Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-02-18:
Estetikk i kulturlandskapet er etter mi meining eit omsyn som bør viast stadig sterkare merksemd. Noreg har ein flott, variert natur som er gitt oss til forvaltning. Mykje av naturen er i dag ennå urørt, men mykje er kultivert og vert stadig utsett for endringar. Nytteomsynet er nok det sterkaste omsynet ved forvaltinga av våre natur- og kulturverdiar. I løpet av dei seinare åra har me sett mange eksempel på at estetiske omsyn har fått ein stadig breiare plass i forvaltninga av natur- og kulturlandskap. Dette er etter mi vurdering ei heilt rett og påkravd utvikling. Å la estetiske omsyn og vurderingar verta ein del av forvaltninga av kulturlandskapet vil etter mi vurdering vera ei naturleg utvikling. Utviklinga av kulturlandskapet er ein kontinuerleg prosess som krev langsiktige målsetjingar. Det meste av kulturlandskapet vert forvalta av landbruket, og difor bør det vera rett med eit nært samarbeid med utøvarane innan landbruket for å finna fram til positive verkemiddel, slik at estetiske omsyn vert ein naturleg del av målsettinga som ligg til grunn for utviklinga av kulturlandskapet. Heile befolkninga i Noreg vil ha glede og interesse av eit estetisk vakkert landskap. For distrikta vil det ha mykje å seia, både for innbyggjarane og dei tilreisande, som vil sjå eit landskap som vert utvikla etter m.a. estetiske omsyn. Dette vil styrkja distrikta, og ein vil føla seg stolt over nærområda og arbeidsplassane, og det vil samstundes auka rekreasjonsverdien og opplevingsverdien for mange som reiser gjennom eller bur i Distrikts-Noreg. Distrikta betyr alt i dag mykje for sentrale område som rekreasjonsområde, og dei kan tilby andre gode som sentra ikkje kan gje. På den måten utfyller distrikta og sentra kvarandre. Opplevinga og det den betyr, er sett sterkare i fokus m.a. i eit omfattande program som Norges forskningsråd har til gjennomføring. Ein interessant forskingsrapport om jordbrukets kulturlandskap vart lagt fram nyleg. Den omhandlar spørsmålet om kulturlandskapet og kva det betyr at dette vert teke meir systematisk på alvor, og ikkje minst at ein må sjå til at dei ulike aktørane innan næring, forvaltning og lovgiving dreg i same retning. Me må ikkje hamna på regimas slagmark. Denne interpellasjonen er reist for at distrikta i større grad skal verta meir bevisste sine estetiske fortrinnsmoglegheiter, samt at stell av natur- og kulturlandskap krev omtanke og samarbeid. Bygde-Noreg har på mange måtar ein rik kultur og sterke tradisjonar. Eg trur det er rimeleg og rett å styrkja denne sida ved landbruket ved inngangen til eit nytt årtusen, for dette har ikkje vore sett på toppen av landbruket si liste i dei seinare generasjonane. Det har vore ein tendens til å oppvurdera dei sentrale områda sine livskvalitetar i dei siste generasjonane. Dette har i sum skapt ei sterk sentralisering. Halvparten av kommunane i Noreg har dessverre nedgang i befolkningstalet. Regjeringa sitt uttalte mål er å redusera og på sikt stoppa denne sentraliseringa. I dette arbeidet er det viktig å mobilisera Bygde-Noreg til positive oppgåver og ei god tru på framtida og utvikling av kvalitetar som berre bygdene kan utvikla. Målet for utviklinga framover bør vera å ta vare på dei beste tradisjonane og leggja vekt på vidareutvikling av byggjeskikk og landskapspleie. Me har nå alle eit meir eller mindre bevisst forhold til vakker natur og vakkert landskap. Å arbeida fram ein konsekvent haldning i retning av å ta estetiske omsyn i all utvikling av landbrukseigedomar vil vera av stor verdi både for brukaren og den som ser resultatet av desse prosessane. Oppleving av venleik gir oss og våre sansar sterke opplevingar som er med på å heva livskvaliteten. For å styrkja denne utviklinga treng landbruket stimulans og fagleg rettleiing i skjøtsel og utvikling av sine eigedomar. Gardstun, bygningar, hagar, ulike plantefelt og treplantingar, allear, gjerdehald, vegar og generelt vedlikehald har svært mykje å seia for alle som ser prosessen og resultatet. Noreg er heldig som har eit sterkt distriktslandbruk som hindrar gjengroing og dermed utvikling av eit einsformig landskap. Restbiotopar finn me overalt i eit biotopisk mangfald. Våre mange kulturminne bør oppvurderast når det gjeld lagleg tilkomst og folks forståing. Mange bygder og fylke har diverse aksjonar for å gjera nærmiljøet vakrare, anten det gjeld utvikling av tettstader, landbrukseigedomar eller byggjeskikkar. Mange gode resultat er oppnådde. Me har òg fått utdanna mange landskapsarkitektar rundt om i landet som er med på, og i tida framover kan vera med på, å styrkja kvaliteten i denne utviklinga. Den lokale og regionale forvaltninga bør kunne tilby gratis skisser til den enkelte brukar ved kulturlandskapstiltak og vedlikehald av bygningar, i alle fall i visse satsingsområde. Eg håpar at landbruksministeren støttar dette og kan medverke til at dette kan realiserast. Eg er òg kjend med at forskingsmiljøet arbeider planmessig med korleis kulturlandskapet kan utviklast på ein best mogleg måte. Dei vidare forskingsprosessane bør vera nytteprega og formidlingsorienterte. Landbruket har allereie ei mangesidig oppgåve. Det er mi overtyding at landbruket med sine organisasjonar vil sjå på dette som eit inspirerande tiltak som vil vera av verdi for næringa, med auka byrgskap over eigen arbeidsplass, og for utvikling av næringa sine eigedomar, som òg vil ha relevans for rekrutteringa til yrket. Samstundes vil dette føra til at befolkninga generelt vil møta eit Distrikts-Noreg som presenterer seg på ein fin måte. Dette vil òg kunna verka mobiliserande på fellesskap, samarbeidsløysingar og dugnadsinnsats, og dermed sveisa bygdelaga saman om positive oppgåver. Etter kvart som midlar til bygdeutvikling har utløyst initiativ til tiltak retta mot nye servicetilbod, er det òg viktig at gardsbruka får ei generell ansiktslyfting for å verka attraktive på dei mange nye brukarane av dei servicetilboda som vert skapte rundt om i landbruket. På denne bakgrunnen vil eg høyra om landbruksministeren er innstilt på å retta tiltak frå departementet si side i retning av å stimulera til ei utvikling med auka vekt på estetiske omsyn i planlegging og praktisk utvikling av kulturlandskapet.