Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2017-03-23:
Å drive politikk er ikke bestandig en konkurranse om popularitet, men av og til totalt nødvendig, for et samfunn er sjelden statisk. Et samfunn i endring betyr at organisasjonene må endres for å møte den samfunnsendringen som kommer. Hvis ikke gjør vi som politikere samfunnet en bjørnetjeneste. Derfor mener jeg at en reform som denne er nødvendig, på samme måte som Politireform 2000 var nødvendig. Og det er jo slik at det å være forsiktig når det gjelder endringer, kan man godt forsvare, men konsekvensen av det kan bli noe annet enn det man ønsket seg. Derfor synes i alle fall jeg at det som flertallet sa da man gjorde vedtak om reformen for ikke lenge siden, fortsatt er bærende. Så tok jeg meg den frihet å gå tilbake og se litt på historien bakom. I går kveld leste jeg innstillingen fra den daværende justiskomiteen om politirollemeldingen, som ble behandlet i denne salen for elleve år siden. Der hadde Stortinget ganske mange klare, gode bemerkninger med tanke på forventningene man hadde. Jeg tar meg den frihet å referere noen av de tingene som den daværende justiskomiteen sa. En av de tingene som ble tatt opp, var responstid. Det er nå på plass og er ett av kravene i den nye reformen – selvfølgelig, det skulle bare mangle! Men det har altså tatt oss elleve år å komme til det trinnet at vi sier at også politiet, som den største blålysetaten, må møte noen krav her. I tillegg var det slik at komiteen sa at det derfor bør etableres «forpliktende samarbeid mellom politiet og de enkelte kommuner». Ja, det gjør vi. Atter en gang er samhandlingen mellom politiet og folk som bor i kommunene, en absolutt nødvendighet for å få til gode løsninger. Og man sa i komiteen den gang som følger: «Politi- og lensmannsetaten skal kjennetegnes som en etat som er mer tjenesteytende og publikumsorientert og arbeider mer kostnadseffektivt.» Det er også i dag absolutt relevant å gjøre ting på en best mulig måte, en smartest mulig måte, slik at man kan serve publikum på en måte som gir mest mulig igjen for de skattepengene vi velger å bruke og tildele til norsk politi. Så jeg synes det er fornøyelig å se at en del av de tingene vi diskuterer i dag, absolutt er relevante og godt gjenkjennelige. Betyr det at vi går for sakte framover? Det er et spørsmål den enkelte får stille seg selv, men jeg tenker at det er elleve år siden vi behandlet denne meldingen, og vi diskuterer de samme tingene i dag, men også med referanse til at man er skeptisk til reformer. Denne debatten kom altså ca. fem eller seks år etter Politireform 2000. Et flertall i komiteen den gang, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre og Sosialistisk Venstreparti, merket seg at «evalueringene viser at reformen har vært vellykket», så selv om det var stor skepsis da vi gikk fra 54 til 27 politidistrikter, sa flertallet at de er tålelig fornøyde. Det er ikke enkelt, men flertallet har altså konkludert med at vi har oppnådd en del av de tingene vi ønsket oss, og derfor er det fullt ut forsvarlig å gjøre det på den måten man har gjort det. Så er det noen flere ting som jeg synes er viktig. Man diskuterte teknologi den gang. Nå har vi kommet så langt at enkelte av kjøretøyene til politiet har iPad, man gjør ting momentant, på stedet, for å effektivisere og gjøre ting raskere. Det har vært en stor sak om «Dark Room» og hvordan vi skal håndtere det. Justiskomiteen sa i 2006 bl.a.: «Komiteen mener at det er viktig at politiet gis kompetanse og metoder som gjør det mulig å overvåke og gripe inn i forhold til ulovlig aktivitet på Internett» – som var begrepet vi brukte den gangen. Videre: «Politiets muligheter for å forebygge og bekjempe kriminalitet ved kontroll og tilstedeværelse på Internett bør utredes og videreutvikles.» Igjen: Dette er like relevant i dag. Betyr det at politiet skynder seg sakte, eller betyr det at vi som storting bruker for lang tid på å komme oss dit vi ønsker å være, og der politiet selv absolutt vil gjøre enn bedre jobb enn de har vært i stand til? Svaret vil sikkert variere avhengig av hvem man velger å spørre, men jeg tror at ikke å gjøre nødvendige endringer er å ikke utvise respekt for det samfunnet man er satt til å representere. Ikke å gi politiet ressurser til å gjøre nettopp den jobben, ivareta koblingen mot publikum, er akkurat det samme. Og i denne innstillingen bruker man begrepet «nærpoliti». Ikke bare én gang, men gang på gang vises det til den foregående reformen og at i den norske politirollen skal nærhet – og nærhet til publikum – være bærende. Det er også målet og ambisjonen med den sist vedtatte politireformen.