trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-05-03:
Representanten Lånke var veldig opptatt av at vi ikke må forsømme oss som politikere. Det er jeg enig i. Jeg var også enig med Kristelig Folkeparti i at vi måtte ha en skikkelig redegjørelse når det gjaldt NRK – Fremskrittspartiet fremmet faktisk et Dokument nr. 8-forslag om det på et tidligere tidspunkt. Men det som er forskjellen her, er at Fremskrittspartiet i hvert fall har «synset» selv. Vi har faktisk lagt fram en 10-punkts plan om framtida til NRK. Det er her jeg syns at representanten Lånke og Kristelig Folkeparti forsømmer seg som politikere, for de har ikke lagt fram et eneste punkt, et eneste alternativ når det gjelder framtida til NRK! Det er greit å «synse» en hel masse om hva som skal skje i framtida, men vi har visst om situasjonen i NRK i lang, lang tid. Det er der jeg ønsker å utfordre Lånke: Kan ikke nå også Kristelig Folkeparti «synse» et eller annet om NRK i framtida? Vil Kristelig Folkeparti være med på å bevilge 3-5 milliarder kr til NRKs digitale satsing? For jeg legger merke til at Kristelig Folkeparti også ønsker å beholde og øke lisensen i framtida fordi det er behov for 3 milliarder kr – minst – for å bevare kvaliteten i NRK. Da er det jeg også etterlyser det som var Lånkes påstander i hans innlegg, at en har vært frampå og presisert streng økonomistyring i NRK. Jeg etterlyser Kristelig Folkepartis tanker omkring NRK i framtida. Da kan heller ikke Kristelig Folkeparti forvente annet av Regjeringen enn at det kommer en melding til høsten, når de ikke ønsker å ta noe standpunkt.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-05-03:
I et replikkordskifte tidligere i dag var jeg inne på at vi ikke må forsømme oss som politikere. Jeg skal gi SV og representanten Valle ros. I motsetning til Kristelig Folkeparti og andre partier gir SV uttrykk for hva de er for, og hva de er imot. Det står det respekt av. Men SV er forholdsvis opptatt av det som har blitt betegnet som «søppel-TV». Her tror jeg SV har et problem. Det som ligger til grunn for SVs bekymring, er jo hva folk ønsker å se. «Hotel Cæsar» har blitt nevnt tidligere her i dag. Det er klart at det er et program som fenger svært mange mennesker. Svært mange ønsker å se på det – jeg synes jeg har hørt om et seertall på mellom 500 000 og 600 000. Det SV betegner som «søppel-TV», «linker» meg opp til enkelte stater som både komiteen og jeg selv har besøkt, der et regime bygd på SVs ideologi og filosofi regjerer, og der mangfoldet består av én statskanal. Og resultatet blir selvfølgelig deretter. Mitt spørsmål er: Kan SV definere for Stortinget hva «søppel-TV» er? Er det det at svært mange mennesker ønsker å se på det, som gjør at det kategoriseres som «søppel-TV»? Eller er det SVs ideologi, tanker og meninger om hva folk bør se, som ligger til grunn for en slik definisjon? Helt til slutt noe annet: SV er svært opptatt av at vi må fjerne alle former for reklame. Hva vil da skje med lokal-fjernsyn og alle de midlene som lokalfjernsynet kanaliserer til frivillige lag og organisasjoner f.eks.?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-03:
Representanten Lånke var opptatt av NRKs økonomi. I dag legger SV fram et forslag, som vi også hadde ved budsjettet i fjor, om at NRK skal kunne sidestilles med avisene i forhold til moms – nullsats på moms og fratrekk for inngående avgift. Det vil ikke hjelpe NRK over kneika i forhold til digitalisering og de kostnadene som kreves der, men det ville i hvert fall hjelpe NRK et stykke på veg. Det ville gi NRK 80-120 mill. kr ekstra pr. år. Jeg vil bare utfordre representanten til å gi sitt syn på et sånt forslag. Så til et enda større og mer prinsipielt forslag. Jeg lurer på om representanten Lånke var like forbauset som jeg over at kulturministeren så vidt omtalte samtalene TV 2, NRK og Telenor imellom, men ikke gav sitt synspunkt på det. Det kan dreie seg om et portalselskap, det kan også dreie seg om et digitalt bakkenett. Ut fra kulturministerens redegjørelse ser det ut som om det også kan være et portalselskap. Det reiser noen viktige prinsipielle spørsmål. Det reiser spørsmålet om vertikal integrasjon og da i forhold til mangfold, og det reiser spørsmålet om hvem det er som skal kunne kontrollere portalene, som i framtida også vil kunne utvikle seg til å bli elektroniske programguider. Det er helt klart at det å kontrollere så begrensede ressurser som en elektronisk programguide vil være, gir veldig stor makt, også til å kunne holde ut for det som kunne være konkurrenter, f.eks. lokal-TV, som jeg vet representanten Lånke er veldig opptatt av. Vil Lånke være enig i at det må være et ufravikelig krav dersom NRK skal gå inn i et portalselskap, at portalen – EPG"en – skal være åpen for lokal-TV, for ikke-kommersielle nettsteder, som i framtida kan kringkaste og verne om allemannsretten til nettet?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-03:
Det er helt tydelig at Fremskrittspartiets oppskrift er å gi mer makt til markedet og til markedskreftene. Og vi kan se hvordan det er i land hvor markedskreftene har stor kontroll over kringkasterne. I Norden er det sånn at nyhetssendingene ligger på topp i forhold til hva seerne ser på. I andre land ligger de langt, langt nede, mens derimot såpeseriene utgjør 20 på topp-sendingene. Bekymrer ikke det representanten Bredvold i forhold til at kringkasterne også skal ha en demokratisk funksjon, en opplysende funksjon? Så til det andre jeg vil utfordre representanten Bredvold på. Vi er ganske overbevist om at det at man har et NRK som er sterkt og med god kvalitet, har innvirkning på hva andre reklamefinansierte kringkastere sender. Uten et NRK som er sterkt, reklamefritt og med god kvalitet, er jeg overbevist om at man vil få mye mer søppel-TV også i de kommersielle kanalene her i Norge – mer Big Brother-TV, mer TV som vil skade samfunnet, som har underholdning der deltakerne blir ydmyket i underholdningens navn. Vi skal ikke forby disse, men vi skal ha kvalitet som alternativ. Jeg går ut fra at det vil bekymre representanten Bredvold hvis ungene hans mer og mer blir nødt til å sitte og se på den type underholdning, som jeg er ganske overbevist om at han ikke har lyst til at ungene hans skal se. Men det blir altså resultatene hvis man ikke har et sterkt NRK.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-03:
Den store forskjellen mellom Fremskrittspartiet og SV er trua på at markedet kan gi mangfold. Jeg mener at markedet aldri vil komme til å gi et mangfold. Når jeg brukte ordet «søppel-TV», var ikke det et uttrykk for det som folk ser på. Jeg er ikke opptatt av å forby «søppel-TV» engang. Men jeg er ganske overbevist om at hvis vi gir mer rom for programmer som «Big Brother», vil det gjøre noe med oss, både som samfunn og som enkeltindivid. Derfor ønsker vi alternativer. Og det skal være alternativer med kvalitet. Og da må vi ha en ikke-reklamefinansiert, sterk kringkaster, som kan være med og gi dette alternativet. Jeg har aldri kalt «Hotel Cæsar» og lignende programmer for «søppel-TV». Jeg synes det er viktig at vi har flere «såper», og at det blir produsert flere norske «såper». Det synes jeg vi skal være rause nok til å si, og jeg synes det skal være mulig å kunne produsere dem. Jeg har vært opptatt av lokal-TVs plass, som jeg er helt overbevist om at vil komme til å spille en viktig rolle framover. Derfor er jeg også opptatt av at lokal-TV får plass i de framtidige portalene, i de framtidige elektroniske programguidene, og av at de ikke blir skviset ut. Hvis vi ikke gjør noe med eierkonsentrasjonene i forhold til portalselskapene, vil vi risikere at lokal-TV skvises ut.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-03:
Også vi er opptatt av eierskap, også i forhold til TV 2. Vi er nok mer skeptiske til å oppheve de restriksjonene på eierskap som er i dag, men vi ser at her er det dilemmaer ute og går, og det vil vi komme tilbake til og se skikkelig åpent på. Det som vi derimot nå er opptatt av, er koblinga mellom distribusjon og innhold, og derfor vil jeg gjerne høre statsrådens syn på det at Telenor eventuelt kan gå inn som eier i TV 2. Vi mener at det er veldig viktig i den framtidige digitale kringkastingsverden å skille mellom distribusjon og innhold. Ellers kan det føre til store maktkonsentrasjoner og også til kommersialisering. Det går også fram av det forslaget vi har lagt fram i dag. Så har jeg tidligere vært opptatt av hvem som skal eie portalene. Skal noen tillates å være digitale portvakter som kan hindre mindre aktører i å slippe til i forhold til portalene? Det synes jeg er et viktig spørsmål, også i forbindelse med de samtalene som nå foregår mellom TV 2, NRK og Telenor. Deler statsråden vårt syn at dersom NRK skal gå inn som en aktør i et portalselskap, må det være et ufravikelig vilkår at det gis plass – god plass – til lokal-TV, til ikke-kommersielle aktører som etter vår mening vil være like viktige for det framtidige mediemangfoldet som lokalaviser og meningsbærende aviser er i dag? Og så vil jeg gjerne at statsråden skal oppklare noe av den forvirringen som har vært her i dag. Er det så at(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-03:
Det var jo kjekt at jeg fikk komme til først. Det er vel å snike litt i køen, men det var kjekt! Norske filmer er en viktig del av nyere norsk kulturhistorie. Det haster med å få tak i det være seg de filmene som er i familiens eller etterkommernes eie, slik tilfellet er for mange av Ivo Caprino-filmene, eller de som befinner seg i utenlandske laboratorier. I fjor hentet Norsk Filminstitutt hjem materiale som Norsk Film hadde liggende på laboratorier både i Sverige og i Danmark. Fortsatt ligger det antakelig mye norskprodusert materiale i utenlandske laboratorier, så det bør gjøres en innsats for å spore opp savnet materiale. Men framfor alt må det gjøres en innsats for å restaurere og ta vare på norsk film, slik at den kan gjøres tilgjengelig for seinere generasjoner. Her ligger vi på etterskudd. Jeg har fått opplyst at av de 50 langfilmene som ble laget fram til 1970, er åtte restaurert til nå. Når vi nå har satt søkelyset på Ivo Caprino-filmene, er det fordi han har en helt spesiell plass i norsk filmhistorie, og fordi opplysningene om tilstanden til de mange filmene som har gledet unger, foreldre og besteforeldre, er foruroligende. Vi mener det er utilgivelig om Ivo Caprino-filmene skulle gå tapt fordi man mangler ressurser til å ta vare på disse filmene. Dette blir prøvesteinen på om det virkelig er vilje til å ta vare på hele den norske filmskatten. Vi vet at Filminstituttet har søkt om 10 mill. kr til å restaurere filmene som er laget fram til 1970. Men samtidig mener vi at det er svært viktig å planlegge og sette i gang forarbeid for restaurering av alle filmer fra hele 1970-tallet. Noen av Ivo Caprinos filmer, bl.a. Flåklypa-filmen, er fra denne tida. Det er en særs viktig del av den norske filmskatten. Begrunnelsen for å starte planleggingsarbeidet ligger likevel i hele filmproduksjonen fra dette tiåret. SV mener at Norsk Filminstitutt må få ekstrabevilgninger for å komme à jour med bevaring av viktige filmskatter, og at pengene må komme i revidert nasjonalbudsjett. Så vil jeg benytte anledningen til å si litt annet om film – den norske filmarven. Jeg vil si noe om filmarven fra etter 1990, og her gjentar jeg noe av det vi også gav uttrykk for i budsjettmerknader før jul. Vi har fått henvendelser fra Norsk Filmforbund, som ser med bekymring på at Norsk Films filmkatalog vil bli lagt ut for salg sammen med produksjonsdelen av Norsk Film AS. Denne bekymringen deler vi, fordi det kan vanskeliggjøre at en aktiv og kulturpolitisk formidling av titlene i filmkatalogen videreføres. Vi vil se nøye på kravene fra Norsk Filmforbund. Men som et absolutt minstemål, er det viktig at i alle fall Filminstituttet og Filmmuseet sikres bruksretten til arkivene i Norsk Film AS, også etter et salg. Det må være et absolutt krav at denne filmarven er tilgjengelig for studier, forskning, distribusjon til skole og bibliotek osv. Jeg er klar over at det også var å snike litt i køen å ta opp disse temaene. Jeg tar i hvert fall opp forslaget som er gjengitt i innstillinga.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-03:
Vi har fått flere henvendelser med bønn om å få disse oversendt til Regjeringa. Jeg synes jo det er så gode forslag at Regjeringa bør få anledning til å se på dem videre, så jeg ber om at de blir omgjort til oversendelsesforslag.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2001-05-03:
Eg er einig med representanten Trond Helleland i at det er viktig framover å ha ein sterk allmennkringkastar i forhold til både norsk språk og kultur, og at vi treng eit sterkt NRK. NRK2 skal vere ein avlastingskanal, og det har vore litt debatt rundt kva for ting som blir sende i dei ulike kanalane. Trond Helleland stilte spørsmål om kva som skal vere allmennkringkastaroppgåva for NRK, dvs. kva dei skal sende i forhold til NRK2. Meiner Trond Helleland at Stortinget ikkje skal gi nokon signal i forhold til NRK2 som ein avlastingskanal for NRK, og at NRK eigentleg sjølv bør få vurdere det på eit heilt fritt grunnlag? Vi veit at utgiftene i forhold til digitalisering ligg framfor oss, og representanten Helleland meinte at NRK årleg bør setje av pengar til dette på sine budsjett. Det kan nok vere ein måte å gjere det på, men det kan vere interessant å vite om representanten Helleland og Høgre meiner at NRK skal vere med og setje av alle kostnader til utbygging av dette innanfor sine budsjett. Eg er einig i at det er bra at vi har fått utlyst ein ny konsesjon i forhold til TV 2, og håper at vi kan få ei rask avklaring på det. NRK har hatt godt av den konkurransen som har vore bl.a. frå TV 2, og det er sjølvsagt viktig at dei framleis har litt konkurranse framover. Det er, som representanten Helleland var inne på, grunn til å gi P4 honnør, men når det blir aktuelt med ei fornying av og søknad om ny konsesjon, er Høgre då interessert i å pålegge P4 ei konsesjonsavgift? Frå Kristeleg Folkeparti si side har vi lufta den tanken, og meiner at det bl.a. burde kunne gå til lokale medium. Det er vel kanskje ikkje Høgre einig i, men er de interesserte i å vurdere ei konsesjonsavgift?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2001-05-03:
Eg er heilt einig med statsråden i at det er viktig med eit slagkraftig NRK også i framtida. Eg trur nok det er svært brei tverrpolitisk semje i Stortinget om at vi treng ein sterk allmennkringkastar som NRK1. Eg er glad for at det er blitt ei avklaring når det gjeld ny kringkastingssjef. Det var ganske mykje surr ei stund om korleis utviklinga vart her. Eg trur NRK kjem til å få ein god kringkastingssjef i John G. Bernander, så det er bra at det er kome på plass. Statsråden var mykje inne på dette med digitalisering i talen sin. Det er klart at det er ei enormt viktig utfordring for NRK, og det hastar med å kome med konkrete tiltak i forhold til det vidare arbeidet der. No varsla statsråden ei eiga melding både om dette og om mediepolitikken generelt i haust, og då får vonleg Stortinget gå raskt i gang med den saka for å få raske og gode resultat. Det er eit par utsegner i utgreiinga til statsråden som eg vil utfordre ho litt på. Den eine er: «Jeg er overbevist om at den finansieringsform som velges for allmennkringkastere, påvirker selskapenes profil og innhold.» Eg lurer på om statsråden kunne utdjupe dette litt i forhold til TV 2 og NRK. Er det slik at statsråden meiner at det at TV 2 er finansiert ved reklame, i stor grad påverkar innhaldet i forhold til NRK, som er finansiert ved lisens? Eller er det andre ting statsråden tenkjer på? Den andre utsegna gjeld lisens. Statsråden sa «Hvis man ikke tror på en fortsatt lisensfinansiering i en eller annen form, tror man heller ikke på allmennkringkasteren NRK.» Kristeleg Folkeparti har tru på lisensen, men statsråden seier «i en eller annen form». Vi veit at den teknologiske utviklinga også gir oss utfordringar. Er det andre ting statsråden tenkjer på her?
Anne Enger (Senterpartiet), 2001-05-03:
Jeg har lyst til å utfordre Helleland på et veldig folkelig begrep som jeg har hørt han har brukt to ganger, men jeg må først si at det er veldig interessant å høre Helleland snakke om mediepolitikken. Jeg er stort sett og i hovedsak langt på vei enig, og jeg må si at han har satt seg godt inn i det, i den forstand at det er mange faguttrykk. Men representanten bruker uttrykket «gaffel». Han brukte «gaffel» i denne sammenhengen, og jeg har hørt det tidligere, det er skrevet med gaffel. Jeg har oppfattet det slik at det egentlig dreier seg om at man fikk presentert i media mange store tall for kostnadene knyttet til en digitalisering. Jeg mener det er håndtert på en fornuftig måte av kulturministeren når man har valgt å utfordre NRK klarere på hva det er dette dreier seg om, at det derfor er en fornuftig prosess i gang, og at det ikke er klokt av stortingsrepresentanter å kommentere store tall som kommer i tide og utide fra aktører i dette bildet. Det er det ene. Det andre er resonnementet knyttet til spillefilmene og NRK2. Jeg synes det var høyst berettiget at kulturministeren tok opp det forholdet. Det er ikke det at det er spillefilmene i seg sjøl som nødvendigvis gir denne legitimiteten, selv om jeg tror folk har behov for det, men det er så irriterende for folk som ikke tar inn NRK2, å få denne reklamen for spillefilmen, Niern på NRK2, i NRK1. Det er heller ikke slik at alle deler av landet har kabel. De fleste kan selvfølgelig få parabolantenne, men det er noen i distriktene som rammes av det samme, og som har et legitimt krav på å få med seg et tilbud som også omfatter spillefilmer.
