasjon er viktig i forbindelse med useriøse og økonomisk svake aktører. Vi mener likevel at de problemstillinger som forslagsstillerne reiser med hensyn til sammensetningen av styret, er relevante, men mener at erfaringene så langt viser at dette ikke har vært noe problem. På denne bakgrunn mener flertallet det er uklokt å endre sammensetningen av styret i Reisegarantifondet. Dagens sammensetning med en representant fra henholdsvis myndighetene, forbrukerne og bransjen selv gir ingen gruppe flertall i styret. Flertallet viser til at ordningen har fungert godt så langt, og kan ikke se noen grunn pr. i dag til å endre styrets sammensetning. Jeg viser til komiteens merknader og forslag til vedtak om at forslaget vedlegges protokollen.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-05-15:
Det er kanskje ikke denne saken som avstedkommer mest interesse i dag. Det er i hvert fall veldig tomt i presselosjen. Det må være et eller annet spennende som skjer i dag. Det er ikke uenighet om at Reisegarantifondets styre gjør en bra jobb og har en rask saksbehandling i forhold til andre land, men Fremskrittspartiets forslag i denne saken går ut på at vi ser det som svært uheldig at en administrerende direktør for et av de største reiseoperatørselskapene sitter i styret for fondet. Vedkommende har dermed innsyn i konkurrentenes budsjetter, planer og omsetning, og selv om vedkommende har en taushetsplikt, er det en åpenbar mulighet for å foreta disposisjoner som gagner egen virksomhet. Vi må være klar over at dette er en veldig tøff bransje. Og selv om man har respekt for taushetsplikten i utgangspunktet, må det i enkelte tilfeller kunne stilles et spørsmål. Vi ønsker derfor å endre reglene for sammensetningen av Reisegarantifondets styre, slik at det bransjeoppnevnte medlemmet er uavhengig av de konkurrerende selskapene i bransjen. Jeg forstår ikke helt at komiteen kan si seg enig i merknader som f.eks. at det er viktig at styresammensetning og virkemåte ikke bidrar til at enkelte aktører kan dra fordel av styreverv i fondet, men likevel si nei til vårt forslag. Med dette vil jeg ta opp vårt forslag, som også er presentert i innstillingen.