Trine Skei Grande (Venstre), 2010-10-11:
Først vil jeg takke interpellanten for å reise en veldig viktig interpellasjon i Stortinget. Man ser grunnleggende ideologiske skiller også når man diskuterer denne saken. Jeg mener at når et barn kommer inn skoledøra, skal vi ikke ha som utgangspunkt at de er et problem. Men jeg tror veldig mange skoler har hatt den innstillinga når det var synlig at et barn hadde foreldre fra et annet land. Det har også vært utrolig mye preget av det som har blitt kalt skrivebordsteoretikere. Jeg tror vi har gått oss vill i hvor viktig morsmål egentlig er, uten at vi har hatt noen god faglig bakgrunn. Jeg husker at da jeg var skolebyråd for ti år siden, fikk vi beskjed fra daværende utdanningsminister Trond Giske at all undervisning av alle minoritetsspråklige elever skulle defineres som spesialundervisning. Det var i så fall en byråkratireform som virkelig sto seg historisk, mener jeg, noe Oslo kommune valgte å se bort ifra med stort hell. Jeg syns også at det løfter en debatt knyttet til: Når er du norsk? For det er veldig mange av de elevene som her i debatten karakteriseres som ikkenorske, som er norske etter alle mulig tenkelige standarder – både at de kan norsk når de begynner, at de er født i Norge, og at de har norsk pass. Men det går an at de kan et språk ekstra. Det er helt utrolig hvordan vi i norsk skole har sett det som et problem at unger kan et språk ekstra. Vi bruker gjerne titusenvis – opptil hundretusenvis – av kroner for å få unger til å lære seg et språk ekstra når de går på universitetet, men vi ser det som et problem når de går inn i første klasse og kan et språk ekstra. Det handler om en mentalitetsendring – det må til – og så handler det om at hele skolen må skjønne den flerkulturelle settingen. For en stund siden hadde vi nasjonale prøver som hadde som tema: sjølbetjeningshytter i Turistforeningen. Det er veldig mange etnisk urnorske på østkanten også som ikke vet hva sjølbetjeningshytter i Turistforeningen er. Jeg snakket med en lærer på Vahl som hadde bedt en av elevene sine – en av de beste elevene, som var god i norsk – stryke ut med gult alle de ordene hun aldri hadde hørt før i den nasjonale prøven, og det var imponerende mye gul skrift hun hadde foran seg. At hun hadde klart seg så bra, var egentlig ganske imponerende. Så må vi gjøre noe med bomønsteret. Man får det til å høres ut som om den store innvandrerandelen i Groruddalen er en nedtur, når det egentlig er en opptur. De aller fleste av dem som bor der, har bodd i knøttsmå leiligheter i sentrum, og det nå å kunne kjøpe seg rekkehus i Groruddalen er faktisk et trinn opp. Vi må selvfølgelig ha som mål å bringe flere oppover, og å bringe dem enda et hakk videre. Men – kjære president – dette er faktisk en bevegelse i riktig retning. Så må vi gjøre noe dramatisk når det gjelder mottaksklasser. Det er vi altfor dårlige på. Vi må gjøre noe med lærerutdanninga som gjør at lærere vet hva det er snakk om. Problemet er jo at vi har hatt veldig gode skoler på østkanten som har kunnet det å forholde seg til flerspråklighet, flerreligiøsitet, flerkulturaliet, men den kompetansen de lærerne har bygd opp, har ikke blitt overført til de skolene elevene har flyttet til. Det er nesten ingenting i lærerutdanninga som innbefatter dette. Så må jeg si at jeg tror at vi kanskje bør satse mer på historiefaget. Det var noe vi mistet da vi laget KRL. Det er noe vi har mistet over tid, som kunne vært bedre for den kulturelle forståelsen, som jeg tror historiefaget kunne brakt oss. Vi har i Oslo Venstre lagt fram ni punkter for å møte denne utfordringa bedre, og for å møte debatten om bussing. Debatten om bussing er en ganske nedverdigende debatt som er basert på etnisitet, og som gjør at jeg syns det er litt ekkelt. Jeg syns også det er litt ekkelt når foreldre skal flytte unger fordi klassene ikke er hvite nok. De kjenner ikke de andre ungene, de har aldri møtt dem, de har aldri snakket med dem. Hvorfor tror de at de ungene skal være med på å gi deres barn en dårlig start? Representanten fra Arbeiderpartiet uttrykte forståelse for det, jeg er i nærheten av ikke å uttrykke forståelse for det. Så må vi gjøre noe mer med hjem og skole. Vi må gjøre noe med skolehelse, vi må gjøre noe med miljøtiltak knyttet til dette. Men det er bare én ting som kan gi ungene lik start, og det er gode, kloke lærere som vet hvordan man skal jobbe, som kan si at norsk er basisfaget i dette landet, og som kan utvikle ungene og få ut potensialet i dem. Derfor er den eneste løsningen for å få dette til å fungere bra: De aller beste lærerne må jobbe med de elevene med størst utfordringer.