Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-12-04:
La meg først takke interpellanten for å ta opp et viktig spørsmål. Det er helt i tråd med det Presidentskapet i flere år har ønsket seg, nemlig at de aktuelle debattene i samfunnet kommer inn i stortingssalen raskt, og at vi kan drøfte politiske spørsmål i samtiden på en god måte. Interpellanten stiller spørsmålet: Hvordan og hva kan Regjeringen gjøre for å styrke rammevilkårene for bedriftene og gjøre arbeidsplassene i verfts- og leverandørindustrien tryggere? Etter mange år med vekst i verdenshandelen, rekordhøye fraktrater og sterk økning i verdensflåten er skipsfarten nå inne i en økonomisk krise. Lave fraktrater, fall i skipenes inntjening og lite tilgjengelig finansiering har utløst en krevende situasjon for rederiene. Rederiene er tilbakeholdne med å bestille nye skip, samtidig som bankene stiller strengere krav til å finansiere nye prosjekter. Tidligere kontrahering gjør at et stort antall skip vil komme på markedet i løpet av ett til to år. Til tross for noen kanselleringer av nybygg og økt oppbygging går vi inn i en periode med overkapasitet i de fleste skipsfartsmarkedene. Sammen med et lavere oljeprisnivå medfører dette svært lav ordreinngang for skipsverftene og offshoreverkstedene. På globalt nivå har bestillingen av skip falt med om lag 90 pst. Lavere aktivitet ved verft både i Norge og i utlandet får også konsekvenser for norske utstyrsleverandører. Paradokset er at mens andre bransjer kanskje ser lyset i tunnelen og føler at man er på vei ut av finanskrisen, er denne bransjen på vei inn i den. På grunn av lange ordrehorisonter er det faktisk slik at 2009 vil bli et godt år for de fleste norske skipsverft, offshoreverksteder og leverandørindustrien. Disse bransjene rammes senere av finanskrisen enn flere andre industrier. Ordrereservene gjør at de fleste leverandørbedriftene kan holde et høyt aktivitetsnivå ut 2009 og noe inn i 2010. Men fra høsten 2010 står to tredjedeler av skipsverftene uten ordrer, og de større offshoreverkstedene venter under 40 pst. kapasitetsutnyttelse. Mens skjermet sektor og deler av industrien erfarer ny vekst, er disse nå på vei inn i en meget utfordrende markedssituasjon. Vår oppgave er jo å sikre at dette faktisk blir en tunnel med et lys i den andre enden og ikke en sjakt hvor man er i mørket for lang, lang tid framover. Situasjonen er alvorlig også for sysselsettingen rundt omkring i landet. 40 000 mennesker arbeider med bygging av skip og oljeplattformer. Et betydelig større antall er sysselsatt i leverandørbedrifter totalt. I 2007 var ca. 100 000 sysselsatt i offshoreleverandørnæringene. Nybyggingsskipsverftene, offshoreverkstedene og utstyrsleverandørene representerer kompetansebaserte arbeidsplasser langs hele kysten, ofte i lokalsamfunn med begrensede alternative sysselsettingsmuligheter. Mange av bedriftene er verdensledende innen sine segmenter. Lavere aktivitet kan medføre et betydelig antall oppsigelser og høy arbeidsløshet i mange lokalsamfunn. Det har stor betydning for de små kommunene og lokalsamfunnene som dette rammer, og hvor dette er hjørnesteinsbedrifter, men det gjør også at vi risikerer å tape kritisk kompetanse – kompetanse som bedriftene og vi trenger når markedene snur igjen. Regjeringen har iverksatt ulike målrettede initiativer som omfatter massive tiltak for å dempe virkningen av uroen i finansmarket og den internasjonale konjunktursituasjonen. De ulike pakkene våre innenfor bank, innenfor aktivitet i bygg og anlegg osv. skulle være vel kjent, men det er et faktum at vi er det landet i Europa som klarer oss best gjennom finanskrisen, med den laveste arbeidsløsheten. I går kom sågar Statistisk sentralbyrå ut med nye tall og mente at vi ikke kommer til å overstige 100 000 arbeidsløse de kommende årene – et tall som mange trodde vi kom til å passere med god margin i 2009. Dette har vært vellykket, det har vært riktig, selv om det har vært ulike signaler fra opposisjonen gjennom de ulike fasene i krisen. Regjeringen har hatt oppmerksomhet på å bidra til å bygge opp under tilliten i kapitalmarkedet. Dette har skjedd gjennom bankpakkene og økning av rammene til Garanti-instituttet for eksportkreditt og Innovasjon Norge. Regjeringen vil legge til rette for et framtidsrettet og nyskapende næringsliv og stabile rammevilkår for maritim sektor. Derfor er statsbudsjettet for 2010 det største noensinne