trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Eg har mange argument på lur, men lat oss halde oss til denne debatten no. Det er riktig at estimat er usikre, men dei estimata vi har, er vel at – etter hugsen – det i Barentshavet sør-aust ligg på 80–85 pst. gass, og i området utanfor Lofoten, Vesterålen og Senja trur eg det er to tredjedelar olje. Dei to områda er veldig ulike, men områda utanfor Lofoten, Vesterålen og Senja og områda i Barentshavet søraust er ulike på veldig mange andre område òg. For eksempel er Barentshavet søraust ganske likt resten av Barentshavet når det gjeld miljøverdiar. Det har vi tidlegare nøye vurdert. Sanninga er vel at det hadde vorte teke med i same slengen viss om det ikkje var fordi det då var eit omstridd område – mens mange av oss her har argumentert svært godt for at områda utanfor Lofoten, Vesterålen og Senja er spesielle. Eg synest derfor det er heilt på sin plass, som det vart sagt her: Kvar skal ein ikkje ha petroleumsaktivitet utanfor Noreg viss ein skal ha det utanfor Lofoten?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Lat meg først få seie at eg synest representanten Ropstad hadde ei nyttig påpeiking i starten. Det er svært usikkert korleis ulike fossilenergiar – og balansen mellom dei – vil påverke klimaet i framtida. Det er ulike premissar som ligg til grunn. Viss ein f.eks. seier at ein vil ha 80 pst. sjanse for å nå togradersmålet, er delen fossile ressursar langt større. Ein kan ikkje avgjere kva for energikjelder ein får – det er antakeleg pris som vil bite på det. Så til spørsmålet: Eg har ganske godt samvit for viktige delar av norsk petroleumspolitikk. Då vi i si tid fann olje i Noreg, kjende vi ikkje til klimaproblemet. Oljen har vore til stor glede og nytte for Noreg, men no må eg seie at mitt samvit aller mest er knytt til ei gradvis dreiing av den politikken. Det viktigaste er å hindre at vi tek gale beslutningar som opnar felt for framtida, og at vi kan fortsetje å utnytte mange av dei ressursane vi har, og som det er behov for.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Eg trur det er eit ganske stort potensial i det. Det arbeidet vart midlertidig stoppa fordi ein for nokre år sidan lokalt ikkje ønskte å gå vidare med det før forvaltingsplanen, siste runde, vart lagd fram. Det var blant dei politiske leiarane i regionen stor interesse for å gå vidare med oljeutvinning, og ein var redd for at dette kunne vere ei avgrensing. Så vart det gjort eit nytt vedtak i regionrådet om å forsøkje å gå vidare. Eg har i ettertid hatt i alle fall eitt eller to møte med dei om det. Vi har avventa det noko, bl.a. på grunn av den kunnskapsinnhentinga som no pågår. Eg trur faktisk det er no i mai den rapporten vi har bestilt om verdsarven – og potensialet der – kjem. Så med litt atterhald: Eg er ikkje heilt oppdatert på timinga, men eg trur eg at det om kort tid vil kome ein offentleg rapport om dette. Då er det etter det naturleg å kike på kva for måtar ein skal jobbe vidare med det temaet på, og om det framleis har den naudsynte lokale støtta.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Dette har i alle fall vore ein debatt. Kor klargjerande han har vore, kan vel diskuterast – men litt i kjente spor. Det eg ville ta opp i sluttfasen, var eigentleg måten vi snakkar om og diskuterer regionen Nord-Noreg på. Eg seier det også til mine gode venner og kollegaer i Senterpartiet og Arbeidarpartiet, som eg samarbeider godt med, og som har vore oppe her: Er Nord-Noreg ein region som er verna ihel utan moglegheiter, og som no står i fare for å stå på heilt bar bakke i framtida? Det er ikkje i det heile mitt bilete. Eg vil snarare seie at eg opplever Nord-Noreg no som ein region med større moglegheiter. Eg vil seie at sju–åtte år med raud-grøn regjering til dels har litt av æra for det, men eg trur det er andre ting òg. Men det er større moglegheiter enn på veldig lenge. Det er mange næringar med stort potensial og utvikling, som oppdrett, fiske, reiseliv, olje, forsking, mineralnæring osv. Det er heller ikkje sånn at storparten av arealet i Nord-Noreg er verna, berre ein ganske liten del av nasjonalparkar og andre verneområde finst der. Viss vi skal snakke om eit område i Noreg der det er ganske mykje vern, så er det Gudbrandsdalen. Det er eit område der det verkeleg er store nasjonalparkar. Lesja er vel den kommunen i Noreg som har mest vern. Kor ille har det gått med Nord-Gudbrandsdalen? Vel, ein rapport som er laga nyleg, viser at dei har om lag 200 mill. kr i omsetning knytt til desse verneområda. Det er hundretusenvis av overnattingsdøgn i nasjonalparkane, og ein tener store pengar på at dei har verte populære utfartsområde. Har dei utfordringar med det? Ja, heilt sikkert, men eg trur òg det høyrer med til biletet at vi må fortelje historiene om dei moglegheitene som ligg i alle regionane våre. Eg kjenner det igjen frå Sogn og Fjordane der eg sjølv har vakse opp. Der har ein også hatt ein del av dei same utfordringane, men det er eit fantastisk fylke med store moglegheiter, og ein har klart å utnytte dei på ein god måte. Der er utfordringar, ja visst, men vi som politikarar og leiarar må òg fortelje om og få fram dei positive moglegheitene som ligg i regionane våre, særleg i ei tid der Nord-Noreg kanskje vil få større moglegheiter enn dei har hatt på mange tiår. Det synest eg, uansett standpunkt i denne saka, er viktig at vi gjer i framtida.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Eg kan nok ikkje gje ei fullgod vurdering av det på ståande fot, men eg trur at litt av grunnlaget for å sjå nærmare på det, er å vurdere dei spørsmåla som har vore oppe i debatten her, bl.a. alternativa. Eg merka meg f.eks. diskusjonen om drepeevne. Så vidt eg kjenner til, viser i alle fall mange av dei studiane som er gjorde, ingen statistisk sikker eller signifikant forskjell på det, men det er blant dei tinga det er nyttig å gå djupare inn i. Elles vil eg seie at det er verdt å ha med seg at det på nyheitene i dag har gått ei stor sak som har fått litt merksemd, om nettopp målet om at vi skal fjerne farlege miljøgifter i Noreg innan 2020. Bly er ei av dei miljøgiftene som vi har forplikta oss til å fjerne, og som eg sa i mitt innlegg: 70 pst. av blyutsleppa før forbodet var knytte til jakt.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
