trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-05-31:
Belgia har i dag ein standardsats på moms på 21 pst. og ein matmoms på 6 pst., Italia har 20 pst. og ein matmoms på 10 pst., Tyskland har 16 pst. og ein matmoms på 4 pst., og Sverige har 25 pst. og ein matmoms på 12 pst. I tillegg til Noreg er det berre Danmark som har same meirverdiavgiftssats på matvarer og andre varer. Ein treng faktisk ikkje eit utval for å sjå at dei av huslydane som brukar mest av si inntekt på mat, altså dei som har minst pengar, vil vera tente med redusert moms. Det vil vera fordelingspolitisk viktig, og i tillegg altså ei ytterlegare harmonisering av avgiftsnivået mellom landa, all den tid Sverige har 12 pst. matmoms. Kvifor denne bastante avvisinga?
Morten Lund (Senterpartiet), 2000-05-31:
Det er merkelig å høre at det skal være lite målrettet å redusere matmomsen for å få ned matprisene og for å få til bedre fordeling. Arbeiderpartiet påstår at det som nå gjøres i jordbruksoppgjøret med å redusere prisen til norske bønder med 5 pst., er viktig for å få prisene ned. Det har en effekt på 500 kr for en familie på tre pr. år, så lite er det. Halvering av matmomsen for en familien på tre betyr 5 000 kr i året. Det som virkelig monner hvis en ønsker å få ned matprisene, er å halvere matmomsen. Dette har altså andre gjort. De som har uttalt seg i forbindelse med landbruksmeldingen i Stortinget, har alle sammen sagt at de vil ha matmomsen ned for få redusert grensehandelen og for å beholde arbeidsplassene og verdiskapningen i Norge. Det som nå sies fra statsråden her og også fra landbruksministeren, kan tyde på at det som er viktig for Arbeiderpartiet nå, er å få færre bønder, ikke å få billigere mat. Jeg ønsker å stille spørsmålet: Er det viktigste nå for Arbeiderpartiet å få billigere mat, eller er det andre ting som er viktigere?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Når det gjelder differensiering av matmomsen, skiller Norge seg ut fra de fleste andre land. Der har de nemlig satt matvarebransjen under konkurranse, den omfattes av konkurranselovgivningen, slik at man har fått press overfor aktørene. Det har man ikke gjort i Norge, og derfor er jeg enig med statsråden, som sier at treffsikkerheten vil være relativt lav ved å differensiere matmomsen. Mitt spørsmål til statsråden går på at grensen til Sverige er blitt en eneste lang handledisk. Ved Strømstad kaller man området for «Little Norway», alle snakker norsk, man treffer naboen, søskenbarnet fra Gjøvik osv. Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon har regnet ut at vi taper 5 milliarder kr i avgiftsinntekter ved at så mange nordmenn handler i Sverige, betaler særavgifter i Sverige, moms i Sverige og mye mer, og vi taper ca. 10 000 arbeidsplasser på norsk side, arbeidsledigheten er på vei oppover igjen, og var ved siste statistikk 91 000. Stemmer disse tallene fra HSH?
Terje Johansen (Venstre), 2000-05-31:
Jeg har all mulig sans for finansministerens resonnementer på makroplanet. Men det blir som finansministeren uttrykte det, mulig også å nyansere dette litt. La meg nevne et eksempel: På Rikshospitalet har de nå stoppet operasjoner i forbindelse med implantering av høreapparater i små barn som må opereres før de er tre år for at de kan få leve et noe mer normalt liv. Dette er for det første god butikk, fordi denne operasjonen, som er veldig dyr – den koster 300 000 kr – betaler seg over sikt ved at man får et mindre behov for spesialundervisning. Men i tillegg er det mulig å kjøpe disse operasjonene utenlands. Jeg har vanskelig for å forstå at vi ikke har råd til å gjøre slike ting, fordi det vil beviselig verken påvirke balansen eller etterspørselen innenlands, og det er god butikk på lang sikt. Det er mitt hovedpoeng.
Terje Johansen (Venstre), 2000-05-31:
Jeg har et spørsmål til finansministeren. Bondevik-regjeringen innledet en ny æra i næringspolitikken, og det som skjedde, var en bevisst omlegging fra å støtte store konsern til å gå over til å gjøre noe for nyskaperne. Nå er det i revidert nasjonalbudsjett gjort alvorlige kutt – over 200 mill. kr i SNDs budsjett – og man har vært inne i Undervisningsdepartementet og i Kommunaldepartementet og hentet ut penger som skulle gå til nyskaperne og til arbeidet for å støtte disse. Mitt spørsmål til finansministeren er: Er det slik at man nå har lagt opp til en bevisst endring av næringspolitikken tilbake til det gamle som var da Arbeiderpartiet før satt med makten, og bort fra Bondevik-regjeringens nyskapingslinje?
