trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Seher Aydar (Rødt), 2022-03-18:
Et samfunn uten fri presse er et samfunn jeg ikke ønsker å leve i. Det er heldigvis noe av det minst kontroversielle jeg kunne ha sagt i Norge, og det tror jeg vi alle i denne sal er enige om. Men for at pressen skal kunne være fri, må den ha reell mulighet til å titte makthaverne i kortene. Ellers får vi et offentlig ordskifte som må ta en stor bue rundt avgjørelser som preger livet vårt. For at vi skal kunne kalle oss en rettsstat, må vanlige innbyggere kunne få innsyn i offentlige dokumenter som angår dem selv. Forvaltningen har en plikt til å legge til rette for offentlig innsyn og debatt, etter bl.a. offentlighetsloven og arkivloven. Postjournalene skal føres løpende, uten ugrunnet opphold, slik det er blitt sagt fra talerstolen flere ganger nå. De skal også føres slik at relevante dokumenter lar seg identifisere i ettertid. Riksrevisjonen konkluderer med at forvaltningen har sviktet stort. Faktisk går rapporten så langt som til å si at kravet om løpende journalføring i hovedsak ikke er oppfylt. Dette bør opprøre alle som bryr seg om offentlig innsyn og kontroll. Lovverket forutsetter også at dersom et dokument ikke kan offentliggjøres, skal dette hjemles og begrunnes. Forhåndsunntak, altså at dokumenter unntas innsyn før noen har bedt om det, skal i regelen ikke forekomme. Likevel fastslår Riksrevisjonen at dette blir stadig vanligere i forvaltningen. Det er kritikkverdig. Se på Bergen Engines-saken, en sak som viser hva som egentlig står på spill. Der avslørte Bergens Tidende at russiske investorer var i ferd med å kjøpe opp en strategisk norsk forsvarsleverandør. Pressen gjorde et mønsterarbeid i å avdekke en viktig sak, men ble ved hver korsvei motarbeidet av manglende arkivering og journalføring. Riksrevisjonen peker bl.a. på at Justisdepartementet la mesteparten av korrespondansen i et hemmelig arkiv, også dokumenter som verken var gradert eller skjermet for innsyn. Utenriksdepartementet på sin side førte inn dårlige titler og gjemte sentral korrespondanse inne i andre dokumenter, slik at det ikke dukket opp når man søkte i postjournalen. Jeg kan bare skrive under på Riksrevisjonens og en samlet komités anbefaling om at dette må departementet rydde opp i raskt. For som Riksrevisjonen konkluderer: Dagens praksis svekker mulighetene for offentlig debatt og demokratisk innsyn. Det er min første periode som stortingsrepresentant, så jeg har ikke vært med på denne «hiten» flere ganger, og jeg håper at dette blir min første og siste gang der vi ser så store mangler og så mye kritikk. Neste gang kan vi forhåpentligvis si at vi er kommet lenger.
Lubna Boby Jaffery (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Jeg vil benytte anledningen til å si noe om den avsluttende bemerkningen komiteen har kommet med. Ikke lenge etter valget i fjor kom det mediesaker om at tidligere finansminister Jan Tore Sanner angivelig skal ha forsinket innsynet i et dokument ved å gi følgende beskjed til embetsverket sitt: «Vi er ikke tjent med at de får dette i en oppjaget valgkampinnspurt. E-postene sendes derfor ikke før fristen. Jeg tenker sent torsdag.» For kontroll- og konstitusjonskomiteen var det da naturlig å se nærmere på dette, selv om Jan Tore Sanner hadde gått av. Komiteen sendte derfor spørsmål til nåværende finansminister med spørsmål om saken, men de svarene vi har fått, har verken bekreftet eller avkreftet om en slik beskjed ble gitt. Det sentrale i denne saken nå er hvordan offentlighetsloven er å forstå. For Arbeiderpartiet har det vært viktig å sende et signal på generelt grunnlag om at valgkampinnspurt og andre partipolitiske hensyn ikke gir grunn for å oppholde behandlingen av et innsynskrav. Man kan altså ikke vente med å sende ut dokumenter fordi de vil komme ut midt i en oppjaget valgkampinnspurt. Tvert imot, en slik handling vil komme i direkte konflikt med formålet i offentlighetsloven om å styrke informasjons- og ytringsfriheten og den demokratiske deltagelsen. Jeg håper dette er et klart signal fra Stortinget om at vi ikke får se saker der partipolitiske hensyn er tatt.
Lubna Boby Jaffery (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Johan Sverdrups innlegg i statsrådsaken 8. mars 1872 er mest kjent for at han uttrykker at all makt skal ligge i denne sal. Det er passende å trekke fram dette i dag. Gjennom komitébehandlingen av denne delen av Harberg-utvalget blir det nå ettertrykkelig slått fast av Stortinget at Stortinget i plenum har rett til å be om å få utlevert ethvert dokument fra regjeringen. Det er den som kontrollerer, som skal definere hva som trengs for å utføre kontroll. Stortingets kontroll av den utøvende makten er en av de tre hovedoppgavene vi som storting har. Spørsmålet om innsyn og Stortingets kontrollfunksjon har vært debattert opp gjennom årene. Grunnloven § 75 f gir Stortinget anledning til å fatte vedtak om innsyn i forvaltningens dokumenter. I komitébehandlingen viser man til at Grunnloven § 75 f gir Stortinget rett til å få seg forelagt protokollene fra Statsrådet og alle offentlige meldinger og papirer. Dette er også omtalt i Stortingets forretningsorden § 50, som sier at krav om utlevering etter Grunnloven § 75 f kan gjelde «ethvert dokument som er i regjeringens eller den underliggende forvaltningens besittelse, og som er utarbeidet eller innhentet som ledd i offentlig virksomhet». Harberg-utvalget viderefører dermed Frøiland-utvalgets forståelse av Grunnloven § 75 f. Det som er annerledes i dag, er at det er en enstemmig komité og dermed et enstemmig storting som mener dette. Makt fordrer ansvar, og det er viktig å understreke at denne retten er forbeholdt gjennom plenumsvedtak i Stortinget. Skulle Stortinget få innsyn, er det ikke ensbetydende med at dokumentene blir offentlige. Det er også viktig å understreke at man skal være varsom med å be om innsyn i dokumenter som r-notater, som er en del av regjeringskollegiets interne arbeid. Det er kun i tilfeller der ekstraordinære forhold ligger til grunn, der vi har saker hvor det er kjennskap til at det har skjedd sterkt kritikkverdige ting. Det er svært få saker historisk der dette har skjedd, og det vil med all sannsynlighet tilhøre sjeldenheten også i framtiden, men det er prinsippet som slås fast her i dag. Flertallet siterer Jørgen Kosmos innlegg i debatten om Innst. S nr. 210 for 2002–2003, hvor han uttalte: «[…] dette er å lage en svær debatt om noe som sannsynligvis aldri vil skje, hvis ikke Stortingets flertall føler det slik at det er berettiget mistanke om at det er gjort alvorlige feil av en statsråd som burde føre til videre forfølgelse, f.eks. gjennom riksretten.» I innstillingen drøftes også anmodningsvedtakets plass. Alle komiteens medlemmer, med unntak av Fremskrittspartiets medlem, slutter seg til forståelsen av anmodningsvedtakenes rolle og plass i det parlamentariske arbeidet. Avslutningsvis ønsker jeg å rette en stor takk til den jobben Harberg-utvalget har gjort med å utrede Stortingets kontrollfunksjon. Det er en god og viktig jobb utvalget har gjort, som tydeliggjør roller, oppgaver og prinsipper. Ved behandlingen av denne delen er Stortinget nå ferdig med behandlingen av Harberg-utvalgets rapport.
