trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-01-20:
Kommunene som representanten viser til, har et viktig ansvar når de tar imot og bosetter asylsøkere og flyktninger. Kommunene har også et svært viktig ansvar som førstelinja i barnevernet. Lavangen kommune gjør en viktig jobb på vegne av samfunnet, og jeg har stor forståelse for at kommunen, som har tatt dette ansvaret på alvor, er i en krevende økonomisk situasjon, og at det oppleves utfordrende for kommunen. Utgiftene i saken som representanten tar opp, handler ikke bare om barnevernsutgifter. En del av det er også utgifter til skolegang o.l. Det betyr at det er flere departement som er berørt av det. Derfor har jeg tatt initiativ til å se nærmere på saken sammen med andre berørte departement. I barnevernet er det sånn at det er den kommunen der barnet oppholder seg, som har ansvaret for at barnet får de tjenestene og tiltakene det trenger. Det er også denne kommunen som skal dekke de løpende utgiftene, uavhengig av om barnet bor i fosterhjem eller institusjon i en annen kommune. Et viktig hensyn som ligger til grunn for regelverket, er at ungene skal beskyttes, og de skal ikke bli kasteballer i systemet. Jeg har forståelse for at dette kan oppleves svært utfordrende for kommunene, og særlig i de tilfellene der ungene bor i kommunen i en kort periode. Barnevernsloven er imidlertid innrettet for å forhindre at barn med behov for hjelp faller mellom to stoler. En klar ansvarsdeling er derfor viktig i disse sakene. I denne saken ser vi at kommunen har fått høye utgifter. I sånne situasjoner har kommunene mulighet til å få skjønnsmiddeltilskudd fra statsforvalteren, noe jeg vet at Lavangen kommune har fått. Jeg vil også vise til at tilskuddsordningen på integreringsområdet er innrettet sånn at det er den kommunen som bærer utgiftene i disse sakene, som har krav på tilskuddene. Dette er en komplisert sak der det altså er flere berørte departement, og som nevnt tidligere har jeg derfor tatt initiativ til å se på sakene sammen med de ulike departementene og forhåpentligvis finne en løsning.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-01-20:
Som jeg sa, og som vi heldigvis er enige om i utgangspunktet, er dette komplekst, og det berører flere departement. Derfor er vi i dialog for å se på denne konkrete saken. Så er det sånn at eventuelle nye tiltak vil kreve endring i regelverk, og det kan også kreve ekstra bevilgninger, som jo må følge ordinære beslutningsprosesser og for så vidt budsjettprosesser. I denne saken, for jeg er enig i at det er en veldig spesiell sak, er den eksisterende ordningen som er mest aktuell, nettopp disse skjønnsmidlene. Der vet jeg at kommunen har fått noe penger, og det kan også være en mulighet framover.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-01-20:
Jeg er ikke enig i at dette er sammenlignbare saker. Dessuten var det en relativt liten sum det var snakk om med Bø kommune. Det viktige her er å prøve å finne en god løsning. Derfor tok jeg med en gang jeg fikk vite om saken, initiativ til en prat med kommunalministeren. Det gjelder også kunnskapsministeren, som sagt. Det er viktig at en prøver å finne løsninger. Selv om saken er spesiell, er det ikke utenkelig at det skjer igjen, men ofte i mindre skala. Derfor er jeg uenig, for det er nettopp for å kunne ta tak i åpenbare skjevheter, som en ser her, at man har skjønnsmidler. Lavangen kommune har som sagt tatt et viktig ansvar, som jeg er glad for at de har tatt. Derfor har jeg nettopp på bakgrunn av det tatt initiativ. Politisk ledelse har hatt møte med kommunen for å få mer opplysninger om saken, og vi jobber nå framover for å se om det er noe vi kan gjøre for å avhjelpe situasjonen.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-01-20:
«På Veitvet og Kalbakken i Groruddalen er det et stort lokalt engasjement mot regjeringens planer om å etablere Norges største fengsel på Bredtvet. Dette alternativet innebærer å bygge ned store deler av skogen og jordene og etablere høye murer tett opp mot rekkehusene. Bredtvetskogen er et viktig friområde med rikt dyreliv og et rekreasjonsområde for naboene og befolkningen i Grorud og Bjerke bydel, som allerede er sterkt fortettet. Kan statsråden berolige befolkningen lokalt og si at planene på Bredtvet er skrinlagt?»
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-01-20:
Jeg takker for svaret. Det var et svar som jeg må si er egnet til fortsatt bekymring i befolkningen lokalt. SV er godt kjent med behovene knyttet til fengslene i Oslo, både når det gjelder oppgradering av Bredtveit kvinnefengsel, som jeg er helt enig i ikke er i adekvat stand, og når det gjelder Oslo kretsfengsel. Samtidig kommer man ikke utenom at dette området er ekstremt viktig for befolkningen lokalt, i bydeler med store levekårsutfordringer. Det er det eneste sammenhengende grøntområdet mellom Trondheimsveien og Østre Aker vei, og målsettingene i Groruddalssatsingen er å styrke nærmiljøet og utvikle bedre oppvekstsvilkår. Jeg vil hevde at disse planene innebærer det motsatte. Jeg vil igjen utfordre statsråden på om ikke disse målsettingene, som man også har, bør veie tungt her.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-01-20:
Jeg takker igjen for svaret. Det er godt å høre at det ikke er statsrådens ønske å gjennomføre statlig plan, for her er det en lokalbefolkning i både Grorud bydel og Bjerke bydel – begge bydelsutvalgene har gått entydig imot – som nok føler seg ganske maktesløse overfor disse planene, som de er klar over finnes. De er også klar over at Bredtvet er det foretrukne alternativet, men de er oppriktig bekymret over at de ikke har blitt kontaktet i denne prosessen. Selv om departementet og statsråden har dialog med Oslo kommune, er det en lokalbefolkning her som opplever Statsbygg på befaring i sine nærområder, uten å ha blitt kontaktet eller på noen som helst måte blitt involvert. Derfor har også lokalbefolkningen engasjert seg og sendt mange høringsinnspill til departementet, noe statsråden sikkert er klar over. Mitt spørsmål er: Hvordan skal statsråden videre sikre en god dialog med befolkningen lokalt og sikre at deres stemme blir ivaretatt i denne prosessen?
