trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-12-16:
Vi fikk en ny regjering etter valget, og vi får et løft på kommuneøkonomien slik vi lovte før valget. Kommunene har mye å stå i. De som jobber der, står på hver eneste dag for å gi innbyggerne gode velferdstilbud, sørge for at vann og avløp fungerer, og sørge for hjemmehjelp og at de som bor på institusjoner, får oppmerksomhet og nødvendig hjelp. Nå i de siste månedene har kommunene og de ansatte der også vært spydspissen i å håndtere pandemisituasjonen. Vi kan være stolte av våre kommuner og dem som jobber der. Men det koster å drive velferden der ute i Kommune-Norge, og både vi her inne på Stortinget og våre kollegaer i lokalpolitikken har store ambisjoner og ønsker at velferdstilbudene skal være best mulig, med lokale tilpasninger og løsninger. Nå legger den nye regjeringen på bordet 2,5 mrd. kr mer til kommunene enn det Solberg-regjeringen foreslo i sitt statsbudsjett. Det er mye penger, og de kommer godt med. Oppgavene er mange og store, og veksten i frie inntekter blir nå på 4,5 mrd. kr. Vi reverserer også forslaget om å øke toppfinansieringsandelen med 300 mill. kr – en egenandel som bare har økt de seneste årene, og som kommunene har slitt med i økende grad. Denne regjeringen er og blir en regjering for by og land, med budsjettprioriteringer som vil hjelpe vanlige folk over hele landet. Denne regjeringen vil ta landet i en ny og mer rettferdig retning. Denne regjeringen vil satse på arbeid til alle og gode tjenester nær der folk bor. Og denne regjeringen vil ha sterkere fellesskap. I en slik politisk retning er en styrket økonomi for kommunene helt grunnleggende. Jeg har selv – kanskje utallige ganger i løpet av de seneste årene – vært på denne talerstolen og ment og sagt at kommuneøkonomien ikke ble prioritert. Det står jeg for den dag i dag. Under Solberg-regjeringen ble det prioritert store skattekutt til landets rikeste, til dem med mest fra før, mens regningen ble sendt til landets kommuner og innbyggere, med store avgiftsøkninger for folk flest og kommunebudsjetter som ikke dekket opp for de oppgavene kommunene har og ble pålagt. Nå er jeg glad og stolt over at vi har fått en regjering som ser på Kommune-Norge som en del av det å styrke fellesskapsløsningene våre, en regjering som faktisk prioriterer penger til velferdsløsninger i kommunene framfor store skattekutt til landets best stilte. En slik politikk er riktig vei å gå, og nå har vi startet på den veien. Som eksempel får kommunene i Østfold om lag 93 mill. kr mer enn det Solberg-regjeringen foreslo. Det betyr noe. Nå skal vi altså se verdien av by og land sammen. Vi skal bruke våre felles penger så de kommer vanlige folk til gode. Vi skal bidra til gode og trygge jobber for folk. Vi skal bidra til at vi har gode nærtjenester og sterkere fellesskap. Vi skal bidra med en aktiv stat, som er til stede, og som kan være med og løfte fram og gjøre bruk av hele landet. Vi skal ta Norge i en ny og mer rettferdig retning. Budsjettforslaget for kommuner og fylker som behandles her i dag, er en god start og viser en ny politisk retning for dette. Det er jeg stolt av.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-12-16:
Eg skal til liks med André Skjelstad frå Venstre bruka innlegget mitt til i hovudsak å snakka om Senterpartiet sin politikk. Politikk handlar om prioritering, og ein av dei tinga Senterpartiet prioriterer, er å ta heile landet i bruk. Ei ny regjering og eit nytt fleirtal gjev ein ny politisk kurs – ein politisk kurs med meir rom for fellesskap, ein politisk kurs med mindre forskjellar mellom folk og ein politisk kurs for å ta heile landet i bruk. For Senterpartiet er det viktig at folk og delar av landet som før vart oversett, no skal verta sett. Det er eit budsjett som fokuserer meir på «oss» og «vårt» og mindre på «meg» og «mitt». Eit løft for kommunesektoren på 2,5 mrd. kr utgjer ein forskjell – meir til velferd og lokalt tenestetilbod. Eg registrerer at representanten Njåstad frå Framstegspartiet forsøker å bagatellisera vår satsing på kommunesektoren. I kommune etter kommune behandlar ein no budsjett for neste år, og dei ser at den veksten utgjer ein forskjell. Det er òg viktig at kommunane no får ro til å løysa sine oppgåver, framfor å greia ut og gjennomføra statleg dikterte tvangssamanslåingar. Det er noko friskt når representanten Kapur frå Høgre snakkar om at kommunereforma var nødvendig fordi Noreg har forandra seg. Eg har lyst til å sjå på resultatet av kommunereforma. For mitt valdistrikt, Rogaland, er det sånn at Rennesøy, Finnøy og Forsand har forsvunne frå kartet. Det er for meg fortsatt eit mysterium kva endringar i Noreg det var som gjorde at akkurat det å fjerna desse tre kommunane, var rett svar. Med vår regjering har fokuset vorte flytta frå grensene og over til oppgåvene og tilbodet. Noreg får igjen ein distriktspolitikk. Ferjeprisane er eitt eksempel. Med Solberg-regjeringa sitt opplegg ville ferjeprisane frå nyttår gått opp. Med vårt budsjett går ferjeprisane ned. Det er politikk. Men det er langt fleire eksempel. Med Framstegspartiet, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre i posisjon kunne ein alltid vera sikker på at uansett spørsmål, var svaret sentralisering. Me skal føra ein kraftfull distriktspolitikk med ein aktiv landbrukspolitikk. Me skal sikra billege og gratis ferjer. Me skal gjera det billegare å ta fly. Me skal betra skattereglane for pendlarar. Me skal satsa på kommunane. Me skal byggja ut breiband. I alle saker skal me tenkja på heile Noreg. Tida der distriktspolitikk var symbolpolitikk, er forbi. Me har ingen distriktsminister i Noreg lenger, og det er fordi at for Senterpartiet er all politikk distriktspolitikk.
