John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-12-11:
Jeg gjentar det jeg tidligere har sagt, og som Fremskrittspartiet fortsatt mener, at den nåværende måten å behandle fagbudsjettene på er en desavuering av fagkomiteenes kompetanse. Utgiftene på ramme 15 og 16 er til sammen på ca. 250 milliarder kr, mens komiteen etter ukelangt arbeid med budsjettet har maktet å flytte på ca. 40 mill. kr, eller 0,16 promille. Det av Regjeringen fremlagte forslag til statsbudsjett hadde en særdeles usosial profil som jeg ikke har sett maken til i de 14 årene jeg har sittet på Stortinget. Sterkest reagerer jeg på at kutt i overføringer, økte egenandeler, utgjorde i forslaget i overkant av 2 milliarder kr, et forslag som ville ha rammet og stigmatisert de fattigste blant oss, og spesielt vil jeg her nevne den generelle gravferdsstøtten, som er fjernet. Jeg har ikke ord som kan brukes fra denne talerstol for å karakterisere denne småligheten fra regjeringspartiene som vil stigmatisere de fattigste blant oss i denne sammenheng. Begrunnelsen for å fjerne den generelle støtten ved å vise til at den nåværende behovsprøvede tilleggsstøtten har vært lite benyttet, viser med all mulig tydelighet at Regjeringen ikke forstår hvilken selvrespekt og verdighet de eldre generasjonene har. I tillegg fjerner man nå begrepet «de etterlatte» og setter isteden inn begrepet «boet». Det burde være en tankevekker, særlig for Kristelig Folkeparti. Fra Høyre venter jeg intet i denne sammenheng. Dette partiet har aldri hatt tradisjon for særlig empati med de fattige i vårt samfunn. Fremskrittspartiet tok ansvar, gikk inn i forhandlinger med regjeringspartiene og fikk forhandlet frem et resultat med en langt bedre sosial profil, et stykke på vei i tråd med Fremskrittspartiets verdisyn. Vi kom dessverre ikke langt nok, men vi greide å bringe tilbake 1,6 milliarder kr av de over 2 milliarder kr som lå inne i kutt og økte egenandeler. Andre partier må gjerne kritisere oss, men vi synes nok at kritikken, særlig fra Arbeiderpartiet, virker hul. De hadde muligheten til å få et bedre resultat, men brukte den ikke. Det å vifte med et alternativt budsjett i finansinnstillingen holder ikke. Det er dog resultatene som teller. For øvrig kan jeg si at Fremskrittspartiets alternative budsjett i finansinnstillingen var langt sterkere på helse- og sosialsektoren enn Arbeiderpartiets forslag var. I hovedforliket fikk vi først og fremst startet kuttet i det offentlige tyveriet fra pensjonistektepar og samboerpar, slik at pensjonen for disse fra 2003 blir 5 000 kr høyere, fra 2004 8 000 kr høyere og fra 2005 11 000 kr høyere. Dette har vært en sak som Fremskrittspartiet har jobbet for siden 1981, altså langt tilbake i det forrige århundret. Vi fikk opprettholdt blåreseptordningen uten egenandeler for uføretrygdede og pensjonister med minstepensjon. Men vi greide dessverre ikke å bringe blåreseptordningen tilbake til slik den er i dag. Vi måtte gjøre et valg, og vi valgte isteden å fjerne den formidable økningen av egenandelstaket på 500 kr, noe som vil gi mindre utgifter til medisiner for godt over 700 000 brukere. Vi fikk til enighet om å beholde fratrekket i skatten for høye sykdomsutgifter, vi fikk beholde ordningen med at uføretrygdede kan tjene inntil 1 G, og vi fikk til bedre ordning for uførebil. Viktig var det også å få på plass at private sykehus og klinikker skal behandles på lik linje når det gjelder fritt sykehusvalg, at de regionale foretakene skal inngå avtaler med private sykehus og klinikker samt at de private sykehusene og klinikkene skal yte godt av tilskudd som måtte bli gitt under ekstraordinære forhold. Vi nådde dessverre ikke frem med tilbakeføring av den generelle gravferdsstøtten. Men jeg kan forsikre denne sal om at dette er en sak som Fremskrittspartiet vil komme tilbake til ved