trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Jeg står her og kjenner at jeg ikke har fått svar på spørsmålet mitt, fordi dette er noe vi blir møtt med når vi reiser rundt: Er det virkelig sånn at det er behandlerne disse 255 mill. kr ekstra skal gå til – altså de private behandlerne – og at det ikke skal være pasienten og pasientens behov som bestemmer hvor man skal sette inn innsatsen og disse ekstra pengene? I de rød-grønne partienes merknader sa vi at vi var enig i øremerkinga av disse pengene til rus og psykiatri, men at vi ønsket at det var pasientens behov for behandling som måtte komme først, og at det var de sykeste pasientene som måtte få hjelp i spesialisthelsetjenesten. Dette ville regjeringspartiene ikke slutte seg til. Kan statsråden bekrefte at det de rød-grønne partiene sa, er det som skal gjelde som rettesnor for helseforetakene?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Den undersøkelsen statsråden viser til, viser jo også at det er det offentlige som har de sykeste pasientene, og som også har den høyeste kompetansen i behandlinga. Derfor er det kanskje naturlig at det også koster litt mer. Men mitt spørsmål er: Hvis det er pasienter i Finnmark som virkelig trenger behandling, skal de da måtte bruke ledig kapasitet i Trøndelag for å få behandling, uansett om det tilbudet hjelper de pasientene eller ikke? Er det pasientens behov for behandling som skal styre pengene, eller er det de privates behov for å ta i bruk den kapasiteten de har?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-05:
Det vi diskuterer nå, er et spørsmål av enormt stor nasjonal betydning. Det handler om eierskapet til framtidens aller mest verdifulle ressurser – om de skal tilhøre noen få redere eller hele folket. Jeg så i Dagbladets nettutgave i går kveld at Høyres representant Frank Bakke-Jensen nektet for at evigvarende kvoter hadde noe med privatisering å gjøre, dette til tross for at i høyesterettssaken som nylig gikk, fikk vi høre fra Fiskebåtredernes Forbund at kvotekjøp var å sammenligne med kjøp av en landbrukseiendom. Vi ser mye lek med ord fra regjeringen. Jeg frykter vel at vi snart vil få høre at dette ikke er et spørsmål om fiskerett, men fiskemulighet. Det vi står overfor, er en privatisering av ressurser. Hvordan kan en kvote ikke være privatisert hvis noen skal eie den til evig tid?
Pål Farstad (Venstre), 2014-03-05:
Jeg er glad for at fiskeri står høyt på dagsordenen, og at fiskeriministeren stadig vekk blir kalt opp her for spørsmål. Det er gledelig for en næring som skaper enorme verdier for Norge. Det som er spørsmålet her nå, er tidsavgrensede kvoter, en sak som skaper stor debatt og entusiasme, både her i huset og i næringen, og det gjør den også i Venstre. Jeg er veldig glad for det som fiskeriministeren har slått fast, at hun vil invitere til dialog om det spørsmålet. Så spørsmålet mitt blir da: Hvordan vil den dialogen foregå, på hvilken måte vil dette bli tatt til Stortinget?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Regjeringen er opptatt av at det skal utvises ansvarlighet og etisk bevissthet i forvaltningen av Statens pensjonsfond utland, og det skal være åpenhet rundt dette arbeidet, men jeg er ikke enig med representanten Hansson i at Strategirådet skal ha anbefalt at det ikke lenger skal gis offentlige begrunnelser for uttrekk av selskaper. Strategirådet har vært veldig klar på at de anbefaler mer og ikke mindre åpenhet. Når det gjelder utelukkelse av selskaper, har Strategirådet anbefalt at det bør overlates til Norges Bank å vurdere graden av åpenhet og offentlig dokumentasjon i de enkelte sakene. Jeg kan forsikre representanten om at regjeringen ønsker å ha økt offentlighet om det etiske arbeidet. Åpenhet er en forutsetning for å sikre bred tillit til forvaltningen. I meldingen om Statens pensjonsfond utland, som legges frem om kort tid, vil jeg komme nærmere tilbake til oppfølgingen av anbefalingene fra Strategirådet og hvordan vi kan sikre legitimitet i det etiske arbeidet. Jeg minner for øvrig om at Stortinget vil få anledning til å drøfte de rådene vi har mottatt, og regjeringens oppfølging av disse, i sin fulle bredde i forbindelse med Stortingets behandling av meldingen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Som jeg sa i mitt forrige svar, er regjeringen veldig opptatt av at det skal være åpenhet rundt forvaltningen av SPU, fordi det handler om tillit og legitimitet. Når vi nå går igjennom Strategirådets anbefalinger, må vi legge til grunn at dette er en rapport som først og fremst er et viktig faglig bidrag til hvordan strategien for ansvarlig investeringspraksis skal styrkes. Så har jeg merket meg at mange av høringsinstansene er veldig positive til prosessen og oppdraget til Strategirådet. Vi jobber nå med hvilke anbefalinger vi ønsker å gi basert på Strategirådets ti anbefalinger som er kommet, og ikke minst hvordan vi løpende kan ha et kontinuerlig arbeid for å styrke investeringspraksisen, åpenheten og troverdigheten rundt fondet. Det mener vi er helt avgjørende for legitimiteten.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
«I Bergens Tidende 22. februar 2014 uttaler helseministeren at han går imot at Helse Bergen skal få forske på kriterier for inntak i LAR med hurtigvirkende opiat som medikament for dem som ikke har klart å nyttiggjøre seg av dagens LAR-tilbud. Vil statsråden bruke sin instruksjonsrett for å stoppe dette forskningsprosjektet, som medisinsk kan vise seg å ha helsemessig effekt?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Heldigvis skjer det veldig mye innenfor rusfeltet. Men selv om et så tungt miljø som Helse Bergen, som har bygget opp sin rusmedisinske avdeling de senere årene, har klart å få to tredjedeler av de opiatavhengige, som er innenfor deres nedslagsfelt, inn under lavterskelbehandling, er det fortsatt noen som de ikke klarer å få inn under helsemessig behandling. Til tross for at de har prøvd alle de tiltakene som statsråden redegjorde for, viser det seg at de enten reagerer med angst eller på andre måter. Jeg har vært i møte med sosialbyråden fra Kristelig Folkeparti i Bergen, og han ba meg stille spørsmålet videre: Hva er da alternativet for dem som ikke kan nyttiggjøre seg dette tilbudet, til tross for at de har prøvd alt? Hva mener helseministeren at vi skal gi dem av tilbud?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Det som er nytt, er at man nå prøver å vurdere hvilke kriterier som skal til for å nå fram til den gruppen som ikke har lyktes fram til nå. Det var veldig gledelig å høre i morges at helsestatsråden forholder seg til et nytt storting og ønsker å løfte opp bioteknologi. Er ikke Høyre, som er et kunnskapsbasert parti, interessert i å få så bred forskning som mulig, og innser de at man innenfor rusforskning må løfte hver stein for å se om vi klarer å utvikle en bedre politikk, som treffer bedre? Målet til Helse Bergen er å nå fram til 80 pst. og få dem under lavterskelbehandling og gjennom det redusere den åpne russcenen, klare å redusere rekrutteringen til rus og ikke minst få det kriminelle miljøet, som spesielt er knyttet til de åpne russcenene, til å forvitre. Jeg etterlyser at den samme åpenheten som statsråden ble referert på i morges når det gjelder bioteknologi, også gjelder for rus.
