Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-06-09:
Krisetiltakene har ofte stått på dagsordenen i Stortinget de siste årene, og dette blir nok ikke siste gang. Et samlet storting ser viktigheten av arbeidet som gjøres rundt om i landet for å hjelpe kvinnene som blir utsatt for vold og overgrep i nære relasjoner, ved krisesentrene, incestsentrene, krisetelefoner og voldtektsentre. Men som så ofte i politikken – når vi begynner å diskutere konkrete virkemidler for å legge til rette for arbeidet, starter uenigheten. Det er viktig å avklare hvilke rammebetingelser for krisesentervirksomheten flertallet på Stortinget ser for seg. Jeg vil selvsagt arbeide videre ut fra de vedtakene Stortinget fatter i dag. Flertallet ønsker at staten skal bidra med 80 pst. av driftsbudsjettene, mot i dag 50 pst., og at kommunenes økonomiske ansvar reduseres tilsvarende. Det skal fortsatt være slik at kommunene godkjenner krisesentrenes budsjett og får statstilskudd på grunnlag av summen av lokale tilskudd. Sett fra departementets ståsted har langt de fleste av kommunene kjent sitt ansvar og bidratt til en vekst i krisesentrenes budsjetter de siste årene, godt utover gjennomsnittlig økning i kommunal sektor. De tre siste årene har veksten vært på henholdsvis 6, 7 og i fjor hele 14 pst., og staten har fulgt opp tilsvarende. Utredninger fra VISTA viser at mye av veksten har gått til forbedringer av lønnsvilkår for ansatte, men også til en bedring av lokalene. Dette er viktig, for dessverre ser det ikke ut til at behovet for krisesentre har sunket siden arbeidet for å bekjempe volden i nære relasjoner startet for alvor på 1970-tallet. Nye grupper, ikke minst kvinner født i andre land, ofte med kort botid i Norge, trenger dessverre tilbudet i økende grad. Et viktig ledd i Regjeringens strategi er å se krisesentrene i sammenheng med ulike nasjonale prosjekter igangsatt for å forebygge vold og få mer systematisk kunnskap. For eksempel vil kunnskapsprosjektet ved Universitetet i Bergen, som heter «Barn som lever med vold i familien», et nytt regionalt pilotprosjekt om barn på krisesentre samt kompetanseheving i et par utvalgte nøkkelkrisesentre i arbeidet mot trafficking bidra til at krisesentrene får en tydelig rolle i det lokale og regionale arbeidet mot vold, og de vil bedre kunne yte tjenester, særlig i forhold til barna. Kompetansen om kvinner med innvandrerbakgrunn skal også heves. Jeg ønsker å legge forvaltningen av statstilskuddet for krisesentrene til Statens barnevern og familievern for også på sentralt hold å legge til rette for økt samhandling. Statens barnevern og familievern er i gang med å styrke kunnskapen om vold i fagteamene som bistår kommunene i familie- og barnevernet. Det skal også utarbeides en tilgjengelighetsplan for krisesentertilbudet for landet som helhet. Her vil vi samarbeide med kommunene og også rådgi i forhold til at det opprettes langsiktige samarbeidsavtaler mellom krisesentrene og kommunene. Målet er at alle kommuner skal yte sin skjerv for å sikre et tilbud om akutthjelp for sine innbyggere. Komiteen mener videre at det i rundskrivet om statstilskudd må tas opp krav til bomiljø og kvalitet. Departementet tar dette med seg i det videre arbeidet, og vil følge dette opp.