trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Petter Løvik (Høyre), 2000-11-29:
: Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Det ser no ut til å vere fleirtal i Stortinget for ein meir liberal politikk når det gjeld å hente inn arbeidskraft landet treng frå utlandet. Statsråden har uttalt til Dagsavisen 21. november 2000 at ho vil sjå på lovverket på ny. Vil statsråden ta initiativ til at dei som allereie er i landet, for eksempel i samband med utdanning, som skaffar seg jobb og som er sikra underhald og bustad, får bli verande til spørsmålet om eventuelle endringar i lovverk og praktisering er avklart?»
Petter Løvik (Høyre), 2000-11-29:
Eg takkar for svaret, og er glad for at statsråden vil gjere desse vurderingane. Bakgrunnen for spørsmålet er ei sak frå Volda der to søsken – utdanna helsepersonell frå Filippinane – kom til Volda for å ta eit ekstra år på skule. Dette er folk som er ferdig utdanna, og som er arbeidskraft vi sårt manglar i Noreg. Dei har også mange jobbtilbod. Det meiningslause, synest eg, er at vi utviser folk vi treng, spesielt når vi manglar kanskje 4 000–5 000 helsepersonell. Eg er fullstendig klar over at statsråden ikkje kan kommentere denne spesielle saka i salen, men eg vil gjerne på generelt grunnlag ha ei lita utdjuping frå statsråden. Eg er sjølvsagt klar over at statsråden ikkje har heimel til å suspendere det eksisterande regelverket, men er det muleg å sjå på praktiseringa? Er det muleg å unngå dei verste utslaga? Er det muleg å unngå ein situasjon der vi utviser folk vi sårt treng for å bygge ut norsk helsevesen?
Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Hva vil statsråden gjøre for at førstegangsetablerere som kjøper en gammel bolig, kan få dette boligkjøpet finansiert gjennom Husbanken?»
Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Ca. halvparten av alle ekteskap ender i skilsmisse, og mange samboende par går også fra hverandre. Det skjer ofte at ingen av partene etterpå har økonomi til å beholde den boligen som de eide i fellesskap, og begge parter må finne en mindre og rimeligere bolig på grunn av dårligere økonomi som enslige. Hvilke muligheter har denne gruppen annengangsetablerere til å finansiere boligen sin i Husbanken?
Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Først vil jeg rette opp et par ord i teksten i spørsmålet. Det står «det er fattet vedtak», det skal selvfølgelig stå «det er fremmet forslag». Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til sosialministeren, i endret form: «Det er fremmet forslag om at forsørgerfradraget skal fjernes fra selvangivelsen og tillegges barnetrygden. Mange, svært mange, kommuner regner barnetrygden som en del av inntekten når de beregner eventuell utbetaling av sosialhjelp. Nå får disse familiene forsørgerfradraget lagt til inntekten, og blir igjen tapere i dette systemet. De mister på en måte forsørgerfradraget. Hva vil statsråden gjøre med dette?»
Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Noen kommuner regner også kontantstøtten som en del av inntekten til sosialhjelpsmottakere. Dette gir også en forskjellsbehandling av denne gruppen i Kommune-Norge. Vi trenger åpenbart en større likebehandling av sosialhjelpsmottakerne på flere områder i kommunene. Hva vil statsråden gjøre for å rette opp denne forskjellsbehandlingen?
Helge Bjørnsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-29:
«En familie fra Kroatia, bosatt i Melbu, ble fredag 17. november 2000 utvist etter å ha fått avslag på asylsøknad. Familien ble, med få timers varsel, hentet på arbeidsplass og skole. En av dem var innlagt på sykehus og ble ført til flyplassen i håndjern. Familien fikk ikke tid til å ordne opp i økonomi, levere fra seg nøkler til arbeidsplass eller si farvel til venner etter 2 1/2 års opphold. Hvorfor er en slik fremgangsmåte nødvendig, og vil statsråden ta initiativ til en mer verdig praksis?»
Helge Bjørnsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-29:
Det er spesielt opprørende når en slik sak berører en kvinne som er innlagt i sykehus med en diagnose som for få år siden ville innebære at hun var i asyl, et asyl som ville beskyttet henne i forhold til den lidelsen hun hadde. Så gjelder ikke flyktninger. Vi registrerer at det er ulik historiebeskrivelse fra departement og statsråd og fra familien og de som kjenner familien. Jeg vil fokusere på rammebetingelsen for maktutøvelse, for i altfor stor grad blir det fokusert på de ytre etatene, de som gjennomfører handlingene. Jeg savner en etisk standard for departementets håndtering av disse sakene og lurer på om statsråden vil gjennomgå den etiske standard som departementet legger til grunn for sin utøvelse.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2000-11-29:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Obligatorisk jordmortjeneste ble innført i 1995. Undersøkelser viser at tjenesten ikke fungerer etter lovens intensjon. Stillinger holdes vakante for å spare penger, og mange steder er stillingshjemlene for små, slik at det er umulig å få utført nødvendig og forsvarlig svangerskapskontroll og følgetjeneste. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at gravide får den tjenesten de har krav på, og vil han foreta en evaluering av loven om obligatorisk jordmortjeneste?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2000-11-29:
Jeg takker for svaret, som var skuffende og svært lite avklarende i forhold til å bedre situasjonen for fødende i Distrikts-Norge og å sikre en god tjeneste uansett hvor man bor. En god jordmortjeneste er en forutsetning for å kunne etablere et differensiert og desentralisert fødetilbud, slik Regjeringen sier i akuttmeldingen sier at den vil gjøre. I 1999 var det nærmere 200 kvinner som fødte under transporten på vei til fødeavdelingen, svært mange uten kvalifisert hjelp. Derfor er det svært alvorlig at flere kommuner nå reduserer jordmorfølgetjenesten. Det er faktisk slik at dyr har et bedre vern når de skal føde, for det er ikke lov å transportere dyr to uker før forventet nedkomst. Men kvinner transporteres over lange avstander til alle døgnets tider i all slags vær når de er i fødsel, som oftest uten kvalifisert følge. Jeg mistenker ikke helseministeren for å forsvare en slik praksis, men jeg vil vite hva han har tenkt å foreta seg i forhold til de kommunene dette gjelder, for å sikre en forsvarlig jordmortjeneste og få slutt på disse uforsvarlige og uverdige forholdene.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2000-11-29:
Men det er det, president. Så lenge følgetjenesten ikke er lovpålagt, vil mange kommuner ikke organisere en slik tjeneste. Mange kommuner spekulerer nå i jordmødrenes plikt til å gi øyeblikkelig hjelp også på fritiden. Så loven om jordmortjenesten må utvides til også å gjelde følgetjeneste og vaktberedskap i de områder hvor det er mer enn én time til fødeavdelingen. Selv ved et desentralisert fødetilbud vil det være behov for følgetjeneste, ja, kanskje vil det da være enda viktigere, fordi det oftest dreier seg om kvinner som av medisinske årsaker må føde ved en spesialavdeling. Jeg vil spørre helseministeren om han mener at fødsler er akuttmedisin når det foregår ved sykehus eller ved fødestuer, men ikke når det skjer i ambulanse, drosje, privatbil eller båt. Jeg spør fordi det i akuttmeldingen, som vi nå har til behandling i Stortinget, ikke er nevnt ett ord om vaktberedskap og følgetjeneste i forbindelse med fødsel.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Kommunen plikter å tilby gravide svangerskapskontroll ved jordmor i tilknytning til helsestasjon. Dette ble innført i loven om helsetjenesten i kommunene i 1995 i samsvar med kommunehelsetjenestens grunnleggende ansvar for det forebyggende arbeidet. Kommunen har ikke plikt til å organisere følgetjeneste for fødende. Loven gir åpning for at jordmortjenesten kan organiseres på flere måter, avhengig av lokale behov og ressurser. Flere kommuner kan i fellesskap ansette én jordmor. Kommunen kan også inngå avtale med sykehus eller fødestuer om deling av jordmorstillinger. I tillegg kan privatpraktiserende jordmødre ansettes i deltidsstillinger ved kommunale helsestasjoner. I små kommuner med få fødsler er det naturlig nok deltidsstillinger for jordmor. Dette kan by på rekrutteringsproblemer, men mange kommuner løser dette, som nevnt tidligere gjennom samarbeid med andre kommuner, sykehus eller fødestue. I helseregion 5, som består av Nordland, Troms og Finnmark, hvor det er mange små kommuner rent befolkningsmessig, har slike samarbeidsavtaler gitt gode resultater. Bare to av i alt 85 kommuner i helseregionen mangler jordmor. Jeg tror det er grunn til å hevde at Norge har en god svangerskapskontroll. Sannsynligvis har gravide kvinners helse aldri vært bedre. Spedbarnsdødeligheten er på linje med den de har i de øvrige skandinaviske land, og er blant de laveste i verden. Dersom en ser hele svangerskapsomsorgen i Norge under ett – inkludert den obligatoriske jordmortjenesten i kommunene – er det svært god oppslutning. Nær 100 pst. av alle gravide benytter seg av tilbudet. Sett på denne bakgrunn synes jeg ikke man generelt kan si at jordmortjenesten ikke fungerer etter intensjonen, eller at det er umulig å få utført nødvendig og forsvarlig svangerskapskontroll. Jeg er imidlertid klar over at det forekommer eksempler på at jordmortjenesten ikke alltid fungerer som ønsket, eller at de ordninger som er valgt, ikke gir en fullgod arbeidssituasjon. Det har tatt tid å styrke svangerskapsomsorgen i kommunene. Men vi har en jevn økning i antall utførte jordmorårsverk i kommunehelsetjenesten. Gjennom Statens helsetilsyn og fylkeslegenes tilsynsvirksomhet holdes jeg orientert om kommunenes arbeid med å etterleve forpliktelsene til obligatorisk jordmortjeneste. For å få et klarere bilde av svangerskapskontrollen i Norge vil jeg vurdere om det er behov for å styrke tilsynet med svangerskapskontrollen i kommunene. Det er enighet om at et godt samarbeid mellom jordmor og allmennlege gir den beste tjenesten. Ved innføringen av fastlegeordningen 1. juni 2001 vil det også bli muligheter til et bredere samarbeid mellom den gravides fastlege og svangerskapskontrollen på helsestasjon. Helsetilsynet gjennomfører nå en revisjon av sin veileder for svangerskapsomsorgen og vil i den sammenheng bl.a. behandle de organisatoriske spørsmål. Jeg mener dette er forhold som vil bidra til å sikre at gravide får den tjeneste de har krav på, og jeg ser foreløpig ikke grunn til å foreta en evaluering av bestemmelsen om obligatorisk jordmortjeneste.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg vil gjenta fra mitt første svar at jeg tror at generelt sett må vi si at vi har en godt utbygd og god jordmortjeneste og god svangerskapskontroll i Norge. Jeg vil advare mot at man ut fra eksempler på at det ikke fungerer som det skal, slik jeg også var inne på, generaliserer det. Jeg tror vi må kunne si at vi i denne henseende tilfredsstiller de rimelige krav og framfor alt de intensjoner som ligger i lovgivningen. Representanten Sjøli tar så opp spesielt de problemstillinger som knytter seg til følgetjeneste. Som jeg sa, er ikke det en plikt som kommunene har, da må vi arbeide på andre måter, og til det kan jeg si at jeg vil se hva vi, i nær kontakt med kommunene, kan gjøre for å styrke akkurat den delen av tjenesten.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg mener det er akuttmedisinsk uavhengig av hvor det foregår. Jeg gjentar at når det gjelder akkurat spørsmålet om følgetjeneste, er det noe som i dag ikke er pålagt ved lov, og sånn sett, som jeg sa i mitt første innlegg, er det ikke noe som kommunene er tilpliktet. Jeg kjenner ikke til at kommuner spekulerer i å redusere den type tjenester, i den utstrekning de har det, men jeg vil si at dette er forhold som jeg er innstilt på å vurdere, og jeg vil se på hva vi i tilfelle kan gjøre med dette i forhold til kommunene.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg vil gjerne få understreke at NRK er organisert som et aksjeselskap. Dette gjør at selskapet er gitt vide fullmakter i forhold til den forretningsmessige driften av selskapet. En slik frihet er nødvendig for at NRK skal kunne operere effektivt i en stadig mer dynamisk kringkastingssektor. Selskapet står overfor raske endringer i teknologi, en tilspisset konkurransesituasjon og vesentlige utfordringer som følge av digitaliseringen. NRK befinner seg for tiden i en presset økonomisk situasjon. På selskapets generalforsamling i år ble styret pålagt å bringe NRKs driftsresultat i balanse. Jeg mener at det er særlig viktig at NRKs styre nå gis spillerom til å foreta de nødvendige innsparinger og omprioriteringer. Jeg vil derfor forholde meg til at styret må treffe de nødvendige vedtak uten instruks fra kulturministeren som generalforsamling. Men jeg legger til grunn at dersom NRKs styre skulle komme med forslag som ville føre til endringer i den distriktsmessige profil, vil det i samsvar med selskapets vedtekter bli forelagt generalforsamlingen, og dermed bli behandlet politisk. På et rent generelt grunnlag er det mitt klare inntrykk at NRK også i fremtiden vil ivareta sin allmennkringkasterrolle gjennom en godt utbygd regional organisasjon.