Bent Høie (Høyre), 2014-03-05:
Et flertall i Stoltenberg-utvalget foreslo et tidsbegrenset forsøksprosjekt der behandling med heroin skulle inkluderes i LAR, legemiddelassistert behandling. Norges forskningsråd ble bedt om å arrangere en nasjonal konsensuskonferanse om heroinassistert behandling. Panelet konkluderte enstemmig med at de ikke fant godt nok grunnlag for å innføre heroinassistert behandling i Norge. I forbindelse med Stortingets behandling av rusmeldingen, Meld. St. 30 for 2012–2013, uttalte en samlet komité følgende: «Komiteen er enig i at heroinassistert behandling ikke skal tillates. Komiteen mener rusbehandling gjennom medikamentfrie behandlingstilbud eller LAR er bedre alternativer også for de mest hjelpetrengende rusavhengige.» Jeg tar derfor utgangspunkt i at det er et bredt flertall på Stortinget som ikke vil tillate heroinassistert behandling, noe også denne regjeringen legger til grunn. Regjeringen mener det er viktigere å styrke allerede iverksatte tiltak og tjenester som kan nå denne gruppen rusavhengige. I løpet av 2014 skal de regionale helseforetakene kjøpe 200 nye behandlingsplasser fra ideelle virksomheter. Det gjelder også plasser til de mest hjelpetrengende. I tillegg skal helseforetakene kjøpe økt kapasitet for 255 mill. kr innen psykisk helsevern, rus og rehabilitering fra private og ideelle virksomheter. Videre skal spesialisthelsetjenesten i alle helseregioner, i samarbeid med kommunene, etablere lavterskel-LAR for den mest hjelpetrengende gruppen opiatavhengige. Regjeringen har sagt vi vil etablere mottakssentre i de største byene, og vi har bl.a. øremerket over 340 mill. kr i 2014 for at kommunene skal kunne bygge opp bedre tilbud. Alle disse tiltakene vil også kunne fange opp rusavhengige med særlige hjelpebehov. Jeg har kontaktet Helse Vest i forbindelse med representanten Grungs spørsmål, og de uttaler følgende: «De strategiske forskningsmidlene som er gjort tilgjengelige innenfor helseforetaksstrukturen skal benyttes i tråd med de politiske føringene fra Helsedepartementet. En eventuell forskningsinnsats innenfor helseforetaksstrukturen som utreder hvordan opiatavhengige responderer på behandling med ulike godkjente medikamenter(som omfatter metadon og buprenorfin) (som omfatter metadon og buprenorfin) Med bakgrunn i redegjørelsen fra Helse Vest har jeg tillit til at de håndterer søknad om forskningsmidler på rusområdet i tråd med de nasjonale føringene og regelverkene som eksisterer på området.
Bent Høie (Høyre), 2014-03-05:
Dette var spørsmålet som var oppe i forbindelse med Stoltenberg-utvalgets anbefaling. Utvalget foreslo et avgrenset prøveprosjekt til nettopp denne gruppen: de som ikke lykkes med LAR. Det var også temaet for Forskningsrådets konsensuskonferanse. Det er nettopp det som er kjernen: Erfaringene fra land som har gjort tilsvarende forsøk, tilsier at det ikke er den gruppen som representanten Grung, sosialbyråden i Bergen eller dette miljøet i Bergen trekker fram som målgruppen, som har mulighet til å dra nytte av den typen behandling. Det er nettopp det som også Forskningsrådet har tatt stilling til, og så vidt jeg kjenner til, er det ikke noe nytt på det området som skulle tilsi at en bør ha en ny vurdering av det spørsmålet nå. Dette var sentralt også da Stortinget sist tok stilling til dette og enstemmig sa nei til den typen forsøk.
Bent Høie (Høyre), 2014-03-05:
Jeg er alltid åpen for å diskutere hvilke virkemidler vi skal bruke innenfor rusområdet, men jeg har mest tro på å konsentrere innsatsen om de tingene vi faktisk vet virker. Spørsmålet representanten her tar opp, er nøyaktig det spørsmålet som Stortinget veldig nylig tok stilling til. Det er ikke en diskusjon om hvilke kriterier som skal brukes i LAR. Det kan en godt forske på og diskutere. Kjernen i spørsmålet er om vi i Norge skal åpne opp for prøveprosjekter med heroinassistert behandling rettet mot en målgruppe, nemlig den som ikke lykkes med LAR. Det er kjernen i spørsmålet. Det spørsmålet har Stortinget nylig tatt stilling til, og for at Stortinget skal ha et godt grunnlag å ta stilling til det, har en ganske nylig faktisk gjennomført en konsensuskonferanse i regi av Forskningsrådet som har diskutert det spørsmålet. Det enstemmige rådet vi har fått derfra, er at det ikke er grunnlag for et slikt forsøksprosjekt i Norge.
