trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-10:
Den nye stortingsmeldinga om visuell kunst har følgende viktige formulering: «De regionale museene med kunstsamlinger spiller en viktig rolle sammen med Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design i arbeidet med å bygge opp og forvalte kunstsamlinger og formidle og gjøre disse tilgjengelige for publikum i hele Norge.» Stortingsmeldinga understreker at de kunstneriske samlingene er kjernen i ethvert museum, og at de – sammen med de temporære samlinger – bygger museenes profil og særpreg. De er også et viktig utgangspunkt for mye av den formidlingsvirksomheten som museene driver, og ikke minst er samlingene avgjørende for forskning i regi av museene, som kan bidra til å gi oss ny forståelse i kunsthistorien. Stortingsmeldinga peker på utfordringene og understreker at det vil «for museer med kunstsamlinger ofte dreie seg om å kjøpe kunstgjenstander for å bygge opp samlingen». Som tiltak foreslår man at departementet i kommende års budsjetter vil søke å styrke driftstilskuddet til regionale museer med kunstsamlinger, og at den styrkingen vil øremerkes visuell kunst. Dette er viktige signaler fra en regjering som har løftet kunsten og kulturlivet mer enn noen regjering før, og jeg gleder meg over formuleringene om at man vil bygge opp de regionale kunstinstitusjonene. Og dét er ingen utidig politisk styring av kunsten; det er en legitim rett som regjeringen og stortingsflertallet har til å sørge for at kunsten kommer alle til gode, uansett hvor man er bosatt. Til representanten Håbrekke har jeg lyst til å si: Kunstuttrykket i bildet «Albertine i politilegens venteværelse», og for den saks skyld i filmen «Life of Brian», har antagelig minst like gode kår under sosialdemokratisk styre som under kristelig styre, hvis man kan bruke et sånt uttrykk. Så vil jeg peke på at vi i Tromsø har et av landets yngste kunstmuseer, grunnlagt i 1985 – Nordnorsk Kunstmuseum. Dette er et museum som har bygd opp samlinga fra bunnen av, en samling som fremdeles er å betrakte som under oppbygging. Museet har landsdelsdekkende funksjon og har tidligere fått økt tilskudd til å bygge ut og sette i stand museumslokalene. Og i lys av denne stortingsmeldinga ser jeg fram til at museet ytterligere kan styrke sin mulighet til og sin ambisjon om å være en viktig institusjon på det visuelle kunstområdet for hele landsdelen – i tråd med bl.a. den formulerte nordområdepolitikken på kulturområdet. Så vil jeg si at det er flott at meldinga åpner opp for arrangørstøtte og produksjonsmidler til spesielt kostbare utstillinger og kunstverk, og jeg håper at dette også kan omfatte transport av kunst til og fra utstillinger. Jeg er også veldig glad for at man har ryddet opp i uklare regler for utdanningsstipend, og at man nå kan søke om stipend. Så vil jeg si: Look to Kvæfjord i Troms, til Trastad Samlinger og kunst laget av funksjonshemmede, som er veldig flott!
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-10:
Jeg skal bare ha en veldig kort replikk. Jeg kan ikke med min beste vilje skjønne hvordan opposisjonen kan finne at noen i denne meldinga har sagt at her skal det males, bygges eller skulpteres slik eller slik, og at innholdet i kunsten skal utformes slik og slik. Da har man sett noe jeg ikke har sett. Jeg satt i sin tid som kunstnerisk leder og direktør for en av landets største festivaler og fikk tildelingsbrev fra både borgerlige og sosialdemokratiske regjeringer. Der kom det formuleringer som sa noe om programmering, f.eks. mot enkelte grupper som man skulle inkorporere i sitt publikumstilfang. Det kom på samme måten fra borgerlige som fra sosialdemokratiske regjeringer. Det var ingen forskjell. Da vi hadde en borgerlig regjering med en kulturminister fra Kristelig Folkeparti, var det mye vektlegging av kirkelig kultur og kunst. Det syntes jeg var aldeles utmerket, for å si det rett ut, men det betyr jo på sett og vis at man rammer inn programmet litt. Denne forestillinga om at alt som har med kunst og kultur å gjøre, skal foregå over samfunnet, er – og nå skal jeg ikke bruke et uparlamentarisk uttrykk – en slags usann visjon, en slags skyggevisjon, som enkelte har. Jeg tror kunsten er tøff nok til å gå i ryggtak med samfunnet, i alle dets avskygninger og med alle slags deler av befolkninga. At kunsten skal sveve over vannet tilhører en forgangen tid. Det er ingen som sier at noen skal skrive slik, male slik eller lage den og den komposisjonen. Det vi sier, er at når vi mener – og det regner jeg med at alle partiene gjør – at kunst og kultur er så viktig, at det faktisk har noe med likeverd og likestilling å gjøre, må vi også sørge for at kunsten og kulturen, som vi bruker offentlige penger på, kommer alle i dette landet til gode. Det er det vår kulturpolitikk handler om – ikke om å fortelle at du skal male med rødt, grønt eller blått, eller at det du lager av kunst skal se slik ut eller høres slik ut. Det er poenget.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-10:
Det å programmere på den ene eller andre måten betyr at man skal henvende seg på ulikt vis til ulike grupper, som barn og unge, at man skal ha med det flerkulturelle perspektivet i det man viser fra en scene eller mot en sal. Representanten Olemic Thommessen har misforstått – det har ingenting å gjøre med at man skal si noe fordelaktig om den eller den andre. Det å henvende seg til barn innebærer ikke nødvendigvis å ha bare fordelaktige ting på tapetet. Det er jo ikke innholdet det går på, det går på hvordan man skal henvende seg til ulike grupper i samfunnet. Jeg har ennå ikke skjønt hvorfor dette er så problematisk. Jeg tror det er en skinndebatt man prøver å trekke opp, for ønsket om pålegg om programmeringer har ligget i tildelingsbrev også fra borgerlige regjeringer.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2012-12-10:
Jeg lurer på om representanten Arild Stokkan-Grande har tatt feil av dagen i dag – det er på torsdag vi skal diskutere kulturbudsjettet. Det er litt morsomt å høre på Arild Stokkan-Grande når han legger ut og sender opp den ene raketten etter den andre med skremselspropaganda om hvordan Kultur-Norge kommer til å bli hvis det blir regjeringsskifte. Vi diskuterer nå visuell kunst, og saksordføreren redegjorde på en glimrende måte for felles merknader og ting alle partiene i komiteen er enige om i denne saken. Men det er også uenigheter. Det som representanten Stokkan-Grande drar opp her, er en skremselspropaganda som ikke har noen virkning lenger. Fremskrittspartiets kulturbudsjett er større enn det Trond Giske ble hyllet for da regjeringen overtok for sju år siden. Nå har regjeringen styrt i snart sju år, og de tror de har monopol på å vite hvordan kulturpolitikken skal være. Kulturen skal være fri, og kulturen skal ha en egenverdi, sa statsråden i sitt innlegg. Det er akkurat det Fremskrittspartiet ønsker også. Men vi ønsker også å ta i bruk andre midler. Det er folk der ute som ønsker å gi gaver. De ønsker å være med og bidra til Kultur-Norge. Hvorfor skal vi da nekte dem og si nei? Det må jo være en egenverdi i at andre kan være med på å bidra til å få opp kulturen i landet. Med Fremskrittspartiets kulturpolitikk vil den nå ut til flest mulig, noe Arild Stokkan-Grande var så bekymret for at den ikke ville gjøre. Den vil nå ut til barn og unge, og det er vel verdt satsing på frivilligheten. Jeg kan i hvert fall berolige Arild Stokkan-Grande – vi kommer sikkert til å ha denne debatten på torsdag også – med at kulturen i Norge skal bestå de neste årene også, med Fremskrittspartiet i regjering.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2012-12-10:
Representanten Gjul sa i sitt innlegg at Høyre og Fremskrittspartiet mener at det ikke går fort nok med endringen av tippenøkkelen. Av en eller annen grunn har representanten Gjul da ikke fått med seg hva idretten selv sier. Idrettspresident Børre Rognlien er klar i sin tale. Jeg må nesten referere for representanten Gjul hva idrettspresidenten sier: «Det haster. Vi har bare tiden og veien. Hvis tippenøkkelen ikke blir endret med effekt fra 1. januar 2013, er det dramatisk. Det vil i realiteten bety en reell nedgang i overføringen til norsk idrett. Det er det ikke alle som er klar over.» Det er derfor Høyre ønsker å endre tippenøkkelen, og det er derfor Høyre i sitt alternative statsbudsjett for 2013 foreslår at midlene til idretten økes med hele 200 mill. kr. Det er fordi idretten frykter en reell nedgang i 2013 at Høyre foreslår den endringen. Regjeringens budsjettforslag når det gjelder idretten, henger ikke sammen med de forventningene som særlig Arbeiderpartiet skapte ved fremleggelsen av idrettsmeldingen. Arbeiderpartiet gikk særdeles høyt på banen. De lovte en opptrapping av tippenøkkelen. Det er veldig overraskende for alle i idretten at Arbeiderpartiet ikke følger opp de forventningene de har skapt, og som de har gitt idretten. Dette vil få negative konsekvenser for idretten neste år. Det hjelper ikke at representanten Gunn Karin Gjul forteller om alt som er gjort tidligere – hvis man faktisk ikke er i stand til å innfri de løftene som man har gitt idretten. Norsk idrett er i stadig vekst, men Høyre forstår at vi ikke kan forvente at en voksende idrettsbevegelse skal kunne tilby barne- og ungdomsidretten særlig god kvalitet uten bedre finansiering. Det som Høyre nå foreslår – som særlig Arbeiderpartiet går hardt ut mot – vil gi flere nybygde idrettsanlegg og økt aktivitet i idrettsanlegg over hele landet. Når Høyre går ut og forteller hva som ligger i vårt idrettsløft, kommer Arbeiderpartiets folk på banen og forteller alle: Det er vi som eier idrettspolitikken. Det er Arbeiderpartiet som kommer med de beste forslagene. Det er Arbeiderpartiet som er idrettspartiet. Jeg syntes det var ganske spesielt at da Høyre la fram et forslag som vil bedre vilkårene til idretten, gikk den nye idrettsministeren ut med sitt første utspill og var negativ til tippemidler som ville komme idretten til gode. Jeg trodde at partiene på Stortinget ville glede seg over å få være med på en dugnad for å løfte barne- og ungdomsidretten. Derfor var det skuffende da Arbeiderpartiet ikke innfridde sine egne løfter, at de heller ikke ville glede seg over at andre er offensive i idrettspolitikken. Norge trenger mer idrett, ikke mindre. Derfor er det også nødvendig å få et regjeringsskifte til høsten, med partier som faktisk leverer sine løfter. Vi trenger flere håndballhaller. Vi trenger flere svømmebasseng. Vi trenger flere hoppbakker. Vi trenger at alle barn og unge får muligheten til å leke, å lære og oppleve utfordringer og mestring gjennom idrett. Det er skuffende at det er fagre løfter i idrettsmeldingen, men at når det kommer til realiteter, følger ikke pengene med.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2012-12-10:
Ifølge idretten blir det, hvis tippenøkkelen ikke blir endret med effekt fra 1. januar 2013, dramatisk, fordi det vil bety en reell nedgang i overføringene til norsk idrett. Er kulturministeren enig i det? Er kulturministeren bekymret for at det vil føre til færre anlegg og mindre aktivitet i idretten neste år?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2012-12-10:
Da er mitt spørsmål til kulturministeren om hun vil bekrefte at det er en reell nedgang i overføringene til idretten i 2013.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2012-12-10:
Jeg fikk mange utfordringer fra representanten Gjul, som jeg med glede vil svare på. Jeg kan svare på vegne av Høyre hva vi ønsker å få gjennomført når vi kommer i regjering fra neste høst. Det vi da ønsker å gjennomføre når det kommer til idrettspolitikken, er nettopp det vi er enige med Arbeiderpartiet i, å endre tippenøkkelen og gi mer midler til idretten. Det som skiller Høyre og Arbeiderpartiet her i salen i dag, er ikke at vi er uenige om akkurat dette vedtaket, det som skiller Høyre og Arbeiderpartiet, er at Høyre følger opp løftet med penger, nettopp fordi vi fremmet en økning i statsbudsjettet for 2013. Når Arbeiderpartiet og representanten Gjul anklager meg for ikke å snakke om Høyres politikk, men om Arbeiderpartiets politikk, er ikke det riktig. Det jeg gjorde i mitt innlegg, var å referere til hva idretten selv sier, hva Idrettsforbundet sier. De er bekymret nettopp fordi det Arbeiderpartiet og de rød-grønne nå legger opp til for idretten neste år, vil føre til en reell nedgang. Det vil føre til færre aktiviteter i idrettslagene, og en forverret situasjon for anleggene. Det må regjeringspartiene tåle å høre, og det må Arbeiderpartiet tåle å høre, at det er idretten selv som sier det. Høyre tok de signalene på alvor, og derfor fulgte vi også opp med midler. Men vi er glad – det må jeg få lov til å understreke – for at vi går i riktig retning. Derfor støtter vi også Arbeiderpartiet i den endringen man gjør i dag, slik at det blir mer midler. Men dette er langt fra det Arbeiderpartiet selv skapte av forventinger i idretten. Det er derfor idretten også er skuffet. Norge trenger mer idrett, ikke mindre. Det vil Høyre legge til rette for. Vi ønsker et mangfold i Idretts-Norge. Vi ønsker det i et folkehelseperspektiv. Vi ønsker å legge til rette for barne- og ungdomsidretten og for voksenidretten, men da må vi ha anlegg, og vi kan ikke fra Stortingets side forvente at idretten skal levere et godt tilbud til alle. Da må vi også gi dem tilstrekkelig med midler.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2012-12-10:
Endringene vi behandler i dag, skal gjøre diskrimineringsvernet ved foreldrepermisjon mer effektivt, men regjeringen sier selv at dette forslaget kun er ment som en presisering og tydeliggjøring av allerede lovfestede regler. Den nye lovbestemmelsen etablerer ingen nye rettigheter eller plikter i ansettelsesforholdet. Likestillingsloven beskytter allerede i dag arbeidstakere mot usaklig forskjellsbehandling på grunn av foreldrepermisjon. Lovforslaget vil dessuten innebære at reglene om foreldrepermisjon blir å finne i tre forskjellige lover. Dette er fryktelig lite hensiktsmessig. Arbeidsmiljøloven inneholder allerede bestemmelser om rett til permisjon, om vern mot diskriminering og regler for oppsigelse. Hvis hensikten med denne lovendringen er å nå arbeidslivets parter med informasjon, mener jeg at arbeidsmiljøloven trolig må være mye bedre egnet enn hva likestillingsloven er. Den nye lovbestemmelsen skal lovfeste det som allerede kan utledes av forbudet mot kjønnsdiskriminering i likestillingsloven. Likestillingslovens forbud mot kjønnsdiskriminering beskytter arbeidstakere mot usaklig forskjellsbehandling på grunn av foreldrepermisjon. Forslaget innebærer slik sett en presisering og en tydeliggjøring av gjeldende lovfestede regler. Den nye lovbestemmelsen etablerer altså ikke noen nye rettigheter eller plikter i ansettelsesforholdet. Høyre har lagt merke til det flere høringsinstanser har påpekt, bl.a. KS, NHO og Spekter. De hevder at dette lovforslaget ikke er særlig godt egnet til verken å klargjøre eller informere. De mener det ikke er behov for at det fremmes en egen lovsak om dette. Man kan derfor spørre seg hva hensikten bak hele dette forslaget er, og hvorfor man ikke har lagt det inn i en lov som er bedre egnet. For skulle et slikt lovforslag likevel fremmes, skulle det vært i forbindelse med arbeidsmiljøloven, siden det er i arbeidsmiljøloven plikter og rettigheter i forbindelse med arbeidsforhold er samlet. Høyre mener prinsipielt at lovendringer bør forbeholdes ønsket om å endre rettstilstanden. Så er ikke tilfellet i dag. Vi registrerer også at regjeringen ikke vil fremme et forslag om en lovfestet informasjonsplikt for arbeidsgivere.
Knut Tønnes Steenersen (Fremskrittspartiet), 2012-12-10:
Jeg har et spørsmål når det gjelder politisk reklame. Slik jeg har skjønt det, er dette en fornuftig tilnærmelse mellom tradisjonell tv og den nye formen for tv som har kommet. Men det er også litt vanskeligere for f.eks. nett-tv, som tidligere kunne sende politisk reklame, men som nå ikke vil få lov til å gjøre det. Vil det nå være slik – hvis man tar Aftenposten som eksempel – at Aftenposten på sin forside, hvor de ikke driver tv, kan vise filmer for politiske partier, men så fort man trykker på fanen som heter Aftenposten-tv, er det forbudt å vise filmer for politiske partier?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2012-12-10:
Senterpartiet er opptatt av at vi skal ha eit strengt og absolutt forbod mot reklame for alkohol i Noreg. I forhandlingane med EU var det ikkje mogleg å få vidareført unntaket vi hadde, som gav oss rett til å stoppa alkoholreklame i sendingar frå utlandet. Derfor har vi vore svært skeptiske til dette direktivet. Vi meiner at Noreg burde fått vidareført unntaket vi hadde, som blei forhandla fram på 1990-talet, og som var ein viktig premiss for at EØS-avtalen fekk fleirtal i Stortinget. Eg vil då minna om at reservasjonsretten blei forhandla fram nettopp for å kunna la omsynet til helse og miljø gå føre omsynet til fri handel. Så legg vi vekt på det som Jonas Gahr Støre sa i ein interpellasjonsdebatt i Stortinget 14. februar i fjor. Han var tydeleg på at regjeringa legg til grunn for å innlemme direktivet at Noreg kan vidareføra forbodet mot alkoholreklame i sendingar, sjølv om det skriftlege unntaket har falle bort. Derfor sluttar vi oss til dette her i dag. Det er på bakgrunn av dei forsikringane som er framførte om at forbodet mot tv-reklame i sin heilskap kan vidareførast, og at dette òg ligg til grunn for regjeringa si avgjerd. Så har eg lyst til å koma med nokre merknader om forslaget om at ein skal ta vekk forbodet mot tv-reklame for legemiddel godkjente for sal i butikk. Eg synest dette er ganske oppsiktsvekkjande, og har lyst til å presisera at smertestillande tablettar med paracetamol ikkje er det same som halstablettar. Eg har lyst til å koma med nokre fakta i den anledning. Vi har hatt ein stor auke i paracetamolbruken blant barn og unge. Bruken er fordobla dei siste 20 åra. Etter at det blei tillate å kjøpe smertestillande medikament reseptfritt utanom apotek, er talet på forgiftingar fordobla til meir enn 1 000 per år. Dette er ifølgje Aftenposten 25. mai 2008. I åra 2003–2008 var det registrert 35 dødsfall på grunn av feil bruk av paracetamol. Barn som får paracetamol i første leveår, har inntil tredobla risiko for å utvikla astma, allergi og eksem. Barn av mødrer som tar Paracet i svangerskapet, har òg ein fordobla risiko. I dag er det 40 000 nordmenn med medikamentindusert hovudpine, dvs. at dei får hovudpine på grunn av at dei tar for mykje medisinar. At vi no skal få tv-reklame for paracetamol, når vi veit at dette eigentleg er eit helseproblem i Noreg, synest eg er ein uansvarleg helsepolitikk. Om ein meiner det er god tv-politikk, er det iallfall uansvarleg helsepolitikk.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-10:
Først til representanten Forsberg: Det har heldigvis runne mykje vatn i havet sidan 2008! Framstegspartiet meiner at tilsynsmyndigheitene er eit offentleg ansvar og har styrkt løyvingane til både Arbeidstilsynet og Petroleumstilsynet i sine alternative budsjett. Det offentlege er ein stor brukar av innleigd arbeidskraft, og det er avdekt mange brot på arbeidsmiljøloven òg i offentlege etatar, på lik linje med private verksemder. Det er viktig at det offentlege overheld sine forpliktingar som er nedfelte i lov, på lik linje med andre arbeidsgjevarar. Framstegspartiet er opptatt av å bevara eit anstendig og skikkeleg arbeidsliv der arbeidstakarane har gode vilkår. Dette prinsippet gjeld uavhengig av kor arbeidstakarane kjem frå. Det finst faktisk ingen klar definisjon på kva sosial dumping er, men det er likevel viktig å presisera at vi må har klare reglar om minstestandardar i norsk arbeidsliv. Arbeidstilsynet har avdekt fleire kritikkverdige forhold i offentleg sektor med brot på arbeidsmiljøloven, og ved at det offentlege òg blir gjenstand for same tilsyn som andre verksemder, vil det medføra at det offentlege må ta sin del av ansvaret med å overhalda gjeldande regelverk. Utfordringa er at regelverket er vanskeleg å setja seg inn i, at det er liten kunnskap og kompetanse om korleis ein skal forstå reglane, og at det er mange tariffavtalar ein skal halda greie på. Det er likevel eit behov for at det offentlege blir meir bevisst si rolle som ein ryddig arbeidsgjevar, på lik linje med det som blir venta av arbeidsgjevarar i privat sektor. Eg viser til Adecco-saka, der regjeringa og LO spelte på at det i privat sektor var brot på arbeidsmiljøsaker, mens det samtidig blei avdekt tilsvarande brot innan helse- og omsorgssektoren i både kommune og stat. Trass i alt var det i denne saka og i liknande saker det offentlege som var oppdragsgjevar, og då burde denne forskrifta av 2008, nr. 112 § 7, som seier noko om at oppdragsgjevar skal gjennomføra nødvendig kontroll av om krava til lønns- og arbeidsvilkår blir overhaldne, ha vore følgt den gongen. Arbeidstilsynet har avdekt fleire kritikkverdige forhold i offentleg sektor med brot på arbeidsmiljøloven, og ved at det offentlege òg blir gjenstand for same tilsyn som andre verksemder, vil det medføra at det offentlege må ta sin del av ansvaret ved å overhalda gjeldande regelverk, noko som er viktig. Framstegspartiet støttar med det fleirtalsinnstillinga.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2012-12-10:
Forslaget innebærer å gi Arbeidstilsynet og Petroleumstilsynet kompetanse til å føre tilsyn med offentlige virksomheters etterlevelse av forskrift 8. februar 2008 nr. 112 om lønns- og arbeidsvilkår i offentlige kontrakter. Allerede i dagens lovverk er det krav om at offentlige oppdragsgivere skal informere om at prosjektene ikke skal ha dårligere lønns- og arbeidsvilkår enn det som følger av gjeldende allmenngjøringsforskrifter eller landsomfattende tariffavtaler. Oppdragsgivere skal i kontraktene sikre seg rett til å sette i verk og gjennomføre nødvendige sanksjoner dersom leverandører eller underleverandører ikke etterlever kravene. Det er forutsatt at eventuelle sanksjoner skal være egnet til å fremtvinge oppfyllelse av kontraktsvilkårene. Disse kravene finnes allerede i dagens lovverk, og dette forslaget dreier seg utelukkende om tilsyn med eksisterende regler. Forslaget tar sikte på å ansvarliggjøre offentlige innkjøpere for å forhindre sosial dumping i offentlige kontraktskjeder ved å la Arbeidstilsynet og Petroleumstilsynet tilse at offentlige innkjøpere følger opp sine forpliktelser. Høyre mener at det offentlige har et spesielt ansvar for å forhindre at det ikke foregår sosial dumping knyttet til offentlige innkjøp. Høyre mener også at det i utgangspunktet er naturlig at det føres tilsyn med at lover og forskrifter følges, og at Arbeidstilsynet i dette tilfellet er en naturlig instans. Men som arbeidsgiversiden, bl.a. NHO, Spekter, KS og Virke, anfører i sine høringsuttalelser, er det uklart om regelverket er EØS-stridig eller ikke. Det pekes også på uklarheter rundt hvilke tariffavtaler som skal følges. Konkurrerende tariffavtaler innenfor én bransje kan være en kompliserende faktor ved at oppdragsgiver ikke vil finne det opplagt hvilken tariffavtale det skal tas utgangspunkt i. Høyre mener derfor at det kan være uheldig å innføre tilsynskompetanse i et regelverk som oppfattes som uklart av dem som er lovpålagt å følge det, og som kan være EØS-stridig. Høyre støtter likevel lovforslaget. Dersom reglene er i strid med EØS-avtalen, er det reglene som er problemet, ikke tilsynskompetansen. Høyre forutsetter at departementet klargjør hvilke regler som gjelder i hvilke bransjer, slik at det er helt klart for offentlige innkjøpere hva deres plikter er. Jeg tar herved opp Høyres forslag om at forskriften ikke trer i kraft før det er avklart om reglene for offentlige anskaffelser er i tråd med gjeldende EØS-rett. Helt til slutt vil jeg bemerke regjeringens forslag om å endre finansieringssystemet for Petroleumstilsynets oppfølging av næringen gjennom et nytt gebyr på sektoravgiftssystemet. Det nye finansieringssystemet vil innebære at flere av Petroleumstilsynets oppgaver knyttet til tilsyn og annen oppfølging, vil bli krevd dekket av næringen gjennom gebyrer og ny sektoravgift. Både Høyre og Kristelig Folkeparti mener at det er uklart hva bransjen skal betale, og at den foreslåtte avgiften derfor åpner opp for uforsutsigbarhet i sektoren. For Høyre er det derfor viktig at ordningen gjennomgås med sikte på forbedringer.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-12-10:
Jeg er svært glad for at hele arbeids- og sosialkomiteen er enig med regjeringen i at offentlig sektor har et særlig ansvar for å medvirke til at utenlandske arbeidstakere ikke blir utnyttet på det norske arbeidsmarkedet. Offentlig sektor er en stor og viktig kjøper av ulike tjenester. Offentlig sektor er dermed en veldig viktig aktør når det gjelder å ivareta et godt og seriøst arbeidsliv for alle. Jeg er også svært glad for at hele komiteen slutter seg til regjeringens forslag om at Arbeidstilsynet skal føre tilsyn med at offentlig sektor etterlever kravene i forskrift om lønns- og arbeidsvilkår i offentlige kontrakter. Store deler av offentlig sektor er heldigvis ansvarlige og ivaretar sine forpliktelser. Det er dessverre likevel nok av eksempler på kommuner og virksomheter som trenger å bli kikket i kortene. Så er det viktig å ha med seg at det følger mye god veiledning med på kjøpet når Arbeidstilsynet kommer. I tillegg mener Arbeidstilsynet at det at de nå får tilgang til den offentlige oppdragsgiveren, vil lette tilsynet med virksomheter og arbeidsgivere i kontraktskjeden. Jeg mener at dette ligger innenfor EØS-retten, og vi er fortsatt i dialog med ESA om denne problemstillingen. Jeg har god tro på at vi vil nå fram med våre synspunkter. Disse er nettopp tuftet på en overbevisning om at offentlig sektor har et særlig ansvar for å ivareta et godt og seriøst arbeidsliv. Sammen med tilsynsansvarlig får Arbeidstilsynet altså ansvaret for å informere om regelverket. De må også kunne veilede om hvilke krav i allmenngjøringsforskriften og tariffavtalen som gjelder. Arbeidsdepartementet og Arbeidstilsynet samarbeider derfor med Difi om å utvikle god og tilgjengelig informasjon. God og tilgjengelig informasjon er altså svært viktig for innkjøperne i offentlig sektor og de virksomhetene som skal tilby tjenester til det offentlige. Det er selvfølgelig vesentlig at Arbeidstilsynet får tid til å forberede seg på tilsynsoppgavene som de er i gang med. Etaten har etter hvert fått bred erfaring med tilsyn med lønns- og arbeidsvilkår. Tilsyn med at offentlige oppdragsgivere følger kravene i forskrift vil likevel by på nye utfordringer. På den bakgrunn vil jeg foreslå at Arbeidstilsynets tilsynsansvar først trer i kraft 1. juli 2013. Til slutt vil jeg understreke at selv om Arbeidstilsynet får dette ansvaret med å føre tilsyn, reduserer ikke det ansvaret for at den som utlyser kontrakter, passer på at vilkårene blir overholdt. Tilsyn kan nemlig ikke være over alt til enhver tid.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-12-10:
Jeg vil bare på vegne av komiteen anbefale innstillingen og gjøre oppmerksom på at Fremskrittspartiet stemmer imot § 15-6 med begrunnelse i det forslaget vi hadde i statsbudsjettet.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-10-04:
Jeg har den glede – på vegne av stortingsrepresentantene Christian Tybring-Gjedde, Line Henriette Hjemdahl, Borghild Tenden og meg selv – å legge fram et forslag om bedring av skatteyters rettssikkerhet.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-10-04:
Det ville være veldig hyggelig om man kunne ha bekreftet at Senterpartiet er medlem av en regjering som lever som den prediker. Men det gjør man ikke. Jeg har et ferskt eksempel lokalt, hvor man siden 2007 har jobbet med Regional plan for Rondane – Sølnkletten. Det er to fylkeskommuner og samtlige kommuner rundt hele Rondane som er blitt enige om en forvaltningsplan. Den overstyres nå av Miljøverndepartementet. Vi ser i sak etter sak rundt omkring i landet at det planlegges, kartlegges, diskuteres og konkluderes ute i det lokale folkestyret, bare for å oppleve at saken blir anket til Miljøverndepartementet, og der blir den liggende i en lang kø før den blir tilbakevist og eventuelt overstyrt. Det svekker eiendomsretten til den enkelte, og det svekker og demoraliserer det lokale folkestyret. Så jeg vil igjen spørre representanten Sande: Er han virkelig fornøyd med situasjonen sånn som den er, på dette området?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-10-04:
Det er meg en glede – på vegne av stortingsrepresentantene Torgeir Trældal, Jon Georg Dale, Jan Henrik Fredriksen, Oskar J. Grimstad, Morten Ørsal Johansen og meg selv – å legge fram forslag om nedslakting av tamrein på Finnmarksvidda.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-10-04:
Fokuset på bergindustrien i Norge har vært lav i flere tiår, og næringen har i stor grad kommet i skyggen av olje- og gassindustrien. Få snakker om at det i norsk grunn ligger mineraler og metaller for 1 500 mrd. kr. Derfor er det på tide at regjeringen tar initiativet til å kartlegge mineralforekomster i landarealet og på den norske kontinentalsokkelen. Mineraler og metaller kan bli vår nye olje. Ved utgangen av fjoråret var kartleggingsgraden på 21 pst. I Sverige og Finland er kartleggingsgraden på henholdsvis 90 og 100 pst. Fremskrittspartiet har ved flere anledninger etterspurt behovet for å få på plass en samlet strategi for mineralnæringen som gir næringen langsiktige og forutsigbare rammevilkår, bl.a. innen kartlegging av ressursene, økt mulighet for rekruttering av kvalifisert arbeidskraft fra norske utdanningsinstitusjoner samt rammevilkår for å kunne innhente kapital for investering i avdekking og utvinning av mineralressurser. Navs bedriftsundersøkelse høsten 2011 avdekket mangel på om lag 200 geologer og geofysikere og mangel på ca. 1 450 sivilingeniører innen geofag, petroleumsteknologi, metallurgi og lignende. Planlagte studieplasser for året 2011 var kun 181. Regjeringen signaliserte at en strategi ville komme senest våren 2012. Nå er den utsatt. Fremskrittspartiet mener at denne treneringen bare er med på å nøre opp under usikkerheten om det vil være lønnsomt å satse på bergindustrien i Norge både som næring og som karrierevei. Fremskrittspartiet er opptatt av at bergverksindustrien får den status den fortjener og trenger for å hevde seg både nasjonalt og internasjonalt. For å unngå at næringen skal være med på å bidra til negative ringvirkninger for miljøet og andre næringer, er det også viktig å få avklart mulighetene for bl.a. opprettelse av deponi av gruveavfall på land eller i sjø. Fremskrittspartiet er fast bestemt på at norsk bergverksindustri har en framtid i Norge, men da må rammevilkårene komme på plass snarest, slik at næringen får muligheten til å markedsføre mineralnæringen som en attraktiv arbeidsplass og en næring i vekst.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-10-04:
Jeg har gleden av – på vegne av representantene Erna Solberg, Svein Harberg, Henning Warloe, Elisabeth Røbakk Nørve og meg selv – å fremme forslag om nye initiativ for å løfte yrkesfagene.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-10-04:
Høyre erkjenner viktigheten av et godt klima og gode skolebygg. Derfor har Høyre i mange kommuner satset – som her i Oslo – milliardbeløp på å rehabilitere bygningsmasse. I dag har vi kanskje i Norges land flere moderne skoler og nybygde skoler enn vi noensinne har hatt. Når det så gjelder Bergen og denne lavvoen, har jeg faktisk sjekket litt opp rundt det i løpet av dagen, siden det har blitt et stort tema. Det har seg nemlig slik at det er foreldrene og elevene selv som har valgt en lavvoløsning fremfor bussing til en skole som lå et stykke lenger unna. Hvis jeg skal tolke representanten Wickholm her rett, må jeg kanskje stille spørsmålet tilbake: Mener han at man skal sette i gang bussing til en skole lenger bort, når det er foreldrene og elevene som har funnet ut at en slik friluftsskoleløsning fram mot jul kan være akseptabelt inntil man skal flytte inn i et nytt skolebygg?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-10-04:
Nå tror jeg representanten Wickholm skal ta det litt med ro, og så skal han se på hva slags reaksjoner norske lærere har kommet med den senere tiden når det gjelder de løftebruddene som regjeringen nå serverer med hensyn til lærernorm og etter- og videreutdanning, som ikke står i forhold til det behovet som absolutt er hos norske lærere. Det er faktisk sånn at selv om Bergen kommune ikke har gjort enn fullgod jobb når det gjelder skolebyggene, så ble de faktisk av regjeringen i fjor kåret til sølvplass i norgesmesterskapet når det gjelder å oppnå gode resultater og det å være en god skoleeier. Så jeg kan være enig i at jobben med å være en god skoleeier ikke er gjort før også alle byggene er bra, men sannheten er altså at Bergen leverer veldig gode resultater, og var faktisk best av storbyene på grunnskoleresultater denne våren.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-10-04:
La det ikke herske noen tvil om at for Høyre er skole et av de aller, aller viktigste politikkområdene. Det er også et av de aller viktigste politikkområdene for Høyres skolepolitikere landet over. Derfor anstrenger man seg maksimalt i kommuner og i fylker. Man kommer til departementet, man kommer med søknader om forsøk og man anstrenger seg for å få ned frafallet i videregående opplæring osv. Så det er ingen tvil om at Høyres lokalpolitikere rundt omkring gjør en suveren jobb for å løfte prestasjonene til elevene i norske grunnskoler der de har ansvar. Men jeg vil utfordre Truls Wickholm til å gå hjem og se at i det ganske land vil han helt sikkert også finne arbeiderpartikommuner som ikke har sin sti hundre prosent ren. Jeg vil faktisk utfordre ham til å si at det også er et ansvar for regjeringen å sørge for tilsyn, og sørge for at alle elever i Norge sikres et likeverdig og godt skoletilbud.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-10-04:
Høyre er opptatt av at vi skal ha en skole som utvikler det hele mennesket, som det står i den generelle delen av læreplanen til Kunnskapsløftet. Det betyr at vi skal ha et mangfold av fag, og vi skal ha et mangfold av ferdigheter som vi skal trene. Men når Aksel Hagen nå gjør det til et poeng at Høyre vil ha en segregert skole, så har vi aldri sagt det. Tvert imot har jo denne regjeringen sørget for at vi har fått en segregert skole med 5 000 elever som er over i andre tiltak som regjeringen og kunnskapsministeren nå ikke vil svare for, verken hvor de er hen, hva slags tilbud de får eller hvem som faktisk står for opplæringen av disse elevene. Det synes jeg er høyst betenkelig. Når det gjelder å sikre flinke elever: Høyre er opptatt av at alle elever som går i den offentlige skolen, skal møte en undervisning som er tilpasset dem. Men også Aksel Hagen og kunnskapsministeren er opptatt av at elever som har forutsetninger for det, skal få mulighet til å ta fag på trinn over det trinnet de selv går på.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-10-04:
Mange rød-grønne representanter har i dag vært mer opptatt av å snakke usant om Høyre enn å presentere sitt eget partis politikk. Det tror jeg velgerne faktisk vil merke seg. Representanten Truls Wickholm har vært innom Bergen opptil flere ganger i dag, og han har trukket fram Bergen som et eksempel på en kommune som ikke tar skolevedlikehold nok på alvor. Det er ganske dristig når representanten ikke har gjort hjemmeleksen sin bedre. For faktum er at hvis man går inn på vedlikeholdsinnsats i Bergen de siste to–tre tiårene, viser det seg faktisk at de periodene hvor skolevedlikeholdet lå på det laveste nivået i Bergen, var mens Bengt Martin Olsen fra Arbeiderpartiet styrte byen, og mens Anne-Grete Strøm-Erichsen styrte Bergen. Det Høyre nå holder på med i Bergen, er faktisk å rydde opp etter tidligere forsømmelser fra arbeiderpartistyret i Bergen. Da tenker jeg at når man ikke gjør hjemmeleksen sin bedre enn det, må man også tåle å bli konfrontert med hva som faktisk er sannheten i den saken. Så var det representanten Lillian Hansen, som brukte hele sitt innlegg til å skremme om Høyres fiskeripolitikk. Det må jo være et tankekors for Hansen at mens etterspørselen etter norsk fisk har gått opp, har etterspørselen etter mer rød-grønn politikk gått dramatisk ned. Høyre har altså presentert et program med nye ideer og bedre løsninger for å videreutvikle og styrke lønnsomheten i norsk fiskerinæring. Vi opplever nå økt etterspørsel etter Høyre-politikk, også på kysten. Det etterlyses nye grep om modernisering av fiskerinæringen, slik at dette kan bli en bærende næring og skape vekst også i fremtiden. De rød-grønne sier at de vil ta Norge videre, men velgerne sier nå noe annet. Åtte år får være nok, nye krefter må slippe til. For Høyre er det et stort paradoks at regjeringen i så gode tider ikke ser seg i stand til å oppfylle statsministerens mantra om at kunnskap trumfer alt og lar det bli en realitet i sine budsjettprioriteringer. Tvert imot prøver nå regjeringen etter beste evne å pakke inn store løftebrudd i nytt papir, i håp om at lærere og andre ikke skal oppdage hva som faktisk skjer. Kunnskapsløftet var et viktig tidsskille, med en vektlegging av kunnskap og grunnleggende ferdigheter. Regjeringen har for så vidt videreført reformen, men har forsømt seg stygt overfor landets lærere. For høyt kvalifiserte lærere er den viktigste forutsetningen for å lykkes med Kunnskapsløftet og for å lykkes med å heve kvaliteten i norsk skole. Vi må gjøre mer for etter- og videreutdanning, vi må lage nye karriereveier, vi må satse på seniortiltak, vi må lage en mer attraktiv lærerutdanning, og vi må rekruttere flere lærere fra arbeidslivet inn i yrkesfag. Nå ser jeg at Trond Giske presenterer Arbeiderpartiets nye utdanningspolitikk og har kopiert Høyres krav om skjerpet inntakskrav til høyere utdanning. Han må gjerne kopiere mer, vi har en knallgod skolepolitikk, vi har gjennomføringsevne – det har Kristin Clemet vist – og vi tar gjerne over Kunnskapsdepartementet.
