Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-16:
Diabetes er en av vår tids store folkesykdommer. Helsedirektoratet melder at så mange som 265 000 nordmenn kan ha diabetes. Som flere har vært inne på, har halvparten av disse ikke fått stilt noen diagnose. Den sterke økningen i diabetes gjelder for svært mange land, og det er en utfordring å lage gode strategier for å bekjempe utbredelsen av denne sykdommen. Regjeringen tar den bekymringsfulle utviklingen på alvor, og vi har satt i gang flere tiltak for å forebygge utvikling av diabetes. Diabetes er en av flere kroniske sykdommer som har sammenheng med livsstil, og det er nødvendig med innsats på mange områder for å møte utfordringene når det gjelder kroniske livsstilssykdommer. Regjeringen har satset særskilt på forebyggende tiltak innen kosthold, fysisk aktivitet og røykeslutt. Før sommeren vil Helsedirektoratet lansere et sett av felles kliniske retningslinjer for diabetes – både for primær- og spesialisthelsetjenesten. Dette er et viktig steg for å sikre likeverdighet og helhet i oppfølgingen av pasienter med diabetes. Vi følger opp arbeidet med en informasjonskampanje som er rettet mot mennesker med økt risiko for å utvikle type 2-diabetes. Kampanjen skal etter planen lanseres samtidig med de kliniske retningslinjene. Nasjonal strategi for diabetesområdet peker på at god samhandling mellom kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten er en forutsetning for å oppnå gode resultater. Det er nødvendig med god informasjonsflyt mellom primærhelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten, slik at pasienten blir i stand til å mestre sykdommen. I budsjettet for 2009 foreslo vi 40 mill. kr til samhandlingstiltak innen forebygging. Her forventer vi gode prosjekter som kan gi gode løft også på diabetesområdet. Skal vi hindre utbredelse av diabetes og hjelpe dem som har fått diagnosen, må vi satse helhetlig innen forebygging, behandling og rehabilitering. Vi må tenke nytt om hvordan helsetilbudet skal bygges opp og bli bedre til å følge opp risikogruppene. I samhandlingsreformen, som vi vil legge fram før sommeren, er målet å komme fram til juridiske og økonomiske virkemidler som gjør at det skal lønne seg for kommunene å satse på forebygging og tidlige tiltak, slik at sykdommer som diabetes type 2 ikke utvikler seg til en kronisk lidelse med livstruende komplikasjoner. La meg bare legge til at jeg har forståelse for den utålmodighet som jeg opplever ligger i representantforslaget. Det er viktig at den type planer som Nasjonal strategi for diabetesområdet representerer, følges opp av den sittende regjeringen. Jeg mener at vi kan vise fram eksempler på at vi følger opp. Det er økte bevilgninger f.eks. til fysisk aktivitet, det er økt satsing på røykestopp, det er økt satsing på kostholdstiltak, og nå kommer det altså nasjonale retningslinjer og informasjonskampanjer, og vi ser etter denne type diabetesrettete prosjekter når vi nå skal fordele midler til samhandling. Så kan man selvfølgelig alltids diskutere om vi skulle ha gjort enda mer, og om det vi gjør, er godt nok. Men vi går nå i forbindelse med samhandlingsreformen virkelig tungt inn i de problemstillingene som er knyttet til utviklingen av livsstilsbaserte lidelser, kroniske lidelser, hele kommunehelseperspektivet, der vi bygger ut en kommunehelsetjeneste med 50 pst. flere leger, med desentraliserte, ambulante team innen rus, psykiatri, kols og diabetes, og i det hele tatt legger om hele det økonomiske systemet – dette ut fra at det vil være lønnsomt å forhindre at folk får amputasjoner som følge av diabetes, istedenfor å være verdens beste på å amputere når det har gått galt. Ja, jeg forstår jo at opposisjonens rolle er å kritisere, men jeg mener personlig at det vi nå gjør på dette området, er en gjennomgang som er uten sidestykke i nær politisk historie. Slik at kritikken om at vi ikke tar denne helseutviklingen på alvor, må jeg si jeg ikke føler meg særlig truffet av.