Bent Høie (Høyre), 2014-03-05:
De siste tallene fra OECD viser at Norge har færre sykehussenger per innbygger innen somatikk enn gjennomsnittet for OECD-landene. Vi ligger noe lavere enn Danmark, men høyere enn Sverige. Når det gjelder liggetid i somatiske sykehus, er det flere land som har kortere liggetid enn Norge, bl.a. Sverige og Danmark. Innen psykisk helsevern ligger Norge høyt sammenliknet med resten av Europa. Antallet somatiske sykehussenger er redusert i de fleste land. Reduksjonen skyldes endringer i medisinsk teknologi og overgang til dagkirurgi og poliklinikk. Innen psykisk helsevern er vi i gang med en langsiktig og ønsket omstilling av den psykiske helsetjenesten, fra et tradisjonelt døgnbasert tilbud til en mer åpen og utadrettet tjeneste. Målet er å legge til rette for verdige og mest mulig vanlige liv for mennesker med psykiske helseutfordringer. Prinsippet for rehabilitering av pasienter har også endret seg over tid. Det legges større vekt på tidlig mobilisering av at pasienten raskt skal få styring over egen rehabilitering – helst i sitt hjemmemiljø. Lang liggetid på sykehus kan stå i motstrid til dette. Innen mange fagområder har behovet for senger avtatt selv om antallet pasienter øker. Samhandlingsreformen fra 2012 vil også påvirke behovet for sykehussenger ved at flere pasienter kan få tilbud i kommunene. Forskjellen i antall senger og liggetid må antas i noen grad å henge sammen med at landene i ulik grad har tatt i bruk ny teknologi og nye arbeidsmetoder. Jeg ønsker ikke å styre sykehusene med bakgrunn i antall senger. Det viktigste er at pasientene får behandling i rett tid med god kvalitet, enten det skjer som innlagt på sykehuset eller som dagkirurgi eller poliklinisk. De regionale helseforetakene må til enhver tid også vurdere hvordan tjenesten skal organiseres, og herunder hva som er behovet for sengeplasser og andre tjenester.
Bent Høie (Høyre), 2014-03-05:
Det er helt riktig. Vi jobber nå med en nasjonal helse- og sykehusplan som skal legges fram for Stortinget i oktober 2015. Der er målsettingen å gå inn i en del problemstillinger knyttet til hvilke kriterier som skal legges til grunn for utviklingen av spesialisthelsetjenesten – få en nasjonal plan for dette – for å sikre at vi har en spesialisthelsetjeneste som er dimensjonert til å møte framtidens behov. Det som da er viktig, er at en av de faktorene som påvirker spesialisthelsetjenesten i veldig stor grad, og som vil utvikle seg i årene framover, er den medisinsk-tekniske utviklingen og hvordan en behandler pasienter. Det er selvfølgelig en stor fordel for pasienter når en har muligheten til å få enkle, dagkirurgiske inngrep og slippe å bli innlagt på sykehus. Det vil òg påvirke sengebehovene framover, og det er et av de forholdene som selvfølgelig vil bli omdiskutert i planen.
Bent Høie (Høyre), 2014-03-05:
Det som er viktig å understreke når det gjelder psykisk helse, er at vi er i den situasjon at Norge fortsatt ligger veldig høyt internasjonalt når det gjelder antall døgnplasser og senger. Vi jobber fortsatt med å desentralisere tilbudet innen psykisk helse, både med hensyn til de distriktpsykiatriske sentrene og ute i kommunene. Min hovedmålsetting på dette området er å bygge opp et bedre tilbud for mennesker med psykiske helseutfordringer i kommunene, sånn at en unngår å komme i den situasjonen som mange er i i dag: at de må bli veldig syke før de får hjelp og dermed må inn i spesialisthelsetjenesten. Men i oppdragsdokumentet har vi òg gitt to viktige beskjeder på dette området. Den ene er at en ikke skal bygge ned tilbud før en er trygg på at det er bygget opp tilbud som skal ivareta pasienten. Den andre er at vi har gjeninnført den «gylne regel», som sier at veksten innenfor psykisk helse og rus hver for seg skal være høyere enn somatikk i alle helseregioner.
Bent Høie (Høyre), 2014-03-05:
Alle rusavhengige har de samme pasientrettighetene uavhengig av hvor i landet de bor. De som har et rusproblem, skal sikres tjenester av god kvalitet, og tjenestene skal være tilgjengelige. Denne regjeringen har på kort tid økt oppmerksomheten betydelig på rusfeltet generelt, og når det gjelder de rusavhengiges behov for behandling, spesielt. Arbeidet med opptrappingsplan på rusfeltet er nå godt i gang. Tjenestene vil være et sentralt element i planen. Så har vi gjeninnført den «gylne regel» for helseforetakene – at den årlige veksten skal være større innen tverrfaglig spesialisert behandling for rusavhengige og psykisk helsevern enn i somatikken. Videre har vi gjeninnført de øremerkede midlene til kommunene, dvs. midlene som den tidligere regjeringen hadde lagt inn i de frie midlene til kommunene, og dermed ikke sikret at dette gikk til tilbudet til rusavhengige. Vi skal styrke kapasiteten innen tverrfaglig spesialisert behandling med 200 nye plasser kjøpt fra ideelle virksomheter. Alle de regionale helseforetakene vil kunngjøre anskaffelser i løpet av våren slik at nye avtaler med ideelle virksomheter kan være på plass i løpet av året. Vi skal innføre fritt behandlingsvalg – først innen rus og psykisk helsevern. Vi tar sikte på at dette skjer i løpet av 2015. Som representanten Knutsen sier i spørsmålet, har regjeringen òg styrket basisbevilgningene til de regionale helseforetakene med 255 mill. kr. Disse midlene skal brukes til ytterligere anskaffelser innen tverrfaglig spesialisert behandling, psykisk helsevern og rehabilitering, og på den måten vil det offentlige tilbudet til denne gruppen òg styrkes. Anskaffelsene skal gjennomføres nettopp fordi vi registrerer at for mange rusavhengige må vente for lenge. Da er det viktig at vi tar i bruk den ledige kapasiteten som er ved private, ideelle rusvirksomheter. Når Helse Nord nå skal gjennomføre en anskaffelse på rusfeltet blant private aktører, er målet å styrke tilbudet i hele Helseregion Nord. På nåværende tidspunkt er det ikke mulig å si hvilke aktører som vil få avtale, og hvor disse er plassert geografisk. Ventetiden til tverrfaglig spesialisert behandling i Helse Nord har gått ned de senere årene. Likevel er det altfor mange som venter altfor lenge. Jeg forventer – når en får tatt i bruk disse midlene – at ventetiden skal gå ytterligere ned.
