Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2003-11-18:
Loven som etter odelstingsbehandlingen får tittelen «lov om humanmedisinsk bruk av bioteknologi m.m.(bioteknologiloven) (bioteknologiloven) «Genetisk og bioteknologisk kunnskap, og praktisk bruk av denne innenfor helsetjenesten, har vært en viktig del av nyvinningene innenfor moderne medisin til beste for menneskene.» Og det sies videre på samme sted: «Når bioteknologien de senere årene har blitt gjenstand for en omfattende samfunnsdebatt, er det ikke minst fordi anvendelsen av denne teknologien innenfor medisinen reiser en rekke kontroversielle spørsmål som berører grunnleggende sider ved menneskesynet.» Her drar Regjeringen opp en konfliktlinje som skaper unødige fronter. Jeg og Arbeiderpartiet mener at partiene i det norske storting setter etiske verdier høyt i vårt samfunn. Jeg tror derfor at vi alle skal være varsomme med å karakterisere ulike syn på det bioteknologiske området som mer moralske og mer etiske enn andre. Utvikling av kunnskap er grunnleggende for at helsetilbudet skal bli godt for befolkningen. Kunnskap kan selvsagt misbrukes, og vil da representere et dilemma og et problem, men innenfor vårt lands demokrati er ikke dette noen relevant problemstilling. Å la være å bruke kunnskap og endatil holde viten en har, skjult, er i høyeste grad uetisk så lenge slik kunnskap kan være til nytte for oss. Et grunnprinsipp i vår helselovgivning er nettopp retten den enkelte har til å vite og til å få behandling, og plikten helsevesenet har til å yte det beste. Dette legger Arbeiderpartiet til grunn i sine synspunkter på bioteknologiloven. Vi legger også til grunn at helsetjenestene skal være kunnskapsbaserte. Dessverre ser det ikke ut til at Regjeringen i sitt forslag har vektlagt dette godt nok i denne sammenhengen. Arbeiderpartiet legger samtidig til grunn at vi skal lovregulere, følge opp og kontrollere. Her skiller vi lag med Fremskrittspartiet på mange områder i loven. Et av de store dilemmaene som flertallet skaper både for pasienter, helsepersonell og forskere, er at vi på noen grunnleggende områder får en vesentlig strengere lov enn det våre naboland og andre land i Europa har. Dette kan bli en lov som rammer de svake og dem med minst ressurser. De ressurssterke kan benytte seg av tjenester i andre land. Veien er dessuten kort til naboland fra deler av vårt land. Flertallet, regjeringspartiene og SV, gir oss en lov som er strengere på en rekke områder, som assistert befruktning, fosterdiagnostikk, genetisk forskning, stamcelleforskning og forskning på befruktede egg. Dessuten får vi i praksis innstramminger i bruken av ultralyd. Arbeiderpartiet mener vi ikke kan leve med at vi er avhengige av metoder innenfor assistert befruktning som bygger på forskning fra andre land, og som vi forbyr. Dette setter også våre forskere og vårt helsepersonell i et dilemma, og hindrer naturlig utvikling av kompetanse. Vi sakker akterut. Både genforskning og stamcelleforskning har gitt håp om behandling av sykdommer, også uhelbredelige sykdommer som f.eks. Alzheimers sykdom og Parkinsons sykdom. Forskning på befruktede egg synes å være av vital betydning. Når Regjeringen legger til grunn at enkeltmenneskets integritet starter ved unnfangelsen, blir resultatet en restriktiv holdning til assistert befruktning og fosterdiagnostikk. Samtidig aksepteres det at overtallige egg ved assistert befruktning skal destrueres. Dette må i det minste være et dilemma. Forskning på overtallige befruktede egg kunne gitt noen gode svar på mulige behandlingsmetoder når det gjelder syke mennesker. Andre i Arbeiderpartiet vil komme nærmere inn på den forvirring som flertallet har skapt om bruken av ultralyd, men det ser ut til at vi vil få en innskrenkning i dagens praksis, og at det trekkes en grenseoppgang mellom fosterdiagnostikk og svangerskapskontroll som det er umulig å forholde seg til i praksis. Jeg hørte hva saksordføreren sa om dette temaet, men det har ikke forandret noe av det som ligger verken i lovforslaget eller i innstillingen fra flertallet. Tunge fagmiljøer som skal etterleve innholdet i loven, påviser dette med stor tyngde. I innstillingen er det tatt inn deler av Den norske lægeforenings innspill i komitéhøringen, der det bl.a. sies: «Selv om formålet med undersøkelsen er å fastsette termin og antall foster, vil man i praksis oppdage avvik. Ved funn av avvik skal man så ifølge loven, ikke umiddelbart undersøke fosteret for å påvise eller utelukke sykdom eller utviklingsavvik, men henvise kvinnen videre. Dette vil sette helsepersonell i en helt umulig situasjon; de har verktøyet og kunnskapene til å gjøre undersøkelsen der og da – men får ikke lov til å bruke det. Legeforeningen mener dette er feil, og at den gravide bør få mulighet til tilgjengelig informasjon om fosteret.» Ja, dette illustrerer godt en uheldig innretning av loven. Og det må være et problem for oss som lovgivere at vi faktisk lager en lov som blir oppfattet slik av dem som skal håndheve den. Dessuten fratar loven kvinnen et stykke på vei retten til å få vite, og selvbestemmelsesretten, men dette vil andre gå bredere inn på. Jeg vil likevel understreke og referere til at Stortinget i forslags form har bedt om å bli orientert om nye retningslinjer for fosterdiagnostikk og bruk av ultralyd før disse trer i kraft. Jeg reagerer på at det delvis legges opp til en forbudslinje samtidig som man sier at et annet syn vil føre til et sorteringssamfunn. Nei, vi må gjennom våre humanistiske holdninger ha tro på at vi har og praktiserer det selvsagte i vårt samfunn, nemlig respekten for menneskeverdet og den retten den enkelte innbygger, voksen som barn, har til et verdig liv. Dessuten har vi en lovgivning i Norge som setter alle mennesker likt, også dem som måtte ha en eller annen funksjonshemming. Avslutningsvis vil jeg nevne noen av forslagene der vi ellers er uenige med flertallet: Vi ønsker en evaluering av loven allerede etter to års funksjonstid, fordi mye endrer seg raskt på dette området. Flertallet synes fem år er riktig. Men det er helt åpenbart at vi har en teknologisk utvikling og en medisinsk utvikling som tilsier at vi må ha et våkent øye på det som skjer, både i vårt land og utenom landets grenser. Vi vil åpne for preimplantasjonsdiagnostikk i forbindelse med alvorlig arvelig sykdom. Vi vil opprettholde sædgivers anonymitet ved assistert befruktning når sædgiver er fremmed donor, ellers frykter vi at denne ordningen langt på vei vil opphøre. Vi vil åpne for eggdonasjon på bestemte vilkår. Det siste er det viktig å åpne for. Når det gjelder spørsmålet om anonymitet, frykter vi veldig sterkt at det vi legger til rette for i loven, at det skal være mulig for donor å være anonym, vil gjøre at virkningenramler sammen når vi går inn for en annen retning. Vi krever ikke skriftlig samtykke ved fosterdiagnostikk, da vi mener at samtykkereglene er godt ivaretatt i pasientrettighetslovgivningen. Som saksordføreren var inne på, er Arbeiderpartiet enig med flertallet og er med og utgjør flertallet på en rekke områder i loven. Det ble nøye omtalt av saksordføreren, så det repeterer jeg ikke her. Jeg tar herved opp de forslag der Arbeiderpartiet er forslagsstiller eller medforslagsstiller.