trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2017-01-10:
I arbeidet med denne meldingen om pelsdyrnæringen har det vært ett ord som har vært viktig for Kristelig Folkeparti – gjennom hele prosessen er det «dyrevelferd» som har vært vårt fokus. Med utgangspunkt i vår ideologi og forvalteransvaret mener vi at vi har ansvar for å ivareta og forvalte ressursene våre riktig, og med det også ivareta dyrevelferden. Derfor opprører det oss når vi ser bilder fra pelsdyrgårder som ikke behandler dyrene godt, og hvor det er helt tydelig at norske regler ikke følges. Slik skal vi ikke ha det. Dyrevelferd skal fortsatt være førsteprioritet. Allerede i dag er pelsdyrnæringen under strengere regelverk og tilsyn, og dette er viktig for å sikre at disse dyrene har god dyrevelferd. Vi vet at i Norge i dag har de aller, aller fleste pelsdyrgårder god dyrevelferd, men så har vi unntak som ikke har det, og som gjør at vi ikke kan si oss fornøyd med dagens situasjon. I høringen kom det fram ulike hensyn som ikke er godt nok ivaretatt, som bl.a. bevegelsesfrihet og aktiviteter. Som alle andre næringer skal også pelsdyrnæringen være bærekraftig. Ja, skal vi ha en næring, må den være økonomisk bærekraftig, men den skal også være bærekraftig når det kommer til dyrene og deres velferd. Kristelig Folkeparti var derfor glad for at regjeringen foreslo innstramminger som gir bedre dyrevelferd, og at komiteens flertall stiller seg bak å innføre et generelt forbud mot gruppehold av mink. Skal det gjøres unntak fra dette forbudet, slik det åpnes opp for, skal dette kun være i tilfeller hvor gården deltar i et dyrevelferdsprogram, og at det så vurderes ut fra objektive og etterprøvbare indikatorer for dyrevelferd. Det er også et viktig grep som gjøres når kravene til bruk av aktivitetsobjekter skjerpes, slik at dyrene blir mer aktive. Dette vil gi mer naturlig aktivitet, redusert slåssing med andre dyr og mindre pelsgnaging. I dag tar vi nye steg for å sikre en bedre dyrevelferd for pelsoppdrett. Det er Kristelig Folkeparti veldig glad for, og dette har helt fra starten av vært vårt mål med dette arbeidet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2017-01-10:
Flertallet i stortingssalen i dag vil si at vi skal ha en videreføring av pelsdyroppdrett i Norge. Det er også klare innstramminger som dette flertallet har stilt seg bak. Vi har vært opptatt av at vi nå innfører et forbud mot gruppehold av mink. Hvis man skal få unntak for dette gruppeholdet, må man være med i et dyrevelferdsprogram. Det tar et års tid å se om man kan få lov til å være med på det, for det har noe med minkens biologiske klokke å gjøre. Men spørsmålet mitt går på når et slikt program kan være på plass. I innstillingen sier vi at myndighetene må få «noe tid til å utforme(…) (…)
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2017-01-10:
President! Jeg voterte riktig, men jeg reiste meg. Så i tilfelle noen støttet meg, ber jeg om ny votering.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2017-01-10:
Eg vil starta med å takka forslagsstillarane og i stor grad slutta meg til det meste som er sagt så langt i debatten. Mat er ein ressurs. Mat er ein verdifull ressurs. Senterpartiet er eit matparti, difor er me opptekne av å ta vare på matressursen og stoppa den omfattande kastinga som pågår. Dette er eit verdispørsmål på same måte som når Senterpartiet vågar å reagera når matvarekjedene gjev vekk mat nærmast gratis, med det ekstreme prisfokuset som dei dyrkar. Det er ei oppfordring til meir matkasting, og det underkjenner den verdien som mat som ressurs faktisk har. Eg meiner at innstillinga, slik ho no ligg føre, skisserer ei rekkje gode forslag for å redusera kasting av mat. Det er eit politisk ansvar og ei politisk oppgåve å bidra til at matkastinga går ned. Det må me gjera gjennom heile kjeda. Det handlar om bøndene, det handlar om dei ulike aktørane innan næringsmiddelindustrien, det handlar om daglegvarekjedene, og det handlar om forbrukarane. Me må bruka både regelverk og haldningar – regelverk som òg kan skapa og bidra til å skapa haldningar. Me står bak forslag nr. 1, men eg vil samtidig varsla at Senterpartiet støttar forslaga nr. 3 og nr. 4, frå Miljøpartiet Dei Grøne. Eg er litt meir usikker på forslag nr. 5, for etter mi vurdering er det allereie teke vare på i det som er gjeldande læreplan, det er i alle fall sjølvsagt at ein i mat- og helsefaget er oppteken av redusert matsvinn. Me vil eventuelt koma tilbake til det etter å høyrt grunngjevinga for forslaget frå Miljøpartiet Dei Grøne.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2017-01-10:
Før debatten i dag starta, ville spørsmålet mitt stått fram som litt banalt, men når ein høyrer på debatten, kan ein få inntrykk av at det er eit forbod mot gruppehald som er regjeringa sin politikk, og det som ein har lagt fram ei melding om. Etter mitt syn er det ein del av ein heilskap. Eg ønskjer berre å utfordra statsråden på eitt punkt: Er det forbod mot gruppehald som er regjeringa sin pelsdyrpolitikk, eller er det berekraftig utvikling, slik det er beskrive gjennom NOU, stortingsmelding og no innstilling?