Terje Johansen (Venstre), 2000-05-31:
Nå er det slik at de av oss som har hatt anledning til å gå inn i revidert nasjonalbudsjett, ser at det er et mønster i dette. Blant annet er ikke bare bevilgninger til næringshager og til samarbeid mellom forskningsinstitusjoner og nyskapere fjernet sammen med de 200 mill. kr i SND-budsjettet; i tillegg er også selve spydspissen i tidligere statsråd Sponheims aksjon for å få ned skjemaveldet, «Et enklere Norge», flyttet fra Næringsdepartementet og blitt et eller annet diffust prosjekt om offentlig sektor. Og prosjektet med den såkalte SLN-rapporteringen, altså engangsregistrering av data til tre offentlige etater samlet i ett system, er kuttet med 5 mill. kr. Så min påstand er at Arbeiderpartiets snakk om nyskaping blir avkledd fordi her har man vært inne med stikkspade i disse departementene og hentet ut det som var omleggingen og som var offensivt, og det står i motsetning til de vakre ordene.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Jeg har et tilleggsspørsmål til finansministeren. Det er helt tydelig at finansministeren blander epler og pærer i forhold til den debatten som var i forrige uke når det gjelder et utenlandsbudsjett. Det er riktig at de fleste partier gikk imot Fremskrittspartiets argumentasjon om et slikt budsjett, men likevel er det uforståelig for en rekke partier, inkludert Sosialistisk Venstreparti, at det ikke skal være mulig å foreta investeringer i utlandet. Vi får altså nå forslag fra Regjeringen om kutt på 540 mill. kr til utstyr på sykehusene, 38 mill. kr i kutt i forhold til barne- og ungdomspsykiatrien, 22 mill. kr i kutt til poliklinikkene ved sykehusene og kutt av en post på 5 mill. kr til rehabilitering. Parallelt med det skal Regjeringen nå fortsatt satse på et fregattkjøp som vil koste oss 800 mill. kr, på tross av at det er omdiskutert. Man skal realisere bygging i forhold til Mauken-Blåtind skytefelt og skytefelt Østlandet. Kan finansministeren forklare at mens der ikke på grunn av faren for overoppheting skal være midler til å få en anstendig satsing på sykehussektoren og helsesektoren nå, skal man ha råd til den typen investering som jeg nevnte her parallelt innenfor forsvarssektoren?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Planene om det forestående fregattkjøp får en innvirkning, så langt jeg kan se, på inneværende års budsjett i størrelsesorden 800– 900 mill. kr. Ser man på langtidseffekten, er det jo snakk om atskillige milliarder, men hvis vi nå holder oss til inneværende år, er vi oppe i nærheten av 1 milliard. Det Regjeringen gjør i sine forslag til revidert nasjonalbudsjett parallelt med dette, er, som vi ser, å komme med forslag til kutt i sykeshussektoren på 540 mill. kr på utstyrssiden og en rekke andre kutt i mangemillionersklassen, i psykiatrien eksempelvis på 22 mill. kr. En rekke av disse problemstillingene var oppe i spontanspørretimen i dag. Jeg merket meg den måten finansministeren besvarte det på da spørsmålsstillingen gikk på kjøp av utstyr i utlandet og på hvilken måte det ville påvirke den norske økonomien. Flere ganger var finansministeren inne på overoppheting av den norske økonomien og på budsjettbalansen, i det hele tatt ord og uttrykk som vi bare kjenner så altfor godt gjennom de siste ukene. I den forbindelse synes jeg finansministeren kom med en særdeles interessant forklaring på hvorfor fregattkjøpene skulle være nødvendig. Finansministeren forklarte at her dreier det seg om gjenkjøpsavtaler der de norske interessene vil være ivaretatt. Men det finansministeren argumenterer med i andre sammenhenger, er jo nettopp faren for overoppheting av den norske økonomien. Og hvis man har en type gjenkjøpsavtaler ved kjøp av fregatter i utlandet som gjør at man får økt aktivitet i den norske økonomien, økt kjøpepress, skulle jo nettopp det bidra til å være inflasjonsdrivende eller skape mer overoppheting i økonomien, mens innkjøp av utstyr i utlandet til norske sykehus skulle ha akkurat den motsatte effekten. Det kunne være interessant å høre forsvarsministerens forklaring på hvordan fregattkjøpene ikke skal virke inn på norsk økonomi nettopp gjennom sine gjenkjøpsavtaler, mens utstyrskjøp i utlandet, som ikke har noen avtaler som binder i forhold til økt aktivitet i Norge, har en negativ effekt – for det var vitterlig det finansministeren forklarte oss tidligere i dag. Så jeg hadde gjerne sett forsvarsministeren hadde utdypet denne typen økonomiske sammenhenger som jeg tror er vanskelig for svært mange i denne salen å forstå, og som må være desto vanskeligere å forstå for andre, utenfor Stortinget, som overhører den typen debatter.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Finansministeren sier at utstyrsplanen står fast, men at man strekker den over tid. Det medfører at norske pasienter som trenger behandling, må vente lenger på å kunne få benytte den beste apparatur som finnes – og vi snakker om verdens nest største oljeeksporterende nasjon. Representanten Johansen var inne på dette med cochlea-implantater, altså høreapparater for små barn. Den forrige regjeringen gjorde ikke noe med det, og heller ikke denne regjeringen har gjort noe med det. Fremskrittspartiet er det eneste parti som i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett har lagt inn 10 mill. kr til dette fondet for å hjelpe små barn som aldri har hørt før, til å kunne høre. Spørsmålet mitt til finansministeren er: Klarer finansministeren å se sammenhengen mellom at barn som ikke har hørsel, og personer som ikke får behandling, også i fremtiden vil belaste folketrygdbudsjettet og dermed de offentlige utgiftene, og at man kanskje får ned folketrygdutgiftene ved å behandle pasientene raskere og på en bedre måte?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Mitt spørsmål går også til finansministeren. I det siste har han gjort en del iherdige forsøk på å prøve å forklare det norske folk at vi ikke kan bruke mer offentlige penger i økonomien, og han fortsetter jo sitt pedagogiske prosjekt her i dag også. Jeg er for så vidt enig med ham i at det skal være samsvar mellom pengeøkonomi- og realøkonomisiden – og det er viktig. Skal vi få til å gjøre noe i offentlig sektor, må vi først og fremst til med en omfattende omfordeling. Det er det som er svaret, vil jeg tro. Og jeg regner med at finansministeren er enig i det. Skal vi få gjort noe på utdanningssektoren og skal vi få gjort noe på helsesektoren, må vi ha en omfordeling mellom privat forbruk og offentlig forbruk. LO har i en utredning pekt på at innføring av skatt på aksjeutbytte er et viktig tema og noe som de går inn for. Utbytte på aksjer har økt med 141 pst. fra 1993 til 1998. Det er de faktiske forhold som LO påpeker. Og mitt spørsmål til finansministeren blir: Er han enig med LO, og vil han gå inn for å gjøre noe med skattlegging av aksjeutbytte?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Takk for svaret. Jeg tenkte ikke bare på revidert nasjonalbudsjett, jeg ser litt lenger framover. Dette vil gi en inntektsøkning for staten på ca. 3-4 milliarder kr, kanskje 5 milliarder kr hvis en følger opp LOs opplegg med 15 pst. skatt på aksjeutbytte. Så hvis vi ser dette i et litt lengre perspektiv, hvis vi ser fram til budsjettet for 2001 og kanskje også enda lenger, er statsråden innstilt på å gå inn og se på om man skal skattlegge aksjeutbytte for å få til en fordeling og også skape inntekter for det offentlige slik at vi kan gjennomføre viktige offentlige satsingsområder som utdanning og helse?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2000-05-31:
Mitt spørsmål går til fiskeriministeren. Det har vært sterk uro og forundring i fiskerikretser over at Oljedirektoratet har gitt tillatelse til seismikkundersøkelser utenfor Vesterålen og Lofoten. Vi befinner oss midt i et område av vital betydning som både gyte- og oppvekstområde for sentrale fiskearter. Det kan ikke være tvil om at konsekvensene av seismisk innsamling i dette området kan – jeg understreker kan – få alvorlige konsekvenser for ressursene i det samme området. Her er det snakk om seismikkskyting – et tredvetalls luftkanoner som avfyres tilnærmet samtidig – og man har ingen sikker kunnskap om virkningen. Jeg vil gjerne høre fiskeriministerens vurdering av at selskapet TGS Nopec nå kan starte seismiske målinger i dette området.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2000-05-31:
Jeg føler meg beroliget av at fiskeriministeren er urolig for det som her skjer, og vil ha et våkent øye med det. Jeg vil jo vise til at det i tidligere konsesjonsrunder er sagt ganske klart at det ikke skal være oljeleting eller oljeboring i akkurat disse områdene, og jeg vil spørre fiskeriministeren om han fortsatt står fast på det.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Det er riktig som representanten sier, at det er et selskap som har fått tillatelse til seismiske undersøkelser i Lofoten og Vesterålen. En vanlig prosedyre er at Oljedirektoratet, når man ikke har andre grunner imot, gir tillatelse til denne type undersøkelse. Her er Fiskeridirektoratet hørt, Havforskningsinstituttet er hørt, og de har i prinsippet frarådet at dette gjennomføres. Dette ble begrunnet med at det kunne være vitale fiskeriinteresser i området som kunne være skadelidende. Man har også gitt en tilråding når det gjelder tidspunktet som dette skal kunne gjennomføres på, hvis det allikevel gjøres. Det er derfor min vurdering at den undersøkelsen som gjennomføres akkurat nå, er forsvarlig i forhold til det som normalt forekommer av fiskeriinteresser i området.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg oppfatter det slik at det er besluttet at det i det angjeldende området, som er Nordland VII, ikke er aktuelt med utvinning av olje, men at man likevel foretar disse undersøkelsene som nå gjøres. Det er også slik at man skal sørge for at når disse undersøkelsene gjennomføres, skal det skje på en måte som medfører minst mulig bryderi for fiskeriet, bl.a. ved at man bruker fiskerikyndige personer i den prosessen som foregår akkurat nå.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Forsvarskomiteen har fulgt utviklingen på Balkan nøye etter at en satte inn fredsbevarende styrker i Kosovo. Operasjonen er spesiell, fordi den hadde en noe spesiell start, hvor også Norge var involvert etter hvert. Komiteen besøkte i vinter soldater som var på opplæring for å reise til Balkan. Under dette besøket erfarte vi at sikkerheten til soldatene stod i høysetet, og at de under dette oppdraget måtte bruke utstyr som de ikke var vant til. Blant annet gjelder det sikkerhetsutstyr som vi vanligvis ser hos politiet ute i verden. I tillegg vet vi at det på kort varsel måtte skaffes utstyr, og en del kjøretøyer måtte pansres på kort varsel. Hastverk gjør at en ofte ikke får det billigste. Stortinget ble varslet i St.prp. nr. 1 for 1999-2000 om at det var knyttet usikkerhet til kostnadene, så det var forventet at vi ville få et tillegg, og det var ingen overraskelse at vi fikk denne proposisjonen. Det som imidlertid var en overraskelse, var beløpets størrelse. Rundet av litt – 1,3 milliarder kr er mye penger. Derfor er den kritikken komiteen fremfører i merknadene, vel begrunnet. Det er ingen tvil om at Forsvaret og Forsvarsdepartementet gjennom mange år har erfaring fra internasjonale operasjoner, både på Balkan og i andre deler av verden. Selv om denne operasjonen er spesiell, som jeg har nevnt tidligere, kan en ane at det denne gangen har vært litt dårlig styring på bruken av penger. Det er vanskelig for oss å gå inn i de enkelte postene og analysere disse, men at materiellkostnadene er høyere enn vanlig, er ingen unnskyldning. Departementet har i proposisjonen vist til fire hovedårsaker til overskridelsene, og vi er ikke uenig i at sikkerheten er satt i høysetet, og at utstyret dermed måtte bli dyrere. Det er også bra at soldatene har fått mer og bedre trening. Det er imidlertid driftsutgiftene som er den store posten, og som ifølge departementet ble betraktelig dyrere. Det er bra at departementet nå er i ferd med å foreta en full gjennomgang av det inntrufne, slik at vi for ettertid kan unngå slike overraskelser. Det er vel dessverre ikke den siste internasjonale operasjonen vi må delta i, slik verden ser ut i dag. Helt til slutt: Inndekningen av dette beløpet varslet Regjeringen at den ville komme tilbake til i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Forslaget til inndekning er nå kjent av Stortinget, og det er ikke uenighet om at komiteen tidligere har uttalt at utgiftene til internasjonale operasjoner finansieres i tillegg til den ordinære forsvarsrammen. Regjeringen har denne gang valgt ikke å følge dette fullt ut. Årsaken er nok det store beløpet, og en av årsakene til dette kan synes å være dårlig styring fra Forsvarets side. Derfor er det vel naturlig at Forsvaret selv er med på å dekke noen av disse utgiftene, noe statsråd Godal påpekte tidligere i dag i spontanspørretimen.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg må si at det er litt underlig at det er representanten Nymo, som også er medlem av et av de tidligere regjeringspartiene, som stiller det spørsmålet, siden det var en regjering sammensatt av Senterpartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti som forhandlet fram avtalen, og tidligere forsvarsminister Løwer som satte reglene for garanti. Og det er ingen forskjell mellom Arbeiderpartiets holdning til den garantien som er framsatt, og den holdning Bondevik-regjeringen hadde.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
For det første synes jeg representanten Langeland er litt av en dommedagsprofet når han spår at fregattene til slutt vil koste det dobbelte av hva man sier i Stortinget i dag. Og trusselen om gransking får jeg legge til side. Den har vi hørt også fra Senterpartiets Odd Roger Enoksen. Så viser han til disse tre utvalgene. Forsvarskomiteen og Stortinget har altså gjennom flere år jobbet med fregattsaken, og det er et enstemmig storting, bortsett fra SV, som sier at dette er strukturavhengig. Forsvarsministeren sier det samme, og Forsvaret for øvrig sier det samme, så i hvert fall de av oss som ikke har vært i Forsvaret, og som ikke har vært forsvarspolitikere gjennom de siste 20 årene, må lite på at det Forsvaret og forsvarssjefen anbefaler, er riktig.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg må si jeg er like overrasket over at Nymo igjen er inne på det samme spørsmålet. Når det gjelder garantiordningen, som vi som kjent har fått gjennom SEPI, vet også Nymo at en del av dette er avtaler mellom Norge og Spania som ikke kan omtales i debatter. Men uansett er det helt utrolig at han stiller de spørsmålene, for vi legger akkurat det samme i garantiordningen som det tidligere forsvarsminister Løwer forhandlet fram, og som hun og regjeringen Bondevik støttet.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Det var Odd Roger Enoksens siste innlegg som fikk meg til å ta ordet. Han må enten ha sovet i timen eller så har han ikke fulgt med, for han sa at de økte driftsutgiftene ble kjent relativt sent. Det er ikke sant! Jeg står her med Innst. S. nr. 207 for 1998-99 som Stortinget behandlet for nøyaktig ett år siden, og der sier komiteen følgende: «Komiteen har merket seg at drift og vedlikehold av de nye fartøyene vil kreve anslagsvis 300-400 mill. kroner mer pr. år enn dagens nivå. Komiteen forutsetter at det arbeides med å redusere disse kostnadsøkningene og at denne økningen i driftsutgifter så langt som mulig blir dekket inn ved endringer og innsparingstiltak i Sjøforsvarets øvrige struktur.» – Og i den komitemerknaden er Senterpartiet med!