No trur eg vi først skal behandle ferdig denne saka, og så skal vi sjå nærmare på den nye kunnskapen. Eg har dialog med Norges Jeger- og Fiskerforbund om det, og så får vi kome tilbake til det på eit seinare tidspunkt når det er naturleg å sjå på den saka. Når det gjeld motorferdsel, vil dei spørsmåla verte sende på høyring om relativt kort tid, som tidlegare sagt her i salen.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Jo, det gjer det. Det er eit viktig spørsmål som høyrer naturleg med i denne vurderinga. Men som eg har sagt: Dei undersøkingane eg kjenner til, viser ikkje ein statistisk sikker forskjell i drepeevne mellom bly og alternativa. Men eg vil seie at det er eitt av dei områda som det er naturleg å gå litt inn på, for det er jo i sentrum av diskusjonen – om det er ein forskjell som bør vektleggjast, eller om han ikkje er statistisk sikker, sånn at det ikkje er grunn til å vektleggje det. Det er blant dei temaa det er naturleg å sjå på når vi skal hente inn meir kunnskap.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Proposisjonen gjeld forslag om å endre småbåtlova, slik at bruk av vass-skuterar vert tillate utanfor definerte belte langs kysten. Forbodsbeltet og nærmare detaljregulering vil verte fastsett i forskrift før sommaren. Forslag til forskrift er sendt på høyring. I høyringa er det føreslått eit belte på 400 m frå land i sjø, og 500 m frå land i ferskvatn. Det er føreslått at ein skal køyre i låg fart gjennom forbodsbeltet for å kome ut til opne område. Køyring vert heller ikkje tillate i eller nær verneområde, og det vil framleis vere tillate med båttrafikk i dei belta. Årsaka til at vass-skuterar er særskilt regulerte og er føreslått særskilt regulerte, skuldast m.a. omsynet til miljø, tryggleik og støy. Dei fleste vass-skuterar har eigenskapar som tilseier særskilt regulering. Dei har rask akselerasjon og høg toppfart og kan køyrast i høg fart òg i grunne farvatn. Miljøomsynet er òg viktig. Strandnære område er viktige for mykje dyre- og fugleliv, og køyring av vass-skuter i høg fart i slike område kan ha eit særleg skadepotensial. Så er det omsynet til tryggleik. Hastigheit og manøvreringseigenskapane kan gi større ulukkesrisiko enn dei fleste vanlege båtar. Ulukkesstatistikk frå andre land der vass-skuter er utbreidd, tilseier ein høgare ulukkesrisiko. Statistikk frå USA frå 2011, t.d., tilseier at vass-skuterar står for ca. 19 pst. av alle ulukker, sjølv om dei berre utgjer ca. 10 pst. av farkostane. Så er det spørsmålet om støy. Strandområda vert mykje brukte til friluftsliv. Vass-skuterstøy vert ofte opplevd som meir plagsamt enn vanleg båtstøy. Det er først og fremst på grunn av måten vass-skuterar ofte vert køyrde på, med høg fart, høg akselerasjon, krappe vendingar og hopp. Eg trur det er bra at vi no får eit etablert regelverk på plass, og eg er glad for at det er tilslutning for det i Stortinget.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Eg er ein varm tilhengjar av ungdomsaktivitetar – dei utandørs, og spel og pc er ikkje så dumt det heller. Det er ikkje det, eg trur vi er litt på eit blindspor dersom vi no trur at det er det dette dreiar seg om. Det er ei vurdering av dei ganske ulike forholda som eg gjekk gjennom – miljø, støy, friluftsliv, tryggleiksomsyn og omsynet til naturen og naturområda – som har gjort det. Så må eg berre leggje til grunn i debatten at det vi no gjer, er at vi i dag har eit forbod, og etter ein prosess liberaliserer vi det no og opnar for langt meir omfattande bruk av vass-skuter i Noreg, men med ganske strenge reguleringar som t.d. liknar på dei nabolandet vårt, Danmark, har. Det er der vi no faktisk er.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Eg trur det er fornuftig å ha eit felles regelverk. No får vi eit langt meir liberalt regelverk enn det vi har hatt. Vi har hatt eit generelt forbod, no opnar vi for omfattande køyring, men innanfor rammer som tek omsyn til miljø, friluftsliv og andre forhold. Eg trur det er lettare å praktisere eit regelverk som er likt overalt rundt omkring i Noreg, enn eit som varierer. Derfor trur eg det er ei rimeleg og fornuftig ordning vi no legg opp til.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Eg kan ikkje svare for korfor det har tatt fire år. Men så vidt eg veit, er vi fortsatt det første landet som faktisk ratifiserer, så den effekten vi først og fremst vil ha nå framover, er å bidra til at det kan kome raskt på plass, og vise at eitt land går føre. Det er fleire andre land som òg nå er heilt i løypa – omtrent samtidig med oss på det. Men eg har ikkje oversyn over det fulle arbeidet i dei åra.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Som eg svarte, veit eg ikkje kvifor det har teke fire år å gjennomføre det i Noreg. Men eg vil i all, kva skal eg kalle det, venskapelegheit kanskje spørje representanten Astrup om det verkeleg er det som har hans merksemd i dag, etter at Noreg for det første foreslo det som første land i 1999 og så ratifiserer som det første landet – eller som eitt av dei første landa, det er enkelte andre land som er i den same prosessen no – for det andre for lenge sidan sjølv begynte å etterleve, slik at det neppe vil ha betydning for opphogging her i landet, og for det tredje har ei næring som er veldig langt framme, og som har teke skritt for faktisk å etterleve avtalen, sjølv om det ikkje er ein ratifisert avtale internasjonalt. Eg kjem gjerne tilbake igjen for å diskutere kva som skjedde i løpet av dei åra, men biletet er at Noreg sidan 1999 har vore leiande her internasjonalt, er først ute no og kjem til å fortsetje med å vere det, fordi vi er avhengige av å få med 14 andre land til å ratifisere avtalen før han faktisk tek til å gjelde.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Tvert imot: Vi ratifiserer som første land i verda, og vi foreslo det i 1999 som første land i verda. Vi har drive det fram internasjonalt gjennom heile den perioden. Vi fortset med å jobbe med andre land, og vi har utfordra og fått med oss vår eiga næring til langt på veg å følgje opp krava internasjonalt. Det er nettopp å gjennomføre viktige internasjonale reglar. Så er utfordringa at i Noreg vil ikkje dette betre tilstanden før vi har alle vilkåra intakte. Det vi kan bidra mest med, er, punkt 1: å få andre land med på å ratifisere og punkt 2: å få næringa til å følgje det som ligg i konvensjonen, sjølv om han ikkje er ratifisert. Det er på det daglege arbeidet det er viktig å ha gjennomføringskraft, for det er faktisk det som gjev oss resultat. Eg synest – for å vere heilt ærleg – at Høgre skulle prøve å glede seg hakket meir over det, etter at 14 års arbeid med å få konvensjonen på plass no fører til ratifikasjon, og saman med oss jobbe for at vi får 14 andre land med oss, slik at han kan ta til å gjelde.