trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-06-10:
La meg få lov til å foreta en markering. Som statsråd tar jeg imot både kritikk og kjeft. Derimot vil jeg være en beinhard forsvarer av kvaliteten på den lovavdeling som eksisterer i Justisdepartementet. Å antyde offentlig at den avdelingen er lettferdig, eller at den ikke gjør en grundig jobb når den jobber med noe, vil jeg i hvert fall på det sterkeste ta avstand fra. Jeg oppfatter det ikke som om det var det representanten Inga Marte Thorkildsen gjorde, men andre som har uttrykt seg offentlig, kan oppfattes slik. Jeg vil klart markere at slik er det ikke. Jeg har merket meg at førstestatsadvokaten i Oslo var kritisk til behovet for en bestemmelse om menneskehandel. Jeg sa følgende i en kommentar til det: Kunne det tenkes at han ikke hadde tatt hensyn til at det å ha en bestemmelse faktisk er avgjørende for å tilslutte seg en konvensjon som vi er forpliktet til å følge opp? Men jeg har vært med i åpne høringer, og i åpne høringer må jeg tåle at det kommer både ros og ris. Det er en del av demokratiet at det jobbes på den måten. Så til slutt når det gjelder Straffelovkommisjonen: Jeg har tenkt at den saken skal framlegges for Stortinget uten at jeg legger fram ytterligere forslag før det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-06-10:
Så vidt jeg husker, sa jeg «rimelig og rettferdig». Ordet «rimelig» står i forhold til det som straffeprosessen handler om, nemlig at retten med bakgrunn i gjeldende rett foretar en avveining av det som kommer fram under saken – aktoratets bevisførsel, forsvarerens anførsler – og deretter gjør domstolen seg opp en mening. Når jeg er med på å fremme forslag f.eks. om straffskjerpelse i tilknytning til gjengangerkriminalitet, er det for å gi signaler om at domstolen skal legge dette til grunn. Jeg markerte det på den måten at da legger man dette til grunn framfor å avvente høyesterettsavgjørelser i enkeltsaker. Da er det en rettspolitisk markering som er gjort. Men rimeligheten ligger i en rettsprosess, og jeg var veldig klar på i innlegget mitt at jeg ikke har som hensikt å instruere dommerskjønnet. Jeg stoler på at dommere er i stand til å utøve et godt skjønn. Så får lovgivere sørge for at loven er best mulig, gjennom sitt forarbeid. Det er selvfølgelig i forhold til dette at betraktningene står. Da er det alle parter i en prosess som domstolen skal gjøre seg opp en mening om.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-06-10:
Det framgår av lovproposisjonen at det har vært en høring, det framgår hvem som har vært kritiske ved høringen, og hvem som har hatt det motsatte standpunkt. Det framgår også hvordan departementet har vurdert det. Det er slik lovprosessen må være. Jeg velger f.eks. å trekke fram politienheten CATCH, som har vært sterkt opptatt av å gå mot organisert kriminalitet, jeg velger å lytte til politietterforskere, som faktisk er av dem som begynner å få resultater i kampen mot et samfunnsonde som organisert kriminalitet, og som samtidig forstår og vet at dette samfunnsondet må bekjempes på rettsstatens grunn. Nå har representanten Thorkildsen også brukte hundeloven som et eksempel. I den sakens anledning ble det jobbet ganske grundig i departementet. Det vet jeg, for jeg var også inne i det selv. Men dette var en sak hvor det ikke kom et eneste spørsmål fra justiskomiteen, og hvor komiteen da fant ut at den ville jobbe på egen hånd. Det er komiteens suverene rett og plikt. Til slutt, for at det ikke skal være noe tvil om det: Jeg har tenkt å komme tilbake med en prinsippsak om Straffelovkommisjonen neste år, og jeg har ikke tenkt å fremme andre generelle forslag før det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-06-10:
Formålet med lovforslaget som nå behandles, er å rydde opp i en uklarhet, nemlig om en kan påklage et avvisningsvedtak i forvaltningen. Derfor er det gledelig at justiskomiteen i sin innstilling slutter seg til Regjeringens forslag om en presisering av forvaltningsloven § 28. Med denne lovendringen vil det for framtiden være meget klart når klageinstansens vedtak om å avvise en klage kan påklages, og når klagemuligheten er avskåret. Vår forvaltningslov fra 1967 angir bl.a. de alminnelige reglene om saksbehandling når statlige og kommunale forvaltningsorgan treffer enkeltvedtak. Dette kan være vedtak av svært ulik karakter, fra de vedtakene som gir parten rett til offentlige ytelser i form av penger eller tjenester, via tillatelser til ulike aktiviteter, for eksempel etter plan- og bygningsloven, til vedtak som innebærer påbud, forbud eller pålegg. Loven har gjennom daglig bruk i over 30 år vist seg levedyktig. Hovedprinsippene står støtt den dag i dag. Men levedyktigheten er betinget av at man også foretar de endringer og presiseringer som det praktiske liv viser er nødvendig. Lovendringen som behandles i dag, innebærer et kompromiss mellom ulike hensyn. På den ene siden blir det entydig slått fast at avvisningsspørsmålet alltid skal prøves to ganger. På den annen side blir det også slått fast at regelverket ikke åpner opp for prøving i tre instanser. Den mulige motsetningen mellom rettssikkerhet og effektivitet har her etter min mening funnet sitt balansepunkt.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Hadde representanten Storberget lyttet til innlegget, hadde replikk kanskje ikke vært interessant – hvis han allerede ikke hadde bestemt seg for å holde den. Det jeg påpekte, var at det som av flertallet blir lagt i begrepet menneskehandel, som er kvinneundertrykkende og seksualisert vold, er en del av menneskehandelen, men ikke det hele. Menneskehandel er mye, mye mer, og det har vi forsøkt å få fram i vår merknad, for på den måten, ikke å snevre det inn i forhold til den kyniske handelen med mennesker som foregår.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Det er alltid hyggelig å høre i hvilken utstrekning fritidsklubber og kulturbevilgninger reduserer kriminaliteten. Det er noe Arbeiderpartiet ofte hevder, i hvert fall når de er i opposisjon. Det jeg kunne tenke meg å få svar på, er hvor mye Arbeiderpartiet nå vil tilføre kommunenes kulturbudsjetter, og hvilken effekt de venter det vil ha.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Representanten Helleland var opptatt av å bekjempe gjengangerkriminalitet. På den bakgrunn kunne jeg godt tenke meg å få en forklaring på hvorfor man kun skal legge til grunn kriminelle handlinger foretatt etter påbegynt soning. Hvorfor kan man ikke forholde seg til en rettskraftig dom? Det er jo da man har fått sakskomplekset endelig avgjort. Skyldes dette kanskje den enorme tillit representanten Helleland har til fengselsvesenet etter én dags soning? Men hvordan har man tenkt å forholde seg dersom man kun har betinget dom eller bot? Skal man da si at dette ikke gjelder fordi man ikke har sonet, eller skal man der legge rettskraftig dom eller betalt bot til grunn? Og i så fall, hvorfor kan man ikke forholde seg til rettskraftig dom i utgangspunktet?
