trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-06-07:
Denne saken viser med all tydelighet hvor lite helhetlig politikk regjeringen har for rensing av gasskraft, iallfall når det gjelder gjennomføring. Politikken er egentlig klar hvis vi leser Soria Moria-erklæringen. Det var sågar slik at SV feiret ti års seier for gasskraft da Soria Moria I ble presentert, men så skulle det altså ikke engang gå ett år før SVs regjeringsdeltakelse var viktigere enn å stå på denne politikken. De elevene som startet på skolen i 2006, ville gått i åttende trinn hvis vi hadde fulgt regjeringens prosjekt for fullskala rensing på Mongstad. Nå vet vi ikke hvilket trinn de vil være på i videregående skole, før rensingen vil være på plass. Hadde regjeringen stått på sitt politiske grunnlag, hadde vi altså sluppet den debatten som vi har i dag, for da hadde utbyggerne visst at det var én politikk som var rådende, og den måtte man forholde seg til. Men når det er usikkerhet innad i regjeringen og tvetydige signaler, prøver industrien, gjennom politiske partier, å endre rammebetingelsene. Jeg skjønner derfor at Industrikraft Møre prøver å tilrettelegge sin framtidige virksomhet slik at de kan få en grønn argumentasjonsrekke, til tross for at de ikke skal bruke rensing fra dag én. Jeg støtter ikke denne strategien, men når det oppstår tvetydige signaler om dette prosjektet og andre prosjekter – det er klart i hvert enkelt prosjekt, men tvetydigheten kommer fram når man setter mange prosjekter ved siden av hverandre – så skjønner jeg at man prøver å endre argumentasjonsrekken. For Kristelig Folkeparti er rensing av gasskraft nokså enkelt: Krevende, ja – vi sier rensing fra dag én. Det tok vi også konsekvensen av i 2000 da vi forlot regjeringskontorene. Så har vi nå fått en diskusjon i forhold til Høyre, hvor de eventuelt skal ta kuttene, fordi dette forslaget vil føre til økte utslipp. Vi må jo kunne stille spørsmålet tilbake, selv om jeg støtter regjeringen i denne saken: Hvor skal Mongstad-kuttene tas?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-06-07:
Det er en alvorlig situasjon. Derfor tror jeg den seieren og feiringen som SV hadde i 2005 da Soria Moria-erklæringen var inngått, var veldig hjertelig, for nå var ti års gasskraftkamp over. Men til tross for dette skulle vi ikke lenger enn til 2006, da vi fikk Mongstad-vedtaket, som innebærer at de som startet på skolen i 2006, ville gått i 8. trinn og vært tenåringer når fullskala rensing var på plass. Mitt spørsmål er – bare for å prøve å skjønne argumentasjonsrekken her: Hva er forskjellen på det vedtaket som regjeringen gjorde når det gjelder Mongstad, kontra andre saker? Det er nye anlegg vi snakker om, og de ligger i regioner som trenger kraft. Hva er den politiske forskjellen på det vedtaket som ble gjort i 2006 kontra de avslagene som er kommet i ettertid, når vi tar alvoret inn over oss, som Kristelig Folkeparti deler med regjeringen?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-06-07:
Representanten Snorre Serigstad Valen mener at Kristelig Folkeparti driver med teater, og at vi gjør kuvendinger. Kristelig Folkepartis politikk er ikke teaterinspirert, og vi gjør heller ingen kuvendinger. Det er jo pussig å trekke fram Snøhvit, for det må jo være det representanten Serigstad Valen peker på med tanke på en kuvending, når vi vet at Stoltenberg I-regjeringen, da den overtok etter Bondevik I-regjeringen, brukte all sin tid til å detaljere Snøhvit-prosjektet – og det lå klart på bordet da vi overtok regjeringskontorene i 2001, etter valget. Men den store forskjellen, som jeg tror representanten Serigstad Valen kanskje har glemt, er at dette lå inne i regjeringserklæringen som vi framforhandlet på Sem. Der sto det svart på hvitt hva vi mente om dette. Vi ga ikke noe annet løfte til velgerne enn den regjeringserklæringen vi ville regjere på grunnlag av. Men det er jo det SV har gjort. De vant en seier i Soria Moria I-erklæringen, men så har man gått bort fra dette. Så er det også viktig å minne om at gasskraftverket på Snøhvit gir den energiforsyningen som trengs til dette anlegget. Snøhvit er underlagt petroleumsloven. Det har full CO2-avgift. Det betaler fullt ut sine kvoter – til en pris av 326 kr, ifølge Finansdepartementets beregninger nå i revidert. Sammenligner vi dette med Mongstad, vet vi at her har regjeringen gitt gratiskvoter. De skal betale en lav sats når det gjelder CO2 – en tonnpris på 25 kr. Så vet vi at dette varmekraftverket på Mongstad skal gi energi til Troll, det skal gi energi til Bergen by og til raffineriet. Så det er litt vanskelig å sammenligne pærer og epler. Jeg har lyst til å sitere hva partileder Kristin Halvorsen sa 9. mars 2000. Hun ga sentrumsregjeringen sin fulle støtte og kalte regjeringens avgang «en avgang i ære». I debatten her i salen uttalte Kristin Halvorsen: «SV er helt sikker på at når man skal se tilbake på denne sakens realiteter – om 10 år,» – det er ti år nå – «om 20 år, når ungene våre skal overta – da er det vi som har hatt rett.» Kristelig Folkeparti gikk av på en miljøsak, vi ønsket ikke å uthule lovverket. Vi tok også konsekvensen av det og forlot regjeringskontorene. Andre velger å være i regjeringskontorene, og da må de ta en politisk konsekvens av det her i salen.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-06-07:
Aller først vil jeg ta opp forslaget som Høyre og Kristelig Folkeparti har i innstillingen. Så en liten kommentar til forrige svarreplikk fra statsråden: Det er nok sånn at verken Sosialistisk Venstreparti eller Kristelig Folkeparti vil ta maten fra sultne barn og legge den på tanken – det tror jeg er en politikk og en visjon som vi begge deler. La det være klart, slik at vi kan parkere det en gang for alle. Så over til det vi diskuterer nå. Det gjøres noe, men det kan gjøres mer, sa statsråden i sitt innlegg. Da er vi ved kjernen – Klimakur 2020, 160 tiltak. 30 av tiltakene har en prislapp som gjør at vi kan oppnå halvparten av den målsettingen som klimakameratene ble enige om i januar 2008. Ja, det kan gjøres mer. Vi har liten tid i forhold til FNs klimapanel. Hvorfor kan vi ikke sette i gang nå, eller iallfall i budsjettet?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Det ønskjer eg!
