trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingunn Foss (Høyre), 2017-01-31:
Under den rød-grønne regjeringen iverksatte Arbeiderpartiet arronderingssalg av statens skoger. Nå fremmer de forslag om at det pågående salget skal stanses, selv om Statskog selv vurderer at salg vil gi en bedre driftsstruktur for dem som kan forvalte verdiene. Hvorfor er det sånn at Arbeiderpartiet syns det er helt greit å selge når de selv sitter i regjering, men syns det er ugreit at dagens regjering følger opp Arbeiderpartiets politikk i forrige periode?
Ingunn Foss (Høyre), 2017-01-31:
Under de åtte rød-grønne årene gikk Norge fra å være nettoimportør til å bli nettoeksportør av trevirke, og treindustri ble lagt ned. Den rød-grønne regjeringen gjorde ikke nok for å styrke rammebetingelsene for denne industrien. Nå mener de at dagens regjering er altfor passiv, selv om vi nesten har doblet infrastruktursatsingen, har en historisk satsing på forskning og utvikling og mye mer. Hva er grunnen til at Senterpartiet var så passiv i forrige periode?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2017-01-31:
Denne stortingsmeldingen har gode beskrivelser av de potensielle utfordringene for næringen, men kommer med få og lite konkrete tiltak. Flertallet ber regjeringen utarbeide en strategi for en helhetlig og styrket satsing på forskning og utvikling i skog- og trenæringen. Fremskrittspartiet innser i merknadene at det industrielle miljøet nå skal gjenreises, men at det ikke skal løses gjennom politiske vedtak. Da er det interessant å høre hvordan dette industrielle miljøet skal gjenreises ut fra egen håndtering.
Pål Farstad (Venstre), 2017-01-31:
Jeg synes det er vidunderlig å kunne bekrefte overfor representanten Storberget at vi er på vei i en retning som representanten liker godt. Jeg synes at det vi har vært med på i merknaden – som absolutt er en flertallsmerknad, inklusiv Venstre – går i en god retning, og så skal jeg avslutte med det.
Pål Farstad (Venstre), 2017-01-31:
Jeg synes jo at det er veldig positivt at det blir lagt merke til en slik detalj, om du vil – det er kanskje ikke en detalj. Men jeg synes faktisk at den bioøkonomistrategien og det arbeidet som vi har gjort, bl.a. sammen med Kristelig Folkeparti, er veldig positivt. Jeg skal nøye meg med å si akkurat det.
Pål Farstad (Venstre), 2017-01-31:
Først til 10 pst.-formuleringene: Jeg mener at det må være tindrende klart, det som står der i merknadsform, og det håper jeg også landbruksministeren kan ha en kommentar til senere i dag, hvordan han forstår den formuleringen. Den synes ikke jeg er til å misforstå. Til det andre spørsmålet legger jeg til grunn de opplysningene som jeg har fått knyttet til dette, og kan ikke si noe mer utover det til representanten Knag Fylkesnes. Jeg må regne med at de opplysningene som blir brakt fram her nå, er rette, og det forholder jeg meg til.
Pål Farstad (Venstre), 2017-01-31:
Det er 10 pst.-målet som er grunnlaget mitt for spørsmålet. Det har vært litt disputt om forståelsen av punkt 2.7 i innstillingen. Dette er et særs viktig punkt for Venstre og for meg. Den usikkerhet som Knag Fylkesnes prøver å skape her nå, vil jeg prøve å få en avklaring av hos landbruksministeren. Er det Venstres – og min – forståelse av dette punktet som statsråden vil ta med seg i den videre behandling, eller er det Knag Fylkesnes’ forståelse?
Pål Farstad (Venstre), 2017-01-31:
Jeg vil takke saksordføreren for en stødig hånd i arbeidet med denne innstillingen fra næringskomiteen. Det er ikke noen enkel sak, for det er svært forskjellige synspunkter både politisk og blant fiskerne – ikke minst blant fiskerne – på det kvoteregulerte fisket etter kongekrabbe. Jeg deltok selv i en kongekrabbedebatt i Honningsvåg før jul, der områdeadgangen ble intenst diskutert. Jeg tok med meg spesielt de plagene som fiskerne i Måsøy kommune har hatt. Dem har jeg merket meg i den prosessen vi har hatt i komiteen. Jeg vil si at alt i alt er det en bra løsning det nå blir flertall for, ved at en gir fiskerne i Måsøy full adgang til fisket etter kongekrabbe fra og med 2017, selv om jeg strengt tatt synes vi burde gitt dagens ordning litt mer tid. Dagens regulering har knapt fått satt seg før vi endrer. Jeg synes Sametinget har et viktig poeng når de peker på at det er viktig å tilby næringen forutsigbarhet i forvaltningen, og at en ønsker litt mer erfaring med dagens regime før eventuelle endringer foretas. Det har også vært nevnt av andre her i dag. Men alt i alt mener jeg det er en god løsning det ligger an til å bli flertall for her i dag. Jeg viser til at flertallet i komiteen peker på at fiskere fra andre deler av Finnmark også er plaget av kongekrabben, men at ulempen minker jo lenger vest en kommer. I dette bildet er det grunn til å påpeke at også områder i Troms er plaget av kongekrabbe, og at eventuelle områdeutvidelser ikke nødvendigvis skal eller bør knyttes til fylkesgrensen, slik forslagsstillerne vil. Før en eventuell videre utvidelse av hvem som får delta i kongekrabbefisket, er det nødvendig å få utredet konsekvensene av en slik utvidelse. Jeg synes det er grunn til å understreke at Sametinget skal konsulteres i slike saker, slik en samlet komité påpeker.
Laila Davidsen (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Jeg skal for så vidt inn på litt av det samme som forrige replikant. Gjødsling av skog er et anerkjent virkemiddel for å øke veksten til trærne. Det gir gevinst for skognæringen, ved at skogen raskere blir hogstmoden, og det gir også gevinst for klimaet, siden økt vekst øker skogens CO2-opptak. Men dette går SV imot når de foreslår å avvikle ordningen med tilskudd til gjødsling av skog. Samtidig hevder SV å være opptatt av å utnytte skogens evne til opptak av CO2. Spørsmålet mitt er: Hvorfor kan ikke SV støtte tiltak som er bra, både for klima og for næringsvirksomhet?
Laila Davidsen (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Ja.