Pål Farstad (Venstre), 2017-01-10:
Matsvinn er en global utfordring og absolutt en utfordring å ta tak i i Norge. Vi kaster altfor mye mat, først og fremst fordi vi kjøper mer enn vi trenger, og mer enn vi burde. Trygg mat og matsikkerhet må for all del ikke utfordres, men holdbarhetsregimet og hvordan datomerkingen blir håndtert, kan være en årsak til at vi kaster mer mat enn det vi strengt tatt burde. Jeg mener at det kan være en hel del å hente på dette området. Derfor er jeg glad for at vi har dette temaet og spørsmålet til behandling, og jeg takker forslagsstillerne for at saken er brakt fram. Jeg registrerer en økende oppmerksomhet på så vel etiske og klimamessige som økonomiske sider ved matsvinn, at det generelt synes å være en økende bevissthet ikke minst blant forbrukerne om å redusere matsvinnet, at det er en holdningsendring på gang, og at samarbeidslinjen som myndighetene og næringen så langt har lagt seg på, har vist positive utviklingstrekk. Nettopp derfor har jeg vært, og er, mer opptatt av å følge holdningssporet enn lovreguleringssporet. I dette ligger det også en sterkere innsats for å øke forbrukernes kunnskap om matsvinn og forebygging av dette. Komiteen mener dette bør skje i regi av bl.a. Matvett og ForMat, som er næringslivets egen satsing for å redusere matsvinn gjennom samarbeid med myndighetene. Jeg viser også til at en samlet komité peker på at en forpliktende bransjeavtale bør inneholde en forsterket holdningskampanje rettet mot matbransjen og forbrukerne. Jeg mener vi skal være forsiktige med å svare på alle utfordringer med lover og lovendringer. Derfor har jeg ikke uten videre villet være med på at lov skal regulere dette, men jeg synes det er fornuftig at det utredes om det er behov for en matkastelov, og er tilfreds med at en samlet komité står bak et slikt forslag. Jeg vil bemerke at Venstre vil støtte forslag nr. 2, fra Kristelig Folkeparti, og forslag nr. 3, fra Miljøpartiet De Grønne. Så vil jeg, i likhet med det som har vært sagt fra tidligere talere, gjerne høre hva Miljøpartiet De Grønne har å bringe til torgs knyttet til forslagene nr. 4 og 5, og eventuelt vurdere dem som oversendelsesforslag.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-10:
Stortinget kan vere heilt trygg på at eg har tenkt å følgje opp stortingsvedtak. Samtidig trur eg den mest effektive måten å lukkast på, er at vi faktisk får norsk næringsmiddelindustri, som er innovativ, som er flink til å skape nye produkt, til å sjå marknadsmoglegheiter. Eg trur at viktige incentiv for å få det til, vil gje raskare og betre resultat for heile matkjeda enn det vil gjere dersom vi berre lovregulerer. Eg skal greie ut det Stortinget i dag ber meg om, og kome tilbake til Stortinget – det kan Stortinget vere heilt trygg på. Samtidig trur eg at vi kan ha ei felles forståing, veldig mange, både i regjeringa og utanfor, om at når folk tener pengar på noko, då bruker dei å gjere gode val. Det trur vi i alle fall på Sunnmøre! Og om vi faktisk sørgjer for at det er ein næringsmiddelindustri som ser moglegheiter i marknaden for brukbare produkt som dei i dag kastar, er det den beste vegen til målet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-10:
Stortinget innfører i dag eit generelt forbod. Det legg eg til grunn. Så skal vi jobbe vidare med regelverksutforminga. Men det er underleg å høyre argumentasjonen til Arbeidarpartiet, for dei er på begge sider av debatten samtidig. No argumenterer dei med at viss ein berre innfører forbod mot gruppehaldet, er det god nok dyrevelferd. Men det meiner jo ikkje Arbeidarpartiet. Dei vil tvert imot avvikle næringa, uansett kva vi føreslår i dag. Så ein må i alle fall rydde i denne debatten. Eg meiner det forslaget som Stortinget i dag vedtek, vil sikre eit forbod i botnen. Dersom ein inngår i eit dyrevelferdsprogram, må ein operere med like god og tilstrekkeleg låg risiko som ein ville fått med eit forbod – i dei pelsfarmane som då slepp unna det. Det vil vere eit betydeleg risikoreduserande grep for norske pelsdyr. Det er viktig for meg, og det er viktig for stortingsfleirtalet. Difor er eg nøgd med at vi landar ei slik løysing i dag.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-10:
Svaret på det siste er ja. Det er forskjell på det eg først føreslo, og det stortingsfleirtalet vedtek i dag. Som mindretalsregjering pliktar vi oss til å søkje løysingar, og det har vi gjort i denne saka. I all hovudsak er det altså likevel slik at det vert innført eit generelt forbod, men det vert noko fleksibilitet for dei som klarer å oppretthalde tilstrekkeleg god dyrevelferd gjennom eit velferdsprogram i tida fram til forbodet vert innført. Det er heller ikkje slik at det er høyringsutsegnene frå høyringar i Stortinget som har plassert Arbeidarpartiet der dei er i dag – det er jo landsmøtevedtaket. Det er ei av dei få utfordringane vi har i dag, at mange av dei vi debatterer denne saka med, har hatt ei haldning til dette spørsmålet som er bestemd heilt på førehand, utan å vurdere den substansen som ligg i forslaget frå regjeringa i dag, og som ligg i innstillinga frå stortingsfleirtalet. Det synest eg er synd – spesielt for dei mange pelsdyrbøndene som anten driv berre med pelsdyr eller driv i kombinasjon med annan jordbruksproduksjon, at ein ikkje tek også deira interesser på noko større alvor enn det ein vel å gjere.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-10:
Det er først og fremst berekraftig utvikling basert på tilstrekkeleg god dyrevelferd, med låg nok risiko for pelsdyra. Det legg heile meldinga opp til gjennom å seie veldig tydeleg at det bør det vere grunnlag for. Vi har søkt å samle fleirtal for det i Stortinget også, at det bør vere grunnlag for å vidareføre norsk pelsdyravl, men det må vere tilstrekkeleg god dyrevelferd – det kjem innstrammande grep for det i denne meldinga – og det må vere låg nok risiko. Det meiner eg Stortinget i dag løyser på ein tilfredsstillande god måte når ein legg eit generelt forbod til grunn, og seier at viss ein ikkje skal verte omfatta av forbodet – som ein då vel å innføre – må ein levere betre dyrevelferd enn vi gjer i dag, med målbare kriterium og tilstrekkeleg lågt skadepotensial. Det meiner eg er ein god måte å balansere dei omsyna på, og regjeringa er difor tilfreds med at vi i all hovudsak får fleirtal for dei grepa som vi føreslår for dagens pelsdyrnæring.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-10:
Nei, i all hovudsak er mine vurderingar i denne stortingsmeldinga baserte på dei høyringsinnspela som kom, etter høyringa av NOU-en, og eigne vurderingar frå både departementet og meg av kva som skal til for å sikre ei berekraftig utvikling i pelsdyrhaldet med tilstrekkeleg god dyrevelferd og låg nok risiko. Det kan godt vere at Stortinget har vurdert det noko annleis enn det eg har gjort. Det har eg i så tilfelle respekt for, men i sum opplever eg at det kjem lite nytt. I sum opplever eg også at vi i all hovudsak får gjennomslag. Det høyrest ut som vi no ikkje gjennomfører eit forbod mot gruppehald, men vi gjer det. Vi vedtek i grunnen eit forbod mot gruppehald i utgangspunktet, og ein må altså gjennom eit eige program, vise tilstrekkeleg dokumentasjon på at ein med gruppehald klarer å oppretthalde den dyrevelferda som vi forlanger for dei som ikkje har gruppehald, for å få lov til å fortsetje. Det gjer at eg meiner at desse omsyna er varetekne.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-10:
Det er definitivt meininga at desse måla skal bli nådde, men eg trur ikkje vi når dei viss Stortingets mindretal i dag bruker all si tid i åra framover på å undergrave det stortingsfleirtalet som no etablerer seg. For vi treng faktisk at det er føreseieleg for aktørane som skal gjere investeringar. Nokre av dei må leggje om produksjonen sin. Andre av dei må ta ned dyretalet sitt. Det er faktisk mange grep dei skal ta. Viss usikkerheita som Venstre og andre prøver å bidra til i denne diskusjonen, får leve, er det vanskelegare å nå måla. Eg trur at også stortingsfleirtalet må bestemme seg for kva dei faktisk er opptekne av. Er dei opptekne av at når stortingsfleirtalet i dag bestemmer seg for at vi skal vidareføre grunnlaget for denne næringa, skal det skje med best mogleg dyrevelferd, eller skal ein snakke basert på at ein primært ønskjer ei avvikling? Det er det som er dilemmaet her. Eg trur at vi alle må ta ansvar for å vere tydelege på kva slags føresetnader næringa no har å halde seg til. Det gjorde regjeringa, og det gjer stortingsfleirtalet i dag.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-10:
Eg kjem raskt i etterkant av denne debatten til å ta kontakt med aktørar frå næringa, anten det er Pelsdyralslaget, Bondelaget eller andre aktørar, for å be om forslag frå dei på indikatorar. Så kjem eg til å gjere ei sjølvstendig vurdering av dei målt mot dei føresetnadene som Stortinget i dag set. Stortinget seier jo at myndigheitene skal både godkjenne dei krava som vert fastsette, og kontrollere dei. Det gjev oss god moglegheit til regelverksutforming som varetek både tilstrekkeleg god dyrevelferd, og låg risiko. Det vil vere eit prioritert arbeid i departementet. Så handlar det om to ting. Det skal jo også, basert på dette, innførast eit generelt forbod mot gruppehald. Det vil også krevje ein del arbeid. Innfasingstidspunkta både på velferdsprogrammet og på vedtaket om generelt forbod mot gruppehald vil eg kome tilbake til Stortinget med så snart vi har oversikt over framdrift i det arbeidet.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2017-01-10:
Dette er bare en kort stemmeforklaring. Høyre og Fremskrittspartiet støtter forslag nr. 3, fra Miljøpartiet De Grønne. Siden forslagene nr. 4 og 5 er gjort om til oversendelsesforslag, vil vi også støtte dem, fordi dette er forslag, særlig forslag nr. 4, som burde vært med i komiteens behandling, slik at vi kunne sett på konsekvensene av det. Men det kan gjerne være med i den videre vurderingen av hva som skal gjøres. Når det gjelder forslag nr. 5, går vi langt inn på et område som helt andre har ansvaret for, som representanten Knag Fylkesnes var inne på. Det kan også gjerne være med i vurderingen videre, men vi har ikke oversikt over konsekvensene av det. Så vi kan støtte at forslagene nr. 4 og 5 blir gjort om til oversendelsesforslag, og så får vi se om det får støtte i salen.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2017-01-10:
Pelsdyrnæringen har gjennom mange år vært omstridt i Norge, og da Pelsdyrutvalgets innstilling ble sendt på høring, var det flere fagmiljøer, som Veterinærinstituttet, Den norske veterinærforening og Rådet for dyreetikk, som ønsket en avvikling av næringen. Stortinget anmodet også regjeringen i vedtak av 11. desember 2014 å vurdere forbud mot pelsdyroppdrett i arbeidet med oppfølgingen av Pelsdyrutvalget. Regjeringen konkluderte i sin innstilling med å videreføre næringen med forslag til innskjerpinger. Spesielt gjelder dette forbud mot gruppehold av mink. Under høringen kom det fram fra flere hold at de siste års budsjettmessige endringer, sammen med foreslåtte innskjerpinger mot gruppehold, ville føre til en ukontrollert avvikling av næringen. Dette forbudet vil ifølge meldingen for en oppdretter med 1 000 mink kreve investeringer på 3–3,4 mill. kr for å kunne videreføre samme produksjon som i dag. I tillegg vil dette og andre innskjerpinger øke driftskostnadene betydelig. I flertallsinnstillingen slås det fast at det skal innføres et generelt forbud mot gruppehold av mink, men at det åpnes for gruppehold under visse klare forutsetninger. Konsekvensen av dette forslaget når det gjelder både dyrevelferd og lønnsomhet, kan en ikke se framkommer ved behandlingen i dag. Fra Arbeiderpartiets side har vi vært tydelige på at dersom ikke dyrevelferden innen pelsdyrhold bedres, må næringen avvikles. Gjennom media og Mattilsynets kontroll av næringen framgår det at det forekommer brudd på lovverket. Arbeiderpartiet har også et eget landsmøtevedtak om styrt avvikling. Vi registrerer at regjeringen gjennom meldingen har vurdert det som fullt ut mulig både juridisk og praktisk å gjennomføre en styrt avvikling av norsk pelsdyroppdrett. Arbeiderpartiet mener det regjeringen har foreslått, ikke er tilstrekkelig, og vi merker oss at næringens syn er at regjeringens samlede forslag vil gi så svak lønnsomhet at det sannsynligvis vil medføre en ukontrollert avvikling. Arbeiderpartiet ser det som viktig at de som har drevet i tråd med regelverket, investert og bygd opp sin virksomhet knyttet til pelsdyravl, må ivaretas gjennom en god avviklingsplan. Av hensyn til både dyrevelferden og næringen mener vi at avviklingsperioden må være kort. Fra Arbeiderpartiets side ønsker vi å støtte opp under norsk landbruk og norsk matproduksjon. Derfor vil vi legge til rette for omstilling til ny landbruksvirksomhet basert på brukets ressurser. Dersom det ikke er mulig å omstille gården til annen landbruksvirksomhet, må en annen kompensasjon vurderes. Videre mener vi at det vil være bedre med en skikkelig kompensert avvikling enn nye restriksjoner som sultefôrer næringen. I vårt forslag ber vi derfor regjeringen i løpet av 2017 fremme for Stortinget en egen sak om styrt avvikling av pelsdyrnæringen og sikre at nødvendige omstillingsmidler blir stilt til rådighet i avviklingsperioden. Med det tar jeg opp det forslaget som Arbeiderpartiet er med på.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2017-01-10:
Avviklingen av gruppeholdet av mink var regjeringens store grep for å bedre dyrevelferden, og flertallsinnstillingen sier, som vi har vært inne på, at et nytt regelverk skal ha et generelt forbud mot gruppehold, men at det åpnes for gruppehold dersom en deltar i et dyrevelferdsprogram. Har statsråden noen formening om hvor mange eller hvor stor prosentandel av pelsfarmene med mink som kan opprettholde gruppeholdet basert på det vedtaket som nå treffes? Eller innebærer ikke forslaget som i dag fattes, i praksis noen forskjell i forhold til det som regjeringen innstiller – ut fra statsrådens utsagn om at det i all hovedsak er det samme vedtaket?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2017-01-10:
Det Arbeiderpartiet sier, er at vi går for en styrt avvikling, og ut fra det er vår argumentasjon at denne avviklingen av gruppeholdet ikke er økonomisk forsvarlig og bærekraftig for næringen, og – som det ble sagt i høringen – at næringen da vil få en ukontrollert avvikling. Mitt spørsmål er, igjen: Er det forskjell på det Stortinget vedtar, og det statsråden har foreslått? For det er vesentlig for næringen å vite hva de økonomiske forholdene vil være.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2017-01-10:
Statsråden seier at regjeringa i all hovudsak får gjennomslag her i dag. Det er freistande å spørje om det ikkje hadde vore fint å få fullt gjennomslag, i og med at eg skjønar at Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti støttar hovudlinja til regjeringa om at ein skal ha vidare drift, og at det er fleirtal for å innføre eit forbod mot gruppehald av mink. Det burde jo vere å føretrekkje for ein statsråd. Eg vil gå litt vidare på det sporet, fordi det som i debatten blir framheva som argument frå Høgre og Framstegspartiet for snuoperasjonen når det gjeld mink, er at det har kome fram ny informasjon, som det heiter – ein har lært meir. Då vil eg gjerne spørje: Kva grunnarbeid er det som her er gjort frå Landbruks- og matdepartementet si side? Er det nokon som helst aktør som var på høyring her i Stortinget, som ein ikkje hadde kontakt med i utarbeidinga av meldinga? Er det nokon argument som her kom fram, som ikkje var komne fram då statsråd Dale føreslo nettopp eit forbod mot gruppehald av mink, utan unntak?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2017-01-10:
No vil jo tida vise kor store dei unntaka blir, i og med at stortingsfleirtalet og komitéinnstillinga ikkje seier noko om kva nivå det skal vere på denne dyrevelferda. Eg får velje å ta statsråden på ordet. Om han ikkje ser at det er de facto eit forbod, legg eg til grunn at her kjem departementet til å leggje til grunn så sterke føringar at det er det vi snakkar om. Det er i alle fall mitt håp. Men eg vil stille eit spørsmål til. Det står tydeleg i meldinga og i innstillinga at vurderingar frå Pelsdyrutvalet, Mattilsynet og andre er at ein ikkje har nådd dei dyrevelferdsmåla som vart sette i meldinga frå 2003 – dei er ikkje nådde. Departementet og statsråden skriv likevel at vi er på rett veg. Det kan ein jo alltids seie. Men då er spørsmålet mitt: Kva om ein framleis ikkje har nådd desse måla om nokre år? Vil ein då få ei ny utsetjing, med eit skjørt fleirtal, eller er det i realiteten ikkje meininga at desse måla skal bli nådde?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2017-01-10:
Eg skjøner at representanten Grimstad har sete og sett på Kjendis-Farmen og fått det for seg at vi flyttar oss stadig lenger vekk frå røtene våre gjennom Facebook osv. Eg har ikkje sett på Kjendis-Farmen, eg veit ikkje når det er meint å finne stad, men eg kan seie at det må i så fall vere eit godt stykke utpå 1900-talet før ei eventuell pelsdyrdrift skulle vere aktuelt der. Det er ikkje slik at røtene våre i jordbruket ligg i oppdrett av mink og rev og i å selje pelskåper til Kina. Dette er ei ganske ny næring i Noreg – med god grunn. Eg registrerer at hovudargumentet frå dei frå Høgre og Framstegspartiet som er oppe her og argumenterer med ganske sterk patos om kvifor det er så viktig å halde på med dette, er at ein har det i andre land, så der vil behovet bli dekt. Det er ein litt slik avart av argumentet om at viss ikkje Noreg pumpar opp mest mogleg olje og gass, vil andre gjere det i staden. Der er det eit betre argument, i og med at behovet for energi er ganske stort og vedvarande. Men ein skal vere godt ute på høgresida for å tru at behovet for pelskåpe er ein slags konstant faktor. I norsk pelsdyrnæring driv ein ei ganske heftig marknadsføring for å få selt produkta sine, bl.a. i Kina. Det har ein sjølvsagt lov til å gjere, men det er ikkje slik at eit bortfall av norsk produksjon automatisk blir fylt av andre. Eg vil leggje til at det er ikkje så forferdeleg stor forskjell på måten ein produserer pelsdyr på i Noreg og i andre land. Det er det heller ingen grunn til å tru, skal ein følgje logikken til dei som er her oppe, for det blir framført at det per definisjon er god dyrevelferd fordi pelsen blir fin – då må det jo vere god dyrevelferd. Ja vel, korleis vil då andre land få selt pelsen sin, viss dei ikkje har god dyrevelferd? Dette heng ikkje på greip – for å låne landbruksministeren sine ord. Det vart framført eit poeng om at Stortinget aldri bad om at ein ikkje skulle drive med burdrift. Det er for så vidt korrekt, men det som står i innstillinga, er «Departementet noterer seg at både pelsdyrutvalget og Mattilsynet vurderer at det fremdeles er velferdsutfordringer i norsk pelsdyrhold, og at mangel på dokumenterte alternative driftsmåter, uten bruk av nettingbur, har vanskeliggjort en vesentlig bedring av dyrevelferden slik dyrevelferdsmeldingen etterlyste.» Så får en sjølvsagt trekkje sine eigne konklusjonar av det: Er dette eigentleg ei innrømming av at vi med ei slik driftsform aldri vil nå desse måla? Det kunne det for så vidt vere interessant å høyre landbruksministeren sitt syn på.
Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2017-01-10:
Jeg er svært glad for at et flertall i Stortinget i dag vedtar en bærekraftig utvikling av pelsdyrnæringen. Det stilles strenge krav til dyrevelferd, som jeg mener bør framstå som et forbilde for hvordan vi kan stimulere til god dyrevelferd også i andre dyrehold. Ved å åpne opp for at dyreholdere som kan dokumentere god dyrevelferd, får tillatelse til å fortsette med gruppehold av mink, gir vi gulrøtter som stimulerer til å ta godt vare på dyrene sine. Så sent som i 2011 ble det gjort endringer i forskriften for hold av pelsdyr. Det ble da gjort store investeringer i bedre anlegg. Alle dyr har fått frostfrie vanningsanlegg og aktivitetsobjekter. Et viktig grunnlag for endringen av forskriften var Vitenskapskomiteen for mattrygghets rapport fra 2008, som sa: «Positive konsekvenser av gruppehold er også funnet som mindre pelsgnag, og mindre stereotype og mindre beskyttet aggresjon.» Pelsdyrnæringen er det eneste dyreholdet som har satt strengere krav til seg selv enn gjeldende regelverk, og den har et eget sertifiseringssystem. Den gir seg selv bl.a. pålegg om maks to mink per bur i besetninger som ikke tilfredsstiller kravene til FarmSert, og har krav om egne veterinærtilsyn utenom Mattilsynets tilsyn. Mattilsynet har også hatt et særlig strengt kontrollregime for oppfølging av pelsdyrnæringen, men har likevel ikke funnet flere brudd i pelsdyrnæringen enn i annet dyrehold. Jeg vil påberope meg å kjenne pelsdyrnæringen godt etter over 20 år som praktiserende veterinær på heltid og deltid i distrikter med stort innslag av pelsdyr. Alle dyr skal behandles med respekt og ha en oppstalling som gir dem opplevelsen av å ha det bra. Det betyr at de skal ha mat og ly, de skal være friske og skadefrie og kunne leve med sin adferd så godt som mulig. God dyrevelferd handler om så mye mer enn direkte sår og skader. Noen ganger er det faktisk bedre for både dyr og eier å bruke mekaniske innretninger for å fiksere dyr slik at de blir roligere. Det gir mindre stress enn at mennesker skal holde dem fast. Det gjøres f.eks. ved inseminering av alle dyrearter. Derfor er jeg veldig glad for at flertallet gir muligheter for å bruke instrumenter ved ulike inngrep, som faktisk gir bedre dyrevelferd enn om en ikke fikk adgang til bruk. Vi må ikke tape av syne at etiologi handler om hvordan dyrene selv oppfatter at de lever sitt liv. Det handler ikke om hvordan vi føler at dyrene har det. At et dyr trives og har det bra, vises ved at det vokser, har bra pels, er fruktbart, har tillit til mennesker og ikke har forhøyede verdier av stresshormon i kroppen. Undersøkelser av stresshormon hos pelsdyr viser at nivået ikke er høyere enn hos andre produksjonsdyr. Det skal ikke bety at vi ikke skal jobbe videre for at dyrene skal få det enda bedre, og det gjelder alle dyrehold. Men den kanskje viktigste faktoren for å legge til rette for god dyrevelferd er å sikre at næringen er økonomisk bærekraftig, og gi den forutsigbarhet. Det håper jeg at vi klarer å gjøre gjennom vedtakene vi gjør i dag.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2017-01-10:
I denne diskusjonen får vi eit inntrykk av at det står om Noreg når det gjeld alt pelsdyrhald framover, noko som slett ikkje er ein realitet. Men om pelsdyrhald skulle nyetablerast, ville Noreg vere eit av få land med eit kontrollsystem som varetar dyrevelferd, og som har jamlege kontrollar av at lovverket blir respektert. Så realitetane blir at dersom ein avviklar pelsdyrnæringa her til lands, vil ho fortsetje å auke i land der dyrevelferda er betydeleg meir utfordra. Dette er realitetane, og eit land med 1 promille av verdas befolkning er ikkje avgjerande for om det framleis skal vere pelsdyrhald i verda. Og ja, det har vore eksempel her til lands på at dyrevelferda ikkje har vore slik som vi kunne forvente, men då er det blitt tatt fatt i, og vi forventar at ein vidare framleis fokuserer veldig på dette innanfor alt dyrehald. Det har dessverre også innanfor anna dyrehald vore tragediar av ulike sortar, og store lidingar har blitt avdekte, men likevel har vi ikkje sett krav om nedlegging av heile næringar. Men la meg understreke at dyrehald er viktig, og ein samla komité er einig i at det skal vere på ein forsvarleg og god måte. Denne næringsverksemda som pelsdyrhald er, har i stor grad blitt driven i næringsfattige bygder i vårt langstrekte land. Som representant for Møre og Romsdal har eg fleire gonger besøkt anlegg, og eg hugsar spesielt eit besøk i Hjørundfjorden der eigaren med stoltheit viste fram besetninga si. Hjørundfjorden er i lag med Geirangerfjorden av stor interesse også for reiselivsnæringa, og då spesielt gjennom cruiseskipbesøk langs fjorden. Dei opplever velstelte gardar langs fjorden, der ein klarer å halde sitt levebrød gjennom gardsdrift og pelsdyrhald, utan at det er andre alternativ. Når Arbeidarpartiet då vil leggje ned denne næringa, spør eg: Kva er alternativa i ei brattlendt li der ein har fjorden nedanfor seg, slik som i f.eks. Hjørundfjorden og delar av Geirangerfjorden? Ingen. Gjengroing og fråflytting vil vere resultatet når arbeidet forsvinn, og litt etter kvart vil verdiane som desse gardane representerer gjennom kulturlandskapet, forsvinne og bli lite attraktive også for reiselivet. Det betyr at det er samanhengar som ein ikkje kan sjå bort ifrå. Så er det også slik at det handlar om føleri opp mot ei lovleg og viktig næring for mange. La meg berre slå fast med det same at dette er ei lovleg næringsverksemd, i lag med mange andre som inneheld dyrehald. Men som forbrukar står ein fritt til å bruke marknadsmakta si gjennom ikkje å kjøpe klede med pels. Som samfunn fjernar vi oss meir og meir frå realitetane, og fleire og fleire trur at mat og løn kjem frå ein aktivitet framfor ein datamaskin. Til ein viss grad er dette rett, men det ein opplever frå datamaskinen og gjennom Facebook og liknande sosiale nettverk, er ikkje alltid forankra i verkelegheita, noko vi kunne sjå gjennom Kjendis-Farmen, der vi såg at ein slakta ein gris, og det skapte store opptøyar.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2017-01-10:
Eg må seie at det i grunnen var ganske illustrerande: Eg må innrømme at det er ikkje så ofte eg set meg ned og ser på tv, men då eg såg på Kjendis-Farmen at ein skulle drive gard, og ein så kom til det stykket då ein måtte slakte dyra for å overleve, og det blei så vanskeleg fordi ein var glad i dyra sine, var det det som var motstykket. Vi veit jo at alle bønder som driv gard, er glade i dyra sine. Også dei aller, aller fleste som har pelsdyr, er glade i dyra sine og viser dei fram med stoltheit. Det var poenget mitt med dei besøka eg hadde til Hjørundfjorden, og det eksemplet frå Hjørundfjorden som eg tok fram. Dei er glad i dyra sine, dei viser ein velstelt gard, dei viser dyr som tilsynelatande har det veldig bra. Eg er ikkje veterinær, men det har også vore veterinærar som har hatt ordet i dag, og som seier at i all hovudsak går dette bra. Så har vi nokre få unnatak, som det også er i andre næringar. Vi har jo sett tragediar der heile besetninga har svolte i hel på bås, utan at det blir sett fram krav om at ein skal leggje ned mjølkeproduksjonen eller kjøtproduksjonen av det same. Det som er mitt poeng, er at ein ikkje kan generalisere innanfor éin del av ein sektor og seie at dette skal leggjast ned fordi det er uetisk, og fordi dyrevelferda ikkje blir varetatt, når ein veit at dette er ei lovleg næring. Dette er ei næring som i all hovudsak blir driven på ein ordentleg og skikkeleg måte. Også respekten for dei som driv skikkeleg, er utfordra. Eg forstår at for dei som er pelsdyrhaldarar når desse dårlege eksempla kjem fram, er det smerteleg å representere næringa, men det er heldigvis unnataket. Som eg sa, dette speglar av veldig mykje føleri. Og det er no ein gong slik at kvar enkelt av oss, dersom vi ikkje ønskjer at pelsdyrhald skal vere ein del av kvardagen, gjer det beste gjennom den makta som vi som forbrukarar har – lar vere å kjøpe klede med pelskrage, lar vere å kjøpe pelskåpe, osv. Det er den beste måten å gjere det på. Igjen: Eg føreset at denne næringa – som anna dyrehald – blir driven på ein måte som gjer at vi kan vere trygge på at dyrevelferda blir varetatt.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2017-01-10:
Lite engasjerer folk så kraftig som dyrevelferd. Det ser vi også på engasjementet i denne saken. Den vekker følelser, ja endog sinne hos enkelte, fordi flertallsinnstillingen ikke gir det utfallet pelsdyrmotstanderne ønsker, nemlig en avvikling av næringen i Norge. Men hvis vi legger følelsene til side og ser på fakta, ser vi at knapt noe land i global målestokk vil ha et strengere regelverk og et sterkere forhold til dyrenes velferd enn oss, etter at dagens flertallsinnstilling vedtas. Og nettopp dyrevelferd er viktig for Fremskrittspartiet. Derfor har vi i årevis jobbet for etableringen av et eget dyrepoliti her til lands. Endelig har vi fått gjennomslag. Min mening er at en opprettholdelse av pelsdyrnæringen undergitt enda strengere bestemmelser og med et generelt forbud mot gruppehold ikke er en kontradiksjon til dette. For det er viktig å understreke at vi med noen ytterst få unntak har dyktige og seriøse pelsdyroppdrettere i Norge. Sammenholdt med det norske regelverket og den strenge offentlige kontrollen av næringen gjør det at norsk pelsdyrproduksjon er blant de beste i verden. Etterspørselen etter pelsprodukter er økende på verdensmarkedet, og da kan det være verdt å minne om at 99 pst. av minken og 98 pst. av reven oppdrettes utenfor Norges grenser. Et totalforbud i Norge vil derfor ha forsvinnende lite å si for totaliteten i verdens pelsdyrproduksjon. Da er jeg mer komfortabel med at vi viderefører en næring som driftes ansvarlig, under streng kontroll og med et gjennomgående fokus på dyrevelferd, noe jeg selv mener å ha sett, bl.a. gjennom besøk hos en pelsdyrbonde i Hallingdal i Buskerud, som er fylket jeg representerer. Jeg er nemlig rimelig sikker på at dersom vi forbyr pelsdyroppdrett i Norge, vil produksjonen bare flytte seg til andre land med mer liberale regelverk og mindre kontroll, og der dyrevelferden har atskillig dårligere kår. Det er etter min mening en tankegang som sier «ute av syne, ute av sinn», og det løser ingen problemer, men kan kanskje gjøre at noen føler at de har fått vasket sine hender og fått bedre samvittighet. Det er også viktig å understreke at pelsdyrnæringen er økonomisk lønnsom, den er distriktsbasert, og den er en internasjonalt konkurransedyktig eksportnæring som kan sikre arbeidsplasser og god økonomi for flere gårdsbruk. Det er ca. 245 pelsdyrgårder i Norge, hvorav halvparten også har annen landbruksproduksjon. Det viser at pelsdyrnæringen også som tilleggsnæring er viktig for mange, gjennom å bidra til at bønder på mindre gårdsbruk i distriktene har mulighet til å utnytte ressursgrunnlaget på gården, noe som igjen øker sysselsetting og verdiskaping i landbruket.
Gunnar Gundersen (Høyre), 2017-01-10:
President! Vi har under debatten varslet at dette forslaget kan vi støtte.(Samtykkes i salen.) (Samtykkes i salen.)