Monica Mæland (Høyre), 2021-01-20:
Regjeringen har ikke tatt stilling til lokalisering av et nytt Oslo fengsel, og vi vurderer fortsatt ulike alternativer. Oslo fengsel har i dag plass til 240 innsatte på høyt sikkerhetsnivå og er viktig med tanke på varetektsplasser for politiet i Oslo. Anslagsvis 70 pst. av de innsatte var varetektsinnsatte, noe som gjør behovet for transport til og fra politi, domstol og helsevesen ekstra stort. Fengselet er i veldig dårlig stand, og det foreligger stengningsvarsel, som innebærer at Statsbygg ikke kan garantere for videre drift dersom det ikke gjennomføres en veldig omfattende rehabilitering. Jeg tror derfor det er bred enighet om at det er et stort behov for å bygge et nytt Oslo fengsel. Statsbygg har gjennomført en grundig lokaliseringsanalyse og vurdert 180 tomter for et nytt Oslo fengsel. Både Kriminalomsorgsdirektoratet, Statsbygg og ekstern kvalitetssikrer har gitt en entydig anbefaling om å lokalisere et nytt Oslo fengsel på Bredtvet. Denne lokaliseringen for et nytt Oslo fengsel er det samfunnsøkonomisk mest lønnsomme alternativet. Jeg vil legge til at et nytt fengsel på Bredtvet også vil kunne gi en betydelig bedring i soningsforholdene for kvinner, fordi planene innebærer nybygg til erstatning for kvinneplassene som er der i dag. Jeg er godt kjent med den lokale motstanden mot utbygging på Bredtvet. For meg er ikke lokaliseringen i seg selv avgjørende, og jeg har derfor hele tiden vært i dialog med Oslo kommune for å finne en best mulig løsning. Jeg hadde senest uken før jul et møte med byrådslederen og byutviklingsbyråden om saken. Min utfordring er at Oslo har et stort behov for et nytt fengsel. Det må være på en tomt med grunnforhold og størrelse som gjør det mulig å bygge et godt fengsel, og det bør helst være lokalisert nær kollektivtrafikk og med kortest mulige transportavstander. Dersom Bredtvet-alternativet ikke lar seg realisere, er fortsatt fengselsdrift på Grønland et aktuelt alternativ som vi nå vurderer sammen med andre lokaliseringer.
Monica Mæland (Høyre), 2021-01-20:
Det er mitt ansvar å skaffe et nytt Oslo fengsel. Det er et ansvar jeg tar veldig på alvor, og hvis jeg skal være dønn ærlig – og det kan jeg jo godt være – skulle jeg ønske at vi ikke måtte være i Oslo kommune, for alle andre kommuner ville ønsket en slik investering og slike arbeidsplasser veldig velkommen. Derfor har jeg også sett på muligheten for å gå utenfor Oslo kommunes grenser, men det er veldig komplisert når det gjelder logistikk og transport inn til våre fengsler, til helsevesenet og ikke minst til domstolen. Egentlig står vi i en situasjon hvor det er blitt gjort en stor jobb. Det er ikke mange store tomter som er egnet for dette, og hvor vi kan få til det vi kan få til på Bredtvet. Jeg tar på alvor at det er stor motstand i befolkningen der. Derfor har jeg også vært i dialog med kommunen. Vi kunne ha gjennomført en statlig plan, men det har vi ikke noe ønske om. Vi har et ønske om at vi skal behandle vertskapet for dette fengselet godt, og derfor er vi i den dialogen. Men dette er veldig vanskelig, for det er et valg mellom flere gode formål.
Monica Mæland (Høyre), 2021-01-20:
Hvis Bredtvet er et aktuelt alternativ, er jeg veldig innstilt på å gå i dialog med befolkningen og lokalpolitikere i bydelene. Det har jeg også tatt opp med byrådslederen, men jeg forholder meg til byrådet i Oslo og byrådslederen, som leder for Oslo kommune, i vår dialog med dem. Men hvis vi går videre med Bredtvet, er det helt naturlig å være i dialog med dem og se på hvordan vi kan gjøre dette på best mulig måte for befolkningen, gitt at Statsbygg og vi også kan gjøre avbøtende tiltak. Men vi er ikke kommet dit, for vi har ennå ikke besluttet at Bredtvet er det aktuelle stedet. Til det har motstanden i Oslo vært for stor. Men vi må fatte en avgjørelse. Et alternativ er å bli på Grønland. Det vet jeg også vekker stor debatt, for dette er et område som på mange måter er indrefileten av Oslo, og som Oslo godt kunne tenke seg å benytte til andre formål. Det forstår jeg veldig godt. Så dette er rett og slett veldig vanskelig. Men det er vår jobb å ta en avgjørelse. Det må vi gjøre, og det skal vi gjøre så fort vi har et grunnlag for det.
Monica Mæland (Høyre), 2021-01-20:
Det er en del av statlig politikk å gi tilskudd til nasjonale ressursmiljøer på innvandrings- og integreringsområdet. I takt med at Norge er blitt et flerkulturelt samfunn, hvor en stadig større andel av befolkningen har innvandringsbakgrunn, blir kunnskap og meningsbryting på området også tilsvarende viktig for å sikre integrering og tillit i samfunnet. Ytringsfrihet og åpen debatt er viktigere for sameksistens og demokrati enn noen gang før. Under kapittel 291 i statsbudsjettet, post 71, som er tilskudd til integreringsarbeid i regi av sivilsamfunn og frivillige organisasjoner, er det i 2021 tilskudd på tilsammen 153,7 mill. kr. Dette inkluderer navngitte organisasjoner med status som nasjonale ressursmiljøer, samt ulike ordninger hvor organisasjoner kan søke om midler til integreringsfremmende tiltak. Tilskuddet til Human Rights Service har et tilsvarende formål og var i mange år gitt på den samme posten. Fra 2019 ble imidlertid tilskuddsordningen delt opp, slik at tilskuddet til HRS spesielt ble plassert under justisministerens ansvarsområde. Jeg er ikke enig med HRS i deres ytringer. Jeg er heller ikke alltid enig med andre organisasjoner som mottar støtte over statsbudsjettet. Men det er heller ikke poenget. Støtte til HRS er ikke regjeringens prioritet, men følger av tidligere budsjettavtaler i Stortinget, hvor man ble enige om også å øke støtten til andre organisasjoner med om lag 17 mill. kr. Løsningen da HRS ble forhandlet inn igjen i forhandlingene i 2018, ble en pakke på totalt 16,9 mill. kr, med støtte til andre organisasjoner: MiRA-Senteret: 1,1 mill. kr Født Fri: 1,0 mill. kr Minotenk:1,0 mill. kr Melahuset: 2,0 mill. kr Fargespill Bergen: 1,0 mill. kr Antirasistisk senter: 2,9 mill. kr LIM: 1,3 mill. kr OMOD: 2 mill. kr ICAN: 0,6 mill. kr Norske leger mot atomvåpen: 2,0 mill. kr Norges Fredsråd: 2,0 mill. kr I forvaltningen av tilskuddet følger Justisdepartementet opp at HRS i sin virksomhet tilfredsstiller de kriterier som er satt for ordningen, og de kriteriene tilsvarer dem som gjelder for tilskudd til øvrige organisasjoner.