når det gjelder forskning. Regjeringen foreslår å styrke næringsrelevant forskning med en økning på 2,2 milliarder kr. Innovasjon Norges ulike ordninger blir styrket med 1,5 milliarder kr, mens rammene for innovasjons- og lavrisikolån blir satt til henholdsvis 500 mill. kr og 2,5 milliarder kr. Det er en samlet økning på 1,2 milliarder kr sammenlignet med budsjettet for 2009. Mitt inntrykk nå er at det ikke er de offentlige finansieringsordningene som er proppen i systemet. Det er klart at når ordretilgangen globalt går ned med 90 pst., vil også norske verft og leverandører merke dette. Det er dette som er det vanskeligste for oss å gjøre noe med, for det å erstatte disse oppdragene er krevende. På bygg- og anleggssektoren kan vi sette i gang offentlige byggeprosjekter, vi kan sette i gang samferdselsprosjekter, rehabilitering av offentlige bygg osv. Her er det vanskeligere. Likevel må vi også ha oppmerksomhet på oppdragssiden, og der er det sånn at olje- og gassektoren er en viktig oppdragsgiver for mange av disse bedriftene. Det å ha en oppmerksomhet rundt at vi har en kontinuitet i utbyggingene, at vi unngår disse høykonjunkturene med press i prisene, som vi har hatt, og som vi risikerer å få igjen om noen år hvis vi ikke sørger for en jevn utbygging – er også et politisk ansvar. Selvsagt er det sånn at operatørene, oljeselskapene, selv tar beslutningene på sitt kommersielle grunnlag om når og hvilke prosjekter som bygges ut. Men det å ha en diskusjon om det og å ha en politisk oppmerksomhet på at dette har store samfunnsvirkninger, mener jeg er en oppgave også for en næringsminister. For å svare på interpellantens spørsmål: Dette dreier seg ikke om at vi ønsker at operatørene skal velge norske bedrifter framfor andre som eventuelt er mer konkurransedyktige. Det gjelder bare at man har en kontinuitet, en framdrift i de utbyggingsklare prosjektene som står der, og så får norske bedrifter konkurrere på like vilkår med andre. Senest for noen få dager siden fikk vi beskjed om at Aker Solutions hadde vunnet en stor kontrakt med British Petroleum på Valhallfeltet. Så norske bedrifter er konkurransedyktige, bare oppdragene kommer. Så er det sånn at det har vært en historisk høykonjunktur. 2009 ser ut til å bli det beste året noensinne for mange av disse bedriftene. Derfor er en viss avmatning av markedet helt naturlig. Samtidig er det viktig å sørge for at de ansatte som rammes av nedbemanninger, permitteringer og oppsigelser, ivaretas på en god måte. Det er jo omstillingskraften i det norske næringslivet som er et av våre fremste konkurransefortrinn. Regjeringen har gjort det enklere å fordele permitteringer på flere arbeidstakere og over lengre tidsrom. Vi har innført mer fleksible permitteringsregler, slik at flere permitterte får rett til dagpenger. Også maksimal permitteringsperiode har blitt endret, fra 30 til 52 uker. Antall lønnspliktsdager ved permittering på minst 40 pst. har blitt redusert fra ti til fem dager. Vi har også, i september i år, gjort det lettere å få støtte til bedriftsintern opplæring. Varigheten av støtten kan også i særlige tilfeller bli utvidet fra 13 uker til inntil 26 uker. Dette vil styrke kompetansen og opplæringsmulighetene og dermed også omstillingsevnen i norske bedrifter og styrke de ansatte som blir rammet av nedgangskonjunktur. Det er også viktig at vi har en oppmerksomhet i denne krisetiden, som også interpellanten var innom, på nyproteksjonisme og urettferdige konkurransevilkår. Vi skal passe på i eget reir, men vi må også forholde oss til andre land. Handelsavtaler er et viktig instrument for å redusere handelsbarrierer, og en av hovedprioriteringene til denne regjeringen vil være å få gode avtaler, med Kina, som er prioritet nummer én, men også med andre framvoksende økonomier, som India og Russland. I tillegg har jeg tatt opp den krevende situasjonen med den daværende og fortsatt sittende kommissæren for konkurranse i EU, kommissær Kroes, og uttrykte en bekymring for en utvikling der enkelte land utvikler ordninger som kan medføre særfordeler for egne rederier og skipsverft, og dermed gjøre konkurransesituasjonen for norske bedrifter vanskeligere. Jeg har også bedt GIEK, Innovasjon Norge og Eksportfinans om å komme med innspill til mulige endringer i eksisterende virkemidler dersom det er økt fleksibilitet som skal til for å sørge for finansiering for de oppdragene som faktisk er der.