Frode Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2021-12-16:
For en gutt som har levd hele livet innenfor en radius på 2 km i Oslo 6, er det godt å vite at vi nå har et stortingsflertall og en regjering som etterlever det gamle slagordet By og land hand i hand. Men det er ikke bare et slagord. Viktigere enn slagord er det naturligvis at ord fylles med politikk og innhold. Og her leveres det raskt fra den nye regjeringen og stortingsflertallet. Vi har vedtatt et budsjett for vanlige folk over hele landet. Når norske kommuner og fylker får nesten 4,5 mrd. kr mer å rutte med neste år, betyr det noe for velferden for folk i landet vårt. Det betyr gode tjenester nær folk, enten de bor på Grønland eller i Grenland. Jeg har vært leder for et bydelsutvalg her i Oslo, og jeg har vært leder for finansutvalget i Oslo bystyre i seks år. Det er i kommunen og bydelen folk lever sitt liv. Det er her det nå, gjennom Stortingets budsjettvedtak, gis bedre muligheter til å bygge sterkere fellesskap, bygge et fellesskap med gode barnehager, gode skoler, fritids- og kulturtilbud, gode hjemmetjenester og en god eldreomsorg. Dette er, sammen med trygt arbeid til alle, helt avgjørende forutsetninger for at folk i alle aldre, av alle kjønn og uavhengig av bosted og sosial bakgrunn skal kunne leve et godt, fritt liv. Fra stua mi hjemme ser jeg bort til Bøler skole. De yngste ungene der har hatt gratis SFO eller aktivitetsskole i flere år. Alle førsteklassinger i Oslo har gratis SFO. Det betyr økt deltakelse og bedre integrering, og samværet, leken og læringen etter skoletid har blitt en ny og viktig fellesarena. Derfor gleder jeg meg stort over at alle førsteklassinger i hele Norge skal få gratis SFO. Det er god velferdspolitikk som bidrar til å redusere forskjeller. Kampen for å redusere forskjellene i levekår, sikre sosial mobilitet og forebygge barnefattigdom er en viktig sak for regjeringen. Derfor er det bra at Stortinget bevilger mer penger til å forsterke områdesatsingene i de store byene. Jeg ser fram til at regjeringen leverer en egen sak om levekår i byene i løpet av neste år, for kommunene og staten må spille på lag. Det er en stor jobb som skal gjøres, og den er ikke gjort på et år eller to. Skal vi lykkes med områdesatsingene, må vi ta tak i de grunnleggende strukturelle utfordringene knyttet til fattigdom, til manglende gjennomføring av utdanning og til at for mange står utenfor arbeidslivet. Regjeringen tar Norge i en ny og mer rettferdig retning. Stortingsflertallet følger opp gjennom kloke og gode budsjettvedtak, som kommer folk flest i hele landet til gode.
Maren Grøthe (Senterpartiet), 2021-12-16:
Kommuneøkonomi er ikke det mest sexy ordet i norsk samfunnsdebatt. Likevel er det få ting som har så stor betydning for folk i praksis som akkurat det, for mange av de viktigste tjenestene til innbyggerne våre tilbys lokalt. Det er i kommunene vi møter barn og unge hver eneste dag og skal legge grunnlaget for den generasjonen som skal ta over og bli arbeidstakere i framtiden. Det er der vi kan fange opp de ungdommene som faller utenfor, og det er der vi kan sikre at syke og eldre får den hjelpen de trenger. Dessverre virker det ikke som om Solberg-regjeringen forsto dette, for de siste åtte årene er resultatet for kommunesektoren større krav og større utfordringer, men mindre handlingsrom. Det vises gjennom at i 2015 var antallet kommuner med negativt driftsresultat 59. I 2019, derimot, altså året før pandemien, hadde dette antallet tredoblet seg til 186. Nå starter vi oppryddingen og opprustingen. I Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SVs første budsjett øker vi rammene til kommunene og fylkeskommunene med hele 2,5 mrd. kr. Det betyr noe for folk, f.eks. for dem som bor i Steinkjer, der de nå kunne beholde miljøterapeutene sine i skolen og satse mer på tidlig innsats i Trondheim, hvor de nå styrker bemanningen i eldreomsorgen og får midler til flere områdesatsinger for å bedre boforholdene i levekårsutsatte områder i Overhalla, hvor de nå kan fortsette å være en foregangskommune i arbeidet med klimasmarte bygg og energiproduksjon, noe som også ruster kommunen for framtiden uten at det går på bekostning av tjenesteproduksjonen i Oppdal, hvor ordføreren forteller at de nå kan se på om de bruker styrkingen til f.eks. å legge til rette for mer planleggingstid i barnehagene, eller på å holde den lokale ungdomsklubben åpen på lørdagskveldene Jeg, som så mange andre i denne salen og innbyggere over hele landet, startet og har mitt store politiske engasjement for de nære tingene – for skolene i hjembygda mi, for at ungdommene skal få litt bedre tilbud på den lokale fritidsklubben, og for å legge til rette for et godt liv uavhengig av hvor man bor, eller hvilket utgangspunkt man har. Derfor er jeg utrolig glad for at det er nettopp disse sakene som er vinnerne i årets budsjett og med den nye regjeringen.
Mona Nilsen (Arbeiderpartiet), 2021-12-16:
Etter åtte år med en høyreregjering som har satt likestillingen i revers og økt forskjellene mellom folk og mellom by og land, er det en stor glede at vi nå har en regjering som setter en ny kurs for vanlige folk. Valgresultatet i høst viste tydelig at folk ville ha en ny retning – en ny retning hvor alle skulle kunne leve et godt liv og ha gode velferdstjenester, uavhengig av hvor man bor eller størrelsen på pengeboken, og ha gode og trygge arbeidsplasser å gå til, enten man bor på bygda eller i byen. Vi leverer nå en styrking på 4,5 mrd. kr til kommunene for 2022. For Nordland alene får kommunene 116 mill. kr og fylket over 30 mill. kr ekstra i frie inntekter, og nesten like mye til å redusere billettprisene på fergene. Det betyr mer velferd over hele landet, mer eldreomsorg, en bedre skole, økt kvalitet i barnehagene og styrking av tannhelsetjenesten. Vi reverserer også Solberg-regjeringens foreslåtte kutt på 300 mill. kr i tilskudd til ressurskrevende tjenester. Til sammen vil dette styrke økonomien i kommunene og gjøre dem i stand til å gi bedre tilbud til innbyggerne, som har krav på omfattende helse- og omsorgstjenester. Kommunene og fylkeskommunene står overfor formidable oppgaver i framtiden. Vi blir flere eldre, og særlig innenfor pleie- og omsorgstjenestene må vi rigges for å møte behovet. Vi har også store utfordringer med barn og unges tilbud innenfor psykisk helse. Vi har en fastlegekrise, og vi har et skrikende behov for fagfolk innenfor velferdstjenestene våre. Alle problemer og utfordringer klarer vi ikke å løse på de åtte ukene den nye regjeringen har hatt, men vi har fått til en hel del, og vi har tatt store, store grep. Vi leverer et budsjett som gir kommuner og fylkeskommuner mulighet til å gi gode tjenester til innbyggerne, drive utvikling og ikke avvikling. Altfor mange kommuner har i flere år opplevd kutt på kutt og en stat som har stukket av.
