trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-05-08:
Jeg kunne ha lagt opp min interpellasjon og innlegget her i dag polemisk. Jeg kunne gjort meg lystig på Regjeringens og finansministerens vegne, på veksten i det private forbruk. Jeg kunne snakket om den kommuneveksten som kommer fra økte skatteinntekter som ingen har verken planlagt eller regnet med, men som selvfølgelig er en del av den situasjonen kommunene står i. Men jeg har ikke valgt en slik polemisk innfallsvinkel, fordi jeg ønsket en debatt om noe mye mer grunnleggende enn det vanlige politiske pingpongspillet som vi dessverre har sett en del til i debatten her. Jeg synes det gjennomgående har vært veldig gode tilbakemeldinger fra regjeringssiden. Jeg tror det er enighet om at vi måler det som er lettest å måle. Vi måler ikke det folk synes er viktigst. Men vi har en finansminister som ønsker å gjøre noe med det, og som vil bringe den problemstillingen som er reist i denne interpellasjonen, inn i høringen om indikatorer for en bærekraftig utvikling og i det arbeidet som skal følge videre etter det, fram mot framtidige nasjonalbudsjetter. Det ser jeg fram til med forventning, for vi har i dag en utvikling som ikke er bærekraftig i forhold til miljø, som ikke er bærekraftig i forhold til fordeling internasjonalt, og heller ikke bærekraftig i forhold til det folk legger vekt på som viktigst når den sosiale tryggheten ligger i bunnen – som jeg har sagt i mitt innlegg, og som jeg derfor ikke gjentar. Representanten Lønning var inne på et poeng fra min samfylking Arne Garborg, og jeg skal avslutte debatten med hele diktet: «For pengar kan ein få alt, heiter det. – Nei, ein kan ikkje det. Ein kan kjøpa seg mat, men ikkje mathug, dropar, men ikkje helse, mjuke senger, men ikkje svevn, lærdom, men ikkje vit, stas, men ikkje venleik, glans, men ikkje hygge, moro, men ikkje glede, kameratar, men ikkje venskap, tenarar, men ikkje truskap, gråe hår, men ikkje ære, rolege dagar, men ikkje fred. Skalet av alle ting kan ein få for pengar. Men ikkje kjernen; den er ikkje for pengar fal.» Jeg synes vi har hatt en debatt som har vært innom kjernen i politikken, kjernen i det menneskelige. Den har hatt sine politiske og ideologiske overtoner. Det er helt greit, for poenget mitt var ikke å skape en slags idyllisk enighet på tvers av ideologiske forskjeller, men å skaffe oss verktøy i den politiske debatten som kan si oss noe om hvordan samfunnet vårt utvikler seg – andre indikatorer enn de tradisjonelle. Det er Regjeringen godt i gang med. Jeg gir honnør til finansministeren for å ta tak i dette på en så offensiv måte som hun har gjort, og jeg ser fram til å få forelagt forslag til indikatorer også når det gjelder livskvalitet.
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2007-05-08:
Statsråden har jo varslet, gjennom media i hvert fall, en innstramming av boplikten siden ni av ti slipper boplikt. Jeg vil da bare henvise til et oppslag i Telemarksavisa 21. april i år, der statsråden blir gjort kjent med et vedtak som er foretatt i Grønt utvalg i Vinje kommune: «Vinje kommune tek opp med styresmaktene:Å få utgreidd spørsmålet om å innføre varig buplikt og få utgreidd spørsmålet om ein sterkare lovheimel til å gripa inn når bruk står tomme over lang tid(til dømes eit «heimfall» etter fem år) (til dømes eit «heimfall» etter fem år) Statsrådens kommentar til vedtaket er at dette er relativt spenstig. Jeg lurer derfor på om statsråden vil stille seg positiv til å gå inn for hjemfall av tomme gårdsbruk, slik at stat eller kommune kan kreve eiendommene overdratt hvis disse har stått tomme over tid.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-05-08:
Jeg syns det høres ut som om landbruksministeren tror at det er lekepenger som investeres rundt omkring i Distrikts-Norge. Det dreier seg faktisk om det meste av oppspart kapital og mye av livet til mange av de berørte. Det kunne jo vært hyggelig om folk som investerer i småbruk, og som driver dem hele livet, kunne realisere det å kjøpe seg en leilighet sentralt når man blir gammel og har lyst på et annet liv. Jeg kan gi den overordnede en inngang: Det er et lokalt bruk rett ved siden av der jeg bor, som er et av de minste som drives aktivt. De har investert i mye alternativ produksjon, bl.a. gårdsysteri. Nå vil han selge – han hadde vel lyst til å få et annet liv. De finner en pris som ligger forholdsvis høyt i forhold til hva som ville kunne godkjennes. Ser ikke landbruksministeren at når man da går inn og regulerer ned prisen på den typen investeringer, er det å skremme folk bort fra å ville gjøre det samme? Man øker risikoen, og man minsker investeringsviljen i landbruket. Det er det man først og fremst sliter med i dag.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-05-08:
Buplikta er eit viktig verkemiddel for å halda oppe busetnad, liv, trivsel og aktivitet rundt om i heile landet. Eg understrekar at buplikta skal bidra til dette. Men ho er ikkje det einaste verkemiddelet. Landbruksoppgjeret, som vert gjennomført i desse dagane, er eit anna sentralt tiltak som skal bidra til ei slik måloppnåing. Gjennom ei inntektsutvikling på linje med andre yrkesgrupper og gjennom å sikra bøndene gode velferdsordningar osv. kan staten medverka til optimisme og rekruttering i denne viktige næringa. Utforminga av reformer og reguleringar er eit tredje verkemiddel. Den mykje omdiskuterte saka om kva konsekvensar nye brannføresegner for sauefjøs kan få for distriktsjordbruk og kulturlandskap er eit døme på det. Så me treng positive verkemiddel, og buplikta skal dra i denne retninga: medverka til å halda oppe busetnad, liv, trivsel og aktivitet rundt om i heile landet. No registrerer eg at det er ulike syn i komiteen på om dette er tilfellet eller ikkje. Prinsipiell motstand mot reguleringar og inngrep i retten til fritt kjøp og sal av eigedom er vel kanskje det overordna utgangspunktet i forslaget frå Høgre. Enkelte