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Først vil jeg som saksordfører si at alle prosesser kan alltid bli bedre, men det kan innimellom også være slik at den som kritiserer, bør gå i seg selv også med tanke på andre saker. Men jeg skal la det ligge her. Det som forundrer meg noe, er på den ene siden SVs i og for seg sterke fokusering på overgrep mot kvinner og barn og på den annen side at det ikke er så viktig å straffe utveksling av barnepornografiske bilder. Det virker for meg som om dette faller inn under SVs kriminalpolitiske filosofi, som nærmer seg at de virkelig svake er ikke ofrene, men gjerningspersonene – kanskje med unntak for dem som utøver vold mot kvinner i hjemmet.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Thorkildsen påpekte at hun hadde knapp tid ved avgivelsen, og det er i utgangspunktet et helt greit argument. Men nå har det gått en viss tid. Nå har SV hatt mulighet til å vurdere og bestemme seg. Det er jo også mulig å stemme for økningen av strafferammen for utveksling av barnepornografi uten å måtte stemme for treårsgrensen for å ha dette som organisert kriminalitet. Hvorfor velger ikke SV denne muligheten? Og tidsfrister eller ei: Hvorfor insisterer Thorkildsen på å være de pedofiles beste venn og beskytter?
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Representanten Holstad snakket om viktigheten av å bekjempe organisert kriminalitet. Samtidig mente han at i forhold til den grovere organiserte kriminaliteten var det i allerede i dag ivaretatt innenfor strafferammene. Betyr dette at representanten Holstad er fornøyd med den vektlegging av elementet organisert kriminalitet som domstolene allerede foretar, at det i den sammenheng ikke er behov for ytre straffemessige skjerpelser, og at det egentlig i Norge er de småkriminelle organiserte gjengene som må tas, og ikke de som driver grov kriminalitet?
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Et tiltak mot gjengangerkriminalitet, som også Regjeringen har foreslått, er en ekstra betinget straff som skal virke individualpreventivt. Det har forhåpentligvis en god og positiv effekt. Mitt spørsmål blir: Når ser statsråden at det kan ha størst effekt, og når bør det følgelig settes inn? Er det tidlig i domsrekken, eller er det etter at en person har foretatt flerfoldige handlinger over flere år, og kanskje etter fire–fem domfellelser, altså når en har definert vedkommende som en gjenganger, gjerne over lengre tid? Det er vel slik at dersom dette settes inn for sent, blir det vel mer et spørsmål om renovasjon enn om prevensjon.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Når man nå snakker om forebygging, vet man at det tar noe tid før resultatene vises. På den bakgrunn er det interessant å merke seg den stolthet Storberget viser og bringer til torgs i forhold til Arbeiderpartiets forebygging i den tid de har sittet med regjeringen, og som vi nå behandler resultatene av. Det er vel strengt tatt der vi har hatt oppveksten av det som nå viser seg å være soningskøene. Altså må noen andre ta seg av resultatet av det Arbeiderpartiet tidligere har skapt. Når det gjelder sitater Storberget hadde i et av sine innlegg, kunne det kanskje være greit om han hadde sitert nøye. Hvis det er § 61 han snakket om, er det slik at det etter komma står «forhøyes den maksimale straff til 30 års fengsel» – hvilket betyr at dette kun gjelder dersom man f.eks. er domfelt andre gang for drap, tredje gang for voldtekt. Men da mener Storberget åpenbart at en økning på fem år er mer enn nok. Hvis det skulle være § 60 a han refererte til, er vårt forslag der «en samlet straff på 30 års fengsel» når man har kumulert alt. Og det er også slik at uansett strafferammen og uansett alderen på dem som skal dømmes, skal domstolen foreta en helhetlig vurdering innenfor den samlede strafferamme. Da er i og for seg spørsmålet om når man begynner å regne, ved første, andre, tredje ran eller voldtekt, av mindre betydning.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Det er Arbeiderpartiets håp at man i denne diskusjonen også kan skue bakover og se på hva som er årsaksbildet ved de forskjellige kriminelle handlinger som vi behandler i kveld. I den anledning har jeg lyst til å spørre representanten fra Fremskrittspartiet og saksordføreren hva som er årsaken til at man faktisk går ut av flertallets merknader vedrørende menneskehandel, der man peker på årsakene til dette. Alle de øvrige partiene påpeker «at handel med mennesker innebærer grove krenkelser av menneskerettighetene. Handel med mennesker er en kynisk utnyttelse av fattigdomsskapt sårbarhet som i første rekke rammer kvinner og barn. Derfor er slik menneskehandel etter dette flertallets oppfatning ofte også et uttrykk for seksualisert vold som strider mot prinsippet om likestilling mellom kjønnene.» Det er en viktig formulering, som viser noe av det bakenforliggende. Hva er årsaken til at Fremskrittspartiet ikke vil være med på en slik beskrivelse av bakgrunnen for menneskehandel?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