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
I og med at det er en samlet komite som står bak beslutningen i innstillingen, skulle det være unødvendig å dra dette ut utover det som er sagt. Jeg syns saksordføreren fikk med seg det som er vesentlig i dette. Det jeg kanskje syns er litt merkelig fra sistnevnte talers side, er å si at Forsvaret her har bommet. Det er ikke Forsvaret, det er departementet som har bommet. Og at Forsvaret har fått ytterligere behov og er ute i utenlandsoppdrag, bør ikke være Forsvarets problem, det er vårt problem her, og det er også derfor vi står her i dag og skal dekke inn ting som er tatt utover budsjettet. Det står i innstillingen at det vises til St.prp. nr. 44 for 1999-2000, hvor det opplyses at bevilgningen over kap. 1792 på 860 mill. kr vil dekke KFOR ut april 2000, mens FN-observatører og redusert SFOR-deltakelse er dekket ut året. Det opplyses videre at det totale behov for å kunne delta med planlagt styrkesammensetning i KFOR i år 2000 er på 2 149 mill. kr, hvorav 1 786 mill. kr gjelder KFOR. Det er således behov for en ytterligere bevilgning på 1 289 mill. kr utover de allerede bevilgede 860 mill. kr. Dette har vært sagt før, og erkjent. Videre sier komiteen at det «også dreier seg om en klar undervurdering av kostnadene forbundet med KFOR-operasjonen». Vi har deltatt på Balkan i en årrekke, og det står også at Forsvaret «således burde ha et godt grunnlag for å anslå kostnader for operasjoner i dette området.» Det er for så vidt riktig, men her har nok også de som har sittet og regnet på dette i departementene, gjort en grundig undervurdering. Det komiteen er veldig opptatt av, er at disse tingene ikke gjentar seg. Det som vi i Fremskrittspartiet syns er litt merkelig, er at det her bevilges penger samtidig som det trekkes 500 mill. kr ut av budsjettet for Forsvaret. Så det er ikke friske penger i sin helhet som kommer, men det blir altså tatt penger innenfor rammen. I Budsjett-innst. S. nr. 7 for 1999-2000 står det: «Komiteen er enig i at Norges engasjement i internasjonale fredsoperasjoner er en integrert del av norsk sikkerhets- og forsvarspolitikk. Samtidig understreker komiteen nødvendigheten av at kostnaden ved slike engasjement konsekvent finansieres som tillegg til den ordinære forsvarsrammen, og minner om at Stortinget la dette til grunn under behandlingen av gjeldende langtidsmelding (St.meld. nr. 22(1997-1998) (1997-1998) Likevel går man her ut og tar penger ut av budsjettet – altså ikke friske penger. Dette er ikke Fremskrittspartiet enig i, og vi vil komme tilbake til dette i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, og ikke finansiere på denne måten. For øvrig er vi tilfreds med komiteens tilråding om at det blir bevilget de pengene som skal til for å få dekket de kostnadene som er kommet i tillegg.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
En tilleggsbevilgning på 1,3 milliarder kr er ganske enormt, og burde vært helt unødvendig. Jeg synes statsråden hadde en litt underlig formulering. Han snakket om at man sitter og legger sammen regningene. Da virker det som om at her har det vært regninger ute et eller annet sted, man får dem inn og legger dem sammen, og så kommer man til et tall som man ikke visste om. Dette er tall som den tidligere regjeringen naturligvis har ansvar for, og som de burde ha kommet fram med på et mye tidligere tidspunkt. Komiteen påpekte, som komitelederen nettopp nevnte, på et tidlig tidspunkt at dette ville kunne komme til å skje. Da virker det underlig at man i tillegg til at man sitter og legger sammen regninger, også peker på at her er det underliggende etater og avdelinger eller hva man skal kalle det, som tydeligvis har sittet på regninger som man ikke har visst om. Jeg er veldig glad for at den sittende statsråd sier at rutinene nå er under vurdering, og at man ønsker å gjøre noe med det. Det siste håper jeg blir det viktigste. Det virker for meg som om dette delvis har vært ute av kontroll. Og 1,3 milliarder kr er ikke bare å kimse av.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Jeg har i likhet med representanten Halvorsen utrolig vanskelig for å følge Langelands logikk. Det er to uttrykk Langeland stadig bruker. Det ene er at vi må vente, og det andre er at han er imot. Hva skal vi bruke fregatter til, vi har ikke noen fiende? Dette er vår forsikring. Vi skal naturligvis passe på de tingene vi har. Vi skal passe på våre oljeinstallasjoner. Vi skal passe på vår langstrakte kyst og de enorme havområdene som antakeligvis alltid vil være omstridte. Dette er forsikringen for å kunne ha disse tingene intakt. Hvis vi ikke har fregatter og havgående skip, kan vi bare glemme disse tingene. Der vil andre være til stede med en gang. I de siste årene har det vært nedsatt en rekke utvalg, og nå venter Langeland igjen på utvalg. Regjeringen Bondevik, som har vært nevnt tidligere, nedsatte i 1999 Forsvarspolitisk utvalg, og det skal snart levere sin innstilling. Senere er det blitt nedsatt et sårbarhetsutvalg, og samtidig arbeider forsvarssjefen med forsvarsstudien. Forsvarets forskningsinstitutt arbeider med en forsvarsanalyse. I de siste ti årene har det vært nedsatt 2 000 utvalg som har arbeidet i Forsvaret. Hva har vi fått ut av det? Bondevik-regjeringen gjorde ingen ting med det. Hele tiden utsetter stortingsflertallet investeringer i påvente av at en eller annen utredning skal bli ferdig. Hva forventer Langeland av det som kommer nå? Hvis man kommer til den konklusjonen at vi skal bygge fregatter, er han da villig til å gå inn på det, eller skal vi nedsette et nytt utvalg og vurdere dette på nytt?
