Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Mens opposisjonspartiene på den ene siden forsøker å skape inntrykk av at Regjeringens eierskapspolitikk er en videreføring av den forrige regjeringens politikk, anklager de på den andre siden regjeringspartiene for å ha et «dogmatisk» syn på statlig eierskap. Da er det vel knapt annet å vente enn at Fremskrittspartiet og Høyre, med Venstre som et nyfrelst haleheng, fremmer et utall forslag om hel- og delprivatisering av statsbedrifter og ditto nedsalg av statlige eierandeler. Når statlige aksjeposter gav staten et utbytte i størrelsesordenen 20 milliarder kr i 2006 og verdien av det statlige eierskapet i børsnoterte selskap løper opp i over billion kr, illustrerer det hvilke verdier vi her snakker om. I tillegg kommer verdien av statlige eierandeler i ikke børsnoterte selskap som også løper opp i 80 milliarder kr. Fremskrittspartiet, som tar hardest i – det gjør de jo alltid – vil selge statsaksjer for nær 290 milliarder kr. Høyre nøyer seg med 24 milliarder kr. Dersom disse partiene, sammen med Venstre, mot formodning skulle få flertall i Stortinget etter valget i 2009, vil vi altså få et storstilt utsalg av statsaksjer. Akkurat som om problemet i norsk økonomi er at staten nå trenger mer penger! Høyrepartiene ønsker seg tilbake til sin egen næringsnøytralitet, der staten kun er en passiv tilskuer til det som skjer i næringslivet. Dette er motstykket til en aktiv næringspolitikk, der staten – som andre eiere, for øvrig – har en mening med sitt eierskap utover det som går fram av selskapenes bunnlinjer. Stortingets behandling av eierskapsmeldingen viser forskjellene i næringspolitikken. Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre mener prinsipielt at privat eierskap alltid er overlegent offentlig eierskap. Når Bondevik-regjeringen ikke kom lenger i sin privatiseringspolitikk, kan det bare skyldes at Kristelig Folkeparti holdt igjen og hindret storstilt salg av statsaksjeselskap – enten det eller så har Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre flyttet sin politikk flere grader til høyre etter at de mistet flertallet i Stortinget. Regjeringens eierskapsmelding gir mening til det statlige eierskapet. Komiteinnstillingen viser det ideologiske skillet mellom regjeringspartiene og høyrepartiene i synet på offentlig eierskap. Mens regjeringspartiene ønsker å bruke staten aktivt som næringsutøver og investor, vil høyrepartiene redusere statens rolle i næringsutviklingen til et minimum. Derfor foreslår Regjeringen å reversere tidligere gitte fullmakter til å selge seg ned i bestemte selskap. Derfor foreslår Regjeringen opprettelse av et marint fond der staten kan gå inn og stimulere utviklingen av den marine næringen. Derfor har statsministeren nå signalisert at Regjeringen er innstilt på å opprette et statlig investeringsfond som, gjerne sammen med privat kapital, kan løfte fram nyskapingsprosjekter. Staten skal altså være en langsiktig eier. Det statlige eierskapet og statlige investeringer i næringslivet skal bidra til langsiktig verdiskaping og industriell utvikling – og for å opplyse representanten Tybring-Gjedde: Det finnes altså private selskaper som har det motsatte fortegnet og det motsatte formålet, nemlig kortsiktige gevinster – mest mulig. Selskapene skal og må selvsagt være konkurransedyktige over tid. Det er en selvfølge, men det er likevel nødvendig å påpeke det, fordi opposisjonen later som om kravene til lønnsomhet er slappere i offentlig eide bedrifter enn i private. Det er naturligvis feil. De bedriftene som staten eier helt eller delvis, står ikke tilbake for noen på akkurat det området. Snarere er det slik at statlige selskaper ofte virker tiltrekkende på private investorer, særlig i bedrifter som strever med å kare seg opp av den såkalte blodpølen. Som andre eiere har staten definerte formål med sitt eierskap og forventninger til eierskapet i de ulike selskapene. Det gjelder forventninger til miljø, etikk, forskning, utvikling og forretningsmessige strategier. Slik bør det være. Regjeringen har gjennom sin eierskapsmelding bidratt til å definere formålet med det statlige eierskapet og formålet med de enkelte bedriftene.