La det være sagt med én gang: Man kan jo ikke overfor dem som domfelles for straffbare handlinger, sondre mellom rusmiddelmisbrukerne og dem som ikke har respekt for andres eiendom, som representanten Hofstad kategoriserte dem som nå skal nås gjennom denne straffeskjerpelsen. Etter Arbeiderpartiets oppfatning er det åpenbart slik at de rusmiddelproblematikere som i dag begår kriminelle handlinger, åpenbart mangler respekt for andres eiendom. Det er jo det vi må gjøre noe med. Det er der jeg savner høyresidens erfaringsgrunnlag. Hva er det som får dem til å tro at det er mer fengselsstraff som skal løse problemene for disse? For Arbeiderpartiets del har vi gjennom budsjettmessige grep ønsket en bedre satsing på det kvalitative innen kriminalomsorgen, men blitt nedstemt i de to siste budsjettene. Vi ønsker en satsing på alternative reaksjoner langt utover dagens, med mer samfunnsstraff, og det er spørsmål om § 12-soning – kanskje det burde vurderes som obligatorisk, vi er nødt for å få fart på § 12-soningen hvis vi skal komme dette til livs – og andre straffereaksjoner vi kan bruke, som faktisk virker.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Jeg står ved den kritikken som tidligere er framført vedrørende en rekke lovforslag hvor vi mener at prosessen rundt det har gått for fort. Når det gjelder spørsmålet om organisert kriminalitet og spørsmålet om strafferammer for og straffverdigheten av dette, har det egentlig aldri vært noen tvil om hvor vi står, verken i vårt program eller i vår politikk. Dette samsvarer fullt ut med vår holdning. Samtidig har jeg lyst til å replisere til Sosialistisk Venstreparti, som i det ene øyeblikket, når det gjelder organisert kriminalitet, sier at de vil vente på Straffelovkommisjonen og ta seg bedre tid, og i det andre øyeblikket, når det gjelder spørsmålet om menneskehandel, går inn for en av de mest drastiske metodene og foreslår utvidet utradisjonelle etterforskningsmetoder, uten noen som helst særlig forberedelse utover det som har vært i prosessen her, at det blir litt øyet som ser, i hvilken grad man vil kreve forberedelse – kanskje ut fra det som er mest opportunt for egne politiske standpunkt. Når det gjelder organisert kriminalitet, må jeg fra venstresidens ståsted si at det er ingen ting som skulle tale for at dette skulle ha noen som helst beskyttelse, og det bør vel egentlig være av det som straffes strengest.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Jeg er alltid spent når historien skal påberopes, hvor langt bakover man skal. Nå skjønte jeg at det ikke var til kommunalminister Sylvia Brustad, men det var helt tilbake til Gunnar Berge. Det gjør sitt til at jeg blir rimelig rolig – ikke på bakgrunn av at det er Gunnar Berge, men først og fremst fordi jeg med respekt å melde må si at i dagens politiske situasjon skulle det vel ikke ha gått noen hus forbi at det er visse politiske forskjeller i spørsmålet om hva slags kommuneøkonomi Arbeiderpartiet ønsker å legge seg på, og hva regjeringspartiene ønsker å legge seg på. Fra vår side er det åpenbart at den politikken hvor man faktisk sultefôrer offentlig sektor, bidrar til mer kriminalitet, samtidig som man blir strengere i reaksjonsmåten. Det er samfunn som vi ikke bør sammenligne oss med, og det er samfunn som har prøvd det før, som viser at det er en dyr måte å drive kriminalitetsbekjempelse på. I de kommunene hvor fritidsklubbene ryker først, blir det kanskje størst behov for gjengangerstraff, men det er ikke en slik situasjon vi ønsker oss. Vi ønsker å forebygge at kriminelle handlinger skjer overhodet. I så måte syns jeg Regjeringa har skuffet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Det er jo egentlig et svar jeg syns representanten Dybevig bør komme med selv, all den tid han forfekter en politisk linje hvor man faktisk dyrker fram det å stramme inn i forhold til de kommunale budsjettene, utover det mitt eget parti står for. Min tese, og vår tese, er faktisk den at de samfunn som nå dyrker fram det å drive en billigst mulig offentlig sektor, og som nærmest er som nattvekterstater å regne, er også de samfunn som får mest problemer i forhold til nykriminalitet. Da er det trist at svaret fra det politiske flertall blir at det må angripes med sterkere virkemidler – først når det straffbare har skjedd. Det er der Arbeiderpartiet mener at Norge har hatt en stor fordel. Bakgrunnen for at tallet på kriminelle handlinger er lavt, er at vi har hatt et solid sikkerhetsnett ute i kommunene. I den grad det begynner å revne, tror jeg det vil bli et dyrt eksperiment som vil kreve langt mer enn strengere gjengangerstraffer.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Jeg kan ikke fra denne talerstol nå røpe hvor mye vi skal tilføre landets kommuners kulturbudsjetter, det kan jeg for så vidt trøste forsamlingen med at den skal få slippe å høre – hvis jeg hadde visst det. Men det som er poenget, er at når kommunaløkonomien blir så stram som det den er ute i kommunene nå, ser vi at det er de ikke lovpålagte oppgavene som ryker først. Det er ikke for ingenting at på Tynset, på Hamar, i Østfold og på Søndre Nordstrand er det fritidstilbud for ungdom som har røket først. Og det bekymrer meg i forhold til kriminalitetsbildet. Det bekymrer meg at Fremskrittspartiet, som skal være kriminalitetsbekjemper nr. 1, faktisk er de som nå foreslår gjengangerstraff – helt ned til 16 -årsalder. Har en 17-åring stjålet en bil to ganger, skal man altså ha en øvre strafferamme på 30 år. Det er altså mer enn for trippeldrap, mer enn terroranslag osv. Og det skal være svaret i forhold til norsk ungdom som havner på skråplanet. Da er vi på ville veier.