Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-07:
Vi har alle vært preget av de mange voldtektene og voldtektsforsøkene som Norge og særlig Oslo ble rammet av i fjor. Nå har mediestormen lagt seg, men fremdeles er det altfor mange som blir utsatt for brutale overgrep og får livet snudd opp ned og blir preget for livet. Voldtekt er et nestendrap og er blant de mest alvorlige overgrep noen kan utsettes for. Skadene kan være både fysiske og psykiske, og vi vet at voldtektsofre ofte sliter med langvarige ettervirkninger. De mange overgrepene som har skjedd i bl.a. hovedstaden vår, har skapt stor frykt i hele befolkningen. Vi hører om kvinner som ikke tør å gå alene i byen lenger, og flere forteller om økt mistenksomhet og skepsis i møte med fremmede. Dette er ille! Vi kan ikke akseptere at et lite mindretall på denne måten setter grenser for livsutfoldelse og frihet. Overfallsvoldtekter er skremmende, og selv om vi har lett for å fokusere på overfallsvoldtekter, utgjør voldtekter som begås på fest, i hjemmet eller i andre sammenhenger – ofte av kjent gjerningsmann – det største antallet. Det er blitt anslått, som flere har vært inne på, at det begås 8 000–16 000 voldtekter hvert år i Norge. Et fåtall av disse blir anmeldt, og et fåtall ender med dom. I hele fjor ble det anmeldt 55 voldtekter i Oslo. Bare åtte gjerningsmenn er tatt og identifisert. Alle de åtte har ikke-etnisk norsk bakgrunn. Utenfor hovedstaden hadde det fram til 13. november i fjor blitt anmeldt 63 overfallsvoldtekter, og bare to antatte gjerningsmenn var da tatt. Per 31. desember 2011 var 21 av de 55 anmeldte sakene i Oslo avgjort. I to av sakene er det tatt ut tiltale, mens 18 av dem er henlagt. Én sak er sendt til et annet politidistrikt, og de øvrige sakene er fremdeles under etterforskning. Vi kan ikke leve med at det er et lite prosentantall av dem som anmeldes for voldtekt, som dømmes. Dette er et rettssikkerhetsproblem, og det er en stor utfordring for befolkningens tillit til politi og rettsvesen. Strafferettens strenge krav til bevis gjør at det i voldtektssaker er avgjørende å sikre tekniske spor. Det er også svært viktig med raske avhør av mulige vitner for å sikre at betydningsfulle detaljer ikke glemmes. Derfor er DNA-analyser meget viktig. Dette er helt åpenbart en offentlig oppgave som krever streng regulering og tilsyn, men det trenger ikke nødvendigvis bety et offentlig monopol. Kristelig Folkeparti er tilhenger av å styrke det offentlige rettsmedisinske miljøets kompetanse og kapasitet. Det er et spørsmål vi har reist i denne sal ved flere anledninger. Men i en situasjon hvor det åpenbart er behov for økt kapasitet, vil det være i samfunnets interesse å slippe private miljøer til etter anbud og konkurranse og med nødvendig offentlig styring og tilsyn. Vi vet at rask pågripelse av gjerningsmenn i voldtektssaker virker avskrekkende, og derfor må samfunnet sette alt inn på at det kan skje. Rundt om i landet holdes flere titalls politistillinger vakante for å få de årlige budsjettene til å gå i balanse. Dette innebærer at befolkningen får et mindre tilgjengelig og tilstedeværende politi. Vi vet også at en anstrengt ressurssituasjon kan medføre at voldtektssaker som er ressurskrevende å føre til fellende dom, henlegges før alle mulige etterforskningsskritt er gjennomført. Det er mange grep som må tas, men uansett – i tillegg til det jeg har nevnt – vil forebygging alltid være det viktige. Det gjelder å forandre holdninger, og det gjelder å forebygge at voldtekt kan skje. Derfor er jeg enig med Venstre i at det er viktig å følge opp tiltakene i NOU-en med det paradoksale navnet «Fra ord til handling». Utfordringene knyttet til voldtekt er mange, og det er umulig å komme grundig inn på alle i et kort innlegg. Men avslutningsvis vil jeg minne om at voldtektsofre ikke bare forteller om vanskelige opplevelser i møte med politi og domstoler. Det er f.eks. også utfordrende for mange å få rask oppfølging og hjelp fra helseapparatet i tiden etter overgrepet. Jeg vil oppfordre alle gode krefter i samfunnet – i politikken, i organisasjons- og menighetsliv, i skolen og i media – til å arbeide holdningsskapende, konkret og målrettet, slik at vi igjen kan få tryggheten om natten tilbake. Kristelig Folkeparti støtter forslagene nr. 1–4.