Bent Høie (Høyre), 2014-03-05:
Det er ingen som kommer til å få en eneste krone av disse 255 mill. kr uten at de behandler pasienter, så la det være slått fast. Vi har nettopp fått en rapport som forteller oss at de private aktørene på rusfeltet gir betydelig mer behandling per krone enn det en gjør i det offentlige. Vi vet dessuten at det er betydelig ledig kapasitet hos private rusinstitusjoner. Den raskeste og mest effektive måten å omsette disse pengene på til det de handler om, nemlig behandling av pasienter, er å gjøre akkurat det som regjeringen har gjort: øremerke disse pengene for å bruke dem til å kjøpe ledig kapasitet hos private aktører. Hadde en gjort sånn som den rød-grønne regjeringen og opposisjonen ønsket – etter at vi hadde klart å prioritere pengene til rusfeltet – nemlig å bruke disse pengene innenfor det offentlige systemet, hadde vi risikert at vi hadde fått færre behandlingsplasser for pengene, og at det hadde tatt lengre tid før de rusavhengige fikk behandling.
Bent Høie (Høyre), 2014-03-05:
Det er pasientens behov for behandling som skal gjelde. Det er også grunnen til at disse pengene brukes der det raskest kan gis behandling til best mulig pris. Jeg tror at for pasienten er det ikke så viktig om han får behandling i Finnmark eller i Trøndelag, men at han får behandlingen. Det vi ser, er at dette er en pasientgruppe som veldig ofte har et veldig bevisst forhold til hvilke behandlingsinstitusjoner de ønsker å få behandling ved. Det er et bevisst forhold, som veldig sjelden handler om hvor institusjonene geografisk er plassert, men mer etter hvilken metode som blir brukt i behandlingen. Derfor er det viktig for meg å understreke at de rusavhengige i Finnmark har de samme pasientrettighetene som i resten av landet. Det betyr at de også kan velge å få behandlingen utført andre steder enn i Helse Nord. De kan selvfølgelig også velge å inngå avtaler med behandlingsinstitusjoner som ikke er lokalisert i Helse Nord. Dessuten er det fullt mulig for private aktører som ønsker å etablere institusjoner, å gjøre det i Helse Nord-området.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-03-05:
«Talet på senger i norske sjukehus er halvert sidan 1980. Liggetid er òg meir enn halvert i samme tidsrom. Berre Israel og Tyrkia har hatt kortare liggjetid enn Noreg dei seinaste åra. Endra arbeidsformer og pasientforløp forklarer ein del av dette. Mange rapportar peikar imidlertid på sengemangel som årsak til overbelegg, noko som igjen kan føra til redusert kvalitet i behandling og pleie. Meiner statsråden vi skal ytterlegare redusera sengekapasiteten i norske somatiske og psykiatriske sjukehus?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-03-05:
Eg vil først takka for svaret. Det er klart at det er mange gode grunnar til at helsetenestene har færre senger no enn før. Spørsmålet er om utviklinga går for langt, og om det er på grensa til det forsvarlege. I England har dei no sett ei øvre beleggsgrense på 85 pst., og dei diskuterer om det er for høgt. I Noreg er vi jo over det. Helsekomiteen hadde 25. februar 2014 høyring om Oslo universitetssjukehus, OUS, der det kom fram at dei der planlegg å auka beleggsprosenten frå 85 pst. til 90 pst. Dei hevdar at dette kan gå ut over det gode pasienttilbodet. No skal regjeringa leggja fram ein nasjonal helse- og sjukehusplan, og eg synest det ville vera interessant å høyra kva slags beleggsprosent helsemyndigheitene og politisk leiing meiner skal vera akseptabel for norske sjukehus.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-03-05:
Eg håpar at det ikkje berre vert omdiskutert, men at det faktisk òg vert vedtatt noko i Stortinget. Eg vil bruka mitt siste spørsmål til å gå meir inn i psykiatrien. Eg veit òg at den omlegginga som har skjedd, har vore ønskt, både politisk og fagleg, men det har altså vore ei nedlegging av sengeplassar på 20 pst. frå 2005 til 2012 – ei stor omlegging. Dette har vore ønskt, men spørsmålet der òg er om omlegginga går for langt. Vi har fått ganske mange åtvaringar, frå både fagfolk og pasientar, om at utviklinga har gått for langt, og at det har skjedd utan at ein har bygd opp tilstrekkeleg i den andre enden. Eg vil gjenta spørsmålet mitt: Meiner helseministeren at vi skal leggja ned ytterlegare sengeplassar i det psykiske helsevernet?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
«TV 2 hadde søndag 23. februar ein djupt tragisk reportasje om Mathias som omkom i ei arbeidsulukke, berre 20 år gammal. I reportasjen kom det også fram at nær 25 pst. av dei som døydde i arbeidsulukker i fjor, var under 27 år. Dette kan vere eit resultat av at mange unge blir sett til krevjande arbeidsoppgåver utan naudsynt opplæring og oppfølging. Totalt var det 48 menneske som døydde på jobb i 2013. Kva vil statsråden gjere for å redusere talet på arbeidsulukker med døden til følgje, spesielt med tanke på dei unge?»
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Eg takkar statsråden for svaret. Det er godt å høyre at han er like oppteken som meg av å få ned talet på arbeidsulukker. Vi må jobbe for ein nullvisjon her, som i trafikken. Eg synest statsråden peika på fleire tiltak som det går an å vere einige om. Arbeidsmiljølova har m.a. til føremål å sikre eit arbeidsmiljø som gir grunnlag for ein helsefremjande og meiningsfull arbeidssituasjon, og som gir full tryggleik mot fysiske og psykiske skadeverknader. No varslar regjeringa ei svekking av arbeidsmiljølova. Det er ikkje konkretisert kva dette skal gå ut på, men det er grunn til å tru at det handlar om lengre arbeidsdagar, meir overtid og fleire midlertidige tilsette. Ser statsråden samanhengen mellom ei sterk lov og ein trygg arbeidsplass? Meiner han at fleire midlertidige tilsette vil bidra til å få ned talet på arbeidsulukker?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Statens arbeidsmiljøinstitutt la i februar fram ein rapport om arbeidstid og helse. Eit av hovudfunna der er at ein bekrefter at lange arbeidsøkter kan føre til nedsett funksjon, med påfølgjande auka risiko for feilhandlingar. Rapporten viser også at haldepunkta er styrkte for at både lang arbeidstid, nattarbeid og roterande skift påverkar tryggleiken og aukar risikoen for skadar og ulukker i arbeidslivet. Regjeringa har sagt at ho er positiv til lengre normalarbeidsdag og opnar for meir overtid. Kvifor meiner statsråden at det er god politikk, når forsking viser at det aukar risikoen for skadar og ulukker, både for tilsette, pasientar og brukarar?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-03-05:
Spørsmålet er følgjande: «Å få sendt mulla Krekar ut av landet har vore eit tilbakevendande tema. Det er av norske myndigheiter vurdert som at det er ein fare for livet og helsa hans viss han blir sendt tilbake til Irak, i medhald av internasjonale konvensjonar. Framstegspartiet har ved gjentekne høve understreka at dersom dei sjølv kom i regjering, ville han raskt bli returnert. Kva har statsråden konkret gjort sidan regjeringa tiltrådte for at Krekar kan sendast ut av landet når han har sona ferdig?»