Lars Rem (Fremskrittspartiet), 2022-03-18:
Unnskyld. Det vises i denne sammenheng også til neste sak som skal debatteres i dag, om gjeldende rapport fra utvalget til å utrede Stortingets kontrollfunksjon, bl.a. kapittel 4, om anmodningsvedtak.(Presidenten klubber.) Med det tar jeg opp forslaget som er framsatt. (Presidenten klubber.)
Lars Rem (Fremskrittspartiet), 2022-03-18:
Som en oppfølging av foregående sak ønsker jeg å redegjøre for Fremskrittspartiets syn på statusen til anmodningsvedtak. Det norske styringssystemet består av to forskjellige systemer: det parlamentariske og det rettslige. Det parlamentariske systemet er enkelt idet Stortinget når som helst og med hvilken som helst begrunnelse kan vedta mistillit overfor en statsråd eller hele regjeringen, og da er statsråden eller regjeringen forpliktet til å gå av i henhold til Grunnloven § 15. Det rettslige systemet bygger på det samme prinsippet som det ordinære rettssystemet, hvor ingen kan dømmes uten en rettslig prosess, hvor påstanden må være brudd på en lov. I denne sammenheng er det ansvarlighetsloven av 5. februar 1932 som gjelder. Den relevante paragrafen i ansvarlighetsloven, § 8, lyder: «Med bøter eller fengsel inntil 5 år straffes det medlem av Statsrådet som ved handling eller undlatelse bevirker(…) b. at en beslutning av Stortinget ikke blir gjennemført». (…) Det har imidlertid vært omstridt om anmodningsforslag omfattes av bestemmelsen eller ikke. Bakgrunnen for dette er at anmodningsforslag gjerne er vage og uklare, og at det ofte må bevilges økonomiske midler for at det kan gjennomføres. I tidligere tider var det en klar oppfatning av at anmodningsvedtakene også ble omfattet. Jeg viser her til Innst. S. nr. 277 for 1976–1977 fra utenriks- og konstitusjonskomiteen om Stortingets kontroll med forvaltningen. Denne innstillingen var basert på Dok. nr. 7 for 1972–1973 fra utvalget som gjennomførte den parlamentariske undersøkelsen etter Kings Bay-saken. I komiteens merknader til kapittel 3 punkt 3.2 står det i innstillingen: «Utviklingen må sies å ha stadfestet at Regjeringen er rettslig forpliktet til å følge de bestemmelser som Stortinget fatter.» Dette forsterkes av representantene Gustavsen og Ås som «vil fremheve at Stortinget ikke bare kan rette henstillinger til regjeringen i de nevnte tilfeller, men at de i stor utstrekning(i plenumsvedtaksform) også kan gi bindende instrukser om hvordan regjeringen skal utøve sin myndighet, jfr. Andenæs, Statsforvaltningen i Norge(4. utg. 1976 side 276) (i plenumsvedtaksform) (4. utg. 1976 side 276) Komiteen uttaler også at den er «enig med Utvalget i at plenumsvedtaket må ha gyldighet inntil videre dersom vedtaket ikke inneholder noen tidsbegrensning. Dette må i hvert fall gjelde unntaksfritt for plenumsvedtak som er rettslig bindende for forvaltningen.» Slik Fremskrittspartiet ser det, må det også være krystallklare anmodningsvedtak med tidsfrister for å at gjennomføringen skal være omfattet av ansvarlighetsloven. Det innebærer at Vedtak 1013 av 27. mai 2021 og Vedtak 596 av 9. februar 2021 i foregående sak fortsatt er gjeldende for nåværende regjering. Det bør da også være nærliggende å mene at tidligere statsråd Knut Arild Hareide har brutt ansvarlighetsloven § 8 b, jf. Innst. 140 S for 2021–2022. Med det fremmer jeg forslaget fra Fremskrittspartiet.
