Niclas Tokerud (Arbeiderpartiet), 2015-04-14:
Når vi dag behandler pasient- og brukerrettighetsloven og spesialisthelsetjenesteloven, er det pasientenes beste vi må holde aller, aller høyest. Regjeringen foreslår å innføre fritt behandlingsvalg til tross for stor motstand fra svært mange hold mot ordningen. Et stort flertall av høringsinstansene advarer mot reformen og viser til at den ikke vil understøtte god og rettferdig utnyttelse av de samlede helseressursene vi har. Arbeiderpartiet er opptatt av at pasientene skal sikres et godt tilbud med god kvalitet og med rask hjelp. Fritt behandlingsvalg er på ingen måte en garantist for dette, snarere tvert imot. Det er spesielt tre problemstillinger jeg ønsker å ta for meg i dette innlegget. Det første er at fritt behandlingsvalg flytter ressurser fra de offentlige sykehusene og fellesskapets helsetilbud over til private sykehus. Norsk Sykepleierforbund uttaler: «Etter NSFs vurdering vil regjeringens «behandlingsvalgreform» innebære et omfang av privat kommersiell tjenesteyting som vi ikke har sett i norsk helsetjeneste før.» Arbeiderpartiet er enig med Norsk Sykepleierforbund og mener fritt behandlingsvalg først og fremst er en reform for private leverandører av helsetjenester. Dette er ikke en reform som først og fremst ivaretar pasientenes rettigheter. Så viste representanten Kristin Ørmen Johnsen til Den norske legeforening og sa at de er for tiltak som vil redusere ventetid. Det ville jo lønt seg å ta med hele sannheten fra Den norske legeforening, når de også sier: «Det mest effektive tiltaket for å få ned ventetidene og køene er å sikre de offentlige sykehusene adekvate rammebetingelser gjennom økte bevilgninger over statsbudsjettet.» Det er deres fulle og hele mening, og det er verdt å ha med seg. I komiteens høring ble det uttrykt bekymring fra flere av de regionale helseforetakene over at det helhetlige sørge-for-ansvaret nå fjernes fra regionene. Det er i regionene man er tett på befolkningen, og det er her vi finner de offentlige sykehusene med ansvar for den kliniske aktiviteten, og som dermed kjenner behovene best. Når Helsedirektoratet nå får denne oppgaven, fjerner man ressursfordelingen fra dem som sitter med ansvaret. En bredere utrulling av fritt behandlingsvalg vil på denne måten innebære en sterk og uoversiktlig markedsstyring i helsesektoren, med fare for at man får en privat sykehussektor ved siden av, og uten et samarbeid med offentlige sykehus. Vi vet at i nær framtid blir det en knapphet på mennesker som skal bekle de ulike helseprofesjonene. Regjeringen er dermed i ferd med å innføre en helsepolitikk som har potensial i seg til å sluse både økonomiske og faglige ressurser fra offentlig til privat sektor, med de svært alvorlige konsekvensene det vil ha for det solidariske helsevesenet, som har som mål å gi likeverdige og gode tilbud til alle innbyggerne over hele landet. Fritt behandlingsvalg kan også føre til skjeve prioriteringer av offentlige ressurser, da tilbudet økes mest for enkle lidelser, som private aktører finner det mest lønnsomt å behandle. På noen områder kan altså økt privat kompetanse tappe offentlige sykehus for personell det allerede er en knapphet på. Så har jeg allerede snakket – i replikkordskiftet tidligere – om flyttingen av ressurser fra behandling over til byråkrati. Men et godt svar har fortsatt ikke kommet. For det er helt klart at reformen vil medføre behov for et betydelig, nytt, stort godkjennings-, kontroll- og stykkprisbyråkrati. Alle høringsinstansene advarte mot det. Jeg kan ikke se at helseministeren har svart godt nok på disse innvendingene tidligere, og håper han vil gjøre det i dag. Til sist til noe som allerede er tatt opp her, men som jeg vil understreke viktigheten av: Når finansieringen av ordningen med fritt behandlingsvalg etter regjeringens forslag skal skje som en slags overslagsbevilgning innenfor rammebevilgning, gjør det at økonomien i sykehusene blir mer ustabil. Da er det en trussel mot nye bygg, mot nytt utstyr og nye behandlingsmåter, akkurat som det har blitt sagt her tidligere. Det vil føre til et mindre effektivt helsevesen. Så fritt behandlingsvalg er ikke en reform til fordel for norske innbyggere. Det er en prestisjereform fra regjeringen til de private tilbyderne. Det rokker ved mye av det som er bra ved det norske helsevesenet, og det tilbyr ikke gode nok løsninger på det som må forbedres.