trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-01-14:
Som eg tidlegare har uttala både i Stortinget og i andre fora, er eg ikkje nøgd med den utviklinga som har skjedd når det gjeld punktlegheit og regulariteten i togtrafikken. Ikkje minst gjeld dette for togtrafikken i Oslo-området. Denne utviklinga er uheldig, og ho svekkjer tilliten til toget. Den nedslitne skjenegangen og gamle signal- og sikringsanlegg som burde vore utskifta for lang tid sida, er i stor grad årsaka til dette. På toppen kjem at det i dei siste åra har vore ein stor trafikkauke – som er svært ynskt – med ei svært høg utnyttingsgrad av jernbanekapasiteten, samstundes med at det går føre seg eit utbetringsarbeid i Oslotunnelen og store anleggsarbeid i Vestkorridoren. Den store trafikkmengda, særleg i rushtrafikken, gjer at konsekvensane av feil som oppstår, vert ekstra store i Oslo-området. I tillegg til ei ekstraløyving på 100 mill. kr i 2008 er det i 2009-budsjettet løyvd 220 mill. kr til vidareføring av utbetringsarbeidet som no går føre seg i Oslotunnelen. Dette utbetringsarbeidet vil ha positiv verknad for togtrafikken etter kvart som det vert ferdigstilt. I tillegg til sjølve tunnelen er det òg naudsynt å føreta store fornyingar av jernbanestrekninga mellom Etterstad og Lysaker som inngår i det me kallar Osloprosjektet. Jernbaneverket arbeider no med ein hovudplan for dette omfattande fornyingsarbeidet, som eg vil kome tilbake til i samband med Nasjonal transportplan 2010–2019. Som sagt, driftsstabiliteten i togtrafikken vil verte betre etter kvart som utbetringa av Oslotunnelen vert ferdig, men den store endringa vil kome fyrst når heile Oslo-prosjektet, saman med anleggsarbeidet i Vestkorridoren, er ferdig etter planen i 2011. Dette er eit arbeid som har stort fokus hjå samferdsleministeren og hjå Regjeringa. Det er navet i jernbanetrafikken me snakkar om her. Eg følgjer dette arbeidet tett, og eg skal gjere alt eg kan for å få trafikken på skjenene, bokstaveleg talt.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-01-14:
Det spørsmålet som representanten no tek opp, har vore tematisert i samtaler med Jernbaneverket. Det som har vist seg når ein no har gått inn i Oslotunnelen, som er det vanskelegaste punktet her, er at ein etter kvart som ein går inn og begynner å jobbe, ser større manglar enn det ein såg føre seg på førehand. Det viser igjen at det er fyrst no etter at denne regjeringa har teke over, at ein verkeleg går inn i denne materien. Så kan ein frå opposisjonen si side seie at me peikar tilbake. Det skal eg la vere å gjere, men det er klart at her har ein avdekt at òg i det daglege vedlikehaldet har det vore så store forsømingar at det oppstår feil på plassar der ein rett og slett ikkje trudde at feil skulle oppstå. Det vert lett det same som skjer på rasområde – raset går der ein ikkje trur det kjem. Det er noko av det same ein opplever på jernbaneområdet. Men ein fokuserer mykje på dette, og det er stilt midlar til disposisjon for Jernbaneverket – fullt ut det ein har ynskt seg – i budsjettet for òg å kunne fokusere på det daglege vedlikehaldet i større grad enn tidlegare.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-01-14:
For å få maksimalt trykk på arbeidet i Oslo-området har det vore nedsett ei eiga arbeidsgruppe som har hatt dette som dedikert arbeidsområde. Til dei møta som representanten viser til: Det har ikkje vore innkalling på teppet, det har vore møte rett og slett for gjensidig informasjonsutveksling og for å oppdatere statsråden på stoda. Men det får lett ei slik vinkling i media – eg ser det. Eg har ikkje sett behovet for ei evaluering av arbeidsmetodikken, men i og med at representanten tek dette opp her i Stortinget, skal eg ta ein gjennomgang frå departementet si side for å sjå om det er noko som kan gjerast for å arbeide smartare eller på andre måtar med det daglege vedlikehaldet for å kunne førebyggje det me dessverre har sett for mykje av no i tida etter nyttår.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-01-14:
Eg viser til mitt svar av 21. november 2008 på spørsmål nr. 261 frå stortingsrepresentant Halleraker om framdrift i denne saka. Eg svara då at kvalitetssikringa ikkje var avslutta, men at eg sjølvsagt ville fremje saka for Stortinget så snart det lét seg gjere. Dette står eg fast ved, og for å vere meir konkret: Eg tek sikte på å fremje saka for Stortinget i vårsesjonen.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-01-14:
Svaret på det spørsmålet er nei, og som oppfølging på det spørsmålet kan eg seie at Statens vegvesen, Vegdirektoratet, er invitert til eit møte på mitt kontor for at me skal få klarlagt framdrifta og få saka på sporet. Så statsråden er utolmodig etter å få lagt fram denne saka, og eg kjem til å ha stort fokus på det.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-01-14:
Det er jo ingen tvil om at det her er samanhengar som det er viktig å ha i fokus. Men det aller viktigaste med Vossapakka er at utbygginga vil fjerne ein av dei dårlegaste stamvegsstrekningane vi har i dette landet. Situasjonen i Voss sentrum er uhaldbar, og det hastar å få gjort noko før det skjer fleire alvorlege ulukker. Så det eg vil ha aller størst fokus på, er å få prosjektet fram og få avløyst desse håplause strekningane med ny, god og sikker veg. Så ligg det sjølvsagt, som representanten tek opp, ei kopling inn mot det andre store prosjektet. Det ligg der naturleg og vil falle naturleg inn når me berre får prosjektet realisert.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-01-14:
På dette spørsmålet kunne eg ha gitt eit veldig kort svar – og berre sagt ja. Men eg skal med respekt for både representanten og for Stortinget seie litt meir enn det. Det er sjølvsagt eit grunnleggjande kjenneteikn ved eit godt togtilbod at toga kjem og går slik det er annonsert i rutetabellen. Som eg sa i mitt svar på spørsmålet frå representanten Bøhler, er eg ikkje nøgd med den utviklinga me har hatt dei siste åra når det gjeld forseinkingar i togtrafikken. Denne utviklinga er negativ, og den svekkjer tilliten til toget. Eg kan forsikre representanten Holten Hjemdal om at å få til ein meir punktleg togtrafikk er eit viktig mål for meg. Som eit overordna mål overfor Jernbaneverket er det sett krav om at minst 90 pst. av alle tog skal vere i rute til endestasjonen. For lokaltog, Flytoget og regiontoga i intercitytriangelet Skien–Halden–Lillehammer vert toga rekna som forseinka når dei kjem meir enn fire minutt for seint fram til endestasjonen. For andre regiontog, for fjerntoga og godstrafikken er grensa sett til seks minutt. Denne målsetnaden har vist seg vanskelegare å oppnå for dei fleste togstrekningane dei siste åra. Som nemnt i mitt svar på spørsmål frå representanten Bøhler, er hovudårsaka til dette at Jernbaneverket på mange strekningar slit med ein gamal og nedsliten jernbaneinfrastruktur der det er behov for meir omfattande fornyingar enn det som har vore gjort over mange år. Ikkje minst gjeld dette i Oslo-området, som er navet i det norske jernbanenettet og som har størst betydning for om rutetabellen kan haldast for dei fleste toga. Det viktigaste denne regjeringa kan gjere i denne samanhengen, er å foreslå auka løyvingar til vedlikehald og fornying av jernbanenettet. Samla for heile perioden 2006–2009 har det under denne regjeringa vorte løyvd om lag 1,1 milliardar kr meir til drift og vedlikehald enn det som det tidlegare vart lagt opp til for planperioden 2006–2009, medan den samla løyvinga til Jernbaneverket, medrekna investeringar, er 615 mill. kr høgare enn det Stortinget vedtok i samband med Nasjonal transportplan for perioden 2006–2009. Sjølv om me har kome godt i gang med å ruste opp jernbanenettet, står det att mykje arbeid for å nå målet om ein meir driftsstabil togtrafikk, samstundes med å få auka kapasiteten i jernbanenettet for å få overført meir trafikk frå veg til jernbane. Dette er eit viktig arbeid som Regjeringa vil kome tilbake til i samband med Nasjonal transportplan for 2010–2019. Det gledelege i den situasjonen me er i, er at mange fleire vel å bruke jernbane. Problemet er at det legg ytterlegare press på eit nedslite nett. Så det hastar med å kome vidare. Me er komne i gang, men, som sagt, her står det att veldig mykje viktig arbeid.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-01-14:
Eg får håpe at toget kjem når det kjem. Det som er målet, er at det kjem når det står i rutetabellen at det skal kome. Det er heilt klart ei utfordring. Det eg oppfattar at representanten seier, er at ein bør vurdere å endre rutetabellen i forhold til det ein ser ein greier å levere. Det er eit godt og konstruktivt innspel. Eg meiner NSB bør vurdere om det bør gjerast endringar, for eg skjøner irritasjonen og frustrasjonen hos folk når dei må stå i vintermørkret og kulden og vente på eit tog som ikkje kjem når det er annonsert. Så det er eit innspel å vurdere. Så er det sjølvsagt slik at alt heng saman med alt. I Oslo-området er rutene så tette og toget går så ofte at det å begynne å forandre i ein ende, ofte vil føre til ein dominoeffekt i heile systemet. Så om moglegheita er der for å gjere store endringar, kan eg ikkje svare på her og no, men det er i alle fall eit konstruktivt innspel.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-01-14:
Eg opplever at både Kristeleg Folkeparti og representanten er konstruktivt opptekne av å gjere noko positivt for togpendlarane. Det er ei målsetjing som eg absolutt deler. Eg skal ta med meg det forslaget som har kome her i dag, og skal sjekke med NSB om moglegheitene er der. Eg kan ikkje love positiv respons, men eg kan love at eg skal ta det opp. Så får me kome tilbake på eigna måte når svaret kjem.
Borghild Tenden (Venstre), 2009-01-14:
«For å få mer trafikk over fra veg til jernbane er det viktig å styrke jernbanens konkurranseevne. Det vil bidra til reduserte klimagassutslipp og et bedre lokalmiljø. Kundenes første møte med jernbanen er stasjonsområdene. En rekke stasjoner er dessverre preget av forfall, tagging og mangelfullt renhold. Hvilke tiltak vil statsråden iverksette for å ruste opp stasjonsområdene, slik at det blir mer attraktivt å velge tog som fremkomstmiddel?»
Borghild Tenden (Venstre), 2009-01-14:
Jeg takker statsråden for svaret. I disse tider, med stadige forsinkelser i togtrafikken, er faktisk togstasjonene veldig viktige i vinterkulda. Det viktigste er selvsagt at togene går, men vi får stadig høre at det er forrige regjering som har skylden for at så ikke er tilfellet. Derfor er jeg veldig glad for at LO nå er veldig offensive, og at stortingsrepresentanter fra regjeringspartiene også er utålmodige på vegne av togpendlerne. Kan vi forvente at denne type opprusting av togstasjonene kan komme i den krisepakken som kommer den 26. januar, som har sysselsettingsgevinst, som statsråden sa her i sted, og er et midlertidig tiltak?