Peter Frølich (Høyre), 2022-03-18:
Dette har vært en innstilling med mange interessante prinsipielle debatter. Jeg tenkte jeg bare skulle knytte noen ekstra kommentarer til den som vel har vært mest omdiskutert, både i komiteen og i offentligheten for øvrig, og det er dette med innsyn i statens dokumenter, eller som Grunnloven § 75 f sier: «alle offentlige innberetninger og papirer». Det avgjørende for vår del er hvordan dette skal tolkes og praktiseres av Stortinget. Det har vært en diskusjon i offentligheten om hvorvidt dette spørsmålet kan kalles uavklart, om det kan kalles omdiskutert, eller om det egentlig har vært avklart hele tiden. Uansett hva man kaller det, tror jeg vi skal nøye oss med å si at det har vært betydelig politisk tvil om hvordan denne praktiseringen skal være. Det har vært juridiske teoretikere, store navn, som langt tilbake i tid mente at det var helt uaktuelt for Stortinget å få innsyn i disse dokumentene. Så har de juridiske teoriene utviklet seg med årene og nå landet på ganske trygg grunn, nemlig at Grunnloven skal tolkes på den måten at Stortinget har denne innsynsretten. Det slutter vi oss til i dag. Stortinget kan i plenum – det er viktig å understreke det: i plenum – be om innsyn i de aktuelle dokumentene. Men det at Stortinget i plenum kan gjøre det, betyr ikke automatisk at man bør gjøre det. Jeg tror man skal tenke ganske grundig over hva denne makten kan brukes til, og ikke minst hva den kan misbrukes til. Hvis det er sånn at noen tror at bare man får mest mulig innsyn i hva ens politiske motstandere tenker og drøfter og diskuterer til enhver tid, gir det et godt demokrati, er jeg ikke så sikker på det. Jeg tror at et godt demokrati også er avhengig av at den politiske opposisjonen kan ha fortrolige interne diskusjoner – og også regjeringen. Det handler også om effektiv styring av nasjonen. Så er det selvfølgelig sånn at hvis man får mistanke om at noe alvorlig har skjedd, eller at det har vært grov maktmisbruk, skal selvfølgelig Stortinget ha sine kontrollfunksjoner i behold. Men jeg tror også vi skal være klar over at det påligger Stortinget et ansvar for ikke å la dette bli en utglidning, og at denne myndigheten, som vi nå sier at vi har, brukes med stor varsomhet. Hvis den misbrukes, tror jeg nok at vi vil se at regjeringer potensielt sett går av eller stiller kabinettsspørsmål, for prinsipielt sett er det en stor inngripen i regjeringens interne liv. Representanten Jaffery har allerede nevnt Sverdrup – der har vi én legende. Hun har også nevnt en annen legende, Jørgen Kosmo, som ikke bare hadde episke dresser og var en fantastisk politiker på mange måter, men han var også glimrende i å formulere hvor terskelen bør ligge i denne saken. Jeg skal ikke gjenta det Jaffery leste opp, men det sitatet tror jeg kan tjene som en god forklaring på hvordan praktiseringen og tolkningen skal være, ved å understreke at vi er helt på riksrettsnivå før dette blir aktuelt å bruke. Det sier litt om terskelen.
Bård Ludvig Thorheim (Høyre), 2022-03-18:
Først vil jeg takke komiteen for et godt samarbeid med denne saken, og så vil jeg uttrykke Høyres støtte til punkt én i representantforslaget fra Fremskrittspartiet. Høyre er det partiet i norsk politisk historie som først satte naturvern og naturverdier på den politiske dagsordenen, og vi har bidratt til viktige tiltak som å opprette nasjonalparker og verne vassdrag. Vi ser også en stor utfordring i å bevare naturmangfoldet framover. Samtidig er vi et parti som ønsker å utvikle politikken i tråd med utviklingen i verden. Vi vet at flom er et økende problem i mange vassdrag i Norge, og klimaendringene kommer til å gjøre flommene enda kraftigere i årene framover, på grunn av ekstremnedbør. Vi vet også at hvis vi ikke tar nye grep, går vi mot et kraftunderskudd, potensielt, fra 2026 og utover. For å beholde et kraftoverskudd og dermed også lavere strømpriser og få reist ny grønn industri er vi nødt til å produsere mer fornybar kraft, og da har vi to muligheter: Det er enten å produsere mer vannkraft eller å produsere vindkraft på land fram mot 2030. Etter 2030 vil vi få hjelp av vindkraft til havs. Vi har en akkumulert kunnskap gjennom mange utbygginger av vannkraft som gjør at vi i dag kan bygge ut på en måte hvor vi bevarer naturverdier som laks, landskap og naturmangfold. De verdiene som vernet er ment å bevare, kan bevares med nye utbyggingsmetoder. Vi vet også at noen av de beste lakseelvene i Norge er i vassdrag hvor det er bygd ut kraft. Det er store lokale virkninger. Det er også stor oppslutning lokalt i lokaldemokratiet om å vurdere nye vassdrag, bl.a. Vefsna i mitt eget fylke, Nordland. Jeg ser fram til debatten. Jeg tror vi kommer til å høre mange partier som ikke ønsker å gjøre noe kraftfullt for å bevare kraftoverskuddet for få oss gjennom den grønne omstillingen, og som ikke vil gjøre nok for å få grønn industri opp og strømprisene ned.
Bård Ludvig Thorheim (Høyre), 2022-03-18:
Jeg synes denne debatten viser tydelig at denne saken egentlig er en tapt mulighet, for som spådd innledningsvis er det ingen av dem som har gått på talerstolen, som har vist til alternative måter å øke kraftoverskuddet på. Høyre er for en skånsom utbygging. Vi mener at det er mulig å vurdere å se på vassdrag hvor man kan ha en utbygging som ikke går ut over verneverdiene som vernet er ment for. Når jeg hører på både statsråden og representanten Merkesdal, blir jeg litt forundret, for jeg føler egentlig at vi mener mye av det samme. Når det gjelder å se på steder hvor vi vet at flomdemping ikke er blitt iverksatt, slik representanten Marhaug er opptatt av: Vi vet at det ikke vil bli gjort noe der med mindre man gjør det i kombinasjon med kraftutbygging som er lønnsom, og dermed kommer det til å gå veldig raskt med flomdempende tiltak. Vi vet også at dette med å se på eksisterende vannkraftverk og utvidelse av dem, og i tilknytning til det se på vann fra vernede vassdrag, er en god framgangsmåte. Men når Arbeiderpartiet og Senterpartiet i regjering egentlig mener mye av det samme som iallfall Høyre mener – og også Fremskrittspartiet, slik jeg oppfattet det – men ikke gir energikommisjonen anledning til å vurdere det, er det en tapt mulighet. Den kraften vi trenger, den trenger vi nå – vi trenger å bli ferdig med de prosessene før 2030. Etter 2030 er det ikke et så stort behov dersom vi har en kraftig havvindsatsing, slik Høyre ønsker – men ikke med en halvveis satsing, slik regjeringen har lagt opp til. Min oppsummering av denne saken er at det er en tapt mulighet til å gjøre noe som det er et bredt flertall for å gjøre, og se på skånsom utbygging relatert til flom. Men med denne behandlingen har det ikke vært mulig i forbindelse med energikommisjonen.
