Svein Harberg (Høyre), 2013-06-07:
Prop. 78 L er den siste saken som er en direkte følge av kirkeforliket som ble inngått av partiene på Stortinget 10. april 2008. En forutsetning i den avtalen var at det skulle etableres «reelle valgmuligheter, økt bruk av direktevalg og kirkevalg samtidig med offentlige valg». Dette arbeidet, gjerne omtalt som demokratireformen, har ført til et omfattende arbeid internt i Kirken, og valgordninger har vært prøvd ut ved de siste kirkevalgene. Det må vel kunne sies at ikke alle forsøk har vært like vellykket, men viktig lærdom er tatt med i nye forsøk. De nødvendige grunnlovsendringene som fulgte av kirkeforliket, behandlet vi 21. mai i fjor. I dag behandler vi de nødvendige endringer i kirkeloven knyttet til selve valgordningen i de kirkelige organer – endringer som skal legge til rette for at Kirken kan ha en velfungerende, god og demokratisk valgordning. Den største endringen i forslaget fra regjeringen er nok at antallet leke medlemmer i bispedømmerådene skal utvides fra fire til syv. Videre foreslås det at av disse skal minst fire velges ved direkte valg. Antallet direktevalgte, og om det er godt demokrati å ha medlemmer oppnevnt av soknerådene, har nok vært den endringen som har skapt mest debatt. Komiteen støtter det forslaget som ligger i saken, og Kirkemøtet har anbefalt forslagene. Kirkemøtet har også i sine drøftinger for videre arbeid med demokratireformen i Kirken foreslått at hvert enkelt bispedømmeråd skal kunne avgjøre hvor mange medlemmer som skal velges direkte i valg til bispedømmerådet. For egen regning vil jeg tilføye at når demokratisk valgte medlemmer i et sokneråd velger utsendinger til Kirkemøtet, kan jeg ikke forstå at dette kan anses som udemokratisk. Regjeringen foreslår videre at kirkevalg skal avholdes i nærhet til og samtidig med valg til Stortinget eller fylkestinget og kommunestyret, at Kirkemøtet skal utvides med ett medlem valgt etter nærmere regler fastsatt av Kirkemøtet, og at Kirkemøtet skal kunne gjøre forsøk med valgperioder på to år og utvidet direktevalg til kirkelig fellesråd og bispedømmeråd dersom de ønsker det. En samlet komité slutter seg til alle forslagene. Forslagene i saken er i all hovedsak en videreføring av det som har vært gjennomført ved de siste kirkevalgene. En enstemmig komité har i tillegg til forslagene fra regjeringen foreslått at prøveordningen med stemmerettsalder på 15 år ved kirkevalg gjøres permanent – dette på bakgrunn av at ordningen har vært gjennomført som forsøk i hele landet ved de to siste kirkevalgene, og at 15 år anses som den religiøse myndighetsalder. Årets kirkemøte i Kristiansand anbefalte at dette gjøres til en permanent ordning, og komiteen mener det er naturlig å gjøre denne endringen når vi nå har loven til behandling. Kirkeforliket fra 2008 har en tidsbegrensning – forliket gjelder ut inneværende stortingsperiode. Det nærmer seg med stormskritt, og det er derfor godt at vi i denne saken fullfører og lovfester hovedelementene i demokratireformen. Vi skriver altså i dag siste kapittel i en omfattende omstilling for Den norske kirke, i hvert fall siste kapittel knyttet til enigheten i forliket. Jeg registrerer at Kirkens medlemmer på Kirkemøtet har engasjert seg sterkt i den videre utviklingen av demokratiet i Kirken. Det var spennende å følge det engasjementet i flere debatter på årets kirkemøte, og flere deltagere jeg snakket med der, var tydelige på at Kirkemøtet hadde fått en ny nerve og økt engasjement. Det lover godt for fortsettelsen, og jeg gleder meg til å følge Kirken i utviklingen av ordninger som gir medlemmene en opplevelse av et åpent og reelt demokrati innad i Kirken. Dette er altså siste kapittel. Siste vers er vel ved annen gangs behandling av lovendringene. Jeg vil takke komiteen, og spesielt de kirkepolitiske talspersonene, for god dialog og godt samarbeid i saken.