Monica Mæland (Høyre), 2020-01-28:
Regjeringen er opptatt av at innbyggerne i hele landet skal ha et godt og likeverdig domstolstilbud. Det er veldig viktig for meg å understreke at Domstolkommisjonens utredning ikke er et uttrykk for regjeringens politikk, men for en faglig anbefaling. Fra regjeringens side har vi ennå ikke tatt stilling til hvordan anbefalingene skal følges opp. Kommisjonen peker på noen tydelige utfordringer, og det må vi ta på alvor. Siden departementet ga sin uttalelse til representantforslaget, har Riksrevisjonen levert sin rapport om saksbehandlingstid og effektivitet i tingrettene og lagmannsrettene. Riksrevisjonen peker på flere av de samme utfordringene som Domstolkommisjonen begrunner sitt strukturforslag med, som store variasjoner i effektivitet og manglende fleksibilitet mellom domstolene. Domstolkommisjonen har jobbet i overkant av to år før den la fram sin første delutredning om struktur. Jeg har lyst til å understreke at Domstolkommisjonen har jobbet parallelt med begge utredningene, og ikke behandlet strukturspørsmålet isolert. Det framgår av NOU 2019: 17 at kommisjonen legger til grunn at «kjerneoppgavene vil bli videreført, og at det i delutredning II ikke er aktuelt å ta ut eller tilføre større saksområder slik at grunnlaget for vurderingene av strukturspørsmålet blir endret». På den bakgrunn kan jeg ikke se at det er grunn til å utsette behandlingen av Domstolkommisjonens delutredning om struktur fram til kommisjonens andre og siste delutredning foreligger. Kommisjonen har lagt vekt på at domstolene i større grad enn i dag skal kunne tilpasse seg framtidige endringer i oppgaver, sakstyper eller saksmengde i sitt forslag til struktur. La meg da si noe om forslaget som gjelder å stoppe avgjørelser om sammenslåing og felles ledelse til kommisjonen har avsluttet sitt arbeid. Komiteens flertall viser til at Stortinget ved behandlingen av statsbudsjettet for 2016 avviste en rekke forslag om strukturendringer i domstolene, hovedsakelig begrunnet i at forslagene var for dårlig utredet. Nå har vi altså nettopp mottatt en grundig utredning. Da synes jeg ikke det er grunnlag for å utsette behandlingen av strukturendringer ytterligere. Hovedformålet med ordningen med felles ledelse er å øke fleksibiliteten, bedre ressursutnyttelsen og redusere sårbarheten i domstolene. Målet sammenfaller for så vidt med både Domstolkommisjonens og Riksrevisjonens anbefalinger om økt fleksibiliteten mellom domstolene. Jeg understreker at felles ledelse ikke rokker ved domstolstrukturen. Domstolene som er omfattet av ordningen med felles ledelse, består som selvstendige enheter – det er altså ikke snakk om å legge én domstol under en annen. Det er dessuten mitt inntrykk at domstolene som har felles ledelse, er fornøyd med hvordan ordningen fungerer. Felles ledelse kan medvirke til noe økt fleksibilitet og effektivitet, men gir ikke på langt nær samme effekt som sammenslåing av domstoler – utvidelse til større rettskretser. Det er opp til Domstoladministrasjonens styre å vedta og etablere felles ledelse av domstoler. Styret kan i særlige tilfeller fastsette at to eller flere domstoler skal ha felles ledelse. Styret har vedtatt at felles ledelse skal vurderes når det blir ledig en stilling som domstolsleder. Departementet har vurdert om beslutningene om felles ledelse er et enkeltvedtak som kan omgjøres av departementet, men har kommet til at det er en administrativ beslutning som ikke utløser klagerett. Stortinget eller regjeringen har derfor ikke adgang til å overprøve Domstoladministrasjonens beslutning om felles ledelse. Jeg er helt enig med flertallet i at uavhengige domstoler er en klar forutsetning for en velfungerende rettsstat. Som den tredje statsmakt har domstolene en helt sentral stilling i en demokratisk rettsstat. Domstolenes uavhengighet er et av de mest sentrale trekkene i en rettsstat. Opprettelsen av Domstoladministrasjonen i 2002 ble nettopp begrunnet med at uavhengighet også i administrativt henseende støtter opp under uavhengigheten i det dømmende arbeidet. Domstolenes særstilling bør være utgangspunktet for enhver debatt. For å få bedre innsikt i domstolenes driftssituasjon ba vi Domstoladministrasjonen om en analyse av domstolenes driftssituasjon etter innføring av ABE-reformen. Konsulentselskapet Metier har på oppdrag fra Domstoladministrasjonen utført en slik analyse. Ett av funnene i rapporten er at domstolene har klart å redusere bemanningskostnader uten at det har gått på bekostning av kjernevirksomheten. Antall dommere og utredere har i perioden 2014–2018 økt, og det viser altså at de har greid en reform uten å ta ned viktig kompetanse.