Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-10-04:
Venstres oppfatning av seg selv som et borgerlig sentrumsparti har jo vakt en del engasjement i løpet av debatten – ikke så mye hos Høyre og Arbeiderpartiet, som i grunnen vet hva dette er, men en del hos Fremskrittspartiet. Representanten Tybring-Gjedde stilte ti spørsmål til Venstre om hva vi egentlig mente. Representanten Anders Anundsen har hatt en lokal kollokviegruppe og gjennomgått 300 punkter, og vel så det, hvor han har funnet svar på det. Siden det er slik at representanten Anundsen og jeg begge sitter i utdanningskomiteen og jeg har realartium, får jeg si det slik at jeg lærte om vekter i sin tid, og det er forskjell på lodd. Det er noen lodd som er små, og så er det noen som er store. Fordi Venstre tar Fremskrittspartiets program på alvor – for vi synes vi skal gjøre det i forhold til alle partier – synes vi at det loddet som handler om miljøutfordringen, er så tungt og så stort at for oss holder det ikke å smyge under lista. For oss er det slik at vi er lite fornøyd med Regjeringens opplegg om klima. Vi sier helt åpent at vi sammen med partier i Stortinget, SV og de øvrige regjeringspartiene, gjerne vil skape en bedre løsning enn den som foreligger. Vi har altså med andre ord store ambisjoner, og på det punktet er det en betydelig saklig forskjell mellom Venstre og Fremskrittspartiet, for å si det på et dannet språk. Og så er det slik at hvis vi holder oss til det samme dannede språk, er det stor forskjell mellom det å ha en uendelighetseske av penger som stadig kommer fra de pengene vi arvet fra naturen, altså oljeformuen, og Venstres holdning til dette. Vi synes vi skal ha en nøktern oljepengebruk, for det er hele fundamentet for et sunt næringsliv. Hele fundamentet for at vi har et næringsliv som lever, er at vi har økonomien under kontroll. På dette punktet er vi saklig sett uenige. Så har vi et forhold til et flerkulturelt samfunn med rettigheter og plikter, hvor Venstre faktisk mange ganger er i stand til å si at vi vil bekjempe den diskrimineringen som minoritetsrepresentanter utsettes for når de ikke får jobber, når de er overkompetente, men virker fremmede for dem som skal ansette dem. Det er rett og slett en strevsom elevøvelse som både representanten Sponheim og jeg har gjort overfor henholdsvis Carl I. Hagen og Siv Jensen, for å få noen av dem til å si noe positivt om dette. På dannet norsk betyr det at det er en viss politisk forskjell. Disse punktene som representanten Sponheim har trukket opp før i dag, tar jeg opp på nytt igjen, ikke fordi vi ikke vil snakke om politikk, men nettopp fordi vi tar politikk på alvor. Når vi tar politikk på alvor, kan jeg oppsummere det med to punkter. Det er et sympatisk trekk ved norsk politikk, spesielt lokalt, at du kan finne mange punkter hvor kloke mennesker finner hverandre. Men i nasjonal politikk, som har betydning for landet som helhet, er det noen spørsmål som veier så tungt at skal man ta dem alvorlig, må de også presenteres på den måten. Og så hører det med til historien, for å si det tørt, at representanten Sponheim ikke er blitt nyforelsket i sosialdemokratiet, han har bare valgt å bruke sosialdemokratiet for å markere at vi ikke har lyst til å bli kjørt over av høyrefløyen, av Høyre pluss Fremskrittspartiet samtidig. Venstre ønsker verken Jens eller Jensen som statsminister, vi ønsker en løsning mellom et borgerlig sentrum og partiet Høyre.