trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
Nå er det jo ute på høring. Dette er ut fra en evaluering, og det handler ikke om at en skal få en svekkelse av rovviltnemndene. Rovviltnemndene er helt avgjørende i norsk rovdyrforvaltning. Jeg mener at de vil bli mer effektive ved at de kan få se på større områder samtidig, at de kan se på bestander også utover rovviltnemndenes ansvarsområder. Dette vil gi en bedre forvaltning, og det vil også gi grunnlag for tydeligere og bedre forvaltningsplaner ut fra den todelte målsettingen. Det er riktig, det ligger i Stortinget, og jeg vil komme tilbake til Stortinget for å ta dette opp igjen på egnet måte når høringen er gjennomført.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
Det er viktig å presisere at forslagene, som var likelydende, ikke ble vedtatt. Det er merknaden fra energi- og miljøkomiteen til forslaget som er der. Dette er altså et forslag som ikke er utredet på forhånd, et anmodningsvedtak fra Stortinget, og jeg mener at skal man gjøre dette, trenger man en grundig utredning av det. Nå er det gjennomført en høring om forskriftsendring. Det er også et forskningsprosjekt om forholdet mellom ørn og sau i gang på Fosen. Det har tatt lengre tid å få det i gang i Troms, på ørn og rein, fordi det ikke har vært enkelt å få til et samarbeid med reindriften i Troms. Nå ser det ut til at vi klarer å få det på plass, også for å få på plass et forskningsprosjekt i Troms.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
Jo, jeg er bekymret for kulturlandskapet, men jeg mener det ikke er rovdyrene som er årsaken til gjengroingen. Vi har mange tiltak for å bekjempe gjengroing, også gjennom landbruksoppgjøret, som både i fjor og i år har mange miljøtiltak. Vi har økt antallet utvalgte kulturlandskap; nå er det vel 44 så langt i år. Vi har også prosjekter for å se på om vi kan ta de nære kulturlandskapene mer i bruk, som i stor grad er de som gjengros, for også å bruke dem mer som beitemark i framtiden. Det er mange tiltak som skal gjøres for å ivareta kulturlandskap og artene som er der. Jeg ser ingen motsetning mellom det og å ivareta de store rovdyrene.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
Ja, jeg har ingen kunnskap som skulle tilsi at det er det. Det er også helt grunnleggende i den todelte målsettingen at vi har de beiteprioriterte områdene, hvor det skal være lavere terskel for uttak, og så har vi de rovviltprioriterte områdene, hvor det er høyere terskel. Det vil være helt andre og mye mer presise tiltak som er nødvendig for å ivareta arter, hvis det er den opplysningen som kommer fram, og vi har virkemidler for det. Vi har nettopp fått en sak fra Miljødirektoratet om hvordan vi skal ivareta de mest kritisk utsatte naturtypene og artene, også hvor vi har behov for supplerende vern. Det området som jo har den største andelen med rødlistede arter, er jo skog, så 10 pst. skogvern er noe vi jobber systematisk for å ivareta.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
Jeg mener at det ikke er en sammenheng. Når vi skal ivareta kulturlandskap, trenger vi en aktiv politikk for å gjøre det. Det er også en kjensgjerning at tap av sau til rovdyr går ned samtidig som vi har mer sau på beite i Norge nå enn vi hadde for noen år siden. Det er ikke sånn at det er mindre beitedyr i norsk natur nå enn det har vært tidligere. Når vi skal ivareta artsmangfoldet, må vi basere det på kunnskap om den enkelte art og hvilke tiltak vi trenger å gjennomføre for å ivareta den. Vi må bruke de fagmiljøene vi har, både i Artsdatabanken og i Miljødirektoratet, og følge opp anbefalingene vi får derfra.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
Det er som jeg sier: Vi har økt det som går på å ivareta de utvalgte kulturlandskapene. Vi har nå tiltak innenfor landbruksoppgjørene når det gjelder miljø. Vi ser på om det er mulig å ta de nære beitearealene mer i bruk. Vi har styrket de forebyggende FKT-midlene med 10 mill. kr i år, også for å få mindre konflikt, og selv om det, som det ble vist til, er gårdsbruk som har bedt om støtte til omlegging av driften, er det jo omlegging og ikke nedlegging det har vært snakk om.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
For det første: Regjeringen følger opp rovviltforlikene. Vi følger opp flertallsvedtaket på ulv. Vi følger opp Bernkonvensjonen. Og vi følger opp naturmangfoldsloven. Så vidt jeg kan se, er det ingenting i Riksrevisjonens rapport som viser at rovviltforliket ikke er oppfylt. De har merknader, og dem skal vi se på og selvfølgelig også kommentere opp mot kontrollkomiteen. Til andre påstander: Vi har en effektiv beredskap for fellingstillatelser. Det blir påstått her at det er et byråkratisk system. Tvert imot. Søknader behandles jo i løpet av minutter, og det er en beredskap gjennom hele sommeren når det oppstår skadesituasjoner. Det er heller ikke noen kritikk av dette. Jeg klarer nesten ikke å se hvordan man skal kunne gjøre det mer effektivt, ut fra slik vi har det nå. Det er vanskelig med skadefelling på barmark, det er det ingen tvil om. Men vi har styrket Statens naturoppsyn for å kunne støtte opp under de lokale fellingslagene. Vi jobber med en veileder for å gjøre dette ytterligere effektivt, og vi har også forslag ute på høring for å gjøre forsøksordningen med jerv permanent. Vi har en todelt målsetting. Vi skal ha det i beiteprioriterte områder, og vi skal ha det i de rovviltprioriterte områdene. Det handler om å gjøre disse så gode som mulig. Rovviltnemndene har hovedansvaret for å gjøre det. Vi har også nå på høring forslag til hvordan dette kan gjøres mer effektivt for å få en bedre soneforvaltning i Norge. Ulven i Nord-Østerdalen i fjor ble igjen trukket fram. Det var ikke én, det var i hvert fall tre som var inne i området. Alle kom fra Sverige. Om den ene ulven og et vedtak tidligere har ført til noen endring, er umulig for både meg og andre å si. Nå har vi gjort endringer i jakttidene utenfor ulvesonen for å forlenge denne om våren, ut mai, akkurat som vi har en innskrenkning om høsten for å gjøre det mulig å kunne ha innvandret ulv – hovedproblemet er jo innavl hos ulv – å kunne få viktig ulv inn fra Finland og Russland. Helt til slutt, når det gjelder kongeørn: Vi har en stabil bestand av kongeørn, og vi trenger mer forskning. Hvis vi bare tar ut kongeørn når vi ikke vet hvilken ørn det er, har vi ingen garanti for at det gir noen effekt, så raskt som de jo beveger seg og kan overta et område ...(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