Monica Mæland (Høyre), 2021-01-20:
Grensene for hva man kan si og gjøre i dette landet, står i straffeloven. Grensene for ytringsfrihet er vide. Det mener jeg de skal være, også for ting jeg er dypt uenig i, også for ting jeg føler er krenkende. Det er altså sånn at vi gir tilskudd til mange organisasjoner, både dem vi liker, og dem vi ikke liker, men grensen skal alle holde seg innenfor, og det er altså straffelovens bestemmelser. Så langt jeg vet, er ikke Human Rights Service dømt for å ha overtrådt den grensen. Det betyr at rommet for å ytre seg på dette området, og det er dette området de uttaler seg på, er vidt. Men det blir opp til politiet, og jeg må bare si at vi har prioritert arbeidet mot hatkriminalitet. Det skal politiet prioritere. De skal også rapportere til oss, slik at vi kan være veldig tydelige på å ettergå dem som går over disse grensene.
Monica Mæland (Høyre), 2021-01-20:
Jeg oppfatter at representanten tillegger meg meninger som jeg slettes ikke har, og synspunkter som jeg slettes ikke har. Jeg har ikke sagt at det ikke finnes noen grense. Jeg har tvert imot sagt at det finnes en grense. Og jeg vet ikke hvordan representanten har det, men det er ikke sånn at vi bare gir tilskudd til organisasjoner som vi liker, som vi støtter, og som vi synes er akseptable. Vi gir også støtte til det vi ikke synes er akseptabelt, det vi ikke støtter, og det vi til og med kan oppleve som krenkende. Vi har regler for ytringsfrihet. Den regelen skal vi følge nøye med på. Politiet skal gjøre det; det er påtalemyndigheten som skal gjøre det. Så finnes det selvsagt grenser for hva som skal stå på statsbudsjettet. Jeg redegjorde nå for at dette var en prioritet for ett av de fire partiene som forhandlet fram et budsjett. Vi forhandlet inn andre økninger til organisasjoner som vi prioriterte. Den enigheten sto vi fast på i årets budsjett.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2021-01-20:
«Det borgerlige stortingsflertallet vedtok etter forslag fra regjeringa å bevilge 1,8 millioner kroner til Human Rights Service. Justisministeren skriver i budsjettframlegget: "Tilskotet skal medverke til å gi betre kunnskap om innvandring og integrering i befolkninga, inkludert kunnskap om moglegheiter og utfordringar i denne samanhengen." På hvilken måte mener statsråden at Human Rights Service bidrar til å gi bedre kunnskap om innvandring og integrering i befolkninga?»
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2021-01-20:
Dette var ikke et svar på spørsmålet. Spørsmålet var hva slags kunnskap og muligheter hun mener at Human Rights Service bidrar med til den norske befolkningen. Det er det hun skriver i statsbudsjettet. Hun sier at dette ikke er hennes prioritet. Vel, det er hennes prioritet, for det er hun som har foreslått det for Stortinget og fått gjennomslag for det. I budsjettdebatten kom det ti spørsmål til justisministeren om dette. Hun svarte ikke. I media har ikke justisministeren gitt et eneste muntlig svar; hun har stort sett sendt andre departementer foran seg. Men justisministeren må ta ansvar for hva hun faktisk gjør. Det er veldig mye med Human Rights Service som er latterlig og dumt. At de skriver at Vy islamiseres fordi de bruker grønne uniformer, er latterlig. Men når de går på navngitte muslimer i Norge og sjikanerer dem, er det ikke latterlig, det er farlig. Samfunnsdebattant Sumaya Jirde Ali ble sammenlignet med en kakerlakk. I julen så vi at tre kvinner fikk en hatstrøm etter seg etter at de hadde vært med på Familiekokkene. Muslimer har opplevd å bli tatt bilde av fordi HRS har satt i gang det de har kalt å dokumentere den kulturelle revolusjonen. Mitt spørsmål til justisministeren er: Finnes det noen nedre grense for hva Human Rights Service skal gjøre før det eventuelt får konsekvenser for statsstøtten deres?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2021-01-20:
Da tolker jeg det sånn at justisministeren mener at alle ytringer som Human Rights Service kommer med, er akseptable så lenge de er innenfor ytringsfrihetens grenser, når det gjelder å gi statsstøtte til dem. Men det er ikke snakk om hva som er lov å si og ikke si. Det har aldri vært et spørsmål. Spørsmålet er om justisministeren skal sponse denne organisasjonen med 1,8 mill. kr., for det er det hun faktisk gjør. Den siste uken har vi fått se hva ord kan føre til. Stormingen av kongressen i USA startet med ord. Det førte til handling. Vi vet det samme fra Norge. Vi vet at ord gir handling. En av justisministerens forgjengere, statsråd Sylvi Listhaug, måtte gå av etter å ha spredd konspirasjonsteorier. Den konspirasjonsteorien mente Kripos førte til en tredobling av antallet hatmeldinger, basert på justisministerens aktivitet. Nå står justisministeren og sier at det ikke finnes noen grense for hva Human Rights Service kan gjøre før det får konsekvenser for deres statsstøtte. Mitt spørsmål til justisministeren er: Er hun helt uenig i at statsstøtte til Human Rights Service gir de ordene de kommer med, mer makt og legitimitet, og er hun i så fall villig til å ta det ansvaret i den politiske debatten?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-01-20:
«Justisministeren har ifølge mediene uttalt at «Vi ønsker at alle som kommer skal teste seg på grensen, og jobber derfor med å styrke testkapasiteten. Målet er at det skal være obligatorisk test ved grensene på sikt. Det betyr at 24-timers regelen fjernes, og at alle skal testes umiddelbart». Kan statsråden redegjøre for når dette skal være på plass, og hva som menes med «på sikt»?»