første anledning. Viktig å nevne er at vi fikk økt Husbankens utlån med 500 mill. kr for bygging av omsorgs- og rehabiliteringsinstitusjoner i sydlige land, noe som er en indirekte tilslutning til deler av vårt utenlandsbudsjett. Under miniforliket mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet lyktes det å flytte ca. 40 mill. kr. Det jeg spesielt vil nevne i dette forliket, er 6 mill. kr til å øke antallet rehabiliteringspasienter, fortrinnsvis reumatikere, ved Igaloo-instituttet i Montenegro. Komiteen besøkte Montenegro i september, og samtlige partier i komiteen uttrykte stor tilfredshet med det behandlingstilbudet som foreligger der. Norge har hatt helsereiser til Igaloo-instituttet i Montenegro siden 1976, dog med opphold under krigen. Nå er antallet norske pasienter ved Igaloo nede på 500, mens hovedtyngden av helsereisepasienter er sendt til Tyrkia. Der er det for øyeblikket 1 300 pasienter. Komiteens medlemmer fikk under besøket i Igaloo-instituttet informasjon om at instituttet slet med særdeles dårlig økonomi, som ikke minst skyldtes manglende tilgang på pasienter fra Norge. Jeg er særdeles glad for at det var mulig å få 6 mill. kr til Igaloo, slik at vi kan øke antallet pasienter i 2003 fra ca. 500 til 800. Dette er ikke bare et håndslag til Igaloo-instituttet, det er like mye et bilateralt håndslag til Montenegro, og – fremfor alt – 300 rehabiliteringspasienter kan nyte godt av et fire ukers opphold der nede. Videre fikk Fremskrittspartiet i miniforliket 5 mill. kr mer til rusomsorg, 4 mill. kr mer til brukerorganisasjonene og 1 mill. kr til forebyggende aidsinformasjon. Vi sikret videreutdannelse i ultralyd for jordmødre ved St. Olavs Hospital i Trondheim, med 2 mill. kr. Videre fikk vi verbalt flertall for at de offentlige fødestuene skal være et faglig og finansielt ansvar for foretakene, og foretakene er pålagt å arbeide videre med etablering av et Pet-scannersystem ved Rikshospitalet og Radiumhospitalet. I partiets alternative budsjett på ramme 15 hadde vi en økning på 1,1 milliarder kr og på ramme 16 en økning på 1,7 milliarder kr, som inkluderte 600 mill. kr til helseforetakene og 330 mill. kr til psykiatriplanen. Vi nullet også ut all økning av egenandeler. Så langt mener Fremskrittspartiet at sykehusreformen, med statlig eier- og driveransvar, har svart til forventningene, idet det er dokumentert at ventetiden er redusert – og antall pasienter på listene likeså. Men i likhet med de øvrige partiene er Fremskrittspartiet bekymret for det økonomiske uføret foretakene er brakt opp i på grunn av økte pensjonsutgifter og uforutsette høye lønnsøkninger, som Stortinget ikke hadde tatt høyde for under behandlingen av revidert statsbudsjett. Skuffende er det derfor å registrere at bare to partier følger opp den økonomiske krisen i helseforetakene, ved i St.prp. nr. 26 for 2002-2003 å foreslå en nødvendig bevilgning på 2 milliarder kr i inneværende år. Dette vil gi som resultat at de mange forslag om kutt i pasientbehandlingen som er utarbeidet i foretakene, kan bli en realitet i 2003 – og reformen brakt i vanry. Foretakene må få en forutsigbar økonomi, slik at pasientbehandlingen i 2003 kan fortsette på det nivået den har vært på i 2001 og 2002. Det har tidligere vært en tendens til at når sykehusene kutter på tilbudene, rammer det ofte de svakeste gruppene, som eksempelvis psykiatri og geriatri, noe som må forhindres. Fremskrittspartiet kan heller ikke akseptere at fødetilbudet ved lokale sykehus, med lange avstander mellom sykehusene, reduseres for å spare penger. Det er etter Fremskrittspartiets mening fornuftig at driftskredittordningen er utvidet frem til 2004. Driftskreditt kan imidlertid ikke løse saken på lang sikt. Til slutt tar jeg opp de forslagene Fremskrittspartiet er med på sammen med andre partier, og våre egne forslag.