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-03-05:
Eg takkar for svaret. Eg er for så vidt ikkje overraska over det. Alle er einige om målet: Krekar skal sendast ut av Noreg. Dei fleste av oss har likevel innsett at det ikkje berre er å knipse i fingrane for å få det gjort. Sentrale framstegspartipolitikarar har uttalt seg særs bastant i denne saka i fleire år. Det vart framstilt som ein lovnad at Krekar raskt skulle sendast ut av landet viss dei kom i regjering, og det var ein enkel affære. Enkelte hevda til og med at det ikkje skulle ta av mange fly frå Gardermoen før Krekar sat på éitt av dei. Eg kan orientere justisministeren om at det sidan regjeringsskiftet har teke av 42 069 fly frå Gardermoen. Då vi høyrde på retorikken til Framstegspartiet før valet i 2013, kunne vi tru at partiet visste om eit regelverk som den raud-grøne regjeringa ikkje hadde brukt. Basert på justis- og beredskapsministerens svar, forstår eg han då riktig – at utsegnene frå Framstegspartiets stortingsrepresentantar ikkje har vore haldbare eller gjennomførbare, og at dei mangla rettsleg forankring?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-03-05:
Maktfordelingsprinsippet gjer i alle fall at regjeringa ikkje kan ta æra for at domstolane har sett han bak lås og slå. Av retorikk kan ein gjere billege poeng kor ein fjernar seg frå realiteten i sakene. Partiet til justis- og beredskapsministeren har i lengre tid brukt denne saka til nettopp det. Men å gå på sida av internasjonale konvensjonar og forpliktingar kan ikkje ein rettsstat som Noreg gjere. Statsråden må framleis halde trykk på det arbeidet den raud-grøne regjeringa gjorde for å få på plass utleveringsavtalar med så mange land som mogleg. I april 2011 uttalte partileiar Siv Jensen at mulla Krekar i påvente av sikker og forsvarleg retur burde sitje i forvaring i Noreg. Det er ei spesiell utsegn rettsleg sett. Har justis- og beredskapsministeren no sett i gang eit lovarbeid i Justis- og beredskapsdepartementet for å tilfredsstille noverande finansminister Jensens ønske om å kunne setje Krekar i forvaring? Og har Framstegspartiet tatt lærdom av denne saka med tanke på framtidig retorikk?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Arbeidet med tvangsretur av Faraj Ahmad Najumuddin, også kalt mulla Krekar, er en prioritert oppgave for regjeringen. Det foreligger et gyldig forvaltningsvedtak om utvisning av mulla Krekar av hensyn til rikets sikkerhet. Hans plikt til å forlate Norge er imidlertid suspendert inntil situasjonen i Irak er slik at en tvangsretur dit kan gjennomføres innenfor rammene av det som er forsvarlig i forhold til Norges menneskerettighetsforpliktelser. Norske myndigheter har tett dialog med irakiske myndigheter om saken. Et sentralt tema i denne dialogen har vært muligheten for å inngå en avtale med Irak som gjør det mulig med tvangsretur av mulla Krekar uten at en eventuell dødsdom fullbyrdes, i tillegg til at øvrige menneskerettslige forutsetninger ivaretas. Departementet arbeider løpende med mange saker. Dette er én av dem.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Jeg tror at de fleste av de uttalelsene hadde to elementer i seg. Det ene var knyttet til utsendelse – eller jeg tror det var omtrent sånn: Enten skulle han sperres inne eller sendes ut. Siden regjeringsskiftet har mulla Krekar sittet i fengsel. Vi arbeider løpende med hvordan vi skal få ham sendt ut av landet etter endt soning.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
For det første har Fremskrittspartiet vært tydelig på at mulla Krekar ikke lenger har lovlig opphold i landet, han skal sendes ut av landet. Så er det selvfølgelig sånn, som representanten gjentar i flere av sine spørsmål, at Norge er bundet av internasjonale konvensjoner. Vi jobber med mange ulike spor for å se hvordan vi kan få sendt mulla Krekar ut av Norge. Han sitter nå i fengsel. Vi arbeider i departementet med ulike måter å få til en retur til Irak på, og vi jobber hardt for at vi skal følge opp det som mange av Fremskrittspartiets representanter, meg selv inkludert, har vært opptatt av i mange, mange år. Men representanten Klinge har rett i én ting, og det er at det veldig sjelden er sånn i noen politisk sak at det bare er å knipse i fingrene. En må gjøre et hardt arbeid for å få det til, og i den grad det skulle være nødvendig med spesiell informasjon til Stortinget underveis i en sånn prosess, kan jeg forsikre om at det vil bli gitt på behørig vis.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Jeg er egentlig litt overrasket over dette spørsmålet fra lederen av utenriks- og forsvarskomiteen i den situasjonen Europa nå befinner seg i, men dette er svaret. Det jeg sa i Kveldsnytt onsdag 26. februar var: «Vi legger opp til at Stortinget skal informeres i forkant av at vi legger frem den samlede trusselvurderingen fra PST, som også har koordinert NSM og E-tjenesten.» Jeg orienterte som kjent den utvidede utenriks- og forsvarskomiteen fredag 28. februar 2014 om det aktuelle risiko- og trusselbildet knyttet til viljestyrte hendelser på samfunnssikkerhetsområdet. Denne redegjørelsen var i det vesentlige basert på innspill fra Politiets sikkerhetstjeneste, men omfattet også innspill fra Etterretningstjenesten og Nasjonal sikkerhetsmyndighet. Denne presentasjonen ble gitt den utvidede utenriks- og forsvarskomiteen i forkant av at den ble offentlig presentert i går.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Det kan godt være at det var et underlig svar på et underlig spørsmål, men vi har altså vært i dialog med Stortinget for å finne en møtedato. Jeg har med meg e-poster fra 11. februar hvor den dialogen egentlig har vært god, slik jeg har oppfattet det. Det som har vært spørsmålet i etterkant, var basert på en oppfølging vedrørende nasjonal trusselvurdering, som vi har hatt til intensjon å presentere for den utvidede utenriks- og forsvarskomiteen i tråd med det jeg sa. Så er det slik at jeg fikk et oppfølgingsspørsmål fra reporteren i NRK som lød omtrent sånn: Anniken Huitfeldt sier hun ikke har fått noe i sin kalender som tilsier at det ligger an til et møte. Det er da jeg svarer: «Det må vel være Anniken Huitfeldts problem.» Jeg gir altså ikke lederen ansvar for noe knyttet til dialog eller manglende dialog om møtetidspunkt e.l. Mitt konstitusjonelle ansvar strekker seg bredt, men det omfatter ikke representanten Huitfeldts kalender.