Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2007-06-12:
De forhandlingene som Regjeringen har ført med EU, er av stor prinsipiell og økonomisk betydning for sjømatnæringen og lokalsamfunnene langs kysten. Vi vet at selv om hovedspørsmålet i forhandlingene var de finansielle ordningene, har mye av det problematiske i forhandlingene knyttet seg til kompensasjon for tapt frihandel. Norge har gjennom bilaterale avtaler hatt full toll- og kvotefri markedsadgang for bl.a. sjømatprodukter til Bulgaria og Romania. Samtidig har EUs urettmessige antidumpingtoll og hindringer for norsk sjømat i det indre markedet begrenset norsk eksport av disse varene. Det siste problemet er ikke løst. Men EØS-avtalens protokoll 9 har ikke hatt tollettelser for laks, makrell, sild, reker, kamskjell og sjøkreps. Dette har vi nå fått endret. Jeg vil benytte anledningen til å berømme den linjen Regjeringen har holdt i disse viktige forhandlingene. Stortingsproposisjonen viser tydelig at Regjeringen har ført en aktiv europapolitikk også på dette området. Til tross for at EU ikke har villet koble det finansielle bidraget og kompensasjonsforhandlingene, har Regjeringen stått på sitt, og det har virket. Regelverket i Verdens handelsorganisasjon garanterer at tredjeland ikke skal komme dårligere ut av at nye land blir medlemmer av en regional handelsavtale. Det betyr at EU måtte gi Norge kompensasjon i form av bedret markedsadgang til unionen da Romania og Bulgaria ble innlemmet i det indre markedet, og det ble satt en strek over Norges frihandelsavtale med disse landene. EU var forpliktet til å forhandle med Norge for å kompensere for tapt markedsadgang – både dagens adgang og den framtidige. Vi har fått til kompensasjon i form av en bedret og mer ryddig markedsadgang til hele EUs indre marked for viktige sjømatprodukter. Dette var verdt både at EU i kampens hete suspenderte EØS-avtalen, og at vi godtok en finansiell støtte på det nivå som vi til slutt aksepterte. For Senterpartiet var det avgjørende at vi fikk sikret varige løsninger for tapt markedsadgang for sjømat, ikke minst fordi det var en rekke uavklarte saker for norsk fiskerinæring i forbindelse med siste utvidelse. For næringen har den direkte kompensasjon i form av økning i tollfrie kvoter stor verdi – 17 900 tonn, herunder 25 pst. økning for reker. Dessverre gjelder den bare fram til 2009. Men det er en god start. Tilsvarende var kvoter på sild og makrell fra 2004 knyttet til «industriell bearbeiding», noe som hindret forhandlere som ikke selv bearbeider fisken, i å handle. Det medfører tyngre byråkrati og utgjør et teknisk handelshinder. Dette er nå fjernet. EU har forpliktet seg til å harmonisere opprinnelsesregelverket i handel med fisk mellom EU og Norge, jf. de strenge reglene fra Fiskebrevet av 1973. Partene har nå forpliktet seg til å komme sammen for å forhandle om dette innen utgangen av 2007. En kommentar mot slutten av denne delen av innlegget: Importtoll på foredlede produkter av sild og makrell har gjort at det i praksis er umulig å satse på EU som marked for norske aktører. Forbrukerferdige produkter har møtt tollsatser på 20–25 pst. De nye tollfrie kvotene vil være til stor hjelp for en svekket foredlingsindustri. Det har for oss vært av stor viktighet at vi har fått brev fra næringen som anerkjenner det arbeidet som er gjort i Regjeringen. Vi har fulgt dette arbeidet tett, og det har båret frukter. Men la meg samtidig få lov til å ta et sideblikk på en annen del av den samme problematikken. Jeg vil på Senterpartiets vegne si at vi ser positivt på EUs og EØS’ utvidelse med Romania og Bulgaria når disse landene ønsket det. Dette er fattige land i Europa, og vi ser det som viktig at vi bidrar til å redusere de økonomiske forskjellene mellom disse landene og resten av EU. Det har i løpet av forhandlingene blitt fokusert i media på at EU frøs EØS-forhandlingene midlertidig på grunn av Norges manglende vilje til å betale støtte til de nye medlemslandene. I media har det vært gitt inntrykk av at det fra Norges side har vært en uvillighet – ja, til og med gjerrighet – mot å bidra til å finansiere utviklingen av de nye og finansielt fattige landene som nå har blitt med i EU. Dette er ikke sant. EU har valgt å kalle det finansielle bidraget for medlemsavgift. Dette har bidratt til å tilsløre den andre delen av forhandlingene, som min partifelle Lars Peder Brekk tok opp i sitt innlegg i Odelstinget. Informasjon som vi har fått fra ulike norske aktører, deriblant Verdens Naturfond, som har jobbet aktivt i Øst-Europa, gav inntrykk av at finansieringsordningene gjennom EU-kommisjonen var lite effektive og til dels i strid med EUs nye miljøkrav. Derfor er Senterpartiet svært godt fornøyd med at nesten halvparten av finansieringen går gjennom bilaterale ordninger, med fokus på miljø og bærekraftige sertifiseringsordninger, og at denne finansieringsordningen administreres fra Norge. Senterpartiet er også fornøyd med at opptil 90 pst. av den bilaterale støtten kan gå i regi av frivillige organisasjoner og arbeidslivets parter. Dette er viktig for Senterpartiet. Vi ser fram til og håper at norske nasjonale aktører vil bidra til revitalisering av landbruksdistrikter, sikring av tradisjonell kunnskap og langsiktig miljøplanlegging som viktige element i et slikt samarbeid. Senterpartiet er avslutningsvis også godt fornøyd med at finansieringsordningene er møtt med krav om styring, revisjon og økt kontroll med midlene. Vi håper dermed at vi kan få et sammenlikningsgrunnlag mellom den støtte som betales via EU-kommisjonen, og de bilaterale ordningene, og at vi får mest mulig utvikling av Romania og Bulgaria for de bidrag som Norge skal yte.