trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-10-13:
Alt det næringsministeren nå sier, er vel og bra, men både Distriktskommisjonen og Effektutvalget har dokumentert at den typen virkemidler som næringsministeren nå peker på, ikke er de mest målrettede virkemidlene i forhold til de små distriktsbedriftene. Der har den smale distrikts- og næringspolitikken langt større effekt. Bevilgningene over disse kapitlene er i løpet av det siste tiåret redusert fra 2,9 milliarder kr til 1,4 milliarder kr i løpende priser, altså en betydelig reduksjon. Det dokumenteres i disse utvalgsinnstillingene at man ved mer målrettet og kraftigere politikk på disse områdene ville kunne oppnådd langt bedre resultater i de områdene av landet hvor næringslivet sliter med kapitaltilgang og med å kunne utnytte det utviklingspotensialet som finnes. Det var mot disse bedriftene mitt spørsmål var rettet, og mitt spørsmål til næringsministeren er: Vil næringsministeren ta initiativ til å se på virkemidlene innenfor disse områdene på nytt?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-10-13:
Så vidt jeg vet, har Stortinget fastslått at når det gjelder Statkraft, er det normalbestemmelsene i aksjeloven som skal følges. Hvis jeg ikke tar feil, betyr det at det er styret som fremmer forslag overfor generalforsamlingen om utbytte, og at generalforsamlingen kan redusere utbyttet, men ikke øke det. Betyr det som Regjeringen nå foreslår, at dersom styret står på sine lov- og vedtektsfestede rettigheter og sin plikt til å ivareta selskapets interesser og innstiller overfor generalforsamlingen et utbytte på 50 pst., som er det normale, og som Stortinget også har sagt, er det statsrådens intensjon å kaste styret og finne et styre som gjør som eieren sier, på telefonen eller på andre måter? Det andre spørsmålet mitt gjelder dokumentavgiften. Er det så å forstå at det blir vanlig praksis at istedenfor å fremme forslag eller stille kabinettsspørsmål når Stortinget fatter et vedtak Regjeringen ikke har intensjon om å følge, men vil foreslå å oppheve senere, vil stortingsvedtak heretter av folket og alle andre bli sett på som en resolusjon og ikke som et vedtak som Regjeringen plikter å følge?(Presidenten klubber.) Er statsråden redd for at hans oppførsel vil føre til at staten blir en elendig eier for en del selskaper etter hvert? (Presidenten klubber.)
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2004-10-13:
Det er fire måneder siden Stortinget tok stilling til de to spørsmålene som statsråden viste til. Mitt spørsmål blir da: Hva er det som er endret etter de fire månedene som gjør at Regjeringen kan overse Stortingets vedtak?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-13:
Jeg vil stille et spørsmål til barne- og familieministeren. «Ingen her vet at jeg ikke tør sove.» Det er et sitat fra en 15 år gammel asylsøker på et asylmottak i Norge. Det har nå kommet en rapport fra Redd Barna om mindreårige asylsøkeres forhold på mottak i Norge. Denne rapporten underbygger det SV har påpekt flere ganger i denne sal, og som er sagt i meldinger og ulike forslag, senest i St.meld. nr. 40 for 2001-2002 om barne- og ungdomsvernet. Enslige mindreårige asylsøkere under 18 år skal ivaretas av barnevernet når de kommer til Norge. Enslige mindreårige asylsøkere har krav på og rett til den samme omsorgen fra det offentlige som andre barn som vokser opp i Norge. Diskriminering er i strid med norsk lov og FNs barnekonvensjon. Statsråden godtar at barnekonvensjonen brytes, og at barn med traumatisk bakgrunn lever uten den nødvendige beskyttelse i Norge. Hvilke tiltak vil statsråden iverksette etter Redd Barnas rapport?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-13:
Jeg har sovet ganske dårlig etter at jeg leste denne rapporten, og det regner jeg med at også statsråden har gjort. Vi har faktisk vedtatt i denne salen flere ganger at disse barna skal inn under lov om barnevern. Det gjorde vi senest 11. februar 2003. Da vedtok et flertall i denne salen: «Stortinget ber Regjeringen i løpet av 2003 utrede om barnevernloven bør endres, slik at enslige mindreårige asylsøkere under 18 år på lik linje med enslige norske barn blir ivaretatt av barnevernet ved ankomst til Norge.» Før er det gjort sterkere vedtak i denne salen. Dette har ikke statsråden fulgt opp. Det er ingen godkjenningsordninger. Det er ingen tilsynsordninger. Disse ungene lever under uverdige forhold. Mener ikke statsråden at man her bryter barnekonvensjonen og norsk lov?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-10-13:
Strengt tatt hører asylpolitikken inn under kommunal- og regionalministeren, men jeg svarer gjerne i og med at forslaget fra Redd Barnas rapport også gjelder barnevernet. Først har jeg lyst til å si at de to siste årene har det vært arbeidet systematisk med kvalitetsforbedringer av tilbudet til enslige mindreårige, samtidig som Redd Barna har utarbeidet sin rapport. Det er satt i gang 26 forskjellige prosjekter og forbedringstiltak. Det har også tidligere, for en del år tilbake og i de siste årene, vært foreslått fra Redd Barna at barnevernsinstitusjoner bør overta omsorgen for mindreårige asylsøkere. Så langt har verken tidligere regjeringer eller denne sagt at man har ønsket å gjøre dette, men de mindreårige asylsøkende barna skal ha det bra i Norge. Det er de siste årene opprettet to mottak som spesielt er for mindreårige asylsøkere under 15 år. De bor altså i egne mottak. Det er ingen voksne der. Det er laget egne krav og spesifikasjoner for mottakene. Det er ansatt høyt kvalifiserte medarbeidere, både med flyktningfaglig bakgrunn og barnefaglig kompetanse, sågar har noen også psykiatrisk ekspertise tilsatt. Det jobbes med bedre ordninger for hjelpeverger. Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet jobber sammen med UDI for – skal vi si – å gjøre tilværelsen enda bedre for de mindreårige asylsøkerne. Jeg kunne nevnt flere tiltak. Det skal jeg ikke gjøre. Noe av grunnen til at man så langt ikke har sagt at man skal få disse barna direkte inn under barnevernet, har vært problemstillingene knyttet til bl.a. alder. Det har vist seg at av de som har blitt testet, og som har sagt at de har vært mindreårige, har altså 80 pst. ikke vært det likevel. Så må man også undersøke om de har foreldre. Når dette er sagt, vil vi lese denne rapporten nøye. Vi skal selvsagt vurdere forslagene i den rapporten som nå foreligger fra Redd Barna.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-10-13:
Jeg tror det må være en misforståelse her. Det er riktig at Redd Barna sier at det hersker rettsløse tilstander for enslige mindreårige asylsøkere i mottak, og at barnekonvensjonen og barnevernsloven ikke gjelder for disse barna. Men dette er ikke riktig. Det er faktisk slik at både FNs barnekonvensjon og barnevernsloven gjelder for alle barn som oppholder seg i Norge, også enslige mindreårige asylsøkere. Enhver henvendelse til barnevernet om bekymringsmeldinger, det være seg om de bor i mottak, i fosterhjem eller hva som helst, blir tatt alvorlig og fulgt opp av barnevernsmyndighetene. Loven gjelder for alle.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-10-13:
Dette tar vi alvorlig, og denne rapporten skal gjennomgås. Alle forslagene vil bli vurdert på en seriøs og grundig måte. Jeg har også vært bekymret og ligget våken om natten, hvis det er et poeng at man ikke sover. Jeg gjorde faktisk det den første natten etter at rapporten kom. Jeg tok kontakt med UDI, for det jeg var bekymret for, var de enkeltsakene der Redd Barna sa det var barn med omsorgssvikt i asylmottak. UDI har sagt at de også har vært bekymret. Underveis, mens rapporten ble skrevet, tok de kontakt med Redd Barna, både muntlig og skriftlig, og spurte om å få vite hvor disse barna var, og hvem de var. Vi forutsetter at Redd Barna følger opp, og at det eventuelt blir sendt bekymringsmeldinger hvis det er omsorgssvikt. Verken jeg eller UDI har registrert at det er sendt bekymringsmeldinger om omsorgssvikt når det gjelder disse barna. I rapporten som jeg så igjennom i går, kan jeg heller ikke se å ha fått dokumentert hvor disse barna finnes. Jeg er meget bekymret og har tatt dette opp med kommunal- og regionalministeren. Vi må sammen prøve å finne ut hvor disse barna er. Jeg aksepterer ikke at barn lever under uverdige forhold i asylmottak. Det gjør jeg ikke, men jeg vet ikke hvem de er.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-10-13:
Til det første: Igjen er det slik at barnevernsloven virker på samme måte for enslige mindreårige asylsøkende barn som for norske barn. Det er også slik i Norge i dag at man i barnevernet må ha en bekymringsmelding. Barnevernet tar ikke automatisk omsorgen selv om norske barn i dag er uten foreldre. Det er ikke slik det fungerer. Men loven virker på samme måte, den gjør faktisk det. Det Redd Barna ønsker, er at barn som kommer til Norge og er enslige, skal plasseres på barnevernsinstitusjoner i Norge og på den måten automatisk komme under omsorg av barnevernet. Det er ikke alltid like lett å gjøre det, for noen av disse barna er det ikke sikkert er enslige mindreårige. Det har vist seg at noen av dem har foreldre, og det er viktig at vi gjør jobben med å finne foreldrene til disse barna raskt. Når det gjelder det andre spørsmålet – tiden er ute – skal vi se nærmere på det. Jeg lover å gå inn i den problematikken.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-13:
Det er tydelig at barneministeren ikke skjønner alvoret i denne saken. Det er ingen som er så alene som unger som er i et annet land uten foreldre eller foresatte. Likevel mener altså ministeren at det er riktig å fortsette å diskriminere disse ungene i forhold til våre unger. Hadde noen av våre unger vært i en slik situasjon, hadde de automatisk vært et ansvar for barnevernet, og det hadde vært voksne der som hadde hatt plikt til å ta vare på dem. Da blir det helt umulig å skjønne hvorfor ministeren nå vegrer seg og viser til en lov her og en lov der, når vi vet at det i praksis ikke virker slik. Kan ministeren nå forklare hva som er grunnen til at hun mener at det er riktig å diskriminere disse ungene i forhold til norske unger som er uten foreldre eller foresatte? Regjeringen har jo i tillegg sagt at hvis man er så uheldig at foreldrene forlater en på et asylmottak, skal kommunen heller ikke få refundert utgiftene til barnevernet. Dette mangler en forklaring.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-10-13:
Allerede i 2003 vedtok Stortinget at statsråden skulle utrede om barnevernsloven burde endres slik at enslige mindreårige asylsøkere skulle behandles på lik linje med norske. Det har ikke skjedd, og jeg lurer på hvorfor det ikke har skjedd. Så har jeg et tilleggsspørsmål i forbindelse med den øvrige politikken som gjelder på dette området. Kommunalministeren sier at de ureturnerbare asylsøkerne som ikke har fått opphold, nå skal sultes eller fryses ut ved at sosialhjelpen skal reduseres til et absolutt minimum. Både Trondheim og Oslo har gjort opprør mot det. Dette er oppfattet som så ille at sågar Fremskrittspartiet i Oslo protesterer. Men en som entusiastisk støtter dette, er Dåvøys tidligere statssekretær fra Kristelig Folkeparti, Odd Anders With i Trondheim. Jeg lurer på om det virkelig er barne- og familieministerens syn at vi skal behandle folk på denne måten i Norge.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-10-13:
Når vi nå har fått en næringsminister som mener at 78 pst. utbytte er komfortabelt, kan en jo lure på hva slags næringspolitikk vi skal få i årene framover. Distriktskommisjonen gir en klar retning når det gjelder spørsmålet om næringspolitikk. Det er ikke snakk om selektiv næringspolitikk, men det er snakk om at man satser med aktive næringspolitiske virkemidler der man faktisk kan bli best. Det er bl.a. innenfor viktige distriktsnæringer som den maritime, offshore og også marine næringer og fiskeriene. Det er jo der det er en mangel i Regjeringens satsing. Det er der Distriktskommisjonen påpeker at man kan føre en helt annen politikk enn i dag, og det er en enstemmig distriktskommisjon, der også Høyre er med. Spørsmålet for oss som lenge har etterlyst den typen aktiv næringspolitikk, er rett og slett: Vil Høyre ta dette alvorlig? Vil næringsministeren ta dette alvorlig? Ser han ikke at dette er en klar korreks i forhold til den mangel på næringspolitikk som Regjeringen hittil har ført?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-10-13:
2 000 industriarbeidsplasser i Mo i Rana står i fare på grunn av kraftavtaler som løper ut neste år. Kraftavtaler er i høyeste grad næringsrettede virkemidler. Stortinget påla i vår Regjeringen å komme tilbake med nye kraftregimer for industrien. Regjeringen har nå vist at de gjemmer seg bak EØS-avtalen for ikke å legge opp til nye kontrakter, noe Arbeiderpartiet tar fullstendig avstand fra. Men det som kanskje er enda mer oppsiktsvekkende, er nettopp at Regjeringen sier at slike kraftavtaler er lite målrettede og lite fleksible. Den forrige næringsministeren vi hadde, reiste rundt med en tom verktøykasse. Hva vil denne statsråden gjøre for samfunnet i Mo i Rana?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2004-10-13:
Mitt spørsmål går til samferdselsministeren. Under arbeidet med å legge Gjøvikbanen ut på anbud har det vært økende usikkerhet blant de ansatte med tanke på at de skulle risikere å miste opparbeidede rettigheter. Åpenbart ble noe av denne engstelsen etter hvert registrert i den politiske ledelse i departementet, og jeg antar at det er forklaringen på at i det som nå er lagt ut som konkurransegrunnlag for den videre anbudsprosessen, blir det presisert at det vinnende selskapet må være forberedt på at det kan bli innført lovpålagt tjenestepensjonsordning for de ansatte som følger med i det nye selskapet. Det er naturligvis et skritt i riktig retning, men det er på ingen måte et godt svar på den engstelse som de ansatte har følt og fortsatt føler. Under årets tariffoppgjør lovte Regjeringen at spørsmålet om lovpålagte tjenestepensjoner skulle vurderes generelt for arbeidslivet. Mitt spørsmål til statsråden er derfor: Er ikke en virksomhetsoverdragelse av Gjøvikbanen en gyllen anledning til å garantere de ansatte den tjenestepensjonen de i dag har gjennom Statens Pensjonskasse?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2004-10-13:
Jeg takker for svaret. Poenget er naturligvis at Gjøvikbanen er ett blant mange eksempler innenfor spesielt samferdselssektoren hvor mange selskaper utsettes for konkurranse, og hvor elementet av sosiale ordninger blir en del av anbudskonkurransen. Her har altså Regjeringen muligheter til å vise at den tar de ansattes situasjon, de ansattes trygghet og de ansattes rettigheter på alvor ved å knesette f.eks. at de garanteres de ordninger som er opparbeidet. Dette er jo ikke nye ting som kommer til, dette er rettigheter som de har pr. i dag innenfor de ansettelsesforhold som de har innenfor NSB-systemet. Det er poenget i mitt spørsmål. Vil ikke statsråden ta de ansattes trygghet på alvor?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-10-13:
Jeg vil tilbake til hovedspørsmålet fra representanten Froyn, som jeg ikke føler at statsråden svarer på. La meg derfor prøve å formulere det på en annen måte: Når nå Gjøvikbanen som den første banen legges ut på anbud, vet vi at de ansatte har det som må kunne defineres som en god pensjonsavtale, en god pensjonssituasjon, som medlemmer av Statens pensjonskasse. Så skal banen legges ut på anbud. Da er spørsmålet: Vil det være slik at de som gir anbud, skal kunne spekulere i at de ansatte får forverrede pensjonsvilkår, eller vil det være slik at statsråden gjør det klart i anbudsdokumentene at de ansatte har medlemskap i statens pensjonsavtale? Det er en virksomhetsoverdragelse, og i tilfelle noen andre vinner anbudet, skal de ansatte som kommer fra dagens Gjøvikbane, beholde sin pensjonsavtale. Det skulle det gå an å svare på – det er ja eller nei.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-13:
Jeg har følgende spørsmål til arbeids- og sosialministeren: «EU-kommisjonen har lagt fram forslag til nytt tjenestedirektiv. Dersom direktivet blir gjort gjeldende for EØS-området, kan det få store konsekvenser for norske lønns- og arbeidsvilkår. Det vil åpne for sosial dumping ved at tjenester som er lovlige i ett land, skal kunne tilbys overalt, til heimlandets lønns- og arbeidsvilkår. Det er stor motstand mot direktivet i europeisk fagbevegelse. Er statsråden enig i fagbevegelsens motstand, og vil han sørge for å bruke påvirkningskanaler for å hindre vedtak av direktivet?»