Som jeg sier, er vi i kontakt med det finske ministeriet for egentlig å finne ut hva situasjonen er, og hva dette dreier seg om. Så må vi se på hvordan dette er opp mot avtalen vi har. Hytteeierne hadde rettigheter, men de kunne settes til side før den nye avtalen, og én grunn er at det var nesten ingen begrensninger for tilreisendes muligheter til å kjøpe kort på finsk side før man hadde denne avtalen. Så alle parter omkring Tanavassdraget har med den nye avtalen fått reduksjoner i mulighetene de har for å fiske, som gir grunnlag for å dempe fiskepresset og få bestanden opp igjen.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
Vi forsøker å undersøke hva innholdet er, og om det er mulig med en omsetning, om det er mulighet med salg, om det er leie. Dette må jeg vite mer om. Problemstillingen ble jeg, som komiteen, kjent med ved det som kom fram på høringen fra Tanavassdragets fiskeforvaltning, og så har vi forsøkt å finne ut mer i etterkant. Det er også basert på nyhetsoppslagene som har vært.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
Departementet har mye kontakt med Tanavassdragets fiskeforvaltning. Man har revurderinger av fiskereglementet hvert eneste år, og Tanavassdragets fiskeforvaltning er involvert i det. Her har det også vært justeringer. Jeg vil også påpeke at jeg – ikke som statsråd, men som daværende leder av energi- og miljøkomiteen – hadde mye kontakt også med Tanavassdragets fiskeforvaltning i forkant av beslutningen som Stortinget tok, både i Tana og selvfølgelig også i en egen høring som komiteen avholdt den gangen.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-06-20:
Får jeg henvendelse fra Tanavassdragets fiskeforvaltning, vil jeg, som ved alle andre henvendelser, selvfølgelig også ha møte med dem.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2019-06-20:
Jeg ble veldig glad da jeg så at regjeringspartiene var ute i mediene og sa at de støttet dette forslaget, men dessverre ser jeg at de har tenkt å stemme imot det her i dag, og at statsråden nå sier at han skal sørge for en forskriftsendring. På etterjulsvinteren i fjor fremmet jeg et forslag om å bruke elmotor på mindre vann. Da var også regjeringspartiene ute og skrøt av forslaget og sa at det var et veldig godt forslag, som de støttet, og statsråden skulle ordne dette snart, med en forskriftsendring – ja, uten ugrunnet opphold, sa statsråden i salen, men han beklaget nesten at han ikke greide å få det til før sommeren 2018. Nå har jeg stilt spørsmål om når dette kommer, og da får jeg høre at det vil ta veldig lang tid, for dette skal ut på høring, saken er ikke sendt ut ennå, osv. Så det er tydelig at det en ikke ønsker å gjennomføre, går det an å utsette. Jeg er veldig redd for at denne saken også blir offer for statsrådens treneringsøvelse. Derfor vil jeg gjerne at statsråden bekrefter: Når vil denne forskriften være på plass?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2019-06-20:
I elmotorsaken sto statsråden her på talerstolen og sa at lovendring var unødvendig – dette kunne ordnes raskt med en forskriftsendring. Vi ser hva den treneringen har ført til. Nå er vi inne i den andre sesongen uten at det er gjennomført. Når det gjelder dette, må jeg spørre: Hva tenker statsråden om at samtlige regjeringspartier i merknads form sier at her må det en presisering av forskriften til? Man har jo opplevd rundt omkring i hele landet at fylkesmennene etter signal fra departementet nå sier nei til kjøretillatelse til mange hytteeiere som har hatt kjøretillatelse til den samme hytta i både 10, 15 og 20 år.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2019-06-20:
Jeg følte behov for å ta ordet i denne saken for å uttrykke tilfredshet med at man har kommet med denne presiseringen nå i merknad, noe som gjør at vi får dette inn i forskriften, og for å gi ros til statsråden for det brevet som ble sendt i fjor til fylkesmennene. Mye tyder på at det har vært ulik praksis der ute, og det brevet mener jeg faktisk har medført en innstramming av hva som har vært praktisert etter den tid. Når vi i tillegg i dag får en klar lovnad om at man også skal ta dette inn i forskrift, mener jeg at vi i dag er med på å rydde bort all den tvil – kanskje den unødige tvil – som har vært i saken. Så synes jeg det er verdt å reflektere litt over det jeg opplever som en litt rar, konstruert problemstilling fra Senterpartiets side i denne saken. Når man er så tydelig, og når man rydder sånn opp, burde man heller, som flere har vært inne på, glede seg over at man nå har denne enigheten. Så kan man i tillegg reflektere litt over det paradokset som er, at det egentlig er Senterpartiet som har snudd i denne saken. Da lovproposisjonen var til behandling i 2015, hadde de daværende regjeringspartiene inne en del flertallsmerknader sammen med Senterpartiet. Men det var én merknad som Senterpartiet ikke kunne være med på, og det var en ytterligere oppmykning av 2,5 km-kravet ned til 0,5 km. Jeg vet at det var lange politiske diskusjoner på den tiden. Man prøvde seg på et kompromiss med bare å ta Nord-Troms og Finnmark. Men selv det ville man ikke fra Senterpartiets side være med på. Dermed ble altså merknaden en mindretallsmerknad. Det ble en sak som man ikke kunne ta inn i proposisjonen på det tidspunktet, og man er altså der man er i dag. Men nå har man i hvert fall muligheten til å rydde opp i 2,5 km-regelen. Så er det rart at man drar inn andre forhold her, som representanten Greni gjør, om elmotorsaken. Det er noe helt annet. Det krever jo en lovendring. Det har også kommet fram i svaret som statsråden ga til Stortinget i den saken. Her virker det som om man prøver å skape inntrykk av en konflikt der vi nå egentlig har bred enighet. Det er veldig gledelig, for det betyr at vi får nettopp den presiseringen som gjør at man får den praksisen ute hos fylkesmennene, og som gjør at man kanskje kan få en mer smidig behandling av de kommende søknadene fra de ulike snøscootereierne som skal opp til hytta si og feire påske med mye i bagasjen.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2019-06-20:
Det er egentlig ganske utrolig å høre på representanten Sandra Borch, for her prøver man å ri to hester: Man står her på talerstolen og skaper inntrykk av at man vil fjerne 2,5 km, men man stemte imot det da vi hadde loven til behandling i salen. Og så er man nå med på faktisk å endre, nettopp det som ligger i representantforslaget om 2,5 km, at man tar det inn i forskrift – egentlig det som ligger i forslaget fra Senterpartiet. Vi er regjeringspartier. Vi hører at statsråden står her og sier at man skal sette i gang dette arbeidet. Hva er det representanten Sandra Borch ikke får med seg? Dette er ikke et avisinnlegg. Vi er i stortingssalen, vi har en sak til behandling, vi har en statsråd som har vært her og gitt en klar beskjed om hvordan han vil følge opp dette representantforslaget. Da synes jeg med respekt å melde at man heller burde forholde seg til det som blir sagt, og glede seg over at man nå har den enigheten. For det man gjør her nå, er faktisk å prøve å vri på fakta, og det har jeg veldig liten sans for.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2019-06-20:
Da ser jeg fram til kake. Jeg er veldig glad i marsipan, hvis jeg kan legge inn et ønske. Jeg tenker at for dem som nå har fått avslag fordi man sannsynligvis har praktisert søknaden feil, får man benytte anledningen til å klage, siden det både er sendt ut et brev og det snart kommer en forskriftsendring. Med det er det bare å glede seg over at man har bred enighet i denne saken, og så kan man jo reflektere over at Senterpartiet stemte imot da loven var til behandling, det som egentlig var intensjonen da Sandra Borch var på talerstolen her og hadde innlegg, nemlig å fjerne 2,5 km. Men det er av og til sånn at det er langt mellom ord og handling fra Senterpartiet – også i denne saken.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2019-06-20:
I Finnmark er det en stor økning av både kongeørn og havørn, og det er ingen tvil om at ørner har blitt en utfordring, særlig for reindrift. Problemet i dag er at vi ikke har noen forvaltning av ørn. Bestanden får bare vokse og vokse, uten at vi har kontroll på hvor mange de blir. Rovdyrtapene fører til store økonomiske og psykiske belastninger for reineierne. Nå er reinkalvingen i gang, og vi ser dessverre de samme tilstandene som tidligere år. Situasjonen er kritisk i flere kalvingsområder, og reindriftsutøverne kjenner seg maktesløse. Jeg forstår frustrasjonen deres, og at de føler seg overkjørt av myndighetene. Sametinget har gjentatte ganger pekt på at man må innføre utvidede muligheter til felling av ørn i samisk område. I dag skal det svært mye til for å få fellingstillatelse på kongeørn, bl.a. fordi rovviltforskriftene sier at fellingen av kongeørn må rettes mot bestemte individer. Jeg skjønner ikke hvordan det skal være mulig at vi må dokumentere hvilken ørn som har tatt kalv, før den skal skytes. Det er umulig – men det er kanskje det statsråden vil. Reindriften peker på at ørnebestanden er langt høyere enn tallene som myndighetene opererer med. Det er det ingen tvil om når man ser de store tapene reineierne i dag opplever. Sametinget har understreket viktigheten av å inkludere tradisjonell, erfaringsbasert kunnskap fra reindriftsnæringen i rovviltforvaltningen. Jeg håper at regjeringspartiene kan ta seg en tur til Finnmark og møte de reineierne som hver eneste dag finner døde reinkalver. Flere har også tatt til orde for at tamreindriften nå er sterkt truet, på grunn av den store rovdyrbelastningen. Når vi nå krever handling, må noe skje. Derfor håper jeg at man i dag kan stemme for de forslagene som omhandler å følge opp rovviltforliket, og ikke minst ta utfordringene mange i reindriftsnæringen opplever, på alvor.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2019-06-20:
Tanaelva er verdenskjent for det gode laksefisket. Norges største lakseelv har vært en kilde til mat, næringsinntekter, turisme og annen glede i alle år, særlig for dem som bor langs elva. Når vi nå er kommet i den vanskelige situasjonen at det er uenighet om hvordan en på norsk og finsk side driver forvaltningen av fisket i elva, er det synd. Likevel er jeg glad for at saken har kommet til Stortinget. Vi kan raskt komme til enighet om at det var rett å starte nye forhandlinger på grunn av det store fiskepresset i elva og den høye andelen fisk som døde. Det er ingen tvil om at dette har gitt resultater, og at Tanaelva i dag framstår som en av de beste lakseelvene. Likevel er det uenighet i samarbeidet mellom dem som bruker elva aktivt. Særlig gjelder dette det som skjer på finsk side. Jeg mener at mye av det kunne ha vært unngått hvis Stortinget hadde vært godt informert om hva som har skjedd på finsk side fra 1989, til en ny avtale ble inngått. Det framstår som litt underlig at finske hytteeiere, som en påstår ikke hadde fiskerett, plutselig fikk innfridd sine krav om å få fiskerett på lokale vilkår på riksgrensestrekningen, på et tidspunkt da forhandlingene mellom finsk og norsk side var avsluttet. Det er aldri en god følelse å sitte på gangen når noe som angår en selv, blir avgjort bak lukkede dører. Det er derfor lett å forstå den frustrasjonen som styret i Tanavassdragets fiskeforvaltning sier at de hadde etter Svanhovd-møtet i mai 2016. Denne prosessen vitner i det hele tatt om en manglende involvering, særlig av de norske grunneierne. Når grunneiere mener finnene kan løse en registreringsavgift på 10 euro, og at det så ikke er noe mer kontroll med hvordan dette blir videresolgt, blir vi urolige over det. Derfor støtter vi forslaget om å kontakte finske styresmakter for å sikre at de finske hytteeierne i Tanadalen ikke får holde fram med å videreselge sine fiskekort.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2019-06-20:
Rovdyrpolitikken handler i stor grad om å balansere to hensyn. Det er utfordrende – veldig utfordrende. Så ser vi at noen partier ikke har helt samme tilnærming til det som oss andre – de favoriserer den ene siden. Det må de for så vidt ha lov til, men vi har som første regjering opparbeidet en veldig god dialog med USS, Utmarkkommunenes Sammenslutning, noe som gir resultater. De ønsket klageadgang for kommunene – der innfrir regjeringen. Jeg må innrømme at jeg får litt déjà vu, at denne saken har vi behandlet før. Det er faktisk klipp og lim fra Senterpartiets forrige forslag. Det er bare at det har skjedd ganske mye siden forrige gang. Det gjelder både millionene til konfliktdempende tiltak, veileder for skadefellingsoppdrag, forvaltningsplanene og kommunenes rettslige klageinteresse, for å nevne noe. Jeg må innrømme at jeg synes det er litt trist at noe som er så viktig som rovdyrforvaltning, gjøres om til et ja eller nei til rovdyr i et allerede tidligere behandlet representantforslag. Det er mye mer nyansert enn som så. Både rovdyrene og de som må leve med dem, fortjener mer enn som så. Så gjenstår det å se om Senterpartiet er mer kreative neste år, eller om vi får et nytt klipp-og-lim-forslag. Til slutt – kanskje en liten digresjon – til noe jeg mener er litt unødvendig: Denne salen er ikke fylt med folk fra Oslo. De færreste, faktisk, i denne salen er fra Oslo. De fleste av oss bor andre steder i landet – f.eks. på bondegårder. På min gård, f.eks., bor det en drøss med Høyre-folk. Høyre har folk i absolutt alle fylker. Det er ikke noe monopol på å ha sett hvordan folk har det på utsiden av Ring 3. De fleste som sitter i denne salen, lever med det hver eneste dag. Det vet vi alle sammen. Derfor bør Senterpartiet legge av seg den retorikken. I hvert fall for meg handler det om å ha litt respekt for oss andre som faktisk bor utenfor Oslo, som lever hver eneste dag på bygda, og som vet veldig godt hvordan det er.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-06-20:
Jeg kan forsikre Stortinget om at Senterpartiet ikke kommer til å slutte å ta opp denne typen forslag. Vi kommer til å fortsette å ta opp denne typen forslag, og vi kommer til å gjøre det gjennom hele stortingsperioden, for dette angår hverdagen til folk. Det er mange som lever med ganske alvorlige utfordringer knyttet til dagens rovdyrpolitikk og til det faktum at en på flere områder ikke følger opp de rovviltforlikene Stortinget har inngått. Akkurat nå vandrer det ulv i grenseområdet mellom Meråker og Verdal. Det skal ikke være noe ulv der. I den delen av Norge har vi både jerv, bjørn og gaupe, og vi skal ikke ha noe ulv. Den ulven må sjølsagt tas ut så fort som mulig. Derfor hadde det mest effektive vært en stående fellingstillatelse og å sørge for at en får mer effektivt uttak i beiteprioriterte områder. Begge disse kommunene er beiteprioriterte områder. Akkurat nå vet vi at reindriftsnæringen igjen har tapt store deler av kalvingen sin til rovvilt, i både nord-samisk og sør-samisk område. De plages av denne soneforvaltningen som vi driver med, for den passer ikke så veldig godt for reindriftsnæringen. Reindriftsnæringen lar seg ikke inndele i soneforvaltning, rovdyrsone, beitesone. De har sin reindriftsnæring der de vanligvis har hatt beitene sine, og de flytter etter der de vanligvis har hatt beitene sine. De har store tap knyttet til rovvilt, enten det er ulv, bjørn eller jerv. Det ble spurt her hva som har skjedd siden sist gang Senterpartiet la fram forslag. Jo, det er to ting som har skjedd. Det ene er at Mattilsynet har kommet med en alarmerende rapport og advart mot den rovviltforvaltningen vi har, og det andre er Riksrevisjonens rapport. Det gjør at vi syns det er helt betimelig å ta opp disse spørsmålene en gang til. La meg da nevne tre ting særlig: En er veldig opptatt av rovdyrsonene, men hadde en vært tilsvarende opptatt av å sørge for at det faktisk var full mulighet til beiting i beiteprioriterte områder, hadde vi kommet et langt stykke på vei. Problemet er jo at noen av dem som har de største utfordringene nå – i forrige sesong, men også antagelig i inneværende sesong – er beiteprioriterte områder, ikke rovdyrområder. Det andre er at hvis en hadde tatt ut mer av kvotene under lisensfelling, særlig på jerv, hadde en kanskje sluppet unna noen av de problemene en får med jerv på våren og sommeren. Det er nesten umulig å spore dem på våren og sommeren. Det tredje er at hvis en foreslår endringer i rovviltforvaltningen, sammenslåing av soner eller rovviltnemnder, så er det et åpenbart spørsmål som må drøftes i Stortinget, ettersom det faktisk er en helt konkret del av rovviltforliket som ble inngått i 2011. Ellers må jeg bare si det er et typisk tegn i Midt-Norge. 100 bjørn har en gitt lisensfelling for i Jämtland, og så lever vi i Trøndelag, og de ser ikke grensen imellom.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-20:
La meg først understreke – for jeg måtte bruke innlegget mitt til å snakke om de tingene det hadde vært og er uenighet om – at da saken opprinnelig ble behandlet, var det ikke noen uenighet om at det var behov for å redusere det totale fisketrykket i Tana. Det kom heller ikke fram i forbindelse med behandlingen av denne saken eller fra noen av dem som var på høring. Det er ikke det uenigheten går på – det er vi enige om. Men det går på at det er innført en ny rettighetsgruppe, som – hvis en hørte mellom linjene på det statsråden sa, som faktisk bekreftet at den gamle avtalen gjaldt fram til den nye kom – ikke hadde den rettigheten i praksis. Når vi ser utviklingen slike rettigheter kan føre til, er mitt første spørsmål: Vil statsråden følge opp fellesmerknaden? Jeg spør ikke om han nødvendigvis vil følge opp et forslag som kanskje blir nedstemt, men fellesmerknaden, for, som han for så vidt var litt innom på slutten, nettopp å prøve å få stoppet utviklingen. For jeg tror heller ikke det er en ønsket utvikling fra departementets side, den utviklingen vi ser nå.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-20:
La meg da stille spørsmålet: Når ble departementet kjent med en slik utvikling på norsk side? Ingen av oss kjente til det da statsråden var på høring. Noen antydet at det kunne komme, men det er betenkelig at vi må få den typen informasjon fra tredjepart i forholdet mellom regjering og storting, altså Tanavassdragets fiskeforvaltning. Når ble statsråden kjent med at det var en slik utvikling med omsetting av de omtalte fiskekortene på finsk side? Var det først på bakgrunn av opplysninger fra Tanavassdragets fiskeforvaltning?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-20:
Da forutsetter jeg at statsråden følger opp det han sier, at man undersøker, at det følges opp med kontakt med sikte på å få stoppet denne utviklingen, som jeg går ut fra at vi kan være enige om er uheldig. Mitt siste spørsmål gjelder både diskusjonen om finsk rettstilstand og avgjørelsene som har vært i Finland, og om det med utleie av fiskerettigheter nå. Andre enn departementet har blitt kjent med sakene og har gjort departementet kjent med dem. Da er det siste spørsmålet mitt – i og med at kritikken av den opprinnelige behandlingen av saken nettopp var kontakten med Tanavassdragets fiskeforvaltning og Sametinget – om statsråden heretter i større grad vil si ja til faktisk å snakke med dem. For det er en følelsesmessig og reell, provosert situasjon med at en ny rettighetsgruppe er innført – jeg har ikke hørt protester mot at fisketrykket skal reduseres – med det elementet i avtalen. Jeg spør: Vil statsråden i framtida si ja til å møte Tanavassdragets fiskeforvaltning og Sametinget om saken, slik at de kan involveres i det videre arbeidet?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-20:
Beklager at det måtte til en replikk til. Jeg spurte ikke om departementet hadde kontakt med Tanavassdragets fiskeforvaltning, som han for så vidt etter lang tid svarte på. Dette er et politisk spørsmål som er veldig viktig for befolkningen i Tanadalen, og de forventer å snakke med det politiske nivået. Derfor spør jeg om statsråden selv vil si ja til å møte de som er involvert og engasjert i denne saken. Det kan f.eks. skje ved at statsråd Elvestuen kunne prøve et fiskekort på norsk side og et fiskekort på finsk side, etter hytteeierstandard, og se den praktiske forskjellen.