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Distriktskontorstrukturen er også etter Kulturdepartementets syn et spørsmål av særlig stor viktighet og av stor betydning for det norske folk. Der er vi ubetinget enige. Dersom det skulle oppstå en situasjon hvor styret fremmer forslag til vesentlige endringer i denne strukturen, vil det, som jeg allerede har sagt, være påkrevd å ta det opp i generalforsamling, og det vil så være departementets og statsrådens oppgave eventuelt å bringe saken videre til Stortinget.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
La meg få presisere at NRKs styre ikke har fattet noe vedtak om å endre strukturen i distriktskontorene. Jeg ser derfor ingen grunn til å gi noen form for vurdering av en hypotetisk situasjon.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-11-29:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kulturministeren: «NRKs 17 distriktskontor kan komme til å bli delt inn i 9 regioner. I stedet skal kontorene deles inn i 9 regioner hvor hver region får sin redaktør. De kontorene som ikke får egne regionredaktører, får i stedet status som underkontorer. Deler statsråden disse vurderinger med tanke på å gjøre NRK mer effektivt og rasjonelt, eller har statsråden andre fremtidsplaner med NRKs videre form?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-11-29:
Jeg takker statsråden for svaret, som var noe kortere enn det jeg hadde håpet og trodd. Fremskrittspartiet ser betydningen av å ha gode distriktskontorer rundt om i Norge. På grunn av Norges størrelse og omfang er det viktig at disse fungerer på en effektiv, rasjonell, økonomisk og fornuftig måte. Et distriktskontor er også med på å ivareta demokratiet og muligheten for innbyggerne til å komme ut med sitt budskap. Distriktskontorene har et ansvar for å ivareta dette samt å ivareta det innbyggerne ønsker at NRK som serviceapparat skal gi. Derfor er det viktig at regionene ikke blir for store og avstanden dermed for uoverkommelig. Det er også gjennom mange år bygd opp en god kompetanse samt investert mye i utstyr og lokaler. Det er i forbindelse med lisensen bestemt hvor mye av denne som skal gå til distriktskontorene. Selv om Fremskrittspartiet er imot tvungen lisens, aksepterer vi selvfølgelig dagens system, og vi ønsker at enhver innbetalt krone går til lisensbetalernes beste.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-11-29:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «I St.meld. nr. 64(1984-85) ble det åpnet for salg av prestegårder. På 15 år har staten solgt 97 av totalt 190 prestegårder. I dag er 40 gårder til salgsvurdering, samt at om lag 20 skal tas opp til salgsvurdering. Dette viser at prosessen har tatt lang tid, til ergrelse for potensielle kjøpere. (1984-85) Vil statsråden bidra til at det blir fortgang i salget?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-11-29:
Jeg takker statsråden for svaret, hvor statsråden sa han vil bidra til at saksbehandlingstiden vil være så kort som mulig. Det er riktig at mange høringsinstanser skal gi uttalelse, og at salg av en prestegård er noe mer komplisert enn andre salg. Men når det gjelder slike eksempel som vi kunne lese om i Nationen den 16. november i år, hvor en kjøper har ventet i ca. ni år, må man si at det er for lenge, og ingen vil tjene på dette, verken eier, leier, kjøper eller samfunnet rundt. Nok en gang: Jeg er fornøyd med svaret fra statsråden hvor han lover å følge opp de sakene som ligger til behandling.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Økonomisk sosialhjelp utgjør et siste sikkerhetsnett for personer som på annen måte ikke er i stand til å sørge for sitt livsopphold. Stønaden skal sikre at alle har tilstrekkelig med midler til nødvendig livsopphold. Lovens prinsipp er at alle inntekter og inntektsmuligheter skal legges til grunn ved vurdering av en søknad om økonomisk sosialhjelp. Det er søkerens totale økonomiske situasjon som vurderes. Dette inkluderer bl.a. offentlige støtteordninger, ikke bare barnetrygden. Forsørgerfradraget, slik det er i dag, er også en del av totalvurderingen. Skatt er en utgift som det tas hensyn til, og redusert skatt på grunn av fradrag innebærer at utgiften reduseres. Forsørgerfradraget er likevel et spesielt fradrag, fordi det ikke bare er et fradrag i skatten for personer som betaler skatt, men også innebærer at personer uten skattbar inntekt får utbetalt fradraget kontant. Mottakere av økonomisk sosialhjelp vil ofte tilhøre den gruppen som har fått fradraget utbetalt kontant. En slik utbetaling regnes etter sosialtjenesteloven også som inntekt på utbetalingstidspunktet og tas med i vurderingen av om en søker skal få økonomisk stønad, og i tilfelle hvor mye. For sosialhjelpsmottakere som har skattbar inntekt, og får fradraget i skatten, medfører fradraget en redusert utgift og har derfor som nevnt, betydning ved vurdering av stønadsbehovet og stønadsnivået. Ettersom det alltid er det individuelle behovet som skal legges til grunn ved vurdering av en søknad om økonomisk sosialhjelp, vil endringen i forsørgerfradrag og barnetrygd i prinsippet ikke føre til noen reell endring for den totale økonomiske situasjonen til sosialhjelpsmottakere.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Det er en betydelig forskjell fra kommune til kommune når det gjelder hvordan man beregner sosialhjelp, og slett ikke alt kan forklares ut fra kommunale forskjeller. Det er også grunnlaget for at man i forbindelse med behandlingen av utjevningsmeldingen har bedt meg om å komme tilbake hit med en annen måte å beregne sosialhjelpen på, og det vil jeg gjøre om ikke veldig lenge.