Anne Brit Stråtveit (Kristelig Folkeparti), 2000-05-31:
Vel ett år etter at NATO startet sine operasjoner i Kosovo, kan en spørre hvordan situasjonen ville vært hvis NATO ikke hadde grepet til våpen, og hvilke konsekvenser det ville hatt. Men vi ønsker og har en konkret vilje til å skape fredelige levevilkår for folk i Kosovo-området. NATOs generalsekretær Lord Robertson sa i en tale for ikke lenge siden at operasjonen i KOSOVO var nødvendig fordi vi i dette området så den verste etniske rensingen på 50 år. Han mente at det ellers fortsatt ville foregått en systematisk henrettelse av kosovoalbanere. Samtidig pekte han på konsekvensene hvis ikke NATO hadde grepet til våpen, og mente utallige mennesker ville forblitt i flyktningeleirene uten håp om å kunne vende hjem. Han mente også at det var for tidlig å snakke om full suksess for både NATO og det vestlige demokratiet, men at det var uriktig å kalle operasjonen mislykket. Kristelig Folkeparti deler disse synspunktene. I St.prp. nr. 1 for 1999-2000 avsatte regjeringen Bondevik 860 mill. kr til internasjonale fredsoperasjoner, hovedsakelig til den NATO-ledede fredsstyrken i Kosovo. Regjeringen påpekte den gang at det var usikkerhet knyttet til kostnadene på grunn av oppdragets karakter og videre omfang, og at Regjeringen ville komme tilbake i revidert med spørsmål om ytterligere bevilgninger. Det har vist seg at bevilgningene bare dekker utgiftene til KFOR ut april i år. Jeg er derfor glad for at en samlet komite går inn for å øke bevilgningene til norske styrker i utlandet slik at den fredsbevarende oppgaven vi har påtatt oss og er i gang med, kan fortsette. Økt kriminalitet og vold i Kosovo gjør det nødvendig med fortsatt militært nærvær og fortsatt norsk deltakelse i NATO-styrker på Balkan. Vi skal være med og beskytte minoriteter, kontrollere grenser og hjelpe til med å opprettholde lov og orden slik at den sivile befolkning kan kjenne seg trygg, og slik at et demokratisk og fleretnisk samfunn kan vokse fram. Kristelig Folkeparti er derfor enig i at vi må stå ved våre forpliktelser i Kosovo, og på bakgrunn av de erfaringene som er gjort med hensyn til kostnader ved deltakelse i en slik fredsoperasjon, må vi øke utgiftene til norske styrker i utlandet med nesten 1,3 milliarder kr. Vi vil påpeke viktigheten av at personellsikkerheten i slike operasjoner blir ivaretatt. De erfaringer som er gjort i Kosovo, vil gjøre oss bedre i stand til å anslå kostnader ved fortsatt deltakelse eller ved nye, lignende operasjoner i framtiden.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-05-31:
Ymse-posten pleier å være dryg, var en påstand fra Røsjorde. Det tror jeg nok oppleves på en annen måte av enhver finansminister. De har nok som regel den oppfatning at Ymse-posten gjerne kunne være større, når man skal forsøke å dekke de utgifter som påløper utover året. Som jeg sa i mitt innlegg, var det i Ymse-posten lagt inn midler som ville dekke det man normalt kunne forvente av utgifter til internasjonale operasjoner i annet halvår. Men posten var ikke dimensjonert for de ekstrautgiftene som vi nå har sett, det er nevnt beløp på 500-600 mill. kr. Jeg vil ikke protestere på at det kan ligge i den størrelsesordenen, men det er kommet som en overraskelse både på meg og tydeligvis flere. I tillegg til at det er riktig at jeg ikke disponerer noen ymse-post lenger, som forsvarsministeren påpekte, så er jeg også kjent med at man har fått et lønnsoppgjør, og man er vel også i ferd med å få et pensjonistoppgjør som vil gjøre dypere innhugg i Ymse-posten enn man opprinnelig hadde lagt til grunn i fjor høst. Så jeg tror ikke det er noen dristig spådom å si at det er lite igjen i Ymse-posten når det som skal dekkes derfra, er dekket. Når det gjelder de 500 mill. kr som er foreslått dekket ved kutt i forsvarsbudsjettet, gjentar jeg bare det jeg sa i mitt tidligere innlegg: Det får vi komme tilbake til når vi skal behandle revidert nasjonalbudsjett senere i vår.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-05-31:
Komitelederen sa nå i sitt innlegg at det er underlig at Senterpartiet har valgt SVs vei. Da vil jeg understreke at Senterpartiet har gjort sin egen selvstendige vurdering, helt uavhengig av og uten kontakt med SV, selvfølgelig. Så forekommer det meg at representanten Røsjorde synes å ha få, om i det hele tatt noen, motforestillinger mot å kjøre gjennom de store investeringsprosjektene som Stortinget tidligere har vedtatt. Det gjelder i dette tilfellet den største enkeltinvesteringen som Forsvaret noen gang har stått overfor, altså fregattprosjektet. At prosjektet som opprinnelig var kostnadsregnet til vel 15 milliarder kr, nå blir om lag 2 milliarder kr dyrere, synes ikke å gjøre noe inntrykk på komitelederen. Heller ikke utsiktene til en økning av driftsutgiftene