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Til det siste: Dette er jo en strategi alle er enige om. Vi skal jo ikke legge bort straffesporet sjøl om vi ikke støtter forslaget om å skjerpe straffen for gjengangerkriminalitet. Men la oss ta som eksempel en stoffmisbruker som er tiltalt for to tilfeller av innbruddstyveri fra en bil og er dømt for simpelt tyveri tidligere. Strafferammen for grovt tyveri er seks år, på grunn av konkurrens skal den forhøyes til tolv, på grunn av gjentakelse dobles det ytterligere, og vi nærmer oss da 20 år. Den reelle straffen slike får for bilinnbrudd, er ca. 30 dager – hvis det blir en streng dom, kanskje 45 dager. La oss si vi dobler det. Det er det rom for med dagens strafferamme. Mitt spørsmål er det samme spørsmål som representanten Dybevig hadde til meg: Hva vil Høyre foreslå for å få fart på og volum i § 12-soningen?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Jeg lytter med andakt når jeg hører representanten for regjeringspartiene si at det er behov for økt innsats i kriminalomsorgen. Det er jeg hjertens enig i, og jeg håper at det vil bli synliggjort, siden det ikke har skjedd så langt, og at det vil komme til høsten. Men jeg har lyst til å utfordre Kristelig Folkeparti i forhold til spørsmålet om rehabilitering, som vi alle er enige om, helt uavhengig av hvordan vi stiller oss til straffeskjerpelser for gjengangere. Noen av oss mener at det er tilstrekkelig straffemål å ta av. Jeg vil spørre representanten Holstad: I hvilken grad ser Kristelig Folkeparti for seg muligheten for at økte ressurser i kriminalomsorgen kan bidra til f.eks. mer § 12-soning? Hva slags grep ser Kristelig Folkeparti for seg at man skal ta for å øke volumet når det gjelder dem som soner etter § 12?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Det er ingen tvil om at flere av oss er enige om at det gjelder å ha mange tanker i hodet på én gang, særlig når vi diskuterer kriminalpolitikk. Men det som er problemet, er jo at når vi står overfor satsing på ett felt opp mot satsing på et annet felt, har vi ikke råd til å satse fullt ut på de områder hvor man ønsker satsing. De køene vi har i dag inn mot norske fengsler, er jo et veldig godt eksempel på at det er kostbart å ha mange tanker i hodet på én gang. Og noen ganger kan det bli så kostbart at det blir liten effekt ut av det hele. Jeg må nok etter denne debatten si at jeg synes at justisministeren i større grad burde svart på hva som er departementets initiativ for å flere over på § 12-soning, altså rehabilitering, og hvordan situasjonen egentlig er. Er det slik at nedgangen har fortsatt i løpet av de siste to årene, slik at vi rekrutterer færre til § 12-soning? Og i så måte: Hva vil Regjeringen gjøre for å få flere inn i § 12-soning, nettopp for å forebygge gjengangerkriminalitet?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Når jeg hører representanten Ellingsen trekke fram sine siste desperate forsøk på å skape debatt om dette forslaget og gå inn på den verbale delen av dette som skal gå på at noen skulle benevne de kriminelle som «stakkars kriminelle», hvilket ingen har gjort i denne debatten før han selv brukte begrepet, skjønner jeg at Fremskrittspartiet er i ferd med å miste grepet om å være «hovedaktøren» når det gjelder bekjempelse av kriminalitet i Norge. Det tror jeg folk også har begynt å forstå. For dette sporet om stadig å rope på mer politi og mer straff, særlig overfor de yngste lovbryterne, tror jeg folk ute nå skjønner ikke er særlig gagnlig. Slik sett er det påfallende at man blir beskyldt for å si «de stakkars kriminelle» hver gang man foreslår tiltak som faktisk vil bidra til at man får redusert gjengangerfaren. Det var vel det Fremskrittspartiet var motivert ut ifra da de i forrige sak støttet flertallet i forhold til å bruke konfliktråd mer, ja, endog å oppfordre Regjeringen til å vurdere obligatorisk bruk av konfliktråd, med Fremskrittspartiets støtte. Det var ingen som tok til orde for at det var en slags «stakkars kriminelle-politikk». Det er en politikk som skal bidra til å få ned kriminaliteten og få folk på rett kjøl. Det er en stor misforståelse at det er slik at de fornærmede for kriminelle handlinger går rundt i dette samfunnet og krever mer og mer straff, og ikke ofrer forebyggingen og spørsmålet om å redusere faren for tilbakefall en tanke. Alle de som har vært utsatt for alvorlig kriminalitet, i hvert fall som jeg har møtt, har vært svært opptatt av at dette må vi forebygge, så det ikke skal skje igjen. Det burde også være Fremskrittspartiet mål. Jeg må jeg si jeg synes det er rystende å se forslaget fra Fremskrittspartiet, som også skal omfatte 16-17-åringer. Jeg er glad for justisministerens klare avstandtaken i forhold til det at det bør gå en grense. Men for Fremskrittspartiet gjør det ikke det. Forslaget til ny § 61 i straffeloven skal gjelde helt ned til 16-årsalderen og lyde: «Begår en tidligere domfelt person på ny en straffbar handling av samme art som han tidligere er dømt for, forhøyet den maksimale straff til 30 års fengsel, hvis ikke straffebudet selv bestemmer noe annet.» Jeg holdt på å si at vi kan godt her i kveld bidra til å sette 30, 40, 50 og 60 år, men det er ikke det bekjempelsen av ungdomskriminalitet i Norge vil komme til å handle om. Det vil komme til å handle om alle de tiltakene som et bredt flertall har vært inne på, og det er jeg glad for: §12-soning, spørsmålet om forebygging ute i kommunene og spørsmålet om også å få ned forekomsten av bruk av både lovlige og illegale rusmidler. Der har jo ikke akkurat Fremskrittspartiet kjent sin besøkelsestid.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Til representanten Ellingsen: Han sa at man så resultatet av Arbeiderpartiets kriminalpolitikk. Ja, vi ser resultatet av Arbeiderpartiets kriminalpolitikk gjennom de siste 30 år. Men det er ikke slik som Ellingsen ønsker at det skal være, eller slik han framstiller at det er. Det å satse på arbeid, felles skole, aktiv ruspolitikk og andre typer tiltak enn bare å putte, særlig ungdom, i fengsel har bidratt til at Norge ligger lavt når det gjelder forekomsten av ungdomskriminalitet, at over 95 pst. av norsk ungdom ikke er registrert i politiets register, at man for enkelte illegale rusmidler ser nedgang, at man har lavere debutprosent enn det man har i andre sammenlignbare land, at vi faktisk ligger godt an, og at man på flere kriminalitetsområder faktisk har fått gevinst i forhold til sammenlignbare land. Det er det som er resultatet av Arbeiderpartiets kriminalpolitikk, og som jeg syns en god del av Fremskrittspartiets politikk, også fremmet i salen i dag, vil rive ned.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2003-06-10:
Representanten Storberget brukte mye tid på å forklare hvorfor Arbeiderpartiet går mot straffeskjerpelser for gjengangerkriminalitet. Storberget prøver å framstille straffeskjerpelsen som om alle gjengangerkriminelle er rusmiddelmisbrukere. Slik er det selvfølgelig ikke. Det er de uten respekt for folks liv og helse og eiendom som skal rammes av denne bestemmelsen. Høyre er opptatt av at rusmiddelmisbrukere som begår kriminelle handlinger, får en best mulig fungerende behandlingsstraff, f.eks. i behandlingsinstitusjon, gjennom betinget dom med særvilkår. Det undrer meg stort at Storberget ikke her stoler på det gode dommerskjønn. Hva er det egentlig Arbeiderpartiet vil gjøre for å stoppe de notorisk kriminelle, som faktisk utgjør en stor trussel for samfunnet?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2003-06-10:
Jeg synes det er merkelig at representanten Thorkildsen under hele innlegget sitt om organisert kriminalitet snakket om kriminalomsorgen, om at Regjeringen har sviktet i ettervernet, og om hva vi kan gjøre for ofre for seksuelle overgrep, uten å ta for seg ofre for andre grove forbrytelser. Jeg trodde at vi her i dag skulle få en debatt om organisert kriminalitet, og om hva vi kunne gjøre for å bekjempe den. Derfor er jeg skuffet over at Sosialistisk Venstreparti i debatten ikke går inn på hva vi skal gjøre i forhold til strafferammene og i forhold til den alvorlige organiserte kriminaliteten, spesielt gjengangerkriminaliteten. Jeg er skuffet over at man ikke kan ha to tanker i hodet samtidig, men bare fokuserer på lange soningskøer, og på at man på grunn av dem ikke kan gå inn for å heve strafferammene. Jeg skjønner ikke logikken til Sosialistisk Venstreparti.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2003-06-10:
Vi som er så heldige å ha sete her i stortingssalen, vedtar en hel rekke lover og endringer i lover – nesten hver eneste dag. Men dessverre skjer det feil av små og store slag, og det må det selvfølgelig rettes opp i. Regjeringen legger stor vekt på arbeidet med kvalitetssikring og regelforenkling. Dette kommer bl.a. fram gjennom Regjeringens handlingsplan for et enklere Norge. Lovdata og de ulike departementene har derfor gjennomført et stort arbeid med å gå gjennom lovgivningen. Det imponerende arbeidet som er nedlagt for å få et korrekt lovverk, må berømmes. Det er svært ønskelig med et lovverk som er av god teknisk kvalitet. God teknisk kvalitet gjør det enklere å bruke lovverket for å finne fram og for å forstå reglene. I forslagene blir bare de åpenbare feilene tatt med. De fleste feil som rettes, er der hvor loven i dag viser til lov eller forskrift som er opphevet eller har skiftet plass. Andre feil som går igjen, som endringer på navn, institusjoner og lignende, er ikke fulgt opp med endringer i lovverket. I tillegg kommer paragrafer og ledd som er blitt opphevet ved en feil, og selvsagt rene skrivefeil. Regjeringen foreslår i proposisjonen retting av feil i hele 127 lover. Etter å ha blitt gjort oppmerksom på, men også etter en grundig gjennomgang av lovverket fra komiteens side, har vi oppdaget ytterligere feil i hittegodsloven. Det har vi omtalt i våre merknader, og vi har fremmet forslag til endring i lov av 29. mai 1953 nr. 3 om hittegods. Til sammen blir det nå rettet opp feil i 127 lover. Som saksordfører er jeg veldig tilfreds med at det er en samlet komite som nå innstiller på retting av feilene i lovverket.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
SV og Arbeiderpartiet pleier å stå sammen i en del av vår kritikk når det gjelder departementets måte å drive lovarbeid på. I denne saken er jeg skuffet over Arbeiderpartiet. Jeg trodde at det hadde vært mulig å få med Arbeiderpartiet på SVs avventende holdning i forhold til å innføre en generell straffskjerping – man øker strafferammen dramatisk dersom det er påvist at det er begått organisert kriminalitet. Mitt spørsmål til Storberget er: Når Storberget først går hardt ut mot justisminister Odd Einar Dørum, og sier at her går det fryktelig fort i svingene, og så etterpå bestemmer seg for likevel å gå for alt som departementet legger fram, hvor blir da troverdigheten av?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Representanten Helleland har tydeligvis et voldsomt engasjement for norske ofre for f.eks. sedelighetsforbrytelser. Da kan jeg opplyse om at hjelpeapparatet for mennesker som er utsatt for seksuelle overgrep, er ytterst elendig. Det som virkelig betyr noe for disse ofrene, er at straffen kommer kjapt. Når vi da har en soningskø som er på 2 762 dommer, er det langt mer alvorlig enn at man ikke får en dobling av strafferammene for de aktuelle forbrytelsene. Jeg kan også opplyse om at i f.eks. §§ 192, 195, 196 og 200 er det allerede adgang til å skjerpe straffene når man gjentar en kriminell handling. Så det som representanten Helleland argumenterer med, er egentlig ikke reelt. I forhold til rusmiddelmisbrukere innrømmer Helleland sjøl i merknads form at den individualpreventive virkningen ved å heve straffenivået nærmest er illusorisk. Da mener jeg det blir spesielt når denne regjeringen satser så lite på kriminalomsorgen og så lite på rehabilitering og ettervern som den nå gjør. Dette kommer rett og slett ikke til å hjelpe.