Bent Høie (Høyre), 2000-11-29:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I statsbudsjettet for 2000 er det avsatt 50 mill. kroner til utbygging av terminalbygget ved Stavanger Lufthavn på Sola. Det har imidlertid kommet signaler om at Luftfartsverket vil forskyve utbyggingen ytterligere. Vil statsråden foreta seg noe for at den sårt tiltrengte utbyggingen blir igangsatt som forutsatt i statsbudsjettet?»
Bent Høie (Høyre), 2000-11-29:
I Rogaland ble en betydelig lettet da en leste forslaget for statsbudsjettet for 2001. Dessuten brukte statssekretær Eirin Sundt dette som en av flaggsakene for å markere at dette budsjettforslaget også var godt for Rogaland. I budsjettinnstillingen for statsbudsjettet for 2000 sa en enstemmig komite at blant de viktigste oppgavene innenfor ekspedisjonsområdet, øvrige bygg osv. i 2000 var byggestart for utbygging av innsjekkingsområdet og bagasjehallen ved Stavanger lufthavn, Sola. Jeg er imidlertid bekymret når statsråden sier at dette på ny vil bli vurdert i sammenheng med en helhetlig vurdering av Luftfartsverkets budsjett. Det har i det siste kommet ganske kraftige signaler om at det her kan være et misforhold mellom det som står i statsbudsjettet, og det som Luftfartsverket selv gir uttrykk for. Så jeg vil spørre statsråden igjen: Vil han fortsatt prioritere utbyggingen ved Stavanger lufthavn, Sola?
Bent Høie (Høyre), 2000-11-29:
Jeg vil stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «I «Rikets tilstand» på TV 2 15. november 2000 kommer det frem påstander om at statlige forskrifter om sortering av matavfall har kostet skattebetalerne milliarder av kroner, uten at det har gitt noen beviselig miljøeffekt. Hvordan vil statsråden forholde seg til disse påstandene?»
Bent Høie (Høyre), 2000-11-29:
Jeg vil først takke for svaret og innledningsvis jeg si at jeg fullt ut deler miljøvernministerens vurdering av behovet for å forhindre at denne type avfall havner på deponi. På den annen side: Det diskusjonen går på, er jo hvilken måte en behandler dette avfallet på. Det var det dette programmet satte spørsmålstegn ved – forholdet til kost-nytte-effekten av komposteringsanlegg. Jeg skal la det ligge, men det er helt åpenbart at det i den siste tid har vært en rekke medieoppslag som på mange måter setter spørsmålstegn ved en holdning som har vært fremtredende, nemlig nytten av å kildesortere. Derfor vil jeg be miljøvernministeren si noe om hvordan staten på sin måte kan bidra til å sikre at de behandlingsmetodene som anvendes rundt i kommunene, best mulig ivaretar en kost-nytte-effekt i forhold til miljøet.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
I Regjeringens forslag til statsbudsjett for 2001 er det foreslått betydelige bevilgninger til utvidelse av ekspedisjonsbygget ved Stavanger lufthavn, Sola. Regjeringen skulle med dette klart ha gitt til kjenne at dette tiltaket skal ha høy prioritet. Jeg er kjent med at Luftfartsverket i en kunngjøring har lagt opp til byggestart ved Sola i fjerde kvartal 2001. Jeg vil i denne forbindelse benytte anledningen til å vise til at det i Samferdselsdepartementets budsjettproposisjon er gjort oppmerksom på usikkerheten knyttet til utviklingen i luftfarten, og at det kan bli behov for å komme tilbake til Stortinget med en revisjon av Luftfartsverkets budsjett. Dersom en slik eventuell situasjon skulle innebære reduserte investeringsrammer for Luftfartsverket, vil det bli gjort helhetlige vurderinger for å avklare hvordan dette bør gjøres for best mulig å ivareta Luftfartsverkets virksomhet samlet sett.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
På den måten som utbyggingen av Stavanger lufthavn, Sola, er håndtert i statsbudsjettet, vil Regjeringen gi høy prioritet til dette, og vi legger da også opp til en betydelig satsing i 2001. Usikkerheten er til stede når det gjelder Luftfartsverkets økonomi, noe som også er tilkjennegitt i budsjettproposisjonen. Den senere tid har ikke gjort denne usikkerheten større, og det er fortsatt slik at vi legger opp til å starte ombyggingen av terminalbygget på Sola i 2001.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Forslaget som det vises til, ble møtt med innvendinger fra høringsinstansene, og Vegdirektoratet besluttet derfor at forslaget ikke skulle gjennomføres. Dette er både bilimportører og interesseorganisasjoner orientert om. Motstanden rettet seg mot at forslaget ville kunne føre til at importører av amerikanske biler produsert for det europeiske markedet, ble forskjellsbehandlet når det gjelder krav om dokumentasjon for oppfyllelse av sikkerhetsmessige krav. Jeg ser det som svært viktig at biler på norske veier holder høy sikkerhetsmessig standard, og ønsker ikke en utvikling med godkjenning av importerte bruktbiler som ikke tilfredsstiller grunnleggende europeiske krav til sikkerhet, eller at det kan oppstå usikkerhet knyttet til dette spørsmålet. Når det gjelder reglene for godkjenning av importerte bruktbiler i Sverige, har ikke tiden gitt anledning til å framskaffe en tilfredsstillende oversikt over hvordan disse praktiseres. Denne delen av spørsmålet vil det derfor bli redegjort for i et eget brev til representanten Kenneth Svendsen.