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Vi opplevde no, når det gjeld Galventispa 1, at det altså gjekk åtte månader før ein klarte å fjerne Galventispa ved flytting. Ser ikkje statsråden at ei byråkratisk ordning, slik som ein opplevde rundt handteringa av denne Galventispa, svekkjer legitimiteten hjå rovdyrforvaltinga, for ikkje å nemne dei økonomiske ressursane som blir brukte i eit distrikt der moglegheitene for å ha ei nokolunde inntekt er svært avgrensa? Ser ikkje statsråden at det ligg provokasjon i den store ressursbruken på ein ulv, noko som tek driftsgrunnlaget og motivasjonen frå lokale næringsdrivande?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Knapt noka sak i samband med arealforvaltninga langs vår langstrakte kyst er meir kontroversiell enn strandsoneforvaltninga. Vi har pressområde som det er verdt å verne om. Men mange opplever at dei områda som slett ikkje er pressa, likevel får ei restriktiv behandling trass i det som blir sagt i dag. Regjeringa si innstramming i strandsonepolitikken dei siste åra vitnar om ein formyndarskap som ikkje høyrer heime i Noreg, og svært mange saker viser at det er på høg tid å få fram ei ny og framtidsretta forskrift som tek i vare lokaldemokratiet, og ikkje minst lokal kunnskap. Dagens retningslinjer er så rigide og lite formålstenlege for lågpressområde at dei manglar legitimitet og forståing. No høyrer vi at statsråden hevdar at det er annleis, men ein opplever det ikkje slik ute i distrikta. Då er det ein link som manglar. Manglande kunnskap om lokale forhold og rigide retningslinjer skaper stor frustrasjon og blir forsterka av overkøyring av gjerne samrøystes tilrådingar frå lokaldemokratiet, representert ved kommunestyre og ansvarlege utval. Dette er med på å forsterke ein monaleg flyttestraum frå distrikta til sentrale strøk, grunna mangel på lokal handlefridom, og vi har sett mange av dei. Strandsoneproblematikken blir ikkje meir oversiktleg av alle dei signala som kjem frå dei ulike statsrådane når dei blir utfordra i media. Motmaktturneen til Navarsete er eit eksempel. Og igjen ser vi at Senterpartiet, som skulle vere partiet til distrikta, sviktar og lèt Sosialistisk Venstreparti vere totalt dominerande – og brukar tida på vikarierande prosjekt som gir eit skin av distriktsengasjement. Alle ser etter kvart at dette er eit spel for galleriet og lite anna. Når så representanten Sund meiner at høgresida er utan ryggrad i strandsoneforvaltinga, får nok det stort gehør langs den kyststripa som Arbeidarpartiet no har proklamert at dei vil ta tilbake. Så dersom det er den medisinen vi ser i dag som skal skrivast ut, så er det berre ein ting å seie: Feil medisin kan sjølv den beste skrive ut.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-06-07:
Høgre ønskjer, i motsetnad til Senterpartiet og ein del andre raud-grøne politikarar, at makt og sjølvråderett over strandsona skal tilbake til kommunane og til lokaldemokratiet. I Sogn og Fjordane er fråflytting ei stor utfordring. I kystkommunane Gulen, Solund og Askvoll er det ei svært aktuell problemstilling, og det er eit svært viktig spørsmål kvar ein skal busetje folk når det meste av areala er verna. I desse kommunane bur det vel 6 000 innbyggjarar. I dei same kommunane er det om lag 4 000 holmar og skjer. Når ein ser på kart over kva som er verna og kor liten del av landareala som er til disposisjon, ser ein at dette har gått over stokk og stein, for å bruke eit folkeleg uttrykk. Det er, og har alltid vore, kultur for å byggje i strandsona i mange delar av landet. Dersom ein skal få til ei positiv utvikling i kystkommunane, må ein vidareutvikle lokal styrke og attraksjon, og då er bruk av strandsona viktig. Forbodet mot bygging i hundremetersbeltet er svært negativt både for næringsutvikling og for busetnad. Saman med ei stadig meir radikal statleg handsaming av buplikt, jordvern og frådelingsspørsmål skaper dette både motløyse og maktesløyse i lokaldemokratiet og i lokalmiljøet. Høgre ønskjer å ta vare på naturen og naturmangfaldet, og vi ser det som svært viktig at naturområde er utan inngrep. Høgre ønskjer også at det skal vere strandsoner som er urørte. Likevel meiner Høgre at dagens forvalting bryt med all forståing av tidlegare kultur- og strandsoneforvalting. Det skaper unødige konfliktar og mangel på respekt for lover og reglar. Den statlege harde forvaltinga er øydeleggjande for initiativ frå tiltaksføre innbyggjarar. Staten erklærer på mange måtar mistillit til lokalpolitikarane i spørsmål om arealforvalting. Råderetten over eigen eigedom blir stadig redusert, og lokaldemokratiet står for fall saman med mykje flott kulturlandskap som generasjonane før oss har forvalta på ein god måte. I innstillinga vi handsamar, blir det vist til at partisekretæren i Arbeidarpartiet, Raymond Johansen, har uttala at lovdelen om strandsoner er eit problem, og at det er absurd at same regelverk skal gjelde for store delar av Vestlandet. Vi ser òg at Liv Signe Navarsete har brukt strandsoneproblematikken i sin motmaktturné. Det har også kome mange liknande utsegner frå raud-grøne politikarar der dei er i fullt firsprang vekk frå ansvaret for strandsonedelen av den nye plan- og bygningslova, og dette har dessverre blitt ei vanleg øving i desse dagar.
