Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-12-14:
Det feltet vi i dag behandler, er et veldig bredt område, så la meg ta en litt annen innfallsvinkel enn det vi har sett så langt i debatten. Den norske energi- og kraftpolitikken er et hundreårig samfunnskompromiss som har vist seg svært fornuftig. Det er en kombinasjon av heimfallsrett og lokalt eierskap til naturressursene som har vært rammeverket, som også sørger for at fellesskapet får sin andel av verdiene. I høstens budsjett foreslo regjeringen endringer som gjorde at norske kraftkommuner står overfor et stort inntektsbortfall fra 2016 til 2017 – over 400 mill. kr. Årsaken til det er sjølsagt at kapitaliseringsrenten for vannkraft ikke er justert i tråd med markedsrenten, og dermed får en den uheldige effekten. I tillegg fremmet regjeringen et forslag til økning av grunnrentebeskatning som på sin side rammet kraftnæringen svært hardt. Det vil gi en av Norges viktigste næringer dårlige muligheter til å være med på den verdiskapingen knyttet til fornybar energi som de bør være med på i åra framover. Disse to forslagene var svært uheldig. Sjøl om regjeringen ikke valgte å gå løs på sjølve kjernen i det samfunnskompromisset som jeg snakket om, heimfallsretten, oppleves de to forslagene som en kom med, i kombinasjon med tidligere forsøk på strukturendringer og privatisering av utenlandskabler, som et bidrag til å prøve å stykke opp kraftsektoren på en svært uheldig måte. Vi lever i et land med overflod av fornybar energi. Vi har alle muligheter til å bidra til grønn vekst basert på de ressursene, men det krever en konsistent og en klar satsing på videre produksjon av fornybar energi og på teknologiutvikling som gir grunnlag for verdiskaping i Norge. Det er ikke noen tvil om at fornybarsektoren i et klimaperspektiv vil bidra til reduserte utslipp og gi også mange muligheter for det norske samfunnet. Skal en komme videre på klimaområdet og ikke bli sittende fast i en diskusjon om beregninger og tall, trengs det også en strategisk og målrettet satsing for å nå målene. Da er det ikke et enkelt tiltak som kommer til å være avgjørende, men det er sjølsagt et sett av tiltak. Det er et par interessante punkt etter denne budsjettbehandlingen som det er verdt for partiene på Stortinget å gå videre med, og som vi også bør se på hvordan vi kan følge opp så raskt som mulig. Det ene gjelder tungtransporten som står for en stor andel av utslippene i transportsektoren. Det er positivt at det nå i realiteten er flertall for et CO2-fond der tilsluttede bedrifter, istedenfor å betale CO2-avgift rett til staten, betaler inn til et fond, og samtidig som de kan søke om støtte til utslippsreduserende tiltak. Men skal dette tiltaket få effekt, må det jo komme i gang – og det må komme i gang så raskt som mulig, og der ligger også usikkerheten etter budsjettavtalen. Senterpartiet mener at for å sparke et sånt tiltak i gang, må også staten være villig til å gå inn med grunnkapital i et fond, og vi foreslår at det blir avsatt 1 mrd. kr til det formålet. Et annet område der det ligger godt an til handling, er en langsiktig satsing på biodrivstoff. Norge ligger svært lavt i andel biodrivstoff sammenliknet med våre naboland, Finland og Sverige. Men det avgjørende på dette området er at produsentene av biodrivstoff gis langsiktige og trygge rammevilkår, slik at de også treffer kloke investeringsbeslutninger i åra framover. Derfor må det gjennomføres en plan for hvordan omsetningskravet for biodrivstoff og avansert biodrivstoff kan økes i åra fram mot 2030. Alle partiene har fornuftige merknader, men vi har ikke klart å samle oss om merknader knyttet til det punktet. Det syns Senterpartiet er svært synd, for der det er vilje, der alle vil, må det jo også være vilje til slutt til å sette seg sammen og klare å lage et bredt forlik som skaper trygghet for dem som skal satse innenfor denne sektoren. En grønn omlegging av næringslivet vil kunne bli en betydelig styrke for Norge. Derfor legger Senterpartiet også opp til en kraftig styrking av Enova, av miljøteknologiordninger, samtidig som vi foreslår et grønt investeringsselskap som skal kunne investere i selskap som tar en rolle i utviklingen av klimavennlige løsninger. Det kommer til å gjelde mange sektorer som har utviklingsmuligheter, både maritim sektor, marin sektor, aluminium- og ferrolegeringsindustrien, skog- og treforedlingsindustrien og næringsmiddelindustrien. Så har jeg også lyst til å understreke behovet for å lykkes med prosjekter som kan bidra til karbonfangst og -lagring. Da skal jeg i et nytt innlegg komme tilbake til spørsmålet om et annet viktig område som også dekkes i dette budsjettet, nemlig kulturminner. Og med det vil jeg også fremme de forslagene som Senterpartiet står bak, eller er en del av.