Bård Ludvig Thorheim (Høyre), 2022-03-18:
Jeg skal ikke forlenge debatten, men jeg vil bare presisere til representanten Marhaug at den lista som Høyre la fram om ti vassdrag, det var ti vassdrag som er eksempler på vassdrag hvor det er flomproblematikk, og hvor en ser for seg at det er mulig å kunne gjøre en skånsom utbygging. Det er ikke sånn at Høyre går inn for å bygge ut vannkraft i de vassdragene, men det var for å vise at det er mulige vassdrag, som kunne vurderes av energikommisjonen og senere av departement og storting. Og jeg vil si til representanten Rasmus Hansson at jeg anerkjenner stort den kraftige havvindsatsingen som Miljøpartiet De Grønne går inn for, og som er kraftigere enn regjeringens.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2022-03-18:
I en situasjon hvor det er stor bekymring for både energipriser og økt behov for energi i Norge, er det svært viktig at Hurdalsplattformen slår fast at det ikke skal bygges nye utenlandskabler, og at de planlagte utbyggingene av havvind i Sørlige Nordsjø og Utsira Nord skal bygges uten hybridkabler. Det er viktig å prioritere at den norske, rene kraften kan gå til husholdningene i Norge til forutsigbare priser, og at vi kan bruke kraften vår til industriarbeidsplasser nær naturressursene. Det er bedre at vi bruker kraften til å eksportere grønne produkter enn til å bygge ned norsk natur for å eksportere strøm på en måte som gjør at prisene blir unaturlig høye, i et samfunn hvor strøm er en grunnleggende viktig faktor. Vi må videreforedle kraften vår. Naturen i mange norske vassdrag er mangfoldig, unik og viktig å bevare. Et eksempel er Vefsna i Nordland. Vefsna er et vernet vassdrag og et nasjonalt laksevassdrag som munner ut i en nasjonal laksefjord. Vefsna er natur, opplevelse og næring. Vefsna er viktig for å bevare villaksen som vi i Norge har et spesielt ansvar for å ta vare på. Når enkelte nå vil bygge ut vannkraft i Vefsna fordi vi trenger mer kraft, lyder det umusikalsk i manges ører. Vi i Senterpartiet er glad for at energikommisjonen som skal kartlegge energibehovene og foreslå økt energiproduksjon, er satt i arbeid. I mandatet til den nye energikommisjonen legges det til grunn at vassdrag vernet mot kraftutbygging skal forbli vernet. Stortinget har også bestemt at vassdragsvernet i hovedsak skal ligge fast. Videre kraftutbygging kan kun vurderes i de tilfellene der flomdemping er formålet. Vi er glad for at Hurdalsplattformen er tydelig på at det skal lages en samlet plan for norsk vannkraft, vindkraft, solkraft og andre energi- og infrastrukturutbygginger som krever konsesjon. Det er også viktig å øke den norske vannkraftproduksjonen, bl.a. gjennom å legge til rette for bedre vedlikehold, oppgradering og fornyelse av eksisterende vannkraftanlegg. Vi trenger både flere enøktiltak og mer energi, også i form av bioenergi.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-18:
Vi snakker mye om omstilling i denne salen, om en hverdag som skal endres på mange områder, om arbeidsplasser som skal byttes ut, og om et klimaavtrykk som skal bli mindre. Om noen stiller spørsmål om hvilke tiltak som skal til for å gjennomføre omstilling, for å gjennomføre reduserte utslipp i Norge, er det stort sett ett svar som går igjen, og det er å elektrifisere. Det som kan elektrifiseres, det skal elektrifiseres. Det er altså en debatt der ute om elektrifisering, men debatten går dessverre utelukkende på mer bruk av kraft, og ikke på hvor denne kraften skal komme fra. Vi har i dag et kraftoverskudd, men dette blir mindre for hvert år som går, og når vi ser alle planene framover som innebærer økt behov for kraft, så lar dette seg ganske enkelt ikke gjennomføre. Og når en ser hvor sårbare vi er, gjennom de siste måneders prisstigning, hadde jeg håpet på at flere hadde tatt inn over seg at vi trenger en gjennomgang av mange områder, av mange sektorer, av mange teknologier, for å finne ut hvilke muligheter det er for kraftsituasjonen der ute. Alle energiformer har en eller annen påvirkning på miljøet rundt oss, men dette forslaget er ikke et forslag om å rasere norsk natur. Forslaget til Fremskrittspartiet som vi behandler i dag, går veldig enkelt ut på å ha tillit til våre kraftselskap. Vi ber ikke om en endring av dagens konsesjonsregime, men kun et unntak om at en kan søke om utbygginger i vernede vassdrag der hvor disse selskapene selv ser samfunnsgevinsten som større enn natur- og miljøinngrepene. Så skal disse søknadene behandles på en helt vanlig måte. Dette må en gjerne være imot, men da må en også være veldig tydelig på at hvis en ønsker kraft framover, så må en si hvor den skal komme fra. Enten det, eller så må en si at en aksepterer at kraften vår skal bli dyrere, eller at alle de nye arbeidsplassene som skal etableres basert på tilgangen på kraft, vil utebli. Vi har lokalsamfunn som sloss for nyetableringer, for å skape verdier og arbeidsplasser, men som utelukkende blir etablert på grunn av tilgangen til kraft. Og hvordan ser en for seg at disse etableringene skal realiseres samtidig som prisene stiger, og som kraftoverskuddet forsvinner, enten det er datalagring, batterifabrikker – for ikke å glemme elektrifisering av sokkelen – bare for å ha nevnt noe? Det er få kritiske stemmer til en slik etablering. Vi har hatt diskusjoner om etablering av utenlandskabler, og mange har vært oppriktig bekymret for at en slik etablering gir økte priser, noe som kan svekke norsk konkurransekraft. Da er det slik at økt forbruk av kraft uten ny utbygging vil utfordre fastlandsindustrien. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-18:
La meg begynne med å gratulere statsråden med nye oppgaver. Han har tydeligvis gjort en god innsats i komiteen, for det viser seg å være veldig vanskelig å finne en erstatter for ham. Før statsråden ble statsråd, uttalte han flere ganger behovet for tilgang til mer kraft. I den sammenhengen var det helt naturlig å diskutere vernede vassdrag, når en skulle se på muligheten for å få tilgang til mer strøm. Hva er det som har endret seg de siste månedene som skal ha bidratt til at behovet for å se potensialet i vernede vassdrag ikke lenger er aktuelt?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-18:
Takk for svaret. Jeg blir litt frustrert, for når man hører på retorikken, høres det ut som om man ønsker å åpne for muligheten til å se på om det er et potensial å hente ut, men vi vet at med det vedtaket som nå foreligger, og den ordren som blir sendt til energikommisjonen, er det ikke rom for å se på de mulighetene. Jeg har lyst til å utfordre statsråden på en tenkt situasjon, der en ser at vi hadde fått flertall for vårt forslag. Hvor stort potensial til ny kraft har statsråden vurdert at det sånt forslag vil innebære? Jeg kunne gjerne tenke meg at han sammenlignet med potensialet for etablering av konfliktfri, ny vindkraft på land, og størrelsesordenen dem imellom.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-18:
Så i den situasjonen Norge står i, der vi skal inn i en omstilling, der vi skal fase ut arbeidsplasser, skape nye verdier og nye arbeidsplasser, og der behovet for kraft er stort – som statsråden allerede har bekreftet mange ganger – sier altså statsråden at en med dette forslaget ikke har tatt seg bryet med å finne ut hvor stort potensialet hadde kunnet være ved å åpne for å gi kraftselskapene anledning til å gå inn og se på hva potensialet er i enkeltvassdrag, der det er mindre inngrep og gevinsten er større på kraftproduksjonen. Har en ikke vurdert dette?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-18:
Når vi diskuterer vernede vassdrag i dag, så er svaret liksom blitt at vi har valgt miljø framfor energi. Det kan være et fint utgangspunkt, men det har også konsekvenser. Når man velger vekk å diskutere energi eller velger vekk å diskutere den manglende energien, får det også konsekvenser. Jeg mener at når man her på talerstolen siterer tidligere statsråder fra Fremskrittspartiet, når de har uttalt seg positivt om vassdrag som er blitt vernet, må jo det være veldig positivt. Jeg kan ikke se at det skal bevise noe annet enn at for Fremskrittspartiet betyr også miljø noe. Det er enkelte vassdrag vi skal holde oss langt borte fra. Men hele poenget vårt er at når det gjelder en del av disse vassdragene, er det 50 år siden de ble vernet, og vi mener at det finnes en kunnskap og kompetanse i dag som har utviklet seg, og som gjør at vi nå kan få muligheten til å se på om det er vassdrag som det går an å få kraft fra med mindre, begrensede inngrep. Jeg forstår miljøbevegelsen og de partiene som er skeptiske. Jeg forstår at man hadde vannet ut en seier hvis Fremskrittspartiets forslag hadde fått gjennomslag. Men det er ikke bare det at et ja får konsekvenser, men når vi sier nei, så får det også konsekvenser. For det er klart at når vi skal ta denne omstillingen, når vi skal endre hverdagen og vi skal gjøre ting på en mer klimavennlig måte, vil det også gi et behov for bl.a. energi. Skal vi elektrifisere, trenger vi mer kraft. Skal vi få til den kraften, skal vi få samfunnet til å henge sammen, trenger vi den kraften til en viss pris. Det er det Fremskrittspartiet legger til rette for – at vi skal klare å få tak i mer kraft til en billig penge. Så hører jeg alle som liksom tar til motmæle og snakker om kraft og ber om forståelse for det. Nei, jeg aksepterer ikke Miljøpartiet De Grønnes satsing på havvind. Den er helt urealistisk. De snakker om at man skal ha 2 000 havvindmøller innen 2030. Det betyr at hvis vi hadde begynt i fjor, så måtte man ha bygd ca. 20 hver måned. Hywind Tampen holder på med elleve stykker, og vi klarer kanskje å få dem i gang i 2026. Det er ingen realisme i denne kraften som Miljøpartiet De Grønne tar opp. Det er også urealistisk at vi skal klare å bygge ut havvind med et så stort antall på en skånsom og god måte, i samarbeid med andre næringer.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-18:
Kampen om elvene har vært sentral i norsk naturvernhistorie. Allerede i 1909 tok botanikeren og lokalpolitikeren for Høyre, Johan Nordal Fischer Wille, opp de enorme utfordringene vi sto foran ved at flere av våre flotte fosser ble lagt i rør. Hans foredrag ble en inspirasjon for mange til opprettelsen av Norges første naturvernorganisasjon, organisasjonen vi i dag kjenner som Norges Naturvernforbund. Utover 1950- og 1960-tallet så vi en hardhendt utbygging av våre vassdrag, noe som også førte til de første sivil ulydighets-aksjonene i naturvernkampen; Mardøla-aksjonen i 1970. Senere fikk vi aksjoner mot utbygging av både Orkla/Grana-vassdraget og Alta-Kautokeino-vassdraget. Selv om elvene jeg her nevner, ble bygd ut, var ikke disse kampene forgjeves. De ga oss verneplaner for vassdrag, og i dag har vi vernet nesten 400 vassdrag mot kraftutbygging. Jeg skal gjøre noe jeg ikke gjør for ofte fra denne talerstolen, jeg skal nemlig sitere både en statsråd fra Fremskrittspartiet og en stortingsrepresentant fra Fremskrittspartiet – ikke for å harselere med deres uttalelser, men for å skryte av dem. Jeg mener at dagens representanter fra Fremskrittspartiet, som kamerat Halleland, har noe å lære av sine kollegaer. Uttalelsene jeg skal referere, falt under to debatter om den siste elva vi har fått vernet, nemlig Øystesevassdraget. Tidligere statsråd fra Fremskrittspartiet, Terje Søviknes, sa i Stortinget 19. april 2018: «Jeg ser fram til å komme tilbake til Stortinget med en proposisjon så snart som mulig knyttet til vern av Øystesevassdraget, og tar gjerne del i både kaffe og kaker fra representanten Lars Haltbrekken når vi måtte være i mål.» Den dagen vi vernet Øystesevassdraget i Stortinget, sa stortingsrepresentant Gisle Meininger Saudland fra Fremskrittspartiet mye bra, men det jeg vil sitere, er følgende: «Jeg vet at det er mange som følger denne debatten nå, både fra galleriet i salen her og også hjemmefra eller fra kontoret, som er engasjert, og til dem har jeg følgende å si: Gratulerer med dagen og vel blåst!» Heldigvis blir ikke Fremskrittspartiets forslag vedtatt i dag, men jeg må si jeg er bekymret – bekymret for den dramatiske endringen i holdningen til vern av natur som har kommet på så kort tid i Fremskrittspartiet. Det samme må jeg vel også da kunne si om Høyre. Med det tar jeg opp det forslaget SV står bak.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-18:
Vi hørte akkurat nå at man blir mer naturverner av å gå fra å være stortingsrepresentant til å bli statsråd. Det må jeg si er bra. Kanskje burde da flere ha fått prøve den muligheten, og kanskje kunne statsråden ha tilbudt kamerat Halleland en liten praksisplass i departementet for at også han kanskje kunne få oppdage naturverdiene knyttet til våre vassdrag. Men spørsmålet mitt handler om at mens statsråden var stortingsrepresentant, leflet han med tanken om utbygging i vernede vassdrag. Vi hører at han nå er kommet på bedre tanker, og jeg vil bare ha en forsikring om at disse tankene om utbygging i vernede vassdrag er lagt i en skuff, at skuffen er lukket og låst, og at nøkkelen er kastet.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-03-18:
Vi har store oppgaver foran oss hvis vi skal slutte med fossile drivstoff, kutte klimagassutslipp, stoppe forurensning og ta vare på mer natur – mer natur. I de oppgavene blir det helt feil å åpne for vannkraftutbygging i de vernede vassdragene. De vernede vassdragene i Norge har allerede vært gjennom en lang og omfattende vurdering og prosess gjennom fire verneplaner – den første fra 1973 – og supplerende verneplaner. Vi har en unik vassdragsnatur i Norge, med mange truede arter. Og vi har altså hatt vasskraftutbygging som definitivt har hatt negativ effekt, bl.a. at laksen er blitt borte fra vel over 20 vassdrag. To tredjedeler av vassdragene i Norge er allerede regulert. Som omtalt tidligere, er omtrent en tredjedel vernet, altså 390 vassdrag. Det siste, Øystesevassdraget, var det en lang kamp å få på plass, men vi fikk det på plass i 2019 – med bred støtte. NVE sier at det er liten effekt av å sette i gang med utbyggingstiltak i de vernede vassdragene, og for å få den kraftmengden som man ønsker, er ikke dette et effektivt tiltak. Da må vi gjøre mer av det vi allerede har gjort. Vi har lagt om skattesystemet for å legge bedre til rette for oppgradering av vannkraftverkene våre. Vi må nå energiøkonomiseringsmålene i eksisterende bygg, men også i industrien. Vi må legge til rette for havvind, og da ikke legge begrensninger på de mulighetene som vi har der. Hybridkabler og andre bør være en selvfølge at vi får på plass. Vindkraft på land er det stopp på nå, men det vil være et strammere system, hvor det fortsatt kan ha en rolle. Så trenger vi det jeg vil kalle svenske tilstander for solenergi, og vi skal ikke glemme jordvarme, biogass, fjernvarme, tidevann og bølgekraft. Jeg er glad for at regjeringen melder tilbake i forbindelse med denne saken at energikommisjonen skal legge dagens regler i verneplanen for vernede vassdrag til grunn for sitt arbeid. Det er bra. Forslaget om å stramme inn lovverket kommer Venstre ikke til å gå inn for i dag. De vernede vassdragene i dag er vernet gjennom vannressursloven, gjennom naturmangfoldloven, plan- og bygningsloven – rikspolitiske retningslinjer. I stedet for å gå inn på en omfattende lovendring, mener vi at vi nå trenger en ytterligere supplerende verneplan for Gjengedalsvassdraget, Garbergelva, Vinda og Skurvedalsåna, og det kan være andre.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-03-18:
Jeg får begynne med å si at jeg har hatt et godt samarbeid med statsråder fra Fremskrittspartiet om vassdragsvern gjennom mange år, men jeg skal ikke gå mer inn på det. Jeg er enig med statsråden i at dagens lovverk for vernede vassdrag er bra. Det er under vannressursloven, mange har også nevnt naturmangfoldloven, og man har rikspolitiske føringer og plan- og bygningsloven som ligger til grunn. Jeg blir litt bekymret når statsråden likevel begynner å snakke om der man kan ha vannkraftutbygging i tilknytning til vernede vassdrag, og også denne koblingen til flomsikring og vannkraftutbygging, for etter vannressursloven er de vernede vassdragene eksplisitt vernet fra vannkraftutbygging. Mitt spørsmål blir: Hvis lovverket ligger fast, vil statsråden da også sørge for at innholdet og formålet med det lovverket ligger helt fast?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2022-03-18:
Vernede vassdrag inngår nå ikke i mandatet i energikommisjonen, i tråd med vårt forslag. Det er bra, og takk til miljø- og friluftsorganisasjonene, og til SV og Rødt, som har stanset dette forsøket på å undergrave vernet av vassdrag som Stortinget har vedtatt å verne. Forslagene om ny utbygging i vernede vassdrag møtte sterk motstand, og jeg håper at partiene på Stortinget vil tenke over hvorfor. Hvorfor verner vi natur? Det er ikke for å ha noe areal på hylla til vi vil ødelegge enda mer, ikke for at miljøbevegelsen skal måtte bruke hvert eneste våkne øyeblikk til å passe på at vernet ikke blir sabotert av de samme partiene som har vedtatt det. Vi verner natur for at natur skal fortsette å være natur. Og hvorfor kalles det grønne skiftet grønt? Jo, fordi vi ikke kan bevare verken klima eller økonomi eller demokrati uten å bevare livsgrunnlaget, og livsgrunnlaget er grønt. Det er den levende naturen. Nå sier FNs naturpanel og all verdens forskere, svært tydelig, det naturvernere har sagt lenge. Vern og gjenoppbygging av natur må være et like kategorisk krav til samfunnsutvikling og teknologi og investeringer som kravet om å slutte å slippe ut mer CO 2 . Hvis vi ikke nå verner mer natur og bygger opp igjen mer natur, kan vi bare glemme «preiket» om grønt skifte. Derfor er denne saken spesiell, for det absolutte minimum for i det hele tatt å begynne et grønt skifte må være å respektere det vesle vernet vi allerede har. Partier som på alvor vil ha fart i det grønne skiftet i Norge, må nå ta også dette på alvor. Derfor er Fremskrittspartiets forslag så stokk reaksjonært. Det er bare fortsettelsen av Fremskrittspartiets konsekvente marsj stikk motsatt vei av det jorden og framtiden trenger. Det er skremmende at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Høyre har gått så langt i samme retning, men det er godt at de ikke støtter Fremskrittspartiets forslag nå. Til anklager om at vi som vil verne natur, ikke vil produsere energi: Jeg vil bare minne alle som bremser på forskjellige områder, om at Miljøpartiet De Grønne har gått foran i satsing på havvind, vi vil kutte dårlig bruk av energi til elektrifisering av plattformer, til kryptomining og andre umuligheter, og vi vil satse mye kraftigere på energisparing, gjennom den pakken vi har foreslått her på Stortinget. Denne saken er historisk viktig. Dette som skjer nå, må være Stortingets endelige bekreftelse på at vern er vern, og skal forbli vern. Vi får ikke noe grønt skifte uten å verne natur.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2022-03-18:
Statsråden holder stadig foten i døra for inngrep i vernede vassdrag, det har vi hørt flere eksempler på. Trøsten er at disse inngrepene ikke skal påvirke verneverdiene «nevneverdig». Det er et begrep som brukes av mange. Det spennende spørsmålet er da hva det er. Er det at olje- og energidepartementet ikke syns at inngrepene er verdt å nevne? Vel, hvis vi skal hente energi ut av et vassdrag, så påvirker vi fysikken i det vassdraget, og påvirker vi fysikken, så påvirker vi biologien. Sånn er det bare. Da er spørsmålet: Hva mener statsråden er påvirkning av vassdrag som ikke er nevneverdig?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2022-03-18:
Vi får en bedre debatt hvis talerne forholder seg til virkeligheten når de snakker om andre partiers politikk. Både saksordføreren og representantene fra Fremskrittspartiet har gjentatte ganger påstått at Miljøpartiet De Grønne ikke fører en politikk som vil gi den kraften som Norge trenger. Vel, det er fullstendig feil, og det kan bare bety at representantene fra Fremskrittspartiet, og eventuelt også saksordføreren, ikke følger med i den energipolitiske debatten. Det er litt sørgelig når vi diskuterer slikt som dette. Miljøpartiet De Grønne har vært pådriveren for vindkraft på Stortinget i tre perioder. Vi går inn for stor utbygging av vindkraft, med et helt nytt nivå av naturvernkrav. Det vil gi et stort energitilskudd til Norge. Vi foreslår en stor pakke for energisparing, på 13 terawattimer. Vi går inn for oppgradering av eksisterende vannkraftverk. Vi går inn for satsing på sol og andre fornybare energiressurser eller -kilder, og vi går inn for å bruke energi smartere enn å kaste den bort på elektrifisering av oljevirksomhet og på kryptovaluta. Jeg skulle ønske at vi kunne få en debatt som ikke besto i å påstå ting som ikke er tilfellet. Det er mulig å skaffe den kraften vi i Norge trenger for framtiden, på en naturvernvennlig måte, hvis vi konsentrerer oss om det. Og i det bildet har altså NVE slått fast at å gå løs på vernede vassdrag for kraftproduksjon ikke vil gi et bra eller vesentlig tilskudd til energiproduksjonen i Norge – det er det helt andre kilder som vil gi. Derfor bør vi konsentrere oss om dem.
Linda Monsen Merkesdal (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
«Komiteen mener konsesjonsbehandling for kraftutbygging over 1 MW i vernede vassdrag skal forelegges Stortinget og kun vurderes i de tilfeller der andre flomdempende tiltak er utprøvd, liv og helse står på spill og verneverdiene ikke vil påvirkes nevneverdig.» Dette er eit utdrag frå energimeldinga frå 2016. Me må ha meir kraft. Grøn industri skal opp, og utsleppa skal ned. Men me har òg eit prinsipp, og det er at verna vassdrag skal vera verna. Raundalselva på Voss er eit av vassdraga der det er fullt av aktivitet, og det er ein stor ressurs for bygda. Fleire sånne vassdrag har me rundt i Noregs land. Me skal ha meir energi, men det skal me få gjennom andre energikjelder, og då må me våga å diskutera dei energikjeldene me skal ha i framtida. Det gjeld vind både på land og til havs. Det gjeld oppgradering av eksisterande vasskraftverk, og det gjeld hydrogen, bioenergi og biogass, sol og energieffektivisering. I dag er eg glad for at me skal vedta dei vedtaka me skal, med omsyn til at me fortset å ha verna vassdrag, og at prinsippet står som det gjorde i energimeldinga frå 2016. Det er viktig for både nærområda, turismen og ikkje minst dyrelivet at me vernar om dei sårbare ressursane me har igjen i vassdrag, men me har likevel prinsippet om at i nokre vassdrag, der det er stor fare for flaum, kan saker koma til behandling i Stortinget.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Nå skal jeg gjøre noe jeg ikke har gjort i Stortinget før, og det er å forholde meg til et manus. Utgangspunktet er at Stortinget har vernet i alt 390 vassdrag som til sammen er et representativt utsnitt av norsk natur, slik vi tolker det. Stortinget har også tidligere sagt at en legger til grunn at vassdragene i hovedsak skal ligge fast, og videre at kraftutbygging kan vurderes i de tilfellene der flomsikring er hovedformålet. Verneverdiene skal heller ikke påvirkes nevneverdig i et sånt tilfelle. Naturen i norske vassdrag er mangfoldig, unik og viktig å bevare. Felles for de vernede vassdragene er at det er store miljøkvaliteter. Flere av vassdragene er i tillegg til vassdragsvernet vernet etter naturmangfoldloven eller utpekt som nasjonale laksevassdrag. Å legge til rette for økt produksjon av kraft i vernede vassdrag, slik representantene fra Fremskrittspartiet foreslår, vil være et markant brudd med den politikken som skiftende regjeringer har ført i flere tiår, og som har vært et viktig grunnlag og fundament i Stortinget. Selv om representantene peker på at utvikling av ny teknologi vil gi mer skånsomme utbygginger, vil ny vannkraft også i dag medføre miljøulemper. Når verneverdiene ikke skal påvirkes nevneverdig, vil en eventuell utbygging i vernede vassdrag heller ikke gi noe stort bidrag til den nasjonale kraftoppdekningen. Med bakgrunn i dette har regjeringen nedfelt i mandatet til energikommisjonen at verneplanen for vassdrag skal ligge til grunn for arbeidet, slik forslagsstillerne fra Rødt, Miljøpartiet De Grønne og SV har foreslått. Selv om vi må konsentrere innsatsen om å finne gode prosjekter utenom de vernede vassdragene – og de er det en rekke av – kan vi ikke utelukke at det vil være tilfeller der regulering til kraftproduksjon vil være avgjørende som forebygging for flomskader. Dette er jeg åpen for å vurdere i de tilfellene der det kan være aktuelt. Vassdragene er først og fremst vernet mot kraftutbygging, men verneverdiene skal også tas hensyn til ved andre inngrep. Vassdragsvernet er allerede godt forankret i vannressursloven og skal tas hensyn til også ved forvaltningen etter annet lovverk. Jeg kan derfor ikke se at det er behov for å forankre vernet ytterligere i lovverket, slik representantene fra Rødt, Miljøpartiet De Grønne og SV foreslår. Det er ingen tvil om at det grunnlaget som ligger i Stortinget om at verneplanen ligger fast, er viktig, og så får vi vurdere eventuell flomsikring hvis den tid skulle komme.