Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Det må ikke bli sittende igjen som et inntrykk av denne debatten at vi nå er i ferd med ikke å vedta en betydelig straffeskjerping på viktige områder. Jeg holdt på å si – man tar jo både grep for hevet strafferamme for mange viktige lovbrudd, og man sender veldig tydelige signaler, noe som flere representanter også i forrige stortingsperiode, bl.a. stortingsrepresentant Ellingsen fra Fremskrittspartiet, pekte på som en god metodikk. Et av grunnlagene for å gjøre dette er nettopp det som representanten Trine Skei Grande nå var inne på, men som også flere har vært inne på: Det er en ubalanse i gammel straffelovgivning, som etter mitt skjønn har vært preget av at straffeloven i veldig stor grad er laget av og for menn. Derfor er det lovforslaget som behandles i dag, en markering og et viktig tidsskille for å få et høyere straffenivå for drap, annen grov vold og seksuallovbrudd. Jeg er tilfreds med at komiteen er enig i at det gjeldende normalstraffenivået for disse lovbruddene må heves betydelig. Dette gir et tydelig og sterkt signal til domstolene. Og med all respekt, vi har jo allerede merket at det arbeidet som Stortinget og et samlet politikerkorps har signalisert gjennom den framtidige straffeloven, har begynt å virke, med en gradvis opptrapping. Når man nå går inn og endrer eksisterende straffelov på denne måten, er jeg overbevist om at det er et meget sterkt signal som domstolene må legge seg på sinne, og at man får en raskere heving enn det vi ville ha fått hvis vi ikke hadde gjort dette. Det er derfor vi gjør dette. Heving av straffenivået for drap, annen grov vold og seksuallovbrudd skal få virkning straks lovendringene er satt i kraft. Ved dette oppnår vi en rask heving av straffenivået i slike saker. Jeg tar sikte på at loven skal sanksjoneres før fellesferien, og at vi kan få en ikrafttredelse fra 1. juli. I proposisjonen foreslås endringer i utvalgte strafferammer og minstestraffer i straffeloven av 1902. Det er enkelte talere som har vært her oppe og framstilt det som om det ikke er noen endring overhodet – alt er parkert, alt er utsatt. Men man ser jo av lovspeilet – vi har laget et lovspeil i Justisdepartementet som viser hver enkelt bestemmelse – hva man gjør i hver enkelt bestemmelse, og stiller det materialet tilgjengelig for de representantene som er usikre på hva som faktisk gjelder. Anvisningene på nye normalstraffenivåer som Stortinget har sluttet seg til under behandlingen av Ot.prp. nr. 22 for 2008–2009, om den nye straffelovens spesielle del, gjentas i proposisjonen og suppleres med nyere avgjørelser som har falt etter at den forrige proposisjonen ble fremmet. Denne måten å gjennomføre straffeskjerping på er helt ny. En gjennomgåelse av rettspraksis har gitt et empirisk grunnlag for konkret å kunne angi fra hvilket nivå straffen skal heves, og hvor mye den skal heves. Hvorfor er det slik at det liksom plutselig ikke skulle ha noen virkning lenger? Det har jo allerede hatt virkning, gradvis dog, men det har hatt virkning, slik at de som nå framstiller det som at dette er – jeg holdt på å si – papir uten kraft, har en tung bevisbyrde. Jeg er sikker på at denne strategien er meget velegnet til å oppnå ønsket straffenivå, fordi domstolene på denne måten får et helt tydelig signal fra lovgiver om hva som skal være normalstraffenivå for disse lovovertredelsene. Flertallet i komiteen har gjort enkelte justeringer i lovforslaget fra regjeringa: Den øvre strafferammen i §§ 219 annet ledd og 229 annet straffalternativ skal ikke heves fra seks til åtte års fengsel. Begrunnelse for det er gitt av flere. Men det rokker ikke ved det fundamentale i proposisjonen og Stortingets behandling, om at man nettopp ønsker å heve straffenivået innenfor disse bestemmelsene. Hva er det som får representanter til å tro det? Vi vet jo at straffeutmålingstradisjonen i Norge har ligget i nedre sjikt over lang tid, og man har mer enn nok å gå på for å kunne heve straffenivået nettopp slik stortingsflertallet ønsker. Som flertallet i komiteen anfører, vil ikke de endringene som jeg nå peker