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Først vil jeg ta opp de forslagene som SV har i innstillingen. Når det gjelder spørsmålet fra representanten Dybevig, mener jeg faktisk at det aller viktigste som kan gjøres for å forhindre at folk utvikler en kriminell løpebane, er at reaksjonen kommer raskt. Når vi da har over 2 700 i kø og det er liten vilje til å tenke alternativt i forhold til soningsformer, når det fremdeles er en motstand i store deler av påtalemyndigheten mot å ta i bruk f.eks. samfunnsstraff, så mener jeg at da gjør ikke vi jobben vår, da fungerer ikke kriminalpolitikken effektivt. Det er ikke slik at det sitter rasjonelle aktører rundt omkring i dette land og regner på hvor lang straff de vil få hvis de begår den forbrytelsen i stedet for den forbrytelsen, og hvis man begår to forbrytelser av samme slag istedenfor to forskjellige. Det er ikke slik det fungerer. Det som fungerer, er at reaksjonen kommer raskt, og at den er riktig. Og det tror jeg faktisk representanten Dybevig er enig med meg i.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Representanten Kvakkestad vet like godt som jeg at det at vi ikke gikk inn for dette, handler om lovtekniske årsaker. Jeg har skjønt at jeg ikke har lov til å si noe om hvorfor vi ikke gikk inn for dette. Men jeg følte at jeg var nødt til å si at grunnen til at vi ikke bare kunne akseptere det, var at dette kom over bordet i avgivelsesmøtet. Jeg beklager, men jeg har allerede sagt det, og nå gjentar jeg det. Jeg skjønner at det er feil, men det er den eneste måten jeg kan forklare hvorfor vi gjorde dette, på. Jeg mener at det kan være gode grunner til å heve strafferammen til tre år. Dette handlet jo om organisert kriminalitet, om at man ønsket å oppnå noe annet, nemlig å senke strafferammen fra fire til tre år i § 167 c. Og så hevet man strafferammen for barnepornografi for å kunne få den inn under § 167 c. Etter å ha vært i kontakt med Riksadvokaten valgte vi å gjøre dette på en annen måte, fordi vi tvilte. Dette handler ikke om materiell uenighet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Jeg trodde at ærlighet var en dyd, spesielt når man er kristen. Men det er tydelig at dette ikke gjelder Kristelig Folkeparti. Jeg syns at det er rimelig hårreisende av representanten Marthinsen å insinuere at SV liksom er unnfallende i forhold til barneporno. Jeg tror han vet at SV var pådriver for å trekke barnepornografibestemmelsen ut av den vanlige pornografibestemmelsen, nettopp ved å si at dette er seksuelle overgrep mot barn og dokumentasjon av dette, ikke vanlig pornografi. I tillegg er vi i SV de eneste som sier at man bør bevilge 600 000 kr for å kunne styrke Redd Barnas arbeid mot barnepornografi. Hvis dette ikke er viktig for representanten Marthinsen, vet ikke jeg. Jeg har prøvd å forklare representanten Kvakkestad at dette faktisk ikke handler om en reell uenighet, men om prosess, om å være sikre på hva vi gjør, og ikke om at vi mener at det er galt å heve strafferammen til tre år.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Først en liten oppklaring: Jeg tror jeg kom i skade for å si § 167 c. Det var § 162 c det dreide seg om. Jeg tror at representanten Hofstad kanskje er nødt til å lese igjennom referatet fra debatten. Jeg brukte omtrent halvparten av innlegget mitt til å snakke om organisert kriminalitet, og den andre halvparten til å snakke om gjengangerkriminalitet og handel med mennesker. Det er klart at når Regjeringa fremmer en proposisjon med ti forskjellige forslag, som angår vidt forskjellige områder av norsk lovverk, kan jeg ikke bruke hele min taletid til bare å snakke om organisert kriminalitet, når det er en liten del av det. Vi har gått inn for at man får et eget straffebud om organisert kriminalitet, i tråd med det Regjeringa i utgangspunktet foreslo, men som representanten Hofstad har vært med på å endre. Vi har i tillegg akseptert at det er veldig viktig å gi bl.a. politiet økte muligheter til å avsløre denne kriminaliteten ved hjelp av ekstraordinære etterforskningsmetoder. Men vi har betenkeligheter i forhold til det å innføre en generell straffskjerpingsadgang. Både Riksadvokaten, Oslo statsadvokatembete og Hordaland statsadvokatembete – med mange flere – har det, så det er vi ikke alene om.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Det siste tror jeg ikke engang jeg gidder å kommentere. Når det gjelder det første, forstod jeg det slik at regjeringspartiene, Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet ønsket å få inkludert pedofile nettverk i § 162 c, som altså gir en definisjon av når noe er organisert kriminalitet. Det var, slik som jeg forstod det, bakgrunnen for at man ønsket å heve strafferammen for utveksling av barnepornografisk materiale til tre år fra to år, og at man samtidig senket kravet til strafferamme i § 162 c fra fire år til tre år. Det vi har gjort, faktisk i samråd med Riksadvokaten, er å knytte barnepornobestemmelsen helt eksplisitt opp mot § 162 c, for å sikre at man har mulighet til å bruke de etterforskningsmetoder som man ønsker å benytte. For det er det vi tror er hensikten her, nemlig å avsløre barneporno. Og da er vi med på laget, vi!