Linda Monsen Merkesdal (Arbeiderpartiet), 2021-12-16:
Som kommunepolitikar og tilsett i ein kommune har eg jobba med å utforma tenester med eit stadig magrare kommunebudsjett. Tru det eller ei, men ofte står det om tusenlappar som ein prøver å flytta rundt i budsjettet for å få ein romslegare økonomi i ulike tenester. Kommunepolitikarar jobbar med tronge budsjett og har fått mindre å rutta med i løpet av dei siste åtte åra, og som tilsett i ein kommune og som kommunepolitikar er eg glad for at me i dag skal vedta eit budsjett som gjev betre handlingsrom for kommunane våre. Ein kommunepolitikar engasjerer seg ofte i politikken fordi ein ønskjer å gjera kvardagen betre for innbyggjarane, gjennom f.eks. skuletilbod, rus- og helsetenester og betre eldreomsorg. Å kutta tenester er noko av det vanskelegaste ein kommunepolitikar gjer. Med dette budsjettet kan kommunepolitikarane planleggja for betre tenester og ei betre framtid for innbyggjarane sine. Dette er eit budsjett for vanlege folk over heile landet, for det er innbyggjarane som faktisk skal få betre tenester til sine barn, ungdomar og eldre. Dette vil gje gode tenester nær folk, der folk bur og lever sitt liv. Me vedtek i dag eit kommunebudsjett som vil gje betre tenester til både by og land, med faktiske tiltak som gratis kjernetid i SFO og billegare barnehage. Med dette budsjettet tek regjeringa Noreg i ei ny og meir rettferdig retning, der ein ser menneska som bur ute i vårt vidstrekte land. Noko av det viktigaste for ein kommunepolitikar er å ha arbeidsplassar som gjer at folk blir buande eller flyttar til bygdene. Gjennom trygt arbeid til alle utviklar det seg lokalmiljø og fleire andre arbeidsplassar. Det er krevjande å ha ein stabil kommuneøkonomi. Å satsa på arbeidsplassar og grøne næringar ute i distrikta er viktig. Folk som skal bu og arbeida på bygda, må ha tilgang til helsetenester, skular og barnehagar. Det er avgjerande for at folk skal søkja arbeid, og at familiar skal kunna leva i kommunen heile livet. Eg er stolt over at denne regjeringa på berre åtte veker har bygd eit budsjett som vil gje sterkare fellesskap, sterkare kommuneøkonomi og betre tenester til innbyggjarane våre.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2021-12-16:
Regjeringen vi nå har fått, har på kort tid lagt fram et forslag til statsbudsjett der man prioriterer å bruke penger på det som betyr noe for folk i hverdagen. Forliket som er inngått med SV, forandrer ikke på det. Vi skal sørge for at barn og unge har en trygg og lærerik hverdag i barnehagen og på skolen, at eldre kan leve et aktivt liv og få en verdig omsorg mot slutten av livet. Kommuner og fylkeskommuner sørger for de grunnleggende velferdstjenestene til alle som bor i Norge, og er de som sikrer levende lokalsamfunn. Kommunene og fylkene bygger huset der næringslivet er, og der folk bor og lever hverdagen sin. Samtidig står vi fortsatt midt i en pandemi, som ytterligere forsterker problemer mange lokalsamfunn, bedrifter og mennesker i hele landet står i. Kommunene og de ansatte i helsevesenet gjør en fantastisk innsats for å dempe effektene av pandemien. Bakgrunnen for vanskelige beslutninger i mange kommuner er at de har opplevd en sterk økning i utgiftene til pleie- og omsorgstjenester de senere årene – langt utover prisstigningen – samtidig som kravene har blitt flere. Det er derfor vi følger opp løftene til Kommune-Norge og foreslår å øke kommunesektorens frie inntekter med 4,5 mrd. kr. Det er 2,5 mrd. kr mer enn Solberg-regjeringens budsjettforslag, og det skal gi kommunene handlingsrom til å levere bedre tjenester. Jeg registrerer at det er noen representanter fra Høyre og andre som mener at dette ikke betyr noe i hverdagen, men det er ikke tilfellet for svært mange kommuner. Det er det som er forskjellen – om man skal kutte eller ha litt igjen til utvikling. Det er ikke dermed sagt at det løser problemene for absolutt alle lokal- og regionalpolitikere som står i vanskelige beslutninger, men det gjør det litt enklere. Det er en kraftig satsing som kommer på plass på kort tid. Senterpartiets grunnleggende prinsipp er at statens overføringer til kommuner og fylker skal sørge for at alle har mulighet til å tilby likeverdige tjenester nær folk i hele Norge. Problemet for noen kan ikke løses ved å gjøre det vanskeligere for andre. Stortinget har altså fattet et vedtak om at all kollektivtransport til sjøs skal være null- og lavutslippstransport innen 2025. Det har ført til enorme ekstrakostnader for fylkene, hvor fergeopprøret satte dette på dagsordenen da prisene ble økt derav. Jeg bor i et av Norges største fergefylker, og det som nå endelig gjøres for å senke prisene, gi trygghet for tilbudet, og ikke minst at det skal bli gratis på mange samband, viser at vi følger opp lovnadene i valgkampen. Det er gledelig og viser vei. Med budsjettforliket gjøres de første grepene for at Norge skal få en sterkere sosial og geografisk utjevning, større trygghet for folk, bedre tjenester i hverdagen og ikke minst flere norske arbeidsplasser. Det er en retning som tror på hele Norge og viser en ny kurs.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2021-12-16:
Jeg kommer fra Orkland, en ny og sammenslått kommune, som tidligere besto av Agdenes, Snillfjord, Meldal og Orkdal kommuner. Jeg kan forsikre opposisjonen, og spesielt Høyre, om at innbyggerne i nye Orkland setter stor pris på at regjeringen bevilger 7,2 mill. kr mer for 2022 enn høyreregjeringen foreslo. Det gir kommunen økte rammer, som styrker neste års budsjett på følgende områder: 1,5 mill. kr til arbeid mot utenforskap i skolen 0,4 mill. kr til Skattkammeret Orkland prioriterer midler til flere lærlinger 320 000 kr mer til idretten kommunen får egen demenskoordinator 200 000 kr til frivilligsentralen i ekstra støtte Orkland gjennomfører en historisk satsing på trafikksikkerhet ekstra penger til norskopplæring for minoritetsspråklige Dette utgjør en forskjell for dem som får pengene, som er vanlige folk i en middels kommune i Trøndelag. Budsjettet vi behandler i dag, gir styrket velferd over hele landet. Kommuner og fylker får en realvekst på 4,5 mrd. kr. Trøndelag fylkeskommune får hele 47 mill. kr til å styrke kulturtilbudet og til å styrke tilbudet ved de 32 videregående skolene i Trøndelag. Vi opphever høyreregjeringens frie skolevalg. Jeg kan forsikre Høyre om at alle skoler er veldig godt fornøyd med at regjeringen handler så raskt og gir skolene og fylket muligheten til å opprettholde tilbudet på en god måte. Kommunene i Trøndelag får mer enn 173 mill. kr til styrket velferd, som gir mindre forskjeller. Det