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Mitt enkle svar gav eg i det første svaret, at eg ikkje har svaret her og no. Men eg kan gjerne kome tilbake med det. Eg har merka meg at representanten har brukt fire replikkar på å gjenta eit spørsmål der han fekk det svaret at eg ikkje hadde svaret over bordet på det første spørsmålet. Det tyder på eit heilt anna behov enn å få merksemd på internasjonal skipsfart og opphogging av skip; at han først og fremst har eit behov for å gjenta at han synest det burde ha kome noko tidlegare, og at han heller ikkje no er oppteken av å glede seg over kva vi har fått til, eller – viktigare, av å diskutere korleis vi skal få 14 andre land med på det, og korleis vi skal få internasjonal skipsfartsnæring til faktisk å etterleve konvensjonen før han vert sett i verk. Det er slik at det kan gå ganske mange år før vi har dei 15 landa på plass. Det vil vere utruleg viktig for mange menneske rundt omkring i verda dersom vi kan få næringa med på det. Eg har allereie ein god dialog med bl.a. Rederiforbundet om det, og eg vil vere oppteken av òg å dra Stortinget og andre parti med i det arbeidet. Det kan ha stor betydning i åra som kjem.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Vi har i dag vedteke dette i Stortinget – dvs.vi kjem med stor sannsynlegheit til å vedta det etterpå. Vi har tett dialog med ei rekkje land om det. Det vi ser er hovudutfordringa, er at mange land held igjen, vegrar seg for å ratifisere. Det kan liggje langt fram i tid å få nok land med på det. Enkelte land, bl.a. Frankrike, meiner eg, ligg langt framme – er omtrent på same stad i løypa som oss. Men det er ingen tvil om at det vil krevje at vi jamleg fortset med å ha kontakt med andre lands myndigheiter om det, og at vi fortset dialogen gjennom næringane, for det er ganske mange land som har næringar som er opptekne av å få på plass konvensjonen og regelverket, slik den norske næringa er.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2013-05-14:
Enten er du for, eller så er du imot. Denne debatten bærer preg av det. Jeg synes det er ganske forunderlig når representanten Trine Skei Grande går opp på talerstolen med noen galluper som viser at folk i Nordland – i Nord-Norge – er imot. Jeg oppfatter det nesten sånn at hele Nord-Norge er imot at man skal ha en konsekvensutredning av Nordland IV og VII og Troms II. Jeg synes det er forunderlig. Representanten Trine Skei Grande stiller masse spørsmål, så jeg ønsker å stille henne spørsmål om hvor hun har dette fra. Ett kommunestyre i Lofoten og Vesterålen har sagt nei til konsekvensutredning, og det er Røst. Det er flertall også for at man ønsker en konsekvensutredning av disse områdene. Jeg skjønner ikke hva som er problemet med en konsekvensutredning. Her snakker man nesten som om man skal åpne disse områdene ganske snart. Nei, det er først konsekvensutredning, og så vil det gå mange år før man eventuelt åpner opp områdene. Det er det det er snakk om. Jeg henviser bl.a. til deler av Nordland VI, som ble lukket – jeg tar forbehold – i år 2000, med statsråd Olav Akselsen. Den er ennå ikke åpnet. Jeg synes man skal holde tunga litt beint i munnen akkurat når det gjelder den biten, og ikke snakke om åpning. Den største miljøtrusselen er ikke at man går i gang i disse områdene. Den største miljøtrusselen er tanktrafikken langs kysten. Den er det ingen som nevner i denne diskusjonen – nei, for dette er blitt en symbolsak, som en del andre saker i denne salen. Jeg vil vise til at jeg faktisk synes det er viktig å ta med seg at den nordnorske befolkningen har krav på mulighetene for en konsekvensutredning, for muligheten for industriell vekst og sysselsetting i sameksistens med fiskeri- og reiseliv. Jeg vil ta med en ting til når det gjelder bosetting: I Nord-Norge sliter vi med fraflytting og en skeiv og uheldig alderssammensetning. I 1960, for 50 år siden, var det litt over 237 000 innbyggere i Nordland. Ved inngangen til 2011 var tallet redusert med 1 000. Det er kanskje ikke så dramatisk, men når Norges befolkning i samme periode økte med nesten 1,4 millioner mennesker, ser vi at Nordland ikke kommer spesielt godt ut. Rogaland, som i 1960 hadde tilnærmet samme innbyggertall som Nordland, har i samme periode hatt en økning på nesten 200 000 mennesker, noe som nesten utelukkende kan tilskrives petroleumsvirksomhet. Jeg synes det sier litt om utviklingen i disse områdene. Derfor er det så viktig for oss å sette i gang en konsekvensutredning og se på mulighetene for at disse områdene kan åpnes. Det er ikke snakk om å starte boring i morgen.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2013-05-14:
Det var egentlig det også jeg skulle ta ordet for, dette nærmest å bli beskyldt for å snakke landsdelen ned når man ønsker aktivitet. Nei, i de årene jeg har vært på Stortinget, har jeg snakket landsdelen opp, for jeg er opptatt av næringsutvikling, jeg er opptatt av arbeidsplasser, jeg er opptatt av at ungdommen skal komme hjem for å være der, for å trives og ha spennende jobber å gå til. Det skal være et mangfold. Jeg var på et prosjekt hjemme på Helgeland i mellomjulen som heter – jeg har nevnt det før – «Vi vil heim». Det var 50 ungdommer som var til stede der, og jeg snakket med mange av dem, og da vil jeg si at jeg snakker med folket. De ønsker seg hjem til spennende arbeidsplasser. De viser til Hammerfest, de viser til Sandnessjøen, til hva som har skjedd, og til den utviklingen som har vært der. Hvis du går noen år tilbake og ser hvor annerledes situasjonen var i Sandnessjøen – for det var der aktiviteten begynte – da var det stor arbeidsledighet og pessimisme, men nå rår optimismen i dette området, og det er veldig bra. Jeg synes derfor debatten når det gjelder akkurat dette, bør være litt mer nyansert. Jeg synes det er viktig at man har flere ben å stå på. På Helgeland er det bra med vernede områder. Men skal man ikke utnytte de naturressursene man har? Det er jo nettopp det som er viktig i denne sammenhengen, at man gjør det i sameksistens og på en sånn måte at man får noe som ikke dør nær sagt av seg selv, i forhold til fiskeri osv. Man må ha en sammenheng i disse tingene, sånn at man gjør det på en skikkelig og ordentlig