Laila Davidsen (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Når det framkommer ukorrekt informasjon fra talerstolen, finner jeg det betimelig å kommentere det. Representanten Heggø har helt siden komiteens innstilling ble fremmet, hevdet at Fremskrittspartiet og Høyre er imot at Måsøy skal få delta i kvotefisket, og det ble også påstått av samme representant i denne salen i hennes replikk til statsråden. Så la meg slå det fast: Både Høyre og Fremskrittspartiet er for at Måsøy skal få delta i dette fisket. I det opprinnelige forslaget ønsket vi at hele Vest-Finnmark skulle få delta – naturligvis da også Måsøy, som er en del av Vest-Finnmark. I den grad Heggø i framtiden vil referere til andre partiers politikk, ville det faktisk vært en fordel at det var korrekt. Den protokollen representanten Heggø henviser til, har jeg jo lest, og det var vel i nettopp den vi kunne få lov til å se at Sametinget ønsket en samtale med næringskomiteen.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Ein av dei tinga som kanskje skil meg frå representanten Storberget, er den genuine trua på privat eigedomsrett. Mesteparten av norsk skog er eigd av private skogeigarar, heldigvis, for lokal forvaltning, eiga forvaltning av naturressursane, er det som i sum har utvikla norsk velferd. Anten det har vore i skogbruket, i jordbruket, i fiskeria, i akvakultur eller i kraftbransjen, handlar det om at lokalt eigarskap faktisk har betydning for om ein får utnytta ressursane. Det er openbert rett å sørgje for grunnlag som styrkjer den private eigarskapen. På den andre sida trur eg det er sånn – vi ser for så vidt også tal på det – at for skogeigarar der skogen faktisk betyr ein del for den samla verdiskapinga, bidreg det til større avverking. Då er clouet at eigarstrukturen i mange område er for fragmentert. Det hadde vore meir lønsam avverking viss han hadde vore meir konsentrert.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Eg skulle gjerne hatt avslutta diskusjonen om konsesjonslov og priskontroll, men eg vil gjerne gjere det på eit vis som gjer at det er fleirtal for dei forslaga som regjeringa tidlegare fremja, og som no har vore på høyring. For det ville faktisk ha gjeve større fleksibilitet for skogeigarar, det ville ha gjeve større moglegheit for å få ein eigedomsstruktur som både i jordbruket og i skogbruket er meir i tråd med korleis han faktisk vert drifta. Eg håpar at vi skal få avslutta den debatten med størst mogleg siger for dei av oss som faktisk ønskjer å modernisere lovverket, slik at lovverket og eigedomsstrukturen heng meir saman med den faktiske utnyttinga vi har av naturressursane våre. Eg er ikkje framand for å vurdere andre grep som bidreg til å gje moglegheiter for ein fornuftig eigedomsstruktur også i skogbruket, men eg meiner at ein av dei aller viktigaste tinga vi kan gjere no, er å få igjennom det forslaget som har vore på høyring.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Svaret på det er ja. Utover det trur eg det er på tide å leggje til at det som er ei av hovudutfordringane på den samla infrastrukturbruken, er å sørgje for ei tettare kopling mellom dei plassane der vi allereie brukar pengar. Når vi brukar pengar på å utbetre flaskehalsar eller standarden på riksvegnettet, og vi brukar pengar på skogsbilvegar eller tømmerkaier, så hamnar vi altfor ofte i ein situasjon der det vert ståande igjen stubbar på det fylkeskommunale eller det kommunale vegnettet. Det eg trur vi bør sjå på, er ei ordning som bidreg til at når ein først utløyser investeringar frå statens hand, så bidreg det til å leggje press på også andre aktørar – f.eks. gjennom at vi seier at viss ein får pengar til å investere i skogsbilvegane i eit område, må ein samtidig ha forpliktingar frå kommunen til å løyse flaskehalsane på veg inn på riksvegnettet, slik at vi får dette tømmeret effektivt ut.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Eg har dessverre sete veldig lite i statsrådsstolen det siste året – eller kanskje heldigvis, for mange? Eg har prøvd å vere ute og sett på dei utfordringane som folk opplever i det daglege i norsk jordbruk og i norsk skogbruk. Men dette er eit av dei temaa eg ikkje har teke opp – så det er eit direkte svar på spørsmålet frå Kristeleg Folkeparti – bl.a. fordi eg har brukt tid på å ta opp f.eks. jordvernspørsmålet med KS tidlegare. Og det er slik at også når ein er statsråd, må ein evne å prioritere, men dette er eit imøtekomande svar på ønsket frå Kristeleg Folkeparti.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Eg kan ikkje avkrefte at det vil kunne påverke moglegheitene for å bruke produktiv skog, for når det skal vere frivillig vern, kan den enkelte skogeigar velje å verne produktiv skog fordi han faktisk vel det. Så det vil du aldri få nokon garanti frå meg på med dei føringane Stortinget har lagt. Stortinget er veldig tydeleg i denne innstillinga på at 10 pst.-målet ligg fast, på at det er frivillig vern, og på at det gjeld både produktiv og uproduktiv skog. Dette er føringar som regjeringa kan halde seg til, og som vi vil følgje opp også i dei komande åra.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Utan å vere urettferdig mot representanten Knag Fylkesnes – det er ikkje han som har replikken – trur eg vi i denne saka og ved denne behandlinga i minst mogleg grad skal leggje vekt på det som er SVs forslag. Det ville vore ein katastrofe for skognæringa. Det ville faktisk bidrege til mindre avverking, det ville ikkje bidrege til å forbetre klimarekneskapen for norske skogar. Det vil vi klare å få til. Eg deler difor representanten Farstads faktiske forståing av kva Stortinget no vedtek i samband med denne innstillinga.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-01-31:
Flere har vært inne på skogens betydning i deres område. Vi fra Hedmark og Oppland – hvor jeg kommer fra – representerer 40 pst. av skogarealene, så det er en stor virksomhet i de fylkene. Den viktigste innsatsen for skognæringen er at vi bygger mer i tre. Det gir uansett mer avsetning. For Venstres del snakker vi mye om et grønt skifte, og det innebærer også en grønn industrisatsing. Når vi snakker om industri, er det langsiktige investeringer. Den forutsigbarheten må være der for at de som ønsker å være i denne sektoren, skal investere. Arbeiderpartiet er heldigvis med på å snakke om biodieseletableringer nå. Det er ikke så mange år siden de spente bein under en norsk satsing på det. Det er viktig at vi har en langsiktig og forutsigbar politikk, samtidig som vi har en strategi som bygger opp under de aktørene som ønsker å satse. Vi ser at svenskene har vært gode. I dag er redningen for mange skogeiere at industrien, særlig rundt Karlstad, har satset stort over lang tid. Det går mye tømmer via Mjøsbrua til Karlstad i dag. Det holder hjulene i gang både i sagbruksindustrien og for skogeierne. Så skal vi huske at arbeidsledigheten i innlandet ligger på rundt 2 pst, så det er ikke all verdens kapasitet å ta av der. Derfor er dette også de lange linjers satsing. Det har skjedd en storstilt effektivisering, bl.a. i sagbruksindustrien, som gjør at det ikke nødvendigvis er blitt flere arbeidsplasser, men de får mye mer ut av stokken de sender inn. Her har svenskene over lang tid vært mye bedre enn oss – de får mye mer ut av stokken. Vi har vært gode på industri til havs og på havbunnen. Nå har vi en stor mulighet til å skifte til industriell, landbasert satsing og bruke noe av den kompetansen til å få mer ut av stokken. Massivtre-satsing er en av de mulighetene vi har. Splitkon er en av de virkelig store mulighetene, det at vi greier å industrialisere byggemoduler og utnytte trevirket bedre. Men så er jo skogsektoren ganske mangfoldig – fra mange små skogeiere til en fragmentert industri – med tanke på hvordan vi innretter virkemidlene her. Statens innsatsfaktorer er ganske viktige. Ønsker vi en grønn industri i Norge, må vi faktisk satse på det. Og da må vi bestemme oss for hva vi vil satse på.
