Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2010-02-11:
Vi hadde i utgangspunktet en presset situasjon i Midt-Norge. Kombinert med sprengkulde nå i vinter og svensk atomkraft ute av drift har vi fått en veldig vanskelig situasjon for dem som bor i Midt-Norge – ikke minst for industrien, for arbeidsplassene i den kraftkrevende delen av den. Når vi får rapporter om at midlertidig nedstenging av aluminiumsverket på Sunndalsøra – som riktignok ikke har skjedd på grunn av strømprisene, men på grunn av markedssituasjonen for aluminium – har bidratt til at vi ikke har en enda mer alvorlig situasjon og må sette i verk enda mer drastiske tiltak, er det selvfølgelig alvorlig. Så synes jeg at det er verdt å minne om at den forrige borgerlige regjeringen ikke foretok seg noen ting til tross for svært sterke advarsler fra bl.a. Statnett. I april 2006 var det en veldig interessant artikkel i ukemagasinet Mandag Morgen som avdekket at Bondevik II-regjeringen, støttet av Fremskrittspartiet, hadde ignorert advarslene fra egne fagetater knyttet til energisituasjonen i Midt-Norge. Til tross for gjentatte advarsler helt siden 2000 ble ingenting gjort. Det sto ikke et ord å lese om den situasjonen i energimeldingen som ble presentert av den regjeringen i desember 2003. Jeg vet ikke hva som var grunnen til det – at man ikke hadde fått med seg advarslene, eller at det var en tro på at markedet skulle ordne opp i dette – men uansett er dette alvorlig. Skal man se enda mer historisk på det, kan man gå helt tilbake til starten av 1990-tallet, da den nye energiloven ble behandlet og vedtatt. Mindretallet den gangen, som besto av Arbeiderpartiet og SV, advarte om uheldige virkninger av loven, knyttet til energiøkonomisering og utnyttelse av de enkelte kraftverkene, og fremmet konkrete forslag, som ble nedstemt av de markedsliberale partiene på høyresiden. Det er et eller annet besynderlig i at fra det tidspunktet Høyres Widvey ryddet sitt kontor i Energidepartementet, til det samme partiet startet å stille spørsmål ved kraftsituasjonen i Midt-Norge, så gikk det nesten ingen tid. Man gikk altså fra total handlingslammelse til krakilsk utålmodighet nærmest i rekordfart. Det som skjedde der, minner noe om det å inneha én politikk for posisjon og én for opposisjon. Arbeidet med å bedre kraftsituasjonen i Midt-Norge har hatt høy prioritet. I desember 2006 kom det en foreløpig handlingsplan. Særlig mye er blitt gjort i regi av Statnett og Enova. Statsråden har brukt mye tid på å redegjøre godt for det som er gjort siden den gang, så jeg skal ikke bruke mye tid på å gå inn på det, men det er verdt å nevne at man nå de siste årene har brukt 5 milliarder kr på investeringer i Midt-Norge og planlegger for ytterligere 2,5 milliarder kr. Det at man har styrket saksbehandlingskapasiteten i NVE, er nesten vanskelig å overdrive betydningen av, for virkningene av alle andre tiltak vi gjør, blir borte hvis alt stopper opp i en kø i NVE. Så dette er utrolig viktig. Man har hatt en betydelig aktivitet rettet mot kommunene i Midt-Norge, fra Enovas side. De har fått klar beskjed om at Midt-Norge har prioritet. Man har styrket Energifondet med 1,19 milliarder kr i forbindelse med tiltakspakken som kom i fjor vinter, og Enova tilføres 1,8 milliarder kr i 2010. Så har vi også, til tross for at det er omstridt, til tross for at det er dyrt, fått de mobile gasskraftverkene på plass. Dem får vi forhåpentligvis ikke bruk for, men de står der, rent forsyningssikkerhetsmessig. Så lenge linjene ikke er nede, så lenge det ikke er feil, er Midt-Norge en integrert del av det nordiske kraftmarkedet. Det er, som statsråden pekte på, ikke slik at da vi så de høyeste kraftprisene, da vi snakket om flere kroner, var det en særnorsk, midtnorsk situasjon. Vi så de samme prisene også i Sverige, i Finland og på Sjælland. Det viktigste vi kan gjøre for å få stabilisert situasjonen i Midt-Norge, er å få på plass linjen Ørskog–Fardal. Den har fått konsesjon av NVE, den ligger i departementet. Det har vært uvanlig mange klager knyttet til denne saken. De må behandles på ordentlig måte, men dette har vi stort press på. Dette er det utrolig viktig for oss å få prioritert, for Statnett sier selv at situasjonen for Midt-Norge vil bli normalisert når linjen er på plass. Så må jeg bare helt til slutt si at jeg blir litt provosert når det framstilles som at vi er uenige om virkelighetsbeskrivelsen, at vi ikke innser alvoret i situasjonen. Det som er forskjellen på denne regjeringen og den som satt fram til 2005, er at vi har satt i gang en hel rekke tiltak. Vi har ikke blindt stolt på at markedet skal løse denne situasjonen. Vi har faktisk tatt den på alvor og satt i gang de tiltakene som trengs.