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-13:
Jeg er glad for at og arbeids- og sosialministeren har høye målsettinger. Han viste til at utsendingsdirektivet er overordnet andre direktiv, men det er det stor usikkerhet om i EU-systemet. Det er også opp til domstolen å dømme dersom det skulle være usikkerhet, og disse prinsippene står mot hverandre, og vi vet at domstolen har lange tradisjoner for å dømme for fri flyt for det åpne markedet. Så jeg føler meg altså ikke helt sikker. Jeg registrerer at arbeidsgiversida er veldig begeistret for dette direktivet, men fagbevegelsen ser det slik at kampen mot dette direktivet er en del av en større kamp mot sosial dumping. De er redde for at hvis dette går igjennom, vil det åpne slusene for sosial dumping på tvers av grensene i EU og i EØS-området. Det er nettopp derfor det nå mobiliseres. Spørsmålet mitt blir da om statsråden nå vil ta kontakt med LO og høre på hva slags argumenter de har, og se om det er mer han kan gjøre.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-13:
Det er jeg veldig glad for. Da går jeg ut fra at statsråden får en haug med argumenter for hvorfor han bør se meget nøye på dette direktivet. Vi kan se på hvordan dette allerede slår ut i norsk arbeidsliv, for i Bergen pågår det en konflikt: Profish tar inn 22 litauiske vikarer framfor norske ansatte, og disse får slett ikke norske arbeidsbetingelser. Argumentet er jo nettopp at tjenestedirektivet gir bedrifter i de nye EU-landene rett til å konkurrere om oppdrag i hele EØS-området på lik linje med andre bedrifter, men at de som får kontrakten, kan ta med seg arbeidsfolk fra heimlandet på heimlandets vilkår. Vil statsråden ta opp med både vikarbyrået og Profish at denne typen tilsnikelse ikke kan aksepteres? Og viser ikke dette at vi må være på vakt og vise muskler for å få et anstendig arbeidsliv?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-10-13:
Svaret på representanten Ågot Valles spørsmål er ja. Jeg vil invitere partene i arbeidslivet til å diskutere dette spørsmålet på det første møtet i Arbeidslivspolitisk råd.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-10-13:
Uten å gå inn i den konkrete saken vil jeg bemerke følgende: For det første er tjenestedirektivet ikke vedtatt i EU. Det er i en prosess, og man regner med at det vil bli vedtatt i løpet av neste år. Vi vil fra norsk side, sammen med bl.a. våre kolleger i de andre nordiske land, være aktive i både å klargjøre og påvirke utformingen av direktivet. For øvrig er jeg enig i at i en situasjon med større grad av globalisering og friere bevegelse av arbeidskraft og tjenester over landegrensene er det viktig å være seg bevisst at de høye ambisjoner vi har i Norge når det gjelder helse, miljø og sikkerhet, og når det gjelder å motstå tendenser til sosial dumping, skal videreføres. Og vi har et system som vi nettopp denne uken har fått demonstrert fungerer i så måte.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-10-13:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål: «Flyktning- og asylpolitikken er eit statleg ansvar. Ei gruppe ureturnerbare asylsøkjarar har frå 1. januar 2004 mista høvet til kost og losji på statlege mottak. Meiner statsråden det er rett at staten legg det økonomiske og sosiale ansvaret for denne gruppa over på kommunane?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-10-13:
Det var statlege styresmakter som endra reglane og tok vekk kost og losji på mottak frå 1. januar. Det er statlege styresmakter som framforhandlar returavtalar, og som har oversikt over tilfelle der det ikkje er moglegheit for retur. Det er òg statlege styresmakter som har kontakt med UNHCR, som utarbeider landrapportar, osv. Dei som no er nekta kost og losji på mottaka, er enkeltpersonar som av ulike årsaker ikkje reiser tilbake – anten fordi dei ikkje har noko land å reisa tilbake til, eller av andre årsaker. Men dei har frå 1. januar ingen kommune som dei er busette i. Når Trondheim vel å ta ansvar, opptrer statsråden nærmast truande – eller skremmande, er rette uttrykket – overfor Trondheim, mens statssekretæren i Sosialdepartementet er overraska over at Trondheim ikkje tek ansvar. Ser statsråden at Regjeringa her har talt med to tunger?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-10-13:
I vår sende Arbeids- og sosialdepartementet ut nye forskrifter på høyring. Det er tydeleg at føremålet med forskriftene er å stramma inn lovverket, altså forhindra at det blir gitt sosialhjelp. Det er bra at det no er ei presisering i forhold til nødhjelp. Men det er vel ikkje slik at statsråden trur at denne presiseringa er noka løysing på lengre sikt? Trondheim har gjort sine vedtak. Oslo reagerer. I Stavanger er det no ein diskusjon som går langt utover dette med to/tre dagars nødhjelp. Samarbeid er eit viktig stikkord. Er det slik at statsråden og Regjeringa kjem til å engasjera seg for eit tettare samarbeid med dei kommunane det gjeld mest? Er det slik at dei vil sjå på kva ordningar som i dag er i Sverige og Danmark, for å få til ei meir menneskeleg og menneskeverdig behandling på lengre sikt?
Erna Solberg (Høyre), 2004-10-13:
Jeg vil først vise til mitt svar av 1. oktober på representanten Magnhild Meltveit Kleppas spørsmål nr. 952 til skriftlig besvarelse, der jeg for en stor del har besvart det hun her spør om. Jeg mener at en tidligere asylsøker først kan defineres som «ureturnerbar» når vedkommende selv har forsøkt å skaffe seg gyldige reisedokumenter og frivillig har forsøkt å reise hjem. Selv om det er land vi ikke kan tvangsreturnere folk til, kan personene selv reise dit frivillig. Alle med endelig avslag på sin asylsøknad får tilbud om en verdig hjemreise med International Organization for Migration, IOM. I høst har IOM bistått én person til Somalia og én til Etiopia med frivillig retur. Begge landene nekter å ta imot egne borgere som tvangsreturneres. Personer uten lovlig opphold i landet har ikke krav på stønad etter sosialtjenesteloven. Et samfunn skal likevel ikke la personer sulte eller fryse. Arbeids- og sosialdepartementet har derfor i brev til landets kommuner presisert det som allerede er opplyst, at det må ytes akutt, livsnødvendig hjelp i en nødssituasjon, også for personer som har ulovlig opphold i Norge. Det sier seg selv at slik akutthjelp må være helt kortvarig og bare avhjelpe den rene nød. Jeg vil presisere at vi her verken snakker om flyktninger eller asylsøkere, men om personer som altså de facto har ulovlig opphold etter at de har nektet å etterkomme et lovlig fattet vedtak i Norge. Jeg vil også minne om at alle som samarbeider med myndighetene om å fremskaffe et gyldig reisedokument, og som søker hjemreise med IOM, får både kost og losji i mottak inntil hjemreisen finner sted, selv om dette i noen tilfeller kan ta tid. Det gjelder også for nordirakere som har bodd utenfor mottak og tidligere klart seg selv. Alle asylmottakene er pålagt å informere om retur og om IOM til alle beboere. For sosialkontorene vil slik informasjon også være viktig, slik at de kan minne de avviste asylsøkerne om hvilke alternativer som finnes, jf. at nødhjelp skal være siste utvei. Mitt departement sender nå ut et brev til alle landets kommuner om dette. Gruppen jeg mener kan kalles ureturnerbar, er i dag svært liten, og det er ikke snakk om store utgifter for kommunene. Jeg vil imidlertid følge situasjonen nøye fremover. Mitt departement har utlyst et forskningsprosjekt som skal evaluere ordningen med bortfall av botilbud. Dersom det viser seg at ordningen får store økonomiske konsekvenser, vil jeg vurdere tiltak gjennom det generelle opplegget for kommuneøkonomien fremover. Det er et visst paradoks i det store kommunale engasjementet for dem som har fått endelig avslag på asylsøknaden og oppholder seg ulovlig her, og som altså har plikt til å forlate landet. Jeg skulle ønske meg et tilsvarende engasjement for dem som har fått innvilget oppholdstillatelse. Det kunne ha bidratt til at folk som skal bli her, raskere ville blitt bosatt og fått en mer normalisert tilværelse i sitt nye hjemland.