Anders B. Werp (Høyre), 2017-01-31:
Denne debatten viser at det er mange i Stortinget som setter stor pris på skogbruket. Det er bra. Skogbruk er en næring som har tjent landet vel, det kan vi fastslå. Gjennom hundrevis av år har den næringen bidratt til industrireisning, til eksportinntekter og til distriktsarbeidsplasser i titusentall. Det som kjennetegner norsk skogbruk når vi sammenligner med de fleste andre land i verden, er at norsk skogbruk i overveiende grad er privat eid. Det er privatpersoner, menn og kvinner i hele landet, som eier norske utmarksarealer, og som forvalter norske skogressurser i all hovedsak. Dette er eiere som går ut i skogen og bruker penger og sin tid på å plante og investere i en næring som deres barnebarn, eller kanskje til og med deres oldebarn, vil høste av. Det er ikke for egen vinning de satser på denne næringen. Det er et generasjonsperspektiv som det er all mulig grunn til å framheve og gi honnør til. Hva er det ved denne næringen, som opererer med et generasjonsperspektiv, kanskje det lengste tidsperspektivet noen næring har i dette landet, som gjør at vi har mer skog enn noensinne i dette landet, og at vi har et biologisk mangfold og biologiske verdier som har vokst, ikke blitt mindre, som følge av aktiv skogbruk og aktivt eierskap? Jo, det har vært en skogpolitikk som er basert på frihet under ansvar. Vi gir skogeierne friheten til å forvalte sine skogeiendommer til beste for seg selv og sine etterkommere. Det gir samfunnsmessig store gevinster. Det er et perspektiv og et prinsipp vi skal videreføre, og som jeg er veldig glad for at det i denne debatten kommer bekreftelse på i stor grad. Dette er forvaltere av en viktig nasjonal arv som de også legger mye energi og kunnskap i. Det er historieskriving fra Arbeiderpartiet når de framhever sin egen innsats i skogpolitikken under sin regjeringsperiode. Jeg skjønner ikke hva de snakker om. Jeg nevner bare stikkordet Xynergo – nedleggelsen av det prosjektet rammet i hvert fall Buskerud veldig hardt. Styreleder i Skogeierforbundet sa da Södra Cell la ned i Tofte: Hadde myndighetene hørt på våre anbefalinger, ville denne situasjonen vært unngått. Det var meldingen til de rød-grønne.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2017-01-31:
Det at alle skal inn i krabbefisket, kan for så vidt vera eit flott prinsipp – eg er einig i det – men det bryt med det som hittil har vore eit overordna prinsipp, nemleg at dei som er mest plaga av kongekrabben sitt innsteg, også er dei som skal ha full kvote for å fiska kongekrabbe. Måsøy er i dag dei som er mest plaga, og som ikkje har tilgang til kongekrabbefisket i dag. Korleis forklarar statsråden at Høgre og Framstegspartiet er for at alle skal inn, men er imot at dei som er mest plaga, skal få koma inn i fisket?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2017-01-31:
Eg takkar for svaret. Men det naturlege ville vel då vera ei gradering etter kor plaga ein var, og ikkje at alle i Finnmark skulle ha full tilgang. Komiteen har i merknads form støtta hovudprinsippet om kongekrabbeforvaltninga, underforstått at prinsippet om «mest plaga» skal gjelda. Men komiteen er òg samla i synet på ulik gradering av plagene av kongekrabben, og at plagene minkar jo lenger vest ein kjem – akkurat som statsråden òg påpeika. Kongekrabben er komen til Troms, og havressurslova slår fast at fiskeressursane tilhøyrer det norske folk i fellesskap. Statsråden, Høgre og Framstegspartiet ser bort frå dette med «mest plaga» og går inn for at heile Finnmark skal få sleppa inn i krabbefisket utan at konsekvensane skal synleggjerast. Når ein forlèt prinsippet om «mest plaga», kvifor avgrensa det til Finnmark fylke?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2017-01-31:
Inntening og høg kvote har nær samanheng, og fjorårets høge krabbekvote vart sett i samråd med forskarane, i motsetning til årets høge kvote, som er sett såpass høgt trass i at forskarane anbefalte eit lågare tal. Kan statsråden seia kva han byggjer årets kvotetal på?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2017-01-31:
Komiteen har hatt ein lang dag, og vi er vel faktisk eit kvarter inn i den høyringa vi skulle ha begynt òg, så eg skal vera kort. Eg vil ta opp det med konsultasjon og Sametinget: Det er heilt riktig at Sametinget bad om at det var komiteen som skulle ha denne konsultasjonen. Dette diskuterte vi i komiteen, om vi – for det første – kunne  gjera det i komiteen, og det kom vi fram til at vi kunne, og – for det andre – om vi skulle  gjera det. Då kom vi fram til at nei, vi ville be regjeringa stå for konsultasjonen. Men dette var før representanten Davidsen kom inn i komiteen, det var medan Bakke-Jensen var medlem i komiteen, så ho er unnskyldt, for ho kunne ikkje vita det. Komiteen konkluderte som sagt med at det var best og mest riktig at det var regjeringa som stod for dette, og eg må berre tilstå at eg trudde det var gjort, og eg bad om å få ein kopi av protokollen. Det var då vi fekk protokollen, at vi vart klare over at konsultasjonen ikkje var gjennomført på riktig måte, for der går det veldig tydeleg fram at dette måtte verta sett på som ein samtale og ikkje som ein konsultasjon. Den kopien har alle i komiteen fått, så den er det heller ikkje noko problem for Davidsen å få tak i. Men eg skal ikkje bruka meir tid på å snakka om snøen som fall i fjor. Eg vil berre oppmoda om det som ein samla komité no har sagt veldig klart ifrå om, at for ettertida skal konsultasjon gjennomførast i slike saker, og det er det viktig at ein tek med seg. Då må ein sørgja for at dei formelle krava til ein konsultasjon er oppfylte, for det vart nemleg gjort i kongekrabbemeldinga til Solberg-regjeringa. Der står det heilt tydeleg at konsultasjon er gjennomført, og det må vi òg forventa står i ei ny sak som kjem frå regjeringa si side.