Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-12-05:
Energisektorens budsjett viser hovedkursen både i norsk økonomi og næringsliv og i klimapolitikken. I energisektorens budsjett ser vi i hvilken grad det grønne skiftet i Norge er retorikk eller realpolitikk, og vi ser virkeligheten i norsk klimapolitikk. Olje- og energidepartementets budsjett for 2015 forteller oss at det meste er som før. Det er laget av Fremskrittspartiet, men kunne like godt vært laget av Senterpartiet, Arbeiderpartiet eller Kristelig Folkeparti. Det avviker ikke én grad fra norsk energi- og klimapolitikks bibel, Meld. St. 28 for 2010–2011, petroleumsmeldingen. Norges aller viktigste satsingsområde er fortsatt mest mulig olje- og gassvirksomhet lengst mulig, og det gjennomsyrer fortsatt alle deler av norsk politikk. Det vesle budsjettet til Klima- og miljødepartementet har pleid å vise hvor høyt de prioriterer forurensningskontroll og grønne bremseklosser i planbyråkratiet, og hva vi kan avsette til kulturminner, laks og naturestetikk. Men i en tid da Norge må finne seg noe nytt å leve av, viser budsjettet til Klima- og miljødepartementet noe mer. Det viser om regjeringen har forstått at framtidas velferdsgrunnlag heter natur. Et samfunn som ikke ødelegger klimaet og ikke bruker opp etterkommernes livsgrunnlag, må nødvendigvis basere seg på kretsløpsressurser – det vil si tre ting, grovt sett: befolkningens kompetanse, fornybar energi og levende natur. En svært stor del av framtidas produkter, næringsliv, jobber og velferd må nødvendigvis baseres på mulighetene som biomasse, biokjemi og energi- og informasjonsløsninger som finnes i naturmangfold og økosystemer, inneholder. Det er avgjørende for framtidas næringsliv at vi nå starter tidenes satsing på å bygge opp kunnskapen om norsk natur, slik Miljøpartiet De Grønne foreslår i sitt budsjett. Det må være en statlig hovedoppgave å produsere dette kunnskapsgrunnlaget gjennom å mobilisere hele bredden av forskning, næringsliv og organisasjoner og gjøre denne kunnskapen tilgjengelig for alle. Sammenligningsgrunnlaget er enkelt: Hvis vi bruker en beskjeden del av de midlene som har vært brukt på å kartlegge hydrokarbonressurser i Norge gjennom de siste årene, vil vi få en kunnskapsrevolusjon for norsk natur. Klima- og miljødepartementet har en nøkkelrolle i dette prosjektet fordi de skal ha oversikten over og koordinere den samlede forvaltningen av natur og miljø og samtidig sikre at de absolutte forutsetningene for en bærekraftig grønn utvikling er til stede: naturens grunnleggende egenverdi, de selvstendige verneverdiene og artenes og økosystemenes tålegrenser. Høyre og Fremskrittspartiets forslag til statsbudsjett 2015 gjorde det stikk motsatte. Departementet som forvalter disse verdiene, var den store taperen. Regjeringen viste at den ikke hadde forstått at natur og miljøvern ikke er et utidig heft, men et sentralt virkemiddel i utviklingen av det bærekraftige Norge. Å svekke miljøsektoren i et budsjett der det ellers drysses milliarder på omtrent alt annet, var et utrolig dårlig signal. Ære være Kristelig Folkeparti og Venstre, som gjorde budsjettet klart bedre. Men det er selvfølgelig synd at de måtte bruke så mye krefter på skadebegrensning at de fikk gjort såpass lite med grunntrekk som går feil vei, mer oljeavhengighet, mer veier og mer forbruk. Miljøpartiet De Grønne foreslår tre hovedgrep i energi- og miljøpolitikken som er forutsetninger for det grønne skiftet. Miljøsektorens kapasitet og rolle må styrkes kraftig, inkludert en storstilt satsing på forskning og kartlegging i norsk natur. For å stanse tapet av naturmangfold må naturareal bevares. Vern av produktiv skog må opp fra 2,6 pst. til 10 pst., det må etableres nye nasjonalparker, og – framfor alt – kommunene må settes i stand til å verne natur. Vi må begynne utfasingen av oljesektoren, og vi må flytte rammevilkår og subsidier som understøtter oljevirksomheten, over til å bygge det nye, bærekraftige næringslivet. Derfor foreslår Miljøpartiet De Grønne å starte avviklingen av leting etter olje og gass, som vi allikevel ikke kan utvinne hvis vi vil greie togradersmålet, og i stedet satse kraftig på havvind og internasjonal klimainnsats. Vi gir også norske kommuner ressursene, kapasiteten og kompetansen de trenger for å takle, tilpasse seg og motvirke klimaendringene. Sammen med Kristelig Folkeparti og Senterpartiet har Miljøpartiet De Grønne foreslått at en klimalov kommer til avstemning i Stortinget denne perioden. En klimalov utgjør forskjellen mellom denne lange rekken av år med klimaløfter som ikke følges opp, og en klimapolitikk som faktisk blir planmessig gjennomført. Dette er ikke et hinder for næringsutvikling og utbygging av norsk infrastruktur, det er tvert imot et planmessig grunnlag for å få gjøre det på en mer effektiv måte som gir mer gevinst i framtida. Det er et forslag som jeg håper at alle partier vil tenke nøye over og stemme for når det kommer opp.