bønder som ønskjer å kvitta seg med gardsdrifta og selja landbrukseigedomen, ser nok helst at buplikta var avskaffa. Utan buplikt på eigedomar over 100 mål opnar det seg ein marknad for at landbrukseigedomar vert store fritidseigedomar for kapitalsterke investorar. For Kristeleg Folkeparti er ikkje dette ei ønskt utvikling. Landbrukseigedomar som er drivverdige, bør prissetjast nettopp ut frå at dei er drivverdige, og dei bør vera i aktiv drift. Det er ikkje tvil om at buplikt faktisk verkar prisdempande. Hadde det ikkje vore tilfellet, hadde det vel ikkje vore politisk støy om denne saka. Kristeleg Folkeparti er einig i prinsippet om buplikt for landbrukseigedomar. Me vil difor ikkje støtta forslaget frå Høgre. Samtidig vil eg understreka at me ikkje har endra standpunkt i høve til dei endringane som Bondevik II-regjeringa gjennomførde med den konsekvensen at mindre eigedomar kjem under bupliktgrensa. Grensa for buplikt er i dag på 100 mål. Denne grensa er sjølvsagt ikkje hoggen inn i stein for all framtid. Ho må vurderast ut frå kva type eigedomar det er viktig å ha ein prisdempande effekt på gjennom krav om aktiv drift. Både samfunnsutvikling og næringsutvikling gjer at det kan vera grunn til å sjå på dette frå tid til annan. Men ei avvikling av heile bupliktordninga, eller av konsesjonsordninga, som Framstegspartiet gjer seg til talsmenn for, er det ikkje aktuelt for Kristeleg Folkeparti å gå inn for. Kristeleg Folkeparti meiner at intensjonen med bupliktordninga er god. Det uheldige er at praksis varierer sterkt frå kommune til kommune. Skal bupliktordninga ha ei framtid – og det bør ho – må ho praktiserast rimeleg likt, og ho må praktiserast med vit og skjønsemd. Her har landbruksministeren ei utfordring, slik at òg buplikta kan medverka til at det som var føremålet, vert oppfylt, nemleg å halda oppe busetnaden og skapa liv, trivsel og aktivitet rundt om i heile landet.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-05-08:
Eit av problema med buplikta er at folk opplever at praksis varierer sterkt frå kommune til kommune. No har landbruksministeren varsla ein ny gjennomgang av bestemmingane for buplikt. Blant anna skal kommunane få større ansvar for praksis. Mitt spørsmål vert då: Vil landbruksministeren her ta eit krafttak for å få til denne vanskelege, men nødvendige balansegangen mellom ein einsarta praksis og ein rikeleg bruk av skjønn og fornuft, slik at det då vert logikk, og at det som skjer, vert oppfatta logisk?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-05-08:
I norsk landbruk har det vært tradisjon at en har fått ført opp kårboliger på landbrukseiendommer med tanke på at nye generasjoner skal delta i driften og etter en tid overta driften. Nå har landbruksministeren innskjerpet dette ved å sende skriv om at «Samtykke til å oppføre kårbolig bør bare gis når det ikke er tvil om at kårbolig er nødvendig av hensyn til driften av eiendommen». Dette gjelder selv om eiendommen er av en størrelse som tilsier at den skal behandles etter konsesjonsloven. Ser statsråden motsetningsforholdet her – på den ene siden at det er en landbrukseiendom som skal behandles etter konsesjonsloven ved salg, og på den andre siden at en ikke får lov til å føre opp kårbolig på eiendommen? Mener landbruksministeren at det å ikke få bygge kårbolig på landbrukseiendommer bidrar til økt bosetting i Bygde-Norge?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-05-08:
Mitt svar på det er som representanten Fostervold akkurat refererte, at jeg syns det var et spenstig forslag som kom fra Vinje kommune. Det er et forslag som ikke har vært til vurdering i den norske debatten om boplikt. Jeg syns det er svært gledelig at det er et engasjement ute i norske bygdekommuner i forhold til hvilke endringer det er mulig, tenkelig, ønskelig å gjøre for å kunne sikre bosetting ute på bygdene. Jeg syns ikke det er noe poeng å avvise forslag som kommer, før de har blitt grundig vurdert for å se på konsekvensene av dem. Til det er spørsmålet om boplikt og det å få folk til å bo og utvikle næring ute på bygdene for viktig. Så de som har gode innspill knyttet til dette, som har sitt daglige virke ute på bygdene, som ser hva som er utfordringene, og eventuelt hva som er mulighetene, ønsker jeg mer enn velkommen til å komme med innspill i den debatten og den prosessen vi nå har om å forbedre boplikta.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-05-08:
Som jeg har kommentert og omtalt i denne salen relativt mange ganger i løpet av vinteren, så er mitt hovedpoeng i denne sammenheng at en er nødt til å se virkemiddelbruken i landbruket og landbrukspolitikken i sammenheng. De som overtar en gård og som ønsker å drive næring, landbruk, beveger seg inn i et politisk regime hvor vi har tilskuddsordninger over statsbudsjettet, vi har et importvern, og vi har målpriser i Norge som er politisk bestemt. Det vil være en meget spesiell situasjon hvis en da i det øyeblikket en velger å tre ut av et politisk regime, plutselig skal kunne ta del i en fri prisfastsetting og et ønske om eventuelt å nyttiggjøre seg markedspriser utover det som er mulig, for å kunne høste en forrentning av den investeringa som ligger i det å overta et gårdsbruk. Så jeg syns rett og slett det er en brist i det å ønske å ha – i den grad en ønsker det – et politisk regime knyttet til landbrukseiendommer og så fristille seg fra det samme regimet idet en trer ut av næringa.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-05-08:
Nå hørte jeg, og helt sikkert også representanten Sørfonn, akkurat representanten Kongshaugs hyllest til variasjonen mellom kommunene i utforminga av landbrukspolitikken basert på at situasjonen er ulik i de enkelte kommunene. Jeg mener at det er en avveining mellom disse hensynene. I Norge skal vi ha én nasjonal landbrukspolitikk, og vi skal ha mulighet for å utøve lokalt skjønn innenfor nasjonal landbrukspolitikk der hvor det er fornuftig. Det å ha mulighet for kommunene til å være involvert i spørsmålet om boplikt er på den ene sida fornuftig, fordi en har lokal kjennskap til sakene. Samtidig er det også viktig å se på dette ut fra om en får en konkret utforming av politikken som står i forhold til de nasjonale målsettingene. Det er nettopp det vi nå ser på i forhold til de forslagene som vi kommer til Stortinget med om forbedring av boplikta.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-05-08:
Som representanten Kongshaug helt korrekt refererte, har utgangspunktet og tradisjonen i Norge knyttet til kårbolig vært, som det ble sagt, å gi nye generasjoner mulighet til å delta i drifta. Det er også min intensjon. I den sammenheng har jeg sendt ut et rundskriv der det nettopp presiseres at kårboligens plass på gårdsbrukene i Norge er en mulighet til å gi neste generasjon inngang til å delta i driften. Så ser vi at på mange gårdsbruk er driften av et omfang som enten ikke gir grunnlag for flere familier i den daglige driften eller har et nivå som gjør at sannsynligheten er relativt liten for at den neste generasjonen kommer til å ha noen vesentlig inntekt fra den driften. Da mener jeg det er fornuftig at en har en restriktiv politikk når det gjelder oppsetting av nye boliger, en politikk som i praksis bare er boligorientert, og ikke driftsorientert, på den enkelte gården.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-05-08:
Målsettinga med boplikten er å få aktivitet ute på bygda. Det er å få næringsutvikling. Det er å få mennesker til å bosette seg på gårdene som har som ambisjon: Vi skal drive næring på den gården. Det som er feilen i Fremskrittspartiets og Høyres argumentasjon og retorikk her i salen i dag, er jo at de gir inntrykk av at bare en slipper ting løs, slipper ting fritt, så får vi de rette menneskene til å overta gårdene for å drive næring. Det er faktisk veldig ofte slik at de unge menneskene som har lyst til virkelig å ha et langsiktig utviklingsperspektiv for den enkelte gården, ikke er de menneskene som har mest kapital, ikke er de menneskene som har mulighet til å stille med den egenkapitalen som er nødvendig for å være attraktiv nok i en åpen budrunde. Skal vi få de menneskene som faktisk kommer til å bidra til at det blir aktivitet ute på bygda, til å kjøpe en gård, må inntjeninga på den enkelte gården, på det bruket som er til salgs, ligge til grunn for eiendomsoverdragelsen og for prisen. Hvis ikke kommer de menneskene aldri til å havne der de bør havne: på en gård med mulighet for å drive næring.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-05-08:
Jeg forstår at landbruksministeren vil fortsette sin feilslåtte landbrukspolitikk. Flertallet skriver i en merknad i innstillingen: «Flertallet viser til at bo- og driveplikt kom inn i konsesjonsloven i 1974, og den gang primært hadde som mål at eier- og bruksforhold til landbrukseiendommer i størst mulig grad skulle baseres på en selveiende bondestand som aktivt driver sine eiendommer. I de senere år, særlig etter lovendringen i 2001, har hensynet til bosetting og kulturlandskap vært mer fremtredende som begrunnelse for boplikt.» Det kunne være interessant å høre hva statsråden mener er hovedformålet med boplikten, om det er at eieren skal drive eiendommen, eller om det er at eiendommen skal bebos slik at det er lys i vinduene og eiendommen blir holdt ved like.
Inge Lønning (Høyre), 2007-03-29:
Jeg har gleden av å legge frem et representantforslag fra stortingsrepresentantene Erna Solberg, Sonja Irene Sjøli, Børge Brende, Trond Helleland og meg selv om en opptrappingsplan for å styrke tilbudet om habilitering og rehabilitering.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-03-29:
På vegne av representantene Bjørg Tørresdal, Ingebrigt S. Sørfonn og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om videreutvikling av etiske retningslinjer for Statens pensjonsfond – Utland.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-03-29:
Jeg har gleden av å fremme forslag på vegne av representantene Øyvind Korsberg, Per-Willy Amundsen, Torbjørn Andersen, Tord Lien og meg selv om å gi kommunene vetorett mot vindmølleutbygging.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2007-03-29:
Det er ei glede å kunne setje fram eit representantforslag frå stortingsrepresentantane Bjørg Tørresdal, Laila Dåvøy og meg sjølv om kommunalt sjølvstyre når det gjeld utplassering av gevinstautomatar.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-03-29:
På vegne av Ketil Solvik-Olsen, Torbjørn Andersen, Thore A. Nistad og meg selv vil jeg sette fram forslag om bruk av beltevogn til persontransport.
André Oktay Dahl (Høyre), 2007-03-29:
På vegne av stortingsrepresentantene Elisabeth Aspaker, Bent Høie og meg selv har jeg den glede å få legge fram forslag om å legge til rette for økt analysekapasitet for DNA, styrket nasjonal kompetanse og økt oppklaring av kriminalitet.
Olemic Thommessen (Høyre), 2007-03-29:
Jeg vil gjerne få lov til først å fremsette forslag fra Elisabeth Aspaker, André Oktay Dahl, Martin Engeset og meg selv om at Regjeringen foretar en full gjennomgang av Forskrift om rettigheter og bruk av tvang under opphold i barnevernsinstitusjon. I tillegg vil jeg fremsette et forslag fra Sonja Irene Sjøli, Jan Tore Sanner og meg selv om å gi rett til foreldrepenger uavhengig av seksmånedersregelen i forbindelse med etterfølgende barn, når barn fødes med kort mellomrom.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2007-03-29:
Jeg har gleden av å fremsette et forslag på vegne av Arne Sortevik, Karin S. Woldseth, Kari Kjønaas Kjos og meg selv om å sørge for at ofrene etter bombingen av Laksevåg og Holen skole får sin søknad om krigspensjon vurdert på nytt.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2007-03-29:
På vegner av André N. Skjelstad og meg sjølv vil eg fremje eit representantforslag om å leggje til rette for vaktmeistartenester for eldre.