blir økt satsing og kvalitet innenfor barnehager, skoler og eldreomsorg. Dette utgjør en viktig forskjell for alle som bor i hele Trøndelag, som også er nysammenslått. Nabokommunene til Orkland, Skaun og Heim, får styrket sine budsjetter med henholdsvis 4,1 og 3,4 mill. kr til mer velferd. Vi gir gratis kjernetid i SFO for alle førsteklassinger, og vi kutter maksprisen i barnehage med 2 915 kr. Vi øker pendlerfradraget, øker skattefradraget for organiserte, reduserer ferjeprisene og reduserer skatten for alle som tjener mindre enn 750 000 kr. Dette betyr styrket familieøkonomi rundt omkring i hele Norge. Vi starter en tannhelsereform som retter seg mot unge og mot dem som har særlige behov. Vi øker bevilgningene til arbeidsmarkedstiltak, skaper 1 000 flere tiltaksplasser og om lag 250 flere VTA-plasser. Nav styrkes med 100 mill. kr. Det gir rom for tettere oppfølging av personer som står utenfor arbeidslivet. Dette er et budsjett som får flere i jobb. Det er bra for den enkelte og bra for samfunnet. Til slutt: For Arbeiderpartiet er det viktig å ha regionale virkemidler i næringspolitikken. I Orkland har vi differensiert arbeidsgiveravgift. Jeg er glad for denne regjeringen følger opp den ordningen, slik at det kan gi flere arbeidsplasser.
Per Olav Tyldum (Senterpartiet), 2021-12-16:
Jeg falt for fristelsen til å holde et innlegg i denne debatten med utgangspunkt i min tiårige erfaring som ordfører i Overhalla kommune, en middels, liten kommune i Namdalen, Nord-Trøndelag – tidligere også kalt Nordre Trondhjems amt. Min opplevelse av de siste åtte årene er at det har vært svært trange tider for min kommune og nabokommunene ellers i Namdalen. På grunn av at vi valgte å ikke slå oss sammen med andre kommuner, ble vi straffet økonomisk. Den belastningen måtte vi bære med oss i svært stramme budsjettrunder med krevende prioriteringer – det kan jeg love dere. Det er derfor jeg med stor glede kan registrere at den nye regjeringen slår fast i Hurdalsplattformen at slike økonomiske straffetiltak skal bort, at de skal fjernes. I tillegg er det svært gledelig å at se at den nye regjeringas tilleggsmelding nettopp staker ut en ny kurs hvor folk over hele Norge skal oppleve at deres liv, deres interesser og utfordringer de møter i hverdagen, står øverst på dagsordenen. Vi skal bygge på det beste vi har, folk og samfunn, og øke tilliten til det lokale folkestyret som hver dag gjør en formidabel jobb for sine innbyggere. Den varslede tillitsreformen i offentlig sektor skal bli veldig spennende å følge med på. Den handler om å gi de ansatte tillit og tid til å gi brukerne bedre tjenester, og den skal utformes i tett samspill med brukerorganisasjoner, ansattes tillitsvalgte og ledelse. Målet er å gi tilliten og makten tilbake til dem som utgjør førstelinja og ryggraden i velferdsstaten, som f.eks. lærerne og sykepleierne. Den nye regjeringen vil ikke iverksette reformer som skaper store enheter og store forskjeller, eller lange og uklare ansvarskjeder fra beslutningstakere til dem som står i klasserommet eller ved en sykeseng på sykehjemmet og utfører jobben. Regjeringen vil kort og godt gi større frihet til kommunale og regionale myndigheter. Jeg ser med glede at min egen kommunes økonomiplan er i balanse på en helt annen måte. Jeg merker meg at mange piler er forsiktig oppadgående, og det var ekstra gledelig å kunne se et lite, gryende smil hos økonomisjefen da jeg traff ham nylig. Men jeg skal både avvente og ikke minst spare presidenten for å synge: Det går likar no!
Alfred Jens Bjørlo (Venstre), 2021-12-16:
Eg har som ordførar i Distrikts-Noreg i ti år og no nyvald stortingsrepresentant følgt dagens debatt med interesse og med ikkje så lite undring, noko som gjer at eg no har valt å ta ordet her i dag – ikkje så mykje undring når eg høyrer på kommunalministeren, som eg oppfattar som stø og solid og ein som kjenner Kommune-Noreg ut og inn, men veldig ofte når eg høyrer stortingsrepresentantar for regjeringspartia, spesielt frå det partiet som no har kommunalministeren, Senterpartiet, og partiet som står ansvarleg for denne regjeringa sitt liv frå dag til dag på Stortinget, Sosialistisk Venstreparti. For éin ting er sikkert: Kommune-Noreg står føre enorme utfordringar i åra framover på grunn av endringar i demografi, ein stadig tøffare kamp om arbeidskraft og kompetanse, klimaendringar, lynraske teknologiske skifte og ei storstilt omstilling av norsk økonomi, som vil setje oss alle på prøve. Skal vi klare det, krev det at Kommune-Noreg fornyar seg, organiserer seg på nye måtar, finn smartare måtar å gjere ting på, flyttar ressursar dit dei trengst mest, og gjer meir og meir i lag, på tvers av gamle grenser frå ei heilt anna tid. Det å jobbe med fornying – og det veit eg alt om etter ti år som ordførar – er ekstremt krevjande. Alle vil helst at ting skal vere som før, lengst mogleg, sjølv om alle inst inne veit at før eller seinare må ting endrast – kanskje berre ikkje akkurat no. Det slår meg når eg høyrer denne debatten: Tenk om representantar frå Senterpartiet og SV og delvis Arbeidarpartiet hadde vore like engasjerte og opptekne av å stå opp for dei i Kommune-Noreg som vil fornye, som dei er av å juble for og heie på dei som vil reversere og stoppe opp. Tenk om jobb nummer éin no var å setje full fart i statleg utflytting og meir fridom for statleg tilsette i Oslo til å flytte ut i distrikta, i staden for det ein gjer med første pennestrøk, å kutte i løyvingane til nye måtar å få fart i statleg utflytting på, med grunngjevinga: Ja, men dette ordnar seg jo allereie sjølv. Tenk om dei som faktisk prøver å skape eit sterkare Distrikts-Noreg, med færre gamle grenser og meir samarbeid, kunne få ein klapp på skuldra frå dei som no styrer landet, og beskjed om at vi heiar på dykk, vi vil at de skal lykkast, vi synest de er tøffe som står i endringar, fordi det er viktig og rett på sikt. Men nei, alt eg høyrer er Senterparti- og SV-politikarar som snakkar om at nye kommunar har gjort ting meir kompliserte, dyrare og vanskelegare å rekruttere til – som ein ferdig dom, knapt to år etter at ei reform er sett i verk, der det meste av tida er brukt på kontinuerleg krisehandtering av ein pandemi. Eg trur ikkje ei kommunereform er svaret på alt, men eg er overtydd om at skal vi i framtida sikre eit land som gjev gode tenester og gjer det attraktivt å bu overalt, er omstilling, endring og reform ein del av svaret. Og jobben vår som landets nasjonalforsamling er at vi i det minste av og til gjev ein klapp på skuldra og heiar på dei som torer å stikke hovudet fram, og tek initiativ til endring.