Grunde Almeland (Venstre), 2019-06-20:
President! Jeg stemte feil.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-08:
På vegne av representantene Kari Elisabeth Kaski, Karin Andersen, Katrine Boel Gregussen, Eirik Faret Sakariassen, Lars Haltbrekken og meg selv vil jeg framsette forslag om å erklære klimakrisen som en nasjonal nødsituasjon. Og på vegne av representantene Mona Fagerås, Lars Haltbrekken, Kari Elisabeth Kaski og meg selv vil jeg framsette forslag om en desentralisert høyere utdanning for kvalitet, velferd og bærekraftige lokalsamfunn.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-08:
Det er i en rekke saker i Bergens Tidende de siste ukene framkommet at de 52 amerikanske kampflyene Norge skal kjøpe, vil bli langt dyrere enn antatt. Hangarene på Ørland blir dyrere, våpensystemene blir dyrere. Til sammen vil regningen øke med 16 mrd. kr, ifølge BTs beregninger. Det er veldig mye penger. Til sammenligning viser BTs beregninger at det tilsvarer kostnaden for fire fregatter – eller i velferdskroner 36 150 sykepleierårsverk. På toppen av dette vil luftvernsregningen bli dyrere. Det er usikkerhet knyttet til valutakostnadene, slik at milliardene kan fly enda raskere enn det de allerede gjør. Kampflyene er i ferd med å bli akkurat den prisbomben som kritikerne har advart mot. Vi som har argumentert for å kjøpe færre fly, har hele tiden hevdet at flyene kan bli for dyre, og at regningen vil bli et blytungt lodd rundt halsen på resten av Forsvaret, i en tid hvor vi trenger investeringer i Hæren og i Sjøforsvaret. Regjeringen har hvert år tidligere slått fast i statsbudsjettet at styringsmålet for kampflyprogrammet ligger fast. I 2019-budsjettet er den formuleringen borte. SV har spurt forsvarsministeren om dette skriftlig. Han går rundt grøten i svaret sitt, men sier nå at sannsynligheten for å nå styringsmålet er lavere enn før. Derfor er mitt spørsmål til statsministeren: Hvorfor får Stortinget først nå, i et svar på et skriftlig spørsmål etter en medieavsløring, beskjed om at sannsynligheten for budsjettsprekk har økt – og ikke der informasjonen burde ha vært gitt, nemlig i statsbudsjettet for 2019?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-08:
Vi kan diskutere ord fram og tilbake, men realiteten er at flyene ligger an til å bli veldig mye dyrere enn det Stortinget og regjeringen til nå har lagt til grunn, og at vi derfor får en stor, udekket regning. Statsministeren bør ikke prøve å snakke det ned, for den milliardregningen må hun ta ansvaret for å dekke inn, og prisen for resten av Forsvaret kan bli svært høy. Da er det selvfølgelig veldig relevant for Stortinget, i forbindelse med bestillingen av de siste flyene, å vite om det er sannsynlig at den prisen vi har styrt etter til nå, er oppnåelig eller ikke. Og i statsbudsjettet for 2019 går det ikke tydelig fram, det regjeringen nå sier, nemlig at styringsmålet ikke lenger virker realistisk å nå. Da budsjettet for 2019 kom, gjensto det fortsatt tolv fly som ikke var bestilt. Nå gjenstår det seks. I den situasjonen lot regjeringen være å si fra om at sannsynligheten for å nå styringsmålet er lavere enn før. Mener statsministeren virkelig at det ikke er relevant og viktig informasjon for Stortinget?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-08:
Stortinget trenger ingen belæring om forskjellene mellom kostnadsramme og styringsmål. Spørsmålet er hvorfor regjeringen ikke gir tydelig informasjon om at det ikke lenger er sannsynlig å nå styringsmålet. For det er det som avgjør hvor mye penger vi må betale for flyene, og dermed hvor stor regning vi er nødt til å dekke inn på resten av Forsvarets bekostning. Spørsmålet er hvorfor regjeringen har valgt å ikke gi tydelig informasjon om det til Stortinget der det burde vært gitt; i budsjettet for 2019. Hvorfor er dette viktig? Jo, fordi vi i forbindelse med budsjettet for 2019 ble bedt om å bestille ytterligere seks fly. For 2020 blir vi sannsynligvis bedt om å bestille seks fly til. Jeg tror de fleste vil være uenig med statsministeren i at 16 mrd. kr er litt dyrere. 16 mrd. kr er fryktelig mye penger. Derfor lurer jeg fortsatt på når statsministeren tenkte at Stortinget skulle få den informasjonen: før eller etter at de siste flyene er bestilt?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-08:
Det er fordi vi kjøper fly at vi trenger våpen. Så regningen tror jeg det vil være klokt å se under ett. Det vil være dumt å ha disse flyene uten våpen når vi først har fått dem.11:22:48 Det er bare å erkjenne at statsministeren ikke vil ta noen selvkritikk for at denne informasjonen ikke er gitt på tydelig måte. Det må Stortinget vurdere hvordan vi skal følge opp. Men siden hun snakker om prisen på våpensystemene, vil jeg gjerne spørre om noe som er tett knyttet til det, nemlig spørsmålet om dollarkurs, for i beregningene for kampflyprogrammet er det det som har mye å si for kostnadene. For budsjettet for 2019 har departementet satt dollarkursen til kr 7,70, selv om snittkursen på dollar i 2018 ifølge DNB var kr 8,13. Faktisk var ikke snittkursen en eneste måned i fjor så lav som kr 7,70. Hvorfor er det viktig? Jo, fordi lavere kurs gjorde at prislappen for disse våpeninnkjøpene ikke kommer fram i budsjettforslaget til regjeringen. Jeg lurer på hvorfor statsministeren har latt forsvarsministeren prøve seg som valutastrateg, og hva som egentlig ligger til grunn for regjeringens dollarberegning.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-08:
Det som nå kommer av faglige kommentarer til dette, tyder på at det er noe regjeringen burde ta opp til revurdering. Effekten er altså at inntrykket av budsjettsprekk dempes, av noe som åpenbart ser ut til å være et helt urealistisk kursanslag. La oss komme til det som jeg tror veldig mange lurer på, ikke minst i Forsvaret, for uavhengig av om en snakker om kostnadssprekk eller ikke – kostnadssprekk er det all grunn til å snakke om, når styringsmålene forlates – uavhengig av hva statsministeren kaller det, sitter Stortinget igjen med en udekket milliardregning. Da er det på tide, ikke minst før Stortinget fatter vedtak om å bestille de seks siste flyene, å få høre hvordan Erna Solberg har tenkt å dekke inn den regningen. Vi har altså store investeringsbehov i Hæren. Vi har store investeringsbehov i Sjøforsvaret. Vi har en lang tradisjon for å gjøre store investeringer i Forsvaret som ikke følges opp av tilstrekkelige bevilgninger til drift. Hvem skal betale for den prisbomben kampflyene har blitt – er det Hæren, er det Sjøforsvaret, eller er det noen helt andre?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-08:
Jeg insinuerer ingenting, men jeg stiller statsministeren spørsmål som det er vanskelig å få svar på, bl.a. fordi jeg har bedt forsvarsministeren om å komme til Stortinget og redegjøre og han sier nei til det. I hvert fall gjør han det til avisene. Jeg har ikke fått noe svar på det brevet jeg har sendt. Da må statsministeren nesten regne med å få de samme spørsmålene her. Poenget er at vi i årevis har advart mot at det som nå skjer, kunne skje, nemlig at regningen blir så høy at det blir et stort finansieringsproblem for Forsvaret for øvrig. Det er derfor av veldig stor politisk betydning at vi får på bordet hva dette faktisk vil koste, mens det ennå er tid til å tenke seg om. Det er bare seks fly igjen før Stortinget har bestilt alle de 52, og da mener jeg det er rimelig at Stortinget får vite prislappen før det siste vedtaket gjøres. Jeg vil gjerne høre med statsministeren om hun mener at det er slik. For hvis det Bergens Tidende har skrevet når det gjelder dollarkursen, er riktig, står også kostnadsrammen i fare. Hvis det er slik, mener statsministeren at de seks siste flyene skal bestilles uansett pris?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-08:
Jeg tror ikke statsministeren er tjent med å konstruere stråmenn. Det SV har foreslått, er 40 fly istedenfor 52, og vi er for å ha et kampflyvåpen. Men vi er også for å ha en hær som er i stand til å forsvare Norge. Vi er også for å ha et sjøforsvar som er i stand til å hevde vår suverenitet i våre store havområder. Frykten som nå brer seg i Forsvaret – og dette er ikke noe bare SV snakker om – er at regningen for den prisbomben vi har her, kommer til å gå ut over nettopp Hæren og Sjøforsvaret. Statsministeren har ikke sagt noen ting i dag som gir folk grunn til ikke å være bekymret for det. Tvert imot er meldingen at her har en ikke hatt noen ting en burde meldt fra om, her er det stø kurs uansett hvor stor prisen blir. Jeg tror Stortinget har behov for flere runder om dette. Derfor er mitt siste spørsmål til statsministeren om hun kan tenke seg å ta en runde med forsvarsministeren og be ham om å revurdere sin avvisning av å redegjøre for Stortinget.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-05-08:
Jeg vil først gratulere salen med frigjøringsdagen og dagen for veteraner. Det er verdt å gjøre det også i denne sal. Mitt spørsmål handler om hverdagen til alle dem som reiser med tog i dette landet. Forleden dag la en lokfører ut en melding på Facebook som han ville ha lest opp om han hadde vært lokfører på et tog til Moss. Det lød som følger: «God kveld(…) (…) Dette innlegget kunne vært fra virkeligheten, og det viser egentlig en mer alvorlig sak, nemlig et veldig uoversiktlig system og en oppskrift på ansvarspulverisering. Det er også et pengesluk. Det er brukt 1,5 mrd. kr på denne jernbanereformen og 280 mill. kr på navneskiftet til Vy, og bruk av penger på konsulenter og direktørlønninger i de stadig flere selskapene er en del av denne strukturen. Det kom en markant økning i bevilgninger til tog under Stoltenberg-regjeringen, og denne regjeringen skal ha ros for å ha videreført denne satsingen. Oppgavene er store, likevel er det mange uløste situasjoner der ute i Jernbane-Norge – intercityutbyggingen som regjeringen har utsatt, elektrifisering av Trønderbanen som er utsatt, jernbane mellom Voss og Arna, for å nevne noen eksempler, Follobanen, det som skjer for pendlere på Østfoldbanen, osv. Det er handlekraft når det gjelder oppsplitting, men gjennomføringsevne til å gjøre tilbudet til de reisende bedre, mangler. Mitt spørsmål er: Et samlet storting støtter at vi bevilger mer penger til jernbanen, det er bra for klimaet, men kan statsministeren dokumentere at denne organisasjonsformen, denne oppsplittingen, gir bedre togtilbud til landets pendlere og reisende, og mer igjen for de pengene fellesskapet bevilger?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-05-08:
Oppgavene er mange og utfordringene er mange i Norge, men denne oppsplittingen gjør jo at folk mister tillit til hvordan jernbanen i Norge er organisert. De erfarer det når de reiser. Mange ønsker å kjøre tog, også når de skal reise langt. Mange ønsker å sove på toget og komme fram neste morgen til det stedet de har reist til. Men nå opplever man at sovevognene på nattogene ofte er utsolgt, og mange må fly i stedet. Det er en klimautfordring. Dette kan løses ved innkjøp av flere sovevogner til togene, men vi har nylig fått illustrert ansvarspulveriseringen, hvor Vy-sjefen sier at de ikke kan kjøpe tog – det er ikke deres ansvar. Han peker på en annen i denne uoversiktlige strukturen og blir irettesatt på Twitter av samferdselsministeren, som sier at jo, det kan de. Det er et uttrykk for at det er ganske kaotisk. Kan statsministeren nå avklare – det kan være nyttig å vite for dem som tenker seg ut en tur – hvem som har ansvaret for å kjøpe flere sovevogner, så vi kan få slike vogner på plass?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-05-08:
Enn så lenge er det altså staten som bevilger pengene, og det er bra. Vi er villige til å bevilge mye penger og bevilge mer penger. Men det sier litt om ansvarspulveriseringen – kanskje er det tidlig i fasen – at NSB-sjefen, som nå heter Vy-sjefen, ikke er klar over hvilket ansvar han har, hvilke fullmakter han har, hvilke muligheter han har, og at det bryter ut en diskusjon med samferdselsministeren. Ser statsministeren at denne floraen av AS-er, mange direktører og utvidet byråkrati i norsk jernbanesektor er uoversiktlig? At staten bevilger pengene, kan være greit nok, men hvem som egentlig styrer retningen på dette, er det tvil om, og når det vi forbinder med en ledende ansvarlig i denne sektoren, for øvrig en veldig opplyst person, ikke er klar over at han har ansvar og mulighet for å kjøpe sovevogner, er ikke det da et uttrykk for at denne sektoren er ansvarspulverisert?
Erna Solberg (Høyre), 2019-05-08:
Det er slik at det norske jernbanetilbudet blir bedre. Etter mange år hvor det ikke ble satset nok på jernbane, er det et taktskifte i jernbaneinvesteringene, med store planer for utvikling av en god jernbane i vårt land. Det begynte under den tidligere regjeringen, og det har fortsatt under denne regjeringen. Det er også sånn at denne regjeringen har gjort veldig tydelige og klare prioriteringer om å gjøre tilbudet i dag bedre for de reisende. Det betyr at det kjøres mer tog, vi har fått flere og mer moderne togsett fordi vi har kjøpt det, det er stadig flere som velger å reise med tog, og antallet avganger har økt på flere jernbanestrekninger. Resultatene er tydelige når det gjelder satsingen på jernbane. Så gjennomfører vi også en stor jernbanereform som skal gi mer jernbane for pengene og bedre togtilbud til de reisende. Konkurransen om å få kjøre persontog på Sørlandet, Arendalsbanen og Jærbanen, ble avgjort høsten 2018 med store besparelser som resultat. I tillegg bygger vi også i full fart ut intercity. Men vi bygger det ikke så raskt som vi en gang i tiden ønsket, bl.a. fordi det ble avsatt veldig lite planleggingsmidler, sånn at man var veldig bakpå når det gjaldt planleggingen av nye strekninger. I tillegg er det grunnforhold en del steder som gjør at kostnadsbildet på noen strekninger er blitt mye større. Da krever det at man tar høyde for dette i arbeidet videre. Jernbanen er et satsingsområde, vi får flere avganger, det er flere som reiser med tog – det er egentlig en god suksesshistorie.
Erna Solberg (Høyre), 2019-05-08:
Det er helt enkelt: På området jernbanetjenester, er det staten som kjøper inn, og som sikrer og leverer til dem. Hvis et selskap leverer flere tjenester enn det vi kjøper, er det de som kan kjøpe inn det materiellet. Det er altså sånn at Vy kan kjøpe nattog hvis de finner det tilgjengelig og vil ha et ekstratilbud utover basistjenesten som staten kjøper, og som vi leverer som struktur i bunnen. Vi bruker i dag ca. 150 mill. kr på å kjøpe nattogtjenester for å ha et nattogtilbud. Det er ikke en lønnsom investering; de kjøpene og tjenestene er noe vi subsidierer. Hvis vi skal ha flere tjenester, må vi bevilge mer penger til dette i statsbudsjettene – hvis staten skal ha ansvar for det. Men det er klart at alle som kjører tog på en strekning og har fått et anbud på det, kan øke tilbudet, akkurat som at Widerøe kjører noe på anbud fra staten og noen ekstraavganger helt lønnsomt for seg selv.
Erna Solberg (Høyre), 2019-05-08:
Vi er i en gjennomgang av en ny struktur. Det tar alltid litt tid før strukturen setter seg og folk ser akkurat hva den er. Men jeg synes sammenligningen med f.eks. Widerøe vil være ganske enkel. Det er jo ikke så vanskelig å se at et selskap som Vy, hvis de har ansvar for én jernbanestrekning, vil måtte levere et basistilbud som de altså har fått på anbud. I tillegg vil de kunne legge inn et ekstratilbud hvis de finner det økonomisk lønnsomt. Da er materiellet de leverer i forbindelse med det, eventuelt noe de selv kan kjøpe inn. Sånn er det også på veldig mange andre områder. Vi skal sørge for en grunnleggende god struktur for jernbane og avganger, og så blir det alltid en diskusjon om det er nattog som er viktigst, eller om det er å sørge for nok pendleravganger for å få ned klimautslippene på dag-til-dag-reiser. Er det viktigst å ha mest materiell der hvor folk reiser mest, eller flere nattog for folk som f.eks. skal reise ut av landet?