Ingjerd Schou (Høyre), 2010-06-07:
Jeg håper at statsråden er enig i at vi skal ha rovdyr i norsk fauna, men jeg, som har mange perioder bak meg i viltnemnda lokalt, er i den situasjonen at hvis jeg tvinges til å velge, så velger jeg Rødhette. Det er nå god dokumentasjon på at det er flere revir enn det som lå til grunn i rovdyrforliket, f.eks. Linnekleppen-reviret. Det rapporteres også fra mitt fylke om at det er et nytt mulig revir i Sarpsborg, i Skjebergdalen, og spørsmålet til statsråden er hva statsråden selv vil. Vil han åpne for at det blir økt beskatning for å håndheve rovdyrforliket?
Ingjerd Schou (Høyre), 2010-06-07:
Jeg merker meg at statsråden forsøker seg på å bagatellisere redselen for rovdyr ved å henvise til utenlandske tragedier, hvor folk har blitt drept. Men jeg kan fortelle statsråden at det er ikke spesielt trivelig å ha ulv rundt hushjørnene og det er om ikke en daglig, så i hvert fall en ukentlig opplevelse. Jeg er glad for at statsråden kom til saken og ikke bare var opptatt av partikonstellasjoner. Når det, som statsråden sier, til stadighet er debatter om rovdyrpolitikken, er nok det fordi regjeringen har valgt kartet og ikke terrenget. Det er helt tydelig at kartet ikke stemmer med terrenget – det er ikke bare tilfeldige avisoppslag. Jeg sitter selv i viltnemnden denne perioden – jeg har gjort det i flere perioder tidligere – og ser bare i mitt fylke når det gjelder hjorteviltbestanden, særlig i grensetraktene, og da på østsiden av Glomma, at de grunneierne som har store skogeiendommer, og som har disse ikke bare for å drive friluftsliv, men også for å ha det som næring, opplever at beskatningen av hjorteviltet er nesten null. Det er nå god dokumentasjon på at det er flere ynglende ulvefamilier, og at det er flere ulveflokker enn det som ligger til grunn i rovdyrforliket. Blant annet har Høgskolen i Hedmark dokumentert dette, og det kommer stadig inn dokumentasjoner. Det er ikke tilfeldige folk som gjør disse observasjonene. Det er mye god erfaring ute i de lokale viltnemndene som rapporterer både om sporinger, dyretragedier og herjinger der rovdyr har vært på ferde. Det er de lokale samfunnene som bærer belastningen med dagens rovdyrpolitikk. Folk i bygdene i mitt område, i grensetraktene, undrer seg noe over alle de gode midlene som på den ene siden faktisk tilflyter lokalsamfunn for å gjøre det attraktivt å bo der, samtidig som man på den andre siden ikke har muligheten til å utøve den beskatning som er nødvendig. Det er utfordringer for lokalsamfunn. Det er utfordringer for dem som driver friluftsliv, og ikke minst for dem som er grunneiere. Høyre ser fram til den gjennomgangen som regjeringen skal ha, selv om vi nok synes at fem år i stolen tilsier at dette burde ha vært gjort for lenge siden – det er nok en vente-og-se-holdning. Vi ser at Senterpartiet har tapt denne saken i regjeringen, og slik sett er det SV som håndhever rovdyrpolitikken.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Konfliktdemping er en viktig del av rovviltforvaltningen. Vi ser en del eksempler på at hannbjørner, spesielt, overvintrer i enkelte områder – ikke bare én vinter, men to og tre vintre. Disse bjørnene har da forsynt seg godt av sauebestanden både sommer og høst, går så i hi, kommer ut igjen og ligger da og venter på at sauen skal slippes på beite. Det er da sikkert ikke spesielt moro for sauebøndene å slippe sauen rett i gapet på bjørnen. Det har i den forbindelse blitt sendt inn en del søknader som gjelder felling av bjørn på snø, og disse blir avslått av direktoratet og av departementet. Vil statsråden sørge for at felling på sporsnø blir et aktuelt og godt konfliktdempende tiltak?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Det har tidligere i behandlingen av denne saken vært pratet om forutsigbarhet og ro i forvaltningen, og at rovviltmeldingen har vært med på å skape denne situasjonen. Det kan diskuteres. Når man leser bl.a. lokale aviser fra Oppland i dag, ser man at sauebøndene venter et blodbad, igjen. På mitt spørsmål svarte statsråden at hannbjørner beveger seg over store områder, og at felling på sporsnø er «upresist». Når en bjørn overvintrer i ett område og kommer ut igjen, tar sau i dette området, går en runde, kommer igjen og tar sau, overvintrer, står opp igjen året etter, tar sau, går en runde, kommer tilbake til området, tar mer sau, går i hi og gjentar dette tre–fire ganger, vet man nøyaktig hvilken bjørn dette gjelder. Man vet nøyaktig hvor bjørnen ligger, og man kan gå inn og ta nøyaktig den bjørnen med en gang den går ut av hiet. Allikevel påstår statsråden at dette blir «upresist». Og så: I Oppland har det per i år blitt levert inn tre søknader om felling. Den første, som ble avslått, ble levert den 25. januar, og den ble så anket til departementet. Den er ennå ikke behandlet! Den 29. april ble det søkt om skadefelling på bjørn. Den fikk de svar på nå på fredag. Den 7. mai ble det også sendt inn en søknad, altså en anke, og den er ennå ikke besvart. Det kan godt hende at departementet ikke avviser så veldig mange anker. Når de ikke svarer, kan de godt si at de ikke har avvist dem, de har bare ikke giddet å svare. Det tyder på en arroganse som ikke er forenlig med en god rovviltpolitikk som kan være konfliktdempende. Jeg synes at statsråden, med den holdningen, er med på å piske opp en stemning, som Fremskrittspartiet også var beskyldt for å gjøre. De fleste partier i denne sal står samlet om rovviltmeldingen, og det kan nok være riktig. Men jeg vet at de aller fleste partier rundt omkring i Norge, som sitter i rovviltnemndene, er sterkt imot den rovviltmeldingen. De ønsker store forandringer i meldingen. Jeg tror at regjeringspartiene hadde tjent mye på å lytte til sine lokale politikere – da hadde vi kanskje fått en rovviltmelding som er i tråd med virkeligheten.