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Dette prinsippet ligger fortsatt fast, men det prinsippet inneholder også at dess lenger vest en kommer, dess mindre plaget skal en være. Det har aldri vært sånn at en har ekskludert alle fra å delta i krabbefisket i så måte. Jeg regner med at det er derfor man tar inn Måsøy, fordi de er veldig plaget med kongekrabbe. Og så er det også andre i Vest-Finnmark som har de samme utfordringene med hensyn til krabbefisket. Det blir sagt her fra talerstolen også at man i dag ser at utfordringene med kongekrabben kanskje er større enn det man la til grunn på det tidspunktet da man la dette prinsippet, som jeg faktisk er enig i. Men så er det også andre momenter her, som jeg sa i mitt innlegg: Vi har økt kvotene betraktelig, prisene har økt betraktelig, inntjeningen har blitt betydelig bedre, og når inntjeningen blir betydelig bedre, får en også bedre betalt i forhold til konsekvensene av kongekrabben.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Jeg er godt kjent med at til og med fiskere i Trøndelag ønsker å delta i kongekrabbefisket, så jeg har fått kritikk derfra også. Men så vil jeg understreke at dette er et representantforslag som er fremmet av stortingsrepresentanter, og er ikke – som saksordføreren var inne på – et forslag fra undertegnede. Dette er et forslag som er fremmet i Stortinget. Det er klart at man kan gjerne gradere det, men ut fra – og jeg gjentar – den inntjeningen som eksisterte i 2016 kontra det man la til grunn i 2015, og ut fra konsekvensene i forhold til prinsippet om størrelsen på kvotene, som er betydelig større nå, så er det det som ligger til grunn for at man kan utvide i mye større grad.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Kvotene er godt begrunnet når det gjelder det som er satt for 2017. Det viser også resultatet for 2016, og det vil vise seg også i 2017. Det blir jo gitt uttrykk for også fra talerstolen fra representanter at problemet kanskje er vesentlig større enn det vi faktisk var klar over. Derfor tror jeg også at både departementet og Stortinget har truffet rimelig bra når det gjelder høsting og fangst av kongekrabbe i Finnmark.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Jeg har ikke fremmet noe forslag her. Det er Stortinget som har fremmet et forslag. Nå skal jeg utrede dette med bakgrunn i det som blir vedtatt i Stortinget i dag, og da kan jeg gjerne også utrede konsekvensene av å gå lenger nedover, og ta med Troms, Nordland – og Trøndelag også for den del – og lage ulike modeller av det. Men i dag følger jeg prinsippet som ligger fast, at det er de som har byrden, som skal ha fangsten. Så er jeg villig til å trekke det utover og fjerne grensen i Finnmark, fordi jeg ser at også i Vest-Finnmark har man utfordringer og byrder med det, som sier at kvotene har blitt så høye nå, inntjeningen har blitt så høy nå, at man også i Øst-Finnmark vil ha inntjening nok i forhold til konsekvensene man har av kongekrabben. Jeg tror at vi kan bruke noe av inntjeningen opp mot å slippe flere til fra Vest-Finnmark, for at de også skal få en kompensasjon i forhold til de byrdene de har. At man har disse byrdene i Troms i like stor grad som i Vest-Finnmark eller i Øst-Finnmark, er jeg litt usikker på, men det kan jeg gjerne utrede.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Det henger sammen med det som jeg tror jeg har sagt tre eller fire ganger nå. Som også representanten peker på, har kvotene blitt betydelig større. Inntjeningen har blitt betydelig høyere. Det man eventuelt måtte tape på annet fiske, skal man kompenseres for. Og når inntjeningen har blitt så stor på kongekrabbe, er det lettere å kompensere for det man taper på ordinært fiske. Det gjelder også, mener jeg, i Vest-Finnmark nå. Og selv om representanten Knag Fylkesnes ønsker at jeg skulle ha sagt det, har jeg ikke foreslått å inkludere Troms, Nordland og Trøndelag. Jeg har ikke foreslått noe i denne saken. Dette er et representantforslag. Jeg har sagt at jeg deler tankene til de representantene som har fremmet dette forslaget om å inkludere Vest-Finnmark.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Jeg regner med at når statssekretæren har uttrykt under et foredrag at han deler tankene om å inkludere Vest-Finnmark, så står vel statssekretæren bak det.