måte. Når man snakker om at man skal ha alternative arbeidsplasser, hva er det man snakker om da? Er det sånn at man skal flytte ut statlige arbeidsplasser fra Oslo og rundt omkring i distriktene? Jeg var inne på Stortinget da det skjedde fra 2001 til 2005. Det var et spetakkel og bråk uten like da man skulle flytte noen arbeidsplasser rundt omkring, til Bodø og andre steder. Vi husker tilbake til akkurat den biten. Derfor er det viktig at vi tar i bruk naturressursene våre. Jeg har et utklipp her av noe som sto på trykk i mange aviser, der det blir henvist til at ungdommen er imot oljeaktivitet – nei, det er nemlig motsatt. Det er mange ungdommer som er for oljeaktivitet, og som ønsker alternative arbeidsplasser, bl.a. i Lofoten–Vesterålen-området. Det synes jeg man skal ta på alvor. Man må ikke se svart-hvitt på denne debatten. Man må også ta med at det er andre som ønsker annen aktivitet også i disse områdene, bl.a. når det gjelder olje og gass. Det synes jeg man skal ta med seg i det videre arbeidet, når man ser at det også er ungdom som ønsker å utvikle seg og få en framtid i nord og en framtid i landsdelen. Det er henvist flere ganger både til Sandnessjøen og til det som skjer bl.a. i Hammerfest.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2013-05-14:
Det er mange som bruker ordet «drømmer» i denne debatten. Jeg tror drømmene er ganske jevnt fordelt over det ganske land. Jeg tror det er mange foreldre rundt om i Distrikts-Norge – i Utkant-Norge – som har en drøm om å la sin sønn eller datter få lov til å vokse opp i egen region og se en mulighet for utvikling i sin region, på samme måten som man ser vekst og utvikling på «Gullkysten», fra Trøndelag-grensen og sørover – ikke minst med de mange heisekraner som man ser i denne regionen. Ingen skal legge skjul på at petroleumsaktivitet er forbundet med risiko. Men Havforskningsinstituttet har jo sagt noe om risiko – hvis man tar seg bryderiet med å lese om hva verstefallskonsekvensene kan bli i form av et potensielt uhell. Da burde man absolutt ikke ha satt i gang virksomhet i Norskehavet og definitivt ikke i Barentshavet. Man burde stanse all skipstrafikk. Man burde også ha den respekt for lokaldemokratiet – som representanten Strøm var inne på – at man lyttet til at her sier altså ti av elleve kommuner ja til konsekvensutredning. Man burde ha satt seg inn i, og reflektert litt rundt, hva slags utfall det har for disse enorme områdene. Dette er ikke et begrenset område. Men vi ser den svært bedrøvelige befolkningsutviklingen disse regionene har hatt de siste 25–30 årene, hvor eksportartikkel nr. 1 har vært å sende gutter og jenter sørover, til denne regionen i særdeles, men også i spesiell grad til Vestlandet. Jeg tror at når vi har en debatt som dette, må man ta i betraktning at Nordland VI og VII og Troms II er et enormt geografisk område. Det er ingen som snakker om å drive noen form for politisk russisk rulett eller næringsmessig russisk rulett, eller om å stikke produksjonssporet i et korallrev. Man må ikke glemme at dette er en virksomhet der vi har 40 års erfaring, med verdens toppstandard innenfor teknologi og miljø. Derfor tror jeg faktisk at de som utviser den aller, aller største motstand mot at denne delen også kan bli vurdert i form av noe annet enn UNESCO-status, altså er en gjeng som går rundt heisekranene og anleggsmaskinene i denne delen av landet. Så vær så snill i debatten ikke å prate på vegne av dem som bor i denne regionen, som hver dag kjemper for å finne ut hvordan de skal skaffe en jobb for fremtiden til sin datter eller sønn.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2013-05-14:
Debatten om oljeaktivitet utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja skaper et stort engasjement. Dette gjelder både de som er for å åpne, og – ikke minst – de som er imot. I denne saken er debatten i nord og sør ulik. Mens debatten i nord handler om å ta hensyn til fiskeriinteressene og til ønsket om mer regional utvikling og muligheter for ungdom, preges debatten i sør av kampanjer og slagord, der Lofoten, Vesterålen og Senja blir et slags ikon for det uberørte Norge. Jeg kommer selv fra Sørreisa i Troms, som ligger rett innenfor Senja. Havområdet utenfor er Nordland VII og Troms II. Jeg kjenner derfor veldig godt til hvilke holdninger folk i regionen har til dette spørsmålet. La meg derfor slå fast følgende: Det er i dag betydelig aktivitet både på land og i havet i dette området. Én ting er helt sikkert: Folket i nord ønsker ikke mer vern, hverken på land eller på hav. Folket i nord ønsker ikke å bli et utstillingsvindu for uberørt natur. Det folket i nord derimot er opptatt av, er aktivitet som kan skape utvikling i egen region og for egen ungdom. I dag er det stor fiskeri- og havbruksaktivitet i området, og Senja er et av landsdelens største tyngdepunkt for sjømatnæringen. Folket i nord har ambisjoner om å ta aktivt del i veksten for havbruksnæringen, der Nord-Norge har naturgitte fortrinn. Det samme gjelder innenfor mineralnæringen, som har et stort potensial i nord, også på Senja. For å få dette til trengs ikke mer vern. Det trengs en aktiv politikk som gir grunnlag for optimisme i nord. Hvorvidt vi i framtiden skal ha oljeaktivitet i områdene utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja, vil i stor utstrekning handle om hvordan denne næringen klarer å leve sammen med fiskeri- og havbruksnæringen langs kysten. Finner vi gode løsninger for samhandling og teknologi som gjør dette sikkert nok, er jeg optimistisk med tanke på at det en gang i framtiden skal være mulig å få til. Det har historien vist oss. Det som imidlertid blir klart understreket i denne debatten, er at det er et særdeles stort sprik mellom Fremskrittspartiet og Høyre – som vil gå rett på åpning av hele området – og Venstre og til dels Kristelig Folkeparti, som vil ha varig vern. Det er med respekt å melde helt motsatt syn disse står for. Jeg spør derfor: Hvilken felles politikk har disse fire partiene på dette området? Velgerne må få vite om det er full åpning for oljeaktivitet i hele området som gjelder, eller om det er varig vern som er disse fire partienes felles politikk. Det har velgerne krav på å få vite før valget. Når Venstre og Kristelig Folkeparti slår seg på brystet og sier at de går inn for varig vern, har det ingen troverdighet – når de samtidig har tenkt seg inn i et samarbeid med Høyre og Fremskrittspartiet, som sier «drill, baby drill».