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-01-20:
Jeg er for så vidt innforstått med at man har vedtatt det. Det som er kanskje litt mer interessant, er når det er praktisert, og når det er praktisert på alle grenseovergangene. Det jeg er ute etter, og som jeg oppfattet at helseministeren egentlig ikke svarte på, er når man regner med at vi på samtlige grenseoverganger har dette på plass, og når man kan si at man oppfyller den intensjonen som er kommunisert. For som statsråden åpenbart er klar over, er det slik at når man opplever betydelige inngrep i personlig frihet, retter seg etter regler og anbefalinger som har stor betydning for folk flest, og som virker inn på våre liv, er det ganske provoserende for enkelte å se at man ikke har prioritert grenseovergangene høyt nok, at man ikke har full testing på grenseovergangene.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-01-20:
Til poenget med å stenge en grense: Det er viktig at de grensene er reelt stengt fysisk, og at man ikke bare viser det med et skilt, for det er faktisk kun slik man reelt kan forhindre det. Det er ikke alle som forholder seg til vedtak i Stortinget og regjeringen når man kommer til norske grensepasseringer. Så håper jeg man benytter de ressursene man faktisk har. La meg skryte av Sivilforsvaret, som har 8 000 tjenestepliktige som kan benyttes i denne sammenheng, og som åpenbart kan være en ressurs som man kan sette inn på grensen for å gjennomføre testing. Jeg håper at man benytter seg av alle de tilgjengelige ressursene som vi faktisk har. Fremskrittspartiet har jo jobbet for dette veldig lenge; vi har ønsket å ha testing på grensen veldig lenge. Nå følger regjeringen etter. Men jeg ønsker å vite en dato: Når kan vi si at vi har reell testing på alle grensepasseringer og oppfyller det vedtaket og de intensjonene man har lagt til grunn?
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Regjeringen har nå innført obligatorisk testing på grensen for personer som har oppholdt seg i et område med karanteneplikt. Dette kravet ble innført mandag 18. januar kl. 17.00. Det innebærer at personer ikke lenger kan velge å gå forbi teststasjoner på flyplasser, havner eller grenseovergangssteder på vei og heller teste seg i hjemkommunen. Ved Svinesund vil det ta noen flere dager før testkapasiteten er god nok til at alle kan teste seg ved denne grenseovergangen. Derfor er det gitt et midlertidig unntak som sier at personer med fast bopel i Norge kan teste seg et annet sted enn på grenseovergangsstedet så snart som mulig og senest innen 24 timer dersom ventetiden på test ved grenseovergangsstedet er over én time. Dette unntaket vil bli opphevet så fort testkapasiteten er god nok på Svinesund. Bakgrunnen for at regjeringen nå har besluttet testing på grensen, er at Helsedirektoratets klare råd til regjeringen inntil nylig har vært å prioritere testkapasiteten til å slå ned lokale utbrudd i Norge. Det er hovedsakelig to grunner til at situasjonen nå har endret seg, og at Helsedirektoratet nå anbefaler testing på grensen. Den ene grunnen er ønsket om å forsinke spredning av de mer smittsomme variantene av viruset så mye som mulig. Den andre grunnen er tilgangen på hurtigtester. De gjør det mulig å skalere opp testingen på grensen uten at det i så stor grad rammer vår mulighet til å slå ned lokale utbrudd i Norge. Dette har vært ekstremt krevende for de kommunene som er berørt, og det er fortsatt utfordringer med etableringen av testkapasitet på noen av de mindre grensestasjonene våre, spesielt i nord, som det nå jobbes veldig sterkt med for å løse, men regelverket ble iverksatt kl. 17.00 mandag.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Jeg opplever at dette er godt i gang på de viktigste stedene der personer nå kommer til Norge, med unntak av Svinesund, der en har et midlertidig unntak for personer som er bosatt i Norge, og hvis ventetiden er på over én time. Der har Halden kommune nå fått bistand fra Forsvaret, så der settes det nå inn en rekke forsvarspersonell for å bistå, for å få opp kapasiteten der. Så vi håper at det unntaket ikke skal gjelde veldig lenge. Så har vi utfordringer med etableringen av testtilbud i Kautokeino, Karasjok, Røros, Tana og Rana, for dette er krevende grenser med få passeringer, men der det er langt fra kommunesenteret og relativt små kommuner. Men dette jobbes det veldig godt med, og det kan godt tenkes at noen av de testtilbudene blir begrenset til noen timer. Men det betyr at de personene som har unntak fra test, f.eks. langtransport, varer osv., kan passere grensen så lenge den er bemannet. Og så har vi i tillegg vært nødt til å stenge veldig mange grenser for i det hele tatt å kunne operasjonalisere dette.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Datoen var jo 18. januar kl. 17.00. Det var da testing på grensen ble innført som en plikt. Og så har jeg nevnt de stedene der vi fortsatt har utfordringer, og som det jobbes godt med å løse. I den sammenheng er jeg veldig takknemlig for den hjelpen vi får både fra Heimevernet, fra Forsvaret og fra Sivilforsvaret når det gjelder helse og selvfølgelig også justissektorens behov. Der oppfatter jeg at det jobbes godt. Men det må sies at dette er krevende, for det er veldig mye. For eksempel går helsepersonell med på å ha et testtilbud på en grense hvor det gjerne er veldig få passeringer i døgnet. Vi må også finne den rette balansen i dette, spesielt siden noen av de grensene ligger i kommuner som fra før av har begrenset med helsepersonell, og som er veldig presset med arbeid nå. Så vi prøver å hjelpe til f.eks. med helsepersonell fra den nasjonale poolen. Jeg vil også minne om at de som er i Sivilforsvaret, går jo ikke ledige, de er i andre jobber, så det har jo en konsekvens å mobilisere Sivilforsvaret.