Borghild Tenden (Venstre), 2009-01-14:
Jeg takker igjen statsråden for svaret og for at det er noen som er utålmodig på vegne av jernbanen. Jeg har mange eksempler på dårlig vedlikeholdte stasjoner som også er uframkommelige for barnevogner og for funksjonshemmede, fordi rampene rett og slett er utslitte eller ramponerte. Det gjelder stasjoner i Vestkorridoren, og det gjelder stasjoner på Kongsvingerbanen. Jeg er kjent med at både NSB og Jernbaneverket kan øve innflytelse – NSB gjennom ROM Eiendom, som det ble sagt her i sted, og Jernbaneverket ved at de har leieavtaler med NSB på stasjonene. Vil statsråden ta opp denne problemstillingen med NSB og Jernbaneverket når hun er i møte med dem?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-01-14:
Med presidentens tillatelse vil jeg ønske statsråden et godt nytt år, og ønsker så å stille følgende spørsmål til statsråden: «Hedmark er det fylket som har flest dødsulykker på våre veier, nå senest langs rv. 3 ved Alvdal, hvor dessverre 3 liv gikk tapt. I tillegg er det en masse andre alvorlige ulykker som kunne vært unngått hvis bl.a. veistandarden hadde vært bedre. Hva vil statsråden bidra med slik at antall ulykker blir sterkt redusert, utenom å senke fartsgrensene, slik det blir foreslått?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-01-14:
Jeg takker statsråden for svaret, som det var en del positivt i, men det går mye på kontroller og fart. UP har økt antallet kontroller i 2008 med 10 pst., og det har vært fokusert mye på fart. Men statsråden sa forholdsvis lite om vedlikehold, etterslep på vedlikehold og etterslep på investeringer. Jeg synes statsråden også bør være med og gripe inn når det gjelder traséer, der forskjellige foreninger nå anker. I avisen Glåmdalen kan vi senest i dag lese om rv. 2, der 19 personer anker. Det er klart at det ikke er bra at vi bruker så lang tid på å velge en trasé. Dette må bestemmes raskere. Det samme gjelder for E6. Jeg håper at statsråden vil gripe inn der, slik at vi ikke får en stopp i den gode jobben som gjøres på E6, på grunn av at en ikke blir enig om trasévalg. Kan statsråden si noe om trasévalget på rv. 2 og E6?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-01-14:
På forrige spørsmål sa statsråden at hun var meget opptatt av jernbane, og det er bra. Men jeg går ut fra at statsråden også er veldig opptatt av veinettet vårt. For f.eks. Hedmark, som ikke har muligheter til å frakte gods verken med fly eller til sjøs, er veinettet meget viktig. Spørsmålet mitt vil da være: Hvor viktig synes statsråden at veinettet f.eks. i Hedmark er, og hvor mye penger vil det være til samferdsel, og spesifikt til Hedmark, i den pakken som kommer 26. januar? For det er klart at vi trenger penger. Det er et stort etterslep på vedlikehold, og det er et stort etterslep på investeringer. Det er mange ulykker. Hedmark er det fylket i landet med flest drepte i trafikken. Vi har mange alvorlige ulykker, vi har mange mindre ulykker, og vi trenger penger til vedlikehold og investeringer.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2009-01-14:
Jeg vil stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «På 3 av 4 dager i første arbeidsuke på nyåret har det i morgenrushet vært store problemer i togtrafikken i Oslo-området. Da direktøren for Jernbaneverket kommenterte dette 7. januar, sa hun at arbeidet for å hindre feil og forsinkelser vil ta atskillige år. Stortinget bevilget i juni 2008 ekstra midler til Jernbaneverkets vedlikehold i Oslo-området for raskest mulig å forbedre situasjonen. Hva vil statsråden gjøre for å forsikre seg om at togreisende i Østlandsområdet ikke skal oppleve kaos i flere år framover?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2009-01-14:
Jeg takker statsråden for et godt svar. Vi pleier jo å ha gode nyttårsforsetter, og i så måte var det en dårlig start, noe sikkert statsråden er enig i, med disse innstillingene tre av fire dager i første arbeidsuke på nyåret. Det jeg er opptatt av, når Jernbaneverkets direktør understreker at det vil ta år å få til en opprustning som virkelig vil forebygge de store innstillingene og problemene, er at det er viktig å kombinere opprustningen med et veldig stort trykk på det daglige vedlikeholdet. For det er jo åpenbart at når det gjelder slike ting som signalfeil, kjøreledninger som faller ned, og stivfrosne kabler, er det vanskelig for togpassasjerer å forstå at man ikke kan følge bedre med på slike utsatte punkter og ha større trykk og større årvåkenhet i forhold til å følge med fra dag til dag på punkter i nettet hvor det klikker. Så det er et godt svar å si at det vil ta år, men jeg er opptatt av å spørre statsråden om hun føler at det er nok trykk på den daglige oppfølging av de utsatte punkter.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2009-01-14:
Jeg er glad for det, og glad for at statsråden engasjerer seg så konkret. Noen av disse feilene som har vært nå på nyåret f.eks., har jo vært kjøreledninger, stivfrossen kjøreledning eller kabel ved Lillestrøm, det har skjedd ute ved Kolbotn – det har vært også andre steder på nettet enn bare i selve Oslotunnelen. Det er jo vanskelig å skjønne at man ikke f.eks. er vant til kuldegrader og at kabler kan fryse osv., og at man ikke har et opplegg for å sikre sånne ting. Så det jeg lurer på, er om det hadde vært en tanke, når vi ser trykket på det løpende vedlikehold – det er understreket av statsråden etter det jeg vet, ved flere møter, såkalte innkallinger på teppet, i løpet av de par siste årene – å se på flere tiltak i forhold til å øke trykket, f.eks. en uavhengig evaluering av Jernbaneverkets rutiner når det gjelder det løpende vedlikeholdet, og se om det er god nok kvalitet rett og slett på det arbeidet i dag.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2009-01-14:
Mitt spørsmål til samferdselsministeren er følgende: ««Vossapakken» er et høyt prioritert prosjekt i Hordaland med stor lokal deltakelse gjennom bl.a. brukerfinansiering. Prosjektet oppgis å være klart til realisering av involverte parter. Hva er grunnen til at Regjeringen i disse krisetider ikke fremmer saken om «Vossapakken» for Stortinget?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2009-01-14:
Jeg takker for svaret, som jo var rimelig kort. Det som er underlig i denne saken, er at Vegdirektoratet signaliserer til samarbeidsparter som kommuner og fylkeskommuner at alt er klart, og at det ikke er behov for avklaring med hensyn til bompengeinnretning og eventuelt mulige tiltak for å bedre inntjeningen. I en situasjon hvor landet bør støvsuges for byggeklare prosjekter, er det jo nettopp å få slike gryteklare saker som dette raskt til avklaring, som bør prioriteres. Så da blir mitt kanskje like korte spørsmål til statsråden: Er statsråden fornøyd med tempoet i denne saken?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2009-01-14:
Det var et positivt svar. Jeg vil også vektlegge et annet forhold. E16 er en av våre viktigste stamveger øst–vest, som også involveres i Vossapakken. Voss sentrum er jo overbelastet med tungtrafikk. Dessverre skjedde det også en dødsulykke der i høst, i uoversiktlige og trange gater. Så både tunnelen bak Vossevangen og utbedringen av vegen ned Skjervet vil være viktig å få på plass før Hardangerbrua står ferdig. Er statsråden opptatt av at sammenhengen mellom disse to store prosjektene er viktig, og vil hun gjøre det som står i hennes makt for å utnytte synergien i disse to prosjektene?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-01-14:
«Det er en hyggelig utvikling at flere og flere velger å pendle med tog. Dessverre opplever mange dagpendlere at togene ikke kommer og går når de skal. Er det et mål for statsråden at togene kommer og går når det er angitt i rutetabellen?»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-01-14:
Jeg takker for svaret. Jeg synes det er betryggende at samferdselsministeren, som kunne ha gitt et kort svar, velger å gi et litt mer grundig svar, og at man er opptatt av at toget skal være presist – det er mange togpendlere som ikke opplever det i sin hverdag. I Smaalenenes Avis 3. januar kan vi lese at tog 156, som skal gå fra Knapstad stasjon 06.43, ikke har vært presist siden februar 2007 – og det er jo en stund siden. Rundt 40 pendlere har i 2008 stått og ventet i til sammen 24 timer på jernbanestasjonen. Det er jo slik at østre linje har en fjernstyring, og derfor må det krysses på betjente stasjoner. Disse pendlerne ønsker ganske enkelt en rutetabell som forteller at toget kommer når det kommer. Man er villig til å være med på å endre tabellen slik at toget kommer når det kommer, og ikke slik det er i dag, at det kommer på tider det ikke skal komme.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-01-14:
Jeg er glad for de signalene som statsråden nå kommer med. Det er klart at alt henger sammen med alt, men det å be NSB vurdere en endring av denne rutetabellen, er mulig. Det er venterom på stasjonen før og stasjonen etter, og den bufferen som legges inn, bør legges inn der, slik at disse 35–40 pendlerne slipper å stå ute i all slags vær. De sier de har det fint om våren og sommeren, men det er litt ufyselig når været ikke er helt godt. Skal vi få flere over på tog, så er jo den beste PR-en at vi har fornøyde kunder. Vi må ha flere pendlere over på tog med tanke på de klimautfordringene vi står overfor. Det er jo en viktig del av klimaforliket, som bl.a. Kristelig Folkeparti gikk inn for sammen med Regjeringen for to år siden. Er det slik at statsråden vil følge opp denne saken overfor NSB?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-01-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljø- og utviklingsministeren: «Celsa Armeringsstål har nylig investert betydelige beløp i ny miljøteknologi, som gir store miljøgevinster. Ny teknologi gir samtidig en viss kapasitetsøkning som kan medføre økte CO2-utslipp. Vil de samlede utslipp av klimagasser påvirkes ved at kvotereserven for høyeffektive varmekraftverk utvides slik at nye installasjoner i prosessindustrien også kan få tilgang på gratiskvoter i inneværende kvoteperiode, forutsatt at økningen dekkes inn gjennom redusert salg fra statens side?»
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-01-14:
Jeg takker statsråden for svaret, som egentlig var veldig klart. Statsråden bekreftet at redusert salg av statlig kvote vil bety at man ikke får et totalt sett økt utslipp dersom man, som alle andre land i Europa, har en reservekvote. Det betyr at statsråden på mange måter indirekte gir en åpning for at man også i Norge kan få på plass en kvotereserve som gjør det motsatte av det statsråden er inne på, nemlig premierer et par av de selskapene i Norge som blir berørt, hvis nedleggelse vil bety økte klimautslipp – selskap som har investert svært mye penger i miljøteknologi. Det er samtidig et oppfølgingsspørsmål til statsråden – om han åpner for å få på plass en norsk kvotereserve, på samme måte som alle andre land i Europa.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-01-14:
Jeg takker igjen for svaret, som jeg syns er positivt for muligheten for å åpne for en kvotereserve som ikke skal føre til økte CO2-utslipp totalt. Jeg er også helt enig med statsråden i at prinsippet om forurenser betaler skal gjelde, men det må være samme spilleregler innenfor et felles konkurransemarked. Jeg oppfatter også svaret slik at statsråden tar inn over seg at her må vi finne løsninger nettopp for Celsa. Naturlig nok er det ikke noen som etterspør spesialløsning for ett enkelt selskap. Jeg går ut fra at statsråden er helt enig i at hvis vi ikke får på plass en løsning nettopp spesielt for Celsa Armeringsstål, kan man nesten forutsi at det vil gå en ny anke inn til ESA, en anke som det nesten er like forutsigbart at staten kommer til å tape og selskapet kan vinne. Ser statsråden de ulemper dette kan føre til for norsk klimapolitikk og for hele den norske industrien totalt sett?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-14:
Jeg takker for spørsmålet, som er veldig viktig for folk i Helgeland. Samfunnet står overfor store klimautfordringer. Regjeringens utgangspunkt for innføring av et kvotesystem for utslipp av klimagasser har vært et ønske om å dreie samfunnet i en mer miljøvennlig retning. Et ledd i dette arbeidet er å gjøre det mindre lønnsomt å forurense. Forurenser betaler-prinsippet tilsier at kostnadene med å gjennomføre den nødvendige miljøpolitiske omstillingen i Norge bør dekkes av de forurensende virksomhetene. Dette er bakgrunnen for at Regjeringen ikke har ønsket å tildele gratiskvoter fra en generell kvotereserve. Slike gratiskvoter vil bidra til å stimulere investeringer i virksomheter med betydelige klimagassutslipp. I tillegg er det slik at det koster samfunnet noe å tildele gratiskvoter. Jo flere gratiskvoter staten gir til forurensende virksomheter, desto større byrder må bæres av folk flest eller av næringsvirksomhet som ikke forurenser. Når det er sagt, er det riktig at størrelsen på en kvotereserve i utgangspunktet ikke har noe å si for det samlede utslippsnivået innenfor EUs kvotesystem. Forutsetningen er at den totale mengde kvoter som tildeles, ikke blir endret. Dersom økt vederlagsfri tildeling motsvares av redusert salg av kvoter, vil de samlede utslippene innenfor EUs kvotesystem ikke påvirkes. Jeg viser for øvrig til at Regjeringens forslag til endringer i klimakvoteloven nå er til behandling i energi- og miljøkomiteen. Jeg har i den forbindelse fått en rekke spørsmål fra komiteen bl.a. vedrørende Celsa og etablering av en generell kvotereserve. Jeg vil selvsagt besvare disse og komme tilbake til alle sider ved dette i den forbindelse.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-14:
Celsa-saken er jo en veldig spesiell sak, fordi Celsa har gjennomført en investering på 300 mill. kr – tror jeg det er – i miljøtiltak, som vi alle er glade for, og som er en stor positiv begivenhet, bl.a. for å redusere utslipp av kvikksølv. Sånn sett er det en spesiell sak. Men det det er vanskelig for Norge å gjøre, er så å si å spesialsy eller skreddersy en ordning for å løse Celsa-saken i et generelt kvotesystem. Det er det all grunn til å tro at ESA ikke vil akseptere, jf. også den dialogen vi har hatt med ESA nå over lang tid, og som også er en av grunnene til at det har tatt tid å få på plass hele kvotereserven. Så vi må se på om det finnes andre muligheter for å gi noen form for støtte eller assistanse til Celsa. Men vi kommer ikke bort fra at forurenser betaler-prinsippet tilsier at de som forurenser, bør betale, og derfor bør kvotene selges, og at i det øyeblikket man gir ut kvoter gratis, så er ikke det gratis, slik en del har lett for å tro. Det er i realiteten bare å overføre regningen fra forurensende virksomhet over på enten ikke forurensende næringsvirksomhet eller på den alminnelige mann og kvinne.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-14:
Jeg vil overhodet ikke forskuttere hva som vil skje videre i denne saken, verken hva Regjeringen vil gjøre eller – og langt mindre – hva som vil komme av anker rundt en eventuell behandling i EU-systemet. Jeg vil bare henvise til at det foreligger en rekke spørsmål på dette området som vil bli besvart, og det vil bli god anledning til dialog med miljø- og energikomiteen på dette området i den nærmeste framtid.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-14:
Det er to forskjellige måter å angripe dette problemet på. Det ene er hva vi kan gjøre av ensidige tiltak på norsk side, dvs. foreta målinger, overvåke situasjonen og gi kostholdsråd. Den sterke anbefalingen til folk i området hvor dette nedfallet kommer, er å følge de kostholdsråd som norske myndigheter gir. De er basert på faglige vurderinger og ikke på politisk synsing fra miljøvernministerens side. Den sterke anbefalingen er å følge de rådene som gis. Vi skal sørge for at best mulig informasjon er tilgjengelig, at det foretas målinger og at folk får oppdaterte råd. I tillegg må vi øke trykket mot russiske myndigheter for å hindre dette nedfallet. Vi må altså arbeide med to ting samtidig – både med det vi kan gjøre i Norge, og med et økt politisk trykk mot Russland.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-14:
Det står selvsagt ikke til å nekte at russisk næringsliv og russiske myndigheter tar kommersielle og politiske beslutninger basert på sine egne interesser eller sin egen oppfatning av situasjonen. Det er synspunkter som vi kan være svært uenig i, og er for så vidt en parallell til en annen sak som Venstre også har vært engasjert i, nemlig Sellafield. Vi hadde den fremste ekspertisen i Oslo i går. Også britiske myndigheter og kommersielle selskaper tar beslutninger vi er uenig i. Vi gjør vårt ytterste for å påvirke både russiske og britiske myndigheter. Det er ikke sammenlignbare situasjoner, men det tas beslutninger som vi ikke er enig i, og vi gjør vårt ytterste for å påvirke dem. Vi har når det gjelder Russland, også stilt betydelige pengesummer til rådighet for å kunne lette situasjonen, men pengene står altså ubrukt. Vi må videre se på om disse pengene kan komme til anvendelse, eller om det ikke er tilfellet. Men vi har ingen mulighet til instruksjon, verken i Moskva, London eller andre steder.
Vera Lysklætt (Venstre), 2009-01-14:
Mitt spørsmål går til miljø- og utviklingsministeren: «I løpet av perioden 2004–2008 har forurensningen i Øst-Finnmark av tungmetaller fra Nikel-anlegget blitt femdoblet i forhold til de 15 foregående årene, ifølge målinger foretatt av SFT. Situasjonen er svært bekymringsfull. Hva vil statsråden nå gjøre for å øke presset på å få redusert disse utslippene?»
Vera Lysklætt (Venstre), 2009-01-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg har følgende oppfølgingsspørsmål: Folk i Øst-Finnmark generelt, i Sør-Varanger og i Pasvikdalen spesielt, er bekymret. Det håper jeg at miljøvernministeren skjønner. Det er av hensyn til dem jeg tok opp denne saken, både i juni i fjor og nå i dag igjen, ettersom vi nå nylig har fått nye opplysninger om dramatiske utslippsøkninger. Tungmetaller kan være svært helseskadelig for mennesker, og konsentrasjonene øker gjerne i næringskjeden. Hvordan mener miljøvernministeren at befolkningen som bor i denne delen av Finnmark, som har stor forurensning, skal forholde seg til å innta f.eks. reinkjøtt, bær og fisk, som i dag er en viktig del av kostholdet til alle som bor her?
