Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-03-23:
Det har fra flere regjeringer blitt gitt klare signaler om viktigheten av å bekjempe økonomisk kriminalitet. Det er antatt at de beløp i form av skatter og avgifter som unndras beskatning, og som dermed ikke kommer fellesskapet til gode, antakelig dreier seg om tosifrede milliardbeløp hvert eneste år. Formålet med Riksrevisjonens undersøkelse har vært å kartlegge og vurdere myndighetenes innsats mot økonomisk kriminalitet. Riksrevisjonen har gjennomgått innsatsen på dette feltet i skatteetaten, toll- og avgiftsetaten, arbeids- og velferdsetaten og hos politi- og påtalemyndigheten. Avdekking av økonomisk kriminalitet er avhengig både av politiets egeninnsats og av innsatsen i kontrolletatene. Det er også viktig med godt samarbeid mellom kontrolletatene og politiet. Samtidig er det av stor betydning at det er kompetanse og materielle og økonomiske ressurser som gjør det mulig å utføre en kvalitativ tilsyns- og kontrollvirksomhet. Riksrevisjonens rapport viser en del urovekkende tegn i undersøkelsesperioden. For å nevne noe: Antall og andel bokettersyn fra skatte- og avgiftsetaten er gått ned. Det er nedgang i antall anmeldelser, og en tredjedel av fylkesskattekontorene har ikke fulgt anbefalingene i anmeldelsesinstruksen. Det er store variasjoner mellom fylkene når det gjelder kravene til og den faktiske andelen av næringsdrivende og selskaper som kontrolleres. Omorganiseringen av toll- og avgiftsetaten skulle bl.a. bidra til å frigjøre ressurser til prioriterte kontrolloppgaver, men det viser seg at ressursene som brukes på dette, likevel ikke har økt. Også i denne etaten er det variasjoner mellom regionene. Arbeids- og velferdsetaten gjennomfører ikke systematiske risiko- og vesentlighetsvurderinger av trygde- og stønadsmisbruk. Flere fylker har til dels betydelige restanser av feilutbetalinger på områdene dagpenger og attføring, og etaten har ikke oversikt over hvor mange av sakene som er foreldet. Dette er ikke tilfredsstillende. Når det gjelder straffeforfølging av økonomisk kriminalitet, har dette vært relativt stabilt i perioden 2004–2007. Oppklaringsprosenten varierer mellom politidistriktene. 17 pst. av de sakene som ikke ble oppklart, ble henlagt på grunn av manglende saksbehandlingskapasitet, og dette gjaldt 30 pst. av sakene i 2007. Dette tyder på at økonomisk kriminalitet er blitt lavere prioritert i perioden enn forutsatt i handlingsplanen mot økonomisk kriminalitet, og at ressursene til politi- og påtalemyndighetene må styrkes på dette området. Undersøkelsen viser at samhandlingen mellom etatene som er med i undersøkelsen, ikke er god nok. I kampen mot økonomisk kriminalitet er utveksling av informasjon etatene imellom helt avgjørende. Samtidig må dette gjøres på en måte som ivaretar personvernhensyn. Mulighetene for administrative sanksjoner varierer mellom etatene. Det kan være en årsak til de store beløpsmessige variasjonene mellom etatene når det gjelder saker som anmeldes. Dette er noe som må tas opp i tilknytning til behandlingen av Sanksjonsutvalgets innstilling, med sikte på en mer ensartet praksis. Riksrevisjonen konkluderer med at det er et forbedringspotensial både når det gjelder kontrollomfang, og når det gjelder samordning av kontrollaktiviteter. Politi- og påtalemyndigheten utgjør en flaskehals i oppfølgingen av anmeldte saker. Store omlegginger og omstillinger i skatteetaten og i arbeids- og velferdsetaten kan ha bidratt til at aktiviteten for å bekjempe økonomisk kriminalitet ikke har vært på topp disse årene. En samlet komité gir derfor uttrykk for at det kan være aktuelt med en ny undersøkelse om noen år, når omstillingene bl.a. i tilknytning til Nav-reformen har virket noe tid. Det er et viktig politisk mål å få redusert den økonomiske kriminaliteten. Det må satses både på kontrollsiden og med forebyggende og holdningsskapende tiltak, samtidig som det skjer en oppfølging fra politimyndighetene. Økonomisk kriminalitet har stadig blitt mer internasjonalisert og organisert, noe som gir ekstra utfordringer, med samarbeid over landegrensene. Jeg regner med at Regjeringen tar fatt i de forhold Riksrevisjonen har tatt opp i undersøkelsen, og forsterker innsatsen på dette området både innenlands og i samarbeid med andre land. Til slutt vil jeg bare opplyse at innstillingen så å si er enstemmig hele veien i komiteen, med ett unntak – Fremskrittspartiet og Høyre har lagt inn en merknad hvor de påpeker at Oslos politietat er den etaten som har den laveste oppklaringsprosenten, og ber om mer penger til Oslo-politiet.