Kari Lise Holmberg (Høyre), 2005-03-17:
Stor reisevirksomhet preger den verden vi lever i, og landegrenser krysses i stadig større grad. Dette er et gode, men det medfører også store utfordringer. Ikke minst på innvandringsområdet ser vi nødvendigheten av en samordning og et samarbeid med landene rundt oss. De lovendringene som nå foreslås i utlendingsloven, er en følge av et EU-direktiv for å få en bedre europeisk samkjøring og praksis i saker som omhandler menneskesmugling – dette for å unngå å skape fristeder for bakmennene i de kriminelle nettverkene som står bak menneskesmugling. Altfor ofte avdekkes slike saker. Mennesker i nød blir kynisk utnyttet. Det er det verste med menneskesmugling. Men det er også bekymringsfullt at både asylinstituttet og reguleringen av innvandringen generelt kommer i miskreditt når omfanget av menneskesmugling er stort. Derfor er det viktig å styrke regelverket slik at det blir enklere å bekjempe denne virksomheten, og slik at en kan få slått hardt ned på bakmennene. Sidens dagens lovverk setter krav til at menneskesmuglingen må være skjedd i vinnings hensikt for at den skal være straffbar, mener vi i Høyre at det er riktig å stramme inn regelverket ved å ta vekk kravet om vinnings hensikt. Vi fjerner derved mulige smutthull for straffeforfølgelse. Vi aksepterer heller ikke menneskesmugling utenfor Schengen-området, og støtter at straffebestemmelsene også ivaretar dette. Å måtte flykte er en tragedie. Vonde og dramatiske menneskeskjebner ligger bak. Det er ikke vanskelig å forstå at mange vil hjelpe mennesker som er på flukt. Slik humanitær bistand må imidlertid ikke forveksles med menneskesmugling, som er straffbart. Rett nok har vi i dag en nødrettsbestemmelse som kan brukes for å skille disse sakene. Høyre ønsker likevel å ha en unntaksbestemmelse for humanitær bistand. Men det er viktig å utforme unntaksbestemmelsen slik at den ikke kan misbrukes og derved svekke bekjempelsen av menneskesmuglingen. Direktivet forutsetter en strafferamme på minst åtte år. Dette forplikter oss ikke. Vi kan vurdere dette i forhold til egen nasjonal lovgivning. Det er sammenhengen i vår nasjonale straffelovgivning som er grunnen til at vi i denne saken heller vil opprettholde strafferammen på seks år. Det har ikke manglet på medieoppmerksomhet rundt Utlendingsnemnda den siste tiden. En skulle tro at enkelte ikke hadde fått med seg at UNE faktisk ganske nylig har blitt evaluert, og at UNEs saksbehandling slik sett er godkjent. Rettssikkerheten er godt ivaretatt i den ordinære klagebehandlingen. Det bør slett ikke være noen selvfølge at utlendingen har et berettiget behov for å få et endelig vedtak vurdert på ny. Faktisk bør en stille seg noen spørsmål om hvorfor så mange oppfordrer UNE til å benytte sin kompetanse til å omgjøre det opprinnelige vedtaket. Det har nesten gått automatikk i å klage så lenge det er mulig. Når UNE avslår omgjøring i 87 pst. av sakene, må det være betimelig å begrense mulighetene for omgjøringsanmodninger til de tilfellene der det foreligger omstendigheter ifølge utlendingsloven § 15, eller der «særlig sterke menneskelige hensyn» tilsier det, eller eventuelt som følge av nødvendige internasjonale regler. Høyre støtter også dette.