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Jeg synes representanten Huitfeldt er ganske selektiv i den informasjonen hun nå deler med Stortinget. Jeg kan lese fra en e-post som er sendt fra Stortinget til oss, hvor det bl.a. står følgende om denne diskusjonen: I løpet av senvinteren/våren vil det kanskje være naturlig, det å gi denne presentasjonen – min merknad – siden det ikke ble gitt en tilsvarende på høsten på grunn av valget. Så jeg tror at vi først skal være tydelige på at det er viktig – og det er jeg helt enig med representanten Huitfeldt i – at det er en god dialog mellom departementet og Stortinget om hvordan en skal arbeide for å sikre at Stortinget får den informasjonen det skal ha. Jeg er opptatt av at den dialogen skal være så god som mulig. Vi har alle læringspunkter i enhver sånn type setting, og jeg er veldig opptatt av at vi i fremtiden skal ha et godt og avklart forhold til både lederen av den utvidede utenriks- og forsvarskomiteen og selvfølgelig den utvidede utenriks- og forsvarskomiteen som sådan. Vi skal gjøre det vi kan for å bidra til at den dialogen er tydelig og god også i fremtiden.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
«På Kveldsnytt onsdag 26. februar sa statsråd Anders Anundsen at det var leder av utenriks- og forsvarskomiteens problem at Stortinget ikke var informert om PST sin trusselvurdering. Hvilken dokumentasjon har statsråden for en slik påstand?»
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Jeg synes dette er et litt underlig svar, for jeg hørte på Kveldsnytt at justis- og beredskapsministeren ga undertegnede ansvaret for at det ikke var innkalt til møte. Vi har fra Stortingets side bedt om et møte i to måneder. Senest i en mail fra Justis- og beredskapsdepartementets embetsverk ser vi embetsverket beklage at vi ikke har fått tilbakemelding på at vi ønsker en slik trusselvurdering. Så går altså justis- og beredskapsministeren ut på NRK, gir undertegnede skylda og anmoder deretter noen timer senere om et møte. Jeg synes det er litt merkelig at justis- og beredskapsministeren bruker sjargongen til en opposisjonspolitiker – som den gang han var leder av kontroll- og konstitusjonskomiteen – og ikke innser hvilken rolle han har i prosedyren for innkalling i den utvidede utenriks- og forsvarskomiteen.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Det er vel her justis- og beredskapsministeren misforstår ganske grunnleggende hva som er forholdet mellom storting og regjering i disse spørsmålene. Embetsverket beklager overfor sekretariatet på Stortinget at man ikke har innkalt til tross for at man har bedt om møte i to måneder. Det står jo veldig klart i Stortingets forretningsorden at det er undertegnede som innkaller til møte etter anmodning fra justis- og beredskapsministeren. Og det å skylde på min kalender er relativt friskt. Så mitt spørsmål er om justis- og beredskapsministeren vil beklage overfor meg, på samme måte som hans embetsverk har beklaget overfor Stortingets sekretariat.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «I Norge har Mattilsynet i den nye dyrevelferdsloven fått nye oppgaver når det gjelder å sikre dyrs velferd, foreta inspeksjoner, forebygge og gripe inn ved meldinger om mishandling og vanskjøtsel av dyr, osv. I den offentlige debatten kan det til tider være ganske villedende når etaten som har ansvar for å følge opp dyrevelferd i Norge, heter Mattilsynet. Det samme gjelder når folk skal lete etter nettsider, o.l. Har statsråden vurdert om Mattilsynets benevnelse er egnet sett i lys av det nye oppgavespekteret?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Tusen takk for svaret. Det var en god begrunnelse for hvordan Mattilsynet arbeider, at de gjør en solid jobb. Det som har vært mitt problem når jeg i den offentlige debatten skal overbevise befolkningen – hvor det er stadig flere som engasjerer seg i dyrevelferd og er bekymret over vanskjøtsel av f.eks. husdyr eller andre dyr man har i hjemmene, og som melder om forskjellige typer vold, mishandling eller andre ting som skjer – om at vi har et godt, offentlig system for dette, er begrepet «Mattilsynet», som er ganske vanskelig når man f.eks. skal ta seg av folks pusekatter og være sikker på at disse blir godt ivaretatt ved fare for mishandling. For min del er det som et bidrag til det som statsråden var ute etter – nemlig å forsikre om at vi har et godt system – at jeg har reist dette spørsmålet. Så jeg syntes det var litt rart at statsråden ikke ville gi det om hvorvidt benevnelsen er god nok, en tanke.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Igjen takk for nytt svar. Regjeringen er opptatt av – den har i hvert fall signalisert det i mange sammenhenger – god kommunikasjon med befolkningen. Det skal være enkel og forståelig språkbruk og tydelig og lett å finne fram. Jeg var under valgkampen i flere debatter med Fremskrittspartiet, og man ville ha et dyrepoliti istedenfor Mattilsynet. Da jeg skulle forklare at Mattilsynet var godt nok, og at vi ikke trengte Fremskrittspartiets forslag om et eget dyrepoliti, var det nettopp det å ha en forståelig benevnelse på dem som jobber med dette, som jeg følte som et problem i den kommunikasjonen. Fra min side var dette tenkt som et råd og et bidrag til en enklere kommunikasjon rundt det at vi har et betryggende arbeid for å ivareta dyrevelferden. Jeg håper – jeg har ikke flere spørsmål – at statsråden har med seg dette resonnementet. Jeg tror det ville lette kommunikasjonen kraftig om man brukte en annen benevnelse, eventuelt hadde en underavdeling i Mattilsynet hvor det var det begrepet som ble brukt i kommunikasjonen om dette arbeidet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Mattilsynet har nå eksistert som tilsynsetat i mer enn ti år. Helt siden etableringen