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2013-05-14:
La meg først få si at jeg er uendelig stolt over den landsdelen jeg bor i, og jeg er veldig opptatt av å skape muligheter og optimisme, ikke minst på vegne av våre ungdommer i nord. Det har blitt hevdet at ungdom i nord er imot oljeaktivitet i nord – og «nord» er så mangt, det er ikke bare Lofoten og Vesterålen og Senja; «nord» er store havområder. Da må jeg bare få opplyse om at det er et betydelig engasjement og interesse blant ungdommen for oljeaktivitet i nord. Jeg kan bl.a. vise til at søkningen til petroleumsrettet utdanning i nord er doblet i løpet av få år. Jeg synes det er veldig gledelig at ungdommen i nord kvalifiserer seg også for denne næringen i vår egen landsdel. Det er nettopp det at ungdom satser som gjør det mulig å skape ringvirkninger og optimisme! La meg også vise til at da Aker Solutions etablerte sin avdeling i Tromsø, kom det over 1 000 søknader til 300 stillinger, og veldig mange av søkerne var utflyttede nordlendinger som ønsket å flytte hjem. I morgen skal jeg delta på åpningen av Statoils Drift Nord i Harstad – en stor seier for alle dem av oss som har kjempet denne kampen i mange år. Vi må ha flere beslutningsfunksjoner nordover, og de kommer. Jeg er en stor entusiast på Nord-Norges vegne og for at ungdommen skal ha mulighet til å skape optimisme og framtid i nord. Jeg er også en levende entusiast for sjømatnæringen, mineralnæringen, reiselivet, den maritime næringen og ikke minst for det arktiske landbruket. Derfor er jeg opptatt av at vi skal ta mulighetene i bruk – til beste for hele folket i nord. Da trenger vi ikke mer vern. Vi trenger å gå forsiktig fram, også for nye næringer. Vi må bare sørge for at vi legger til rette for at Nord-Norge skal få sin andel av mulighetene i dette landet. De mulighetene skal verken forbli her i Oslo eller i Stavanger eller i andre deler av landet. Vi må ta i bruk de mulighetene som ligger for å skape optimisme i nord. Vi ønsker å rage til topps i nord – på de positive statistikkene, ikke på de negative. Jeg ser en gryende optimisme, ungdommen ønsker å satse, og da må ikke Stortinget bidra til å stanse den optimismen som nå ligger til grunn for utviklingen i nord.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2013-05-14:
Styret i Cermaq offentliggjorde 5. april at det har til hensikt å kjøpe seg opp i Copeinca ASA og som et ledd i dette å gjennomføre en fortrinnsrettsemisjon på 1,6 mrd. kr. Copeinca er en stor produsent av fiskemel og fiskeolje, som er kritiske råvarer for produksjon av laksefôr. Cermaq har i dag ingen egen produksjon av dette og dekker behovet sitt gjennom kjøp i det åpne markedet. Senterpartiet støtter regjeringens vurdering i den foreslåtte fortrinnsrettsemisjonen i Cermaq. I dette ligger også en aksept for at statens eierandel reduseres fra 43,5 pst. ned mot 40 pst. Jeg viser også til Næringsdepartementets vurdering av at Cermaqs oppkjøp av Copeinca er godt strategisk og forretningsmessig begrunnet, og at det er strategisk og forretningsmessig fornuftig av staten å delta i den foreslåtte emisjonen. Dette vil innebære en investering på ca. 700 mill. kr. En statlig eierandel i Cermaq på mer enn en tredjedel sikrer staten negativ kontroll med beslutninger som krever to tredels flertall. En utvanning fra dagens nivå til 40 pst. endrer dermed ikke de formelle muligheter staten i dag har for slik kontroll over disse viktige avgjørelsene, herunder flytting av hovedkontor, utvidelse av aksjekapital og vedtektsendringer. Cermaqs virksomhet er i hovedsak oppdrett av laks og ørret og produksjon av fôr til de samme artene. Etter den planlagte overtakelsen av Copeinca legger Cermaq opp til å etablere Copeinca som en ny forretningsenhet for fiskemel og fiskeolje, med virksomhet i Peru. Når Senterpartiet støtter regjeringen i denne saken, er et viktig argument for oss at Cermaq vil dra nytte av den betydelige kompetansen og erfaringen i begge organisasjonene med hensyn til å forbedre ytelsen og kvaliteten på ulike fiskemel og fiskeoljer. Vi har merket oss at Cermaqs styre mener at et kjøp av Copeinca er et strategisk viktig grep for å oppnå sikrere tilgang til kritiske råvarer samt sikre drift og lønnsomhet, og videre at kjøpet vil styrke Cermaqs strategiske posisjon og gi sikrere tilgang til en mer integrert verdikjede. Styret i Cermaq har anslått betydelige synergieffekter av oppkjøpet, og mener at disse bør kunne realiseres i løpet av få år.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Jeg må ta ordet for å imøtegå representanten Egeland på en del punkter. Han sier at regjeringspartiene har funnet sammen. Ja, men ikke i det åpne rom. De har funnet sammen under Jens Stoltenbergs pisk, for det er jo en kjensgjerning at størsteparten av arbeiderpartirepresentantene som ikke sitter i det sentrale Oslo og østlandsområdet, de er jo for at vi skal gå videre nettopp med dette å utvikle Nord-Norge som en oljeregion. Så sier Egeland at middelaldrende menn skyver ungdommen foran seg. Er det som et slags alibi å forstå? Det må være kommunestyrerepresentantene som er middelaldrende. Tross alt har ti av elleve kommunestyrer i Lofoten gått inn for at man skal utvikle oljeindustrien videre. Egeland spør om hvilke områder som skal være petroleumsfrie. Til det er svaret: Trenger det å være områder som er petroleumsfrie? Vi skal utvikle den industrien, og det vil Fremskrittspartiet, det vil Høyre, og det vil deler av Arbeiderpartiet. Den industrien har i 40 år vist at den har svært gode og sikre arbeidsmetoder, og det må man kunne greie i Lofoten og Senja og det området også. Det ble sagt at industrien på land har redusert utslippene betydelig de siste ti-femten år – det vet jeg, fordi jeg har vært en del av den industrien, og