på om lag 460 mill. kr pr. år virker problematisk for Røsjorde, selv om det allerede før fregattprosjektet er behov for kutt i Forsvarets driftsutgifter på 2, kanskje 3, milliarder kr hvis man skal få nødvendig balanse mellom drift og investeringer. Forsvaret står i nær framtid overfor et stort behov for omstillinger for å tilpasse det både et nytt trusselbilde, den teknologiske utviklingen og ikke minst de økonomiske rammene som kan stilles til rådighet. Det vil bli en så krevende operasjon at flere enn Senterpartiet burde føle behov for time out – en tenkepause – før man gir grønt lys for fregattprosjektet. Først burde langtidsmeldingen for Forsvaret behandles – det skal jo skje her i Stortinget neste vår – hvor den fremtidige forsvarsstrukturen skal fastlegges, og deretter får man da vurdere hvilke prosjekter det vil være plass for og i hvilken rekkefølge man bør ta dem. Men dette ønsker altså komitelederen ikke. Jeg må derfor stille Røsjorde spørsmål om han vurderer det som mulig med sterkt økte forsvarsrammer framover, og at en derfor ikke behøver f.eks. å bekymre seg for utgiftene.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-05-31:
Representanten Røsjorde pekte i sitt svar på min første replikk på at forutsetninge- ne for bevilgningene til Forsvaret ikke har vært fulgt opp. Det er i så fall et ansvar som forskjellige regjeringer og stortingsflertallet må dele. Det bekrefter det som jeg legger til grunn, nemlig at det ikke er realistisk å regne med økte forsvarsrammer i tiden framover. Andre oppgaver blir prioritert foran, f.eks. helse, omsorg, utdanning, forskning osv. Det er jeg nokså sikker på kommer til å skje i fortsettelsen, for ikke å snakke om de sterkt økte utgiftene over folketrygden som vi også må finne en plass for innenfor totalbudsjettene. Jeg forstår det slik at Røsjorde mener at man bør øke forsvarsrammene. Jeg tror ikke det vil skje. Så vil jeg spørre: Om man nå skulle komme til, etter at man har vedtatt den framtidige forsvarsstrukturen neste vår, at man får plass til en del investeringer, er han da allikevel sikker på at fregatter først er en riktig prioritering, for Stortinget har jo vedtatt en hel del andre investeringer også – kampfly, MTB-er, transportfly, pansrede kjøretøy osv.? Er Røsjorde helt sikker på at nettopp fregattene må komme først av de investeringene man måtte få plass til? Og om han er det, er han da helt sikker på at den avtalen som er fremforhandlet med Bazán, er den beste? Kunne det vært andre som kunne levert et like bra fregattprosjekt? Er han f.eks. sikker på at våpensystemene, herunder radarvalget, er det rette også om 10-15 år? Dette er spørsmål som jeg gjerne vil at Røsjorde skal dvele litt ved i svaret.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-05-31:
Jeg går ut fra at Høyre og Senterpartiet har et felles ønske om å legge til rette for et sterkest mulig forsvar tilpasset det nye trusselbildet, den teknologiske utviklingen og de økonomiske rammene som Forsvaret skal ha til rådighet. Men når jeg lytter til representanten Ingvald Godals innlegg, får jeg et klart inntrykk av at han har en helt annen vurdering enn meg av hva man realistisk kan legge til grunn som framtidig forsvarsramme. Jeg må derfor spørre: Er Ingvald Godal enig i at forsvarsrammen neppe kan økes utover dagens om lag 25 milliarder kr? Hvis han ikke er det, hvilke av de prioriterte oppgaver, som helse, omsorg, utdanning og forskning, skal måtte klare seg med mindre penger, altså prioriteres ned? Og hva med de sterkt økende utgiftene over folketrygden? Og hvis Godal er enig i at forsvarsrammene trolig forblir uendret i framtiden, hvorfor har han da ingen betenkeligheter med å iverksette store investeringer som påfører Forsvaret store, økte driftsutgifter i en situasjon der man allerede før fregattanskaffelsen har behov for å redusere Forsvarets driftsutgifter kraftig for også å gi rom for investeringer? Hvorfor ikke avvente langtidsmeldingen for Forsvaret, som skal behandles av Stortinget neste vår, før man avgjør hvilke investeringer man bør satse på og i hvilken rekkefølge det bør skje. Det viser seg at også i Forsvaret er det mange som setter store spørsmålstegn ved fregattsaken av mange ulike grunner. Også i Høyre finnes det framtredende personer som har gitt uttrykk for de samme tankene om fregattsaken som jeg på vegne av Senterpartiet har gitt til kjenne i innstillingen. Tidligere statsminister og leder av Forsvarskommisjonen, Kåre Willoch, har offentlig gitt tilkjenne at han mener at man bør ta tingene i riktig rekkefølge: først behandle langtidsmeldingen og herunder fastlegge framtidig forsvarsstruktur, og deretter bestemme seg for aktuelle investeringer. Tar Willoch helt feil, eller har hans synspunkter fortsatt noe for seg for Høyre og kanskje også for Godal?