Anne Enger (Senterpartiet), 2001-05-03:
Det er riktig at jeg er opptatt av eierskapsbegrensningene og eierskapslovgivningen, og hvordan den blir fulgt opp. Jeg tror nok ikke at Høyre og jeg har samme målsetting med loven eller et system for å få grep om å forhindre maktkonsentrasjon – jeg er ikke sikker på det i hvert fall. Når Helleland i sitt innlegg viste til Konkurransetilsynet som det som skal ordne opp i alle ting, så er jeg meget skeptisk. Jeg er nok opptatt av at vi skal ha både tilsyn og lovgivning. Men det jeg har registrert, er at man kan komme borti tilfeller hvor det beste kan bli det godes fiende – for å bruke det uttrykket. Jeg bad bare om at statsråden tok dette med i sin vurdering av dette temaet i den bebudede meldingen. For det er ikke enkle løsninger på det. Tvert imot sier Sigve Gramstad som leder av Eierskapstilsynet til Dagens Næringsliv at dette er et meget komplisert spørsmål. Men jeg ville altså med min presisering i innlegget i dag be om oppmerksomhet om hva som er hensikten, nemlig å forhindre maktkonsentrasjon og sikre mangfold, men også – slik jeg så det og ser det – å sikre en norsk forankring av eierskapet i mediebedriftene. Det kan hende at det er et poeng når Helleland peker på at man her har brukt veldig mye tid på lokale, små saker, som er viktige nok, men så føler man kanskje litt avmakt i forhold til de virkelig store sakene.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-05-03:
Til representanten Molvær Grimstads ønske om utdypning av mitt utsagn om at finansieringsform påvirker selskapenes profil og innhold, vil jeg gjerne si at vi har sett klare tendenser til at de privatfinansierte kanalene må låne øre til sine annonsører. Jeg vil ikke utdype dette i detalj, men jeg har bl.a. latt meg informere om at annonsørene er opptatt av aldersgrupper, av de unge seerne. Det er f.eks. lettere å få annonsører til de mest ungdomsrettede programmene. Jeg er redd for at hvis vi ikke slår ring om en allmennkringkaster som er fri og uavhengig, vil tendenser til kommersialisering av programprofil også finne sted i NRK. Og jeg er veldig opptatt av at NRK holder fast ved sitt allmennkringkasteroppdrag, ut fra de områdene som jeg nevnte i mitt innlegg, når det gjelder språk, kultur, barn, unge, verdiprogram, livssyn osv., og at man ikke tvinges til å gå inn i konkurransen med de kommersielle kanalene, som til dels er nødt til å skjele også til andre hensyn når det gjelder programmering.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-05-03:
Som jeg allerede har nevnt, vil vi drøfte problemstillingene omkring eierskap i den nærmeste tid, dette i lys av at alle allmennkringkasterne er viktige elementer i det norske kulturpolitiske landskapet. Og jeg har tro på at norske eiere med rot i en norsk medievirkelighet vil ha større evne til å gi TV 2 en norsk profil enn utenlandske eiere. Derfor har vi tatt dette opp igjen, og dersom det er noe vi trenger å gjøre med de nåværende vilkårene for å stimulere til å beholde et norsk eierskap, har jeg ingen prinsipielle motforestillinger mot dette, men det kan vi komme tilbake til ved en senere anledning. Når det gjelder det digitale bakkenettet, er det selvfølgelig en rekke fordeler ved utbyggingen av et slikt nett. Det vil kunne komplettere andre distribusjonsformer, særlig satellitt og kabel, og pr. i dag er det digitale bakkenettet den eneste distribusjonsformen som kan tilby portabelt og mobilt mottak, og bakkenettet er også den mest effektive distribusjon for regionsendinger. Vi ser på utlysningen i disse dager, og vi vil selvfølgelig så langt som råd er bidra til at også andre får anledning til å slippe til i nettet, men det vil vi også komme tilbake til.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-05-03:
Jeg vil gjenta det jeg har sagt ved flere anledninger, at finansieringen vil jeg måtte komme tilbake til i budsjettsammenheng primært, men også noe mer i den mediepolitiske meldingen som vi har tenkt å legge frem til høsten. Det er mange måter man kan se finansieringen for seg på, og vi er i dialog med NRK omkring de summer som også offentligheten har fått innsyn i. De er store, men det er nødvendig å få dette på plass så fort som mulig, fordi vi, som jeg nettopp sa, ser på de digitale sendingene som et meget viktig supplement til kabel og satellitt, og de kan nå frem til alle. Dette er fremtidens sendemåte, og det er helt avgjørende for Norge og for NRK at vi får dette opp og stå så fort som mulig. Så vidt jeg kjenner til, er det ikke vanlig at man går inn i en direkte diskusjon om budsjettspørsmål i forbindelse med en redegjørelse, og jeg ber om forståelse for at dette er vi nødt til å komme tilbake til i budsjettsammenheng. Lisensen består. Det har jeg gitt klart uttrykk for. Det er Regjeringens klare syn at lisens ikke er avhengig av hvilken teknologi som ligger til grunn for distribusjonen.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-05-03:
Så lenge forhandlingene mellom partene ikke er avsluttet, mener jeg det ikke er riktig av meg å kommentere en eventuell avtale mellom NRK, TV 2 og Telenor. For meg og for Regjeringen er det viktigste når vi trekker opp hovedlinjene for vår fremtidige mediepolitikk, at vi får innretninger som best tjener norske allmennkringkastere, norsk kultur og norsk språk. Det er ingen tvil om at vi i disse dager opplever en bølge, en eksplosjon, av medier fra hele verden, ikke minst på angloamerikansk språk, hvor det blir ekstremt viktig å slå ring om våre egne allmennkringkastere, der NRK jo er kronjuvelen. Når det gjelder portaler, mener NRK selv at selskapet bare kan beholde sin sterke stilling fremover dersom det kan delta på eiersiden i ett eller flere portalselskaper for digitalt innhold. Disse portalene vil bryte opp den relasjonen kringkasterne med dagens analoge teknologi har til seerne. Regjeringen vurderer for tiden dette spørsmålet og vil komme tilbake til saken i den kommende stortingsmeldingen om mediepolitikken og i statsbudsjettet. Som sagt så foreligger det pr. i dag ingen samarbeidsavtale mellom NRK, Telenor og TV 2. Når det gjelder lokal-TV, tror jeg at nettopp det digitale nettet vil kunne gi rik anledning for det lokale fjernsynet til å slippe til. Det er et viktig mål også for oss å sikre mangfoldet i den fremtidige digitale virkeligheten.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-05-03:
Jeg skjønner godt interessen i denne sal omkring disse eierskapsspørsmålene, som både er komplekse og fulle av dilemmaer og motsetninger. Allerede i min mediepolitiske redegjørelse i fjor varslet jeg en gjennomgang av muligheten for å ta denne begrensningen vekk i utlysningen av den nye konsesjonen, slik at dette er tanker som vi har hatt lenge, og som altså er knyttet til konsesjonsutlysningen og i og for seg ikke en endring av loven. Mediemarkedet utvikler seg i rasende fart, og jeg synes ikke det er riktig av departementet å sitte og se på at innretninger som skal sikre mangfold, blir til hinder for at norske eiere ser det som interessant å bli på eiersiden i selskapene våre. Derfor mener jeg det er viktig å ha et veldig nøye blikk på disse spørsmålene. Jeg ser ikke bort fra at dersom det vil være tjenlig for å oppnå de mål vi er enige om skal gjelde, kan dette også fravikes i nåværende konsesjonsperiode.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-05-03:
Ivo Caprinos filmproduksjon står sentralt i den norske filmhistorien og består av skatter som har betydd og fortsatt betyr mye for både barn og voksne. Jeg vil derfor understreke viktigheten av å ta vare på den norske filmarven og sikre at denne delen av vår kulturhistorie også vil bli tilgjengelig for et fremtidig publikum. Så lenge store deler av Ivo Caprinos filmproduksjon fortsatt oppbevares hos produsenten, har jeg ingen mulighet til å dokumentere tilstanden på disse filmene. Når det gjelder den digitale restaureringen og ansvaret for dette, ligger det både hos Filminstituttet og hos Nasjonalbiblioteket. Det har vært en viss uenighet mellom disse to partene om strategien for bevaring, og jeg har pålagt disse to institusjonene å komme fram til enighet om en slik strategi. Institusjonene er nylig kommet fram til enighet, og når planen er oversendt departementet, vil jeg ta tak i saken. Finansieringen må vi selvfølgelig komme tilbake til i budsjettsammenheng, men jeg er enig med representanten Valle og komiteen i at det er en viktig kulturoppgave for nasjonen å ta vare på hele filmarven. Når det gjelder situasjonen i Norsk Film, hvor Stortinget har sluttet seg til at staten skal selge ut sine aksjeposter, er jeg opptatt av at filmarkivet blir brukt, og ikke støver ned. Jeg vil legge vekt på at Norsk Films arkiver blir brukt på en måte som gjør at publikum får se filmene både på TV og video og i nye formater som CD-ROM, Internett osv. Hvordan dette best kan gjøres, vil vi komme tilbake til når vi har gjort de endelige disposisjoner med hensyn til avviklingen av vår eierandel i Norsk Film.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-03:
Vi skal diskutere røntgeninstituttene i en annen sak, så jeg skal ikke gå så veldig mye inn på det nå. Når det gjelder innsatsstyrt finansiering – DRG-systemer og ISF-ordningen – tror jeg kanskje flere bør gå grundigere inn på den. Den 50 pst.-innsatsstyrte finansieringsandelen som vi har, kan ikke på noen måte sammenliknes med det som vi går inn for når det gjelder finansiering med hensyn til private og offentlige røntgeninstitutter. Det som vi har sagt i den forbindelse, er at de skal behandles på like vilkår, og det betyr ikke at det skal være lik sats. Det er også grundig dokumentert og påpekt i innstillingen. For øvrig skal jeg være enig med Fremskrittspartiet i én ting, og det er at det er helt håpløst å snakke om inflasjonspress på grunn av én ekstra milliard til pasientbehandling. Den debatten er heller ikke jeg med på. Det er jeg enig med Fremskrittspartiet i. Så til dette med viljen til å bevilge. Vi har sagt at vi ville bruke de 975 mill. kr som ble bevilget før jul, til behandling både innenlands og utenlands, slik at de kunne brukes mest mulig effektivt, og slik at ventelistene kunne reduseres fortest mulig. Og så sa vi at vi skulle se på hva vi skulle gjøre når vi kom til revidert nasjonalbudsjett, når Regjeringen hadde fått dokumentert en del av de tingene som de ønsket å dokumentere, for i det hele tatt å være med på noen ting. Og jeg håper, som jeg sa i mitt første innlegg, at SINTEF nå har sine utredninger klare, og at det kommer noe i revidert. Jeg har lyst til å stille helseministeren et spørsmål med hensyn til de 975 mill. kr som vi inviterte til at man skulle bruke både utenlands og innenlands tidligere på vinteren. Hvor mye er nå brukt av den bevilgningen? Jeg regner ikke med at det går an å gå på desimalnivå, men hvor mye sånn omtrentlig er brukt av denne utenlandsmilliarden, som den populært blir kalt. Og hvor mange pasienter er behandlet fram til månedsskiftet april/mai? Er det mulig å få et svar på det?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-03:
Det er kanskje grunn til å presisere hva denne saken gjelder og ikke gjelder. Den gjelder altså takster for MR-undersøkelser fram til statsbudsjettet for 2002 blir framlagt. Da er det forhåpentligvis slik at Regjeringen vil legge fram et fullstendig opplegg for mer lik behandling av private og offentlige røntgeninstitutter, i hvert fall at vi får en avklaring. Det er hensynet til pasienten som i stor grad gjør at vi fra Senterpartiet synes det er riktig nå å justere dette i tråd med forslaget fra representantene Annelise Høegh og Børge Brende. Det er i de aller fleste tilfeller riktig å benytte MR framfor undersøkelse med ioniserende stråler når dette er mulig. Så viser det seg da, som flere talere har vært inne på, at fylkeskommunene mener at dette blir for dyre undersøkelser, og at man unnlater å bruke MR for en del pasientkategorier som absolutt burde undersøkes med MR. Instituttene sier på sin side at de takstene som gjelder i dag, ikke engang dekker kapitalkostnadene. Det er viktig at disse undersøkelsene ikke opphører, og at folk får de undersøkelser og den behandling som de har behov