trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2017-04-25:
SV skriver i sine særmerknader på side 24 i innstillingen: «Regjeringens strategi hvor landbruket bygges ned, gjør landet vårt, og grunnlaget for norsk matproduksjon, mer sårbart i en usikker tid.» Regjeringens strategi er selvsagt ikke å bygge landbruket ned. Resultatene viser med all tydelighet at landbruket bygges opp. Unge mennesker satser, det investeres rekordmye, og optimismen er tilbake. Hvilke resultater av regjeringens politikk er det SV bygger sin analyse på?
Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2017-04-25:
Landbruket er en av våre viktigste næringer og fortjener i høyeste grad en grundig politisk debatt og en egen stortingsmelding. Meldingen har skapt debatt over hele landet og i mange miljø. Det er bra. Det viser at landbruket er en næring det er engasjement rundt og interesse for. Dessverre skulle jeg nok ønske at debatten kunne holdt seg på et litt mer saklig nivå enn hva vi har sett fra enkelte. Står det virkelig så ille til i norsk landbruk at en må tenne varder rundt om i det ganske land? Svaret på det spørsmålet er etter mitt skjønn et betinget nei. Jeg vil påberope meg å kjenne næringen ganske godt. Når jeg er ute i fjøsene, opplever jeg en helt annen optimisme og framtidstro for næringen enn hva enkelte har presentert her fra denne talerstolen. Under denne regjeringen har vilkårene for svært mange bedret seg vesentlig. Under forrige regjering var det mange som slet økonomisk, da de opplevde å ikke få noe igjen for det de hadde tatt av store investeringer for å produsere mer effektivt. Derfor mener jeg at forslaget om å sette tak på støtte, som Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV fremmer, er å gå baklengs inn i framtiden. Også innenfor landbruket har det skjedd store teknologiske framskritt. Om lag en tredjedel av melkeprodusentene har investert i melkeroboter. En har fått automatiske fôringssystemer, delvis automatiserte innhøstingslinjer og driftssystemer som legger grunnlag for større produksjon per enhet og per årsverk. Færre og større driftsenheter er en naturlig utvikling som vi heller må bygge opp om enn å legge hindringer for. I den sammenheng er det verdt å nevne at antall jordbruksbedrifter har blitt redusert med bare 1,9 pst. per år i forhold til 2,4 pst. under forrige regjering. Det er bred politisk enighet om at vi skal ha landbruk over hele landet, og at landbruket innehar viktige samfunnsfunksjoner utover bare det å produsere mat. Derfor er det også bred enighet om at landbruket må ha statlige støtteordninger på lik linje med mange andre næringer. Når det er sagt, er bonden en næringsutøver som ønsker en best mulig bunnlinje, slik som alle andre næringsutøvere. Det er ingen motsetning mellom god kvalitet, god dyrevelferd og god økonomi. Tvert imot viser større og mer rasjonelle driftsenheter mindre sykdom, bedre dyrevelferd og økt produksjon. Jeg håper at den positive utviklingen som denne regjeringen har lagt grunnlaget for, vil fortsette framover. Vår jobb er å legge til rette for utvikling og bygge opp om dem som ønsker å satse. På den måten vil vi sikre økt matproduksjon og landbruk over hele landet, samtidig med at vi opprettholder vår status for det beste og friskeste dyreholdet.
Aud Herbjørg Kvalvik (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-25:
SV vil minne om at vi kan få næringsutvikling, teknologiutvikling og stor verdiskaping også ved en omstilling fra petroleumsproduksjon om vi velger å satse på andre naturgitte fortrinn som dette landet har, f.eks. en fantastisk natur som lokker folk ut på reisefot. Vi har fiskeriene, som er eventyrlige også i år. Ikke minst har vi en kunnskapstørst, arbeidsvillig og utviklingsorientert befolkning i dette landet, som virkelig bryr seg om framtiden. Derfor ønsker SV å gi sin tilslutning til representantforslaget fra Rasmus Hansson. Norge må vise at vi er på lag med framtiden ved å la være å bygge ut nye oljefelt. Vi må la være å åpne for nye konsesjonsrunder, for vi har tatt vår andel og vel så det. Vi er mindre enn 7 promille av verdens innbyggere, men vi har sluppet ut mer enn 2 pst. av de globale utslippene. Vi vet at håpet om å nå togradersmålet er ute om vi ikke halverer produksjonen sammenlignet med i dag. Og om vi skal nå 1,5-gradersmålet, som vi faktisk trenger å gjøre, må produksjonen videre ned. Jo tidligere vi går løs på oppgaven med å omstille petroleumsbransjen, jo bedre rustet er vi for å lykkes med den nødvendige omstillingen som gjør at det blir levelig for kommende generasjoner på denne kloden. Vi har i dag en for stor arbeidsstyrke, for mye kunnskap og for mye kapital bundet opp i petroleumsbransjen. Skal vi klare omstillingene, må vi handle nå. Derfor haster det.
Aud Herbjørg Kvalvik (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-25:
Proposisjonen som ligger til behandling – Opptrappingsplan mot vold og overgrep – omhandler svært viktige og alvorlige tema. Vold i nære relasjoner og vold og overgrep mot barn er dessverre et stort samfunnsproblem. Konsekvensene for dem som blir utsatt for vold og overgrep, er omfattende og får store personlige og samfunnsmessige følger. Derfor er SV overrasket når regjeringa med sitt framlegg viser at de ikke tar disse utfordringene tilstrekkelig på alvor. Vi i SV hadde forventet at opptrappingsplanen hadde stått i stil med den omforente erkjennelsen av sakens alvorlighetsgrad. Nok en gang ser vi at Stortinget må ta ansvaret som regjeringa prøver å springe fra. Stortinget vil i dag forhåpentligvis vedta en rekke nye forslag som vil bidra til å skape reelle endringer i livet til dem som er utsatt for vold og overgrep. Til tross for at det langt på vei er enighet om virkelighetsbeskrivelsen, er planen tafatt. SV innrømmer glatt at det hadde vært fristende å være med på Arbeiderpartiet og Senterpartiets forslag om å sende hele pakken tilbake til regjeringa. Men vi går mot slutten av sesjonen, og saken er overmoden, og derfor ønsker vi at vi kan få gjennom de tiltakene som tross alt finnes, og som er gode. De kan bidra i riktig retning, som også statsråden sa. SV mener at opptrappingsplanen viser intensjonene, men den lider av å være for lite konkret, lite forpliktende og uten gode svar på når og hvordan nødvendige tiltak skal iverksettes og finansieres. Så vi ønsker en opptrappingsplan som er styrket, og som faktisk gir redusert vold i nære relasjoner, og som fører til at barn som er utsatt for vold og overgrep, blir ivaretatt på en god måte. Da er det tverrfaglighet, samordning og finansiell forpliktelse som må på plass. Jeg kan bl.a. vise til Actis’ høringsuttalelse, hvor de kom med veldig tydelige tilbakemeldinger om planen. Representanten Karin Andersen tok opp noen av de viktige forslagene som er fremmet. Dem er selvfølgelig alle i SV enige om. Det som er viktig for oss, er at statsråden, som har snakket om forpliktelser, nå kjenner sin besøkelsestid. Forpliktelsene blir lite verdt hvis hun samtidig hele tiden skal ta forbehold om en budsjettprosess der den sittende regjering ikke viser vilje til å prioritere området sterkt nok.