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
På fire år har Fremskrittspartiet rukket å kutte skattene med 25 mrd. kr og å øke avgiftene med 4 mrd. kr. Skattekuttene fordeler seg slik at de rikeste i landet får 160 ganger mer i skattekutt enn snittet for de 94 pst. med lavest formue, altså en tier om dagen til folk flest – penger som fort spises opp av økte barnehagepriser, økt elavgift og økte drivstoffavgifter, og flypassasjeravgiften, som Fremskrittspartiet innførte og så sørget for å få økt utover forslaget fra sine samarbeidspartier. Dette er mildt sagt oppsiktsvekkende, når man ser tilbake på de fagre valgløftene fra Siv Jensens parti. I regjering har Fremskrittspartiet sørget for millioner av kroner i skattekutt til landets aller rikeste, mens folk flest er blitt avspist med smuler – dette til tross for at det ikke har vært kontroll over oljepengebruken i perioden. I svarbrev fra finansminister Siv Jensen til Stortinget framgår det at partileder Siv Jensen går til valg på å kutte skattene og avgiftene med 50 mrd. kr i neste periode. På spørsmål om hvordan skattekuttene fordeler seg, svarer finansminister Siv Jensen at landets rikeste skal få nesten 2,1 mill. kr hver i snitt i skattekutt dersom Fremskrittspartiet får bestemme de neste fire årene. Hva så med de 94 pst. i landet med under 5 mill. kr i formue? Jo, de skal få 340 kr hver i skattekutt i snitt ifølge Siv Jensens beregninger. Mitt spørsmål til finansministeren blir derfor: Hvorfor mener Fremskrittspartiet at landets aller rikeste bør få 6 125 ganger mer i skattekutt enn folk flest?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
At Fremskrittspartiet i regjering har blitt som Høyre, et parti for den rikeste eliten, er åpenbart for alle som har fulgt med i norsk politikk de fire siste årene. Regjeringa sørger for at deres rike sponsorer har fått skattekutt i bøtter og spann, mens folk flest ikke har merket noe særlig. Noen som definitivt vil merke det dersom Fremskrittspartiet får bestemme neste periode, er milliardærene. I 2012 laget E24 en oversikt over hvor mye landets milliardærer ville få krympet skatten sin dersom skatteopplegget Fremskrittspartiet nå går til valg på, ble gjennomført. La meg eksemplifisere: En milliardær med en formue på 11 mrd. kr ville fått redusert sin skatt med over 97 pst. En milliardær med formue på 7,9 mrd. kr ville fått kuttet skatten sin med 99,5 pst. Hvorfor ønsker finansministeren så sterkt å gjøre landets aller rikeste personer til tilnærmet nullskattytere?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
«I en oversikt fra Statskog kan vi lese at pr. 2. mai 2017 er det gitt konsesjon til å selge 24 eiendommer i Oppland. Og etter dette er nå ytterligere 252 dekar i Vågå lagt ut for salg. Arbeiderpartiet og Oppland Arbeiderparti er enig med blant annet Norges Jeger- og fiskerforbund om at det er mer enn nok nå. Hvorfor vil ikke statsråden lytte til disse innspillene og la hensynet til fellesskapets interesser bety mer enn partiideologisk overbevisning om at salg alltid er bra?»
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Uansett har Fremskrittspartiet en helt annen historie enn oss når det gjelder å selge felles eie. Det husker vi fra midten av 1970-tallet da Carl I. Hagen ville at vi skulle selge betydelige oljerettigheter i Nordsjøen. Jeg minner om det. Det handler jo om hva en selger. Det ligger et stort potensial i framtidige næringer basert på skauen, som representanten Sønsterud òg var innom, som bionæringer, treklynger og andre næringer, som jeg vil påstå enklere kunne hente ut dette potensialet når det er fellesskapet som er eier. Det er òg slik at vårt felles eierskap i Statskog sikrer at mange jegere, fiskere og friluftsinteresserte får gode naturopplevelser i skog og fjell. Statskog er også den største tilbyderen av elgjakt, og det skjer en rettferdig fordeling. Det er ikke bekjentskaper og lommeboka som avgjør. Ser statsråden de fordelene som jeg peker på, ved at dette fortsatt er i felles eie?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Da må jeg få spørre statsråden: Er det grunnløst av Jeger- og Fiskerforbundet å være bekymret? Tilbake til viljen til å selge. Det er med skauen på mange måter som med oljen, at en må være litt langsiktig i tankegangen. Var det en god idé av Carl I. Hagen i 1975? Du er riktignok ikke olje- og energiminister, men var det en god idé av Carl I. Hagen i 1975 å ville selge betydelige oljerettigheter i Nordsjøen, og er det en god idé å selge mer skau i dag?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Det var litt vanskelig å forstå spørsmålet fra representanten Hagebakken. Jeg er ikke helt sikker på om han spurte om hva som står i Fremskrittspartiets program for neste fireårsperiode eller om han var opptatt av det denne regjeringen har gjennomført i denne fireårsperioden. Det er et faktum at denne regjeringen har redusert skatter og avgifter med over 21 mrd. kr. Størsteparten av skatte- og avgiftsreduksjonene har kommet helt vanlige familier til gode. En helt vanlig familie med vanlig inntekt har fått over 8 000 kr i skattelettelser under denne regjeringen. I tillegg har regjeringen funnet rom for å gjøre noe med den svært urettferdige formuesskatten. Det er altså en særskatt på norsk eierskap. I en tid hvor Arbeiderpartiet er veldig opptatt av å fremstå som om de er opptatt av å bevare norske bedrifter på norske hender, er det ganske oppsiktsvekkende at Arbeiderpartiet har en sånn kraftfull motstand mot en formuesskatt som særskilt rammer norskeide bedrifter, og som skaper stor forskjell mellom det å være norsk og eie norske bedrifter og det å være utenlandsk og eie en bedrift i Norge. Det er en forskjell denne regjeringen er imot. Vi ønsker å styrke rammevilkårene for å etablere bedrifter i Norge. Vi mener det er en fordel for Norge at nordmenn også kan eie disse bedriftene. Da handler det om å redusere konkurranseulempen som ligger i formuesskatten. Men størsteparten av det handlingsrommet regjeringen har brukt på skattereduksjoner, har altså ikke gått til å redusere formuesskatten. Det har gått til å redusere skatter og avgifter for vanlige bedrifter og for helt vanlige folk. Sannheten er altså, som jeg sa i sted: En gjennomsnittsfamilie har fått 8 000 kr i lettelser. Pensjonistene har kommet godt ut av dette, med betydelige lettelser. Med andre ord: De store pengene som har vært brukt på skattelettelser, har gått til vanlige folk.