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Først til representanten Bergstø, som er inne på at det skaper forvirring. Ja, og forvirringen er kanskje skapt av politikere, gjennom bl.a. å gi inntrykk av å støtte et forslag om å inkludere Vest-Finnmark. Det er også enkelte vedtak gjort av politiske partier i Finnmark som har lagt til grunn at man skal inkludere Vest-Finnmark. Som jeg sa i mitt i hovedinnlegg: Da jeg ble kjent med at det var et flertall i Stortinget for å inkludere Vest-Finnmark i desember, satte jeg faktisk midlertidige kvoter i påvente av vedtak i Stortinget, av respekt for Stortinget. Så det er den forvirringen som eksisterer. Det kan jo ikke være forvirrende at to stortingsrepresentanter fremmer et representantforslag. Etter 18 år i Stortinget vet jeg ikke hvor mange representantforslag jeg har fremmet, og hvor mange som blir fremmet, men det er jo demokratiet i så måte. Når det gjelder å konsultere Sametinget: Jeg har sittet og lest prosedyrer og retningslinjer for konsultasjoner med Sametinget. Jeg kan ikke se at jeg har brutt noe eller gjort noe når det gjelder disse prosedyrene, som skulle være kritikkverdig. Men representanten Heggø har helt rett i at hvis dette hadde vært en sak jeg hadde fremmet, hvis det hadde vært en sak jeg hadde utarbeidet og fremmet for Stortinget, skulle det selvfølgelig bare manglet om jeg ikke skulle hatt konsultasjoner og fått underskrift når det gjelder det. Dette er et forslag fra Stortinget, og jeg har hatt samtaler – både politisk og administrativt – med Sametinget. Når det gjelder spørsmålene om både utvidelse av området for fangst av kongekrabbe og aktivitetskravet, har Sametinget svart på det i høringen. Men jeg er jo helt enig med representanten Heggø: Nå gjelder det å se framover. Jeg skal gjøre det som er aldeles nødvendig for at Stortinget neste gang er best mulig forberedt, når det gjelder både kunnskap og konsekvenser knyttet til både å utvide området for å fangste og aktivitetskravet. Da legger jeg til grunn at flertallsinnstillingen får flertall.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Bare en kort replikk – kanskje – til representanten Knag Fylkesnes. Demokratiet består i at de øverste folkevalgte i dette landet i denne sal – jeg gjentar, i denne sal – fremmer forslag. Det er grunnmuren i demokratiet vårt. Så prøver Knag Fylkesnes å gjøre narr av det. En statssekretær fremmer ikke noe forslag i denne salen. Det trodde jeg Knag Fylkesnes visste. Det er representantene i denne salen som fremmer forslag. Hvis representanten Knag Fylkesnes synes at det er ille – ja da er det en utfordring. At en statssekretær signaliserer på et møte et eller annet sted at det kommer et forslag i Stortinget om den ene eller den andre saken, er ikke relevant – hvis man er kjent med at det vil bli fremmet forslag i denne salen. Man kan være kjent med at det blir fremmet forslag fra SV, man kan være kjent med at det blir fremmet forslag fra Arbeiderpartiet. Det som Knag Fylkesnes har problemer med, er at han ikke aksepterer at andre representanter i denne sal fremmer egne forslag, mens han selv kan gjøre det – da er det helt greit. Han innledet denne debatten med å kalle et forslag fra representanter i denne salen for cowboyforslag. Det sier noe om representanten Knag Fylkesnes, og det sier noe om SVs syn på demokratiet og på dette huset.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-01-31:
Denne saken er preget av et salig kaos. Nå er jo ikke blått kaos noe nytt etter tre år med Høyre og Fremskrittspartiet i regjering, men kaoset sprer seg når vår blå åker rammes. Det er få ting som har fått telefonen min til å koke mer enn krabbeflokkene på bunnen av Varangerfjorden enn denne saken, for fiskerne er oppgitt, fiskerne er fortvilt, og fiskerne har vært forvirret. Og det er ikke så rart når statssekretær Berg varsler et representantforslag fra Stortinget på et arrangement i hjemfylket. Jommen sa jeg styring! Det er spesielt når regjeringsapparatet varsler initiativ fra Stortinget, og da er det forståelig at folk blir forvirret. Forslaget ville vært et grunnleggende brudd med et av hovedprinsippene i krabbeforvaltningen, nemlig at de som bærer den største byrden – i form av ødelagte garn, i form av dårligere forhold for fisket – også skal få den største gevinsten. Da er det ikke rart at fiskere har blitt fortvilt, for de vet så veldig, veldig godt hva det er plass til i fjordene, og hva det ikke er plass til. Krabbefisket fortrenger i dag ordinært fiske, og det er ikke bare på grunn av krabben i seg selv, man vet at også teinene tar plass. Og da er det ikke rart at fiskerne og folk langs fjordene blir oppgitt. For det er et spørsmål om forutsigbarhet, det er et spørsmål om hvilke signaler man skal sende til dem som er interessert i å investere i næringen, og dem som er interessert i å gå inn i yrket. Så må jeg si at det er positivt at Måsøy innlemmes. Det er i tråd med noe Finnmark SV har jobbet for. Det er bra at komiteen har klart å samle seg om det. Det er også bra at de partiene som tidligere har varslet at de støtter statssekretæren, representantene, regjeringen – alt ettersom hvem som snakker – sitt forslag, nå har sett på fakta, har hørt på fiskerne i øst og snudd. Jeg ønsker å gi en stor takk til de partiene som faktisk har sett de alvorlige konsekvensene forslaget ville gitt. Så håper jeg at signalene nå kan være entydige, og at det blå kaoset i fiskeripolitikken snart kan stilnes.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2017-01-31:
Ja.