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Statsråden sier at nye punktutslipp kan ikke regjeringen tillate, for det vil gå ut over kvoten man ønsker å redusere totalt. Men Industrikraft Møre ønsker jo også å bygge gasskraftverk, på samme måte som gasskraftverket på Mongstad – jeg har selv vært på Mongstad for to uker siden. Det er under oppstarting, så det må vel sies å være et nytt anlegg, det også. Jeg synes at regjeringen her helt klart gjør forskjell på Industrikraft Møres tiltenkte anlegg og det som er bygd på Mongstad. Så mitt spørsmål til statsråden er om han kan peke ut en teknologi som gjør at Industrikraft Møre kan komme i gang fortere, for å sikre strømforsyningen til Midt-Norge.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Representanten Henriksen sier at Fremskrittspartiet og Høyre har en frikobling mellom energipolitikk og klimapolitikk, men er det ikke akkurat det vi opplever med regjeringen? Regjeringen tillater gasskraft på Mongstad uten rensing, fra mobile verk er det ok, fra sokkelen er det ålreit, men hvis Industrikraft Møre ønsker å starte nytt anlegg, da er det veldig farlig, for da er det ikke noe forhold mellom energipolitikk og klimapolitikk. Det er akkurat det det er i Fremskrittspartiets politikk. For regjeringen betyr det helt klart ingenting at Statkraft produserer strøm med gass i Tyskland – urenset. Vi må begynne å tenke på hva som er mest betydningsfullt – den CO2-en som slippes ut i Norge eller i Tyskland? Det er ingen grenser, det er ingenting som stopper gassen i Tyskland fra å skade miljøet like mye som den ville gjøre i Norge. Og til det siste som statsråden sa: Det er klart at kortreist kraft er bra, men det krever mye mindre energi å sende strøm ut av landet enn det krever å pumpe gass gjennom lange gassrørledninger til Europa. Så vi bør produsere gasskraften i Norge, og hvis det er overskudd, hvis ikke den kraftkrevende industri eller andre kan benytte seg av den kraften, så bør vi eksportere den gjennom kabler. Det er mye mer CO2-vennlig enn å pumpe gassen i rør.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Ja takk.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Takk, president! Både statsråd Solheim og representanten Sande legger det fram som at vi ikke ønsker å ha planlegging. Det gikk klart fram i mitt innlegg at vi vil ha planlegging. Vi vil ikke bare ha dispensasjoner. Men vi vil at de som har mest kjennskap til området, som er kommunalpolitikerne, skal gjennomføre planleggingen. Vi tror nemlig ikke at byråkrater hos fylkesmannen eller i Miljøverndepartementet er bedre egnet enn lokalpolitikerne som kjenner området helt ut. Det er overprøvingen i fylkesmannens miljøvernavdeling og i Miljøverndepartementet som vi har sett oss veldig lei på. Mitt spørsmål til statsråden er om han mener at byråkratene hos fylkesmannen og departementet er så mye bedre egnet enn lokalpolitikerne til å avgjøre strandsoneutviklingen.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Det som vi ønsker å få fram i dagen, er at gang på gang blir det minste tiltak som skal gjøres – et tilbygg på 5 m2 på en hytte – nektet, fordi det kan ses fra sjøen, det kan ses fra luften, det kan faktisk ses, fordi det er et tilbygg. Hvis man har en slik politikk, er ikke det med på å gi tilgang for allmennheten. Det finnes jo tilgang i dette landet. Det er heldigvis ikke forbudt å bygge hytte, men det er måten dette blir gjennomført på – det er strategien fra departementet gjennom fylkesmannen – som gjør at vi ikke får noen utvikling. Det er stopp. Det er den utviklingen som vi i opposisjonen er sterkt imot, og vi håper at man med disse differensierte retningslinjene kan få en endring her.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Jeg har lang erfaring som bygningssjef, teknisk sjef og lokalpolitiker, så disse sakene har jeg arbeidet med i ca. 30 år. Jeg har sett utviklingen hele tiden. Det gledelige svaret på mitt forrige spørsmål var da statsråden sa at han syntes det var feil når bagatellmessige tiltak ble nektet. Det er akkurat det som skjer! Mitt spørsmål til statsråden er derfor: Kan vi nå forvente at statsråden går ut og forteller fylkesmannens miljøvernavdeling at et tilbygg på 8 m2 kan tillates, og at en liten brygge kan tillates? Det er ikke å lage et område mer til hinder for offentligheten; det er et tiltak som kan hjelpe folk som allerede er etablert.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Disse tre minuttene skal jeg bruke til å vise et par eksempler fra hjemkommunen min, Farsund, og nabokommunen Flekkefjord. På Sørlandet er det en gammel tradisjon å bygge båthus. Der kan båtene legges sikkert under tak. Muligheten for båthus ligger i liten forskjell mellom flo og fjære. Båt og sjøliv er viktig for mange i kystkommunene, og behovet for båtplasser er stort. Ventelistene er lange, og mange opplever aldri å få båtplass. En reguleringsplan med 500 båtplasser og 23 båthus ble vedtatt av Farsund kommunestyre, men det ble reist innsigelse fra fylkesmannen. Miljøverndepartementet stadfestet fylkesmannens innsigelser og bestemte at båthusene måtte tas ut av planen. Jeg har arbeidet med kommunale reguleringsplaner i 30 år både som byråkrat og politiker, men jeg har aldri vært borti en avgjørelse fra departementet som er så graverende som denne. I spørretimen den 17. februar tok jeg opp denne saken med statsråd Solheim, hvor jeg ba om at departementet igjen så på denne avgjørelsen. Statsråden ville ikke vurdere saken på nytt, men svarte i generelle vendinger at årsaken var at strandsonen skulle brukes til turgåing, fotballspilling og grilling. Dette gjelder et anlegg som skal legges i en meget bratt skråning mellom riksveien og sjøen, og som er ubrukelig til noen av de nevnte aktiviteter. Dette er en så feil avgjørelse at jeg vil sammenligne saken med et justismord. Forsvaring av et konkret avslag med en generell begrunnelse gjør at opinionen mister all respekt for politiske vedtak. Innbyggerne merker seg at Miljøverndepartementet og også settefylkesmenn tillegger byråkratene hos fylkesmannen større vurderingsevne enn lokalpolitikerne. Båthusavslagene i Farsund må stå som en bauta over en av de største statlige overkjøringer og feilinngrep i lokaldemokratiet som statsråd Solheim har gjort. I nabokommunen Flekkefjord ligger det en godkjent kystsoneplan regulert til hytteformål. Når denne planen skal realiseres, forlanger fylkesmannen at nåværende retningslinjer benyttes med tilbakevirkende kraft. Planen ligger i Miljøverndepartementet, og kommunen venter spent på departementets avgjørelser. Dersom vi ikke snart får en styrking av lokaldemokratiet, forsvinner all interesse for lokalpolitikk. All bygging i strandsonen må utføres etter plan, men ingen avslag må gjøres på generelt grunnlag. Til slutt: Mitt sterkeste ønske for feilavslaget i Farsund og ankesaken fra Flekkefjord er at statsråden er ydmyk overfor kritikken. En omgjøring av vedtaket om båthusavslag i Farsund ville bli meget godt mottatt av både sosialistiske og borgerlige velgere. På folkemunne i Farsund skrattler man av Solheims uttalelser og avgjørelse i båthussaken.