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-05-31:
Jeg synes nok at min komitekollega Gunnar Halvorsen bør legge til grunn det jeg faktisk har skrevet og det jeg faktisk har sagt, og ikke forsøke å tillegge meg eller Senterpartiet andre oppfatninger. Det er en utsettelse av det endelige vedtaket vi går for. Så kan det selvfølgelig hende at man når langtidsmeldingen er behandlet og man ser hva det er plass til, vil måtte vurdere om det er akkurat fregattene som haster mest og om de skal anskaffes akkurat som det nå ligger i kontrakten. Det vil jeg kunne holde åpent, men det er en utsettelse Senterpartiet har gått for – ikke en kansellering av hele fregattprosjektet. Så viser Halvorsen til gjenkjøpsavtalen og de forutsetninger som ligger der. Jeg er selvfølgelig godt fornøyd med det. I den avtalen som er framforhandlet, er kanskje gjenkjøpsavtalen noe av det beste. Det er nok andre elementer ved avtalen som jeg er mer betenkt på. Det er selvfølgelig riktig at det ikke er lett for en som på vei til hjemkommunen skal passere Kristiansund, å bli beskyldt for å forårsake i det minste en utsettelse når det gjelder oppdrag til Umoe Sterkoder. Jeg vil for øvrig benytte anledningen til å nevne at hvis det har noe for seg det som står i avisen i dag, om at det er problemer med å få Bazán til å stå ved de avtaler som man foreløpig har med Umoe Sterkoder, forutsettes det som en selvfølge at det ikke blir gitt grønt lys for undertegnelse av fregattavtalen før man også har tilfredsstillende avtale med underleverandører, herunder Umoe Sterkoder.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-05-31:
Røsjorde spør om han kan stole på Senterpartiet. Røsjorde er en forsvarsvennlig person og tilhører også et forsvarsvennlig parti. Og da vil jeg spørre: Kan man stole på de fagmilitære som har akkurat samme syn som Senterpartiet, og har gitt uttrykk for det? Jeg går ut fra at det ikke har gått Røsjorde forbi at det finnes mange også i Forsvaret som deler Senterpartiets syn i denne saken. Det er riktig at vi er et forsvarsvennlig parti, men vi er også et realistisk parti. Derfor må vi bygge på det man realistisk kan forvente av framtidige rammer. Man kan ikke fantasere om hvordan rammene vil bli. Jeg vet i hvert fall, som finansminister i to og et halvt år, at det blir en veldig sterk kamp i framtidige budsjetter om bevilgningene til veldig høyt prioriterte områder, og for også å dekke de store og sterkt økende utgiftene over folketrygden. Jeg tror vi vil gjøre Forsvaret en stor bjørnetjeneste ved å tro at det vil være mulig med vesentlig økte rammer. Vi må derfor vente på den behandling av langtidsmeldingen hvor strukturen blir fastlagt, og så får vi vurdere hvilke investeringer det der vil bli plass for, og i hvilken rekkefølge det er fornuftig å foreta dem.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-05-31:
Jeg skjønner av Hernæs’ siste setning at Willoch har gått ut på dato, at synspunktene til en tidligere statsminister og – i denne sammenheng kanskje enda viktigere – leder av Forsvarskommisjonen i sin tid ikke betyr noen ting. Han er tydeligvis helt i utakt med det som nå er vanlig tenkning i Høyre. Så kan jeg gjerne gjenta en gang til, hvis det hjelper, at det Senterpartiet går for, er en utsettelse. Men det er riktig at jeg har en del betenkeligheter med den kontrakten som er framforhandlet, og jeg syns at man med fordel kunne benytte den tenkeperioden på ett år som jeg har anbefalt, til å få vurdert andre leverandører og andre løsninger på fregattprosjektet enn det som akkurat nå ligger på bordet, og som flertallet i Stortinget om noen minutter antakelig vil komme til å vedta. Så sier Hernæs at det bare er en påstand at Senterpartiet er et forsvarsvennlig parti. Det fins jo undersøkelser som viser at vi har stor troverdighet når det gjelder forsvarsspørsmål, og det er vel ikke uten grunn. Så beskyldes vi for – og kanskje spesielt jeg, som tidligere finansminister – at vi har bidratt til at forsvarsrammene ikke har kunnet oppfylles. Det skyldes jo rett og slett at det har vært andre, høyere prioriterte oppgaver som har måttet gå foran. Nå er det ikke anledning til å stille spørsmål tilbake, men det kunne vært interessant å høre hva Hernæs og Høyre mente skulle vært prioritert enda lenger nede. Er det f.eks. skolen som har fått for mye? Jeg har inntrykk av at Høyre mener at skolen har fått for lite allerede. Er det helsevesenet som har fått for mye? Er det eldreomsorgen som har fått for mye, eller burde vi ha brukt mye mindre til forskning? Det er som sagt ikke anledning til å stille slike spørsmål tilbake, men jeg syns at Hernæs burde tenke over hvor man burde klart seg med mindre, hvis Forsvaret skulle hatt mer.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-05-31:
Jeg går uten videre ut fra at forsvarsministeren og jeg har samme mål, nemlig et tidsmessig, effektivt og best mulig norsk forsvar. Når vi da likevel er kommet til forskjellig konklusjon hva angår kjøp av fregatter, må det skyldes at vi vurderer noen premisser ulikt. Jeg forutsetter også at vi er enige om at det i dag eksisterer klare ubalanser i Forsvaret, en ubalanse mellom oppgaver og ressurser og en ubalanse mellom investeringer og drift. La oss ta ressursspørsmålet først. Jeg vurderer det slik, som jeg har gitt uttrykk for flere ganger i dag, at det er urealistisk å legge til grunn økte forsvarsrammer i framtiden. Er forsvarsministeren enig i at Forsvaret trolig må klare seg med dagens ramme på om lag 25 milliarder kr også framover? Så til ubalansen mellom drift og investeringer. Driftsutgiftene må reduseres sterkt, minst 2, ja kanskje 3 milliarder kr årlig, for å gi plass til nødvendige investeringer. Er det i denne situasjonen fornuftig å starte nedskjæringsprosessen med å investere i fem fregatter som vil øke de årlige driftsutgiftene med nærmere 500 mill. kr? Jeg har merket meg at forsvarsministeren har gått inn for at store investeringer blir lagt på is, utsatt, eller kanskje også revurdert/kansellert. Jeg tenker her først og fremst på anskaffelse av nye kampfly og MTB-er, men også på nye transportfly og pansrede spesialkjøretøy. Er forsvarsministeren overbevist om at anskaffelse av fem nye fregatter til mellom 15 og 20 milliarder kr må prioriteres foran alle andre investeringer? Om han skulle være det, er han sikker på at vi må ha fem fregatter, og at et annet antall er helt uaktuelt, at de valgte våpensystemer, herunder radaren, er de beste også om 10-15 år, at Bazán er den beste leverandøren, og at andre, som Blohm+Voss eller Fleischer & Co.s konsortium med BAE Systems ikke kunne vist seg bedre hvis man bare hadde opptatt forhandlinger med dem?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