Vera Lysklætt (Venstre), 2009-01-14:
Jeg takker også for dette svaret. Jeg har et siste oppfølgingsspørsmål. Om et år går fristen ut for Nikel-verket til å benytte seg av de 270 mill. kr som Norge bevilget i 1990, og som skulle gå til rensing av dette anlegget. Disse pengene står fortsatt ubrukt. Norge har i årevis forsøkt å få russerne til å redusere forurensningen fra Nikel-verket, men har altså ikke nådd fram. Hva tror statsråden er årsaken til det? Og hvilke nye tiltak vil Regjeringen iverksette for å få til en løsning?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-14:
Jeg har følgende spørsmål til justisministeren: «I Politiforum nr. 12, 2008, er det en artikkel om norsk politi og vanskelighetene rundt samarbeid med andre lands politi. Det vises der til en sak dansk politi jobbet med, hvor norsk politi ikke bistod på en måte som ivaretok deres ønske. Politidirektøren sier blant annet: «Det er svært uheldig dersom manglende tilgang på spanere fører til at kriminelle forhold ikke følges opp slik de burde.» Deler statsråden direktørens bekymring, og hvilke tiltak bør iverksettes for å ta tak i problemet?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-14:
Jeg takker statstråden for svaret. Siden statsråden hevdet at artikkelen inneholder fundamentale feilopplysninger når det gjelder det politiet gjorde i Norge, er det litt fristende å henvise til rikspolitisjefen fra Sverige, som statsråden kommenterte i helgen, som etter mitt skjønn også påpeker – og som jeg ser som en parallell til det som artikkelen i Politiforum i alle fall hevdet – at norsk politi til tider ikke makter å følge opp henvendelser fra andre lands politi. Men jeg regner med at statsråden kan avkrefte er det er tilfellet at det kommer henvendelser hit som vi ikke er i stand til å følge opp. Jeg oppfatter at statsråden har vært en korsfarer når det gjelder internasjonalt politisamarbeid, fordi kriminalitet ikke kjenner landegrenser, og skal vi kunne bekjempe dette, er vi nødt til å gjøre det sammen. Dette oppfatter jeg er statsrådens ambisjoner når det gjelder Prüm-samarbeidet og andre samarbeidsavtaler, for vi er nødt til å løse dette i fellesskap. Kan statsråden forsikre undertegnede og Stortinget om at vi har nok ressurser til å følge opp de henvendelsene vi mottar fra politiet i andre land som vi samarbeider med?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-14:
Jeg takker igjen for svaret. Det er ikke tvil om at kriminaliteten må bekjempes på mer enn én front. Politiet alene gjør ikke jobben. Her må man tenke bredere og samarbeide med flere etater enn bare politiet. En av de viktige etatene er Tollvesenet, og en del av fylkene og politidistriktene har jo grenseoverganger som noen av sine utfordringer. I de tilfellene har i alle fall jeg en opplevelse av at Tollvesenet genererer en stor del av arbeidsmengden som politiet må følge opp. Jeg oppfatter at dette tidvis er bekymringsfullt for politiet, fordi de ikke vet hvor mye Tollvesenet kommer til å generere, og da må de kanskje prioritere de oppgavene framfor andre ting som de også burde ha gjort. Ser statsråden for seg at det er en mulighet for å endre noe av finansieringen, slik at man faktisk kan ha et system som i større grad honorerer kriminalitetsbekjempelse? I dag oppfatter jeg at det noen ganger er det motsatte som er resultatet. Man får altså belastningen med å ta saken, heller enn at man faktisk kunne få et positivt armslag hvis man bekjemper kriminalitet bedre enn det man gjør.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-14:
Politidirektoratet har fått opplyst fra Oslo politidistrikt at framstillingen i artikkelen i Politiforum ikke er dekkende for situasjonen. Det har vi også opplevd tidligere. Etter at Tollvesenet på Svinesund hadde foretatt kontroll av den angjeldende trailer og ikke funnet narkotika, hadde politiet hele tida kontroll over bilens bevegelser. Dansk politi ble også holdt orientert. På området spaning, som for andre viktige politigjøremål, dreier problemstillingen seg bl.a. om tilgang på aktuelt personell – og politiet trenger mer personell. En av utfordringene her er bl.a. de strenge krav som arbeidsmiljøloven stiller til arbeidsfrie perioder. For den aktuelle kategorien polititjenestemenn er det i en egen særavtale om arbeidstidsbestemmelser avtalt unntak fra lovens hovedregel om minst 11 timers arbeidsfri i løpet av 24 timer. Disse unntakene gir mulighet til å benytte tjenestemennene til overtidsarbeid, forutsatt at kravene til helse, miljø og sikkerhet er ivaretatt, i større grad enn om kun lovens hovedregel skulle vært lagt til grunn. I tillegg dreier dette seg også om hvordan tjenesten organiseres i form av tjenestelister og tjenesteordninger, og det dreier seg om tilgjengelighet på tjenestemenn til å utføre overtidsarbeid på fritiden. Jeg deler politidirektørens vurderinger i artikkelen i Politiforum. I likhet med politidirektøren forutsetter jeg at ledelse og fagforening i berørte politidistrikt og særorgan samarbeider for å finne fram til ordninger som innenfor gjeldende bestemmelser best mulig ivaretar behovet for tilgjengelig personell og kompetanse. Videre er det viktig at det foretas en fortløpende vurdering og evaluering av bestemmelsene som regulerer arbeidstidsordningene, som grunnlag for eventuelle endringer. Så vil jeg også føye til at alle de tiltak som nå iverksettes for å få mer politikraft ut, er tiltak som også vil bidra til at vi lettere kan drive så avansert etterforskning, bl.a. spaning, som er grunnlaget for dette spørsmålet. Der vil jeg særlig peke på det arbeidet som Regjeringa nå gjør med hensyn til både å utdanne flere politifolk og å øke politiets driftsbudsjetter, og ikke minst når det gjelder muligheten til å få sysselsatt flere sivile, slik at vi kan få flere polititjenestemenn til å drive denne type virksomhet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-14:
Jeg tror jeg har lyst til å si det på den måten at jeg kan forsikre om at vi nå gjør alt vi kan for å ha tilstrekkelig med personell og tiltrekkelig med ressurser til å gjøre det vi mener er nødvendig for å skape nødvendig trygghet, ikke bare på dette området, men også på andre områder. Men det er helt åpenbart at den internasjonale kriminaliteten er omfattende, og det kan være mange henvendelser som man ikke kan trenge til bunns i, nettopp av kapasitetsgrunner. Det tror jeg nok vi må innse vil være situasjonen ikke bare i vårt land, men også i andre land i framtida. Derfor er det som representanten Jan Arild Ellingsen tar opp, viktig. Vi er helt avhengig av å tenke i andre baner enn bare personell og driftsmidler. Der peker representanten særlig på Prüm-samarbeidet, hvor Regjeringa har fått gjennomslag for og fått til en politisk enighet rundt en særdeles viktig avtale, for å kunne gjøre det lettere å bruke mindre personellmessige ressurser for bl.a. å finne gjerningspersoner for den internasjonale forgreningen av kriminaliteten som bl.a. begås på norsk jord.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-14:
Det kunne jo vært en besnærende tanke å begi seg inn i innsatsstyrt finansiering for politiet, men jeg vil fraråde det sterkt. Det vi sliter mest med når det gjelder kriminalitetsbekjempelse i Norge, er nettopp den kriminaliteten som er veldig belagt med mørketall – vold i nære relasjoner, organisert kriminalitet og annen type kriminalitet – hvor man i politidistriktene vet at man alltid må legge inn mye ressurser for å få opp en sak. Med innsatsstyrt finansiering er jeg redd for at mørketallene blir enda større, dvs. at vi får et politi som ikke vil gå etter disse sakene, fordi det vil lønne seg å stå ute i gatebildet og hanke inn all den synlige kriminaliteten som måtte være der, enten det er fartssyndere eller dagen derpå-kjørere med promille eller hva det måtte være. Jeg tror fortsatt at det er viktig at vi styrker politiet generelt og setter dem i stand til også å ta den vanskelige kriminaliteten.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-14:
«Russland og Ukraina er nok en gang i konflikt rundt gassleveranser. Mange land i Europa er blitt ufrivillig offer i denne konflikten med sviktende energiforsyning og usikkerhet. Norge er en betydelig gassleverandør, og har store potensielle og produserende ressurser. Det gir oss både muligheter og et ansvar i situasjonen som har oppstått. Hva gjør Regjeringen overfor våre europeiske naboer for å styrke Norge som energileverandør og hjelpe med overordnet energiforsyning, både på kort og lang sikt?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-14:
Jeg takker for svaret, som jeg tror kan være ganske positivt, men la meg derfor be statsråden om å presisere et par ting. Men først: Jeg er enig i at vi som nasjon ikke skal velge side i dette. Samtidig er det et faktum at hver gang vi har delegasjoner fra EU-land til Norge, er norsk gasseksport et av de første – og viktigste – temaene de tar opp. På kort sikt er det riktig at det er lite vi kan bidra med. Stort sett all gassproduksjon er i kontrakter, og der kan vi ikke skalte og valte. Samtidig er EUs gassimportbehov i dag ca. 54 pst., i 2030 forventes det å bli 80 pst., altså et langsiktig svært viktig tema der det vi gjør i dag, vil påvirke vår handlingsevne og konstellasjonsbygging på lengre sikt. Signalene som har kommet fra Regjeringen på dette området, har ikke vært veldig positive i forhold til aktivt letearbeid for å finne nye gassressurser, tvert imot har flere av de rød-grønne partiene sagt at de vil prøve å stoppe dette. Kan statsråden nå bekrefte at en vil ha en offensiv politikk for å sikre at Norge blir en betydelig større gasseksportør i framtiden?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-14:
Det er et slikt svar som gjør meg mer usikker på i hvilken grad vi vil kunne fylle en rolle som en større gasseksportør i framtiden. De fine overskriftene kan alle stille seg bak, men når det gjelder virkemiddelbruk som skal følge opp overskriftene, er det mangler. Statsråden tar selv opp 20. runde og TFO 2008. Det er ikke unikt for denne regjeringen at den gjennomfører konsesjonsrunder. Det gjør alle regjeringer. Det som er unikt for denne regjeringen, er at begge deler er kraftig utsatt uten begrunnelse. Det er unikt, for det har ikke tidligere regjeringer gjort. Det som òg er unikt med denne regjeringen, er at den ikke har lagt fram en eneste petroleumsmelding i denne stortingsperioden, mens det har vært en tradisjon å ha en petroleumsmelding minst hvert annet år, gjerne hvert år på et tidlig tidspunkt. Det gjør at en ikke klarer å vise at en vil følge opp i praktisk arbeid den retning Norge kunne ta for å øke sin gasseksport, spesielt med tanke på rød-grønne politikere som vil stoppe letevirksomheten. Kan statsråden bekrefte at det motsatte vil skje?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-01-14:
Det vi nå konkret har gjort, er at vi har satt i gang nye runder. Vi er både midt oppe i den 20. konsesjonsrunden, og vi har også en runde på såkalt TFO. Når vi gjør det, er det nettopp for at vi ønsker både å kartlegge og nyttiggjøre oss av de olje- og gassressursene som finnes på norsk sokkel. Jeg mener at vi samtidig med at vi setter høye miljøkrav og store krav til sameksistensen mellom fiskeri- og oljevirksomhet, skal utnytte de olje- og gassressursene vi har i Norge. Samtidig med det skal vi jobbe med CCS-teknologi, for på den måten også å kunne bidra til at de samlede utslippene går ned. Men innenfor en slik ramme er det helt åpenbart at Norge har en rolle å spille konkret i forhold til det vi snakker om nå – gassleveranser til Europa i framtida, også utover det vi har i dag.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-01-14:
Jeg er helt uenig i den konklusjonen som representanten Solvik-Olsen her trekker av den politikken som føres, og det som sies. Når det gjelder meldingsarbeidet og mine tanker rundt det, har vi diskutert det ganske mange ganger før i denne salen. Når det gjelder den 20. konsesjonsrunden, med forbehold om at jeg husker riktig, tror jeg at jeg i løpet av mine 14 første dager som statsråd sørget for å få den runden offentliggjort og tilgjengelig for selskapene ut fra hva de ønsket å være med på. Så jeg kan ikke med min beste vilje forstå at jeg kunne gjort noe mer for å få dette raskt på plass. Jeg mener også at det som ligger rundt totalen med 20. konsesjonsrunde og TFO, er en forutsigbar politikk som gir selskapene en god sokkel å være på. Det er framtidsmuligheter på norsk sokkel, det kommuniseres gjennom de konkrete dokumentene vi presenterer, og det kommuniseres av meg i innlegg og taler jeg holder.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-10-01:
Hvis ingen har noe å innvende mot det, vil jeg etterkomme anmodningen.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-03-24:
Dette forslaget ble i all hast lansert på pressekonferanse i september som ett av 13 tiltak for å stramme inn i asyl- og flyktningpolitikken. Regjeringens formål er først og fremst å redusere ankomsten til Norge av asylsøkere som ikke oppfyller vilkårene for beskyttelse. I tillegg vil man oppmuntre til arbeid og utdanning. Når det gjelder det siste formålet, mener Kristelig Folkeparti at et bedre incentiv til integrering må være å gi familiegjenforente og etablerte rett, eventuelt plikt, til en form for introduksjonsordning, altså en ordning som er mer omfattende enn dagens språkopplæring, som blir tilbudt dem som har fått opphold på grunn av familiegjenforening. Det må være hastverk og arroganse som er årsaken til at departementet ikke har sendt dette forslaget ut på alminnelig høring. Dette begrunnes med at et såkalt lignende forslag ble sendt på høring 12. oktober 2006. 2006-forslaget handlet om tiltak mot tvangsekteskap – tre års botid, studietid eller arbeidstid. Forslaget vi i dag behandler, gjelder fire år. Hele formålet med forslaget er endret, og det innebærer også strengere vilkår. Kristelig Folkeparti mener at dette er vesentlige endringer i forslaget. Forslaget skulle derfor vært sendt ut på ny høring, og det er veldig kritikkverdig at det ikke er gjort. Advokatforeningen og NOAS har også påpekt dette. Men jeg registrerer at Regjeringen er av en annen oppfatning. I proposisjonen henvises det til at endringene hovedsakelig innebærer oppmykninger av det såkalte 2006-forslaget. Det henvises til at fireårsperioden er mer fleksibel fordi det ikke stilles krav om at arbeidet eller utdanningen må ha pågått sammenhengende og umiddelbart før søknaden om familieetablering behandles. Så lenge underholdskravet kommer i tillegg, framstår en såkalt oppmykning som svært irrelevant. Det innebærer bl.a. at referansepersonen må ha hatt en årsinntekt på 215 000 kr det siste året – altså ikke særlig fleksibelt. Kristelig Folkeparti setter noen spørsmålstegn ved formålet om å redusere ankomsten av asylsøkere til Norge. Under kapittel om økonomiske og administrative konsekvenser i proposisjonen står det følgende: «Det er imidlertid nærliggende å tro at reduksjonen vil bli så liten at det ikke vil gi grunnlag for å endre noen budsjettrammer som følge av dette.» Det kan vanskelig tolkes på annen måte enn at man faktisk ikke regner med å oppnå formålet med forslaget – altså et redusert antall ubegrunnede asylsøknader. Det framstår for meg som uforståelig at man innfører tiltak som man på forhånd regner med ikke vil oppfylle formålet. Ekstra spesielt er det når tiltaket innbærer en alvorlig innskrenkning av retten til familieliv for mennesker som allerede har fått opphold i landet. I økonomiske nedgangstider er det ofte innvandrere som mister jobben sin først. Med det foreliggende forslaget vil innvandreren bli straffet dobbelt dersom han ønsker å etablere familie med en utenlandsk statsborger. I tillegg til å miste jobben, som innebærer et økonomisk tap, er han fratatt muligheten til å etablere familieliv. Kristelig Folkeparti stemmer altså mot forslaget i Ot.prp. nr. 26.
Vera Lysklætt (Venstre), 2009-03-24:
Da komiteen behandlet ny utlendingslov for under et år siden, mente komiteens flertall at retten til et familieliv er grunnleggende i et liberalt demokrati. Det å leve sammen med sin nærmeste familie etter at en selv har fått opphold i Norge, skal ikke mistenkeliggjøres eller gjøres unødvendig vanskelig. Venstre mener derfor at familiegjenforening i stor grad må tillates. Det er dessverre et faktum at familiegjenforeningsreglene blir misbrukt, f.eks. ved proformaekteskap og tvangsekteskap. Venstre mener det er viktig med strengere og mer målrettede tiltak for å bekjempe dette misbruket, men er skeptisk til generelle regler som rammer all familiegjenforening. Det er en av grunnene til at vi ikke vil stemme for forslaget om at referansepersonen må ha fire års arbeid eller utdanning i Norge for at det skal kunne innvilges familiegjenforening. Venstre registrerer at Regjeringen mener skjerpede krav til inntekt og utdannelse for referansepersonen vil stimulere unge mennesker til å skaffe seg et eget fundament i livet. Venstre er imidlertid ikke overbevist om at det er så enkelt. Venstre ønsker en hovedregel om krav til sikret underhold. Det er en viktig del av integreringspolitikken å stille krav til at herboende kan forsørge seg selv og de familiemedlemmene som kommer til Norge. Venstre mener imidlertid at den innstrammingen vi nå behandler, er å gå for langt. Vi er kjent med at personer allerede etter dagens regelverk sliter med å oppfylle familiegjenforeningskravene og er fortvilet fordi ektefellen lever i et annet land. Det er dessverre ikke alltid enkelt å få fulltidsjobb når introduksjonskurset er over. Ikke alle har råd til å ta opp studielån i godt voksen alder for å oppfylle kravet til utdannelse. Da utlendingsloven ble behandlet, var innstramminger i familiegjenforeningsreglene trukket fram av Regjeringen for å bekjempe tvangsekteskap. Nå hører vi en annen tone. Forslagene vi i dag diskuterer, er åpenbart ment for å begrense asylankomster til Norge. Venstre har ingen stor tro på at innstramminger i familiegjenforeningsreglene vil påvirke antall asylankomster, men vi vil åpenbart få færre innvandrere og flere med lengsel etter sine kjære.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-06-08:
Noe av bakgrunnen for forslaget er også at statsråden tidligere i år bad det rådet som vurderer slike etisk spørsmål, om å gå særskilt inn i selskaper knyttet til Midt-Østen. Vi vet samtidig at den konflikten som utspiller seg i Kongo, er av en slik karakter at det er råvarene som er gjenstand for mange av konfliktspørsmålene. Det kan derfor være god grunn til å frykte at internasjonale selskaper, som også fondet kan investere i, har betydelige interesser i disse og kan bidra til at denne konflikten blir verre enn den ellers er. Derfor kan det etter vår mening være grunnlag for å gå direkte inn og se akkurat på det konfliktområdet, akkurat slik Regjeringen har bedt om i forhold til Midt-Østen, men generelt er jeg for så vidt enig i at dette bør skje på en generell basis. Men det er altså, som også Regjeringen har funnet ut, grunn for unntak i enkelte tilfeller.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-06-08:
Jeg lurte på når spørsmålet skulle komme. For å det si det slik, synes jeg det var befriende endelig å ha et replikkordskifte med representanten Holmås uten at ordet «kontantstøtte» ble nevnt en eneste gang. Det var mange lyspunkter i denne replikken fra representanten Holmås' side. Jeg kan bare bekrefte at jeg føler et sterkt slektskap mellom Kristelig Folkeparti og SV i forhold til forvaltningen av et fond, fordi vi gjør det på vegne av befolkningen. Dette er ikke et hvilket som helst investeringsprogram som man driver med på måfå. Dette har behov for stor legitimitet i befolkningen. Derfor er jeg glad for at det er såpass mye enighet i innstillingen. Jeg vil også si at det har vært mulig å få noen justeringer også hos flertallet i løpet av arbeidet med innstillingen. Siden representanten Holmås nevnte ordet demokrati, synes jeg det også er en verdi å tenke på i den forbindelse, at det faktisk har vært mulig å få til noe på tvers av blokker. Når det gjelder Fremskrittspartiet, var de faktisk svært for de etiske retningslinjene i sin tid. Kanskje den tiden kommer igjen. Hvem vet?