Svein Harberg (Høyre), 2012-10-04:
Jeg har gleden av – på vegne av representantene Erna Solberg, Elisabeth Aspaker, Henning Warloe, Anne Karin Olli og meg selv – å framsette et forslag om et mer fleksibelt og desentralisert utdanningstilbud.
Svein Harberg (Høyre), 2012-10-04:
Kort: Årets trontale vil neppe få plass i historiebøkene som overraskende og nytenkende. Spesielt er vi i Høyre betenkt over at det heller ikke denne gangen varsles politikk for å løfte kompetansebyggingen i landet vårt. Den rød-grønne regjeringen satser ikke på fagskolene og har heller ikke hatt en klar plan for hva de vil og hvor de vil med høyere utdanning. Det er underlig at det etter sju år fortsatt er så stor avstand mellom festtalene og den politikken regjeringen legger fram for Stortinget. Norske bedrifter har innenfor flere fagområder, spesielt innen olje- og gassindustrien og nye spennende næringer, vist at høy kompetanse gir dem en posisjon helt i verdenstoppen. Kombinasjonen av fagfolks praktiske kunnskap og erfaring og topp utdannede ingeniører har gitt denne posisjonen. Deres kompetanse og løsninger har gitt Norge en konkurransekraft som gir et sterkt bidrag til den velferden vi nå kan tilby. Skal vi beholde denne posisjonen, også innen ny næringer, må vi etablere utdanningsinstitusjoner som rekrutterer de beste hodene både nasjonalt og internasjonalt. Da må vi stimulere de beste kompetansemiljøene til å bli enda bedre, og bidra til å gi dem en posisjon som gjør at de tiltrekker seg medarbeidere i ypperste internasjonale klasse. Jeg blir skikkelig bekymret når statsråd Halvorsen på regjeringens nettside nå slår fast at vi skal være fornøyd med norske universiteter og deres posisjon internasjonalt. Dette sier hun samtidig som de siste rankingene viser at våre utdanningsinstitusjoner også i år rykker nedover på de ferske rankingene. Ikke bare taper vi terreng i verdensmålestokk, men vi er i ferd med å havne på sisteplass i Norden! Vi kan ikke slå oss for brystet når utviklingen går feil vei, når vi taper posisjon og renommé internasjonalt. Da må vi erkjenne at det må endring til. Statsrådens uttalelser understreker behovet for et skifte, og Høyre er godt forberedt med nye ideer og bedre løsninger for å løfte norske utdanningsinstitusjoner opp på et langt høyere internasjonalt nivå. Ja, Høyre er tydelig på at vi vil gi de beste instituttene marsjordre om å posisjonere seg på topp i Europa. Det er slike mål vi og en borgerlig regjering vil utvikle politikken rundt. Det trenger norsk næringsliv, og en slik konkurransekraft trenger det norske velferdssamfunnet. Så en liten kommentar til forslaget om forbud mot særskilte rom for organisert religiøs aktivitet i den offentlige skolen. Høyre er tydelig på at utdanning er primæroppgaven til norsk skole, og at ressursene skal settes inn på læring. Den prioriteringen tror vi også at den enkelte kommune har. Det er derfor unaturlig for Høyre å lage nasjonale forbud i saker som definitivt hører hjemme hos de lokale politikerne. Vi tror at lokale politikere vet best hvordan de skal unngå at skolen blir en del av religiøs aktivitet, samtidig som de tar på alvor oppgaven med å legge til rette for den enkeltes rett til å utøve sin tro. Høyre vil derfor ikke støtte dette forslaget.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2012-10-04:
Jeg har gleden av – på vegne av representantene Ingjerd Schou, Lars Myraune, Bjørn Lødemel, Elisabeth Røbekk Nørve og meg selv – å framsette et forslag om bruk av mer moderne metoder i vei- og jernbaneutbygginger.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-10-04:
Jeg er først og fremst grunnleggende uenig i Fremskrittspartiets skille mellom drift og investeringer. Ja, det er å investere i framtiden å bygge veier, jernbane og havner. Ja, det er å investere i framtiden å bygge nye universitetsbygg. Men det er også å investere i framtiden å bevilge penger til kommunene, sånn at de kan ansette flere lærere, pusse opp skolebygg, bygge ut barnehageplasser og gi våre barn det beste grunnlaget for å møte de utfordringene de skal møte i livet – i arbeidsliv og i næringsliv senere.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-10-04:
Det grunnleggende spørsmålet i den økonomiske politikken er at vi ikke skal bruke mer penger enn det norsk økonomi tåler. Jeg er forundret over Fremskrittspartiets lettvinte holdning til det som skjer rundt oss i Europa på alle kanter – at vi i Norge må forholde oss til at situasjonen der ute kan påvirke også oss, og at vårt førstelinjeforsvar er å ha en ansvarlig oljepengebruk. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet fortsatt er det eneste partiet på Stortinget som har en helt annen definisjon av hva en ansvarlig økonomisk politikk – og handlingsregelen – er. Det varierer jo dessuten fra år til år. Det som er interessant, er om Fremskrittspartiet vil holde seg til sin nye handlingsregel til høsten er over, eller om de vil bøye seg for kravet fra Høyre om at også de må definere handlingsregelen, som alle de andre politiske partiene i Norge, for å komme fram til enighet.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-10-04:
For det første tenker jeg at når man stiller til politisk debatt i Stortinget, må man også tåle å bli utfordret på hva alternativet er. Jeg er grunnleggende stolt over det den rød-grønne regjeringen har fått til i norsk skole i løpet av sju år. Under Bondevik II-regjeringen ble det flere elever i grunnskolen, men det ble over 1 000 færre lærerårsverk. Med rød-grønn regjering er det ansatt over 8 000 lærere i den norske skolen. Vi har snudd utviklingen. Det er investert tungt i etter- og videreutdanning for lærere. Vi har fått på plass en ny lærerutdanning, og vi ser at mange flere norske ungdommer ønsker å bli lærer. Hva er resultatene av det? Jo, vi ser at innholdet i skolen er blitt bedre og at norsk skole gjør det bedre på de internasjonale undersøkelsene. Det er stikk i strid med det resultatet vi ser i Sverige, der Høyres politikk nå blir gjennomført av Moderaterna, der skolen blir segregert i økende grad, og resultatene går nedover.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-10-04:
Vi har gode resultater å vise til gjennom våre sju første år, og vi skal legge grunnlaget for at den utviklingen i den norske skolen skal fortsette. Derfor skal vi prioritere å bruke penger på skolen framfor skattekutt, derfor skal vi prioritere å ansette lærere framfor å gi milde gaver til den delen av befolkningen som har mest fra før. Hvis representanten Sanner mener at vi trenger flere lærere i den norske skolen, blir mitt spørsmål tilbake: Er det bedre at vi ansetter flere lærere – som vi gjør under den rød-grønne regjeringen – framfor å redusere antallet lærerårsverk, som man gjorde under Bondevik II-regjeringen? La meg ta spørsmålet om forskning. Det som representanten Sanner omtaler som «et hvileskjær» i forskningen, er en 25 pst. økning av forskningsbevilgningene sammenlignet med det Bondevik II-regjeringen klarte å levere. Igjen: Forskningsbudsjettet er nå på ca. 25 mrd. kr. Det er omtrent det samme som Høyre har lovet i skattekutt. Da velger jeg forskning og kunnskap framfor skattekutt.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-10-04:
De eksemplene vi har sett fra Entra og lederlønnsnivået der de siste dagene, er uttrykk for et uakseptabelt høyt lønnsnivå. Nettopp derfor har Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringen vært opptatt av å få moderasjon i lederlønningene. Derfor har man strammet inn på bonuser, på opsjoner og på sluttvederlag. Regjeringens politikk er at statlige lederlønninger og lederlønningene i de statlige selskapene skal være konkurransedyktige, men de skal ikke være lønnsledende. Det er beskjeden man har gitt til styrene. Det forutsetter jeg at styrene gjennomfører i praktisk politikk, og dette må også være noe som styrene evalueres på.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-10-04:
Arbeiderpartiet mener det er behov for endringer i kommunestrukturen. Hvilke virkemidler vi tar i bruk eller ikke tar i bruk i neste periode, skal vi komme tilbake til i den videre programprosessen og på vårt landsmøte. Men fornyelse og forenkling i offentlig sektor handler også om andre ting, bl.a. handler det om å ta i bruk IKT. Ikke minst i helsevesenet og i samhandlingen mellom kommunal legevakt, fastleger og sykehusene er det viktig å ta i bruk de mulighetene som informasjonsteknologien gir oss. Her vil vi videre. Det er en av de viktige sakene for oss i programarbeidet. Vi vil komme tilbake til det fra regjeringens side når stortingsmeldingen om IKT blir lagt fram. Men her må jeg jo med beklagelse si at Venstre har vært en bremsekloss fordi man ikke ønsker å ta i bruk ny teknologi for å styrke personvernet, men tvert imot sverger til gammel teknologi. Og det mener jeg er feil.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-10-04:
Jeg merket meg det Siv Jensen sa om den økonomiske politikken, og jeg merket meg også at hun ikke kom inn på situasjonen i Europa. Det synes jeg er oppsiktsvekkende at lederen for det største opposisjonspartiet ikke gjorde. Fremskrittspartiet har gjennom de siste årene hatt en veldig varierende holdning til handlingsregel og oljepengebruk. Først skulle man øremerke oljepengene til pensjoner, så begynte man med utenlandsregnskap, så kom finanskrisen, og da ville Fremskrittspartiet bruke mindre oljepenger enn de andre partiene. I budsjettet i fjor gikk Fremskrittspartiet bort fra utenlandsregnskapet, og nå har de to handlingsregler, én for drift og én for investeringer. Det interessante spørsmålet til Fremskrittspartiet i dag er: Har Fremskrittspartiet ny handlingsregel på trappene, og kommer Fremskrittspartiet til å legge seg på samme oljepengebruk som det Høyre gjør?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-10-04:
Jeg oppfatter det som at Fremskrittspartiet fortsatt er åpen for økonomiske eksperimenter i en situasjon der det er eurokrise rundt oss i våre naboland og viktige markeder. Jeg merket heller ingen tilnærming til Høyre fra Fremskrittspartiets side i den økonomiske politikken i det svaret som vi fikk fra Siv Jensen her. Men la meg prøve med et annet forslag. Høyre har nettopp lagt fram sitt programforslag, der de tar til orde for skattekutt på 25 mrd. kr. Fremskrittsparti-taksameteret står foreløpig på 100 mrd. kr i skattekutt. Hvilke skattelovnader vil Fremskrittspartiet legge i skuffen for å få til et samarbeid med Høyre, dersom opposisjonspartiene får flertall ved neste høsts valg?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-10-04:
Representanten Solberg sa i sitt innlegg at enhver regjering har alltid mer penger til disposisjon. Men det er veldig store forskjeller på hvordan en rød-grønn regjering og en høyreorientert regjering vil bruke pengene. Høyre-lederen etterlyser «nye løsninger», men hun presenterer ingen nye virkemidler, kun gammel, velutprøvd Høyre-politikk som handler om skattekutt. Så har jeg registrert at i Høyres programforslag går man inn for å kutte skattene like mye som sist Høyre satt i regjering. Da ble det ordføreropprør, man reduserte antall lærerårsverk i skolen, og det var ingen satsing på samferdsel. Vi ser også bilder fra Bergen, der høyrebyrådet har feiret kutt i eiendomsskatt med fyrverkeri, mens skoleelevene ikke hadde tak over hodet da det nye skoleåret begynte. Da er mitt spørsmål: Hvor vil Høyre kutte denne gangen i velferden for å gjøre plass for sine skattekutt?