Aud Herbjørg Kvalvik (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-25:
Det begynner å bli sent på kvelden, men jeg må si det har vært sagt mye bra her i debatten. Men jeg er usikker på om det er riktig av statsråden utelukkende å skryte av at det investeres rekordmye i landbruket i Norge. Det kunne vært bra, men ikke nødvendigvis. Det kan være at statsråden skulle ha sett etter om det var noen varsellamper som blinket. Store investeringer krever store inntekter. Hvis inntektene ikke står i forhold til investeringene, får vi en forgjeldet næring. Husk at smått også kan være godt, særlig om vi tar inn over oss behovet for sysselsetting, nyskaping og kreativitet – eller innovasjon, som det heter – og attraktivitet, som næringa bør ha for å sikre ny rekruttering. Jeg kjenner ikke til andre typer investorer som aksepterer så lav avkastning på innsatt egenkapital eller så lav godtgjøring for egne timer, innsatt arbeidstid, i landbruket, som vi har. Den norske bonden holder ut med veldig dårlig godtgjøring for kapitalen sin. Regjeringas landbrukspolitikk fører til det som jeg litt uærbødig kan sammenligne med sosial dumping. Vi trenger et mangfoldig landbruk for å ivareta de naturgitte forutsetningene som vi har i Norge. Vi kan ikke bli størst og best og konkurrere med det europeiske eller det amerikanske landbruket. Landet og bonden trenger en ny landbrukspolitikk som på mange områder er nesten det motsatte av det dagens statsråd står i spissen for.
Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Det er bedre med 3 enn med 1! Som en altovergripende utfordring bak alt vi gjør, ligger i dag klimatrusselen. Vi forbruker i dag tilsvarende 1,7 jordkloder per år, og det vet vi alle ikke kan fortsette. Men i stedet for å strupe rammebetingelsene for en av våre viktigste næringer må vi snu perspektivet og se hvilke nye teknologiske muligheter det gir for Norge. Kompetanse, forutsigbarhet og teknologiske gjennombrudd er nøkkelen. Vi har vært igjennom en periode med lav oljepris. Oljeprisen svinger, sett i et historisk perspektiv. Men mange bedrifter har brukt den perioden til å lete etter nye muligheter og til å kutte kostnader. Oljeprisen er bare en av faktorene i hva som skjer. De teknologiske driverne er sterke. Det å se etter hva ny – eller, for den saks skyld, moden – teknologi kan ha av nye bruksmuligheter over tid, er viktig. Det skjer i alle sektorer, og klyngene har en veldig viktig rolle. Jeg bor i Norges teknologihovedstad, Kongsberg, og jeg vil bruke anledningen til å hente et par lokale eksempler fra Kongsberg Gruppen. De tar styringssystemer innenfor offshoreteknologi over i vindkraft, de tar teknologi fra maritim sektor over i havbruksnæringen, og de tar forsvarsteknologi, for å nevne en annen bransje som MDG i hvert fall har litt problemer med, over i sivile produkter, bl.a. i form av fjernstyrte tårn på småflyplasser – alle eksempler på moden teknologi brukt på nye måter. I bunnen ligger stabile rammebetingelser og forutsigbarhet. MDGs forslag vil avvikle olje- og gassindustrien vår. Det mener Arbeiderpartiet ikke er riktig. Min påstand er at norsk olje- og gassnæring er godt rustet til å være med på å levere energi til en verden som får stadig større behov, også innenfor et ambisiøst klimamål. Representanten Arnstad hadde noen gode eksempler på det tidligere. Jeg er enig med MDG i at det finnes risiko i å være eksponert som eier og investor i olje- og gassnæringen, og at risikovurderinger er en del av vårt løpende eierskap. Men dette er ikke unikt for eierskapet innenfor olje- og gasselskaper. Det er en risiko i alle næringer og innen det meste av eierskap. Plutselig skjer det teknologiske gjennombrudd som innebærer kvantesprang. Det skjer i dag med lynets hastighet, sammenlignet med tidligere. Men med et slikt utgangspunkt som MDG har, burde vi ikke eksponere oss i noen bransjer. Et verdiperspektiv: Jeg har alltid ment at vi skal overlate jordkloden til neste generasjon i bedre stand enn den var da vi tok over. Klimaavtalen i Paris og arbeidet som pågår, gir oss håp om at vi skal lykkes med å nå klimamål. Og det er ikke slik, tror jeg, at de som i dag jobber med å utvikle ny teknologi, er mindre opptatt av dette enn en alminnelig stortingsrepresentant. Det er mulig å forene ordene «olje», «gass» og «klima», og det er mulig å forene ordene «grønn» og «energi». Med verdens behov for energi, inklusive norsk olje og gass, framover, er det for dumt at vi ikke benytter oss av sjansen.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Nå avklarte statsråden for så vidt det ene av mine spørsmål. Norge støtter dem som mener at man skal kunne beholde EØS-borgerrettighetene og forbli i Norge, altså at britene skal kunne forbli i Norge. Det er jeg enig i, og det tror jeg nordmennene som er i Storbritannia, og eventuelt vil få tilsvarende rettigheter, også er enig i. Det er selvsagt riktig at det er forhandlingene mellom EU og Storbritannia som vil avgjøre det spørsmålet, men mitt poeng var, siden man nå har møter, å få forståelse for at vi er tett på, så det er også viktig at vi gir vår mening og vårt synspunkt på slike saker. Men nå er det jo mange forskjellige aspekter ved dette, og spørsmålet er: Hvordan har man tenkt å involvere Stortinget i disse avveiningene? Har man tenkt å kjøre på egen kjøl og komme fiks ferdig tilbake, eller skal vi få lov til å delta i debatten?