Erna Solberg (Høyre), 2004-12-14:
Jeg tror ikke at jeg kommer til å la Heikki Holmås’ vurderinger av hva som er saklige begrunnelser, være grunnlag for å si at vi ikke har et eneste saklig argument i denne sammenhengen, slik han som saksordfører innledet med å si. Det er slik at vi behandler familiegjenforening med personer som har fått opphold på humanitært grunnlag, og det er ikke snakk om kollektiv forfølgelse. Alle som har fått opphold på humanitært grunnlag, er individuelt vurdert i forhold til om de har et beskyttelsesbehov. Det er altså ikke kollektive forfølgelsesgrunner. Vi behandler dem som blir familiegjenforent, på lik linje med alle andre som blir familiegjenforent i Norge, med unntak av de som er familiegjenforent med flyktninger. Det betyr at alle andre som blir familiegjenforente, de som gifter seg hit til landet, og andre, får akkurat den samme behandlingen som de personer som har fått opphold på humanitært grunnlag, får. Man kan selvfølgelig velge å si at dette er en gruppe som man skal sammenligne med dem som får opphold basert på asyl, eller man kan velge å si at man skal sammenligne dem med personer som kommer til dette landet og får en vurdering av om de kan forsørge personen som kommer. Jeg tror det er viktig av integreringshensyn. Jeg tror faktisk at både Magnhild Meltveit Kleppa og Heikki Holmås tar feil hvis de tror at det ikke er viktig å sørge for at det er incentiver som gjør at flere kommer raskere i jobb, selv om vi også har introduksjonsordningen, ved å sørge for at det finnes en gulrot, som bl.a. en familiegjenforening kan være. Det er slik at vi har rekord når det gjelder å bosette enslige i år, etter at lovforslaget ble fremmet i Stortinget. Lovforslaget er kjent. Vi har økt integreringstilskuddet til kommunene for å komme opp i det kommunesektoren har bedt om. Og ett av spørsmålene som kommunene ofte tidligere har tatt opp, er usikkerheten knyttet til å bosette enslige, fordi de har vært redde for at det kommer flere i familien, og at man dermed får en familiegjenforening senere. At vi innførte forsørgelseskravet, noe som innebar at man ikke etter fem–seks uker plutselig oppdaget at det ville kunne komme flere personer enn dem man først hadde sagt ja til å bosette, synes mange kommuner har vært greit. Så har jeg lyst til å si at denne regjeringen satser sterkt på integrering. Vi har både utvidet og systematisert integreringsarbeidet. Vi har lagt opp til at det skal være flere retter og plikter innenfor alle grupper av innvandrere som kommer til dette landet. Og det er ikke slik at de som blir familiegjenforent med personer med opphold på humanitært grunnlag, ikke kommer inn under integreringstiltak. De kommer inn under det samme integreringstiltaket, nemlig rett og plikt til norskopplæring, som alle andre som gifter seg til dette landet, får. Det er også veldig viktig å sørge for at vi har et godt arbeid ute i kommunene. Men det å si at man gir introduksjonsstønad til personer som man i utgangspunktet har sagt skal forsørges, blir ulogisk for mange. Det at man i utgangspunktet sier at man skal prøve ut om en person kan ha forsørgelsesevne for den personen som kommer, og at det er et prinsipp at den som allerede er her, skal forsørge den som kommer, og så vil man etter dag to i Norge faktisk få 2 G i lønn i introduksjonsperioden, blir også ulogisk. Da er det logiske at man deltar i og har rett og plikt til norskopplæring, at man får muligheten. Og vi må styrke arbeidet fremover. Vi må få folk raskere i jobb, også i den gruppen som gifter seg hit til landet, ikke bare de som får opphold i henhold til paragrafene om opphold på humanitært grunnlag. Det er også viktig at vi sørger for at når man har et forsørgelseskrav, er det et faktisk forsørgelseskrav. Det er ikke dermed sikkert at kommunene får større utgifter med disse enn med utlendinger som gifter seg med nordmenn i Norge. Det er ikke større byrde ved det. Jeg har merket meg at noen kommuner anfører at de da får større økonomiske byrder med dem, bl.a. ved at de skal ha legetjenester, skole og alt slikt – ja, men det skal også alle de som flytter til Norge fordi de har giftet seg med en nordmann og blitt glad i vedkommende, ha. Det er utgifter som enhver kommune har, uansett hvem som måtte flytte dit, eller hvilket hjemmelsgrunnlag i utlendingsloven man må ha for det. Det er faktisk en del av det som kommuneoverføringene skal ta høyde for, å gi den økonomiske hjelpen til kommunene for at de skal kunne ha et generelt tilbud til alle innbyggerne i kommunen. Det vi forsøker å gjøre, er å gjøre dette logisk. Å putte dette inn i et perspektiv om at vi skal være negative til integrering, slik komitelederen forsøkte å gjøre i sitt innlegg, synes jeg er motstridende. Det er faktisk slik at vi systematisk har fremmet forslag overfor Stortinget for å gjøre integreringsarbeidet bedre, både i kommunene og i forhold til retter og plikter for innvandrere.