det er meget bra – men at olje- og gassindustrien er en versting. Ja, det er mulig det, men det er en kjensgjerning at det som produseres på norsk sektor, det har noe av det minste utslippet som fins. At det blir brent andre steder i verden, det har vi ikke vært så opptatt av i Norge. Bare vi har fått solgt det og fått det inn i vårt statsbudsjett eller vår «pengebinge», har det vært akseptabelt. Det må vi jo fortsette med, ellers vil vi få problemer i dette landet. Så er det uttalelsen om verdensarvprosjektet. Det som vil skje hvis man går for langt med det prosjektet, er at man vil legge et klamt teppe over dette området i nord. Uttalelsen om at verdensarvprosjektet vil gi flere arbeidsplasser enn petroleumsvirksomheten, det tror jeg ingenting på. Vi kan ha begge deler. Vi kan ha et arbeidsliv som har et mangfold, også olje, og det er det vi må satse på. Skei Grande har nok kanskje litt rett i at Stavanger får arbeidsplasser, men det som er godt for Stavanger, er også godt for Norge. Det er et klart flertall i denne sal som vil gå videre med oljearbeidet i Nord-Norge.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Dagens debatt dreier seg om at politikere, departement og tjenestemenn på alle nivåer skal ha rett til å detaljstyre alt som kan beskrives som fritidssysler, kanskje til og med fritidssysler som mange mennesker i vårt land setter svært stor pris på. Når vi i dag diskuterer bruk av vannscooter, er det veldig lett å trekke fram en annen gjenganger som årlig behandles i Stortinget, nemlig lokalpolitikernes rett til selv å bestemme hvem som skal kjøre og hvor det skal kjøres med snøscooter på snø. Denne retten kan ikke den sittende regjering gi fra seg til lokalpolitikerne. Hva er så en vannscooter? Fantasien trenger ikke være særlig utviklet for å se at dette er et motordrevet utstyr som til all forveksling er lik småbåter. Vannscooter larmer en god del, men det gjør også mange andre redskaper og utstyr som jeg kan komme på i farten. Hva med små båter med påhengsmotorer? Disse bråker også mye og kan nok være til irritasjon for noen som ønsker stillhet. Skal eller burde regjeringen også forby all rekreasjonskjøring med småbåter? For å komme til min hytte som er lovlig bygget innenfor 100-metersgrensen til strandplanloven, må jeg benytte min 12 fots Pioner med påhengsmotor. Denne motoren bråker mye, og jeg kunne i løpet av en time kommet til hytta uten å bruke båt. Burde ikke også jeg bli nektet dette luksusutstyret på grunn av larmen? Heldigvis har små og store båter med påhengsmotorer vært i bruk så lenge at denne bruken nok vil fortsette i all fremtid. Vannscootere bråker, men det gjør også motorsager og vindmøller. Motorsager kan stoppes og flyttes, men hva med vindmøllene? Norge har ca. 28 000 km strandlinje. Her burde det være mulig å dyrke både båt- og vannscooterlivet til fritid og i yrkesøyemed, uten at det ødelegger for andre. Endringer i småbåtloven er et steg i riktig retning, og regjeringen skal ha ros for dette. Det betenkelige er at regjeringen likevel har funnet det nødvendig å innføre visse restriksjoner i § 40. Det er vanskelig for Fremskrittspartiet å se at det var nødvendig å innføre disse restriksjonene. Fremskrittspartiet har sammen med Høyre foreslått endringer, slik at all scooterkjøring blir lik båtkjøring. Hele forslaget fra regjeringen likner på et byråkratisk forslag som det er vanskelig å forstå for andre enn byråkrater.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Jeg kommer selv også fra Nord-Norge, og jeg er enig med mange av de representantene som har vært oppe og sagt hvor viktig dette er for framtiden til Nord-Norge. Vi har dessverre i dag en regjering som ønsker å verne Nord-Norge. Vi har kommuner som blir vernet på kryss og tvers. I Saltdal kommune har man faktisk vernet 75 pst. av hele kommunen. De har problemer med å drive næringsvirksomhet fordi man har vernet alt det de vil ha industritomter og andre ting på. På denne måten kan vi ikke ha det oppe i Nord-Norge. Nord-Norge sliter i dag med fraflytting. Går man inn i demografien og ser på fraflyttingen, ser man at den dessverre skjer med dem mellom 20 og 40 år – med andre ord de personene som skal jobbe og gi noe tilbake til samfunnet for å holde det gående. Om man også går inn og ser på meningsmålinger om man er for eller imot at man skal åpne, ser man at det gjerne er folk over 50 år som sier at nei, man ønsker å ha det som man alltid har hatt det. Men går man inn og ser på dem som skal leve og ha framtiden der, ungdommen, så sier de at jo, vi ønsker det, for vi ønsker å ha en jobb å gå til. Da kan også de som er ute og tar en utdannelse, flytte hjem og få en jobb og være hjemme der de trives best. Vi ser også av demografien at Vesterålen i løpet av 2030 vil miste 10 000 innbyggere hvis det fortsetter på samme måte som nå. 10 000 innbyggere tilsvarer at hele Vågan kommune og Svolvær vil være borte. Da er det ikke vits i å ha mer Lofoten. Man kan ikke leve på at man har tyske bobilturister, man er faktisk nødt til å ha noe å jobbe med. Derfor er det viktig at man gjør det. Og det er ikke bare Vesterålen: I hele Ofoten og Hålogaland, der jeg kommer fra, er det stor entusiasme i bl.a. industrien, som nå holder på å gjøre seg klar til oljeeventyret. De er ute etter å gjøre de testene og få de kvalifikasjonene de skal ha for å komme ut i oljeeventyret. Vi ser nyetablerte sveisebedrifter, vi ser mange positive ting, men det vil vi ikke få se hvis vi ikke får dette til å skje. Noen er også redd for at man skal få en oljelekkasje eller et utbrudd som skal skade Lofoten. Hvis man følger med på hvordan Golfstrømmen går, er det sånn at hvis man får en «blowout» i Lofoten, går den antagelig opp og havner inni Ofoten og der hvor jeg kommer fra. Men får du derimot en «blowout» nå på Helgeland, da havner den i Lofoten. Men det snakker ingen om. Så jeg vil si at nå synes jeg det er på tide at vi hører på det Nord-Norge selv vil. Nord-Norge ønsker at det skjer noe, at de får være med på framtiden og får arbeidsplasser og vekst. Der har vi muligheter, og da må vi tydeligvis ha et regjeringsskifte.