André N. Skjelstad (Venstre), 2007-03-29:
På vegne av Gunvald Ludvigsen og meg selv vil jeg framsette et forslag om å legge til rette for at foreldre med funksjonshemmede barn kan motta en omsorgslønn.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2007-03-29:
Det var eit historisk lyft, for, som eg sa i innlegget mitt, har jernbanen vore forsømd i veldig mange år. Det er eit enormt etterslep både på vedlikehald og investeringar på infrastruktursida. No ser vi at NSB heldigvis er i god utvikling. Her er det store utfordringar framover, så eg håpar at vi skal få til mange historiske lyft. Primært må vi no prøve å betre vedlikehaldet på jernbanen. Det er store utfordringar ved å byggje fleire dobbeltspor, kryssingsspor og godsterminal, nettopp for å få kapasitet i godstrafikken. Parallelt med det er det veldig interessant å sjå på dette med høghastigheit. Men eg meiner at ein klar føresetnad for å byggje høghastigheitsbanar er at det ikkje går ut over den noverande infrastrukturen – vedlikehaldet og utviklinga der. Der det går an, må vi klart kunne kombinere høghastigheitsbanar med noverande infrastruktur, men mange plassar trur eg kanskje at ein må rette ut og ha parallelle linjer. Eg ser fram til at vi skal kunne lykkast med det ein gong i framtida, for å få meir trafikk over på bane.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2007-03-29:
Som eg sa: Når NSB Anbud vann denne konkurransen, viser det at NSB har eit potensial når det gjeld effektivisering og enda betre drift i tida framover. Det er eit krav som departementet må stille til NSB når dei såkalt kjøper ruter. Men det er ikkje nødvendig å gå vegen om konkurranseutsetjing for å få det til. Tvert imot trur eg faktisk det vil vere med på å svekkje togtilbodet vårt. Dersom vi skal dele opp dei rutene som NSB no har, vil vi splitte opp NSB, det fagmiljøet og den kompetansen vi har på jernbanedrift og rullande materiell. Når det er sagt, må eg også seie at jernbanelinja i stor grad er opna for konkurranse. Vi har faktisk elleve forskjellige trafikkselskap som trafikkerer på norsk bane. Stort meir er det ikkje kapasitet til, slik det er no. Det er fem forskjellige selskap som driv med persontrafikk, og sju selskap som driv med godstrafikk.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2007-03-29:
Eg registrerte at representanten Hoksrud reagerte på at ordet «klima» var kome inn i innstillinga, og det overraskar meg ikkje. Framstegspartiet har aldri vore oppteke av klimapolitikken. Men skal vi nå den overordna politiske målsetjinga på klimaområdet, har jernbanen ei enormt viktig rolle. Elles er jo jernbanepolitikken til Framstegspartiet heller stusslege greier, sjølv om Hoksrud seier at dei er for jernbanen. Dei har jo kutta på løyvingane til jernbanen over fleire år. Når ein pratar om at ein skal halde oppe dei lønsame togrutene, viser det inkonsekvensen, for mykje av det statlege kjøpet er jo nettopp i og omkring dei tette områda som Oslo. Dersom ein skulle leggje Framstegspartiet sin politikk til grunn, hadde faktisk lokaltog- og regiontogtrafikken stoppa heilt opp. Det hadde medført eit enormt kaos. Mitt spørsmål gjeld det forslaget Framstegspartiet har, om å selje NSB AS, som er eit veldig godt konsern. Dei driv med buss og tog, dei har fleire bein å stå på og er faktisk med på å styrkje kollektivtrafikken i landet. Er det kollektivtrafikken som Hoksrud vil svekkje?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2007-03-29:
Eg synest det har vore ein interessant debatt. Det ein kan konstatere, er at veldig mange no etter kvart har blitt for jernbanen. Til den siste talaren, Halleraker, må eg berre seie velkomen etter, for Høgre har jo tidlegare i stor grad vore eit vegparti, medan dei no fokuserer på jernbanen og ser kor viktig jernbanen er. Dess fleire det er som gjer det, dess betre er det. Elles var utgangspunktet for denne debatten ei eigarmelding. Det eigentlege utgangspunktet var å diskutere korleis staten skal forvalte eigarskapen sin. Eg konstaterer at det her framleis er to store stridsspørsmål. Det eine er om ein skal gå vidare med konkurranseutsetjing, og det andre er om staten skal behalde eigarskapen. Det siste meiner eg er heilt avgjerande viktig. Gjennom eigarskapen kan vi stille krav til konsernet om god økonomisk drift, vi kan stille krav om kundevenlegheit, punktlegheit og eit sikkert transporttilbod. Vi kan stille krav om at NSB skal bidra til å styrkje næringslivet og effektiviteten gjennom å utvikle moderne, effektiv godstransport, og vi kan få utnytta den synergien som ligg i det å vere eit breitt samansett konsept, som det å vere ein attraktiv arbeidsplass, med dyktige og serviceinnstilte medarbeidarar. Vi har peikt på ei rekkje andre viktige samfunnsoppgåver, som vi gjennom eigarskapen vår kan sørgje for at NSB tek vare på. Ved å selje NSB øydelegg vi jo alle desse moglegheitene, så argumentet for at staten skal selje seg ned i NSB, har eg store problem med å forstå. Når det gjeld konkurranseutsetjing, må eg seie at for meg er ikkje dette ein ideologi. Som eg har sagt tidlegare, er nettet allereie opna for elleve selskap. Det er ikkje kapasitet til så veldig mykje meir. Men det blir feil å gå vidare med konkurranseutsetjing no, for etter mi meining er det store synergi- og nettverksfordelar med ein samla produksjon av persontransport, som NSB no har. Eit tognettverk med ein dyktig aktør er betre eigna til å skape heilskap i kundetilbodet. Så har det blitt prata litt om svart-kvitt og om den førre regjeringa hadde ei historisk satsing kontra vår. Halleraker refererte jo til tal som ikkje på nokon måte er direkte feil, men eg syntest det var litt morosamt å sjekke dei, i og med at han sa at dei stod i eit offentleg dokument. Det Halleraker gjer, er at han tek til inntekt 2002-budsjettet, som nettopp var Stoltenbergs forslag, og som Bondevik-regjeringa så førte vidare. Dersom vi ser isolert på dei budsjetta som Bondevik-regjeringa la fram, er satsinga i løpet av dei åra 1 pst. på drift og vedlikehald, 3,6 pst. på investeringar og 21,5 pst. på kjøp av NSB.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-03-29:
Jeg registrerte at representanten Rudihagen mente at Regjeringen har lagt fram et «historisk» budsjett. Jeg er også kjent med at Arbeiderpartiet er veldig opptatt av at man skal bygge ny høyhastighetsbane i Norge. Nå har vi den jernbanen vi har, der man på enkelte strekninger er nede i 20 km i timen. Jeg er derfor litt spent på om representanten Rudihagen kan si hvor mange historiske løft han må ha for å møte den utfordringen det er å bygge en høyhastighetsbane til 150–200 milliarder kr.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-03-29:
For det første er det feil, det representanten Rudihagen tar opp, om at Fremskrittspartiet vil kutte i bevilgningene til jernbane når det gjelder drift, investering og vedlikehold. Fremskrittspartiet har faktisk fremmet et forslag til et infrastrukturfond på 300 milliarder kr, som ville bety at jernbanen ville bli styrket med ca. 1,8 milliarder kr, dersom Fremskrittspartiet hadde fått flertall for sitt forslag. Så det stemmer ikke at Fremskrittspartiet er negativt til jernbane, men vi er opptatt av at jernbanen skal få muligheten der hvor jernbanen har konkurransekraft, og der hvor jernbanen kan konkurrere, slik at man får de best tilgjengelige transportformene der man har behov for det.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-03-29:
For det første tror jeg ikke representanten Langeland hørte etter hva jeg sa om et infrastrukturfond. Jeg foreslo å bruke 300 milliarder kr ekstra, hvorav 25 pst. går til kollektivtransport og jernbane. Det ville styrke jernbanen med 1,8 milliarder kr. I tillegg er det jo viktig å ha med seg at forskjellen på SV og Fremskrittspartiet er at vi har tro på konkurranse, og Gjøvikbanen er et glimrende eksempel på at det faktisk fungerer. Med vår politikk, hvor man hadde fått konkurranse, ville vi fått bedre tilbud til en lavere kostnad for staten. Så om man tar bort noe på personkjøp, betyr det ikke nødvendigvis at tilbudet blir dårligere. Det er heller tvert imot, det kan faktisk bli enda bedre – noe Gjøvikbanen er et godt eksempel på.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-03-29:
Nei, som jeg prøvde å gi uttrykk for overfor foregående taler også, er vi opptatt av at vi fortsatt har 1,1 mill. kr til personkjøp på jernbane. Faktisk er det slik at til det sentrale området, Oslo og området rundt Oslo, som representanten Sahl er opptatt av, går det ca. 700–800 mill. kr totalt. Så det er ikke noe problematisk i forhold til vårt forslag. Så må en også ta med seg at konkurranse reduserer utgiftene, og det gjør at man har mulighet til å gjøre det. Det som er viktig for oss når vi ønsker å selge ut bussdivisjonen, er nettopp at NSB skal konsentrere seg om det som er hovedhensikten med NSB og NSBs virksomhet, og det er å drive jernbanetransport i Norge. Det er bakgrunnen for at vi ønsker å selge ut bussdivisjonen i NSB.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-03-29:
Det er interessant å høre på representanten Langeland når plutselig 1 milliard kr til jernbane er historisk og voldsomt flott og fint, når vi vet at dagens jernbane trenger 80–100 milliarder kr, og at Langeland ønsker en høyhastighetsbane til 150–200 milliarder kr. Jeg skjønner at det skal bli mange historiske løft på representanten Langeland, hvis ikke det blir mange år før man er i mål. Det er mulig at representanten Langeland hadde en liten forsnakkelse da han svarte på representanten Sorteviks spørsmål. Men betyr svaret at vi kan regne med at SV nå er for en fondsløsning, men at man er litt uenige om hvordan fordelingen skal være? Vil SV nå støtte helhjertet opp om en fondsløsning?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-03-29:
Nesten med en gang samferdselsministeren overtok etter valget i 2005, satte hun bremsene på for fullt når det gjaldt konkurranseutsetting i Norge. Det er derfor litt spesielt at NSB som selskap har fått lov til å vurdere Norden som selskapets hjemmemarked, samtidig som statsråden ikke ønsker å slippe utenlandske aktører eller andre inn på det norske jernbanenettet i konkurranse med NSB. Spørsmålet blir da: Er ministeren enig i at Norden er hjemmemarkedet for NSB? Jeg følte for så vidt at hun var litt inne på det i stad. Og hvordan ser hun på at NSB drar fordeler av konkurranse i de nordiske landene, samtidig som hun selv har reservert seg mot dette i Norge?
Borghild Tenden (Venstre), 2007-03-29:
Representanten Rudihagen nevnte konkurranseutsetting. Vi konkurranseutsatte jo Gjøvikbanen i forrige stortingsperiode. Det har ifølge en del arbeiderpartipolitikere vært en suksess. Er representanten Rudihagen enig i det? Og i så fall: Vil han utvide den ordningen?
Borghild Tenden (Venstre), 2007-03-29:
Det var flere ting her. Jeg er veldig glad for den oppstarten, og jeg leser nå at det går bra, så det er jeg også glad for. Og så har vi faktisk mer penger å rutte med, derfor kan man bruke mer penger på samferdsel. Jeg er også veldig glad for oppstarten med hensyn til de viktige dobbeltsporene mellom Asker og Oslo, opprustningen av Ski stasjon, i Stavangerområdet – kjempeviktig, for det er jo akkurat inn til de største byene at presset på trafikken og køene og kaoset er størst, så det var faktisk veldig viktig. Jeg synes at man bør ikke beklage slikt, men si at det er positivt.
Borghild Tenden (Venstre), 2007-03-29:
Jeg takker for det spørsmålet der. På 5 minutter kan jeg ikke ramse opp alle strekningene som finnes. Men det vi opplevde da vi hadde besøk i komiteen i forbindelse med anbudet på Gjøvikbanen, var faktisk at vi møtte en struttende direktør – kvinnelig sådan – som var stolt av banen sin og hadde et stort engasjement. Det var virkelig en opplevelse. Sånn skal det være. Det gjorde veldig sterkt inntrykk på meg, og slik håper jeg også at vi kan få det når det gjelder andre jernbanestrekninger.
Borghild Tenden (Venstre), 2007-03-29:
Jeg er helt sikker på og kan forsikre om – det kan jeg berolige representanten med – at hadde vi fått fortsatt i regjering, og med de samme gode inntektene som dem som staten har i dag og samme gode økonomien, hadde vi fortsatt på akkurat samme måte.