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Det finnes det heldigvis mekanismer for mellom regjering og storting, slik at det behovet tror jeg vi kan ivareta. Det andre viktige spørsmålet er den handelsavtalen vi vil måtte forsøke å få og være avhengige av med hensyn til Storbritannia, vårt viktigste enkelteksporthandelsland. Nå er jo handelsavtaler stort sett forhandlet enten mellom Norge og et annet land eller av EFTA på vegne av oss, og man forhandler, regjeringen lager mandat, og så kommer saken fiks ferdig til Stortinget. Jeg tror den tiden er slutt da man kan drive og forhandle handelsavtale på den måten, iallfall så omfattende som vi burde få med Storbritannia. Nå vil det jo ikke være denne statsråden som står i spissen for de forhandlingene, det vil vel være næringsministeren, men vil regjeringen sørge for å involvere Stortinget og også det sivile samfunn i tenkningen rundt hvordan vi skal legge opp de forhandlingene, og hvilke krav vi skal stille?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Presidentskapets vurdering er at realiteten i vedtaket som ble gjort i forbindelse med behandlingen av langtidsplanen for Forsvaret, var å flytte hovedbasen til Rygge. Da blir dette en omkamp som Stortingets forretningsorden ikke åpner for.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2017-04-25:
Senterpartiledelsen har sagt at betingelsen for å bli med i regjering er at EØS-avtalen skal reforhandles, og det ultimatumet skaper en del usikkerhet om hvorvidt vår samarbeidsavtale med EU vil overleve et eventuelt regjeringsskifte i høst. Og det er mer enn bare handel med varer og tollsatser som står på spill. Av alt vi eksporterer, selger vi 80 pst. til EU. 65 pst. av alt vi kjøper, kommer også derfra. 80 pst. av regelverket vårt stammer fra EU – og 90 pst. av regelverket som går på matsikkerhet. Ikke bare bedrifter, men også privatpersoner og enkeltmennesker vil jo bli rammet dersom avtalen skulle falle bort. Eksempelvis: Hva vil Senterpartiet si til de 14 000 norske studentene som nå tar utdanning i EU, som vil miste den retten? Nordmenn vil miste retten til hjelp under sykdom, trygderettigheter vil falle bort. Hva betyr det når veterinæravtalen forsvinner? Jo, grensekontroll med 170 vogntog med fersk sjømat hver dag vil bli gjeninnført, og det vil være ødeleggende for norsk havbruksnæring. Norske selskaper mister retten de har til å levere inn anbud i EU. Og verken WTO eller en frihandelsavtale dekker fri bevegelse av personer. Og landbruket, i hvert fall i mitt fylke, Nord-Trøndelag, er helt avhengig av den arbeidsinnvandringen man har i sesongene. Det samme gjelder matvareindustrien. Det er titusener av arbeidsplasser i Distrikts-Norge. Det eksporteres for mellom 20 og 120 mrd. kr i hvert av de viktige distriktsfylkene langs kysten av Norge. I Nord-Trøndelag har vi nå den største veksten i eksportverdien som vi har hatt noen gang, og ledigheten er rekordlav, og det er jo fordi vi når fram med produkter til EU-markedet, og tjenestene øker også mest. Når man tror at EØS-avtalen kan erstattes av en frihandelsavtale, er dette tanker som baserer seg på en utdatert forestilling om markedsadgang. Det handler ikke om toll på ost, eller om en skal ha tomater fra Norge eller fra Spania; det handler faktisk om trygge rammevilkår for hundretusenvis av norske arbeidsplasser. Så den linjen som Senterpartiet nå prediker, det korstoget mot EØS, er faktisk en stor trussel mot norske arbeidstakere og norsk arbeidsliv.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2017-04-25:
Jeg har ikke noe behov for å forlenge debatten. Jeg har bare to korte ting jeg skal si på 1 minutt. Det gjelder representanten Marianne Aasen og EU og etableringen av Kull- og stålunionen. Det er helt riktig, jeg er ikke så blank at jeg ikke vet hvorfor den ble etablert. Men jeg vet også hvorfor NATO ble etablert, nemlig for et kollektivt forsvar og forsvaret mot øst. NATO bevarer freden i Europa, den sikrer freden i Europa. Som representanten også sa: EU er en prateklubb. Det kan hun ha rett i, det er sikkert fint å prate med hverandre, men det er faktisk slik at det er NATO som sikrer freden. EU bytter ut nasjonalstaten – nå husker jeg ikke hva jeg skal si engang. – Jo. Ingen drar på ferie til EU. Nei, men i USA sier man at man drar på ferie til Europa, og så ler vi litt av dem for de vet ikke forskjell på nasjonalstatene, og når EU bygger ned nasjonalstaten, kan man etter hvert ikke dra på ferie til Spania, Frankrike og Tyskland. Det er den individuelle staten som er det viktige, landet vi ønsker å dra på ferie til, den nasjonale kulturen vi ønsker å besøke – f.eks. Hellas med sin kultur, Italia med sin kultur. Vi ønsker ikke å reise til EU, vi ønsker å reise til nasjonalstaten, og det burde representanten Aasen også være enig i.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-04-25:
Norske fiskarar hentar store ressursar på det som no vert britisk område, som har vore tidlegare EU-område. Makrell og sild er jo delt i prosent per land. No vert dette britisk sektor. Sogn og Fjordane Fiskarlag, som eg hadde møte med nyss, hevdar at det vert enklare med f.eks. botnfiske no når det vert færre fiskarar. Ein tenkjer at ein kan få ein betre avtale med Storbritannia fordi at når ein forhandlar berre mellom to land, er det enklare å sjå på forvaltninga, og det er klart det er færre som skal dele på ressursane. Korleis ser statsråden på dei komande forhandlingane, og er han samd med Fiskarlaget i at me bør vere optimistiske fordi det her er store moglegheiter for ein betre avtale for Noreg enn det ein har i dag?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-04-25:
No var sild og makrell berre eit døme, og dette gjeld jo mykje meir enn det. Men lat oss forlate fisk, eller kanskje me skal halde oss til fisk, men til det dømet som statsråden gav frå talarstolen nettopp, for så vidt eg skjønar, sa han at 250 arbeidsplassar rauk i Båtsfjord på 2000-talet fordi ein har lågare lønningar i Kina enn ein har i Noreg. Det har vel strengt teke lite med EØS-avtalen å gjere, for lønningane i Kina vert ikkje regulerte av verken EU eller Noreg, og ein kan jo spørje seg korleis det kan ha seg at kinesiske produkt, altså frå eit tredjeland, kan utkonkurrere norske når ein har så gode avtalar innanfor EØS at ein sikrar leveransane. Eg synest det var eit veldig dårleg døme, og eg vil gjerne ha namnet på dei bedriftene som statsråden meiner at EØS-avtalen var avgjerande for, og ikkje lønsnivået, verken i Noreg eller Kina, eller automatiseringa, som no er årsak til at ein kan flagge heim arbeidsplassar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-04-25:
Eg har framleis ikkje høyrt eitt ord som tilseier at den same utviklinga ikkje kunne skjedd utan EØS-avtalen, for dette handlar om nyutvikling, det handlar om at ein legg til rette for nye produksjonsmåtar og nye produkt. Det er ingenting som tilseier at ein ikkje kunne fått det med ein handelsavtale, slik Noreg hadde før. Eg har ikkje fått noko namn på konkrete bedrifter som var avhengige av EØS for å gjere det betre. Men eg har eit tredje spørsmål sidan det var rom for det. Det pågår eit arbeid i EU med den sirkulære økonomien, som kan få betydelege konsekvensar for norsk avfallspolitikk. Avfall er ein sterkt veksande industri med stor inntening. KS er oppteken av at norske kommunar kan fortsetje med den avfallshandteringa ein har i dag, av både hushaldsavfall og avfall frå bedrifter som er hushaldavfallsliknande, viss me kan bruke det, i både mengde og art. Korleis vil statsråden sikre at Noreg og norske kommunar kan halde fram med avfallshandtering og slik sett sikre ei både berekraftig og innbringande teneste?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-04-25:
Eg bad eigentleg om ordet for å snakke om EU sin energiunion, men eg vil fyrst svare litt på det som har vore hevda frå talarstolen. Fyrst til representanten Hansen, som seier at handelsavtalen vil ikkje fungere, for no handlar det om tenester. Det er jo ikkje toll på tenester. Det er ingenting som hindrar norske selskap i å levere tenester til EU om me ikkje har EØS-avtalen. Leverer ikkje sveitsiske bankar tenester til EU? Leverer ikkje bankar i Singapore og «worldwide» tenester til europeiske land? Sjølvsagt gjer dei det. Alle andre typar tenesteleverandørar leverer òg tenester til EU utan å ha ein EØS-avtale. Så her snakkar representanten Hansen mot betre vitande. Rodum Agdestein hevda at me har stilt ultimatum om regjeringssamarbeid. Så vidt eg veit, har me ikkje stilt noko ultimatum. Tvert imot gjorde partileiaren det klart for kort tid sidan at Senterpartiet ikkje stiller ultimatum. Han meinte at det ville vere å vise seg underlegen. Om det vert regjeringsforhandlingar, vert det som likeverdige partar, og då får i så fall kanskje Arbeidarpartiet stille ultimatum mot Senterpartiet på sak – kva veit eg? Men iallfall er det verken stilt ultimatum eller starta forhandlingar, som eg er kjend med. Til representanten Tybring-Gjedde: Det høyrest jo ut som om norske bedrifter ikkje eksporterte til land i Europa før EØS-avtalen. Var me så lite føre oss at før EØS-avtalen kom, var det ingen eksport til EU? Sjølvsagt var det det. Og sjølvsagt, dersom ein ikkje hadde hatt EØS-avtalen, hadde ein vidareutvikla den handelsavtalen som ein hadde med EU, som andre land har gjort som ikkje har ein dynamisk EØS-avtale, men som sjølvsagt eksporterer mengder til EU. EU har 200 handelsavtalar med andre land enn dei som er med i EU. Sjølvsagt er det enorm eksport frå dei landa inn til EU, på grunnlag av ulike handelsavtalar. Og kvifor me vier Storbritannia merksemd i dag, er jo nettopp fordi Storbritannia forlèt EU. Det er jo der me har brexit. Derfor stiller eg spørsmål om Storbritannia i dag og ikkje om alle andre land. Eg har heller ikkje nemnt primærnæringane, som òg Tybring-Gjedde tok opp og tilla meg. Ingen har snakka om dei. Eg har snakka om norsk næringsliv generelt, og om dei moglegheitene som ligg for norsk næringsliv heilt uavhengig av EØS-avtalen. Det er eit stort ja-fleirtal i denne salen – som då ikkje er på linje med det norske folk, som er mykje meir skeptisk. Me høyrer representantane frå Arbeidarpartiet og Høgre snakke så varmt om EU at dei må jo liggje og vri seg i smerte kvar natt over at me ikkje har vorte medlem. Det er nesten så det er ilt å høyre. Heldigvis har me eit klokt folk som har sytt for at me ikkje er medlem i EU.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-04-25:
Orsak, president, er det éin 3-minuttar eg har?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-04-25:
Ja, eg har hatt 5 minutt. Den er grei, då vert det ein kort merknad. Den merknaden vil eg bruke til å avklare det som vart sagt om at Senterpartiet har varsla at det er eit absolutt krav i høve til EØS. Eg fann ingen ting frå den 4. oktober 2016, men den 5. oktober 2016 var det eit oppslag der Slagsvold Vedum varsla hardare kamp, og at Senterpartiet gjerne ville dumpe EØS-avtalen til fordel for ein annan avtale saman med Storbritannia. Det er vel knapt noko nyhende at Senterpartiet ville dumpe EØS-avtalen, men eg finn ingen ting i det oppslaget som eg var nede og skreiv ut, om at det her finst noko ultimatum, så eg trur me har halde oss på den same linja: Ein sterk motstand mot overstyring, ein sterk motstand mot at me ikkje kan styre vårt eige bu, og at me har eit arbeidsliv som lir, og som gjer at veldig mange fagorganisasjonar no før LO-kongressen varslar hard motstand mot EØS-avtalen. Det forundrar meg at Arbeidarpartiet ikkje er opptekne av det.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-04-25:
Det er interessant å lytte til debatten i kveld. Eg vil gratulere saksordføraren og fleirtalet med eit svært godt arbeid. Eg registrerer at statsråden òg er svært nøgd med handsaminga av ei landbruksmelding der han knapt har vunne ein einaste siger. Det viktigaste grepet Stortinget tek etter dagens debatt, er å nulle ut forslaget frå regjeringa om at det overordna målet for landbruket er kostnadseffektivitet. Norske bønder driv kostnadseffektivt. Det er ikkje mogleg å overleve som gardbrukar i dag utan ei god og effektiv drift på det einskilde gardsbruket, men derifrå til å gjere kostnadseffektivitet til eit overordna mål ville effektivt teke livet av den viktige matproduksjonen me har i fylke som Sogn og Fjordane, Hordaland og fleire distriktsfylke. Her gjer ikkje geografien og topografien det mogleg å omskape dei små og mellomstore bruka til storskalabruk. Difor er eg glad for at det no skal skje ei satsing på nettopp dei små og mellomstore bruka. Det er på høg tid. På mange av desse bruka er det store behov for investeringar i bygningar og jordvegar. Vedtaket i dag må difor følgjast opp med midlar til fornying og utvikling av desse bruka, som har kome i bakleksa. Jordbruksoppgjeret, der kravet kjem i morgon, vil vise om landbruksministeren vil følgje opp Stortingets vedtak frå i kveld, eller om han vil gjere som sin kollega Helgesen, og dure på utan å lytte til det som Stortinget bestemmer. Eg håpar at landbruksministeren har lært av den leksa Helgesen fekk i dag, slik at han følgjer opp det som no vert bestemt. Senterpartiet er ein pådrivar for lokal matproduksjon basert på norske ressursar. Me er heldige som trygt kan ete både blautkokte egg frie for salmonella og salatar utan varmebehandling –utan å vere redde for magesjau. Senterpartiet er òg ein pådrivar for at me skal eksportere norsk landbrukskompetanse til utviklingsland. Som medlem av utanriks- og forsvarskomiteen er eg oppteken av at òg dei fattige landa skal ha ei satsing på matproduksjon som ein viktig veg ut av fattigdom. Norsk landbruk har høg kompetanse. Det viktigaste elementet i det norske landbruket er matjord og menneske. Det er viktig å vareta og utvikle begge ressursane med ein politikk som gjer det mogleg å produsere mat i både dalstroka innafor og langs kysten vår. I det fylket som eg kjem frå, Sogn og Fjordane, er landbruket viktig. Næringsmiddelindustrien er viktig – og dei må ha råstoff. Eg håpar at vedtaka i kveld vil gjere det mogleg å vidareutvikle det flotte landbruket me har, både i Sogn og Fjordane og i resten av landet, og næringsmiddelindustrien, som lever av det.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-04-25:
I punkt 2 i forslaget til vedtak i Dokument 8:77 S for 2016–2017 står det: «Stortinget ber regjeringen sikre at hovedbasen for helikopter beholdes på Bardufoss, med tilhørende operativ og teknisk ledelse, utdanning, trening, vedlikehold, logistikk og administrasjon.» Tilrådinga frå presidenten om ikkje å sende dette forslaget til handsaming i komiteen er ikkje grunngitt og dermed vanskeleg å akseptere. I innstillinga til langtidsplanen for Forsvaret er ikkje hovudbasen til helikopter nemnd i noko vedtak. Korleis kan ein då seie at vedtaket om å behalde hovudbasen på Bardufoss er i strid med vedtaket i langtidsplanen? 339-skvadronen er ein rein helikopterskvadron. Hovudoppgåva til 339-skvadronen er taktisk transportstøtte til Hæren og støtte til spesialoperasjonar. Hovudbasen for helikopter på Bardufoss og 139 Luftving er ein organisatorisk overbygning for alle helikopterskvadronar i Noreg samt dei basane som ikkje har ein naturleg overbygning lokalt – altså er ikkje hovudbasen for helikopter og 339-skvadronen det same. Me vil oppmode presidentskapet om å gjere greie for korleis ein definerer «hovudbase for helikopter» og korleis ein meiner at ein hovudbase må innehalde ein 339-skvadron. Dette er ukjent for meg, og det er ukjent for forsvarsfolk og soldatar elles i Noreg. Dersom stortingsfleirtalet i fjor faktisk vedtok å leggje ned hovudbasen for helikopter på Bardufoss, burde det vore eksplisitt uttalt. Likevel er det ikkje nokon annan måte å tolke presidentens tilråding på enn at Stortinget i fjor haust vedtok å leggje ned hovudbasen for helikopter på Bardufoss utan at det kjem fram i noko vedtak. Eg vil på dette grunnlaget be om at Dokument 8:77 S for 2016–2017 vert oversendt utanriks- og forsvarskomiteen i sin heilskap, og at komiteen får høve til å drøfte og gjere vedtak på begge vedtakspunkta.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-04-25:
Vi har ambisjoner om å kunne informere ikke bare Stortinget, men også norske interesser, næringsliv og andre som blir påvirket av disse hendelsene, så mye som mulig. Det tror vi er lurt. Vi registrerte at da vi var tidlig ute med møte med næringslivet og andre i høst, så ble det tatt vel imot. Det har vi også ambisjoner om å gjøre utpå våren. Dette er en sak der det kommer ny kunnskap og ny informasjon på bordet hver dag, både i EU, i Storbritannia og også hos norske interessenter. Vi vil gjerne informere så mye som mulig, og vi skal selvfølgelig holde Stortinget tett informert, men det er to ting å ha med seg. Det ene er det at vi samler informasjon, og den skal vi spre, men det er også et forhandlingselement i denne saken. Det er ikke sånn at vi da kan forhandle det gjennom avisene, alltid forhandle gjennom åpne forum. Det blir sånn at vi må gjøre noen vurderinger av om dette er informasjon der vi vil holde kortene litt tett til brystet til vi har kommet videre i forhandlingene.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-04-25:
Ja, det vil være viktig, på to felt. Det er viktig å skape en forståelse hos dem som jobber tett med det, men også videre, om hva slags avtaler som gjelder, hvilke posisjoner som gjelder. Representanten Navarsete angrep i sitt innlegg meg fordi jeg hadde prøvd å blokkere et framtidig EFTA-medlemskap fra Storbritannia. Det er ikke riktig, vi bare redegjorde for hva slags regler som lå der, og hva slags opsjoner Norge som nasjon har for å ivareta nasjonale interesser. Dette vil, som representanten Hansen sier, bli komplisert, for deler av det kan kanskje gå parallelt med EU, deler av det som tilhører EØS-avtalen i dag. Deler av det kan det være hensiktsmessig for oss å forhandle i regi av EFTA-4, eventuelt EØS, med Storbritannia, og deler av området må vi antagelig forhandle direkte med Storbritannia. Vi får bruke de mekanismene vi har for å holde både Stortinget og sivilsamfunnet informert om det som kommer, men enkelt blir det ikke(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-04-25:
Nei, jeg leser nok ikke ressursregimet på samme måte som Sogn og Fjordane Fiskarlag, hvis dette er rett referert. Når Storbritannia går ut av EU, er det ikke sånn at Storbritannia vil ta med seg alle rettighetene til pelagiske bestander i Nordsjøen. Der er bl.a. Danmark involvert, Irland vil være der med sine rettigheter, sånn at det blir ikke Norge mot Storbritannia på sild og pelagisk. Det vil fortsatt være flere parter som skal forhandle om dette. Det aller viktigste vil være å sørge for at også den framtidige forvaltningen går på de bærekraftige prinsippene som en har framforhandlet gjennom mange, mange år. Det blir det første punktet. Jeg hører også, ikke fra Sogn og Fjordane, men fra loddebåter bl.a., at de har tradisjonelt veldig god kontakt med den britiske flåten og de britiske fiskerne og organisasjonene. Det er viktig med tanke på de framtidige forhandlingene vi skal inn i, for gode kontakter er jo viktig.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-04-25:
Jo, det er faktisk sånn at konkurransebildet mot Kina var slik at frosset råstoff ble en internasjonal handelsvare, man kunne ta det til Kina, produsere der og ta det ut på det europeiske markedet. Vi måtte finne et fortrinn som gjorde norsk industri konkurransedyktig i dette markedet. Det fortrinnet var ferske produkter, for da kan vi hente opp fisken fersk rett utenfor døra, produsere den fersk i Båtsfjord og få den ut på et marked i Europa, et godt betalende ferskmarked. Det veterinærregelverket vi har felles gjennom EØS-avtalen, gjør den produksjonen mulig, og vi har klart å omstille norsk produksjon i Båtsfjord og på Finnmarkskysten sånn at vi kunne berge arbeidsplassene og gjøre handel på det europeiske markedet. Når det gjelder navn på bedrifter, har vi Båtsfjord AS, Båtsfjordbruket er en framifrå bedrift, og Norway Seafoods er stor på denne typen industri. Noen av de bedriftene som gikk over ende, som ikke klarte konkurransen, var Nils H. Nilsen, det var Havprodukter og forskjellige. EØS-avtalen er et glitrende eksempel på at det gir rammevilkår som gjør at norsk industri kan klare seg i global konkurranse.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-04-25:
Først må jeg få lov til enda en gang å prøve å svare på første spørsmål, som ble avfeid, for det felles veterinærregelverket, det felles lovverket vi har for matproduksjon, er det som gir norske bedrifter et konkurransefortrinn og en åpning til det europeiske markedet. Uten et felles veterinærregelverk, et mathygieneregelverk, hadde det ikke vært mulig så enkelt å produsere fersk mat og flytte den fra Båtsfjord til bl.a. Paris. EØS-avtalen er helt essensiell for å gi bedriftene konkurransekraft mot billige hender i Kina, Vietnam og andre plasser – helt utvilsomt, spør bedriftseierne. Så til sirkulærøkonomien. Det er et felt som nok ligger litt utenfor akkurat det jeg tar på stående fot nå, men fordelen med en avtale og det tette europeiske samarbeidet vi har, er at vi har en arena der vi kan forhandle fram og ivareta norske interesser, også når det kommer til det temaet.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-04-25:
Jeg har bare noen korte, avsluttende kommentarer. Til Svein Roald Hansen om klima og protokoll 31: Vårt mål, vår ambisjon, er å ha en samarbeidsavtale utenfor de fire frihetene, altså i protokoll 31 – et samarbeid som vil være avgrenset til avtalens konkrete innhold, og som vil være avgrenset i den tid som avtalen fastsetter. Så til representanten Simensen, som drar inn nordområdepolitikken: Jeg er veldig kry av den nordområdestrategien vi har lagt fram. Den gjør noe som den forrige regjeringen ikke gjorde, og som var et av mine ankepunkt når det gjaldt satsingen: Den kobler innenrikspolitikk og utenrikspolitikk, den kobler politikk som gjør landsdelen og landsdelens befolkning relevant for nordområdepolitikken, den gjør nordområdepolitikken relevant for de innbyggerne som bor i landsdelen. Simensens parti har levert landets dårligste skoler der nord i de årene de har styrt. Vi gjør noe med det av hensyn til landsdelens ungdom, som skal få ta de mulighetene som byr seg hvis de vil. Til det med å være tydelig når det gjelder brexit og forhandlingene: Jeg kan være enig med både representanten Aasen og andre om at det er ikke det enkleste. Jeg skal gi et lite eksempel: For det første er vår posisjon ganske enkelt at vi skal ivareta EØS-avtalen og de forpliktelsene og rettighetene vi har der, samtidig som vi skal ha en så god avtale med Storbritannia som mulig. En av de viktige diskusjonene som nå pågår mellom de partene som forhandler, er rekkefølgen på de avtalene som skal forhandles. EU sier at nå skal man forhandle det finansielle, rammene for skilsmissen, først, så skal man forhandle fram rammen for den nye avtalen som skal gjelde etter bruddet, og så skal man se på eventuelle overgangsordninger. Storbritannia sier at nei, det er ikke sånn vi vil gjøre det. Vi vil se hva slags avtale vi kan få før vi kan si noe om det finansielle, og så får vi se om det er behov for overgangsordninger. Det er altså ikke så veldig mye som er krystallklart ennå. Og som jeg sa i replikkordskiftet, dette er en sak der det kommer ny kunnskap på bordet hver dag, ny forståelse. Jeg mener ennå at det var sånn i Storbritannia at man hadde ingen plan B da man gikk til folkeavstemning. Plan B – den driver man og lager nå, den.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-04-25:
Det var bare for å varsle Simensen om at det blir rikelig tid til å diskutere Nasjonal transportplan i denne salen i forbindelse med andre saker, og så er jeg ikke romsligere enn at jeg ser virkelig fram til å se Arbeiderpartiets ekstra satsing i landsdelen når de kommer med sitt forslag til Nasjonal transportplan.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Jeg skal ikke forlenge debatten. Jeg skal være veldig kort og like kort som statsrådens NTP-satsing i Finnmark, som er lik null. Jeg må si at det var et svært unnvikende svar fra en statsråd om NTP-en. Folkets tilbakemelding er soleklar. Det er mangelfullt, og Finnmark er utelatt fra satsingen. Så kan du si hva du vil om at NTP-satsingen og nordområdesatsingen henger sammen med innenrikspolitikken – det henger ikke i hop, for å si det rett ut.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2017-04-25:
EØS-avtalen er en dynamisk avtale for å sikre et velfungerende indre marked og et mer konkurransedyktig Europa. Målet er flere jobber til nye generasjoner europeere. Useriøse virksomheter må stoppes. Norge har gjennom EØS-samarbeidet engasjert seg aktivt i kampen mot arbeidslivskriminalitet. Her hjemme har regjeringen tatt viktige initiativ sammen med partene i arbeidslivet. Bekjempelse av ulovligheter i arbeidslivet står også høyt på EUs dagsorden for å sikre konkurranse på like vilkår i EØS-området. EUs plattform mot svart arbeid er her et viktig verktøy. Jeg vil også understreke viktigheten av at Norge samarbeider om tiltak mot sosial dumping og arbeidslivskriminalitet med land som mottar EØS-midler, et samarbeid som er ønsket av begge parter. Her spiller det norske arbeidstilsynet en nøkkelrolle i samarbeid med tilsvarende myndighet i flere av landene. EØS- og EU-ministeren viste til at regjeringen vil fremme en stortingsmelding om eksport av trygdeytelser. Det er verdt å merke seg at det også i EU-land som Tyskland, Irland, Danmark og Østerrike pågår en diskusjon om indeksering av eksport av f.eks. barnetrygd, og at dette nå også er tema når EUs arbeids- og sosialministre møtes. Vi må unngå at fri bevegelse av arbeidskraft rokker ved bærekraften til våre velferdsordninger. I år kan vi feire 30-årsjubileum for Erasmus+-programmet. En hel generasjon «erasmusianere» har gjennom ulike utdanningsaktiviteter på kryss og tvers av landegrenser i EØS og EU spleiset Europa tettere sammen. For tida studerer 14 000 norske ungdommer i andre EØS- og EU-land. 5 000 av disse studerer i Storbritannia. Sånn ønsker vi at det skal kunne fortsette. Mange unge tar dette for gitt. Men som statsråden understreket i sin redegjørelse: Det er vår EØS-tilknytning som har lagt til rette for at norsk ungdom fritt skal kunne delta i studentutveksling med andre europeiske land. Jeg tror mange unge ikke er klar over hva som faktisk står på spill uten EØS-avtalen. EØS-avtalen er i grunnen et columbi egg når vi i en og samme avtale kan regulere alt fra studentutveksling til klima- og energiavtaler og markedsadgang for fisk. Derfor er det en avtale for framtida, og derfor må vi gjøre alt vi kan for å videreutvikle EØS-avtalen og den tilknytningen til EU som vi har gjennom dette instrumentet.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Det er noe nytt som skjer rundt oss nå. I likhet med alle andre EU-land har Norge vært vant til at Europa har samlet seg, samarbeidet mer og tettere og blitt flere i dette samarbeidet. Vi har kunnet sitte trygt og godt her oppe i nord og fritt kunnet velge vår egen tilknytning til det sivile samarbeidet i Europa, som ja eller nei til medlemskap i EU, i EFTA, i EØS, og vi har fritt kunnet velge dette ut fra rent egoistiske interesser. Og det har vi gjort. Vi har blitt med i EFTA, vi ble med i EØS, men vi ble ikke med i EU, vi ble med i Schengen, men vi ble ikke med i eurosonen, og så lever vi godt med det, noe selv en ihuga EU-tilhenger som meg kan innrømme. Nå har usikkerheten nådd Europa på en ny måte, og da når den også oss. For hva skjer med EU etter brexit? Hva skjer med Storbritannia? Hvordan påvirker dette Norge, og hvordan forholder vi oss til det? Det er ikke mulig å gi fullgode svar på dette bare ti måneder etter folkeavstemningen. Nettopp denne usikkerheten gjør hele situasjonen vanskelig, og den setter oss på prøve – kanskje på tøffere prøve enn vi klarer å forstå, og som offentligheten kanskje ikke helt har tatt inn over seg ennå. Det er krevende, men vi må spørre, og snart må vi få noen svar, for det begynner å haste. For i motsetning til når land blir medlem av EU, så er det en tidsfrist knyttet til det å melde seg ut av EU. Det er mindre enn to år igjen til Storbritannia ikke lenger er medlem. Så hva gjør vi da? Dette handler om folks liv. Det handler om det som er poenget med EU, nemlig å skape et fredfullt samarbeid hvor folk kan jobbe, hvor folk kan bo, hvor folk kan leve, hvor folk kan studere – de kan gjøre det hvor de vil, og det gjør de. Derfor vil disse endringene påvirke studenter fra Norge, forskere fra Storbritannia, fiskere fra Sogn og Fjordane – som Senterpartiet er opptatt av – og veldig mange andre. Det vil også påvirke Statens pensjonsfond utland, som vi alle bør være opptatt av. Men dessverre har vi ikke fått så mange svar på hva som kommer til å skje. Representanten Svein Roald Hansen har tatt opp noe av det, men vi har ikke fått noen fullgode svar, så jeg venter på EØS- og EU-ministerens svar på det. Det er forståelig, men like fullt haster det. Så jeg oppfordrer EØS- og EU-ministeren til å skynde seg så godt han kan til å stake ut en kurs og jobbe fram en strategi knyttet til konsekvensene av brexit. EØS tjener oss godt, men vi deltar ikke i å utforme politikken. Det er flust av eksempler på saker hvor vi absolutt har noe å bidra med, og hvor det er viktig at norske interesser blir ivaretatt. Men like uheldig er det at Norge ikke er med på å stake ut kursen i Europa. Vi sitter på sidelinjen, og det i en kritisk tid. Vi sitter på tribunen når vi trengs på banen, og jeg er overbevist om at vi har mye å bidra med, og da må vi komme oss vekk fra tribunen og ut på banen. Det er nok å gjøre der, for å si det på den måten.