May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2009-05-18:
Seksuelle overgrep mot barn er eit veldig vanskeleg tema å snakke om. Det rører ved noko av det mest sårbare vi har, barna, som vi er så redde for skal skje noko vondt. Då er det ganske tøft å tenkje på at det er mange barn i Noreg – og også internasjonalt – som opplever å bli krenkte på det djupaste. Derfor er det så viktig at vi tverrpolitisk kan jobbe i lag for å finne ut kva vi kan gjere for at barn og unge skal få ein trygg og god oppvekst, som dei fortener. Dei siste åra har ein i aukande grad blitt merksam på uønskt seksuell kontakt mellom jamaldra barn og tenåringar, eldre barn som forgrip seg på yngre, og – av og til – yngre barn som forgrip seg på eldre. Forsking viser dessutan at ei ikkje ubetydeleg mengd vaksne overgriparar gjorde seg skuldig i sitt første overgrep som barn, eller i ung alder. Det blir derfor viktig å hindre seksuell aktivitet mellom barn som ikkje er tufta på leik eller som er gjensidig, men der det er innslag av lureri, press, tvang, truslar eller vald. Forsking viser eit komplisert bilete der skadeverknadene er avhengig av langt fleire forhold enn den faktiske handlinga barna har vore utsette for. Nokre former for overgrep er også blitt betrakta som mindre alvorlege fordi dei førekjem relativt ofte i samfunnet. Eksempel på dette er sjikane, tilsnakk, blotting og beføling. Å bagatellisere denne typen overgrep er å forveksle statistikk med etikk. At ein type overgrep er vanleg, kan ikkje rettferdiggjere handlinga. Forsking viser at jenter er halvannan til tre gonger meir utsette for overgrep enn gutar. Samanlikna med gutar er jenter gjennomgåande meir utsette for overgrep i familien. Desse utgjer mellom ein tredel og halvparten av jentenes overgrepserfaringar, men berre omkring ein tidel til ein femdel av gutanes erfaringar. Overgriparane er hovudsakleg gutar og menn. Det har det siste tiåret vore sette i verk ulike tiltak for å verne barn mot seksuelle overgrep. Det har f.eks. vore utarbeidd program for å hjelpe barn til å beskytte seg sjølve, og det er gjort lovendringar som skal hindre at personar som har gjort seg skuldige i overgrep, skal få arbeide med barn. Kunnskapen om at om lag kvart tredje overgrep mot barn er utført av mindreårige, gjer at det må rettast innsats mot gruppa «unge overgriparar» for å førebyggje nye overgrep. Barn som forgrip seg på andre barn, har sjølve ofte blitt seksuelt misbrukte og opplevd omsorgssvikt i barndomen. Det er derfor viktig å identifisere og behandle barn som lever ut eigne overgrepserfaringar gjennom å krenkje andre barn seksuelt. Store utanlandske undersøkingar viser at om lag ein tredel av unge overgriparar sjølve har vore utsette for seksuelle overgrep. Dei fleste har dermed ikkje denne erfaringa når dei begynner å forgripe seg på andre. Derimot har dei fleste vore utsette for andre former for krenkingar og svik der særleg fysisk omsorgssvikt ser ut til å spele inn. Fysisk omsorgssvikt utgjer faktisk ein større risiko for å bli overgripar enn det sjølv å ha vore utsett for seksuelle overgrep. Regjeringa Bondevik II lanserte ein samla strategi mot seksuelle og fysiske overgrep mot barn våren 2005. Planen hadde fire hovudmålsetjingar: å hindre overgrep, avdekkje overgrep, gi dei utsette tilstrekkeleg hjelp og behandling og å heve hjelpeapparatets kompetanse om slike overgrep. Førebygging har fått betydeleg plass både i den planen og i handlingsplanen mot vald i nære relasjonar. Eg er glad for at den sitjande regjeringa har følgt opp dette viktige arbeidet i ein ny handlingsplan mot vald i nære relasjonar. Planen omfattar fem departement og vil gi eit lyft, ikkje minst når det gjeld kunnskap. Men det som manglar i denne planen, er å utvide personellrammer og ei større satsing på tverrfaglegheit nær brukarane. Vi veit at svært få bekymringsmeldingar blir sende frå barnehagar og skular til barnevernet, trass i at dei aller fleste barn oppheld seg i barnehage eller skule og SFO store delar av dagen. Det har kome meldingar frå ei rekkje barnehagar og skular om at dei tilsette er usikre på kva avgrensingar teieplikta legg på kontakt mellom offentleg tilsette, kva for krav som blir stilte til dei etter opplysningsplikta, korleis dei konkret skal gå fram for å melde ei bekymring, om foreldra må informerast, hendingsgangen etter at bekymringa er meldt, og moglegheit for tilbakemelding frå barnevernet. Ein rapport frå Nasjonalt kunnskapssenter om vald og traumatisk