Tobias Drevland Lund (Rødt), 2021-12-16:
I dag er 1 pst. av verdens befolkning på flukt. Det betyr over 82 millioner mennesker, anslår FN. Ikke siden andre verdenskrig har det vært flere mennesker på flukt i verden, og det er alvorlig. Ofte hører vi prat om flyktningkrisen som traff oss i 2014 og 2015. Sannheten er at den krisen ikke er over. Den er ikke over for alle de menneskene som i dag befinner seg på grensen mellom Polen og Hviterussland, den er ikke over for dem som risikerer å dø på vei over Middelhavet, og heller ikke for alle dem som befinner seg i flyktningleirene i nærområdene. For disse menneskene er det fortsatt krise. Norge kan ikke gjøre alt for alle, men vi kan gjøre noe. Da skuffer det meg og Rødt at heller ikke i dette budsjettforliket mellom regjeringen og SV klarer man å ta imot 5 000 kvoteflyktinger, som er det FNs høykommissær for flyktninger ber oss om. Rødt mener at Norge både har plass og mulighet til å ta imot 5 000 flyktninger. I tillegg ønsker vi å se på muligheten for å ta imot ytterligere 1 500 fra de overfylte leirene i Hellas og Italia. Derfor setter vi også av penger til det i vårt alternative statsbudsjett. Vi må sørge for en god integrering og inkludering av folk som allerede er her. Dette arbeidet er utrolig viktig, og her gjøres det en stor jobb av både frivillige og profesjonelle aktører. Mennesker som kommer til Norge av ulike grunner, skal møte en inkluderende bolig-, arbeids-, skole- og utdanningspolitikk som sikrer at det er plass til alle, og som hindrer segregering. Det er påfallende at det er mye lettere å få jobb når du heter Aleksander enn når du heter Ali, og sånn bør det ikke være i Norge. Rødt foreslår i vårt alternative budsjett å øke bevilgningene til MiRA-senteret med 6,6 mill. kr og til Stiftelsen Fargespill med 1 mill. kr, og vi legger også inn 0,5 mill. kr for å redde det viktige tilbudet som er Røde Kors’ tiltak Stella og Castor kompetansesenter i Tønsberg. Rødt legger også inn 15 mill. kr til områdesatsing i Groruddalen og Oslo sør. I tillegg vil jeg trekke fram det som tidligere er blitt nevnt i denne debatten, om viktigheten av bl.a. Jobbsjansen, som er et godt tiltak. Vi bør også la dem som har kommet til Norge, som har bodd her lenge, etablert seg og levd sitt liv her, få muligheten til å bli værende hvis de ikke har gjort noe galt. Det er mange eksempler, men la meg nevne noen. Jeg har lest om noen barn i Tønsberg, og det gjør meg dypt opprørt, nemlig Delnaz, Khairi og Della. De er alle født i Norge og bor i Tønsberg sammen med sine foreldre, Amat og Dakhwaz. Delnaz og Khairi går på skole, og Della går i barnehage. Barna hadde en midlertidig oppholdstillatelse i Norge, men den norske stat har trukket den tilbake. Familien vant ikke fram med sin klage til UNE. Disse barna er våre, og de bør fortsatt få lov til å bo i Norge og ha en trygg oppvekst. Familien har ingenting å dra tilbake til i Irak. De er jesidier, en forfulgt religiøs minoritetsgruppe, og da er det umenneskelig, mener jeg, å sende denne familien tilbake til et liv i flyktningleir i Nord-Irak. Samtidig har vi Mahad-saken, som dreier seg om Mahad Mahamud, som kanskje noen kjenner til. Mahad kom til Norge fra Somalia som 14-åring. Han fullførte høyere utdanning og ble bioingeniør på Ullevål sykehus i Oslo. Mahad er faglært, han betalte skatt og hadde en samfunnskritisk jobb. Så mistet han det norske statsborgerskapet sitt fordi UDI og UNE mente at han egentlig var en annen, spesifikk mann fra Djibouti – mens Mahads advokat i år har funnet bevis for at denne mannen som utlendingsmyndighetene påsto var ham, døde i 2016. Hvor er det jeg vil med dette? Det er veldig mye prat om systemer og de store tingene, men dette handler om mennesker, og det handler om å se menneskene som blir – hva skal jeg si – overkjørt av systemet. Norge kan bedre enn dette, og Rødt mener at vi trenger en ny, solidarisk og menneskelig asyl- og innvandringspolitikk der vi integrerer flere, der vi gir flere muligheter, og der vi sørger for å ha solidaritet i fokus.