Tone Heimdal Brataas (Fremskrittspartiet), 2017-01-31:
Fremskrittspartiet stiller seg bak innstillingen og anbefalingen i denne stortingsmeldingen. Det konkluderes her med at det er for mange usikkerhetsmomenter ved tilslutning til individklageordningene, og det foreslås at Norge ikke tilslutter seg disse nå. Vi er glade for at Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet også slutter opp om dette. Fremskrittspartiet vil understreke at å beskytte og fremme menneskerettighetene er svært viktig, både i Norge og i andre land. Norge er alt en internasjonal pådriver for barns rettigheter og for etterlevelse av FN-konvensjoner som vedrører barn. Men vi mener at tilslutning til individklageordningene til de aktuelle FN-konvensjonene ikke er veien å gå. Jeg vil her peke på fire grunner: For det første er konvensjonene allerede godt beskyttet i norsk lov, og Norge har som det eneste nordiske land gitt menneskerettsloven forrang framfor annen lovgivning i Norge ved motstrid. Viktige menneskerettigheter er også tatt inn i Grunnloven. For det andre kan tilslutningen til klageordningene medføre en rettsliggjøring av det som er politiske spørsmål, og begrense norske myndigheters handlingsrom. Dette kan være tilfellet i spørsmål som går på økonomiske og sosiale prioriteringer, og avgjørelser på utlendingsfeltet. For det tredje kan det stilles spørsmål ved om konvensjonskomiteene som skal behandle disse klagesakene, er de best egnede til det, både når det gjelder sammensetning, arbeidsmetoder, tolkningsmetode og ressurser. Landenes egne demokratisk valgte organer har vanligvis det beste grunnlaget for å vurdere saker av denne typen. Det kan også være at FN-organer ikke nødvendigvis er forkjempere for menneskerettigheter, når vi har med verstingen Saudi-Arabia, som nylig ble gjenvalgt til å sitte i FNs menneskerettighetsråd, hovedorganet som skal styrke, fremme og beskytte menneskerettighetene. For det fjerde kan man stille spørsmål ved hvorvidt en tilslutning til disse ordningene bidrar til å skape avstand mellom de styrende og folket. Bør virkelig beslutninger som er tatt i norske dømmende organer, underkastes en etterprøving fra en FN-komité som sitter fjernt fra Norge, uten demokratisk forankring og demokratisk ettersyn? Fremskrittspartiet mener at Norge ikke trenger å tilslutte seg individklageordningene for å styrke menneskerettighetene. Vi mener at disse kan beskyttes og fremmes på andre måter, i land og områder der det virkelig trengs. Derfor vil vi heller ikke gi vår tilslutning til forslaget fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og SV, der de ber regjeringen komme med en ny utredning av hvorvidt Norge bør tilslutte seg individklageordningen knyttet til barnekonvensjonen når denne er mer utprøvd.
Trine Skei Grande (Venstre), 2017-01-31:
Ja, alle som ett!
Trine Skei Grande (Venstre), 2017-01-31:
Stortinget er nå så heldig at vi endelig har fått et eget organ under Stortinget som er vår nasjonale institusjon for menneskerettigheter. De har levert en ganske god høringsuttalelse i denne saken, og én av innvendingene de har, er at dette kan svekke Norge internasjonalt. Norge støtter menneskerettighetene, og de har vært viktige for den nåværende utenriksministeren, og noe av det første denne regjeringa gjorde, var å levere en melding om nettopp menneskerettigheter. Men som vår institusjon påpeker, vil vår jobb for menneskerettigheter og eksemplets makt svekkes når man ikke kan utøve det politiske presset som trengs, ved at vi ikke ratifiserer denne. Er det noe som også bekymrer utenriksministeren? Bør det ikke være det?
Trine Skei Grande (Venstre), 2017-01-31:
Jeg kjenner godt til at den er inkorporert i norsk lov, for det var sist gang Venstre og Høyre satt i regjering sammen at det ble fikset. Men la meg stille spørsmålet fra en annen vinkel: Syns ikke utenriksministeren at det er viktig at Norge også er en foregangsnasjon for å kunne løfte menneskerettighetene høyt i vårt internasjonale arbeid?
Trine Skei Grande (Venstre), 2017-01-31:
Jeg også vil begynne med å takke interpellanten for en god interpellasjon og takke statsråden for svaret. Utgangspunktet her er – som det har vært for Norges utenrikspolitikk lenge – at vi er et ganske lite land. Vi er avhengig av andre. Å bruke «America first» som utgangspunkt for norsk utenrikspolitikk tror jeg ikke hadde vært bærende over tid. Vi er nok veldig avhengig av å bygge fellesskap med andre for å nå de målsettingene vi har satt oss. Da er det egentlig godt at bekymringen for utviklingen i Tyrkia er så bredt forankret politisk i denne salen. Det var en tragedie at kuppforsøket ble gjennomført, men det hadde vært en feil utvikling også før det kuppforsøket kom. Dette er et land som har opplevd mye terror og grusom terror. Noe av det skyldes uenigheter innad i landet. Beliggenheten gjør at de får det, men også at de er en buffersone for oss i Europa. Da er jeg tilbake til noe av det som både interpellanten og statsråden sa om NATO som et verdifellesskap. Når Norge gjennom vår utenrikspolitikk må bygge fellesskap med andre, er det klart at NATO handler ikke om land, men det handler først og fremst om noen verdier som vi i vestlige demokratier deler. Da må vi også være villige til å kjempe for hverandres verdier, og da må vi dele de verdiene. Jeg deler den bekymringen som nesten alle som har vært på talerstolen, har uttrykt, når vi nå ser utviklingen, spesielt med de utrenskningene som har vært etter kuppforsøket. Journalister, dommere og ikke minst lærere er sjølve kjernen i demokratibyggingen, med de verdiene som nettopp de yrkene formidler: deltagelse, lik rett for loven og ytringsfrihet. Det er også viktig å understreke parlamentarikernes frihet og deres mulighet til å utøve sine politiske verv. Jeg syns også at det er viktig å si at vi må være takknemlige for den fantastiske jobben Tyrkia gjør med å ta imot flyktninger. Det syns jeg det er viktig å anerkjenne fra denne talerstolen. Dette har ikke vært enkelt, heller ikke forholdet til Europa. Men vi hadde sett ganske andre utfordringer på det europeiske kontinentet hvis ikke Tyrkia hadde tatt det ansvaret de tar. Det som har slått meg under besøk i Tyrkia, er måten man snakker om flyktninggruppa på. Dette er flyktninger som får ganske mange sosiale rettigheter idet de trår over den tyrkiske grensa, men de møtes likevel ikke med de mishagsytringene som kanskje mange andre vestlige demokratier har møtt flyktninger med. Så jeg syns vi skal anerkjenne Tyrkia for den jobben Tyrkia gjør, men det er viktig å si at hvis man skal være med i det verdifellesskapet NATO er, må man også forvalte de verdiene. Det er viktig at vi presser på og bruker alle våre møtepunkter for å få utviklingen på riktig vei. Under utenrikskomiteens siste reise til Tyrkia følte vi nok den litt depressive stemningen som var blant mange NGO-er som jobber med menneskerettigheter i landet. Det er ingenting ved de signalene vi har fått etter at vi dro derfra, som tyder på at det går bedre. Så jeg er glad for at Norge kan være med og bidra til å støtte opp under de NGO-ene og den viktige jobben de gjør.