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Her er det mye falsk rørende omsorg fra representanten Hagebakken fra Arbeiderpartiet. Hvis han hadde vært så opptatt av gjennomsnittlige skattebetalere i Norge, hadde han ikke selv gått til valg på å skjerpe skattene med 15 mrd. kr. Det er den store forskjellen på Arbeiderpartiets valgløfte og Fremskrittspartiets valgløfte. Vi går til valg på å fortsette arbeidet med å redusere skatter og avgifter for vanlige folk, Arbeiderpartiet går til valg på å skjerpe skattene og avgiftene for helt vanlige folk. Det er en ærlig sak å ville det, men jeg er uenig. Jeg mener også at vi må klare å redusere skattetrykket for bedriftene våre, og da særlig for dem som er på norske hender. Jeg skjønner ikke hvorfor Arbeiderpartiet mener at det er riktig å forskjellsbehandle norske eiere av norske bedrifter og utenlandske eiere av norske bedrifter. Det å gjøre det enklere for utenlandsk kapital å investere i norske bedrifter og vanskeligere for norsk kapital å investere i norske bedrifter, mener jeg er feil. Jeg mener vi skal legge til rette for norsk eierskap til norske bedrifter, og derfor betyr det noe hvordan vi innretter skattesystemet, både når det gjelder formuesskatt og når det gjelder bedriftsbeskatning.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Jeg antar at spørsmålet handler om Fremskrittspartiets programformulering om å fjerne eiendomsskatten i neste periode. Det er også et område hvor det er uenighet mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Arbeiderpartiet har vi jo sett har vist sitt sanne ansikt i løpet av denne perioden, hvor man har innført og høynet eiendomsskatten i en lang rekke kommuner. Da kan man gjerne spørre seg hvem som skal betale regningen. I dette tilfellet er det innbyggerne i kommunen som får regningen fra Arbeiderpartiet. Det er folk som sier at de må ta barna sine ut av barnehagen for å ha råd til å betale den eiendomsskatten som Arbeiderpartiet påfører dem, også imot de løftene de faktisk ga i kommunevalgkampen. Det vi har gjort i denne perioden, er både å redusere det samlede skatte- og avgiftstrykket for vanlige folk og å styrke kommuneøkonomien. Det har vi gjort fordi vi vet at kommunene har et betydelig ansvar for velferdsproduksjonen rundt omkring i landet. Det handler om barnehage, det handler om skole, det handler om eldreomsorg – det handler om viktige velferdsordninger. Og sannheten er at kommuneøkonomien i dette landet går godt. Kommunene går med solide overskudd. Stadig færre kommuner havner på ROBEK-listen. Det tyder på at kommuneøkonomien er bra, og det tyder på at det er rom for å gjøre endringer også når det gjelder eiendomsskatt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Jeg er enig med representanten Syversen i at perspektivmeldingen er et godt og lesverdig dokument. Det forteller noe om det fantastiske utgangspunktet Norge har. Vi er i en situasjon hvor vi i et langsiktig perspektiv drøfter hvordan vi kan fortsette å forbedre velferden i Norge, når andre land må lete etter muligheter for å kutte i velferdsordninger fordi de har en betydelig strammere økonomi enn det vi har. Perspektivene for norsk økonomi er altså at vi kan styrke velferden samtidig som vi kan legge til rette for at flere kommer i arbeid. Anbefalingen fra regjeringen er helt klar: Den dårligste medisinen å møte fremtidens utfordringer med er å øke skattene. Denne regjeringen har vist vei i samarbeid med Kristelig Folkeparti og Venstre når det gjelder å redusere det samlede skatte- og avgiftstrykket i denne perioden. Jeg mener at det arbeidet må fortsette også i neste periode, rett og slett fordi vi skal ha konkurransekraft for bedriftene våre. Det handler om å la helt vanlige folk få beholde mer av sin egen inntekt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Det er helt riktig at denne regjeringen har fokusert på å redusere skatte- og avgiftstrykket, og det kommer vi til å fortsette med – rett og slett fordi det handler om å styrke konkurransekraften, og det handler om å la vanlige folk få beholde mer av sin egen inntekt. Så merker jeg meg at Senterpartiet til stadighet bringer frem bompengespørsmålet når de utfordrer Fremskrittspartiet. Men sannheten er at Senterpartiet selv er en av de ivrigste forkjemperne for flere bompenger rundt omkring i landet – de stemmer for hver eneste bompengeproposisjon. Derfor blir det litt hult for meg når Senterpartiet i retorikk forsøker å fremstå som om de er mot bompenger, men stemmer for ethvert prosjekt som handler om det. Sannheten er at i løpet av denne fireårsperioden har bilistene samlet sett kommet betydelig bedre ut enn det de gjorde under åtte rød-grønne år. Vi har netto lettet bilavgiftene både for dem som bor i distriktene, og for dem som bor i byene. Det handler om en erkjennelse av at bilen er et viktig fremkomstmiddel, særlig i distriktene, hvor det ikke er kollektive alternativer.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
SV forsøker i hver eneste spørretime å skape et inntrykk av at denne regjeringen ikke er opptatt av å holde forskjellene i Norge små. Det er jeg uenig i. Snarere tvert imot: Det er bred politisk enighet i Norge om at vi skal ta vare på det faktum at forskjellene i Norge er små. Det er én viktig grunn til at man har sett en endring i den såkalte Gini-koeffisienten, og det handler bl.a. om at vi har gjennomført en skattereform som bidro til tilpasninger som gjorde at mange tok ut mer utbytte. Det handler jo ikke om at forskjellene mellom folk øker. Det var skattetilpasning til skattereformen. Forskjellene i Norge er små, og grunnen til at de er små, er at vi har et vell av skattefinansierte velferdsordninger som det er bred politisk enighet om at vi skal ta vare på. Det er grunnen til at det er mindre forskjeller mellom folk – det at det ikke er lommeboken som avgjør om en har muligheten til barnehageplass, muligheten til skole eller muligheten til å komme seg videre i livet. Det er ordninger vi skal ta vare på. Regjeringen har, i motsetning til den forrige, lagt frem en strategi mot barnefattigdom. Det er noe jeg husker SV skulle fjerne med et pennestrøk, men aldri klarte.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Som representanten Lysbakken er også jeg opptatt av at pensjonistene skal ha en pensjon å leve av. Derfor har det vært viktig for denne regjeringen å gjennomføre flere tiltak rettet mot pensjonistene, nettopp for å styrke deres kjøpekraft. I løpet av denne perioden har regjeringen gitt skattelettelser som har kommet pensjonistene til gode, og vi har gjennomført en endring av den såkalte avkortingen for gifte og samboende pensjonister som de facto betyr at et pensjonistpar styrker sin økonomi med 8 000 kr i året. I tillegg har de fire samarbeidspartiene ved to anledninger styrket minstepensjonen for enslige pensjonister, først med 4 000 kr med virkning fra 1. september 2016 og med nye 4 000 kr som får virkning fra 1. september i år. Så la vi i revidert budsjett frem forslag om å øke minstefradraget, som særlig treffer de pensjonistene som har skattbar pensjon rett over minstepensjonen. Det mener jeg er en innretning på skattelettelsene mot pensjonistene som har en god sosial profil. Så summa summarum har pensjonistene kommet ganske godt ut, fordi regjeringen har prioritert å gi lettelser til pensjonistene i hele perioden.