stress viser at allmennlærarar og førskulestudentar ikkje får tilstrekkeleg kunnskap om barns rettar, vald og seksuelle overgrep og samtalemetodikk – kunnskap som er nødvendig for å fange opp barnet og hjelpe han eller ho med å få nødvendig støtte. Regjeringas Handlingsplan mot vold i nære relasjoner 2008–2011 inneheld heldigvis tiltak for å styrkje kompetansen til lærarar og føreskulelærarar, men eg vil be statsråden vere spesielt merksam på at dette blir følgt opp. Når det gjeld andre tiltak, vil eg peike på at unge som har gjort seg skuldige i seksuelle overgrep, må bli gitt rett til nødvendig helsehjelp. Mange av dei har problem som treng behandling i spesialisthelsetenesta: angst, depresjon, betydelege problem med sosial tilpassing, autisme eller alvorleg aggresjons- og valdsproblematikk. Det er nødvendig med grundig kartlegging og undersøking av overgriparen for å kunne ha føresetnader for å gi det tilbodet som kan hjelpe vedkomande til å fungere betre. Ved etablering av kunnskap og erfaring på eit forholdsvis nytt og ukjent område er det viktig at norske fagfolk kan samarbeide i eit internasjonalt kompetansenettverk. Noreg heng etter dei fleste andre europeiske landa når det gjeld kompetanse på arbeid med unge overgriparar. Det er også viktig at det blir etablert klare retningslinjer for å melde unge som har gjort seg skuldige i seksuelle overgrep, til politiet. Ulike politi- og lensmannsdistrikt stiller seg ulikt med omsyn til etterforsking av unge under 18 år og vegrar seg meir jo yngre barnet er. Derfor er det viktig at det blir utarbeidd klare retningslinjer for å melde frå til politiet og for etterforsking av denne typen saker. Redd Barna opna 20. november 2008 sin antivaldskampanje «Vennligst forstyrr!» Kampanjen varer til våren 2010 og har som mål å nå vaksne og få vaksne til å gjere noko dersom dei trur at eit barn er utsett for krenkande handlingar. Redd Barna oppfordrar til ein nasjonal dugnad for å rette søkjelyset mot dei mest sårbare og utsette barna i samfunnet vårt. Dessverre opplever mange barn overgrep, og dei opplever at dei ikkje får den beskyttelsen dei har krav på. Eg har hatt besøk på Stortinget av menn som har vore utsette for seksuelle overgrep som barn. Dei opplever det som eit ekstra tabu at gutar opplever overgrep, og at også kvinner kan vere overgriparar. Dei deler sine historier for at andre skal få hjelp. Det er sterke historier frå sterke karar. Eg håpar Regjeringa vil ta utfordringa og sørgje for at vaksne som arbeider med barn, får meir kunnskap om barn og overgrepsproblematikk. Det er viktig at alle parti kan samle seg om tiltak som kan betre situasjonen for valdsutsette barn. Derfor er eg glad for at vi på Stortinget har ei barnerettsgruppe der vi jobbar tverrpolitisk og set saker som angår barn og unge og rettstryggleiken, på dagsordenen. På landsmøtet sitt nyleg forplikta Kristeleg Folkeparti seg til å gjennomføre ei rekkje tiltak i neste stortingsperiode som eg håpar dei fleste politiske parti vil vere med på. Det første er at det skal etablerast barnehus i alle fylke. Samtidig er det viktig at barn slepp å vente lenge på dommaravhøyr. Eit syskenpar i Bergen som fortalde om vald frå foreldra, måtte vente i 77 dagar før dei blei avhøyrde av ein dommar. Over halvparten av mindreårige offer for overgrep venta over ein månad på å bli avhøyrde. Dette er alvorleg og truar rettstryggleiken til barna. Det andre er at alle skular og barnehagar skal påleggjast å ha ein beredskapsplan for å handtere saker der det er mistanke om vald og overgrep mot barn. Det tredje er at meldeplikta om bekymringar knytte til vald og overgrep mot barn skal skjerpast inn i helsevesenet, skular og barnehagar. Det fjerde er at alle som arbeider med barn, skal sikrast kunnskap om vald og overgrep mot barn. Ein må gå igjennom både dei ordinære utdanningane og etter- og vidareutdanningstilboda for å sikre at kunnskapen og kompetansen blir tilstrekkeleg god. Det femte punktet er at det skal setjast i gang ei eiga utgreiing om vald mot barn. Utgreiinga må inkludere høyring med barn som har vore utsette for eller vitne til vald og overgrep. Erfaringar frå Barnas Spørretime 2008 understrekar betydinga av å innhente erfaring frå barn og unge sjølve, både erfaringar knytte til vald og overgrep og erfaringar knytte til tiltak. Vi treng å få vite meir om verknadene av vald og overgrep. Eg håpar at vi i fellesskap kan setje søkjelyst på dette for å hindre at barn lid i det stille bak husets fire vegger.