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Jeg vil følge opp representanten Gitmarks innlegg og si at det er riktig at det er veldig få kommuner som har bygd ned mye av strandsonen. Farsund kommune bygde over en 20-årsperiode ned 2 pst. Det vil ta 100 år å bygge ned 10 pst. med denne farten – og de er blitt kritisert fordi de gir så mange dispensasjoner. Men det som er tilfellet, er at sosialistene og deres holdning hindrer at de minst bemidlede får seg hytte på Sørlandet, for på Sørlandet og langs Oslofjorden er det helt forskjellig. Der hvor jeg kommer fra, Farsund – som er så langt sør i landet som mulig – kan alle få bygd seg en hytte hvis man får tillatelse. Så må man differensiere og si at her kan det bygges, og her kan det ikke bygges. Jeg inviterer statsråden og komiteen til å komme og se hvordan det er i Farsund. Da ville man kanskje få en annen oppfatning av denne saken.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Representantforslaget er satt fram for å peke på overordnede organers maktmisbruk til dels, etter våre vurderinger. Lokalpolitikere får stadig mindre innflytelse og vedtaksrett. Det gjelder ikke minst over egne arealer, som vi sa også i forrige sak. Offentlige organer er gitt for stor makt og innflytelse, inklusiv riksantikvarens makt. Dette skader interessen for lokaldemokratiet og alt politisk arbeid i kommunene. Så mitt spørsmål er: Vil statsråden gjøre noe for å øke innflytelsen til lokalpolitikerne, spesielt i behandlingen av arealsaker, mot offentlige organer?
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
I denne saken, som i strandsonesaken og saken om rovdyrforvaltning, ser vi at den rød-grønne regjeringen har liten eller ingen tillit til lokaldemokratiet. Der en lokalt gjerne enstemmig går inn for et positivt svar på tiltak grunnet endrede forutsetninger eller nye muligheter, har ikke regionale eller sentrale myndigheter denne kunnskapen og overstyrer lokalt entreprenørskap og engasjement. Som eksempel på lokalt engasjement kan nevnes Volda kommune, som ønsker å åpne et anlegg, tidligere brukt til mineralvannproduksjon, i Furene-området. Men problemet er at anlegget er noe større enn det arealet de rikspolitiske retningslinjene legger til grunn. Er det da slik at Furene-området er såkalt handelsfritt område? Nei, der får du kjøpt fjernsyn, vaskemaskin og strykejern. Du kan handle hageprodukter og blomster, kjøpe dekk til bilen din og kjøpe kjøkkeninnredning og elprodukter. Det er trelasthandel og en rekke andre ting. Hva er det da som tilsier at nettopp dette området skal belemres med rikspolitiske retningslinjer? Jo, arealet som en søker ny aktivitet for, er på over 3 000 m2. Da er det slutt på lokaldemokrati og lokalkunnskap. Da teller overordnede retningslinjer mer enn lokalkunnskap og lokaldemokrati. Fremskrittspartiet har i motsetning til regjeringen tillit til at innbyggerne i det enkelte lokalsamfunn er i stand til å fatte beslutninger som vil gi det beste utgangspunkt for et godt liv for seg og sine. Det er derfor behov for å styrke lokalt selvstyre i plan- og arealspørsmål, og forslagsstillerne mener at etablerte byråkratiske hindre for dette, som kjøpesenterforskriften, må avvikles. Til slutt tar jeg opp forslaget fra Fremskrittspartiet og Høyre.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Til representanten Serigstad Valen vil jeg si at det er ingenting i veien med lokaldemokratiet selv om antallet kommuner skulle reduseres til halvparten. Og lokaldemokratiet ville fungere like bredt om fylkeskommunen ble lagt ned, som man vet at både Høyre og Fremskrittspartiet går inn for. Når det gjelder lokaldemokratiet, og selvfølgelig også handelsstanden, er det ikke kommunene og det offentlige som skal drive fram sentre og si at her skal det være en planøkonomi over fem og ti år, og så skal vi ha så og så mange kvadratmeter i hvert hjørne av kommunen? Det går ikke. Det forbauser meg at Senterpartiets representant Kjersti Toppe går inn for en planøkonomi – at man skal være bestemt på at her skal sentrene ligge – og fylkesplaner, fylkesdelplaner, politisk godkjente områder der man skal kjøre med bil, for det er slik i dette landet at det kanskje kun er 10–15 tettsteder i hele dette landet som har et tilstrekkelig kollektivtilbud til å få folk til å handle, eller så må man ta drosje. De fleste mennesker i dette landet bruker bil hvis de har det, for å kjøre til sine forretningssentre. Hvorfor ligger ikke IKEA i et av sentrumsområdene? Det ligger selvfølgelig utenfor, for der er det fint å parkere, for der kjøper man store kolli. Det er slik folk vil ha det – også i sentrum. Politikerne burde legge til rette for at de som ønsker å etablere seg, etablerer seg. Det er forretningsdrivende som investerer pengene, og hvis det mot formodning ikke går, at de går konkurs, hvem er det som taper? Jo, det er de som har investert pengene sine. Senterpartiet, som bygdeparti, burde absolutt gå inn for at man kunne kjøre. Norge er stort, og vi trenger bilen. Lastebilene kjører rundt med et stort skilt bak der det står at uten bilen stopper Norge. Det er faktisk tilfellet, for uten bilen, privatbilen, får man ikke handlet det man ønsker, og man får det ikke hjem til en rimelig pris. Taxi er dyrt!