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Ved Stortingets behandling av Nasjonal helse- og sykehusplan ble det fattet et vedtak der regjeringen bes om å sørge for at fødeavdelingen i Kristiansund består inntil fødeavdelingen i det nye sykehuset på Hjelset er i drift. Dette ble også formidlet av meg i foretaksmøtet 10. juni i fjor. Foretaksmøtet ba da om at Helse Midt-Norge følger opp vedtaket, og at vedtaket på vanlig måte også vurderes opp mot kravet om forsvarlig drift. Hensynet til forsvarlighet i tjenestetilbudet veier tungt, og det var jeg også klar på i min tidlige kommunikasjon med Stortinget om dette temaet. Siden høsten 2020 har en hatt alternerende drift mellom de to sykehusene som en midlertidig alternativ driftsmodell. Dette hadde bakgrunn i en uheldig stor arbeidsbelastning og rekrutteringsutfordringer. Etter lang tids utfordringer med å rekruttere tilstrekkelig fagkompetanse og sikre et forsvarlig tilbud til pasientene har ledelsen i Helse Møre og Romsdal nylig besluttet at de midlertidig ser seg nødt til å samle fødetilbudet i Nordmøre og Romsdal og legge dette til Molde sykehus. Dette tilligger ansvaret og de vurderingene som må gjøres nettopp av den ansvarlige ledelsen lokalt. Sykehuset har store rekrutteringsutfordringer og reelle utfordringer – vikarbruken er høy, arbeidsbelastningen på de ansatte både har vært og er stor, og tilbudet må være trygt og forsvarlig av hensyn til kvinnene som skal føde. Jeg har bedt om en redegjørelse fra Helse Midt-Norge om saken. Den viser de store utfordringene som oppleves med å ivareta fødetilbudet i de to sykehusene, og anerkjenner alvoret i at ledelsen ikke finner det forsvarlig å opprettholde to fødetilbud i den kommende perioden. Det er beklagelig at man nå ser seg nødt til å gjøre denne type grep i en periode som innebærer en midlertidig samling av fødetilbudet, og jeg har stor forståelse for at det er et sterkt engasjement rundt denne saken. Samtidig må jeg minne om at helseforetaket er pålagt krav til forsvarlighet i tjenestetilbudet, og det er viktig å sikre trygge og forutsigbare tilbud til pasientene. Jeg vil igjen understreke at endringen som vil bli gjennomført, er ment å være midlertidig, og jeg legger selvsagt til grunn at helseforetaket bestreber seg på å rekruttere tilstrekkelig personell og finne gode løsninger for dem som blir berørt av omleggingen. Det er også satt i verk ekstra tiltak for fødende med en reisevei på over 90 minutter til nærmeste sykehus.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Jeg har ingen grunn til å betvile den lokale ledelsens beskrivelse av situasjonen. Jeg opplever også at de virkelig har jobbet hardt for å følge opp Stortingets vedtak. Det er viktig at en fra både helseregionens og helseforetakets side jobber med å følge opp de vedtakene Stortinget gjør, og de oppdragene de får fra meg. Men det er også viktig at lojaliteten til de vedtakene ikke blir så sterk at den går på bekostning av det ansvaret som den lokale ledelsen har til å vurdere forsvarlighet. Jeg tror representanten er enig med meg i at pasientsikkerhet og kvalitet i den norske helsetjenesten er veldig avhengig av at den lokale ledelsen til enhver tid opplever at de kan stå inne for forsvarligheten av det tilbudet som er, og at det ansvaret ikke kan plasseres andre steder. Så er det sikkert mange ulike forklaringer på hvorfor en har kommet i denne situasjonen. Det tror jeg ikke det finnes ett enkelt svar på.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
For det første: Hvis jeg har sagt at det er styret i Helse Møre og Romsdal som har gjort dette vedtaket, så er ikke det den informasjonen jeg har. Det er ledelsen i Helse Møre og Romsdal som har besluttet dette, slik jeg oppfatter det. Det skal være styremøte i Helse Møre og Romsdal i morgen knyttet til bl.a. byggesaken, men det er iallfall den informasjonen jeg har. Hvilken måte styret har vært involvert på, kan jeg ikke svare på nå. Når det gjelder hva som har ført til at en er i denne situasjonen, tror jeg at det er sammensatt. Det kan godt tenkes, som direktøren sier – og det har jeg ingen grunn til ikke å stole på – at han også ser at det kunne vært gjort ting tidligere, fra den forrige ledelsens side, som kunne ha forebygget at en endte opp i denne situasjonen. Men det har jeg vanskelige forutsetninger for å gjøre meg til en overvurderer av. Der må jeg bare stole på den vurderingen som er gjort av den lokale ledelsen.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Som jeg belyste i svaret på forrige spørsmål, har Helse Møre og Romsdal nylig besluttet at de i en midlertidig periode ser seg nødt til å samle fødetilbudet i Nordmøre og Romsdal på sykehuset i Molde. Dette skjer etter lang tids utfordringer med å rekruttere tilstrekkelig fagkompetanse og sikre et forsvarlige tilbud til pasientene. Stortingets vedtak, som ble fattet ved behandling av Nasjonal helse- og sykehusplan, om å sørge for at fødeavdelingen i Kristiansund består inntil fødeavdelingen i det nye sykehuset på Hjelset er i drift, er tydelig formidlet til ansvarlige i styret i Helse Midt-Norge. Som jeg ved flere anledninger har vært veldig tydelig på – og som framgår av det nevnte foretaksmøtet – må vedtaket samtidig vurderes opp mot kravet om forsvarlig drift på vanlig måte. Det er avgjørende viktig for å sikre gode og trygge tilbud til pasientene. Redegjørelsen som jeg har mottatt fra Helse Midt-Norge, viser at ledelsen i helseforetaket ikke lenger finner det faglig forsvarlig å opprettholde to fødetilbud. Arbeidsbelastningen oppleves som for høy, og foretaket har ikke tilstrekkelig og robust bemanning på plass. Løsningen med vekslende drift i fødetilbudet mellom de to sykehusene viser seg vanskelig å videreføre. Det er helseforetaket som har ansvaret for å vurdere og ivareta forsvarlige tjenestetilbud i sykehusene. Spesialisthelsetjenesteloven § 2-2 bestemmer at «helsetjenester som tilbys eller ytes i henhold til denne loven skal være forsvarlige». Videre skal spesialisthelsetjenesten «tilrettelegge sine tjenester slik at personell som utfører tjenestene, blir i stand til å overholde sine lovpålagte plikter, og slik at den enkelte pasient eller bruker gis et helhetlig og koordinert tjenestetilbud.» Spesialisthelsetjenesteloven § 2-1 a