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Det eneste som har endret seg, er at jeg har gått fra å være stortingsrepresentant til å bli statsråd. Jeg har aldri sagt at vi skal legge vernede vassdrag i rør, eller at vi skal bygge ut vernede vassdrag. Men jeg har sagt at det er ganske naturlig i de tilfellene der en skal oppgradere vannkraft som ligger i tilknytning til vernede vassdrag, at en ser på mulighetene for også å utvide de vannkraftanleggene noe, uten at vernekvalitetene forringes. Det mener jeg er ganske klokt. Det mener jeg er riktig og naturlig å gjøre, og det kan man gjøre innenfor verneplanens faste rammer, sånn som den foreligger. Jeg har aldri snakket om å åpne opp for å fjerne vernet. Vernet i seg selv er en kvalitet. Men når vi skal oppgradere vannkraften vår, mener jeg det er naturlig at en ikke bare i tilknytning til vernede vassdrag, men generelt sett, ser på muligheten for å utvide vannkraftpotensialet noe i de tilfellene hvor en skal oppgradere. For det vil mest sannsynlig være lett tilgjengelig, ny kraft, som har forholdsvis lite konfliktnivå i seg, og det tror jeg er viktig å få med.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Jeg har ikke noe tallgrunnlag for å si hva som kan ligge der hvis en åpnet opp for vernede vassdrag, og jeg har heller ikke tenkt på det som et mulig gjennomslag i Stortinget. Jeg har vel sett at det er lite sannsynlig at Fremskrittspartiet kan få flertall for et sånt forslag, og jeg mener det heller ikke er helt reelt. Jeg mener det har vært bred tilslutning, egentlig, til den verneplanen som foreligger. Sist gang Stortinget behandlet den, åpnet man for at en i forbindelse med flomdemping kan vurdere å gjøre dette i tilknytning til og sammen med vannkraftproduksjon. Det tror jeg er fornuftig, det tror jeg er riktig. Men jeg tror det også er viktig at vi holder vernet fast på de 390 vassdragene som er vernet, av nær 4 000 vassdrag som vi har i landet. Jeg tror det er en klok tilnærming i fortsettelsen.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Jeg kan ikke svare for om det er noen som kan gi eksakte tall på hva som ligger av potensial i vernede vassdrag. Det vil avhenge av hvordan en bygger dem ut, hvordan en regulerer det, hvor stor magasinkapasiteten er, hvis en gjør det i tilknytning i dette – for alt dette henger sammen. Det å foreta de beregningene er ikke særlig vesentlig å bruke byråkratisk regnekraft på. Det er mye bedre å bruke det på de områdene hvor vi faktisk skal lykkes – med havvind, flytende havvind, oppgradering av vannkraft på land, vindkraft på land, sol, enøk osv. Det er en rekke energikilder og en rekke muligheter for at Norge nettopp skal kunne klare å øke produksjonen av fornybar kraft i tråd med forbruksveksten. Vi kan også utvikle veldig viktige industrier i tilknytning til det. Når Fremskrittspartiet nå har hengt seg opp i dette med vernede vassdrag som eneste løsning på det, er det jo Fremskrittspartiet som har et problem, ikke Stortinget og ikke flertallet, for vi ser muligheten i de andre energiteknologiene, som nå blir viktige å få realisert, og som kan bidra også rundt omkring, ikke minst slik den europeiske situasjonen er nå.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Når jeg går opp på kontoret der jeg har kontor nå, ser jeg en rekke bilder av Fremskrittsparti-personer, så jeg trodde nesten hele stortingsgruppen hadde vært innom Olje- og energidepartementet i løpet av de siste åtte årene. Men det kan jo være noen som kanskje må innom der for å bli naturvernere, de også. Jeg har aldri tatt til orde for at vi skal bygge ned vernede vassdrag. Jeg har sagt – som jeg sa i stad – og jeg har ment, og jeg tror, at det hadde vært klokt å se på vannkraftanlegg som i dag er etablert i tilknytning til de vernede vassdragene. Hvis de skal oppgraderes, kan det gjøres på en bedre måte enn i dag og samtidig få mer kraft ut? Det tror jeg er klokt. Men jeg kan love at det vi har sagt, og det vi står for, er at verneplanen for vassdragene ligger fast slik den ligger. I de tilfellene hvor vi i framtiden vil måtte foreta inngrep for å drive med flomdemping, og hvor det eventuelt kan bli aktuelt med vannkraftanlegg i tilknytning til det, håper jeg også SV støtter opp om det. Det vil være fornuftig bruk av de ressursene.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Jo, det er det, men da får en ikke den tilleggsdimensjonen i det at en også kan produsere fornybar energi. Jeg har fått en oppfatning av Rødt i det siste om at de egentlig er imot fornybar kraft. De ønsker egentlig ingen nye kraftprosjekter. De er imot havvind. De er nå imot denne typen kraft. De er imot det meste som handler om å legge til rette for at vi skal kunne få en positiv industriutvikling, at industrien skal kunne klare det grønne skiftet, og at vi kan utvikle ny fantastisk industri basert på den fantastiske kompetansen som er i olje- og gassleverandørindustrien vår, f.eks. innenfor flytende havvind. Jeg opplever at Rødt er det blitt et nei-parti. De sier nei til det meste, også innenfor kraftpolitikken.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Jeg håper representanten Marhaug hørte hva jeg svarte – veldig enkelt, egentlig – på hennes forrige spørsmål. Hun spurte om jeg mente at de gikk an å foreta flomdemping uten å få brukt vannkraftpotensialet til kraftproduksjon, og da sa jeg ja. Det er mulig, men da vil det koste mer, og da vil en også miste den kvaliteten det er å få mer fornybar kraft inn i et marked som trenger det, inn i et system som nå har høye priser, og der en også må redusere prisene ved mer tilgang på kraft. Denne regjeringen vil sørge for at vi klarer å jobbe videre med flom- og skredsikring. Det er ganske vesentlig at vi klarer å gjøre det. Spesielt kartlegging tror jeg er viktig i tiden framover, knyttet til mennesker og boliger som ligger i tilknytning til skredutsatte områder. Det er en oppgave regjeringen kommer til å følge opp i fortsettelsen.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2022-03-18:
Ja, det vil jeg, men Stortinget har åpnet for at man der hvor man skal gjennomføre flomsikring, også kan vurdere om dette kan utnyttes til kraftproduksjon. Jeg må velge å forholde meg til det Stortinget også har sagt i den sammenhengen, så vil Stortinget selv bestemme om det skal være sånn eller sånn.