Erna Solberg (Høyre), 2004-10-13:
Før 1. januar 2004 var det altså sendt rundskriv – og gitt presiseringer – til kommunene om at nødhjelp gjelder alle personer, også dem som faktisk har ulovlig opphold pr. dags dato i landet. Det er derfor ikke noe nytt det som statssekretæren i Sosialdepartementet har uttalt. Det er også i tråd med det som jeg – i de såkalte skremmende uttalelsene mine – i Adresseavisens intervju faktisk uttaler selv, at alle har rett til å få både helsemessig og sosial nødhjelp, men at det er et kortvarig tilbud. I så måte er det ingen forskjell. Det er mer forskjell i hva man er villig til å lytte til av opplysninger, og det som faktisk ytres i en slik sammenheng. Representanten Magnhild Meltveit Kleppa sier at det er mange årsaker til at personer ikke får et tilbud i mottak lenger. Nei, det finnes bare én årsak til at personer ikke får et tilbud i mottak lenger, og det er det at de ikke samarbeider om retur, det at de ikke melder seg til frivillig retur. Det er det eneste kriteriet som finnes for at personer ikke lenger får et tilbud i mottak. Det som altså skjer, er at man setter seg over de lover og regler som denne sal har vedtatt, for hvordan man skal behandle asylsaker, og at asylsøkerne har plikt til å forlate landet.
Erna Solberg (Høyre), 2004-10-13:
Jeg er helt enig i at dagens situasjon ikke er løsningen på lang sikt. Løsningen på lang sikt er at vi sørger for at personer som ikke har grunnlag for å bli i Norge, faktisk forlater landet. Vi kan ikke la det være opp til hver enkelt person å torpedere lovlig fattede vedtak i dette landet om at man skal returnere. Det er også veldig viktig å si at det samarbeidet går på å sørge for at vi er konsistente i det norske samfunnet og forteller folk at hvis man ikke samarbeider, har man heller ikke noen særlig rettigheter i vårt samfunn. Vi ville motivere folk til å bli værende hvis de hele tiden får tro på at noen kommer til å løse saken. Erfaringene fra kirkeasyl er helt klare: Folk vil tro at ved å være én dag til, så løser det seg snart. Problemet med det er at vi setter folk i en enda dårligere situasjon med hensyn til å klare seg ved retur til hjemlandet, fordi vi psykisk utmatter dem, fordi vi ikke sørger for at de får et nytt liv. Det er forferdelig viktig at vi får denne innstillingen inn hos folk, retur skal skje når man ikke har behov for beskyttelse. Det håper jeg faktisk på samarbeid om også fra opposisjonspartier, som altså bør føle at vedtak fattet i denne salen, lovregler fattet i denne salen, faktisk skal gjelde alle som er i Norge.
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-13:
Jeg har følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «Gilde Fellesslakteriet i Skien blei nedlagt i sommer. Den gang advarte mange mot at dette ville bety at den maksimale transporttida av levende dyr på 8 timer ville bli overskredet. Erfaringene så langt etter nedleggelsen viser at dette stemmer. Ifølge NRK Telemark brytes denne grensa ved 10 til 20 pst. av transportene. Hva vil statsråden gjøre for å hindre disse systematiske bruddene på reglene for transport av levende dyr?»
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-13:
Jeg takker for svaret. Det er riktig at statsråden i tidligere svar til meg har understreket og vært forbilledlig klar på at reglene skal følges, og at det ikke vil bli gitt dispensasjoner. Jeg tolker statsråden slik at det fortsatt vil være holdningen. Når det gjelder antallet brudd på transportreglene, bygger jeg mine opplysninger på hva transportørene sjøl har sagt. Dette er altså situasjonen i den delen av året hvor vei- og føreforhold er de aller beste, altså sommerhalvåret. Vi går nå vinteren i møte, og det er grunn til å frykte at dette problemet vil komme til å øke med glatte og til dels dårlig vedlikeholdte vinterveier. Spørsmålet blir da om statsråden vil følge dette nøye. Hva slags tiltak vil han eventuelt sette i verk for Gilde hvis det nå viser seg at tallene vil komme til å bli enda høyere i vinterhalvåret på grunn av veistandarden?
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-13:
Jeg hører statsråden sier at reglene ikke skal brytes. Hvis det kommer til å vise seg at dette skjer, og i et omfang som statsråden ikke vil akseptere, hvem er da ansvarlig for å sørge for at framtidige brudd ikke skjer? Er det slakterisamvirket, er det transportørene, eller er det produsentene sjøl? Det er for meg fortsatt veldig uklart.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-10-13:
Verken jeg eller tilsynsmyndighetene vil godta en uthuling av dyrevernsregelverket som følge av endringer i slakteristrukturen. Jeg har tidligere sagt, i spørretimen den 10. mars i år som svar på spørsmål fra representanten Molvik, at jeg forutsetter at Gilde FS’ beslutninger om omstrukturering skjer innenfor de lov- og regelverksmessige rammer som er gitt. Når det gjelder påstanden om at den tillatte transporttiden på åtte timer brytes i 10–20 pst. av tilfellene etter nedleggelsen av slakteriet i Skien, vil jeg imøtegå dette med ferske tall fra Mattilsynet som viser at av de 4 528 småfe som i løpet av årets sesong fram til 30. september har blitt transportert til slakteriet i Gol i stedet for til slakteriet i Skien, ble 126 dyr, eller 2,8 pst., transportert i over åtte timer. 70 av disse dyrene befant seg på en bil som fikk motorhavari, noe som medførte at de ble transportert i nærmere ti timer. De resterende 56 dyrene ble transportert i maksimalt 15 minutter over de tillatte åtte timer. Nedleggelsen av slakteriet i Skien har også ført til at mange sauebønder nå leverer til et småskalaslakteri i nærområdet, noe som innebærer økt dyrevelferd i form av kortere transporttid for mange dyr. Vi må naturligvis være oppmerksomme på at endringer i slakteristrukturen ofte medfører økte utfordringer både for slakteriene, transportørene og tilsynsmyndighetene hva angår etterlevelse av dyrevernsregelverket for transport av dyr. Jeg kan informere om at i kjølvannet av nedleggelsen av slakteriet i Skien, har Mattilsynet etablert et interregionalt transportprosjekt mellom regionene Hedmark og Oppland, Buskerud, Vestfold og Telemark og Rogaland og Agder. Målet med prosjektet er å etablere en effektiv, rasjonell og enhetlig modell for et intensivert tilsyn med dyrevernsregelverket for transport av dyr. Erfaringene fra dette prosjektet vil danne grunnlag for en tilsynsmodell for slaktetransport for hele landet.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-10-13:
Jeg vil først si at dette handler ikke om slakteristruktur fra min side. Det er privataktører, samvirkeaktører, som selv bestemmer hvordan de organiserer sin drift. Vi har et nasjonalt regelverk, og det skal holdes. Vi vet at det er et sterkt engasjement i samband med slike strukturendringer og slakterinedleggelser. Det er mange argumenter, og det går mange rykter. Jeg vil ikke forholde meg til det annet enn ved å være helt tydelig på at det regelverket vi har, ikke skal brytes. Vi fører et tilsyn, vi har gode rapporteringssystemer for å vite hva som skjer, og vi har også satt i gang et prosjekt, som jeg sa i mitt svar, for å forsikre oss om at vi kan føre et enda bedre tilsyn framover som sikrer at transportørene og slakteriene overholder norsk regelverk på området.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-10-13:
La meg gjøre det helt klinkende klart at det er aktørene, slakterisamvirket i dette tilfellet, med de transportørene de kjøper tjenester fra, som er ansvarlig for å etterleve norsk lov. For å være sikker på at det skjer, har vi et offentlig tilsyn som følger dette, som krever rapporteringer og har oversikt over hva som foregår. Svaret jeg har gitt i dag, tilbakeviser de ryktene som har versert om at det skal være så formidabelt, dette at man ikke har etterlevd regelverket. Det har først og fremst vært et tilfelle hvor en bil motorhavarerte. Slike situasjoner vil alltid kunne oppstå. Så det er åpenbart både den enkelte borgers og bedrifts ansvar å etterleve norsk regelverk, og vi kommer til å se etter at de også gjør det.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-10-13:
Saken det vises til, omfattes av regelverket for grensekontroll ved import av fisk fra tredjeland. Landingene skal kontrolleres ved en grensekontrollstasjon eller ved en privat virksomhet godkjent som kontrollsenter. Omfanget av denne type leveranser varierer mellom grensekontrollstasjonene, og noen steder kan det gå uker uten slike leveranser. Utfordringen blir dermed å finne balansen mellom forutsigbare og like åpningstider samtidig som man tar hensyn til fleksibilitet og kostnader. Gjeldende åpningstider er en prøveordning som ble utarbeidet i vår etter oppdrag fra Fiskeridepartementet. I henhold til prøveordningen skal grensekontrollstasjonene etter konkret forespørsel fra næringen tillate lossing av fisk fram til kl. 20 alle vanlige virkedager. Åpningstidene er basert på en balanse mellom ønskene fra næringen, tilgjengelige personellressurser, mulighet for inndekning av kostnader til overtidsmidler, avdekket faktisk behov og ønske om å unngå konkurransevridning mellom de private aktører som driver bedriftene som har kontrollsenter. Prøveordningen er ment å vare ut 2004, og erfaringene med den vil danne grunnlag for vurderingen av hvilken tilgjengelighet disse grensekontrollstasjonene skal ha i framtiden. Mattilsynet har denne uken et stort møte med representanter for hele fiskeri- og havbruksnæringen, og behovene for næringen vil bli diskutert der. Mattilsynet er fullt ut klar over at manglende åpningstid vil kunne føre til at fartøyer velger å losse fisken i andre land, og da særlig russiske fartøy i eget hjemland. Dette forhold vil bli vektlagt i vurderinger som skal gjøres framover. Mattilsynet er altså i gang med å vurdere om fleksibiliteten ved grensekontrollstasjonene for mottak av fisk er stor nok. Jeg har fått forsikringer fra tilsynet om at dette arbeidet vil bli gitt høy prioritet, og at dialogen med næringen skal bli vektlagt i denne prosessen.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-10-13:
Ja, det var et imøtekommende svar, og det var ment slik, og slik har også spørreren grunn til å oppfatte det. Vi har jo hatt dette nye mattilsynet med så omfattende oppgaver i et knapt år nå. Det er en enorm omstilling i offentlig sektor som her skjer, og det har måttet fungere hver time siden vi startet. Det ville være rart om det ikke er ting vi har behov for å lære undervegs, og korrigere, og det er den prosessen Mattilsynet nå er i. Samtidig må vi finne den gode balansen mellom det å være tilgjengelig og yte service så ofte og så mye som mulig, og samtidig ha en rimelig kostnadseffektivitet. For det kan, som jeg sa i mitt svar, gå uker mellom hver gang det kommer en båt. Det kan ikke være slik at vi må ha en person ventende i uker, og så tilfeldigvis en natt må man stå klar. Det er å finne den gode balansen mellom hvordan vi dekker disse kostnadene, og en god dialog med næringen, som vi nå arbeider med. Jeg skal forsikre representanten om at vi skal følge opp dette og bidra til at vi finner løsninger som næringen mener er riktig også.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-10-13:
Ja, og gjerne før det også – om både dette og andre viktige spørsmål.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2004-10-13:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål: «Lørdag 2. oktober 2004 skulle en tråler levere 50 tonn fisk i Båtsfjord og bunkre 100 tonn bunkersolje. Mattilsynet gav imidlertid beskjed om at deres åpningstid var frem til kl. 20.00 fredag, og at de ikke jobbet lørdag og søndag. Tråleren måtte derfor levere fisken i Murmansk, og næringslivet i Båtsfjord ble påført et beregnet inntektstap på 350 000 kr. Vil statsråden bidra til at slike uheldige situasjoner ikke oppstår igjen?»