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Jeg har noen korte kommentarer til medrepresentanter. For det første: Det er uaktuelt for Arbeiderpartiet å styre på noe annet grunnlag enn EØS-avtalen. Så er det sagt. Dernest til representanten Christian Tybring-Gjedde, som påstår at EU ikke er noe fredsprosjekt. Det står ikke til troende. Begrunnelsen er – representanten må gjerne si at han mener det ikke fungerer som et fredsprosjekt – at de som startet EU, dvs. Kull- og stålunionen, startet et fredsprosjekt. Det sa de selv, og det står mer til troende enn representanten Christian Tybring-Gjeddes påstand. Man kan spørre seg hvorfor de startet denne unionen for kull og stål og ikke for hvete og ost. Det henger naturlig nok sammen med hvordan man produserer våpen. Opprettelsen av Kull- og stålunionen og NATO skjedde omtrent samtidig, og med mange av de samme politikerne. De mente at begge deler var nødvendig for å trygge freden. Man trenger militær allianse, men man trenger også at mennesker møtes, slik at man bygger ned fiendebilder. Det er det EU-prosjektet også handler om. Dernest: Ingen reiser til EU, sier representanten Christian Tybring-Gjedde. Det er like pussig å si som at ingen reiser til NATO. Nei, men man reiser til Europa hvis man bor i en annen verdensdel, selvfølgelig. Så besøker man mange forskjellige land, og der har man det veldig godt, for der er det en økonomi som fungerer relativt bra, sammenlignet med veldig mange andre steder. Det er fred, som det har vært i over 70 år. Derfor er det også såpass mange som ønsker og drømmer om å komme til Europa. Det er ingen tvil om at det er problemer i Europa. Det er store utfordringer med arbeidsledighet, det er sosial dumping, og det er mye annet. Jeg mener at representanten Per Rune Henriksen har en bedre forklaring på mange av de problemene enn det representanten Christian Tybring-Gjedde og Fremskrittspartiet har, for det handler også om en økonomisk politikk hvor det er elitene som har kommet bedre ut av det enn arbeiderklassen, f.eks. Senterpartiets Liv Signe Navarsete var opptatt av om vi vrir oss i smerte. Jeg vrir meg ikke i smerte, men det er veldig irriterende for en som er opptatt av politikk, ikke å kunne delta i å utforme framtida, når det rett og slett har en påvirkning på hvordan vi har det.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-04-25:
Odd Henriksen nemnde utfordringa med plastikk. Plastproduksjonen i verda har auka frå 1,8 millionar tonn i 1950 til over 300 millionar tonn i dag, der heile 8 millionar tonn årleg hamnar i havet. Der er klart for mange at denne utviklinga ikkje kan fortsetja. Me i Noreg er heilt avhengige av produktive hav, ja, eigentleg er heile verda avhengig av det. Me har ambisjonar om å vera verdas fremste sjømatnasjon. Me veit at fisken får i seg plast, men me veit for lite om kva betyding det har for oss menneske. Paradoksalt nok finn me mikroplast i svært mange produkt, i alt frå tannkrem og ansiktskremar til klede. Regjeringa har lagt fram ein havstrategi og deltar aktivt saman med andre nasjonar for å belysa konsekvensar og moglege løysingar for plastforsøplinga. Gjennom EØS-avtalen og vår gode tilknyting til EU får regjeringa stor støtte, også økonomisk, til prosjektet Havmiljø og blå bioøkonomi, som regjeringa har sett i gang no når me har leiinga i Nordisk ministerråd. Gjennom dette europeiske forskingssamarbeidet har regjeringa fått auka ressursane til forsking på mikroplast for å søkja å finna svar på viktige spørsmål for sjømatnasjonen Noreg. Dette samarbeidet som Noreg har gjennom JPI Oceans-sekretariatet i Brussel, er eit godt døme på kor viktig EØS-avtalen er for oss, også i slike samanhengar. Regjeringa har her fått på plass eit stort og viktig program på eit område som er særdeles viktig, og me er med og styrer innsatsen til områder som me meiner er viktige for oss, men også for resten av verda. G7-landa har fått augo opp for kva arbeid som er sett i gang i dette prosjektet, og det er håp om at ein også vil vidareføra dette gode arbeidet i ein større global samanheng. Eg vil også gje honnør til regjeringa for artikkel 19-forhandlingane. Produsentar og enkelte medlemsland i EU har jamleg kritisert Noreg for aukingane i tollsatsar for bl.a. kjøt og ost, som kom under Stoltenberg II-regjeringa, i januar 2013. Når me med heimel i artikkel 19 skal ha ei liberalisering av handel med landbruksvarer, er det forståeleg at EU krev tilgang til marknaden. For Noreg inneber forhandlingsresultatet at det vert etablert tollfrie kvoter, eller total tollfridom, for eksport av enkelte norske produkt. Slike tollfrie kvoter vil gje norsk industri betre tilgang til EU-marknaden. Det er i tillegg gjeve ei avgrensa auking av eksisterande importkvoter for nokre av EU sine produkt. Samla sett aukar norsk importkvote for kjøt, f.eks. frå EU, med 2 550 tonn og er noko under kvoten på 3 100 tonn som vart inngått under den førre regjeringa, Stoltenberg II. Alt i alt er det eit godt resultat, som er godt forankra i vår gode og framtidsretta landbrukspolitikk.