Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Det er jo nærliggende å si til representanten Kvakkestad at vi har «some shocking news for him», bl.a. at SV ser flere sider ved det amerikanske samfunnet som interessante. For eksempel er Barnas Hus en av dem. Norske husholdningers gjeldsbelastning er den høyeste på over ti år. Forrige gang vi i Norge opplevde kombinasjonen av høy arbeidsledighet og for høy gjeldsbelastning, endte tusenvis av mennesker opp som gjeldsofre. Det er nå påkrevd med politiske tiltak for å unngå at dette skjer en gang til. Det avgjørende for å unngå en ny gjeldskrise er at det føres en økonomisk politikk som reduserer arbeidsledigheten, en pengepolitikk som ikke bidrar til at husholdningene låner over evne, og at trykket i boligmarkedet reduseres. De tiltakene som er foreslått i Dokument nr. 8:66 for 2003-2004 fra SV-erne Audun Bjørlo Lysbakken, Heidi Grande Røys, Magnar Lund Bergo og Kjetil Bjørklund, har i hovedsak to målsettinger. Den ene er å hindre at flere får gjeldsproblemer. Den andre er å avhjelpe dem som likevel havner i en slik situasjon. For dem som allerede er gjeldsofre, har Norge en gjeldsordningslov. Forslagene som blir fremmet i det dokumentet vi debatterer i dag, vil styrke debitors stilling hvis man får betalingsproblemer. Men vi understreker at ordninger som skal ivareta hensynet til dem med alvorlige gjeldsproblemer, må utformes slik at de ikke kan misbrukes av folk som vil unndra seg sine forpliktelser. Det har utviklet seg en uheldig praksis med videresalg av gjeld. Låntaker kan ikke motsette seg dette, og har heller ikke rett til å kjøpe sitt eget lån til samme pris. For låntaker vil dette ofte føles utrygt. Det kan også stilles spørsmål ved rimeligheten i at et låneforhold skal kunne overføres til en hvilken som helst finansinstitusjon uten at den andre parten i låneforholdet skal kunne motsette seg dette. Det er stor variasjon i hvordan videresolgte lån håndteres mellom de ulike aktørene, og det fins mange eksempler på at låntakere blir behandlet på en urimelig måte. Vi setter derfor spørsmålstegn ved om det er rimelig at et låneforhold til en bank skal kunne overføres til en hvilken som helst finansinstitusjon uten at den andre parten i låneforholdet skal kunne motsette seg dette. Det bør slik sett være rimelig at låntaker gis tilbud om å kjøpe fordringen på samme vilkår som det långiveren er villig til å selge fordringen for til en tredjepart. Låntaker som avtalepartner har her en mer beskyttelsesverdig interesse enn den tredjepart som ønsker å kjøpe fordringen. Omfanget av usikret kortsiktig kreditt har vært økende de siste åra. Usikrede lån har høyere rente enn lån med sikkerhet. De siste åra har renter på over 20 pst. ikke vært uvanlig for forbrukslån. Finansieringsselskapene reklamerer ofte med kort saksbehandlingstid og enkle krav til låntaker. Det er grunn til å sette spørsmålstegn ved om dette fører til uforsvarlig kredittvurdering. Regelverket om markedsføring fokuserer særlig på kredittyters opplysningsplikt. Det voksende omfanget av ufullstendig og aggressiv markedsføring tyder imidlertid på at denne plikten enten ikke overholdes godt nok eller ikke er streng nok. En styrket kontroll av markedsføringas form og innhold er derfor nødvendig. Finansavtaleloven slår fast at utlåner har en frarådingsplikt når forholdene tilsier at låntaker ikke bør ta opp lån. Det er viktig å overvåke at frarådingsplikten blir tilstrekkelig håndhevd. Kredittilsynet har ansvaret for å overvåke dette markedet, men den individuelle kredittvurderinga overvåkes ikke på samme måte. I tillegg gjelder frarådingsplikten bare utlån som kommer inn under finansavtaleloven. Kontokredittkjøp reguleres av kredittkjøpsloven. Denne kreditten benyttes gjerne uten at kunden er klar over at den effektive renten er svært høy. Det er derfor behov for bedre samordning av reglene i finansavtaleloven og kredittkjøpsloven, slik at frarådingsplikten gjelder i alle relevante tilfeller. Foreldelsesfristen for pengelån er på ti år. Avbrytelse skjer dersom debitor erkjenner kravet uttrykkelig eller gjennom sine handlinger. Ethvert forsøk på å gjøre opp for seg vil da medføre at det blir enda vanskeligere å bli ferdig med et lån som man ikke klarer å betjene. Selv om utgangspunktet er at alle skal gjøre opp for gjelda si, bør det vurderes om det skal bli vanskeligere å avbryte foreldelse. Ved en personlig konkurs vil restgjelda fortsatt hefte ved skyldneren etter at dividende er utbetalt til kreditorene. I enkelte land, som USA, har en imidlertid et system som åpner for sletting av gjeld ved personlig konkurs. Ifølge den amerikanske konkurslovens kapittel 7 er resultatet av konkursbehandlingen at den delen av gjelda som ikke kan dekkes med midler fra boet, kan … – unnskyld, president, her er det en liten skrivefeil, som satte undertegnede en smule ut av spill. Jeg går videre: I Norge er det i hovedsak gjeldsordningsloven som skal ta seg av enkeltpersoner som havner i økonomisk uføre. Det er imidlertid grunnlag for en debatt om hvorvidt loven er effektiv nok. Et bidrag til debatten vil være en ut-redning av adgangen til personlig konkurs med sletting av gjeld i Norge. Til slutt vil jeg si at vi er fornøyd med at vi får tilslutning til flere av punktene, og jeg tar opp forslaget, som vi står alene om.