Erna Solberg (Høyre), 2019-05-08:
Vy! NSB eksisterer ikke lenger. Men for å være helt ærlig: Jeg tror ikke Arbeiderpartiet har så tungt for det at de ikke skjønner dette. Det som er basistilbudet, det som er anbudsutsatt, er det som også vil være materiellet i bunnen. Og så kan Vy, hvis de mener at det er lønnsomt på denne strekningen å ha et ekstratilbud utover det vi kjøper tjenester for, altså det vi får for de 150 mill. kr som vi subsidierer nattogtilbud med i Norge, på toppen av det å drive med det også gjøre en investering i det. Men så er det jo sånn at vi kjøper mer tog og togsett. Det har denne regjeringen gjort mye av. Og nå er vi inne i vurderingen av de nye togsettene som skal kjøpes. Det har også vært gjort en jobb for å se om det er mulig å leie inn flere nattog. Det er bare så dårlig standard ute at man må inn i et stort innkjøp av nye hvis vi skal øke aktiviteten. Men det vil jo også henge sammen med om vi ønsker å prioritere nattog inn i det togtilbudet fremover istedenfor f.eks. flere pendleravganger i Stor-Oslo-området.
Erna Solberg (Høyre), 2019-05-08:
Jeg er helt enig i at bunaden er et vakkert plagg. Jeg ser at i anledning 8. mai har også representanten kledd seg opp. Det kan være i solidaritet med dem som demonstrerer. Utfordringen med noen av disse sakene er at de egentlig ikke dreier seg om det som representanten tar opp, sentralisering, men om lokalisering mellom ulike steder. På Helgeland dreier diskusjonen om helsetilbudet seg om hvor på Helgeland det skal ligge. Vi har ikke noe standpunkt i dette fra regjeringens side. Det er en prosess som startet under den rød-grønne regjeringen, i 2013, da de første vedtakene ble fattet om at man skulle se på strukturen for å sikre en fremtidsrettet og god struktur på Helgeland, der det er flere alternativer oppe, og der det fortsatt ikke er utelukket at det kan være flere enn ett. Selv om Helgelandssykehuset først helst ville ha bare ett sykehus og tre distriktsmedisinske senter, har styret i Helse Nord vært tydelig på at de fortsatt skal ha med alternativet med to sykehus i det videre arbeidet. Denne saken har også nå vært på bred høring. Det skal også være en diskusjon og en utredning knyttet til samfunnskonsekvensene av de ulike lokaliseringsalternativene, som er interessant og viktig å ha med. Det er da primært spørsmål om to forskjellige distriktslokaliseringer i debatten om helsetilbudet på Helgeland, på Mo eller i Sandnessjøen, eller å opprettholde to sykehus. Jeg er åpen for begge løsningene. Det som er viktig, er at vi har et godt faglig tilbud, og at det er godt plassert, sånn at også avstandshensynet tas med. Avstandshensyn er blant de tingene vi i disse sakene har sagt også må være en viktig del av vurderingen. Så håper jeg at de som bor i Mosjøen, de som bor i Sandnessjøen, og de som bor på Mo, gir sine ord og sine synspunkter i betraktninger fremover, så vi får en best mulig beslutning.
Erna Solberg (Høyre), 2019-05-08:
Stortinget har hatt til behandling prinsippene for fødselsorganiseringen i Norge, som er en differensiert fødselsomsorg. Det har vært et bredt flertall bak et differensiert tilbud, som gjør at det er veldig viktig å selektere ut farefødsler på et tidlig tidspunkt, sørge for at de kommer til de mest kvalifiserte områdene. Det betyr at noen mødre tidlig må reise og være i nærheten av en spesialisert klinikk fordi de har barn som trenger særlig omsorg etterpå. For eksempel er det på Helgeland ikke en barneklinikk, og det er en av diskusjonene, at hvis du får ett sykehus, kan det være at man får en barneklinikk, som gjør at noen kan ha bedre kvalifikasjoner til å kunne jobbe med de spørsmålene. Men det er viktig å minne om at under den rød-grønne regjeringen, da Senterpartiet satt i regjering, nedla man fødeavdelinger og fødestuer i Rjukan, Steinkjer, Orkdal, Nordfjordeid, Valdres og Lærdal. Det er altså slik at man også nedla i den rød-grønne regjeringens tid. Mesteparten av de tallene, som går tilbake 15 år, tar også med seg hele den rød-grønne tiden. Vi husker alle Liv Signe Navarsetes utbrudd knyttet til Nordfjordeid-spørsmålet. Det at Senterpartiet nå gjør dette til denne regjeringens sak, når det var de som satt i regjering da de fleste stedene ble nedlagt, synes jeg er litt rart.
Erna Solberg (Høyre), 2019-05-08:
For denne regjeringen har det vært en prioritert oppgave å sikre bedre fødselsomsorg og bedre hjelp til fødende ved å ruste opp i kommunene. En av de tingene vi derfor gjorde, var å gjeninnføre kravet til at man skulle ha jordmorkompetanse i kommunene, som den rød-grønne regjeringen fjernet. Derfor er det en betydelig økning i jordmorårsverkene i norske kommuner. Den norske fødselsomsorgen er blitt bedre de siste årene, ikke dårligere. Det er færre komplikasjoner, det er bedre følgetjenester tidlig, og det er langt flere jordmødre per fødende nå enn det det har vært tidligere, fordi det har vært en tydelig og klar satsing: Fra 2013 til 2017 har det vært en økning fra 47,3 til 72,1 jordmorårsverk per 1 000 fødte i Norge, en enorm satsing, nettopp for å sikre at selektering skjer tidlig, at fare ved fødsler blir oppdaget, og at mødre får et godt og trygt tilbud som gjør at de kan føde på en trygg måte.
Erna Solberg (Høyre), 2019-05-08:
Jeg mener det er ryddig når vi har prosesser i høyskole- og universitetssektoren, at man foretar de vurderingene og diskusjonene sammen med demokratiet – høringsrunder osv. – uten at vi på forhånd sier nei og stopper enhver aktivitet. Regjeringen har faktisk gjort noe særsynt i denne saken ved at høyere utdanningsministeren har skrevet brev til styret for å påpeke særlig to forhold i det første forslaget som man må ha med i vurderingen. Det ene forholdet er at man ikke må forskuttere eventuelle strukturendringer i andre etater, f.eks. hvor sykehus skal plasseres, når man nå diskuterer sin egen struktur. Det er ikke slik at utdanningssektoren skal forskuttere og gjøre endringer, når det samtidig foregår en annen utvikling og en annen diskusjon om lokalisering. Det gjelder f.eks. situasjonen på Helgeland. Det andre hun har tatt opp, er at vi trenger et(presidenten klubber) desentralisert tilbud. For regjeringen er desentraliserte utdanningstilbud en viktig(presidenten klubber igjen) del av hele kompetansereformen for fremtiden. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)