fjerde ledd bestemmer dessuten at «de regionale helseforetakenes ansvar» for å sørge for spesialisthelsetjeneste «innebærer en plikt til å planlegge, gjennomføre, evaluere og korrigere virksomheten slik at tjenestenes omfang og innhold er i samsvar med krav fastsatt i lov eller forskrift». Derfor skal både helseforetaket og de regionale helseforetakene innrette virksomheten sånn at den er forsvarlig. Et vedtak i Stortinget opphever ikke dette lovpålagte ansvaret, for dette ansvaret er også lovpålagt av Stortinget. Jeg er gjort kjent med at det er og har vært store utfordringer med å rekruttere tilstrekkelig personell og å sikre forsvarlig drift med en todelt løsning. Til tross for de gode og viktige intensjoner som ligger til grunn for Stortingets vedtak, vil det i den aktuelle situasjonen etter min vurdering være uklokt å overprøve vurderinger om forsvarlighet som er gjort av den lokale ledelsen i samarbeid med de ansatte.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Jeg har ingen grunn til å betvile det som ledelsen i Helse Møre og Romsdal og Helse Midt-Norge sier om sine bestrebelser på å lykkes med å oppfylle Stortingets vedtak. Helse Møre og Romsdal har utlyst jordmorstillinger i Molde og Kristiansund. De har gått bredt ut med annonsering, både målrettede annonser og kampanjer, rettet mot gynekologer og jordmødre i både Norge, Norden og Europa. De har engasjert rekrutteringsfirma for å lete etter aktuelle kandidater. De har vært i kontakt med gynekologer på flere sykehus med spørsmål om de kjenner noen som ønsker å søke jobb. De har også lagt stor vekt på å rekruttere i egne rekker ved å tilby gode vilkår for LIS-leger og tilby videreutdanning til sykepleiere innenfor jordmorutdanning. De vil fortsette å lyse ut stillinger nasjonalt og internasjonalt, og det er også hentet inn vikarer for å dekke behovet på kort sikt. De har lyktes i noe av rekrutteringen, men de har også vært i en situasjon der de har hatt naturlig avgang, sånn at noe av den rekrutteringen de har lyktes med, har erstattet personer som har sluttet.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Jeg må innrømme at jeg opplever, i hvert fall i den rapporteringen jeg får, samarbeidet mellom ledelsen og de ansatte på en annen måte. Fra 5. oktober 2020 har Molde sjukehus og Kristiansund sjukehus vekslet hver 14. dag med å ha fødeavdelingen åpen. Bakgrunnen for at foretaket gikk over til denne driften, var høy vaktbelastning hos legene grunnet mangel på gynekologer og at ledelsen så at vaktplanen måtte endres og tilpasses reell arbeidsmengde. Den forrige tillitsvalgte for Den norske legeforening satte også foten ned for denne vaktordningen. I tillegg skjedde det to uventede barnedødsfall på våren samme år, hvor foretakets interne hendelsesanalyse bl.a. pekte på for stor arbeidsmengde for legene. Det er også sånn at perioden med alternering har resultert i omfattende brudd på arbeidsmiljøloven, og i tillegg har ikke foretaket fått på plass tilstrekkelig med gynekologer for å sikre en god nok bemanning i legegruppen. Så dette er store utfordringer også for de ansatte.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Representanten Lundteigen påpeker helt korrekt at det er utfordrende sider ved driften av sykehusene i Nordmøre og Romsdal. Det er krevende å sikre god rekruttering og fagkompetanse fram til det nye sykehuset står ferdig. Dette er også kjernen i de foregående spørsmålene. Manglende tilgang på spesialisert helsepersonell gjør at en blir tvunget til å se på hvordan en organiserer tjenestene for å kunne opprettholde et forsvarlig helsetjenestetilbud til befolkningen. Helse Midt-Norge har informert meg om at Helse Møre og Romsdal har utfordringer med rekruttering innenfor flere fagområder. Det har naturlig nok vært viktig å satse på ansatte som bor eller ønsker å bosette seg i fylket, for dette er den beste måten å sikre stabil tilgang på helsepersonell på. Helseforetaket har tidligere erkjent at de ikke har vært gode nok på framtidsrettet rekruttering på enkelte fagområder. De har derfor gjennom de siste årene arbeidet aktivt for å endre dette. Helseforetaket jobber nå også med å rekruttere i egne rekker, ved bl.a. å tilby gode vilkår til leger i spesialisering og ved å gi stipend til sykepleiere som ønsker å ta en jordmorutdanning. I tillegg lyses det kun ut 100 pst.-jordmorstillinger for å gjøre det mest mulig attraktivt. Ledelsen i helseforetaket har valgt å styrke det lokale arbeidet med rekruttering og har engasjert eksterne for å få hjelp til et mer aktivt rekrutteringsarbeid. Helseforetaket utlyser stillinger både nasjonalt og internasjonalt og henter inn vikarer for å dekke behovet på kort sikt. Helseforetaket har gjennom det siste året lykkes med å ansette noe mer kritisk helsepersonell, men dessverre er ikke dette nok. Det har lenge vært arbeidet med planer for utbygging av nytt sykehus i Nordmøre og Romsdal. Helseforetaket vil stå overfor en lang periode med omstillingsutfordringer. Det arbeides med helhetlige planer for ulike fagområder, og det er en forventning om at en skal få mer styrkede fagmiljøer med gode vaktordninger, noe som skal bidra til enda bedre rekruttering. Mitt inntrykk er at Helse Møre og Romsdal nå arbeider både systematisk og intensivt med rekruttering. Det er likevel en kjensgjerning at det er en mangel på spesialister, både gynekologer og jordmødre. Dette er godt dokumentert, også i Riksrevisjonens rapport fra 2019 om bemanningsutfordringer i helseforetakene. Det samme framgår av Helsedirektoratets rapport fra i fjor, Endring i fødepopulasjon og konsekvenser for bemanning og finansieringssystem.