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Det er, ut fra de opplysningene jeg sitter inne med, ikke slik at det eksisterer et felles EU-regelverk for godkjenning av import av brukte amerikanske biler ment for det amerikanske markedet. Derimot, når det gjelder import av biler som er produsert for det europeiske markedet, eksisterer det felles regler. Det er ulike krav i ulike EU-land når det gjelder amerikanske biler produsert for det amerikanske markedet. Det er slik at kravene til sikkerhet er ulikt utformet når det gjelder amerikanske biler og europeiske biler. Jeg ønsker fortsatt å ha høye krav til sikkerhet, og at vi skal basere oss på de regler som hovedsakelig gjelder for EU-området. Slik denne saken nå ligger an, ser jeg ingen grunn til å ta ytterligere initiativ for regelverksendringer.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-11-29:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Den siste tiden har det fra mange hold framkommet utsagn om omfattende kvotejuks i fiskerinæringen. Dette blir også bekreftet av aktører i næringen. Har Fiskeridepartementet eller statsråden kjent til disse forholdene før den siste tidens avsløringer?»
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-11-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Innledningsvis vil jeg si at i denne saken, som i svært mange andre saker, er det viktig ikke å generalisere og fordømme en hel næring, men sette fokus på og innrette tiltak mot den enkelte lovovertreder. Det blir hevdet fra ledende hold i fiskerimiljøet at et omfattende juks har vært kjent over lengre tid. Det blir framsatt påstander om fiskefusk for milliarder. Hvis så har vært tilfelle, er det å forvente at departementet og de politiske instansene, har hørt om denne ukulturen. Vi må ha et offentlig system som inngir tillit til at det offentlige vil reagere raskt hvis ulovligheter skjer. Da er mitt spørsmål: Vil fiskeriministeren innskjerpe de interne rutiner slik at den ansvarlige instans, i dette tilfellet statsråden, blir gjort kjent med omfang og ulovligheter på en rask måte, slik at reaksjoner kan iverksettes?
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Kontroll med ressursuttaket i våre havområder er en grunnleggende forutsetning for en stabil og langsiktig høy avkastning fra fiskeriene. Som fiskeriminister er jeg svært opptatt av dette. Jeg er ikke ukjent med at det går og har gått rykter om at det finner sted ulovligheter i form av kvotejuks. Jeg er imidlertid kun i den aller siste tid gjort oppmerksom på at omgåelsene kan ha et meget stort omfang. Det lar seg ikke tallfeste hvor stort dette omfanget er, men det kan fastslås at omfanget er så stort at en økt kontrollinnsats og sterkere reaksjoner må iverksettes. Dette bekreftes av kontroll som foretas av Kystvakta, Fiskeridirektoratet og salgslagene. Fiskeridepartementet tar selvfølgelig også velfunderte påstander om ulovligheter på alvor. Men det kan ikke være slik at utøvelsesreglene for denne næringen, med et mangfold av aktører innenfor enorme havområder, skal baseres på rykter. Det ville være uansvarlig av meg. Jeg må ta utgangspunkt i de opplysninger som fremkommer av kontrollinstansenes og påtale- og domsmyndighetenes virksomhet innenfor dette området. Og disse tegner et noe mindre dramatisk bilde enn det vi har kunnet lese ut av mediene de siste dagene. Fiskeridepartementet arbeider kontinuerlig med å forbedre og effektivisere kontrollvirksomheten. Dette innebærer også å være i dialog med næringen og trekke veksler på det erfaringsgrunnlaget fiskere, kjøpere og andre aktører sitter inne med. I går avholdt jeg et møte i Fiskeridepartementet med representanter fra Norges Fiskarlag, Fiskerinæringens Landsforening, Fiskesalgslagenes Samarbeidsråd, Kystvakta, Fiskeridirektoratet og Justisdepartementet. På dette møtet var det enighet om en rekke tiltak for å komme kvotejukset til livs. Vi kommer ikke utenom at det må settes inn mer penger i kontrollen. Dette kan skje delvis ved omprioriteringer, at aktørene på kjøper- og selgersiden tar en større del av kostnadene ved økt kontroll, og at det bevilges friske midler fra fellesskapets side. Det ble videre fokusert på behovet for innføring av landingsseddel samt strengere og mer effektive reaksjoner på det strafferettslige og administrative nivå. At påtalemyndigheten må prioritere de sakene som relaterer seg til kvotejuks, ble sterkt understreket i denne sammenheng. Likeledes skal arbeidet med å fremme gode holdninger innenfor næringen vektlegges.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg er enig med representanten Kongshaug i at det er viktig at man ikke generaliserer i denne saken, og at man setter inn tiltak der de virker. Det har alltid vært slik at man gjennomfører en omfattende kontroll. Slik skal det fortsatt være. Videre har det alltid vært slik at de som utfører denne kontrollen, rapporterer til fiskerimyndighetene om hvordan dette følges opp, og hvorvidt det følges opp i det omfang som er nødvendig for å få kontroll med de faktiske forhold. Basert på den oppsummeringen vi gjorde på møtet i går, har vi konkludert med at det er grunnlag for å øke straffereaksjonene og kontrollere mer. Dette er og bør alltid være en helt naturlig del av fiskeriforvaltningens arbeid. Jeg vil sørge for at jeg hele tiden holdes orientert om situasjonen når det gjelder dette, og at de nye tiltakene som vi nå iverksetter, fungerer, slik at vi kommer dette til livs.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Stortinget har de siste to år bevilget 1,7 mill. kr til inspektørordningen på sjøen. Det er på denne bakgrunn ansatt fire inspektører. Disse brukes innen torskesektoren i Barentshavet og under det norske makrellfisket i Nordsjøen. I Barentshavet brukes inspektørene om bord på trålere hele året, bortsett fra perioden september–oktober, da de brukes om bord på norske ringnotfartøyer under makrellfisket. I torskefisket har inspektørene stått om bord i tråleren fra to til seks uker. I makrellfisket har inspektørene vært om bord i hele perioden fartøyet brukes til å fiske sin kvote. Om bord på trålerne er det to inspektører som følger fartøyets vaktordning, mens det under makrellfisket er én inspektør.