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2004-10-13:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg er for så vidt veldig godt fornøyd med svaret. Det er et poeng for næringslivet i Kyst-Finnmark at man får vurdert det regelverket som foreligger. Og når statsråden sier at det skal vare ut 2004, vil jeg tro at når vi kommer til nyttårsaften, har man gjort en vurdering, og at den skal skje i dialog med dem som er kundene. For Mattilsynet skal jo også drive service. Vi som sitter på Stortinget, har jo et ansvar for at den servicen blir opprettholdt til beste for det næringslivet som er avhengig av den. Jeg vil bare kort til oppfølging spørre: Hvis det blir slik at Mattilsynet står på det regelverket de har i dag, vil jeg sannsynligvis komme tilbake og følge opp denne saken. Kan statsråden gi meg en liten forhåpning om at han da vil vurdere å gi et lite vink til Mattilsynet om at det kanskje er lurt å ha litt større fleksibilitet i forhold til det næringslivet det er satt til å tjene?
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2004-10-13:
Jeg vil bare takke for svaret – og si at vi da snakkes over nyttår.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-10-13:
Det arbeides for å opprette døgnkontinuerlig tilstedevakt med 15 minutters beredskap med lege ved alle redningshelikopterbasene på fastlandet. Slik tilstedevakt ble igangsatt ved redningshelikopterbasen på Sola 1. juni 2004. Den sivile redningshelikopterbasen i Florø, som er foreslått i budsjettet, vil få tilstedevakt fra oppstart. Det gjenstår noen utfordringer for å finne en riktig og formålstjenlig modell for tilstedevakt. De erfaringene som nå opparbeides ved at tjenesten er igangsatt på Sola, er viktige for det videre arbeidet med opprettelsen av tilstedevakt. Det vil bli lagt vekt på at opprettelse av tilstedevakt kan skje uten at dette medfører unødvendige, midlertidige kostnader i en oppstartsperiode. I dag opereres Rygge som et detasjement, dvs. som en midlertidig base. For å lette den praktiske etableringen av tilstedevakt på samtlige baser vil det være en fordel å etablere Rygge som en fast base. Ressurssituasjonen på Østlandet er generelt god, ved at en rekke offentlige og private ressurser kan benyttes. Dette gjelder bl.a. luftambulansetjenestens helikoptre, politiets helikopter og Redningsselskapets fartøyer. I tillegg vil det i forhold til innsats i Ytre Oslofjord kunne påregnes støtte fra redningshelikoptre i Gøteborg og Ålborg. Etablering av tilstedevakt på Rygge vil allikevel utgjøre et viktig bidrag til beredskapen i området. Framdriften med hensyn til tilstedevakt på de gjenstående redningshelikopterbasene vil Justisdepartementet komme tilbake til i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2005.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-10-13:
Representanten har helt rett i at Stortinget har trukket opp retningslinjene, så den kursen er satt. Innfasingen er i realiteten tredelt. Fase 1 var det som skjedde på Sola og samtidig – for så vidt – på Svalbard. Fase 2 er å følge opp den delen av redningshelikopteravtalen som ble gjort med Fremskrittspartiet i sin tid, å fase inn en sivil operatør. Dette skjer i Flora, og det ligger i budsjettforslaget for neste år. Fase 3, behandlingen av de øvrige basene – hvor Rygge er et detasjement, og hvor jeg sier at det ville være en fordel å etablere Rygge som fast base – er det mitt siktemål å komme tilbake til i revidert nasjonalbudsjett for 2005, med en skikkelig beskrivelse når det gjelder framdriften. Jeg sier det på denne måten, fordi jeg er klar over hva som tidligere er behandlet i Stortinget, og fordi jeg selvfølgelig er klar over at det er tidsbegrenset hvor lenge vi kan leve med en forskjell mellom de ulike deler av landet når det gjelder tilgang på denne tjenesten.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-10-13:
Representantens utålmodighet er helt på sin plass. Det er jo nettopp representanters utålmodighet som er med på å påvirke både opinion og regjering – for ikke å snakke om budsjettforhandlinger.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-10-13:
Landet er inndelt i seks kriminalomsorgsregioner. Kriminalomsorgen region sørvest omfatter begge Agderfylkene og Rogaland fylke. I tillegg har regionen noen skogsforlegningsplasser i Telemark som er en avdeling i Arendal fengsel. En stor andel av fengselsplassene i regionen ligger i Rogaland. Denne regionen har relativt sett liten soningskø og har fått overført et betydelig antall dommer fra Kriminalomsorgen region vest for å få ned den totale soningskøen. Region sørvest har også få brudd på den såkalte 24-timersregelen ved plassering av varetektsinnsatte etter varetektskjennelse. Det er flere dommer i kø og et større press på fengselsplasser i andre deler av landet enn i region sørvest. Dette gjelder særlig i Hordaland, på Østlandet og nord i landet. Regjeringen har arbeidet systematisk med å utvide antall fengselsplasser i perioden 2002–2004, særlig i de områdene hvor presset på fengselsplasser er stort – totalt i overkant av 400 plasser, inkludert dublering og bruk av framskutt løslatelse. I det videre arbeid med å etablere flere fengselsplasser er det de regionene med størst behov som først vil bli prioritert. I henhold til behandlingen av St.prp. nr. 1 for 2003-2004 i Stortinget og i forslaget til budsjett for 2005, St.prp. nr. 1 for 2004-2005, er prioriteringen planleggingen av et nytt fengsel i Halden, vurderingen av et nytt fengsel i Indre Salten – i kommunene Fauske og Sørfold – og bruk av Hvalsmoen. I tillegg vil utvidelser av eksisterende fengsler bli vurdert. Det innebærer at eventuelle nye prosjekter i Kristiansand-området må vente til prioriterte prosjekter er gjennomført.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-10-13:
Jeg har stor respekt for at representanten er en iherdig representant for sitt distrikt. Men jeg skal forvalte en soningskø i landet sett under ett, og som jeg sa, er presset størst på Vestlandet, på Østlandet og delvis i nord. Det har Stortinget også forholdt seg til, både gjennom det Regjeringen har foreslått, og gjennom klare prioriteringer. Justiskomiteens prioriteringer, som Regjeringen selvfølgelig aksepterer, er å videreføre arbeidet med et fengsel i Østfoldse på mulighetene for et fengsel i Indre Saltense på Hvalsmoenbruke eksisterende institusjoner Det betyr i klartekst at når den prioriteringen er gjort i forbindelse med en budsjettinnstilling, er det den som ligger til grunn. Så vil jeg også si at jeg selvfølgelig har forståelse for at politiet ønsker et tilstrekkelig antall varetektsplasser – som jeg antar er noe av det som ligger bak representantens spørsmål. Her vet jeg at Kristiansand fengsel har et høyt varetektsbelegg og en gunstig beliggenhet. Nå er det likevel slik at politiet skal tilbys plasser. Men det innebærer – selv om det nå er få brudd på 24-timersregelen – at det kan bli kostnader ved transport. Det er ulempen i dag, og det er et forhold jeg selvfølgelig vil følge med på. Jeg har ikke noe annet å tilføye enn den prioriteringen jeg har gjort rede for.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-10-13:
Det er riktig at representanten ikke kan forvente noe annet svar fra meg enn at jeg følger opp Stortingets prioriteringer. Det ville vakt betydelig oppmerksomhet hvis jeg hadde svart på en annen måte. Det kunne jeg selvfølgelig ha gjort, men det har jeg ikke gjort. Jeg gjorde det verken da jeg i sin tid erkjente realiteten i budsjettinnstillingen for inneværende år, eller da jeg la fram budsjettet for neste år. Jeg er selvfølgelig klar over at dette presser politiet. Derfor ser jeg med spenning f.eks. fram til et forsøk som nå gjøres på Østlandet – for øvrig etter en budsjettavtale mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet – med å bruke private transportører for å prøve å avlaste politifaglig utdannet personell når det gjelder nødvendige fangetransporter. Det er et prosjekt som nå settes i gang. Det er politisk omstridt, men et prosjekt som iallfall jeg ser på med betydelig spenning, og som muligens kan gi positive impulser til noe av det som er bakgrunnen for representantens spørsmål til meg.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-10-13:
Jeg opptrer på vegne av utdannings- og forskningsministeren, men det er akseptert av spørreren. Det følger av opplæringsloven § 2–5 fjerde ledd at når minst ti elever på et av trinnene 1–7 i en kommune ønsker skriftlig opplæring på et annet hovedmål enn det kommunen ellers har vedtatt, har de rett til å tilhøre en egen elevgruppe. Retten gjelder så lenge det er minst seks elever igjen i denne gruppen. Men det er slik, som representanten sa, at denne bestemmelsen ble endret i 2003, da de generelle klasseorganiseringsreglene i opplæringslovens kapittel 8 ble opphevet og erstattet av en ny bestemmelse i § 8–2 om at elevene kan deles i undervisningsgrupper etter behov. Det er likevel en forutsetning at organiseringen i undervisningsgrupper skal være forsvarlig, og at elevenes behov for sosial tilhørighet ellers bli ivaretatt. Tidligere fulgte det av opplæringsloven § 2–5 at når kriteriene var oppfylt, hadde de elevene som ønsket skriftlig opplæring på et annet hovedmål enn det som ellers var fastsatt, rett til egen klasse. Justeringen av opplæringsloven § 2–5, der retten til å tilhøre en egen klasse ble erstattet av en rett til å tilhøre en egen gruppe, må ses som en naturlig konsekvens av at klassebegrepet ble tatt ut av loven. Det er imidlertid slik at retten til særskilt målformgruppe innebærer at elevene får opplæring i en egen gruppe med et annet skriftlig hovedmål enn de andre elevgruppene ved skolen. Overfor denne gruppen må skolen gjennomføre den skriftlige opplæringen på gruppens målform, og elevene skal benytte gruppens målform i sine skriftlige arbeider. Gruppens målform vil også være hovedmål i norskundervisningen. Når det gjelder størrelsen på en slik målformgruppe, gjelder det alminnelige forsvarlighetskravet som gjelder for alle undervisningsgrupper. Også tidligere, når elevene med annet hovedmål hadde rett til egen klasse, var det åpning for at deler av undervisningen kunne organiseres på annen måte. Det innebar at den særskilte målformklassen kunne slås sammen med andre klasser i deler av undervisningen. Det står i forarbeidene til den tidligere § 2–5 at slik annen organisering bl.a. kan være aktuelt i praktisk-estetiske fag, der hensynet bak regelen om særskilt målformklasse ikke i samme grad gjør seg gjeldende. Det følger av forarbeidene til den nye, justerte § 2–5 at det ikke har vært meningen å innsnevre denne muligheten til annen organisering i tilsvarende situasjoner. Når elevene fra den særskilte målformgruppen blandes med andre elever, setter dette ikke til side retten til å få den skriftlige opplæringen på egen målform. Det innebærer at også i de timene elevene fra den særskilte målformgruppen er blandet med andre elever, skal skolen gi elevene fra den særskilte målformgruppen skriftlig materiale på deres egen målform. Foreldrene har dessuten rett til å velge målformen på lærebøkene også i en slik sammenheng. Departementet vil be Utdanningsdirektoratet om å ta denne saken opp med fylkesmennene som regional tilsynsinstans, slik at saken kan få den oppfølgingen som eventuelt måtte være nødvendig for at praksis på dette området skal bli i tråd med lovens forutsetning.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-10-13:
Representanten Reikvam er særdeles kyndig på dette området. Det er ikke jeg, så jeg får holde meg til det brukbare manuset jeg har fått. Og som jeg sa: Når elevene fra den særskilte gruppen blandes med andre elever, setter dette ikke til side retten til å få den skriftlige opplæringen på egen målform. Jeg vil ikke gi meg inn på å fortolke et lovapparat som jeg ikke til vanlig er konstitusjonelt ansvarlig for. Jeg vil likevel presisere overfor representanten, for det har han krav på, at i alle tilfeller hvor staten opptrer som tilsynsmyndighet overfor kommunesektoren, bør man skaffe seg sikker dokumentasjon av den enkelte kommunes praksis. Fylkesmennene er riktig instans for å kartlegge dette. Det gjelder også i forhold til egne elevgrupper med nynorsk som hovedmål og eventuelt spørsmål eller pålegg i forhold til enkeltkommuner. Som nevnt i mitt hovedsvar – og det forstår jeg godt rekkevidden og innholdet av – vil jeg på vegne av utdanningsministeren be Utdanningsdirektoratet sørge for at fylkesmennene gjør de nødvendige undersøkelser og tar opp eventuelle brudd på de gjeldende lovbestemmelser. Så vil jeg oppfordre representanten til å ta opp lovfortolkningen med statsråden som er konstitusjonelt ansvarlig, når vedkommende er til stede. Da får han sikkert et bedre svar enn det jeg er i stand til å gi ham nå.