på, rokke ved de ønskede hevinger av straffenivået for §§ 219 annet ledd og 229 annet straffalternativ. Men det er fortsatt også mange andre paragrafer man gjør endringer i, slik at det å framstille dette utad, som jeg opplever at Fremskrittspartiet har gjort, som om alt er utsatt, det blir i beste fall misvisende. Det foretas endringer i strafferammene i så vel § 219 første ledd som i § 229 første og tredje straffalternativ. Motivuttalelsene om betydelig skjerping av straffenivået for mishandling i nære relasjoner og for legemsbeskadigelse har dermed en klar lovmessig forankring. Bak de skjerpelser som nå foreslås, ligger erkjennelsen av straffens allmennpreventive virkninger og av at de enkelte strafferammer og straffenivåer skal avveies mot hverandre og innbyrdes stå i et rimelig forhold. Jeg er, som nevnt, glad for at en samlet komité slutter seg til de betydelige straffeskjerpinger som foreslås. Jeg har slåss for det lenge, jeg mener det er riktig. Det er et av mange tiltak, bl.a. for å få fram alvoret i sakene som gjelder seksuelle overgrep, vold og trusler mot barn og kvinner. Samtidig registrerer jeg at enkelte av komiteens medlemmer ønsker en høyere øvre strafferamme for enkelte lovbrudd. Til dette vil jeg bemerke at regjeringa mener at de hevinger i straffenivåene som nå foreslås, er tilstrekkelig signifikante. Jeg peker på at det generelt er tale om hevinger på omtrent en tredjedel, og i visse tilfeller er det tale om en dobling av straffenivået. Jeg vil utdype dette noe nærmere: Dagens straffeutmålingspraksis vedrørende mishandling i nære relasjoner og voldslovbrudd ligger i det nedre sjiktet av strafferammene. Dermed vil vi kunne heve straffenivået kraftig innenfor eksisterende strafferammer – de er mer enn vide nok – og det er det som nå gjøres for enkelte alternativer knyttet til mishandling i nære relasjoner og voldslovbrudd. La meg gi to konkrete eksempler: For overtredelse av § 219 annet ledd, grov mishandling i nære relasjoner, er strafferammen i dag fengsel i inntil seks år. Denne blir ikke hevet nå, men straffenivået for slike overtredelser blir kraftig skjerpet. Eksempelvis avsa Høyesterett i 2009 en dom hvor domfelte fikk fengsel i ett år og fire måneder, Rettstidende 2009 side 1336. Domfelte hadde jevnlig slått, sparket og truet barna. I tillegg hadde domfelte truet med å drepe et av barna. For et tilsvarende saksforhold sies det i proposisjonen at straffen i utgangspunktet bør være fengsel i to år og seks måneder – nær en dobling av straffen. For legemsbeskadigelse etter § 229 annet straffealternativ er strafferammen fengsel i inntil seks år. Denne blir ikke hevet nå, men straffenivået foreslås betydelig skjerpet også for dette alternativet. I dag er nivået i området fengsel i 90–120 dager for legemsbeskadigelse ved uprovosert vold i form av knytteneveslag mot fornærmedes hode. Straffen for tilsvarende handlinger er i proposisjonen angitt til i utgangspunktet ikke å ligge under seks måneders ubetinget fengsel. Også her blir det altså en dobling av straffenivået, med en metodikk som Fremskrittspartiet for et år siden mente var gunstig for å heve straffenivået, og som jeg oppfatter at også domstolene – dog gradvis – har tatt som veldig tydelige signaler fra et politisk flertall. I begge eksemplene er strafferammen på seks års fengsel vid nok for slike kraftige hevinger av straffenivået. Jeg er tilfreds med at en samlet komité slutter opp om de betydelige straffeskjerpinger som nå foreslås for drap, annen grov vold og seksuallovbrudd. Ved de konkretiserte og begrunnede retningslinjene knyttet til straffenivået gis det tydelige signaler fra lovgiver om hva som skal være normalstraffnivået for de aktuelle lovbruddene. De endringer som komiteens flertall har foreslått, er jeg enig i, fordi de er riktige for å unngå unødige prosessuelle konsekvenser som kunne medført en betydelig forsinkelse for ikraftsettelsen av lovendringene. Samtidig understreker jeg igjen at disse endringene ikke rokker ved at vi for disse to bestemmelsene, § 219 annet ledd og § 229 annet straffealternativ, vil få en kraftig heving i straffenivået.