Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-11-25:
President, gratulerer med vervet! Jeg vil også takke utenriksministeren for redegjørelsen. Men jeg må si at da jeg hørte redegjørelsen, var det nesten så jeg trodde det var den forrige utenriksministeren som holdt redegjørelsen. Det var ikke særlig mye forskjeller her. Den forrige utenriksministeren sa «støtter linjen» og «deler fullt ut» – det var i grunnen det det var preget av. Det må man gjerne gjøre. Det er sikkert krevende å finne nyanser når det gjelder europapolitikk, men da får jeg være «the odd man out». Jeg oppfattet at det var en lite prinsipiell tilnærming. Den var preget av praktiske og dels inkonsekvente og selvmotsigende konklusjoner og enkelte floskler. Vi står ikke sterkest alene, er påstanden, og klimakrisen blir brukt som eksempel. Men hvorfor insisterer vi da på at nasjonale klimatiltak er det som skal til, når vi faktisk mener og sier det motsatte? Så var pandemien det andre eksempelet. Er det noe den har vist oss, er det at det var de nasjonale tiltakene som er satt i gang, det var stengte grenser, det var å sikre seg vaksiner, som sto i bresjen. Det var ikke med en gang et globalt tiltak om hvor mange vaksiner som fantes i Afrika. Det var ikke det som var, og hvorfor da bruke den formen for retorikk? Utenriksministeren hyllet i redegjørelsen ytringsfriheten, og det er bra. Hun sa samtidig at maktstrukturer er i endring. I forhold til hva da? Ja, det er maktstrukturer i endring, men det har det alltid vært, og det kommer det alltid til å være, og det er positivt – om det kommer i den ene eller den andre retningen. Det er det demokratiet dreier seg om. At noen land ønsker å fokusere på nasjonal kultur og kulturarv og nasjonal selvråderett, er ikke negativt, det er faktisk helt akseptabelt og helt i tråd med det vi som stortingssal og stortingsrepresentanter også burde sette pris på. Den grønne omstillingen – og der kommer det en liten floskel igjen – skal skape konkurransekraft og industriutvikling og det er ikke måte på. Karbonfangst og -lagring: Dette er subsidier som iverksettes i milliardklassen, og hadde det vært lønnsomt, hadde industrien vært der med en gang. Slik fungerer kapitalismen – disse egenrådige, griske kapitalistene som kommer til å investere for å tjene penger. Men de vil ikke investere penger, de venter på subsidier, og da må vi ikke si det motsatte. Vi må bare innrømme det, at vi vil bruke subsidier fordi vi har et annet mål. La oss være ærlig om dette. Når det gjelder norske lønns- og arbeidsvilkår i Norge: Det er bra, det er jeg for. Men vil da utenriksministeren si at f.eks. en norsk arbeidstaker i Polen skal ha polske lønns- og arbeidsvilkår? For utveksling av arbeidskraft over landegrensene var også noe som utenriksministeren syntes var positivt. Er det slik at vi da skal ha polske arbeidsvilkår, eller skal vi presse lønns- og arbeidsvilkår opp i Polen, slik at de kommer opp på nivå med norske lønns- og arbeidsvilkår? Det siste er vel lite sannsynlig. Og Polen og Ungarn mister økonomisk støtte fordi de ikke gjør endringer i sitt lovverk, som resten av EU ønsker – inkludert Norge. Hva ville vi sagt om vi ble tvunget til å endre vårt lovverk når det gjaldt oljeutvinning, jakt på sel, hvalfangst osv.? Hvis vi ble avkrevet den endringen, hvordan ville vi reagert? Polen og Ungarn kommer til å komme etter oss når det gjelder seksuelle minoriteter og rettigheter. For oss er det selvsagt, men de vil komme etter. Men når de blir påtvunget det, skaper det sinne og forakt for EU, og det ser vi akkurat nå. Det tar litt tid, og det må vi akseptere. Husk at homofili var forbudt i Norge i 1972, og da var et flertall for at det skulle være forbudt med homofili i Norge. Så vi må akseptere at det faktisk tar lite grann tid, at vi ikke over natten endrer det til det vi ønsker skal være det endelige målet. Vi skal forsterke samarbeidet med våre nordiske naboer, og vi skal forsterke samarbeidet med Tyskland – men da er det jo rart at det første vi gjør, er å dra med franske styrker til Mali. Det var jo ikke der vi skulle forsterke samarbeidet, men det er der vi starter, med en kultur og et språk som er veldig fremmed for Norge, i en tidligere fransk koloni, Mali. Der er vi nå. Men vi er mest nær Tyskland og våre nordiske naboer og Storbritannia. Det stemmer jo ikke. Det stemmer jo ikke med virkeligheten. Når det gjelder logistikk med franske styrker i Mali, kan man vel gjette hvordan det skulle fungere. Så er vi glad for at utenriksministeren satte bjella på katten når det gjelder Lukasjenko og Hviterussland. Jeg skal ikke gå inn mer inn på det, for jeg har lyst til å få med det siste: Vi er glade for at man har gått inn i PESCO og EDF. Det er viktig for Norge, men det er ikke et felles marked. Det er ikke slik at det skaper et indre marked. Det er konkurranse fremdeles, og det er positivt.