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg kan bekrefte at de midlene som er avsatt til dette formålet, blir brukt. Jeg kan også gjenta det jeg sa i mitt forrige svar, nemlig at midlene avsatt til kontroll skal økes. Det er min holdning at fiskeridirektøren er den nærmeste til å vurdere hva som gir mest mulig kontroll basert på de midlene som vi har tilgjengelig. Hvis fiskeridirektøren kommer til at det mest effektive er at vi øker kontrollene om bord i fartøyene, vil jeg ta det til etterretning og følge det. Hvis han konkluderer med at midlene i kontrolløyemed er bedre anvendt om de brukes på andre forhold i fiskeriene, vil jeg fortsatt mene at han er den nærmeste når det gjelder å være kompetent til å vurdere hvor vi får mest mulig kontroll for pengene.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Enhver feil i fangststatistikken forkludrer både grunnlaget for forskernes kvoteanbefalinger og grunnlaget for den eksisterende regulering av fisket. I dag har vi ikke tallfestede anslag for feil i fangststatistikken for norsk-arktisk torsk. Det er derfor umulig å gi en brukbar kvantifisering av hvilken effekt underrapportering har for prognoser for fangst og bestand. Underrapportering på et nivå omkring 100 000 tonn i år og neste år, slik representanten Myrvoll antyder, vil selvsagt øke faren for at vi går glipp av den bestandsøkningen som avtalt kvote for 2001-2003 i utgangspunktet skulle gi rom for. Ved siste bestandsvurdering i Det internasjonale råd for havforskning, ICES, var det en bred diskusjon om påliteligheten av fangstrapporteringen. Konklusjonen var at problemet kan være betydelig, men tilgjengelig dokumentasjon var for spinkel til at man kunne tallfeste feilen. ICES presenterte derfor ikke beregninger basert på underrapportering. Det ble imidlertid innført enkelte endringer for å gjøre beregningene mindre følsomme for eventuelle langtidsendringer i grunnlagsdata, men prognosene er fortsatte følsomme for eventuelle feil i fangststatistikken de siste årene og i kommende år. I løpet av det siste året er det fra Havforskningsinstituttets side satt i gang flere prosjekter for å belyse påliteligheten i fangststatistikken. Det er satt ned en referansegruppe som skal etablere et system for å framskaffe pålitelige fangstdata med tilhørende anslag for usikkerhet. Videre er det etablert en referanseflåte bestående av seks fiskefartøy som foretar regelmessige og detaljerte målinger, og samtidig foretas det spørreundersøkelser rettet mot fiskerinæringen. Problemstillingene knyttet til underrapportering i torskefiskeriene er således satt på dagsorden, og tiltakene som jeg nå har nevnt, vil danne grunnlag for en nærmere tallfesting av problemet. I dag har vi imidlertid ikke grunnlag for en konkret beregning av endrede fangstprognoser.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg prøvde å svare veldig konkret på det spørsmålet som var stilt fra representanten Myrvoll. Og det konkrete svaret når det gjaldt å kvantifisere, er at dette pr. i dag ikke lar seg kvantifisere i et slikt omfang at man kan beregne den eksakte effekten av det. Men dette er ting som man tar på alvor. Man har iverksatt nye utredninger for å være i stand til å kvantifisere dette. Når vi likevel har funnet grunnlag for å sette denne kvoten som vi har gjort, er det også basert på de analyser som Havforskningsinstituttet har gjort, som viser en underliggende vekst i bestanden, men disse analysene er også basert på de usikre tallene man har. Det er gitt et konfidensintervall på dette, og det er det som vi er nødt til å forholde oss til.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Spørsmålet om adgang til transitt av fisk gjennom Norge ble reist fra EUs side under forhandlingene om EØS-avtalen. En transitt innebærer at EU-fartøy kan lande fisk i Norge for videre transport til EU, uavhengig av ordningen med omsetning gjennom eller med godkjenning av et salgslag. Da EØS-forhandlingene ble avsluttet, var dette spørsmålet fremdeles ikke avklart. Partene var imidlertid enige om å fortsette drøftingene med sikte på å nå fram til en gjensidig tilfredsstillende løsning. Forhandlingene ble senere gjenopptatt, og det ble oppnådd enighet om en tekst i november 1995. Under den etterfølgende behandlingen av avtalen i EU, reiste Sverige innvendinger mot avgiftsdelen. Senere sluttet også Frankrike seg til de innvendinger som var reist. Avtalen ble som en følge av dette ikke finalisert, og det er fortsatt situasjonen. Den framforhandlede avtalen innebærer at for å kunne transittere fisk måtte EU-fartøyer lande fisken i en av 20 utpekte havner. Landingene skulle varsles i god tid. Havnene ble valgt under hensyn til muligheten for å gjennomføre en ressurskontroll og en rimelig geografisk spredning. Ved slik transitt skulle det betales en kontrollavgift. En slik transittordning vil inngå som en del av de bestemmelser som gjelder for handel av fisk mellom Norge og EU. I disse bestemmelsene som er regulert i Protokoll 9 til EØS-avtalen, er det en del uavklarte spørsmål. For Norge er dette ikke tilfredsstillende, og det har fra 1999 vært en dialog mellom EFTA-landene og EU-kommisjonen for å gjøre noe med denne situasjonen. EU-kommisjonen har ikke signalisert noen sterk vilje til omfattende realitetsdrøftinger av eventuelle endringer eller presiseringer i EØS-avtalens Protokoll 9. Vi må imidlertid forholde oss til at transitt er noe vi i EØS-avtalen har forpliktet oss til, og at EU har signalisert at de fremdeles ønsker en slik ordning. Det er således ikke riktig å hevde at Regjeringen signaliserer en endring av politikken. Det som skjer, er at vi følger opp det initiativet som er tatt for å komme i dialog med EU om handelsbetingelser for eksport av fisk til EU. Transittspørsmålet vil være en del av den totalpakken som er oppe i dialogen med EU.