har Mattilsynet hatt en bred tilsynsportefølje langs hele produksjonskjeden, fra jord og fjord til bord. Tilsynsoppgavene har fra første dag omfattet tilsyn med dyrevelferd, både for produksjonsdyr og for sports- og familiedyr. Her har det ikke skjedd noen prinsipielle endringer. Ved ikrafttreden av ny dyrevelferdslov i 2010 ble det innført en allmenn varslingsplikt for at myndighetene lettere skal få kjennskap til mishandling og alvorlige dyrelidelser. I tillegg fikk Mattilsynet flere nye virkemidler for effektivt å kunne følge opp regelverksbrudd. Mattilsynet har innført en egen varslingsknapp på sin hjemmeside der publikum bl.a. kan melde fra om dyrevelferdsproblemer, og den blir brukt. Ifølge Mattilsynets årsrapport fikk Mattilsynet 5 932 bekymringsmeldinger om dyrevelferd i 2013. Jeg har selv nylig vært med Mattilsynet på et dyrevelferdstilsyn og er opptatt av at Mattilsynet prioriterer dette viktige området. Spesielt har jeg bedt Mattilsynet om å være mer ute og gjennomføre flere, men gjerne enklere tilsyn, for på den måten bedre å kunne avdekke dyrehold som trenger nærmere oppfølging. Mattilsynet opplyser at i løpet av de ti årene etaten har eksistert, er de omtalt i ca. 150 000 mediesaker i norsk presse. Svært mange av disse sakene handler om dyrevelferd. Det er min opplevelse at Mattilsynet i dag er godt kjent i befolkningen generelt, og jeg er trygg på at dyreeiere flest vet at det er Mattilsynet som er tilsynsetat for dyrevelferd i Norge.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Jeg er helt enig med representanten Bøhler i at det er viktig for alle som er opptatt av dyrevelferd – og spesielt politikere som har et ansvar for både regelverk og utøvelsen av det – at vi snakker om dette i offentligheten og gjør flest mulig kjent med hvilke ordninger som finnes. Jeg vet at politiet og Mattilsynet har fått på plass en ny ordning der politiet i alle politidistrikter skal ha en person som skal følge opp og kunne kontaktes dersom det er saker som gjelder dyrevelferd. Jeg er helt klar på at dette er noe som vi selvsagt skal jobbe med for å bli enda bedre på, men at det fungerer forholdsvis godt. Det er innrettet slik at hvis en søker på f.eks. «dyrevelferd» på Google, er mattilsynet.no noe av det første som kommer opp. Disse ordene er i hvert fall linket til hverandre i de sammenhenger der en søker på det på Internett, som mange gjør.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Det aller viktigste er i hvert fall å sikre at vi har en tjeneste som fungerer etter intensjonen, og som gjør en skikkelig jobb når det gjelder dyrevelferd. Så langt – ut fra det som jeg har rukket å sette meg inn i nå – gjør Mattilsynet en god jobb, men det er selvfølgelig stadig nye utfordringer på dyrevelferdsområdet. Jeg er opptatt av at vi skal kommunisere dette på en god måte, og vil selvfølgelig følge dette tett. Men bare det at det i denne perioden har vært ca. 150 000 oppslag om Mattilsynet, der de fleste handler om dyrevelferd, tyder på at fokuseringen i offentligheten gjør at Mattilsynet er forholdsvis godt kjent ute blant befolkningen. Men vi skal følge dette.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-02:
På vegne av representantene Bård Vegar Solhjell, Trine Skei Grande, André N. Skjelstad, Rasmus Hansson, Liv Signe Navarsete, Heidi Greni, Geir S. Toskedal og meg sjøl vil jeg sette fram forslag om å beskytte kamptolker fra Afghanistan.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-02:
Jeg vil takke både Venstre og Kristelig Folkeparti for å ta opp saken. Den er veldig alvorlig, og SV har støttet Venstre og Kristelig Folkepartis arbeid hele veien for å få en mer menneskelig politikk for de lengeværende barna. Det er også grunnen til at vi ved flere anledninger har reist spørsmålet om å stille disse sakene i bero, for vi har sett på tallene for utsendelse. Men vi har vært veldig glade når statsråden, Venstre og Kristelig Folkeparti har forsikret oss om at reglene er endret, og at man nå ikke lenger skulle fokusere på de lengeværende barna ved utsendelse. Det er ikke så veldig lenge siden vi fikk nye tall fra september. SV tok denne saken opp i forbindelse med trontaledebatten og ba om at disse sakene skulle stilles i bero, nettopp fordi vi fikk tallene som viste at det var svært mange lengeværende barn som ble sendt ut. Hele veien har statsråden benektet at dette er tilfellet. Jeg er glad for at han i dag innrømmer at her har det vært en svikt, og at han vil rette det opp. Men spørsmålet er: Hva skjer med de barna som kunne ha fått opphold, og som nå kanskje er sendt ut? Det er slik at man ikke har forsikret seg om at barn som kom inn under engangsløsningen, fikk saken sin behandlet – mange har ikke fått det – og nå har man sendt ut flere, og man har fremdeles ikke et regelverk på plass fordi den avtalen som ble inngått mellom Kristelig Folkeparti, Venstre og regjeringen, har passuser om innstramming. Statsråden innrømmet også i trontaledebatten at den ikke er i tråd med intensjonene i avtalen, ergo må passusen om at foreldrene har samarbeidet, f.eks., ut, eller så er det en reell innstramming. Derfor mener SV at disse sakene nå må stilles i bero, og fordi det dessverre er slik at Stortinget har stemt ned SVs forslag om dette, senest i trontaledebatten, er det nå opp til Kristelig Folkeparti og Venstre å forhandle med regjeringen om at disse sakene nå stilles i bero inntil vi får et nytt regelverk på plass. Det er det eneste riktige som kan skje nå, og jeg forventer at det blir gjort.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-12-02:
På vegne av meg selv vil jeg framsette et forslag om minimum tre års vekststans i oppdrettsnæringen – til miljøproblemene er brakt under kontroll.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2014-12-02:
Først har eg behov for å kommentera det statsråd Eriksson kommenterte til mitt innlegg. Eg kan vera open for at det kan vera fleire som kan koma inn og vera med og bidra til å få folk ut i arbeid. Det synest eg er berre positivt. Eg tenkjer at når statsråden nemner bl.a. Pøbelprosjektet, er det bra. Eg vil nemna arbeidsmarknadsbedriftene, som er veldig gode. Men eg trur det er ein del andre selskap som ønskjer seg inn på den marknaden for igjen å få eit sugerør ned i statskassa, som kanskje meir har profitt som mål enn å hjelpa folk ut i arbeid. Det er det eg tenkjer at ein må vera veldig, veldig bevisst på. Så fortel statsråden at han er veldig nøgd med dei nye endringane han har gjort, der han har slått saman forskjellige tiltak, som bl.a. avklaringstiltak for personar med moderate bistandsbehov og personar med nedsette arbeidsevner og store bistandsbehov. Nesten alle høyringsinstansane var mot dette og meinte at dette ikkje var bra – det ville ikkje føra til betre tilbod for dei andre. Då lurar eg berre på kvifor statsråden ikkje høyrer på høyringsinstansane, når han har hatt dette ute på høyring.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2014-12-02:
Først har eg lyst til å seia, som det òg står i innstillinga, at me er veldig einige med komiteen her, og eg kan seia meg einig med saksordføraren og takka han for arbeidet med denne saka. Målet vårt om å få meir gods på sjø har faktisk ikkje vorte oppnådd. Det er hovudfunnet i riksrevisjonsrapporten; at den delen innanlands godstransport på sjø har gått ned sidan 2009. Dei finn at det er klare svakheiter ved Kystverket sitt arbeid for å fremja overføring av gods frå veg til sjø. Riksrevisjonen seier at det er store svakheiter ved Kystverkets rolle som transportetat, og – som eg lurer på her – Riksrevisjonen seier også at det er risiko for manglande gjennomslag i Nasjonal transportplan for tiltak som fremjar godstransport på sjø. Kystverket skal vera ein av fire transportetatar, og dei skal vareta interessa til sjøtransporten. Likevel ser Kystverket i liten grad på seg sjølv som transportetat, men dei framhevar at hovudområdet deira skal vera sjøsikkerheit og oljevernberedskap. Det er klart at då vert det «mismatch» med måla våre om å få meir gods over på sjø. Som eg sa innleiingsvis: Eg sluttar meg til saksordføraren, men det er fleire ting som er viktige her. Heldigvis la me i samband med Nasjonal transportplan 2014–2023 fram ein nærskipsstrategi som den nye regjeringa har følgt opp – det set me pris på – eg trur den kan vera med og bidra til at me oppnår måla våre. Men det er ikkje berre-berre, det er 30 forskjellige avgifter i sjøvegen. Det er mykje enklare å føra gods på land enn på sjøen. Det er heller ikkje klare retningsliner for det, og eg meiner også at me bør byggja ut infrastrukturen for LNG-skip. Me må ha sjøsikkerheit i fokus, trafikkstasjonar som gjev lik service uansett kvar ein er, og logistikkinfo som vert utbetra for å leggja ut informasjon om kvar vara til kvar tid er. Det er mykje som manglar for at me oppnår måla våre – som kanskje ikkje er kontrollkomiteen sitt område, det er jo samferdsel – men likevel er eg glad for at me la fram den nærskipsstrategien, og eg ser fram til å høyra statsråden sin kommentar og oppdatering om kor langt me er komne med saka no.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-12-02:
Det kan vi svare ganske enkelt og greit på, for det er ikke riktig at man åpner opp for anbud nå. I dag er det sånn at man har hatt anbud i mange, mange år. Man har hatt to oppfølgingstiltak, to avklaringstiltak, der det ene har hatt anbud på både avklarings- og oppfølgingstiltaket. Overgangen til arbeid for dem som har vært ute på anbud, er faktisk like god – om ikke bedre – som for dem som ikke har vært det. Samtidig ser man, ut fra de erfaringene, at man også tar tak i de brukerne som står langt unna arbeidslivet, og hjelper dem tilbake. Mitt poeng er at vi har god erfaring med å kjøre to parallelle systemer over tid. Dette spørsmålet har vært kanskje et av de mest utredede spørsmålene. Jeg kan vise til Brofoss-utvalget, som la frem sin innstilling for få år siden. Den var også grunnlaget for den forrige regjeringens stortingsmelding – som denne regjeringen trakk tilbake – som ble lagt frem i august 2013. Så vi føler at vi står på trygg grunn når det gjelder å gjøre også disse endringene, nettopp for å gjøre overgangen til arbeid enda bedre enn det som er tilfellet i dag.
Erik Skutle (Høyre), 2014-12-02:
Jeg viser til de enstemmige merknadene som ligger i saken, og som redegjør for vårt syn her. Jeg skal ikke bruke så veldig lang tid, men jeg vil benytte denne anledningen til å komme med et aldri så lite tips til statsråden. Hver eneste dag hele året seiler det et Fjord Line-skip fra Stavanger til Bergen om morgenen og tilbake igjen til Stavanger på ettermiddagen. Det har ifølge rederiet kapasitet til godt og vel 100 vogntog hver vei ekstra, noe som betyr 70 000 vogntog i året eller 1,5 millioner tonn gods per år. Rederiet vil gjerne ta disse vogntogene om bord og dermed fjerne dem fra den allerede overbelastede E39. Det kan for øvrig nevnes at skipene er splitter nye, de er nettopp satt i trafikk. De er miljøvennlige – de bruker LNG som drivstoff – noe som er bra for CO2-utslippene, men også for NOx-utslippene. Dette er veldig relevant for de store byene våre. Dette er båter som i utgangspunktet seiler i utenlandstrafikk mellom Norge og Danmark, og de har da følgelig et taxfree-utsalg om bord. Dette taxfree-utsalget er visstnok det som gjør at man ikke kan ta om bord innenrikspassasjerer. Rederiet selv mener at dette enkelt kan løses ved at man utsteder forskjellige boardingkort, og at man uten et boardingkort for utenlandstrafikk ikke får kjøpt varer i taxfree-en. Det er noe som vi kjenner igjen fra flyplassene våre. Eventuelt kan man stenge taxfree-butikken i det relativt korte tidsrommet mellom Bergen og Stavanger. Så er det sånn at riksrevisjonsrapporten tar for seg utelukkende NOR-registrerte skip, altså innenlandstrafikk. Derfor står det ikke noe om dette i merknadene, men jeg tar meg den frihet å tipse muntlig her om det istedenfor. Så har jeg selvfølgelig notert meg at statsråden har uttalt seg positivt i offentligheten om dette tidligere. Det er kjempebra, men jeg mener at dette er en god sak som det er på sin plass å minne om en gang for mye, heller enn en gang for lite.