Børge Brende (Høyre), 2017-01-31:
Jeg synes det både i meldingen og i mitt innlegg er argumentert for hvorfor det ikke er riktig å ratifisere disse individklageordningene nå. Å ratifisere en individklageordning når komiteen ikke engang har behandlet en eneste sak og vi i Norge allerede har gitt f.eks. barnekonvensjonen forrang i det norske rettssystemet, slik at det potensielt også vil kunne få større omfang i Norge, er noe vi må tenke grundig igjennom. Dette gjelder ikke bare Norge. Ta vårt naboland Sverige, som heller ikke er rede til å ratifisere denne individklageordningen nå. De har ikke engang gitt forrang til barnekonvensjonen i sitt rettssystem. Det er viktig at vi nå ikke snakker ned Norge i en situasjon hvor det er reelle avveininger knyttet til dette. Men barnekonvensjonen er inkorporert i norsk lov. Vi vet f.eks. at i Norge er flere menneskerettigheter til og med løftet opp i Grunnloven.
Børge Brende (Høyre), 2017-01-31:
Absolutt! Der er vi helt på linje. Derfor har vi også fremmet en egen stortingsmelding om menneskerettigheter. Det vi opplever om dagen, hvor menneskerettighetene, også de tradisjonelle menneskerettighetene knyttet til ytringsfrihet, forsamlingsfrihet og pressefrihet, er under stort press – vi har en egen interpellasjon etterpå hvor vi skal diskutere situasjonen i et alliert land, som er bekymringsfull knyttet til dette – er Norge kompromissløs på. Vi må stå opp for disse viktige menneskerettighetene. I forbindelse med disse konvensjonene er det viktig å minne om at Norge leverer rapporter til FNs barnekomité og andre konvensjonsorganer om gjennomføringen av menneskerettighetene i Norge. Det er rapportbehandlingen som er den viktigste overvåkningsmekanismen også i FN-systemet.
Børge Brende (Høyre), 2017-01-31:
Det regjeringen har konkludert med, er at vi ikke vil anbefale en ratifikasjon av disse individklageordningene nå. Det er et synspunkt vi deler med f.eks. Sverige og en rekke andre land. Så må man komme tilbake til dette spørsmålet senere hvis ting skulle ha endret seg. Men det er også prinsipielle sider ved disse individklageordningene og rettsliggjøring som man også må tenke igjennom, hvor vi ikke har konkludert. Det er derfor vi sier at vi nå ikke vil anbefale en ratifikasjon. Jeg ser at det er argumenter i begge retninger, men jeg vil også minne om at det ikke var jeg som sa – og nå henviser jeg ikke til representanten Solhjells innlegg – at vi svekker menneskerettighetene i Norge ved ikke å ratifisere nå. Det mener jeg vi ikke gjør. Vi tar bare ikke stilling på det grunnlaget vi nå har.
Børge Brende (Høyre), 2017-01-31:
Vi skal være veldig glad for at vi har bygd institusjoner som Europarådet, OSSE og FNs menneskerettighetssråd. Disse har satt en rettslig standard, og hvis man ikke etterlever de standardene som er satt, har vi også mekanismer som kan brukes. Både president Erdogan og utenriksminister Çavu?o?lu har slått fast at de skal etterleve de retningslinjene og de reglene som f.eks. gjelder i Europarådet. Hvis de skulle få dommer mot seg, vil de ta det ad notam. Dette skal vi minne dem om, og vi skal også være meget påpasselige med at dette blir fulgt opp. Nå kommer det mange saker for domstolen, og det er jo et tegn på at det er veldig mange i Tyrkia som føler at deres rettigheter ikke respekteres. Som jeg også sa i mitt innlegg, er Venezia-kommisjonen viktig her, og de har f.eks. vurdert unntakstilstanden og kommet til at innføringen av unntakstilstand etter forsøket på militærkupp var legitim, men at innførte tiltak går utover Grunnloven og folkeretten. De vurderer nå også disse forslagene til grunnlovsendring. Det blir viktige vurderinger. Så var jeg i mitt innlegg inne på viktigheten av nå å følge rettsprosessene og de rettssakene som er, og den norske ambassaden er aktiv. Vi har politisk også lagt stor vekt på å møte tyrkiske ledere og videreformidle våre bekymringer og også ta opp konkrete saker. Jeg har selv møtt opposisjonen og representanter fra de kurdiske grupperingene i parlamentet i Tyrkia. Og til forslaget fra representanten Solhjell om ytterligere å trappe opp det vi gjør i Tyrkia knyttet til støtte til det sivile samfunn, til menneskerettighetsforkjempere og også den frie og uavhengige presse – iallfall styrke mulighetene for å ha en fri og uavhengig presse: Dette er noe vi jobber med, og vi vil trappe opp den støtten i inneværende år i forhold til i fjor. Jeg er åpen for den typen innspill, som vi absolutt vurderer nå i det videre arbeidet.
Børge Brende (Høyre), 2017-01-31:
Jeg likte veldig godt også den siste formuleringen til representanten Solhjell om våre nære alliansepartnere i EU i disse spørsmålene. Som jeg også nevnte tidligere, føler jeg at ledelsen i EU, Mogherini og Timmermans, er enig med oss i at vi skal bruke de multilaterale mekanismene og FNs menneskerettighetsråd, men ikke minst er både Europarådet og OSSE helt avgjørende her. Jeg er også enig i at Tyrkia er spesielt bekymringsfullt, men vi ser at menneskerettigheter og verdier som vi kanskje har tatt for gitt, er under press ikke bare langt unna, men også i vår egen verdensdel. Tyrkia er ett eksempel. Jeg skal til Polen i neste uke, og det å måtte ta opp menneskerettigheter og grunnleggende spørsmål også på en reise til Polen er faktisk noe nytt. Vi har også en manglende konvergens i EU, for å si det veldig diplomatisk, rundt disse spørsmålene, som jeg vet bekymrer også EUs ledelse. Jeg er også enig i at det å ta et stort humanitært ansvar og det å ta imot flyktninger, det å måtte håndtere voldelig ekstremisme og over 30 terrorangrep ikke er noen unnskyldning for ikke å forholde seg til menneskerettigheter og internasjonale forpliktelser. Det som likevel er viktig for meg å understreke, er at ved å ha tatt imot 2,8 millioner flyktninger fra Syria og stilt opp på en forbilledlig måte overfor disse har Tyrkia tatt et stort humanitært ansvar, og, som representanten Skei Grande var inne på – de fortjener honnør for det. Det er også forståelig at når Tyrkia blir utsatt for voldelig ekstremisme og terror, må de ta nødvendige skritt. Og med et forsøk på militærkupp har de rett til å innføre unntakstilstand, men det skal også skje innenfor rettsstatens rammer, og der har Veneziakommisjonen påpekt også de bruddene. Vi vil fra regjeringens side fortsette å ta opp menneskerettigheter i nær dialog med ledelsen i Tyrkia. Vi vil ytterligere trappe opp støtten til ytringsfrihetsorganisasjoner og uavhengige medier i Tyrkia og også være til stede under rettsoppgjør for å ivareta disses interesser.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2017-06-14:
I forvaltningsplanen blir områdene Froan, Sularevet og Iverryggen utpekt som særlig verdifulle og sårbare områder siden forrige forvaltningsplan. Det er blitt gjort nye funn av korallrev her, og det er særlig viktig næring og yngleplass for fisk, sjøfugl og sel der. Er klima- og miljøministeren enig i at det bør tillates oljeboring og petroleumsaktivitet i de sårbare områdene Froan, Sularevet og Iverryggen?