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Vedtaket er fulgt opp på det som er korrekt måte, noe som er et klart oppdrag til helseregionen. Men jeg valgte, nettopp fordi jeg var bekymret for at denne situasjonen kunne oppstå, også da Stortinget gjorde vedtaket, å informere og klargjøre for Stortinget at Stortinget også har vedtatt et lovverk som forplikter den lokale ledelsen til å vurdere forsvarligheten av tilbud. Det er viktig at ikke den lokale helseledelsen opplever at når Stortinget gjør vedtak om at tilbud skal opprettholdes – som Stortinget står absolutt fritt til å gjøre, og som det er mitt ansvar å følge opp – så innebærer det at en senker terskelen for forsvarlighet. Det oppfatter jeg heller ikke at var Stortingets intensjon. Da er det den lokale ledelsen som er de som er best egnet til å gjøre den vurderingen, men det er også de som da må stå i situasjonen, og må ta de vanskelige beslutningene, hvis de mener at et tilbud ikke lenger er forsvarlig.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Vi har selvfølgelig jevnlig, i de møtene vi har med Helse Midt-Norge, også blitt orientert om de utfordringene en står i knyttet til denne situasjonen. Jeg har hele veien hatt et veldig klart inntrykk av at ledelsen har jobbet hardt for å oppfylle Stortingets vedtak. Det har vi vært løpende informert om. Så ble Helse Midt-Norge i uke 2 orientert om at ledelsen var kommet til det stadiet at de nå mente at dette ikke var mulig lenger.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
I stortingsmeldingen om akuttmedisinsk beredskap fra 1999 ble de foreslåtte kravene til responstider fra NOU 1998: 9, «Hvis det haster», gjort veiledende. Målet for akuttoppdrag er at 90 pst. av befolkningen skal nås av ambulanse innen 12 minutter i byer og innen 25 minutter i grisgrendte strøk. I 2016 publiserte Helsedirektoratet en nasjonal kvalitetsindikator som viser andelen akutte hendelser hvor ambulansen er fremme innen de veiledende responstidene. Det har kommet mye kritikk mot måten indikatoren er framstilt på, og indikatoren er derfor nå under revisjon. Jeg viser til mitt svar på skriftlig spørsmål nummer 906, som beskriver de foreslåtte endringene. Kortversjonen er at Helsedirektoratet foreslår å vise median responstid i stedet for 90 persentil. Grunnen er at 90 persentil er lite egnet på små datasett, og at små variasjoner gir store tilfeldige utslag. Ifølge Helsedirektoratet er det derfor uhensiktsmessig å bruke dette kravet på kommunenivå. Jeg vil understreke at det fortsatt er de veiledende målene fra akuttmeldingen, St.meld. nr. 43 for 1999–2000, «Om akuttmedisinsk beredskap», som gjelder. Helsedirektoratets foreslåtte endringer handler ikke om å senke kravene til ambulanseberedskap, men om å innrette indikatoren på en mer hensiktsmessig måte for å imøtegå kritikken som har vært av indikatorene. Forslaget er nå på høring, og en vil da få inn de ulike synspunktene på det. Representanten Enger Mehl spør hvordan jeg vil sikre innbyggerne i distriktskommuner i Hedmark et godt ambulansetilbud. Det er Sykehuset Innlandet som har ansvaret for ambulansetjenesten til befolkningen. Sykehuset har en desentralisert ambulansetjeneste som består av 42 ambulanser i 42 kommuner, i tillegg til pasienttransportbiler og luftambulansetjeneste. Den akuttmedisinske beredskapen ble styrket i 2019 ved etablering av en anestesibemannet legebil i Moelv og den planlagte nye helikopterbasen for Innlandet. Jeg mener at den beste måten å sikre innbyggerne et godt tilbud på, er at kommuner og helseforetak samarbeider om dette. Dette er bakgrunnen for at helseforetakene og kommunene i helsefellesskapene sammen skal gjennomgå de akuttmedisinske tjenestene. Det handler om å finne gode løsninger, sørge for tilgjengelige tjenester og at tjenesten dimensjoneres for å møte framtidig utvikling. Det er bra for pasientene og god bruk av våre felles ressurser. Jeg vil også understreke at vi har en god og desentralisert ambulansetjeneste i Norge, og det skal vi også ha i framtiden.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Dette forslaget er nå ute på høring, så den typen innvending som representanten her tar opp, vil da eventuelt bli vurdert i den sammenhengen. Det Helsedirektoratet opplyser, er at etter deres forslag vil resultatene fra de nasjonale kvalitetsindikatorene bli publisert innenfor de ulike akuttmedisinske områdene. Da vil det bli skilt mellom tettbygde strøk, altså områder med minst 10 000 innbyggere, og grisgrendte strøk. Og indikatoren vil da vise andelen akutte hendelser i tettbygde strøk, der ambulansen skal være framme innen 12 minutter, og andelen akutte hendelser i grisgrendte strøk, der ambulansen skal være framme innen 25 minutter. Det er noe av utfordringen med dagens måleenhet, som er kommunene, at en vil kunne ha både tettbygde strøk og grisgrendte strøk innenfor samme kommune, og at en eventuelt ikke vil få avdekket forskjellene mellom disse.
Bent Høie (Høyre), 2021-01-20:
Jeg er opptatt av at en skal se dette best mulig. Det er derfor jeg som statsråd har fulgt opp NOU-ens forslag om å gjøre dette til en nasjonal kvalitetsindikator. Det er nettopp å ha det som en nasjonal kvalitetsindikator som er viktig for at vi hele veien skal være sikre på at vi har gode tjenester, og at vi kan forbedre tjenestene, fordi kunnskap om tjenestene er det som gjør at vi kan forbedre dem. Men det er noe annet enn å si at enhver endring i måten vi måler dette på, er feil. For å ta et eksempel: I Nord-Norge vil vi ha kommuner som er veldig store, som har ganske store byer og tettbygde områder i nordnorsk sammenheng, men som også har svære områder som er grisgrendte. Er det da riktig at en definerer f.eks. den kommunen til å ha veldig god ambulanseberedskap, når det egentlig bare handler om dem som bor i kommunesenteret, men ikke om dem som bor i distriktene i den kommunen? Det er utfordringen med dagens målemetode. Jeg er opptatt av at målemetodene skal være best mulig, nettopp for å oppnå det samme som representanten tar til orde for – både å opprettholde og forsterke et godt desentralisert tilbud i Norge.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-01-20:
«Kristiansund og Molde sykehus er i en veldig krevende situasjon for å sikre rekruttering og fagkompetanse inntil nytt sykehus kan tas i bruk. Har helseforetakets ledelse planer og faglige ressurser for å gjennomføre denne omstillinga på en faglig forsvarlig måte?»