Alfred Jens Bjørlo (Venstre), 2021-12-16:
Det er interessant å høyre representantane frå Senterpartiet, Heidi Greni og Per Martin Sandtrøen, snakke om kommunereform, for begge dei innlegga syner eigentleg kor totalt ulike perspektiv vi har. Heidi Greni brukar eit anekdotisk døme frå sin eigen kommune på krisehandtering i ein koronaepidemi, som har vore handtert på imponerande vis i både store og små kommunar, i både samanslåtte og ikkje-samanslåtte kommunar over heile landet. Å bruke ei anekdotisk uttale om det som eit bevis på at det er best at alt er som før, blir for meg rimeleg meiningslaust. Tilsvarande gjeld når representanten Per Martin Sandtrøen brukar som sanningsbevis på at det er feil med kommunereform, at det ikkje har skjedd ei eksplosiv eller brå endring i befolkningsutvikling på eitt år. Då trur eg vi har heilt ulike perspektiv på kva dette handlar om, for det å arbeide med reform og endring handlar om å tenkje langsiktig. Det handlar om korleis utviklinga skal vere om 10 år, om 20 år og om å leggje grunnlaget for det. Det er den langsiktigheita veldig mange kommunepolitikarar rundt om i Noreg har og ser. Det er den ein kan lese om i rapporten frå demografiutvalet. Det er den ein kan lese om i rapporten frå distriktsnæringsutvalet. Alt handlar om dei lange linjene. Det ventar eg faktisk at vi som representantar i landets nasjonalforsamling også klarar å ha. Eg sa ikkje at kommunereform er svaret på alt, men er det slik ein skal møte kvar ein diskusjon om kva som ligg 10–20 år inn i framtida? Eg registrerer at representanten Per Martin Sandtrøen meiner at ting går heilt utmerkt i dei minste kommunane i Innlandet, at alt er heilt fantastisk, og at dette går bra. Eg les ikkje det når eg les statistikk og snakkar med dei som har blikket på Innlandet. Eg les det på ein heilt annan måte, men eg må berre registrere at Sandtrøen meiner det som skjer i dei små kommunane i Innlandet, er heilt utmerkt. Men desse debattane må vi våge å ta. Eg sa tidlegare i dag at eg opplever at kommunalministeren, sjølv om vi er ueinige om ein del politisk, i alle fall ser og er oppteken av dei langsiktige utfordringane. Det må vi òg vere og ikkje berre snakke oss vekk i anekdotar om kva vi høyrde på siste kommunestyremøte i Holtålen.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-12-16:
Norge har fått en ny Arbeiderparti–Senterparti-regjering som vil utvikle hele landet, som vil lytte til folk, og som vil sørge for gode tjenester nær folk i både bygd og by. Jeg har med interesse lyttet til denne debatten og representant etter representant fra Høyre, bl.a. representanten Kapur, som var opptatt av at en måtte få en kommunereform fordi Norge har endret seg. Men vi fikk jo ikke tvangssammenslåing av kommuner og fylker fordi Norge har endret seg. Vi fikk tvangssammenslåing av kommuner og fylker fordi Høyre ikke har endret seg, fordi Høyre er opptatt av sentralisering og stordrift, og av tvang og overstyring. Men heldigvis har vi ved dette valget fått et nytt flertall som har en ny plan for Norge, der vi skal lytte til folk, der vi skal lytte til de lokale stemmene, der vi også skal lytte til dem som ønsker å ta tilbake sine gamle fylker, sånn som i Akershus, der jeg bor, der vi har fått den meningsløse konstruksjonen Viken tredd nedover hodet på oss, i strid med både folk og folkevalgte lokalt. Vi vil ha tilbake Akershus, Buskerud og Østfold, og vi har heldigvis fått en regjering som spiller på lag med oss i den kampen. Jeg registrerer også at representanten Jønnes fra Oppland er bekymret over at vi nå legger til rette for at kommuner skal kunne opprettholde en god desentralisert skolestruktur i sitt område. Men med det kommuneopplegget vi har, vil altså alle kommuner i Norge få mer inntekter enn de har i dag, både store og små kommuner. Til representanten Tore Vamraak, som kommer fra samme fylke som meg selv, og som var opptatt av hvordan vi legger til rette for et godt skoletilbud: Ja, en av de tingene som er viktige for et godt skoletilbud, er jo å styrke skoleøkonomien og styrke kommuneøkonomien. I Akershus vil en altså med Arbeiderparti–Senterparti-regjeringens opplegg, som SV har sluttet seg til, sørge for å styrke de frie inntektene med 235 mill. kr. I den kommunen vi begge bor i, Lillestrøm kommune, utgjør det alene ca. 25 mill. kr, i tillegg til at en også sørger for å gi mer penger tilbake igjen til en kommune som Lillestrøm kommune, som har store utfordringer med såkalte ressurskrevende tjenester. Det er viktig – når en skal styrke de gode tjenestene som en har overfor både barn, unge og eldre rundt om i kommunene – at en har vilje til å se hele Norge og vilje til å styrke kommuneøkonomien, sånn som dette flertallet har vist ved første korsvei.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-12-16:
I vår var jeg med ungdom ut som fikk sin første arbeidserfaring med å plante skog. Det ble til fordi et flertall i denne salen, med Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Fremskrittspartiet, sikret ekstra midler til det tiltaket under krisen. Noen påstår at den typen investeringer ikke er så store midler, og det er de samme argumentene som kommer her i dag, når regjeringen nå tar Norge i en ny og mer rettferdig retning. For å ta Kapur på ordet med et konkret eksempel: For Tynset, som er min hjemkommune, betyr dette budsjettet litt større økonomiske muskler for å hjelpe flere ungdommer med sommerjobb. Kommunen har satt i gang et prosjekt som sørger for at ungdom, og gjerne de som er litt sårbart stilt fra før, får muligheten til å være med ut og fikse turstier, noe som kommer både lokalbefolkningen og folkehelsen til gode. Dette er mange personer som kanskje kunne stått utenfor for resten av livet, men som nå får selvtillit og praktisk arbeidserfaring som de kan vise til når de kommer i 20-årene og skal søke jobber videre. God kommunepolitikk er, i hvert for