Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-28:
Saksordføreren gav en helt grei framstilling av sakens innhold. Jeg vil bare komme med en del presiseringer på områder der vi ikke står sammen med flertallet. SV har sammen med Senterpartiet en merknad knyttet til fylkeslegen og fylkeslegeembetet når man nå får inn i loven at det skal være mulig for en fylkeslege å ha ansvar for flere fylker samtidig. Det man tilrettelegger for her, er helt åpenbart at man over tid vil kunne få en sentralisering med færre fylkesleger, og der det vil være fylker som i dag har sin egen fylkeslege, som skal betjenes av en fylkeslege fra et annet fylke. Det mener SV er veldig uheldig. Det er selvfølgelig nærliggende å trekke fram sitt eget fylke, så jeg som finnmarking vil derfor helt naturlig være opptatt av at Finnmark fortsatt skal ha en egen fylkeslege. Hvis man ser rent praktisk på det arbeid som fylkeslegen utfører, er det et betydelig og viktig arbeid. Det synes jeg også har framkommet fra Regjeringen i flere dokument. Vi har sett det samme i forbindelse med statsbudsjettet. Det man ofte opplever, er at det er de fylkene som kanskje har minst befolkningsgrunnlag og samtidig har størst utstrekning, og som sliter mest med rekrutteringsvansker, som ofte kan ha det største behovet for en aktiv fylkeslege og en aktiv stab under fylkeslegen, nettopp fordi man da kan få kartlagt hvor det mangler legestillinger eller annet helsepersonell, hvordan tilstanden er ved sykehjemmene, om det mangler lege som ikke kan gjøre tilsynsarbeid ved sykehjemmet i den aktuelle kommunen, hvordan tilstanden er i forhold til andre deler av helsevesenet i en slik kommune. Det SV frykter, er at hvis man også på det området begynner å se på mer sentraliserte løsninger, forsterker man en tendens i forhold til befolkningen som går på at servicetilbudet vil reduseres der hvor man fra før av sliter med de største problemene. Sånn sett er også fylkeslegeembetet et viktig virkemiddel som ledd i å ivareta en god helsetjeneste og ivareta det samfunnsmedisinske ansvaret for å vurdere at helsetjenesten er god. Det er grunnen til at vi går mot den tilføyelsen i § 1 som er kommet fra flertallet. Vi er også enig med Senterpartiet og Fremskrittspartiet i forhold til at formuleringen «allment aksepterte faglige normer» skal beholdes, fordi det er et velkjent begrep som har fått et innhold i norsk helsevesen, og som helsepersonell forholder seg til. Vi er skeptiske til at man nå vil innføre sanksjonsordninger, og mener at man i stedet bør avvente og ha en skikkelig høring knyttet til det. Det er også noe visst paradoksalt med at man nå får en type tvangsmulkt og avgifter på ulike nivåer innenfor helsetjenesten, der staten skal pålegge seg det selv, for så i ettertid å skulle måtte gå inn og øke bevilgningene for å dekke opp de kostnadene de samme foretakene har hatt til mulkt. Man må jo skjele litt til om dette er fornuftig og ivaretar de intensjonene man har for at de som driver en virksomhet, skal skjerpe seg gjennom økonomiske incentiver. Ellers synes vi i det vesentlige at dette ser greit ut, og jeg har ikke mer å tilføye. Jeg vil så ta opp det forslaget fra Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet som er tatt inn i innstillingen.