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-01-20:
Jeg takker for svaret. Statsråden sier at det er rekrutteringsproblemer på flere fagområder, og det er det utrolig viktig å være klar over. Det er ikke bare på føde/gyn. Statsråden sier at de planer som ledelsen har, og de faglige ressursene de har, er i orden, og jeg forstår også at de økonomiske ressursene er i orden. Så da står vi jo overfor et problem, for den beskrivelsen statsråden her gjør, står i skarp kontrast til det som er faktum i saken. For det er en varslet bemanningskrise – som er tatt opp i ROS-analyser og på mange måter – som har ført til dagens situasjon. Det er ganske interessant når statsråden sier at lojaliteten til stortingsvedtak ikke kan være så sterk at ikke faglige krav kan oppfylles. Hvis det er sånn – og samtidig, at situasjonen i Stortinget er sånn at både Arbeiderpartiets hovedtalskvinne, Fremskrittspartiet og Senterpartiet ønsker at Stortinget skal følge opp – da må vedtaket omgjøres. Er statsråden enig i det?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-01-20:
Jeg vil understreke at Senterpartiet hele tida og i alle saker har stått på at det skal være faglig forsvarlig. Det statsråden sier nå, er at foretaket har fulgt opp Stortingets vedtak på en korrekt måte. Det må folk i Møre og Romsdal merke seg. For da er mitt spørsmål: Har embetsverket i departementet eller politisk ledelse hos statsråd Høie vært konsultert skriftlig, eller muntlig, før fødeavdelingen ble besluttet nedlagt av administrerende direktør Bakke?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-01-20:
«6. januar 2021 kom det frem at Helsedirektoratet nå endrer målemetoden for responstid i ambulansetjenesten. I stedet for å måle hvorvidt responstidene oppfylles i 90 prosent av utrykningene på kommunenivå, skal det oppgis om responstidene oppfylles i halvparten av utrykningene. Vi vil dermed få mindre kunnskap om ulikheter i responstiden mellom sentrale og perifere strøk, og responstiden kan fremstå kunstig lav i de områdene hvor ambulanseberedskapen allerede er dårligst. Samtidig vurderer eller planlegger flere av landets helseforetak kutt i ambulanseberedskapen i spredtbygde områder. Hvordan vil statsråden sikre innbyggerne i distriktskommuner i Hedmark et godt ambulansetilbud i lys av dette?»
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-01-20:
Statsråden argumenterer for at målemetoden må endres fordi man med dagens målemetode kan få tilfeldige utslag fordi det er små datagrunnlag, og at det derfor blir feil å måle gjennomsnittet per kommune. Men hvis man ser på tallene for ambulanseresponstiden i Hedmark i 2017, som er sist det ble målt på kommunenivå, er det bare tre kommuner hvor målet nås. Kun i tre av alle kommunene i Hedmark nås målet om responstid, og det kan ikke forklares med tilfeldige utslag. I Folldal, f.eks., kom ambulansen i gjennomsnitt etter 48 minutter, i Rendalen gjennomsnittlig etter 49 minutter, i Trysil etter 39 minutter, i Tynset etter 34 minutter, i Åmot etter 31 minutter og i Åsnes etter 31 minutter. Heller ikke i tettbygde kommuner når man kravene. Hvordan skal tall som tar bort gjennomsnittet på kommunenivå, vise oss hvordan responstiden blir bedre i Folldal, f.eks., eller i Rendalen?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-01-20:
Det kan godt hende det er kommuner som har både tettbygde strøk og grisgrendte strøk, men faktum er at i de aller fleste kommuner i Hedmark når man heller ikke responstidskravet for grisgrendte strøk – altså 25 minutter, som er det høyeste kravet man skal kunne akseptere. Det nås jo ikke i veldig mange kommuner i Hedmark, basert på de siste tallene vi har. Jeg synes det er kritisk at ikke regjeringen tar avstand fra et slikt forslag som har kommet nå. Det er ikke vedtatt. Statsråden sier det skal på høring. Men det er en klassisk måte å sentralisere på, hvor man – i stedet for å si at her er det store problemer med responstiden, at vi må skjerpe tilbudet hvis det ikke er trygghet for innbyggerne – sier at man skal endre målemetoden, så man i realiteten skjuler de tallene som viser at tilstanden i ambulansetjenesten er for dårlig. Hvis jeg har forstått statsråden rett, vil han ikke ta avstand fra at man nå skal miste muligheten til å se hvordan det står til med ambulansetjenesten i kommunene. Eller misforsto jeg?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-01-20:
«Koronaledigheten har rammet unge hardt. Tall fra Nav viser at 12. januar var 70 000 under 40 år helt ledige. Et koronarammet arbeidsmarked har gjort porten inn til arbeidslivet smalere for mange unge. Det er grunn til å være bekymret for de langvarige konsekvensene av en høy ledighet blant unge. Hva gjør regjeringen for å hindre at unge blir stående utenfor arbeidslivet og får en vedvarende svak tilknytning til arbeidslivet også etter at smitteverntiltakene er borte?»
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-01-20:
Uoversiktlig er et godt stikkord fra statsråden, for når vi tidligere har spurt om hvor mange det er som nettopp får utdanning på dagpenger, har ikke statsråden hatt svar på det. Nettopp det virkemiddelet som skal være med og ruste oss i kampen mot ledigheten, Nav, har fått kutt i år. Med et pennestrøk under forhandlingene mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet ble de såkalte avbyråkratiseringskuttene økt fra 0,5 til 0,6 pst. – i en tid der vi har en stor ledighetskrise. Statsråden var inne på ungdomsinnsatsen, og da lurer jeg på: Når det gjelder de unge som er under 30 år, og som etter åtte ukers ledighet skal få individuelt tilpasset arbeidsrettet oppfølging og et Nav som er tett på, er det sånn at statsråden har oversikt over at ungdomsinnsatsen blir fulgt opp? Får unge oppfølging etter åtte uker?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-01-20:
Jeg fikk ikke svar på spørsmålet. Får alle unge etter åtte uker oppfølging av Nav gjennom enten arbeidsrettede tiltak eller utdanningstiltak? Er det sånn at man har den oversikten, eller famler man i blinde her også? Jeg vil også understreke at det er flere kommuner som allerede før koronakrisen hadde en lav andel sysselsatte. Min kommune, Sarpsborg, er en av dem. Så vet vi også at ekspertgruppen til regjeringen har påpekt at hvis en økning i arbeidsledigheten er på 1 pst. i inneværende år, vil det kunne tilsvare en varig reduksjon i sysselsettingsandelen på 0,2 pst. Da lurer jeg på: Hva er det regjeringen vil gjøre for nettopp sånne kommuner som min kommune for å sørge for at ikke flere blir stående varig på utsiden?