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-06-07:
Til tross for redusert produksjon ved Hydro Sunndal har Møre og Romsdal en underdekning på 5–6 mrd. kWh pr. år, som må overføres fra andre deler av landet. Med manglende overføringskapasitet har det gitt store utfordringer for så vel industrien som husholdningene i Møre og Romsdal og Trøndelag. Sist vinter opplevde vi i Midt-Norge skyhøye strømpriser fordi svenske kjernekraftverk var ute av drift, samtidig som vannkraftproduksjonen var lav. For konkurranseutsatt industri og folk flest er dette uholdbart. Norge og verden for øvrig står foran store utfordringer for å redusere utslippet av klimagasser. Et moderne gasskraftverk vil sjøl uten CO2-håndtering halvere CO2-utslippene sammenlignet med kraft produsert fra kullkraftverk ellers i Europa. Det store kraftunderskuddet som vi har i Midt-Norge, medfører at Industrikraft Møres gasskraftverk vil ha lang driftstid, noe som muliggjør CO2-rensing med høy fangstgrad. «Ingen nasjon i Europa har ein meir hyklersk energipolitikk enn Norge», skrev Sunnmørsposten i sin leder 5. mai. Det er ikke vanskelig å si seg enig i den uttalelsen. Undertegnede har flere ganger vist til «nisseluepolitikken» som føres når vi i Norge bruker ren energi på å sende norskprodusert gass til Europa, der norske Statkraft etablerer gasskraftverk med miljøstempel ved bruk av norsk gass, som så foredles og sendes tilbake, sammen med kraft fra kullkraftverk og kjernekraftverk, til Norge. I Norge bruker vi masse energi til å transportere norsk gass tur–retur Europa, fremfor å bruke kortreist kraft produsert på egen gass der den kraftkrevende industrien ligger. Industrikraft Møre har lenge jobbet for å starte gasskraftverk i Elnesvågen, midt i klyngen av kraftkrevende industri. Et slikt gasskraftverk ville gitt kraftproduksjon der behovet er størst. Høyre er opptatt av klimautfordringene. Satsing på teknologiutvikling for å rense gasskraftverk vil være et viktig bidrag i så henseende. Vi ser nå at regjeringens planer om fullskala rensing av varmekraftverket på Mongstad må utsettes i flere år, og at fangst og lagring av CO2 fra gasskraftverket på Kårstø er utsatt på ubestemt tid. Begge deler skyldes store tekniske og kommersielle utfordringer knyttet til fullskala fangst og lagring av CO2 med de teknologier som er vurdert. Høyre vil derfor ikke pålegge gasskraftverk rensing fra første dag, men vi vil kreve at anleggene bygges med tanke på rensing på et senere tidspunkt. Jeg har en følelse av at regjeringen på Soria Moria har lest altfor mye fra eventyrboken om «prinsesse vil ikke», for når det dreier seg om å finne effektive og gode løsninger for å demme opp for den kommende energikrisen i Midt-Norge, vil den rød-grønne regjeringen overhodet ingen ting. Den driver en feilslått energipolitikk, og den stemmer ned alle gode forslag fra opposisjonen.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-06-07:
Representanten Marianne Marthinsen fra Arbeiderpartiet gikk til angrep på undertegnede for at jeg – blant flere – tok til orde for en oppmykning av igangsetting av de mobile gasskraftverkene i vinter. Dette er gasskraftverk som regjeringen har brukt over 3 mrd. kr på – og de er overhodet ikke brukelige. Marthinsen glemte å ta med at Arbeiderpartiets representanter på Møre-benken, inkludert Else-May Botten, sammen med Arbeiderpartiets fylkesleder og LO kjørte denne saken ganske så klart. Så her var det faktisk flere fra Arbeiderpartiet som var med. SVs representant Snorre Serigstad Valen uttrykte bekymring for kraftsituasjonen i Midt-Norge. Det synes jeg var på tide. Det er helt nye toner fra SV, ettersom både tidligere miljøvernminister fra SV Helen Bjørnøy og tidligere stortingsrepresentant fra SV Bjørn Jacobsen har hevdet at vi ikke har noen energikrise i Møre og Romsdal, eller i Midt-Norge. Bjørnøy anbefalte folk og næringsliv i Midt-Norge å bruke sparepære – jeg synes det egentlig er en hån. Senterpartiets representant Erling Sande hevdet at Høyre her snakker med flere tunger. Her har vi fremdeles mye å lære av Senterpartiet, for er det noen som både kan tungetale og det å snakke med mange tunger, er det Senterpartiet. Vi har friskt i minne debatten om Senterpartiets svik mot grunneierne og bønder som har satset på små vannkraftverk. En ny rapport viser nå at Norge – etter Tyrkia, som det har vært hevdet her tidligere – er dårligst på utvikling og bygging av ny fornybar energi. Da kan man lure på om Senterpartiet, som har hatt energistatsråden – tre stykker – kan leve med så dårlige resultat etter fem år i regjering. Kortreist kraft fra Industrikraft Møre vil være den beste løsningen på en anstrengt kraftsituasjon i Midt-Norge. Kortreist kraft gir svært mange fordeler ved at overføringstapene reduseres, leveringssikkerheten øker, husholdninger og næringsliv unngår å måtte betale mer for strømmen enn i andre deler av landet, og vi kan kvitte oss med den dyre kriseløsningen som reservekraftverkene representerer. Jeg vil derfor på det sterkeste anmode regjeringspartiene og statsråden om å snu i denne saken, om ikke annet å gå inn for at saken vedlegges protokollen fremfor å avvise den helt. Fra Høyres side er denne saken ikke avsluttet med dette. Debatten er uansett svært levende, og vi vil fremme saken på ny i Stortinget når det ligger til rette for det.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-06-07:
Etter representanten Serigstad Valen fra SV sitt siste innlegg følte jeg at det var riktig å ta ordet. Han beskyldte undertegnede for å ha fremmet kun ett forslag for å møte energikrisen i Midt-Norge, og da nevnte han mobile gasskraftverk. Det er med respekt å melde en stor bløff. Hvis ikke jeg får lov til å si det, er det i hvert fall langt fra sannheten, for Høyre har fremmet ikke mindre enn tre forslag om en egen handlingsplan for Midt-Norge. Samtlige tre forslag har blitt nedstemt av denne regjeringen. Tidligere statsråd Enoksen lovte å komme med en slik handlingsplan allerede i 2006. Mitt spørsmål til regjeringen er: Kan noen gi et godt svar på når vi skal få en slik handlingsplan for Midt-Norge, som kan bidra med energi til både industrien og folk flest?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-06-07:
Det kan vel ikke herske noen tvil om at Høyre var en av pådriverne for klimaforliket og fremdeles står fast ved klimaforliket. Det er for Høyres vedkommende krystallklart at det ikke er én sektor som kommer til å bære kuttene for Norge, men alle sektorer. Vi har et behov for å få de norske klimagassutslippene dramatisk ned, og målet kan heller ikke være lavutslippssamfunnet, men nullutslippssamfunnet. Men det som kjennetegner debatten så langt, er at regjeringspartiene ønsker å bruke teknikken: Med harde ord skal egne løftebrudd fordrives. Når f.eks. representanten Snorre Serigstad Valen lister opp at regjeringen og spesielt Sosialistisk Venstreparti har fremmet en rekke forslag – på kort og lang sikt – må jo spørsmålet tilbake være: Når ser vi effekten av dem? Når ser vi at denne sal bruker det flertallet som er, til nettopp å bedre kraftsituasjonen i Midt-Norge og å bidra til at norske klimagassutslipp går betydelig ned? I så måte er Høyre mer enn villig til å hjelpe til å få på plass en akseptabel kraftsituasjon i Midt-Norge, og ikke minst å få på plass et system som bidrar til å få norske klimautslipp kraftig redusert. Jeg deltok på tiårsjubileet til Agder Energi i helgen, et selskap som gjør det godt for tiden, et selskap som nå har blitt tredje største energiprodusent i Norge. Det som tegner seg som et bilde for alle energileverandører, er at de sliter med å få tatt i bruk den fornybare energien som finnes i Norge. Innenfor vindområdet er det nærmest evigheten som setter begrensninger for saksbehandlingstid. Det er ikke bare et drøyt lokalt saksbehandlingskompleks, men også staten og ikke minst fylkesmann og riksantikvar setter grenser. Det er et skattesystem som ikke gjør det lønnsomt å satse på fornybar energi i Norge. Det ser vi gode eksempler på når det gjelder Statkraft, som heller bruker sin kapital i utlandet, og ikke i Norge. Et annet område som vil ha stor lokal verdiskaping, er nettopp småkraft. Vi ser at det er kommuner, og ikke minst grunneiere, som ønsker å ta i bruk sin kraft. Men de som sitter som proppen i systemet, er nettopp forvaltningsmyndighetene. Da har statsråden selv muligheten til å gjøre noe fundamentalt ved å være en pådriver for omlegging av skattesystemet og konsesjonsgrenser, men også ved å gi fylkesmannsembetene krystallklar beskjed om at klima er ett av de momentene som må inn i bildet når man har en diskusjon om den skal bygges ut eller ikke, den lille bekken som grunneieren kanskje har på sin egen tomt.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-06-07:
La meg aller først takke statsråden for sin rørende omtanke for Høyre. Jeg er redd for at det er snakk om krokodilletårer som han nå deler i denne sal når det gjelder omtanken, men vi legger oss det på sinne likevel. For Høyre er det helt åpenbart at vi er utrolig privilegert. Vi har en fantastisk norsk natur, og den skal vi ta vare på. Kysten er en del av den naturen vi selvfølgelig tar og skal ta vare på. Men det er stor forskjell. Det er ikke alle områder, selv ikke på Sørlandet eller i indre Oslofjord, som er lik hverandre. Det er det verken regjering eller storting som kjenner til i stor grad, det er det lokalpolitikerne som kjenner til. Det handler om hvorvidt man skal gi lokalpolitikerne makt og myndighet i egen kommune. Det handler om at vi som storting skal sette noen mål og også tillate at lokalpolitikerne nyanserer innenfor et handlingsrom. Det handlingsrommet som nå legges til grunn når det gjelder utvikling, utbygging, langs kysten og i hundremetersbeltet, er med det for øye å slå fast et totalforbud i indre Oslofjord og på sørlandskysten fram til Lindesnes. Det er ikke å slå et slag for det lokale selvstyret. Det er heller ikke å slå et slag for sunn fornuft. For å illustrere dette ønsker jeg å nevne et eksempel fra Hestvika i Kristiansand kommune, eller rettere sagt på Flekkerøy, hvor en familie som har bodd på øya i generasjoner, gjør en avtale med kommunen om å gi fra seg størstedelen av sin tomt vederlagsfritt til kommunen, slik at kommunen kan bygge skole, bygge ut skolen. Det er først når kommunen skal gjøre sin del av jobben, nemlig å gi tillatelse til en liten hytteutbygging, at innsigelsene kommer. Da har tomten allerede blitt bebygd fra kommunens side, og fylkesmannen kommer med innsigelse. Denne saken er flere år gammel. Vedkommende familie har stanget hodet i det offentlige byråkratiet over lang tid. Sluttsummen av saken er at man har mistet størsteparten av tomten sin og fått intet tilbake. Kommunens og øyas barn leker i en ny skole som er aldeles fabelaktig, men den store taperen er det offentliges troverdighet og denne familien. La meg utfordre statsråden: Ønsker statsråden denne type avtaler hvor man fra kommunens side får vederlagsfritt en kjempetomt med fantastiske strandområder som betyr at allmennheten får muligheten til å bevege seg i et område de ikke har gjort tidligere, mot at det da foretas en liten utbygging, i dette tilfellet én hytte?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-06-07:
Representanten Eirin Sund tar feil. Det bildet representanten tegner av sørlandskysten, er ikke korrekt. Det er ikke en eneste kommune langs hele sørlandskysten som har bebygd mer enn 50 pst. av arealene. Faktisk er de aller færreste av kommunene i nærheten av slike tall. Det har vært en fornuftig utbygging langs sørlandskysten – en utbygging som enkelte rød-grønne politikere mener har gått altfor fort – som har gjort at vanlige folk har fått hytter, som har gjort at vanlige folk faktisk får lov til å tilbringe en sommer eller noen uker langs kysten. For meg er det grunnleggende positivt. Men vi skal selvfølgelig være vare med tanke på at våre arealer bygges ned. Derfor er det viktig at vi har kombinasjonen av rikspolitiske retningslinjer. Høyre er ikke motstander av de rikspolitiske retningslinjene, men vi ønsker et lokalt demokrati, et velfungerende lokalt demokrati i tillegg. Det er nemlig slik at en stupbratt skråning faktisk kan ha en liten hytte uten at det har noen som helst betydning for allmennheten. Men i et system hvor alt er myntet på at enten er man innenfor eller utenfor et hundremetersbelte, da er det i realiteten et totalforbud det som Eirin Sund legger opp til. Jeg vil gå så langt som til å invitere Eirin Sund til sørlandskysten, slik at vi sammen kan dra ut i båt og se på de fantastiske uberørte perlene som er, og at vi kan svinge innom en og annen uthavn også og se på de fantastiske bebygde perlene som Sørlandet har å tilby. Vi har flere muligheter enn sterke statlige restriksjoner, eller for den saks skyld nærmest totalforbud å by på. Det finnes muligheter som skjærgårdspark, et alternativ som jeg mener blir betydelig bedre dersom man faktisk betaler grunneier det eiendommene er verdt, og ikke de tre kroner og femti øre som har vært vanlig per kvadratmeter i så altfor mange tilfeller. Man har også muligheten til å si at et lokalt flertall også betyr noe, at det ikke er uten grunn at Farsund, med et sterkt Høyre og et sterkt Fremskrittsparti, faktisk legger opp til at flere skal få båtplasser i områder hvor allmennheten ikke ferdes. Dette ville ha vært områder som ville ha vært åpnet opp for allmennheten, ikke stengt igjen for allmennheten. Den type beslutninger skal vi aldri fatte i Stortinget, det må tilligge et lokaldemokrati. Det styrende prinsippet for Høyre er jo nettopp kombinasjonen av føre var-holdning, et lokalt selvstyre og eiendomsrett. Alt dette går det an å kombinere, men da må man ikke være så sneversynt å tro at alt kan styres fra denne sal.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2010-06-07:
Det har blitt sagt av flere representanter fra Fremskrittspartiet og Høyre at Norge er om ikke et stort land, så i alle fall et land der det er store forskjeller. Ja, det er helt riktig. Det er store forskjeller. Men jeg må si at jeg blir ganske forundret over debatten. I forbindelse med veldig mange andre, tidligere stortingsmeldinger har Høyre som parti vært med på å støtte de nasjonale målene om å ivareta strandsonen – de sa til og med så langt tilbake som på 1990-tallet en eller annen gang at de ønsket seg differensierte retningslinjer når det gjelder strandsonen, og har argumentert ut fra at en skal ha det i pressområder. Rogaland og Hordaland er noen av de fylkene som bl.a. blir diskutert her, hvor det i framtiden – om ikke lenge – vil bo om lag en million mennesker. At en da ikke ser at det er pressområder, synes jeg er utrolig rart. I denne saken har Høyre snudd i forhold til hva de har stått for før, da de har ment at det er områder som skal ivaretas. Her har representanten Skumsvoll gode eksempler, synes han. Jeg kunne ramse opp akkurat like mange andre gode eksempler, men med motsatt fortegn – i Stavanger kommune, i Sandnes kommune, i Ryfylke og opp gjennom Hordaland. Men det som blir feil, er at vi debatterer ikke noe enten–eller eller et totalforbud, som representanten Skovholt Gitmark sier fra denne talerstolen. Saken er at vi ikke ønsker å havne i den situasjonen, i f.eks. Hordaland og Rogaland, som en har havnet i i Oslofjordområdet og på deler av Sørlandet. Det er ikke slik, som representanten Skumsvoll sier, at det ikke hadde vært noen sørlandsbyer hvis det ikke var for at det ikke var fritt fram for å bygge. Jeg tror sørlandsbyene hadde vært der, uansett. Det som kanskje kunne vært, var at en både i Blindleia og langs kysten på Sørlandet kunne kommet seg inn, eller gått langs sjøen til fots. Det er helt umulig i dag på store deler av sørlandskysten, og det er til og med umulig å komme med båt fra havet inn til sørlandskysten og legge seg til som et vanlig menneske. Denne saken er ikke en sak om totalforbud eller enten–eller. Statsråden har sagt nå – som statsråder har sagt før – at han på sikt ser at en må differensiere mellom kommunegrenser. Han har sågar sagt, lenge før dette forslaget kom, at en må se på mulighetene for å differensiere også internt i kommunene. Her opplever jeg at hele bevisbyrden i saken er overveldende på regjeringens og de rød-grønnes side. Kommunene har i lokaldemokratiets ånd sagt ja, ja, og områder har blitt bygd ned og bygd ut. Det forundrer meg veldig at Høyre nå snur i noe som har vært viktig for dem i flere tiår – å ha nasjonale mål for strandsonepolitikken – og også mener at det er i nasjonal interesse at kommunepolitikere og fylkespolitikere også ser de nasjonale målene.