Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-01-21:
Det som denne saken dreier seg om, er faktisk saker som SV har jobbet med i mange, mange år, nemlig på hvilken måte man kan stille krav og bruke den markedsmakten som offentlig sektor har når de er store og viktige kunder, til også å stille krav om renslige og rimelige retningslinjer, spilleregler, for næringslivet. Per Eggum Mauseth satt i Rådhuset på 1980-tallet da jappetiden tok av så det suste i Oslo, og han jobbet iherdig og intenst for å få innført et krav om at alle som Oslo kommune handlet med, skulle levere skatteattest. Det vant ikke fram på hele 1980-tallet. På hele 1980-tallet var det rett og slett de mest useriøse i bransjen, uansett hvilken bransje det var, som kunne underby dem som prøvde å holde seg til retningslinjer og regler, og vinne anbud i forhold til kommunen. – Og det ble altså stoppet av Fremskrittspartiet, Høyre og Arbeiderpartiet. Da SV kom i byråd i 1991, var dette et av de vesentlige kravene som vi tok med, nemlig at de som kommunen handlet med, skulle ha skatteattest. Og da fikk vi det til. Ikke så lenge etter begynte den gang finansminister Sigbjørn Johnsen å snuse på det samme når det gjaldt statlig virksomhet. Så har vi fått EØS-avtalen, og etter hvert er det kommet flere samfunnshensyn inn. Offentlig sektor må bruke den makten den faktisk har, til å hindre at private bedrifter bare konkurrerer på pris, bare konkurrerer på dårligst mulige arbeidsforhold, mest mulig frynsete kontraktørvirksomhet, og må sette standarder, slik at næringslivet oppmuntres til å konkurrere på kvalitet. Det skal være orden i papirene, og det skal være orden i forhold til skattemyndighetene. Vi er veldig glad for at flertallet i komiteen har satt foten klart ned når det gjelder lærlinger; alle bedrifter har ansvar for at det holdes en fagkompetanse i deres bransjer. Det betyr også at man må bidra selv, det kan man ikke overlate til alle andre bedrifter. Og det er det komiteens flertall sier nå, at de skal faktisk premieres. Det samme gjelder kontraktørvirksomhet. Det er ikke en urimelig, liten, fillete byråkratisk innretning. Dette dreier seg om seriøsitet, særlig i byggebransjen, hvor det er mange. Og jo mer boom det er, jo mer snuskete er forholdene. Så det er meget bra. Det SV føler et ansvar for fremdeles, er å opprettholde ambisjonene på miljøsektoren. Vi synes det er vel og bra at det tas inn generelle klausuler når det gjelder miljø, men vi kommer ikke så mye lenger på dette området heller hvis det ikke blir konkretisert, hvis det ikke blir satt klare bestemmelser om hva man skal sjekke. Derfor hadde det vært viktig at man fikk forskrifter som sa noe om på hvilken måte dette skulle gjøres. Det kan kanskje hende at det blir for stivt og rigid også, fordi det kan være ganske stor forskjell på hva slags type varer og tjenester en skal ha hva slags type miljøklausuler på, og det kan hende at dette på en måte bør gjøres bredere på idéplanet. Men jeg har i hvert fall skaffet meg de danske kravene på miljøsektoren. Det betyr at hvis Regjeringen vil, kan man gå videre og se hva som er gjort i andre land når det gjelder mulighet for å konkretisere hva miljøkravene skal gå på. Det er her framtidens konkurransefortrinn for mange norske bedrifter også vil ligge, at de er gode på miljø. Slik sett kan man altså slå to fluer i ett smekk, og også få bedriftene til å strekke seg etter noe som kan gi dem konkurransefortrinn senere. Jeg vil be om at man avventer hva ministeren sier når det gjelder på hvilken måte departementet kan tenke seg å jobbe videre med disse tingene, og vil med dette ta opp SVs forslag slik det er omdelt.