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Jeg har selv jaktet i over 30 år og startet min jaktkarriere med å bruke bly. Det vi ser nå, etter at man har gått over til vismut og stål, er at det er ekstremt mye mer skadeskyting. Man ser at der man før felte dyret, klarer man ikke å felle det nå. Det kommer av at blyet er såpass tungt, og da får man en høyere utgangshastighet som gjør at det er et mer drepende skudd. Det gir en bedre avliving av vilt, som vi alle er ute etter. Nå ser vi at vi får stadig mer skadeskyting, og vi får dyrelidelser. Det er også bevist at stål gjør at når man treffer dyrene og bare får noen stålhagl inn i dem, lider de av betennelse over lang tid. Så mitt spørsmål til statsråden er: Betyr ikke dyrelidelsene noe for regjeringen når man nå sier nei til å oppheve forbudet?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Jeg vil starte med det jeg startet med i replikkordskiftet – gå litt tilbake til det som gjelder skadeskyting- og rikosjettproblematikken. Jeg har selv vært på jakt der en venn av meg brukte stålhagl inne i et fjellområde og ble truffet av en rikosjett. Det var bare flaks at han berget øynene. Flere ser at det skjer flere uhell på grunn av rikosjetter enn tidligere. Det er også noe man bør ta med seg inn i denne debatten. I Sverige vurderte man først å gå inn for et totalforbud. Men så foretok man den store evalueringen av bl.a. det som går på dyrevelferd, på avliving, på rikosjetter og på kostnaden for skudd – for ikke å snakke om at 90 pst. av alle jegere har våpen som er beregnet for blyhagl og ikke for stålhagl, som gjør at man risikerer å få løpsspreng. Det skjer oftere løpsspreng nå enn tidligere fordi man bruker stålhagl, som våpnene faktisk ikke er beregnet for. Så her har man et problem som går på sikkerheten til jegerne. Bly er godt egnet som haglmateriale. Det er tungt og bløtt, og det kan benyttes i nær sagt alle haglevåpen – i alle typer våpen, vil jeg si. Det kan ikke stål og annet. Det er en viktig forutsetning for human jakt at jegerne benytter seg av våpen og ammunisjon som er egnet for den type jakt de skal bedrive. Det er også viktig at jegerne prøver seg fram til nye typer ammunisjon som er egnet for de artene de skal bruke dem på. Valgfrihet når det gjelder å bruke de best egnede typer skudd, vil være viktig. Det er bevist at med blyhagl får man en bedre og en mer human avlivingsprosess. Så sier man at med bly vil man få en del spredning. Da vil jeg si til statsråden: Beklager, men jeg går selv på fjellrypejakt. Jeg kan gå 2–3 mil på en dag og skyte fire til ti skudd. Man går kanskje 5–6 kilometer for hver gang man skyter et skudd til høyre og et skudd til venstre. Man vil aldri få noen problematikk ved det at blyet er skadelig, for slike mengder kommer man ikke til å se. Dette har også svenskene konkluderte med. Derfor bør ikke bruk av blyhagl være forbudt. Jeg mener at det er så store områder at man ikke vil få denne problematikken. Det iallfall jeg ville ha tenkt hadde jeg vært ministeren, som er ute etter å gjøre noe med blyet, er: Vi har et enormt problem i Norge i dag. I 20–30 år – og helt fra 1950 – har alt elnett ligget i blykabler. Da bør man kreve at alle kablene skal tas opp, for der har man blyproblematikk. Det eneste jeg kan love Stortinget, er at ved et regjeringsskifte vil både Kristelig Folkeparti, Høyre og vi oppheve forbudet. Dermed skal vi få gjort noe med dette.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Jeg tar ordet for bare å svare saksordføreren. Det er helt korrekt som det står. Vi ønsker at Stortinget ber «regjeringen fremme forslag om å oppheve forbud mot bruk av blyhagl til jakt». Sekundært ber vi «regjeringen fremme forslag om å oppheve forbudet mot bruk av blyhagl ved jakt på fastmark og over åpen sjø». Vi ser at vi ikke klarer å nå igjennom med det førstnevnte forslaget, fordi vi er alene om det. Så sier man at Norges Jeger- og Fiskerforbund ikke ønsker dette. Det er – med all respekt – ikke rett. Norges Jeger- og Fiskerforbund sier at de ønsker det vi går inn for, men det er nok lettere å få flertall for det sekundære forslaget. Derfor går vi for det sekundære. Vi vet at vårt primære forslag kommer til å bli nedstemt – og det er bedre å få det litt bedre enn sånn det er i dag. Så får vi heller i regjering prøve å gjøre den jobben vi skal gjøre – å få de andre til å gå inn for vårt syn.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Det er mulig at det er sagt i enkelte møter, men vi har også hatt møter der vi har fått sagt det som jeg sier nå. Går man inn på facebook, ser man at det ligger tre–fire sider om akkurat dette, og der er det over 100 000 medlemmer. Hvis man leser igjennom dette og ser det som sies der, kan jeg i hvert fall fortelle at jegerne vil én ting: De vil ha totalforbud, men – som de også sier – det sekundære må være å få det bedre enn det er nå. Det eneste vi kan gjøre, er å prøve å få gjort dette ordentlig – få et totalforbud. Det er det beste. Men vinner vi ikke fram med det beste nå, får vi godta det sekundære. Så får vi ta kampen – Fremskrittspartiet kommer ikke til å gi opp denne kampen.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2013-05-14:
I representantforslaget blir det foreslege at Stortinget ber regjeringa fremme forslag om å oppheve forbodet mot bruk av blyhagl til jakt. I innstillinga tek Framstegspartiet opp dette forslaget, men dei står òg saman med Høgre og Kristeleg Folkeparti om ein merknad og eit forslag om berre å oppheve forbodet mot bruk av blyhagl ved jakt på fastmark og open sjø. Det er litt uklart kva Framstegspartiet vil, men eg reknar med at Framstegspartiet og mindretalet elles gjer greie for sine eigne forslag. Fleirtalet, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, innstiller på at forslaget blir lagt ved protokollen. Det gjer vi fordi vi meiner at det er riktig å innhente ytterlegare kunnskap om effekten blyhaglbruk utanom våtmarksområde og skytebanar har for helse og miljø. I dette arbeidet må departementet ha nær kontakt med Norges Jeger- og Fiskerforbund, som har teke opp og argumentert for å fjerne forbodet mot bruk av blyhagl ved jakt på fastmark og over sjø. Vi meiner at ein eventuell ny kunnskap av betyding må føre til ei ny vurdering av dette forbodet. Med bakgrunn i informasjon frå Miljøverndepartementet i brev til komiteen frå 4. april synest eg nok det er drastisk å fjerne dette forbodet no utan vidare. Vi har hatt eit forbod sidan 2005, og departementet skriv at forbodet er ein viktig del av det nasjonale arbeidet mot spreiing av bly, og vidare at til grunn for forbodet ligg ei konsekvensutgreiing frå 2001, og at det er departementets vurdering at det er gode faglege grunnar for eit totalforbod. Det er eit faktum at bly er eit tungmetall som ikkje blir brote ned i naturen, og som hopar seg opp i næringskjedene. Det verkar giftig for planter og dyr allereie i små konsentrasjonar og kan gje kroniske giftverknader for mange organismar. Det er derfor etter mitt skjønn ikkje uproblematisk å bruke blyhagl ute i naturen. Når det gjeld våtmark og på skytebane meiner Norges Jeger- og Fiskerforbund at forbodet bør haldast i hevd. Her er det god dokumentasjon på skadeverknadene. Derimot hevdar Norges Jeger- og Fiskerforbund at det er lita forståing hos jegerane for forbod av bruk på fastmark og ope vatn på grunn av manglande fagleg dokumentasjon av den reelle faren ved bruk av blyhagl her. Eg meiner det er viktig at vi legg til rette for at det vi kan kalle folkesporten – småviltjakt med hagle ute i naturen – får halde fram. Det er òg viktig at ein bruker ein ammunisjon som fører til minst mogleg skadeskyting og mest mogleg effektiv og human avliving. Samtidig er det viktig at vi ikkje gjer noko som forgifter naturen og det økologiske systemet. Eg registrerer at det er usemje om skadeverknadene ved bruk av blyhagl på fastmark er godt nok dokumentert, godt nok til at det forsvarer eit forbod. Det er òg usemje om alternativ ammunisjon til blyhagl er godt nok diskutert. Eg trur derfor at det er nyttig om departementet i nær kontakt med Norges Jeger- og Fiskerforbund ser om det er ny relevant kunnskap å hente som kan gje grunnlag for ei ny vurdering og ei eventuell endring av dette forbodet.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2013-05-14:
Til siste talar må eg seie at kva Framstegspartiet vil gjere ved eit regjeringsskifte, står veldig uklart for meg. Eg må minne om kva som er representantforslaget, nemleg: «Stortinget ber regjeringen fremme forslag om å oppheve forbud mot bruk av blyhagl til jakt.» Det er forslaget. Så kjem det liksom fram her at alle er einige om at denne saka dreier seg om at ein skal ha forbod mot bruk av blyhagl ved jakt på fastmark og over ope vatn. Nei, Framstegspartiet har sagt undervegs her at deira primære standpunkt nettopp er det forslaget dei har teke opp: «Stortinget ber regjeringen fremme forslag om å oppheve forbud mot bruk av blyhagl til jakt.» Dermed er dei uenige med til og med Norges Jeger- og Fiskerforbund, for dei seier heilt klart og tydeleg at etter fem år er det forståing for at ein skal ha eit klart forbod mot bruk av blyhagl på skytebane og på våtmark. Her er det god dokumentasjon. Det dei seier, er at det er vanskeleg å få forståing for å ha dette forbodet på fastmark og over ope vatn – dei meiner at her er det ikkje god nok dokumentasjon. Mitt inntrykk her er at Framstegspartiet skal prøve å ri fleire hestar, at dei no skal framstille det som at dei òg er einige med Høgre og Kristeleg Folkeparti. Det er dei kanskje òg, i og med at dei har dei same merknadene og er saman om eit forslag. Men det faktiske forholdet er at Framstegspartiet har sagt at dei har sitt primære standpunkt, nemleg total oppheving av forbodet mot bruk av blyhagl.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2013-05-14:
Eg tek ordet fordi rett skal vere rett. Vi har hatt møte med Norges Jeger- og Fiskerforbund, og eg må berre referere frå det skrivet som dei la fram som sitt syn: «Fem år etter innføring av et totalforbud er det fremdeles liten forståelse blant jegerne for forbudet. Dette på grunn av manglende faglig dokumentasjon av den reelle faren ved bruk av blyhagl på fastmark og over åpent vann.» Dei seier vidare: «På den annen side er det stor forståelse for forbudet mot bruk av blyhagl på skytebanene og i våtmarksområdene, der dokumentasjonen av skadevirkningene har vært god. Vi ser altså en klar sammenheng mellom forståelsen og den faglige grunnlaget.» Dette synest eg er klar tale: Norges Jeger- og Fiskerforbund er imot å bruke blyhagl på skytebanane og på våtmark.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2013-05-14:
I proposisjonen er det ikkje nokon forslag om endring i gjeldande rett. Regjeringa avgjorde ut frå fleire grunnar å slå i hop Direktoratet for naturforvalting og Klima- og forureiningsdirektoratet til eit nytt direktorat kalla Miljødirektoratet. Grunngjevinga for denne samanslåinga er kort referert i proposisjonen. Det medfører da behov for namneendring slik at det blir heitande Miljødirektoratet i friluftslova og andre lover. Det er berre ein proposisjon med oppretting av namnebruken, som komiteen samrøystes støttar.