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Som jeg sa, er spørsmålet om transitt ikke på plass. Vi har altså ikke transittering av fisk gjennom Norge. Men vi har en avtale som åpner for dette, og som kan iverksettes hvis begge parter er enig. Transitt betyr at ting ikke omsettes. I den avtalen som er gjort med EU, har vi sørget for at fisken blir kontrollert hvis den landes i Norge. Vi har også sørget for at de norske kontrollmyndighetene eller salgslagene som skal gjøre dette, skal ta seg betalt for det. Så lenge vi sikrer at transittering ikke er omgåelse av regelverk eller gjelder fangst utenom kvote, og vi sørger for at det blir registrert og rapportert, bør kontrollen med dette være akkurat like god som den kontrollen vi utøver med egne fartøy.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Det er en reell fare for at representanten Bastesen får oppfylt sitt ønske, for det har ikke vært særlig stor vilje fra EU-kommisjonens side til å gå videre når det gjelder disse spørsmålene. Men jeg vil gjenta det som jeg sa i sted: I den avtalen som er framforhandlet – og det er altså en spesifikk avtale med EU som gjelder transitt av fisk gjennom Norge – skal kontrollspørsmålene være ivaretatt ved at fisken skal kontrolleres ved landing, ved at EU-fartøyene er nødt til å forholde seg til et lite antall havner, og ved at de er nødt til å varsle på forhånd om hvor de kommer, og når de kommer.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
La meg få lov til å begynne med å slå fast at regelverket er komplisert. Eksempelvis er reglene om bifangst og minstemål ikke alltid like enkle å forholde seg til når man driver fiske. Når man setter bruk, vet man ikke hva man får. En fisker er imidlertid ikke en forbryter selv om fangsten ikke alltid måtte passe til regelverket. Det er ikke kriminelt å få for mye bifangst. Det som er kriminelt, er å prøve å skjule faktum. Det man skal gjøre, er å føre fangstdagbok, slik at det fremgår hva man har fått, og ved levering skal det føres bryggeseddel, eller sluttseddel, som viser fangsten som den er. Deretter skal den delen av fangsten som eventuelt er i strid med reglene, inndras, og verdien tilfaller salgslagene, som, som kjent, er eid av fiskerne selv. Fiskeren får kompensert kostnadene ved ilandføring av fangsten, standardisert til 20 pst. av inndragningsbeløpet. Det er dette som er en lojal etterlevelse av reglene, og denne form for inndragning er på ingen måte en kriminalisering av fiskerne. Dersom man imidlertid forsøker å skjule det som har skjedd, ved uriktig føring av fangstdagbok eller sedler, er situasjonen en annen. Når det gjelder spørsmålet om å ta initiativ til å få oppnevnt en sannhets- og amnestikommisjon, anser jeg dette – på bakgrunn av mitt svar til representanten Kongshaug – som en uaktuell tilnærming til de spørsmål vi står overfor. Jeg viser for øvrig til mitt tidligere svar til representanten Kongshaug vedrørende spørsmålet om omfattende kvotejuks. Avslutningsvis må jeg understreke at aktørene har et nøkkelansvar for å ivareta fiskeressursene. Fiskerne benytter seg vederlagsfritt av våre felles naturressurser og bør ikke sage over den greina som de sitter på. Gjennom systematisk juks er det ikke bare torskebestanden som står i fare, men også fiskernes eget levebrød.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg forstår meget godt representanten Bastesens reaksjoner og de initiativ som han kaller på. Jeg har nøyaktig samme holdning til dette. Dette er ting som vi er nødt til å gjøre noe med. Vi må sette inn kontrollressurser der de virker. Vi må ta til doms de som har gjort noe feil, og da mener jeg at det er feil signal å gi et generelt amnesti basert på en rykteflom. Vi har en generell økning i antall saker som bringes til påtale. Dette er bra, og jeg håper at det er avskrekkende. Vi skal styrke disse tiltakene, de skal ha mer avskrekkende effekt, vi skal ha mer kontroll. Men min holdning er at hvis den mest effektive kontrollen er på kaikanten, så skal vi gjøre den der. Hvis den mest effektive kontrollen er å se i dokumenter og sjekke om inngående og utgående kjøp stemmer, så skal vi også gjøre det.