oss, en del av det store arbeidet ved at vi vil inkludere flere unge og sørge for trygt arbeid til alle. På den samme måten jobber jo Arbeiderpartiet i hovedstaden i Oslo og bydelene her. Og det er slik, som statsråden så riktig presiserte, at alle kommuner kommer bedre ut med Arbeiderparti–Senterparti-regjeringen. Det er fordi vi alltid har hatt den holdningen at vi skal sørge for at vi har en politikk der by og land går hand i hand. Jeg har sett at f.eks. Alstadheim i Aftenposten har forsøkt å framstille det som at det at vi sikrer at det blir lettere tilgang til å opprettholde lokale skoler og gode tjenester nær folk, ikke skulle være positivt for Oslo. Faktum er jo at Oslo får en kvart milliard mer etter at vi fikk byttet ut den gamle høyreregjeringen og nå har Arbeiderpartiet og Senterpartiet ved roret. Hvis Alstadheim selv er bosatt i Oslo, vil han nå kunne nyte godt av det. Når vi nå vedtar et budsjett for vanlige folk over hele landet, er det derfor hjelpepleiere, barnehageansatte, lærere, sykepleiere, vaktmestre og de som jobber med veivedlikehold i kommunen, som skal vite at vi ser dem, for det er disse hverdagsheltene – som i praksis bygger sterkere fellesskap – vi er opptatt av. For oss er derfor kommuneøkonomien et verktøy for å sikre at disse flinke arbeidsfolkene kan utføre den jobben de er så gode til, og ha trygghet for framtiden.
Torbjørn Vereide (Arbeiderpartiet), 2021-12-16:
Då eg høyrde min kollega Sandtrøen fortelje om det å så, og om det å ruste noko så sterkt at det blir sterkare, kjende eg litt på inspirasjon, for det er nettopp dette det handlar om. Viss vi skal få ein kommune – ein omsorgssektor med tilsette, ein oppvekstsektor med barnehagar og skular – der det blir overskot, er ikkje svaret å høvle ting ned til beinet for dei som jobbar der. Nei, vi må putte inn nok ressursar til at alle dei som jobbar rundt omkring, får moglegheita til å gjere jobben sin på ein ordentleg måte. Min gode kollega Alfred Bjørlo frå Venstre og òg frå Sogn og Fjordane spurde litt om omstillingsmoglegheitene. Det trur eg er verdt å svare på, for kva er det som har skjedd for å ruste Kommune-Noreg på velferdsteknologi i løpet av dei siste åtte åra? Kva moglegheiter har ein hatt til å gjere det når det einaste fokuset kommunepolitikarane har hatt, har vore å høvle ned på sitt lokale budsjett? Den utviklinga har jo ikkje vore all verda. Ho har faktisk vore gremmeleg. Eg håpar det er eit parlamentarisk ok uttrykk. Vi skal ha ei stor omstilling – teknologisk og anna – men for å møte ho på ein best mogleg måte, må vi ha mange nok tilsette som kan gjere den jobben dei er trente til å gjere. Andre representantar har framheva kor svært lite opptekne vi er av inkludering og integrering, men fortel meg: Kor god er inkluderinga og integreringa viss SFO-en er for dyr til at ein kan vere med, eller viss det er meir freistande å vere heime enn å ha barna i barnehagen? Det er dette som har noko å seie, det er dette som er konsekvensen. Når ein har 4 500 mill. kr meir i kommuneøkonomien, er det klart at det er mange folk frå dei borgarlege partia som kan kimse av kva storleiksorden det er. Men for alle som har vore i ein kommune og sett kor smertefullt det er å kutte i bemanning, betyr det noko. Vi har fått ei regjering som tar kommunepolitikken og kommuneøkonomien på alvor. I praksis betyr det òg at vi har fått ei regjering som endeleg er på lag med dei tilsette og med alle innbyggarane som treng dei tilboda. Dette handlar om fellesskapet vårt. Det handlar om eldreomsorga. Det handlar om barnehagane, og det handlar om SFO-ane. Det handlar om familiane. Her leverer vi.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2021-12-16:
Me har no fått svaret på korleis den nye regjeringa ser for seg at distriktspolitikken skal utviklast det komande året. Etter ein valkamp der regjeringspartia gjekk høgt på banen for å styrkja distrikta, var me sjølvsagt utruleg spente på kva dette ville seia. No har me fått svaret. Me skal bruka tid på reverseringar, både av fylke og kommunar, me skal bruka tid på å sjå oss tilbake i staden for å sjå framover, og me skal byggja mindre veg. I nokre verbalframlegg vert det rett nok lagt opp til ting som kan ha effektar for distrikta, f.eks. utgreiingar, men førebels er dette berre fuglar på taket. Er det dette som er svaret på å få fart på distrikta? Etter vår oppfatning: Nei. Næringslivet i distrikta går godt. Det står sterkt trass i ein pandemi. Det som næringsdrivande i distrikta no treng, er kloke hovud og dyktige hender som kan produsera varer og tenester som skal eksporterast og seljast til innlandet. Dette var Solberg-regjeringa godt i gang med å innfri, med fleksibel og desentralisert opplæring, med skattefrådrag for unge, med styrking av differensiert arbeidsgjevaravgift, med gode skatteordningar for gründerar og med styrking av katapultar og klyngeprogram som viktige innsatsfaktorar for det grøne skiftet. Framleis er det høgt tempo på omstilling i næringslivet mot grøne arbeidsplassar. No er det viktig at me ikkje stiller spørsmål ved store samferdselsprosjekt som skal binda saman by og land. Det er essensielt for å ta heile landet i bruk. Heldigvis er det ikkje lagt opp til noka reversering av breibandsutbygging og 5G-nett, som me har starta opp, og det ligg lovnader om at EØS-avtalen ligg fast. Heldigvis er det òg ei vidareføring av grøn skipsfart, vindkraft til havs, havbruk, hydrogensatsing og batterifabrikkar, som no er under oppsegling. Men ei lita uro ligg nok og gneg når det gjeld utsegner om statleggjering av hydrogensatsing og meir statleg styring av energiproduksjonen. Me kjenner òg ein gryande uro for korleis verftsnæringa no skal klara seg gjennom opp- og nedturar, som er normale syklusar, når bemanningsbransjen vert sett under hælen. Og me er svært uroa for auka skatt på bedrifter, gjennom auka verdsetjing av arbeidande kapital, for det betyr mindre til nytilsetjingar og utvikling av arbeidsstokken. Me er heilt avhengige av at dei unge finn distrikta attraktive. Det kjem med gode jobbar, fleksible utdanningssystem og valfridom i kvardagen. Me ser diverre ikkje dette i det budsjettet som regjeringa har lagt fram.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2021-12-16:
«Nød lærer naken kvinne å spinne» er eit ordtak som kanskje kan nyttast for fleire tiltak som er vortne gjennomførte i lys av koronapandemien for å beskytta befolkninga og tenesteutøvarar frå uforholdsmessig stort smittetrykk. Eit slikt tiltak er løfta opp på bordet vårt i dag, og problemstillinga er relativt kjend. Her er det snakk om å forlengja ei ordning med kontaktlaus billettering på ferjer, slik at ein unngår kontakt mellom ferjemannskap og dei reisande. Det hender at brå endringar i samfunnet fører til innovasjon og behov for å tenkja nytt. Det har covid-19 vist oss på fleire område. Nye forretningsmodellar har oppstått, og nye og meir effektive digitale løysingar ser dagens lys. Det har definitivt skjedd gjennom tiltak med elektronisk billetteringssystem. Me har fått eit effektivt innkrevjingssystem, det har vorte frigjeve meir tid for mannskapet på ferja til å utføra andre oppgåver, og for passasjerane er det ein føremon at betalinga skjer automatisk. Betala må me jo gjera uansett. Inntil me har bruløysingar på plass til erstatning for ferjer, der òg passering med tida vil skje med AutoPASS, er dette ei løysing me er tente med skal halda fram på ferjene. Ordninga var det regjeringa Solberg som fyrst fekk på plass, og ho har to gonger vorte forlenga. Etter det me forstår, er det no eit tiltak som både ferjeselskap, fylkeskommunar og dei reisande ønskjer skal verta permanent. I Høgre ser me ingen grunn til å venta med å innføra tiltaket som ei permanent ordning, men har sjølvsagt respekt for at dette skal skje gjennom dei vanlege demokratiske prosessane, som høyringar og tilsvar. Vår oppmoding er at sak om ei permanent ordning kjem attende til Stortinget i god tid innan neste mellombelse periode er over. Eg vil derfor fremja forslaget Framstegspartiet og Høgre står bak.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2021-12-16:
Etter det som både statsråden og me forstår, er dei aller fleste aktørar veldig godt fornøgde med den midlertidige ordninga, og fleire tek – som statsråden var inne på – til orde for at dette bør gjerast permanent. Ser statsråden prinsipielle grunnar til at dette ikkje skal kunna løysast på ein rask og hensiktsmessig måte?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-16:
Fordelen med replikkutveksling er at vi forhåpentligvis kan få svar på spørsmål vi måtte ha. Erfaringen har vist at det har vært stor avstand mellom liv og lære når det gjelder Arbeiderpartiets innvandrings- og integreringspolitikk. Man har i mange tilfeller valgt ikke å delta i debatten. Vi ser nå at vi har en alvorlig situasjon på Schengens og EUs yttergrense, bl.a. som følge av den dramatiske situasjonen på grensen mellom Hviterussland og Polen. EU-kommisjonen har tatt til orde for midlertidig å innskrenke asylretten for folk som søker asyl i Polen, Latvia og Litauen. Norge har også yttergrenser som tidligere har vært under press, og man må forberede seg på at det kan skje igjen. Vil Arbeiderpartiet da støtte en innskrenking i asylretten på lik linje med det EU-kommisjonen nå foreslår?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-16:
Dette var ikke svar på det jeg faktisk spurte om, men representanten har helt rett i at Fremskrittspartiet i sin tid heldigvis fikk på plass nye instrukser som gjorde at man kunne håndtere den alvorlige situasjonen ved Storskog. Jeg har også tatt opp med regjeringen gjennom skriftlige spørsmål om regjeringen er beredt på å videreføre og bruke de samme instruksene hvis vi nå skulle komme i en ny situasjon ved Storskog. Det som var det konkrete spørsmålet mitt, som jeg må be komitélederen om å besvare, gjelder at EU-kommisjonen har tatt til orde for å innskrenke asylretten for folk som søker asyl i Polen, Latvia og Litauen med bakgrunn i den alvorlige situasjonen man står i på yttergrensene. Når Norge også har en yttergrense, er det nærliggende å få svar på punkt én: Støtter Arbeiderpartiet EU-kommisjonen og innskrenkingen av asylretten for folk som søker asyl i Polen, Latvia og Litauen? Og: Vil Arbeiderpartiet støtte en lignende innskrenking av asylretten i Norge?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-16:
Jeg får fortsatt ikke svar på spørsmålet – jeg får svar på noe helt annet enn det jeg faktisk stiller spørsmål om. Jeg mener det er ganske alvorlig, for er det noe vi vet, er det at tydelighet i innvandrings- og integreringspolitikken er helt essensielt. Vi har sett konsekvensene tidligere når Arbeiderpartiet har vinglet. Vi husker alle da Jonas Gahr Støre fra talerstolen inviterte 10 000 nye flyktninger til Norge, med den konsekvens at det kom veldig mange som trodde at de var invitert til Norge – de kom på grensen og sa at de allerede var invitert av Gahr Støre. Så det er viktig med tydelighet. Jeg må på nytt utfordre Arbeiderpartiet: Støtter Arbeiderpartiet EU-kommisjonen i å innskrenke asylretten for folk som søker asyl i Polen, Latvia og Litauen? Og vil de støtte det samme forslaget med å innskrenke asylretten i Norge?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-16:
Jeg skal gjøre noe man ikke altfor ofte gjør i disse replikkvekslingene, nemlig å si at det var et godt innlegg representanten holdt. Jeg setter spesielt pris på at det fokuseres på kampen mot negativ sosial kontroll, for det er et av de viktigste områdene, som også Fremskrittspartiet til stadighet løfter opp – at vi har spesielt jenter som vokser opp i Norge, som ikke opplever den friheten alle andre har i Norge. Så er det også sånn at fine ord hjelper fint lite; det er konkret handling som teller. Et av de mest synlige og grelle eksemplene på negativ sosial kontroll er bruken av burka, nikab og heldekkende plagg. Nylig tok Fremskrittspartiet dette opp i en interpellasjonsdebatt her i Stortinget. Dessverre valgte Høyre ikke å delta. Jeg vil derfor oppfordre representanten til nå å klargjøre Høyres syn: Støtter Høyre Fremskrittspartiet i at burka, nikab og heldekkende plagg bør forbys i Norge?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-16:
Det er starten på en ny valgperiode, og Senterpartiet er nå i regjering. Da er det interessant å vite hvilke av Senterpartiets tidligere løfter de har tenkt til å følge opp, også når det gjelder innvandring og integrering. Stortingsrepresentant for Senterpartiet Per Olaf Lundteigen uttalte for noen år siden: «Vi kan ta imot flyktningene som kommer, og heller droppe lønnsøkning ...» Eller et annet sitat: «Det er ikke sikkert det er urealistisk at 100.000 flyktninger kommer til Norge. Og da har vi ikke noe valg; Vi må ta i mot de som kommer ...» Er det fortsatt Senterpartiets politikk at Norge skal øke mottak av flyktninger dramatisk, og at det skal finansieres ved å redusere lønnen til lærere, sykepleiere og andre kommunalt og offentlig ansatte?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-16:
Jeg må si dette var et særdeles underlig svar. Vi diskuterer nå et konkret budsjett der Senterpartiet og Arbeiderpartiet legger opp til hele 3 000 kvoteflyktninger neste år, og Fremskrittspartiet legger opp til 200. Vi ønsker altså å begrense innvandringen til Norge betydelig, når det gjelder både kvoteflyktninger og ikke minst å stramme inn asylinnvandringen til Norge. Jeg registrerer også heldigvis at representanten nå er klar på at det stortingsrepresentant for Senterpartiet Per Olaf Lundteigen har sagt – på vegne av Senterpartiet, vil jeg anta, når en stortingsrepresentant uttaler seg – ikke er aktuell politikk, selv om representanten Lundteigen som sagt ønsket å droppe lønnsøkning og ta imot alle dem som kommer. Det var noe han selv uttalte, og jeg kom med ordrette sitater. Er det andre områder av det Per Olaf Lundteigen uttaler seg om, som ikke er Senterpartiets politikk?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-16:
Første del av replikken synes jeg var særdeles god, for jeg er helt enig i at Norge bør ha gode forutsetninger for å kunne få en god integrering. Men det betinger også at vi faktisk stiller krav, og at vi er tydelige i våre forventninger til dem som kommer. Med Fremskrittspartiets politikk vil det komme langt færre kvoteflyktninger til Norge. Det vil komme langt færre asylsøkere til Norge. Det vil komme langt færre på familiegjenforening til Norge. Da kan man bruke noe mindre penger per person fordi det kommer færre man skal fordele pengene på. Det er elementær matematikk. Men det Arbeiderpartiet glemmer, er faktisk å stille krav. Arbeiderpartiet er altfor ofte opptatt av å sy puter under armene på dem som kommer, istedenfor å våge å stille krav om at det er norske lover og regler som gjelder om man bor i Norge.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-16:
Det kan godt hende at jeg var uklar, men jeg vil anta at representanten godt forstår at når man reduserer antallet som kommer, reduserer man også kostnadene det fører med seg. Det blir færre personer som skal på norskopplæring osv. Det er relativt elementært. Det jeg håper representanten kan være litt tydelig på, er hvilke konkrete grep Arbeiderpartiet faktisk ønsker å ta. Fram til nå har vi opplevd at Arbeiderpartiet i mange tilfeller er litt som et vandrende seminar når vi snakker om innvandrings- og integreringspolitikk; det er veldig avhengig av hvilken representant som uttaler seg. I det ene tilfellet er de klare på at man skal stille krav og være tøff. I neste øyeblikk er det om å gjøre å myke opp. Vi så det i denne salen for noen uker siden da vi diskuterte Fremskrittspartiets interpellasjon om å forby bruken av nikab, burka og andre heldekkende plagg. Arbeiderpartiet valgte å gå imot det, rett og slett fordi de ikke ønsket å støte noen.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-16:
Det besvarte jeg i forrige replikkveksling. Kommer det færre til Norge, har man færre utgifter. Kommer det færre asylsøkere, trenger man færre plasser på asylmottak. Kommer det færre til Norge, trenger man færre plasser til norskopplæring. Mer komplisert enn det er det ikke. Vi i Fremskrittspartiet er klare på at vi ønsker å begrense innvandringen til Norge. Vi ønsker å gjøre det på en kontrollert måte. Da har vi mulighet til å senke kostnadene, slik at vi kan bruke penger på andre områder vi ønsker å bruke penger på – i motsetning til Senterpartiets politikk, der man i stor grad ønsker å la EU styre norsk innvandrings- og integreringspolitikk. Man vil miste selvråderetten når det gjelder antallet man skal ta imot, osv., når man vil la EU – i stedet for denne salen – styre mye av innvandrings- og integreringspolitikken.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-12-16:
Siste spørsmål er noe av grunnen til at Fremskrittspartiet har sagt at vi vil ta imot 200 kvoteflyktninger neste år. Det er bl.a. fordi det kan være personell i f.eks. Afghanistan som har hjulpet norske styrker, og som vi bør ta til Norge av rene sikkerhetshensyn. Vi ønsker å styrke hjelpen i nærområdene. Det velger Sosialistisk Venstreparti i dag å stemme imot. De stemmer altså imot å følge FNs ønske om å styrke hjelpen i nærområdene. Og nei, jeg ser det ikke som et mål i seg selv at man skal integrere personer i det landet en flyktningleir ligger i. Jeg ser for meg at folk som bor der, skal kunne få god helsehjelp, de skal være trygge, barna skal kunne leke og få en utdanning. Så, når det blir fred i hjemlandet, skal de kunne reise tilbake til sitt hjemland og være med og bygge opp landet – akkurat som nordmenn gjorde under den andre verdenskrigen.