La meg fyrst knyta ein kommentar til det som Restad frå Senterpartiet var inne på til slutt, dette med Libanon. Det er klart at Noreg har spela ei så sentral rolle i Oslo-prosessen at det vil synast veldig rart om ikkje Noreg skulle vera med med bidrag også der. Det er signalet frå SV når det gjeld den saka. Me veit òg at det fort kan blussa opp igjen. Eg trur det hastar med å få på plass styrkar i området, med norsk deltaking, for at me ikkje skal få ei ny oppblussing. Så til denne saka her. Når ein dreg ut på eit eventyr, må ein rekna med at det kjem ein del rekningar, og av det nye NATO-konseptet som ein prøvde på Balkan i fjor, er det klart at det blir etterverknader, som ein må vera med på å rydda opp i. Såpass ansvar må ein ha, og det ansvaret tar også me i SV. Men samtidig skal ein vera klar over at denne bombeaksjonen som ein seier blei krona med siger, har skapt ein bròte med nye problem, og denne aksjonen hadde altså ikkje noko FN-mandat då den blei sett i verk. Det gjer at det er store innvendingar, men sjølvsagt må me betala rekninga som ein nå får. Faktisk er det slik at den rekninga venteleg blir rimeleg stor veldig lenge dersom det skal vera mogleg å skapa fred der nede. Me burde òg sjå på dei humanitære sidene inne i sjølve Jugoslavia, der infrastrukturen er øydelagd, og der boikotten fyrst og fremst rammar sivilbefolkninga. Der har òg det nye NATO-konseptet medverka til å auka problema gjennom den bombinga som blei føretatt. Så her er det mange oppgåver som gjer det nødvendig for meg å seia at neste gong det nye NATO-konseptet skal prøvast ut, skal ein tenkja seg meir om enn det ein gjorde denne gongen. Etter mi meining er det ikkje nokon siger ein har sett. Det ein har sett, er at det ein må gjera på førehand, er det som er viktig, slik at Stortinget må vera innstilt på å bruka fleire midlar til førebyggande aktivitet i slike område for å unngå å måtta gå til slike aksjonar som ein har hatt i Kosovo. Mi utfordring til forsvarsministeren er om ein frå departementet si side legg opp til ei drøfting, ei slags evaluering, av den konflikten som ein hadde, og som førte til bombeaksjonen. Blir det frå Regjeringa si side lagt opp til ei vurdering av dette? Blir det lagt opp til ein meir grunnleggande debatt om dette nye NATO-konseptet, som altså i realiteten gjer at det nye NATO kan operera utan FN-mandat? Vil det bli ein debatt i Stortinget om dette? SV støttar innstillinga.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Det var eit to og eit halvt minutts innlegg frå representanten Rise som gjorde det nødvendig for meg å koma med ytterlegare oppklaringar i denne saka. I forhold til Libanon og det at me meiner at det er viktig at Noreg bidrar i fredsprosessen i Libanon, i og med at ein var med i Oslo-prosessen, stiller representanten Rise spørsmålet om me vil auka forsvarsbudsjettet. Det er eit spørsmål som eg set veldig pris på i forhold til den dagen me står framfor i dag, for det fell på sin eigen logikk. Dersom representanten Rise gjer det som er det einaste fornuftige seinare i dag, vil han disponera 400–600 mill. kr i året, ja faktisk 1,2 milliardar kr i året i 30 år, som ein kan bruka til førebygging og andre element som han òg var opptatt av i sitt innlegg. Dette oppfattar eg som eit signal om at Kristeleg Folkeparti nå har tatt til vettet i fregattsaka og ønskjer meir midlar til å bruka bl.a. til FN-styrkar. Det er interessant. I forhold til det nye NATO og det nye NATO-konseptet, svarte ikkje forsvarsministeren direkte på om det blir lagt opp til ein debatt om det. Men det som er mitt poeng, er jo at ein skal få ei «kva gjorde me galt-evaluering» i Stortinget, der me skal diskutera denne saka. Då vil det nye NATO-konseptet bli ein del av debatten, for det et nemleg på dei premissane ein har operert. Så det forsvarsministeren seier, oppfattar eg som positivt – at det blir lagt opp til det frå Regjeringas side. Problemet med det nye NATO er jo nettopp dette at ein ikkje held seg til folkeretten på ein korrekt måte, og det er hovudbekymringa til mitt parti.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Først til Ingvald Godal: Eg synest hans poeng i forhold til Tsjetsjenia illustrerer kor viktig det er å få ein debatt om nye NATO og vår rolle i forhold til det nye NATO-konseptet. Tsjetsjenia er ein plass, nå har me Etiopia og Eritrea, og me har hatt Aust-Timor. Problemstillinga er så stor at me må ha klare haldningar til dette, og det trur SV òg er viktig i forhold til folkeretten. Så til representanten Rise, som nok ein gong tvingar meg fram til skriftestolen i forhold til Milosevic: Milosevic er heilt sikkert ein skurk. Han har vore ein skurk, og han har heilt tydeleg gjort fælslege ting. Problemet er at den strategien ein heile vegen har lagt for å ta han, har ført til at ein først og fremst rammar sivile og barn. Akkurat det same skjer i samband med Saddam Hussein – 500 000-600 000 barn har døydd i Irak av den blokaden ein har. Det er mitt poeng i saka.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Senterpartiet hoppa av og landa på SV sitt syn, sa Røsjorde, og i konklusjonen er for så vidt det rett. Mi oppfatning er at det her er viktig å hoppa av før det går gale. Det er nemleg konsekvensen av det som nå er i ferd med å skje. Fatima, Rikshospitalet og Gardermoen blir småsaker i forhold til den saka som Røsjorde nå kan førebu seg på å bli innkalla til høyring om. Det er det som kjem til å skje med denne saka, og det trur eg faktisk at Røsjorde er fullstendig klar over. Det er då urovekkande at ein ikkje følgjer opp det som er basisen i SV si tenking. Det er ikkje det at ein skal ha robåt og snekke i staden for fregatt, men at ein først skal diskutera kva slags forsvarskonsept ein skal ha, og jaggu har ein ikkje sett ned tre utval som skal finna ut dette! Likevel skal Røsjorde bruka alle desse milliardane og på den måten binda opp drifta til Forsvaret i 30 år framover – ei gammaldags forsvarskonsepttenking er det Røsjorde representerer ved den måten han nå går fram på. Det einaste logiske er å venta på konklusjonen til dei tre utvala som er sette ned, det veit Røsjorde, og han må forsvara kvifor han ikkje gjer det. Min påstand er at det som fleirtalet nå kjem til å gjera, ikkje vil vera strukturuavhengig, men strukturstyrande for det forsvarskonseptet ein får, for ein har ein svær utgiftspost som ein må legga opp Forsvaret etter. Og då er spørsmålet kva slags forsvar ein vil få med nokre store fregattar som kan skytast ned med fem missilar. Dette er gammaldags.