for. Derfor mener vi at det nå er riktig å få RVT-takster for MR-undersøkelser på like vilkår for de private og de offentlige røntgeninstituttene, fram til statsbudsjettet for 2002 blir lagt fram og er ferdig behandlet. Vi er fullt klar over at det ikke er like utgifter for private og offentlige røntgeninstitutt, og dermed skal det ikke være lik refusjon. Blant annet har de ulike rammevilkår ved at de offentlige røntgeninstituttene har beredskapsfunksjon, og de har også utdanningsansvar og -oppgaver. Disse tingene skal de ha kompensert for, i motsetning til de private røntgeninstituttene. Vi er også klar over hva helseministeren sier, og hva mindretallet her sier, at det trengs et nytt kodeverk som tar hensyn til flere ting enn det vi tar hensyn til nå. Men for pasientens del er det viktig at vi får på plass en takstordning som gjør at MR-tilbudet ikke blir borte for de områder og de pasienter som er nødt til å benytte seg av private røntgeninstitutt.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-03:
Denne saken har vært til behandling i Stortinget ved ulike anledninger, noe tidligere talere også har berørt. Blant annet i St.prp. nr. 1 for 1997-98 la Sosial- og helsedepartementet fram en vurdering av dette spørsmålet, der det sier at en overtakelse av utgiftene i forbindelse med innkjøp og drift av trygghetsalarmer vil komme på nær 200 mill. kr pr. år, og av det var 11 mill. kr nyinvesteringer hvert år. Så ble det nedsatt et utvalg, satt sammen av medlemmer fra Sosial- og helsedepartementet og Rikstrygdeverket, som la fram en rapport i forbindelse med St.prp. nr. 1 høsten 1998, der man ikke anbefaler at trygghetsalarmene blir statens ansvarsområde eller rettighetsfestet på det grunnlag. Det grunngis bl.a. med at man da får en ordning som vil gjøre at det blir mange som allerede har trygghetsalarm, som ikke vil være berettiget til trygghetsalarm bare ut fra kriteriene om høy alder eller trygghets- og angstdempende tiltak. Vi har for så vidt snudd noe i denne saken, som representanten Nesvik var inne på, og det står vi ved. Likhetsprinsippet og bl.a. det å fjerne veldig ulike egenandelsbetalinger stod sterkt hos oss da vi behandlet dette spørsmålet på siste halvdel av 1990-tallet. Men vi ser også at likhetsprinsippet har sin pris, bl.a. at det da vil bli en mye mer hardhendt vurdering av hvem som har rett på trygghetsalarm eller ikke. Det er et annet uløst spørsmål her også. Hvis en trygghetsalarm skal ha en god funksjon, må det være en trygghetssentral som fungerer, og dermed er man veldig avhengig av et godt og nært samarbeid med lokale, enn si kommunale myndigheter, for å få dette til å være et trygghetssystem. Det er ikke nok bare å trykke på en knapp slik at det varsles et sted, det må jo være et sted hvor man raskt kan rykke ut og gi den som har behov for det, assistanse og støtte. Det gjør at det her alltid må være et nært samarbeid med kommunenivå. Samtidig tror jeg at likhetsprinsippet også i noen tilfeller må vike for lokalt basert kunnskap, der bl.a. den åpne og hjemmebaserte omsorgen kanskje i mye større grad enn Rikstrygdeverket ser hvor behovet er, og at det da kan lages et trygghets- og varslingssystem tilpasset den enkeltes behov. Det er mye av årsaken til at vi i dag går inn for flertallsinnstillingen.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-03:
Det har nærmest vært noen skriftemål om hvem som tilhører ulike minoriteter. Jeg skal ikke gå så mye lenger inn på det, men jeg tror jeg i denne sammenheng hører til den brede hop. Diskriminering er et viktig og alvorlig spørsmål. Derfor er forslaget fra representanten Odd Einar Dørum noe vi bør ta på alvor. Samtidig vil jeg si at det er ikke så enkelt å følge opp dette, fordi det stilles krav til bevisførsel uansett hva slags lover man skal anvende. Det er da et spørsmål om å finne et hensiktsmessig lovverk for å ha de riktige sanksjonsmuligheter, som bl.a. også representanten Næss var inne på. Jeg synes derfor at komiteen ved saksordfører har kommet fram til et vettug standpunkt og et vettug forslag til vedtak, og vil i den sammenheng si at jeg tipper det er en annen komite som skal behandle dette i neste runde. I denne innstillingen avviser vi at det skal ha noe med alkohollovgivningen å gjøre, men mener at det skal ha noe med bl.a. serveringslov å gjøre, og da er det mer en sak for Nærings- og handelsdepartementet og den fagkomiteen her i huset. Men jeg håper at Regjeringen vil vurdere dette og komme tilbake ganske raskt, for den form for diskriminering som forslagsstilleren viser til, skal ikke forekomme.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-03:
Hva som er riktig beløp å bevilge til behandling av pasienter ved sykehusene, kan en aldri være sikker på. Forbruket av midler avhenger både av behov og etterspørsel og ikke minst måten disse bevilgede midler disponeres og utnyttes på. Det blir ofte sannsynliggjort at større bevilgninger alene ikke løser de utfordringer som det norske helsevesenet har. Ifølge en OECD-rapport er Norge på sjetteplass i verden hva angår bevilgninger til helsevesenet i forhold til brutto nasjonalprodukt, og nr. 3 i verden når helseutgiftene beregnes pr. innbygger. Og vi har kanskje verdens tetteste legedekning etter Cuba. Siste statistikk jeg så, viste at det var 283 innbyggere pr. aktive lege. Likevel har vi ventelister som ikke er akseptable, og store kvalitetsforskjeller. Dette skulle med all tydelighet tilsi at en ikke ensidig kan bevilge seg til et bedre helsevesen. Jeg viser også til oppslag i media som refererer seg til undersøkelser om nedgang i effektiviteten ved norske sykehus. Regjeringen har tatt andre grep, og jeg viser til forslaget om statlig overtakelse av sykehusene med 100 pst. offentlig eierskap og ny organisering i helseforetak. Finansiering av pasientbehandling er komplisert, og de vurderinger som må gjøres, hører så absolutt hjemme i de ordinære budsjettprosesser. Jeg er derfor tilfreds med at flertallet i Stortinget viser til dette og avviser forslaget om å bevilge 1 milliard kr nå.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-03:
Takstsystemet for både røntgen og laboratorietjenester må kontinuerlig oppdateres, bl.a. ut fra endringer i medisinsk teknologi, utstyr og ikke minst basert på meget raske endringer i den datateknologiske delen av utstyret. Dette er endringer som kan slå ut i forhold til at takster bør justeres ned eller justeres opp, alt ut fra kostnadsbildet ved undersøkelser og prøvetaking. Om takstbildet skal være forskjellig fra offentlig til privat røntgenvirksomhet, avhenger nettopp av både kostnadsbilde, driftsform og forpliktelser. Eksempelvis må røntgenavdelingen ved et sykehus opprettholde en annen beredskap enn private røntgeninstitutter. Utdanningsforpliktelser kompliserer bildet ytterligere. Indirekte kostnadsdekning ved offentlige sykehus i form av f.eks. rammeoverføringstiltak er med når takstbildet skal lages. Dette tilsier at takster ikke bør fastsettes uten en forutgående grundig vurdering av de mange faktorer som må legges til grunn. Jeg synes derfor det er uheldig at stortingsflertallet skal presse fram en fastsetting av ny takst for MR-undersøkelser når en er vel vitende om at det i departementet nå pågår en gjennomgang av dagens regelverk i nært samarbeid med partene, eksempelvis Norsk Radiologisk Forening, sykehus og private institutt. Dette arbeidet burde blitt fullført og blitt lagt fram i budsjettet for 2002, slik det tidligere er varslet at departementet tar sikte på.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-03:
Takk, president. Det hadde jeg tenkt å gjøre – så det gjør jeg nå.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-05-03:
Har denne salen nå gått tom for argumenter for hvorfor man ikke skal gå inn for Fremskrittspartiets forslag om økte bevilgninger til helsesektoren? Man har prøvd seg med flere argumenter tidligere – det har gått på inflasjon. Nå har vi kommet på at det ikke passer å bevilge 1 milliard kr nå, fordi det passer best i forbindelse med statsbudsjettet. Det er mulig det er riktig at man fortrinnsvis skal bevilge via statsbudsjettet. Men da stiller jeg meg spørsmålet: Hva da med alle de andre sakene som man behandler i denne salen? Hva skjedde da man skulle ettergi gjelden til Gardermobanen – skjedde det via budsjettet? Alt som bevilges av penger i denne sal – skjer det i forbindelse med budsjettbehandlingen? Når det gjelder Senterpartiet og Kristelig Folkeparti, hevder de at når det gjelder utenlandsmilliarden, kan den brukes innenlands, for her er det jo ledig kapasitet. Så kommer man til denne saken, og da sier man: Nei, denne saken må vi se på i forbindelse med budsjettbehandlingen. Så vi kan ikke da bruke de samme argumentene for å bruke av utenlandsmilliarden til behandling innenlands fordi det er ledig kapasitet her, nei, da skal vi vente til budsjettbehandlingen! Det er tydelig at enkelte føler seg rimelig ubekvemme i denne situasjonen. Norske pasienter står fortsatt på ventelister og venter på behandling. Vi vet at det er ledig kapasitet både ved offentlige sykehus og private sykehus. Dette er et forslag som er innlevert nettopp for å bidra til å bøte på den situasjonen med noe smerter og lidelser som mange pasienter i dette landet opplever mens de venter på behandling. Og da må jeg si at jeg er skuffet over flertallet i komiteen og Stortinget i denne saken. Man er ikke villig til å ta det ansvaret man har, og sørge for at norske pasienter får den behandling de bør ha krav på i dette landet. Så lenge vi har ledige sykehussenger, så lenge vi har ledig behandlingskapasitet, og så lenge vi har køer av pasienter for å motta behandling, da bør denne sal ta på seg ansvaret og sørge for at de personene får den behandlingen og oppfølgingen som er Norge verdig.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-05-03:
Stortingsrepresentantene Annelise Høegh og Børge Brende fremmet i Dokument nr. 8:66 for 2000-2001 forslag om å likebehandle private og offentlige røntgeninstitutt. Som bakgrunn for forslaget viser forslagsstillerne til at Stortinget ved behandlingen av revidert nasjonalbudsjett for 2000 fattet vedtak om å be Regjeringen fremme forslag for Stortinget om refusjonssats på like vilkår for private og offentlige røntgeninstitutter i sammenheng med budsjettet for 2001. I forbindelse med framleggelsen av St.prp. nr. 1 for 2000-2001 redegjør Sosial- og helsedepartementet for oppfølgingen av dette forslaget. Komiteen finner grunn til bl.a. å påpeke følgende utsagn fra departementet i denne proposisjonen: «Sosial- og helsedepartementet slutter seg til at det er viktig at offentlige og private røntgeninstitutter behandles på like vilkår og vil utarbeide et takstsystem som ivaretar dette.» Det vises videre til at det i revidert nasjonalbudsjett for 2000 ble varslet at det var tatt et initiativ til et arbeid med å se på utviklingen av et felles kodeverk som skal danne grunnlag for et nytt takstsystem for private og offentlige røntgeninstitutter. Komiteens flertall, alle unntatt Arbeiderpartiet og SV, har forståelse for at et slikt arbeid som det her tas sikte på, vil ta noe tid, men flertallet er likevel av den oppfatning at det ikke skulle være noe i veien for at så lenge dette arbeidet pågår, så gis de private røntgeninstituttene en refusjonssats på like vilkår som den de offentlige institusjonene mottar. Komiteens mindretall, fra Arbeiderpartiet og SV, viser til brev fra helseministeren der det framgår at arbeidet med en total gjennomgang av takstsystemet allerede er i gang, og at det tas sikte på å fremme forslag i statsbudsjettet for 2002. Mindretallet fremmer forslag om at Dokument nr. 8-forslaget avvises. Fremskrittspartiet ønsker ikke at det skal skusles bort mer tid før en får til en refusjonssats på like vilkår, og viser til at det arbeidet som er i gang med å se på et nytt kodeverk, ikke kan rettferdiggjøre at private institutt skal ha en betydelig lavere refusjonssats enda ett år før kodeverket er på plass. Fremskrittspartiet står derfor bak flertallets tilråding om å be Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett for 2001 legge fram forslag om RTV-takst på like vilkår til de private og de offentlige røntgeninstituttene for 2001, som en midlertidig løsning i påvente av det forslaget som er varslet i budsjettet for 2002.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-05-03:
Stortingsrepresentantene Øyvind Korsberg, Øyvind Vaksdal og Robert Eriksson fra Fremskrittspartiet har i Dokument nr. 8:11 fremmet forslag om å be Regjeringen fremme de nødvendige lovendringsforslag slik at trygghetsalarmer dekkes av folketrygden og tildeles gjennom hjelpemiddelsentralen. Etter dagens system er det den enkeltes bostedskommune som er avgjørende for hvilket tilbud en skal få om trygghetsalarm, og hvilken pris en skal måtte betale i egenandel. Det er en uttalt målsetting at de eldre som ønsker det, skal kunne få bo hjemme så lenge som mulig. I en slik situasjon er det viktig å presisere at for pleietrengende eldre er det nødvendig med et variert omsorgstilbud. For Fremskrittspartiet er det et viktig prinsipp at den dagen en person har behov for bistand, skal en ha den trygghet at en får den hjelpen en trenger. Dette tilbudet må i størst mulig grad tilpasses den enkeltes ønske og behov. Trygghetsalarmer er i så henseende et meget viktig hjelpemiddel for mange hjemmeboende eldre, slik at de skal kunne føle seg trygge dersom uhellet skulle være ute og en skulle trenge assistanse. Fremskrittspartiet mener at trygghetsalarmer må godkjennes som hjelpemiddel på lik linje med krykker, rullestoler o. l. Fremskrittspartiet mener derfor at hjelpemiddelsentralene må være godt egnet som distribusjonskanaler for dette hjelpemiddelet. På denne måten kan en også få til en ensartet behandling og tildeling, der ikke bostedsadressen er avgjørende for hvilken kostnad denne tjenesten vil innebære for den enkelte. Mange eldre har svært små inntekter, og en kan derfor frykte at mange ikke kan ta seg råd til en trygghetsalarm fordi egendelene er for høye. Det er også grunn til å vise til et forslag fra Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og SV som ble fremmet i Innst. S. nr. 294 for 1996-97, der det heter: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at trygghetsalarmer dekkes av folketrygden og tildeles gjennom hjelpemiddelsentralen.» Når vi ser på det forslaget som i dag foreligger, og som er nesten identisk, er det interessant å legge merke til at det bare er Fremskrittspartiet og SV som står på det samme forslaget som den gang. Jeg håper Kristelig Folkeparti og Venstre kan fortelle oss hvorfor de nå har skiftet syn i denne saken. Representanten Einar Olav Skogholt var inne på at dersom dette gikk gjennom, er det flere som ikke får muligheter for trygghetsalarm. Det vil være riktig dersom man står på de samme kriteriene som folketrygden og hjelpemiddelsentralen for tildeling av denne tjenesten. Disse kriteriene føler vi også ligger inne i forhold til å fremme de nødvendige lovendringsforslag, fordi det tilbudet som allerede er pr. i dag, skal dekkes gjennom folketrygden. Jeg vil til slutt ta opp mindretallsforslaget fra Fremskrittspartiet og SV som er inntatt i innstillingen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-05-03:
Jeg håper i hvert fall at foregående taler blir sett på som en minoritet i denne saken, for hvis ikke er jeg redd for at det ikke blir mange skjenkebevillinger igjen i dette landet. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at det ikke trengs et nytt lovforslag som skal forhindre diskriminering av minoriteter på utesteder. Denne type forskjellsbehandling som det vises til i dette Dokument nr. 8-forslaget fra Odd Einar Dørum, er faktisk allerede forbudt etter straffeloven § 349a. Den argumentasjonen som fremheves om at straffebestemmelsens krav til bevisførsel er så streng at dette er grunnlag for at sakene henlegges, finner ikke undertegnede som et argument for at det skal komme andre bestemmelser som omhandler denne typen hendelser. Det viktige er at dersom noen hevder at man blir utsatt for etnisk diskriminering, er dette i seg selv en så alvorlig anklage at det må stilles strenge krav til bevisførsel, slik at begge parter har en god nok mulighet til å få framført sitt syn på saken. Fremskrittspartiet frykter også at vi vil komme i en rekke situasjoner der personer vil forsøke å misbruke en slik ordning som det her legges opp til. Fremskrittspartiet tar derfor herved opp sitt forslag som er inntatt i innstillingen.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-05-03:
Jeg bad ikke om ordet til selve debatten som nå har vært om det fremsatte forslag, men siden jeg fikk et direkte spørsmål fra representanten Gløtvold, skal jeg i hvert fall forsøke å gi en kort kommentar, også for øvrig i forlengelse av et svar jeg gav i spørretimen i går. Det har vært det jeg vil kalle en forsiktig oppstart av ordningen med pasientbehandling i utlandet, som ble vedtatt av Stortinget på slutten av fjoråret, og det er i og for seg ikke uventet på bakgrunn av at det er en ny ordning, en ordning som ble innført uten noen omfattende forutgående informasjon, og som også har vært noe omstridt innenfor bl.a. fagmedisinske miljøer. Men ordningen er etter min vurdering nå godt etablert, og det er grunn til å regne med at det vil bli en klar økning i anvendelsen av de muligheter den åpner for når det gjelder behandling i utlandet i tiden fremover. Jeg har som det vel ble antydet her, ikke forberedt noen nøyaktige data for utnyttelsen til nå. De siste anslagene jeg så, mener jeg var i størrelsesorden 500 identifiserte pasienter som enten hadde fått eller var disponert til behandling i utlandet, og med de gjennomsnittskostnader det skulle ligge på, ville jeg tro at det dreier seg om beløp i størrelsesordenen 20–30 mill. kr. I tillegg kommer da de kostnader som har vært forbundet med etablering av ordningen, og også de tiltak som må treffes i forbindelse med oppfølging av pasienter. Det er fremforhandlet avtaler med utenlandske sykehus om en samlet kapasitet på 4 500 pasienter på årsbasis, og det er videre under forhandling tilsvarende avtaler som forventes å kunne gi en kapasitet i størrelsesorden 10 000 pasienter på årsbasis.