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2017-06-14:
Takk for svaret. Jeg kan ikke dy meg. Jeg må spørre statsråden om han kan gjøre rede for årsaken til at det er blitt tegnet et nytt kart for iskanten i denne meldingen uten at det er foretatt en helhetlig vitenskapelig utredning av iskantsonen. Dette er gjort til tross for at Stortinget har gitt tydelig beskjed til regjeringen – vi sendte en sak tilbake – om at en eventuell ny vurdering av iskanten og iskantsonen skal vurderes i forbindelse med en helhetlig vurdering av forvaltningsplanen for Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2017-06-14:
La meg bare svare ut et par av de kommentarene som er kommet til innlegget. Først vil jeg takke for skryt. Dette har vært en krevende sak å få gjennom i komiteen. Det er mange ulike meninger om hvordan vi skal forvalte disse områdene. Representanten Tina Bru viste i sitt innlegg til at vi i merknader er kritisk til at arbeidet med nasjonale verneplaner har tatt for lang tid. Allerede i 1995 ble det lagt fram en kartlegging av egnede marine verneområder i Norge, og Stortinget vedtok i 2000 at det skulle etableres nasjonale marine verneplaner. Det er, som flere har nevnt, foreslått 36 representative områder for vern, men vi har ennå ikke fått på plass en helhetlig plan for å sikre våre marine økosystemer. Det er spesielt viktig å sikre de områdene der det er funnet nye og viktige korallforekomster, og områder for vårgytende fisk – som de områdene vi har diskutert mye her nå: Sularevet, Froan og Iverryggen. Vi mener at det ikke skal iverksettes ny petroleumsvirksomhet i disse områdene. Det har vi heldigvis flertall for i Stortinget. Også Mørebankene, Haltenbanken og Sklinnabanken utpeker seg som særlig aktuelle som marine verneområder. Disse områdene er kjerneområder for gyting og oppvekst av sild og sei. I tillegg er det tre nye funn av korallrev på Mørebankene. For Arbeiderpartiet er det viktig å signalisere at Mørebankene bør unntas for petroleumsaktivitet i det videre arbeidet med marine verneområder. Representanten Marit Arnstad viste til etableringen av marint vern i kystnære områder. Da vil jeg bare understreke at det skal skje i nær dialog med lokale myndigheter, og i prosesser med marine verneplaner i kystnære områder skal kommunenes og fylkeskommunenes synspunkter vektlegges. Det er flere partier som i dag har gått ut av forslag til vedtak II slik innstillingen nå foreligger. Arbeiderpartiet vil opprettholde støtten til II, men vi ønsker subsidiært å støtte forslag nr. 13, fra Senterpartiet. Så vil jeg si at jeg synes det er synd at vi ikke har kommet fram til enighet der vi kunne fått flertall for å sikre disse verdifulle områdene i Norskehavet, fram til status for de marine verneplanene er avklart gjennom nasjonal marin verneplan. Det handler nok om at Stortinget har hatt mange saker å behandle den siste tiden. Forvaltningsplanen kom sent. Her kunne vi ha klart å finne fram til en løsning hvis partiene var villig til det.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-06-14:
Som jeg sa i innlegget mitt, er kun 1 pst. av havområdene våre vernet, og selv om det er 36 kandidatområder som er kartlagt, blir likevel kun 4 pst. eventuelt vernet. Gjennom internasjonale konvensjoner har Norge forpliktet seg til å verne 10 pst. av havområdene innen 2020. Det kunne vært fristende å spørre statsråden om han er fornøyd med framgangen, men jeg spør heller om hvordan statsråden mener at vi skal nå målet på 10 pst. innen 2020.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-06-14:
Statsråden startet ute i det store havet, men la oss gå inn i fjorden, der folk arbeider og bor, der det er en yrende virksomhet, og der folk lever og har hverdagen sin. Det er mye som er vernet i Trondheimsfjorden – Tauterryggen, Rødberget, Gaulosen – og alle har lokal tilslutning. Derfor er jeg litt overrasket over at regjeringspartiene i dagens innstilling ikke kan være med på å si at dersom en skal verne Skarnsundet og Børgin, må det være lokal tilslutning. For når det gjelder det vernet, er det sterk motstand i alle de berørte kommunene. Spørsmålet mitt til statsråden, når han i det tidligere replikksvaret snakket om behovet for lokal tilslutning, er om han kan garantere at de to områdene ikke blir vernet uten at det er lokal oppslutning blant de berørte kommunene.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-06-14:
Jeg takker for presiseringen fra saksordføreren omkring behovet for en nær dialog med kommunene, og jeg vil bare understreke at når det gjelder Børgin og Skarnsundet, har Steinkjer og Inderøy kommuner vært sterkt imot fra dag 1, og det er de fortsatt. Spørsmålet er om det hjelper. Jeg har forstått det sånn at Høyre og Fremskrittspartiet ikke nødvendigvis er imot, men at statsråden understreker at de ikke har avgjort spørsmålet om Børgin og Skarnsundet. Derfor vil jeg be om å få gjort om forslag nr. 12 til et oversendelsesforslag, med håp om at den henstilling som ligger i et slikt oversendelsesforslag, vil medvirke til en fornuftig avgjørelse fra regjeringens side når det gjelder Børgin og Skarnsundet.