Borghild Tenden (Venstre), 2007-03-29:
Nesten samtlige politiske partier har en retorikk som går på mer transport fra vei til bane. Statsråden nevnte det også i sitt innlegg her i dag. Når en samtidig ønsker å ta hele landet i bruk og øke verdiskapingen i distriktene – det gjør også Venstre, bare så jeg ikke blir misforstått – hvilke konkrete tiltak vil statsråden ta i bruk for å få disse gode intensjonene til å gå i hop, når vi nå vet at tungtransporten øker kraftig?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-29:
Eg må gå litt vidare på Framstegspartiets budsjettfilosofi. Eg trudde at viss ein trekkjer frå noko i budsjettet og reduserer eit beløp, f.eks. til kjøp av persontenester med 400 mill. kr, blir det mindre pengar å bruka. For meg høyrest det ut som Hoksrud meiner at det blir meir tog av å kutta f.eks. 400 mill. kr der, 850 mill. kr i investeringane eller 650 mill. kr i drift. Dersom det er tilfellet at det blir meir av alt ved å kutta mykje, vil eg anbefala dette til finansministeren. Så det må eg få ei forklaring på. Eg synest at Framstegspartiet har eit problem, ikkje minst når det gjeld kutt i kjøp av persontenester. Framstegspartiet er imot bilkøar, men viss ein kuttar i togtilbodet i sentrale strøk, blir bilkøane lengre. Det betyr at Framstegspartiet har ein politikk som gjer at folk flest, enda meir enn i dag, blir ståande i bilkø.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-29:
Eg sluttar meg til honnøren som Halleraker gjev til dei tilsette og leiinga i NSB. Takk vera denne regjeringa har dei ein trygg, sikker og kompetanseutviklande arbeidsplass – noko dei ikkje ville hatt om Halleraker hadde fått halda på med konkurranseutsetjinga si og forslaga sine, som ville ført til engelske tilstandar innan togtransporten. Eg må seia eg skvatt litt i stolen då eg høyrde at æra for at det no går så godt i NSB, er rett og slett at det har vore ført høgrepolitikk i Noreg. Det er hovudgrunngjevinga for dette. Då er altså svaret på det spørsmålet òg at denne regjeringa gjer feil, fordi me satsar meir pengar enn den førre regjeringa gjorde på jernbane. Det de gjorde då de var i posisjon, Halleraker, var rett og slett å levera dårlege budsjett. Så mitt spørsmål til deg er då: Er det slik at det er god politikk for å fremja toget å ha låge budsjett?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-29:
No er ikkje finansministeren her, så eg må vera forsiktig med kva eg svarer når ho er fråverande. Men lat meg seia det slik: Eg har jo sett at Framstegspartiet har sett av 300 milliardar kr til eit infrastrukturfond, der ein på ein måte puttar inn ein bråte med argumentasjon, no seinast blir togtransporten teken inn i dette. Men når det gjeld høgfartsbane, seier dei som jobbar med dette, at det ikkje skal kosta noko som helst. Dei skal byggja ut denne banen, og han skal drivast kommersielt. Det må vel Arne Sortevik i tilfelle vera fornøgd med. Eg trur nok at ein på eit eller anna vis må inn med ein økonomisk modell à la Framstegspartiets for iallfall å få dette på banen. Me har ikkje diskutert dette ferdig. Målet mitt er å byggja høgfartsbane. Så får me laga dei økonomiske løysingane som den banen krev. Det trur eg me skal få til.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-29:
Eg konstaterer no at representanten Halleraker er svært godt fornøgd med denne regjeringa, som får til god satsing på jernbane og sørgjer for at fleire tek toget og at NSB går godt. Det seier eg jo takk til. Når det gjeld spørsmålet om Gjøvikbanen, er jo det noko som er sett i gang. Banen er oppe og går. Å avprivatisera han for prinsippas skuld, på same måten som Høgre skal privatisera for prinsippets skuld, kan ikkje SV sjå har noko for seg. No får ein driva ut den perioden som er sett opp. Men det er jo klart at me sosialistar er opptekne av at det norske folket skal tena pengar, ikkje nødvendigvis ein Høgre-mann som har pengar nok frå før. Utgangspunktet er at me ønskjer pengar til fellesskapet, slik at me kan byggja vegar og jernbane, og ikkje dei løysingane som Høgre har, nemleg meir til skattelette og mindre til fellesskapet.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-29:
Eg gløymde også å svara på Sorteviks spørsmål om Argentina. Eg er for alle land som gjer kloke ting. Det gjer argentinarane når dei byggjer høgfartsbane. Når det gjeld fond, sa eg at det eg kjem til å vera oppteken av når det gjeld høgfartsbane – førebels er han jo på utgreiingsstadiet, men eg ser at det norske folket og klimagassforureining gjer det nødvendig å satsa på slike løysingar – er reknestykket til Framstegspartiet på 150 milliardar kr. Men dersom ein tek miljøet inn i desse reknestykka, dersom reknestykka blir slik dei bør bli for framtida, blir denne prislappen gjerne veldig liten. Då blir det ikkje slik som Framstegspartiet skremmer med, 150 milliardar kr eller sånn. Faktisk kan det bli veldig små investeringar, i forhold til f.eks. det ein gjorde med Bergensbanen for 100 år sidan. Mitt hovudpoeng overfor Framstegspartiet er at me har ei løysing som vil ta folk flest ut av bilkøen og inn på toget. Me er forundra over at Framstegspartiet kjører så hardt mot dette.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-03-29:
Representanten Bård Hoksrud prøvde seg på et offensivt innlegg når det gjelder transporten med tog og om NSB. Det er positivt. Men så er det jo et spørsmål om det henger sammen med de merknader og forslag som Fremskrittspartiet har i innstillingen. Her skal man børsnotere og selge seg ned i NSB, og man skal selge Nettbuss totalt ut. I tillegg skal en kutte på kjøpsavtalen. Nå har replikanter før meg prøvd seg på det, men jeg vil spørre Bård Hoksrud: Hvis en skal kutte ut de såkalt ulønnsomme kjøpene, må det få en konsekvens for der en har kjøp i dag. Det er jo nettopp i intercitytriangelet man i dag bruker penger, i all hovedsak når det gjelder kjøp av ulønnsomme tjenester. Betyr det at man vil strippe togtrafikken i det området?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-03-29:
Representanten Halleraker har nettopp vist til den markante satsingen som Samarbeidsregjeringen i forrige periode hadde på kollektive transportmidler og ikke minst det å legge til rette for tog, både infrastruktur og kjøp av togtjenester. Så skal jeg villig innrømme at i forbindelse med framleggingen av Nasjonal transportplan i forrige runde så hadde de sittende regjeringspartiene i samarbeid med Fremskrittspartiet en høyere satsing på samferdsel enn det vi hadde da, og så at vi hadde råd til da, med de økonomiske utsiktene som det da lå til rette for. Jeg har vært den første til å gi ros til den sittende regjering for at de har holdt sine løfter. Så om jeg var kritisk i startfasen ut fra det vi så som økonomisk mulig, har jeg etter mitt skjønn vært raus med de sittende regjeringspartiene for de løftene de har holdt.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-03-29:
Jeg innser at vi ikke får noen høyhastighetstog til Bodø på Nordlandsbanen. Til det er nok passasjergrunnlaget for lite. Men i Kristelig Folkeparti har vi stor tro på at toget skal kunne konkurrere på de såkalte lange strekningene. Jeg gav uttrykk for optimisme fordi vi nå får lokomotiv og vogner på dagtoget, og lokaltogene som vi nå har fått i Bodøs nærområde, går så det suser, og de går med overskudd. Det er veldig bra. Vi har fått et nytt konsept på nattoget som etter mitt skjønn er veldig bra når det gjelder selve togmateriellet. Men som jeg sa i mitt innlegg: Det stod en sovevogn i Mosjøen, det stod en i Mo i Rana, og det stod en i Kristiansand. De var veldig populære, og plassene var utsolgt stort sett 14 dager før toget skulle gå. Mitt spørsmål er: Vil ministeren ta initiativ til å få det tilbake igjen? NSB har sagt at det koster 12 mill. kr.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-03-29:
Med knapp tid i en stor sak kan det fort skje at man snubler litt i ord og mister viktige poeng, og derfor har jeg tatt ordet ganske kort. På slutten av mitt innlegg, når det gjelder å snuble i ord, var jeg opptatt av det positive som skjedde med Gjøvikbanen, og de konsekvensene NSB skal trekke ut av det. Det er viktig å understreke at vi er opptatt av at NSB skal ta ut både effektivitets- og markedspotensialet, også uten konkurranseutsetting. Så vil jeg videre understreke at Kristelig Folkeparti ikke har noe ideologisk forhold til spørsmålet om konkurranseutsetting. Tvert imot er vi, i likhet med det som ble uttalt fra Senterpartiet, veldig pragmatiske i det spørsmålet. Vi er åpne for å konkurranseutsette nye strekninger dersom det er åpenbart at det kan føre til økt kollektivtrafikk. Derfor vil vi følge våkent med i utviklingen for NSB framover, som er veldig positiv, og som viser en stigende kurve, og derfor vil vi ikke i første omgang være med på å konkurranseutsette nye strekninger nå. Hva som kan komme i framtiden, vil ikke jeg spå om. Kristelig Folkeparti har et pragmatisk forhold til om det senere skal konkurranseutsettes eller ikke.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-03-29:
Vår fokusering er i første rekke på brukerne og trafikantenes premisser. Vi ønsker gjennom alle mulige tiltak å gi et bedre tilbud. Hvis også konkurranseutsetting kan gi et bedre tilbud, vil vi hevde at det er veien å gå. Jeg har lyst til å gjøre NSBs ledelses ord til mine. På høringen i komiteen hevdet de at det at de fikk konkurranseutsetting inn i sin organisasjon, at de måtte forholde seg til dette som et nytt element i sin virksomhet, gav hele organisasjonen et voldsomt positivt løft. Det er ikke mine ord. Det er NSBs egne ord. Allerede før de gikk inn og opprettet NSB Anbud, men også etter at de vant anbud selvsagt, gav det en veldig legitimitet til det de holder på med – også ute.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-03-29:
Av og til er det synd man ikke har mer enn 1 minutt å svare på i et replikkordskifte. Det er en forestilling som de rød-grønne forsøker å selge, at Bondevik-regjeringen ikke satset på jernbanen. Det er helt galt. Man kan gå tilbake i budsjettene og se at satsingen på mange felt innenfor jernbane var helt opp mot 50 pst. – en historisk satsing. Men det vi gjorde som var mer historisk, var å legge til rette for den strukturendringen som skjedde, både når det gjelder persontransporten og godstransporten. Hvis man ikke erkjenner at det har gitt resultater, skal man være rimelig blind. Jeg har også lyst til å si at å trekke fram de ansattes interesser i et slikt perspektiv blir litt paradoksalt, når jeg nettopp refererte til hva de ansatte følte ved moderniseringen av NSB, og det de måtte forholde seg til da de skulle konkurrere i et åpent marked. Det gav store positive virkninger for organisasjonen.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-03-29:
Jeg skal gi representanten Wickholm et par tall siden han er så interessert i dette. Jernbaneinvesteringene under forrige regjering hadde en realøkning på 53 pst. Jernbanebudsjettet som sådant hadde en økning på 33 pst., og budsjettet for kjøp av persontransporttjenester med tog hadde en økning på 52 pst. De tallene kan man finne i offentlige dokumenter hvis man er i tvil om det. Når det gjelder begrepet «lykkelige ansatte», syns jeg det er et spennende begrep. Jeg har alltid hatt problemer med å skjønne at man skal være lykkeligere fordi man er offentlig ansatt. Jeg tror faktisk snarere tvert imot. Jeg tror at de som blir verdsatt fordi de gjør en jobb, og som må konkurrere litt mot en del andre i sin virksomhet, gjør en bedre jobb og har også et bedre selvbilde enn om de i motsatt fall skulle være skyteskive for en offentlig gruppe.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-03-29:
De rød-grønne blir alltid litt usikre når de utfordres på tom retorikk. Så også i dag når Langeland hevder at det ikke er noe problem å få 50 pst. økning når utgangspunktet er null. Utgangspunktet var selvsagt ikke null, men det som er faktum, er at vi overtok etter en helrød regjering i 2001. Vi tar selvsagt ikke penger fra fellesskapet. Fellesskapets penger er også de pengene som folk får anledning til å disponere selv, bl.a. til å kjøpe seg togbilletter. Jeg kom på en kort historie om pessimisten som ble spurt om hvordan det gikk. Så svarte han: Det går jo egentlig veldig bra, da, men jeg vet ikke om jeg liker det! Det blir litt sånn når flertallspartiene her snakker om NSB og satsingen på Gjøvikbanen. Hvorfor har ikke SV gått inn for å reversere anbudsutsettingen på Gjøvikbanen?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-03-29:
I min tid som fylkespolitiker hadde jeg et veldig godt samarbeid med Senterpartiet, særlig i samferdselssaker. I saken om konkurranseutsetting på jernbanen er Senterpartiet uklare her i huset og imot å videreføre suksesshistorien på andre egnede strekninger. Men også her er Senterpartiet lokalt tydeligere. Senterpartiordførere langs Gjøvikbanen bejubler utviklingen på banen og er veldig, veldig godt fornøyd. Hvorfor vil ikke Senterpartiet her i huset lytte til disse og åpne for en lignende løsning på f.eks. Kongsvingerbanen?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-03-29:
Senterpartirepresentanten Jenny Klinge presiserte nettopp at Senterpartiet ikke er en prinsipiell motstander av konkurranseutsetting. Det er en gladnyhet her i dag og gir godt håp om at vi skal komme videre med dette. Representanter for de røde partiene har derimot en langt mer dogmatisk tilnærming og hevder at for å være lykkelig arbeidstaker, må man være offentlig ansatt. Så da lurer jeg på: Er stasråden enig i dette siste utsagnet, eller er hun mer på linje med sin partifelle fra Senterpartiet?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-03-29:
Det var innlegget fra Tor-Arne Strøm som fikk meg til å ta ordet igjen. Han hevdet at jeg reiste land og strand rundt og snakket om jernbane. Det er helt riktig. Det gjør jeg med stor entusiasme og stor fornøyelse. Det er virkelig moro å oppdage hvordan den nytenkningen som vi i Høyre har brakt til torgs innenfor høyhastighetskonseptet, har engasjert, og at folk nå har fått øynene opp for at det virkelig er mulig. Så det har vært en stor glede. Jeg skal ikke stikke under stol at også den sittende statsråd har tatt veldig viktige grep for å få dette på banen. Men den gode Strøm var dessverre ganske usaklig i sitt innlegg da han beskrev det jeg hevdet i mitt innlegg, som svært usaklig og feil. Det er nødt til å få en korrigering. I den sammenheng må jeg nok kunne si at når det gjelder den svart-hvitt-beskrivelsen som han der foretok, kunne han kanskje lære litt av Hellelands invitt om å være litt mer ryddig. Det er et faktum at det, inntil da, var den største jernbanesatsing i moderne tid, og den stod Bondevik for. Man økte altså satsingen på jernbane fra 4,8 milliarder kr i 2001 til 6,4 milliarder kr i 2005. Det ble en økning på nesten 500 mill. kr til persontransporttjenester. Utgangspunktet var altså 1 milliard kr. Investeringene økte med nesten 600 mill. kr. Slik kunne jeg fortsette med å liste opp, så jeg syns vi skal være litt ærlige og innrømme at det faktisk har skjedd positive ting før også, selv om det selvsagt er bra at vi er enige om en fortsatt satsing. Den suksess som vi ser, iallfall så langt i 2007 – et år som bare er to og en halv måned gammelt – kan umulig ha noe med budsjettet for 2007 å gjøre. Årsakene må selvfølgelig ligge lenger tilbake i tid. Der syns jeg vi skal være ærlige. Vi er stort sett enige om veldig mye i denne saken. Det tror jeg NSB kan glede seg over, og jeg tror vi skal få en positiv utvikling i NSB framover.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2007-03-29:
Det er ingen overraskelse at Høyre og representanten Halleraker ivrer for anbudsutsetting og privatisering. Jeg vet ikke helt hvor mange strekninger og ruter Halleraker har tenkt å privatisere, men jeg har lagt merke til at det stadig blir antydet flere og flere, etter hvert som komiteen reiser rundt i fylkene. Anbudsutsettelse i bussbransjen har vist oss at konkurranse og anbud har ført til usikre og lite motiverte ansatte. Den negative lønnsspiralen som anbud har startet, har igjen ført til store problemer med å rekruttere ansatte. Vår regjering rydder opp i bussbransjen, men jeg må spørre Halleraker hvorfor han nå også ønsker denne utviklingen, som har vist seg å være så negativ over tid, innenfor persontransport med tog. Vil ikke Høyre ta lærdom fra bussbransjen, eller er man her helt blindet av ideologi?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2007-03-29:
Jeg vil bare følge opp det Halleraker nå sier. Den rød-grønne regjeringen og vi i Arbeiderpartiet er særlig opptatt av å se de ansatte som et godt fundament for enhver bedrift. Jeg har tro på at lykkelige ansatte som føler at de blir verdsatt, særlig med penger og lønn, som vi skulle tro var et språk som Høyre skjønte, ofte gjør en mye bedre jobb enn underbetalte ansatte som føler utrygghet for arbeidsplassen sin. Så må jeg bare si at det eneste jeg finner historisk i den forrige regjeringens budsjetter, var pengene som ble gitt i skattelette i stedet for til investeringer. Mens den forrige regjeringen gav skattelettelser til dem som hadde mest fra før, var vi villig til å bruke de samme pengene på satsing til NSB. Så om satsingen var historisk, kunne den vært enda mer historisk hvis man ikke gikk inn for historiske skatteløfter.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2007-03-29:
Jeg vil bare følge opp replikken fra representanten Faldet. Jeg er også enig med Tenden i at det er flotte prosjekter vi snakker om her – dobbeltspor Lysaker–Sandvika. Men jeg føler ikke at Tenden helt tok inn over seg problemstillingen, at Bondevik II bevilget penger til oppstart, men at det i budsjettet som ble lagt fram for 2005, manglet totalt penger til å videreføre denne satsingen. Dette skjønner jeg ikke, når man sier at man må ha mer penger å rutte med, og så kan man satse på jernbane – ja, hvorfor gjorde ikke Bondevik II det den gangen? Det viser jo bare at det var andre ting som var viktigere enn jernbane. Jeg lurer på om Tenden har en forklaring på dette.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-03-29:
Jeg registrerer at SV har fått et nytt foregangsland, Argentina. Jeg tror også at representanten Langeland er klar over at den transportstatistikken vi har i Norge, er ganske villedende når det gjelder energibruk og miljøutslipp, og fremstiller persontransport på jernbane langt mer gunstig enn hva tilfellet faktisk er. Men så til spørsmålet. I programmet sitt går SV inn for en grønnere og mer offensiv samferdselspolitikk. I tillegg til å satse på sykkel til og fra jobb i tettbygde strøk, vil SV gjøre det attraktivt og lønnsomt å velge jernbanen. For hver krone som investeres i bygging av stamvei, skal det investeres to kroner i modernisering av jernbanen. Hvor mange kroner vil SV bruke på høyhastighetstog? Er det penger som kommer i tillegg til moderniseringen av dagens jernbane? Er det penger som skal tas fra bevilgningene til stamveinettet, eller er det friske penger? Hva vil SV bruke av penger på høyhastighetstog i Norge?