Olemic Thommessen (Høyre), 2011-12-01:
Jeg noterer meg representanten Stokkan-Grandes varme og hjertelige invitasjon til Kristelig Folkeparti, men konstaterer at Stokkan-Grandes parti og de andre regjeringspartiene ikke kan støtte et eneste av de 17 forslagene som er fremlagt. Det synes jeg er en litt dårlig forberedt frierferd. Man bør ha mer i kisten hvis man skal tro man skal få et ja. Jeg er enig med representanten Stokkan-Grande i at det er i det første forslaget det interessante perspektivet her trekkes opp, selv om det kanskje er litt vanskelig helt å skjønne rekkevidden av hva det forslaget går ut på – altså om det er mulig å effektuere. Det handler om det sivile samfunnets plass i det totale bildet i vår samfunnsstruktur, altså det å oppfatte det sivile samfunnets fellesskap, frivillighetens fellesskap – alle de fellesskap som lever livet gjennom – som et felt, en verdi, til forskjell fra staten og offentlig sektor, og i og for seg også i noen grad til forskjell fra næringsliv og privat verdiskaping. Selv om jeg synes det er noe rusk i maskineriet når det gjelder enkelte av de forslagene som er fremmet her, opplever jeg Kristelig Folkepartis langsiktige politikk, de lange linjer i politikken, som en politikk som nettopp baserer seg på det sivile samfunns selvstendighet og integritet, det å anerkjenne det sivile samfunn som noe annet enn stat og offentlige instanser. I dette ligger, synes jeg, styrken i det totalforslaget som er fremlagt. Det er også Høyres utgangspunkt. Vi ønsker et sterkt sivilt samfunn. Det betyr at vi i et samfunn som har en sterk stat, som har tilskuddsordninger, og som har virkemiddelapparater opp mot nær sagt alle områder, må være nøye med hvordan vi tilpasser disse virkemiddelapparatene i forhold til det å gripe inn i den selvstendighet det sivile samfunn skal ha. Det betyr at vi heller enn å komme med konkrete forslag, innspill og pålegg om gitte ønsker av politisk karakter, ønsker oss løsninger for en god momsordning og en god overordnet politikk for rammebetingelser av praktisk karakter, altså ting som ikke virker instruerende og påvirkende for hvordan frivilligheten skal utvikle seg. Det betyr ikke at man ikke skal kunne samarbeide med frivilligheten om konkrete forhold innenfor helse, kirke eller andre områder. Men det betyr at initiativet i størst mulig grad bør bli liggende hos frivilligheten. Det betyr også at man skal ha en viss varsomhet i bruk av føringer når det gjelder offentlige tilskudd og offentlige målsettinger. Årsaken til at vi ikke går inn i mange av disse forslagene, som jevnt over er gode forslag, er nettopp at vi finner dem for konkrete. Vi mener det virker litt instruerende overfor frivilligheten hvis vi legger oss på den type forslag. Ellers er vi opptatt av at det offentlige har en god samarbeidsflate mot frivillig sektor. Vi er opptatt av de ressursene frivilligheten representerer, ikke minst innenfor helse- og omsorgsområdet, erkjennes som viktige og grunnleggende ressurser i vårt samfunn, og at de bør slippe til i større grad enn det vi har sett under denne regjeringen. Da denne regjeringen overtok for seks år siden, så man på de frivillige organisasjonene som en del av privat sektor innenfor helse og omsorg. Det har vært en jevn utvikling, som har gått i én tydelig retning, og der det handler om en nedtrapping av de institusjonene som nettopp er eiet av frivillige, mens det offentlige har blitt bygget opp. Det er nok ikke en linje jeg tror Kristelig Folkeparti vil dele med regjeringen.