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Jeg har lyst til å spørre representanten Einar Holstad om han deler min oppfatning, at det å få en rask reaksjon er noe av det aller viktigste vi kan få til som justispolitikere for å forhindre at noen kommer ut på en kriminell løpebane og forhindre at man fortsetter å være kriminell etter at man har sonet en straff. Jeg lurer på om representanten Holstad er enig med meg i at det er trøbbel når ca. 2 700 mennesker nå står i kø og Regjeringa samtidig legger seg på en linje der man skal doble strafferammen ved gjengangerkriminalitet, og hvor man også har doblet strafferammen ved konkurrenstilfeller. Dette kan da ikke bety annet enn at vi får enda lengre soningskøer? Hvor mye penger er representanten Holstad villig til å spytte inn i kriminalomsorgen for å sørge for at så ikke skjer?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Jeg har to spørsmål til statsråden. Det ene spørsmålet angår Straffelovkommisjonen. Jeg lurer på om det er sånn at departementet allerede har bestemt seg for ikke å ta Straffelovkommisjonens systematikk og innstilling til etterretning, eller om man rett og slett nå begir seg ut på et formidabelt dobbeltarbeid, siden man stadig vekk forskutterer hvordan vår nye straffelov skal se ut. Det er det ene spørsmålet. Det andre spørsmålet er om statsråden synes at det er problematisk at han får så mye kjeft som han får, bl.a. fra Riksadvokaten, fra Oslo statsadvokatembete ved Lasse Qvigstad og fra andre som er opptatt av rettssikkerhetsprinsipper. Synes statsråden det er problematisk å bli karakterisert som så handlekraftig at klokskapen nærmest forsvinner?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Jeg mener ikke at vi har en slett lovavdeling i vårt eget justisdepartement, men jeg mener at samarbeid gjør klokere, f.eks. ved at man er flere kloke hoder som sammen utarbeider forslag til nye lover. Når det f.eks. gjaldt hundeloven, satt det altså én mann og jobbet fram det forslaget, og det bar forslaget også preg av. Når det gjelder dette, har jeg også følelsen av at det har gått litt kjapt i svingene. Jeg står altså her med et femsiders slakt fra Oslo statsadvokatembete, som gjelder nettopp de forslagene som vi nå behandler. I tillegg hadde, så vidt jeg kan huske, altså ikke departementet i sitt høringsbrev foreslått at konkurrens- og gjengangerbestemmelsen skal tas i betraktning når det gjelder å doble strafferammen, som i utgangspunktet var forslaget, når det gjelder organisert kriminalitet. Det var ikke foreslått et femårs tak, og det var ikke problematisert at man faktisk da gav en hel haug med kriminelle automatisk rett til behandling med lagrette. Dette mener jeg gir grunn til bekymring.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Siden jeg åpenbart ikke kan stole på at representanten Marthinsen eller andre her egentlig er villig til å sette seg inn i hva SV har ment i denne saken, skal jeg glede representanten Marthinsen med at vi kommer til å støtte forslaget om å heve strafferammen fra to år til tre år. Men det er rett og slett fordi vi mener at det er riktig, og ikke fordi vi mener at man skal kunne doble strafferammene ved å bruke § 60 a, som vi er skeptiske til. For også å ta representanten Dybevig på alvor: Han sier altså at SV ikke ønsker å straffe organisert kriminalitet strengt. Da tar faktisk representanten Dybevig feil. Det vi har sagt, er at vi ønsker at det skal være strengere straff for å begå organisert kriminalitet, men det skal ikke innføres en generell straffskjerpingsregel, og det skal ikke gjøres på en måte som gjør at strafferammene for mindre alvorlige forbrytelser blir urimelig vide, mens de mer alvorlige forbrytelsene i praksis blir stående på stedet hvil når det gjelder strafferammer. Det mener vi er en gal måte å gjøre det på. Vi sier også at vi ikke er uenige i å heve strafferammene, men at vi ønsker å vurdere dette i forbindelse med behandlingen av Straffelovkommisjonens innstilling, rett og slett fordi vi ønsker å se hele straffeloven i sammenheng. Det mener jeg er et helt fornuftig standpunkt å ta. I forhold til påstanden om at SV ikke er opptatt av ofrene, osv., vil jeg si at vi faktisk er nødt til å se hensynet til offeret i sammenheng med hva slags strafferettspleie vi har, og hva slags kriminalomsorg vi har. For meg er det avgjørende at et menneske som har sittet og sonet, kommer ut igjen på den andre sida som et bedre menneske. Et av de verste eksemplene jeg har hørt om, var da jeg var på besøk på Institutt for klinisk sexologi og terapi, hos Thore Langfeldt, hvor jeg ble fortalt om en innsatt som hadde sittet på Ullersmo, klin isolert, noe dette medlem er helt uenig i skal være lov – og skrevet lister over mennesker som han ønsket å drepe, rett og slett fordi han ble enda mer ødelagt av å sitte på den måten, og fordi han ble fylt av hat og hevnlyst. Hvis man er opptatt av ofrene, som representanten Ellingsen sier han er opptatt av, bør man endre på det. Da bør man ikke la mennesker sitte totalt isolert over lengre tid på en celle og så slippe dem direkte ut i samfunnet etterpå, for det er farlig for andre mennesker, og jeg ønsker ikke at vi skal få nye ofre. Jeg ønsker at vi skal forhindre at det blir nye ofre, og da må vi se på hvordan vi kan få til en human strafferettspleie som gjør at det skal være mulig å endre folk.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-10:
Storberget reiste kritikk mot den sittende regjering i forhold til å styrke den lokale kriminalomsorgen, en kritikk som kunne oppfattes dit hen at Arbeiderpartiet har stått for bedre kommuneøkonomi i tidligere tider. Jeg tør minne om at da jeg som ordfører i 1994 fant det formålstjenlig å starte en landsdekkende aksjon som vi kalte Fattigkommuneaksjonen, var den ikke minst rettet mot den gangen kommunalminister Gunnar Berge. Det har altså vært rik tradisjon på dårlig stell her i landet når det gjelder dette forholdet. Tør vi tenke annerledes, stilte representanten Storberget spørsmål om. Jeg tror ikke det er behov for veldig mye nytenkning. Jeg tror vi faktisk har sett det vi trenger å se. Spørsmålet er vel om en skal kunne balansere dette i en bedre form enn nå.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-10:
På Kvakkestads utfordring kan jeg ikke si meg fornøyd før fengslene er tomme, i den forstand at et mål for oss alle må jo være å få så lite kriminell aktivitet som mulig, og at så få som mulig starter den kriminelle løpebane. Jeg tror ikke at man i Ot. prp. nr. 62 ivaretar verken småkriminelle eller de grovere kriminelle som særskilt gruppe, men at man i den håndterer prinsippene.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-10:
Det har som representanten Helleland har sagt, aldri tidligere vært satset så mye på kriminalomsorgen som i dag, målt i kroner i forhold til tidligere års bevilgninger. Det er etter min oppfatning også en start på en prosess og en utvikling i riktig retning. Jeg ber om forståelse for at ting tar tid, og at vi ikke kan satse på alt til samme tid, men det er i hvert fall regjeringspartienes vilje å gi en økt satsing på dette spesielle området.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-10:
Jeg tillater meg å være litt personlig. Etter å ha sittet i samtale med en som soner for drap på sin far, får en unektelig tanker om at dette aldri skulle ha skjedd. Den beste form for forebygging er å hindre at noen i det hele tatt innlater seg på en kriminell løpebane. Det er vel et spørsmål om å sette inn ressurser på flere områder her, etter en kriminell handling og etter at en kriminell løpebane er startet, men framfor alt tror jeg de beste kronene investeres i det som forebygges før noe skjer. Vi må se på barns og unges oppvekstvilkår – der tror jeg satsingen gir de beste resultater.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-10:
I proposisjonen fremmer Justisdepartementet forslag om å endre forvaltningsloven § 28 for å få en mer presis regulering av retten til å påklage klageinstansens vedtak om å avvise en klage. Forslaget i proposisjonen har som målsetting å sikre at avvisningsspørsmålet alltid kan bli prøvd to ganger, mens det ikke gis anledning for prøving i tre instanser. Det blir derfor foreslått at det ikke skal være klagerett over klageorganets avvisningsvedtak a. når også underinstansen har avvist klagen, som i dagb. når underinstansen har prøvd avvisningsspørsmålet og kommet til at de formelle vilkårene for realitetsbehandling var til stedec. når Kongen vil være klageinstansd. når klagen er avvist av en uavhengig klagenemnd Videre blir det fremmet forslag om å lovfeste at fylkesmannen skal være klageorgan når klagen er avvist av et kommunalt eller fylkeskommunalt organ som klageinstans. Sivilombudsmannen har i sin årsmelding for år 2000 uttrykt seg kritisk til det forhold at forvaltningsloven ikke gir klart svar på spørsmålet om man har rett til å påklage et vedtak fra en klageinstans om å avvise en klage. En samlet komite mener at det var positivt at Justisdepartementet fulgte opp denne kritikken i høringsbrev av 6. juni 2002 og foreslo klargjørende lovendringer. Det er viktig å sikre borgernes rettssikkerhet i den offentlige saksbehandlingen. Det er en viktig forutsetning for folks tillit til det offentlige at saksbehandlingen er betryggende. En samlet komite er av den oppfatning at den foreslåtte endringen i forvaltningsloven § 28 vil øke den enkeltes rettssikkerhet i møte med det offentlige. Forslaget til lovendring innebærer få praktiske problemer for forvaltningen. Hensynet til borgerne som parter i forvaltningssaker har større vekt enn hensynet til en eventuell mindre økning i den enkelte etats arbeidsbelastning. Det må vektlegges at mange av de sakene som avgjøres i forvaltningen, har stor betydning for dem det gjelder.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-10:
Stortinget fattet den 12. juni 2002 vedtak om å be Regjeringen opprette et sentralt tinglysingsregister knyttet til Statens kartverks hovedkontor i Ringerike kommune, i tråd med justiskomiteens tilråding inntatt i Innst. S. nr. 221 for 2001-2002. Prosjektet med å overføre tinglysingsmyndigheten fra tingrettene til Statens kartverk skal skje parallelt med strukturendringene i domstolene, jf. St.meld. nr. 23 for 2000-2001, Førsteinstansdomstolene i fremtiden. Overføringen skal bl.a. derfor finne sted gradvis ved at tinglysingsmyndigheten suksessivt vil bli overført fra tingrettene til Statens kartverk. Dette betyr at fram til rundt 1. august 2007 vil tinglysingen finne sted både hos de tingrettene hvor tinglysingen ikke er overført, og hos Statens kartverk. Etter 1. august 2007 tar departementet sikte på at Statens kartverk alene vil stå for tinglysingen. En slik sentralisering av tinglysingen nødvendiggjør noen tekniske endringer i tinglysingsloven og i enkelte andre lover. Lovendringene må omfatte både at tinglysingen i en periode foregår ved to organer, og at den senere bare vil finne sted hos Statens kartverk. Når myndigheten til å tinglyse legges til Statens kartverk, må bl.a. begrepene «tinglysingsdommer» og «dommer» i enkelte lover endres. Det foreslås derfor at begrepene «dommer» og «tinglysingsdommer» opphører og erstattes med begrepet «registerfører». Registerførere vil være både den eller de hos Kartverket som har tinglysingsmyndigheten, og dommeren hos den tingrett som fortsatt har tinglysingsmyndigheten. Registerførere må ha juridisk embetseksamen eller tilsvarende. Disse endringene innebærer ingen endringer av realiteten ved tinglysing. Vurderingen av hvordan innkrevingen av gebyr bør organiseres for å sikre statens inntekter best mulig, samtidig som hensynet til en kostnadseffektiv innkreving ivaretas, reiser mange tekniske og praktiske problemstillinger. Utviklingen av regelverket bør derfor etter Justisdepartementets syn ses i sammenheng med bl.a. den teknologiske utviklingen av betalingstjenester. Den praktiske tilretteleggingen av nytt regelverk gjøres parallelt med utviklingen av det nye datasystemet for tinglysing og overføringen av tinglysingsmyndigheten til Statens kartverk. Forslaget innebærer derfor bare at det foretas en ren regelteknisk endring som åpner for en framtidig omlegging av betalingssystemet. En samlet komite vil framheve at betalingsmåten for tinglysingsgebyr og dokumentavgift må avhenge av hva som til enhver tid er mest hensiktsmessig. Hensiktsmessighetsvurderingen kan foretas av Justisdepartementet, og følgelig støttes forslag til endring i rettsgebyrloven og i lov om dokumentavgift. Eventuelle endringer i betalingsmåten bør begrunnes i hensynet til kostnadseffektiv innkreving og best mulig sikring av statens inntekter. Kristelig Folkeparti ser positivt på at Regjeringen nå følger opp Stortingets ønske om oppretting av et felles tinglysingsregister.
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-06-10:
For to år siden var det stortingsvalg. Da hørte vi Arbeiderpartiets store festtaler. Da reiste statsrådene Norge rundt for å fortelle hvor bra det var å bo i Norge, hvor flott det var å bo i kommunene, kommuneøkonomien var bra og rusomsorgen var bra – det var en rekke ting som var bra i 2001. Men det var kanskje fordi det var Arbeiderpartiet som styrte. Plutselig, nå, to år etterpå, har vi landet vårt fullt av skoletapere, vi har problemer innenfor rusomsorgen, vi har kommuner som sliter, osv., osv. Men også Arbeiderpartiets ordførere kjemper nå faktisk for en del av de kommunalpolitiske virkemidlene som iverksettes, bl.a. ønsker man mer lokalt selvstyre. Da er mitt spørsmål til Knut Storberget: Hvilket motsetningsforhold er det mellom strengere straff for gjengangere og kommuneøkonomien?