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Fiskermanntallets formål er å sikre en registrering av alle som er bosatt i Norge og som har saltvannsfiske eller dyrefangst i havet som næring, til bruk bl.a. ved tilståelse av rettigheter eller støtteordninger for dem som helt eller delvis har fiske eller fangst som levevei. At man er ført i fiskermanntallet, har hovedsakelig betydning i tre ulike tilfeller: Det er ved tilståelse av rettigheter etter folketrygden, dvs. sykepenger, yrkesskadeerstatning mv. Det er ved tilståelse av støtte i henhold til ulike støtteordninger, som garantilott, a-trygd, lineegnetilskudd, refusjon av avgift på mineralolje, pensjonstrygd mv. Det er til å styre deltakelsen i de forskjellige fiskeriene. I tillegg brukes registrering i fiskermanntallet når man vurderer om en person er yrkesfisker, eller om vedkommende skal karakteriseres som fritidsfisker i saltvannsfiskelovens forstand. En person som ikke er ført i fiskermanntallet, regnes som fritidsfisker og er underlagt saltvannsfiskelovens bestemmelse om bruk av største mengde fangstredskap. Om man står registrert i fiskermanntallets blad B, har dessuten betydning for om søknad om ervervstillatelse kan innvilges eller ikke. Dersom man endrer vilkårene for opptak i fiskermanntallet, vil dette således ha betydning utover det at en manntallsført person får drive fiske med en redskapsmengde som overskrider det en annen fritidsfisker har anledning til å bruke. Jeg ønsker ikke å gå inn for å endre vilkårene for å kunne føres i fiskermanntallet uten at dette er grundig utredet. Jeg viser imidlertid til at en arbeidsgruppe, bestående av representanter fra bl.a. Norges Fiskarlag og fiskerimyndighetene, tidligere har fått i oppdrag å se på regelverket omkring fiskermanntallet. Arbeidet pågår og vil fortsette utover i 2001. Jeg vil sørge for at arbeidsgruppen orienteres om spørsmålet som her er reist, og at dette drøftes internt i denne arbeidsgruppen. Jeg vil avslutningsvis minne om at yrkesfiskere fortsatt bør ha et visst yrkesvern. Men når arbeidsgruppen kommer med sin tilråding, vil jeg selvsagt se nærmere også på denne problemstillingen.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Ifølge det jeg kjenner til om denne saken, tror jeg det vil være å gå for langt å karakterisere dette som forsøksfiske eller forskning som faller inn under de definisjonene som vi normalt bruker. Jeg ønsker å bruke som prinsipp at like saker skal behandles likt. Det er en kjent sak at det er en relativt stor del av befolkningen som etter hvert har rimelig greit med fritid, det kan være folk som driver i aktiviteter der de har lange perioder ute av tjeneste. Jeg tror at det vil være feil anvendelse av våre ressurser om vi skal legge spesielt til rette for at personer som har mye fritid, skal kunne utvide sin virksomhet på bekostning av det som er yrkesfiske. Men denne problemstillingen vil, som jeg sa, bli vurdert i forbindelse med framlegget av rapporten fra det utvalget som nå er i arbeid.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Vi har et regelverk gjennom f.eks. reglene om satellittsporing av fiskefartøy, fangstdagbokføring og bryggeseddel/sluttseddel som skal sikre at den fangsten fiskeren tar ut av havet, blir registrert. Jeg forventer at fiskerne følger dette regelverket. Fiskeridirektoratet og Kystvakten legger ned et stort arbeid for å kontrollere både utøvelsen av fiske og levering av fangst. Det sier seg imidlertid selv at vi ikke kan kontrollere enhver landing, langt mindre enhver fangstoperasjon. Det ville kreve langt større ressurser enn det som er mulig å sette inn, og jeg tror heller ikke at noen av oss ved nærmere ettertanke ønsker et samfunn hvor kontrollen er så tett. Når det gjelder omfanget av det jukset som begås, viser jeg til mitt svar på spørsmålet fra representanten Kongshaug. Det er likevel viktig at det blir reagert på de brudd på reglene som blir avdekket. Vi foretar i dag administrative inndragninger, og alvorlige regelovertredelser blir i tillegg anmeldt og forfulgt av politi og påtalemyndighet. Jeg innser likevel at dette ikke er tilstrekkelig. I møte i Fiskeridepartementet i går med bred deltakelse fra fiskerinæring og forvaltning ble det, som jeg har vært inne på tidligere i dag, enighet om økt kvotekontroll og tiltak for øvrig som skal bidra til å komme kvotejukset til livs. Jeg ser behovet for å tilføre kontrollområdet flere midler for å intensivere kontrollarbeidet. Jeg vil vurdere behovet for å innføre landingsseddel, og legge til rette for strengere og mer effektive reaksjoner fra forvaltning og domstolene på det jukset som blir avdekket. Jeg ser behovet for at påtalemyndigheten må prioritere arbeidet med fiskerirelaterte saker. Og ikke minst må det gjøres en innsats på det holdningsskapende området – som sammen med effektive kontrollrutiner skal trekke i riktig retning. Fiskeridepartementet vil arbeide videre med forslag til endringer av regelverket, som i ytterligere grad vil styrke kontrollen med ressursuttaket. Dette er forslag som har vært på høring og som vil berøre bl.a. beregningsregler for landet fangst, utvidelse av rammen for inndragning, utvidet kontrollkompetanse for Fiskeridirektoratet og endring av strafferammene i saltvannsfiskeloven og råfiskloven. Det tas sikte på at det vil bli lagt fram en proposisjon om saken for Stortinget i løpet av mars neste år.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Det foregår et betydelig arbeid i alle deler av fiskeriforvaltningen for å avdekke fiskejuks. Dette vises av det økende antall anmeldelser som vi har av forhold som fiskeriforvaltningen avdekker. Senest i gårsdagens Finnmarken ble det av regiondirektør Hartviksen i Vadsø gjort rede for at de hadde avdekket to nye tilfeller av fiskejuks i en sak som de hadde jobbet med en god stund. Dette er bra, men det er altså ikke godt nok når dette har et omfang som vi har hørt om i det siste. Derfor er det viktig å tilføre mer ressurser, derfor er det viktig å øke reaksjonsnivået for å komme dette ordentlig til livs. Jeg kan ikke se at det er riktig å agere hver gang man får denne type rykter. Det viktige er å skaffe seg en grundig oversikt over hva som er den faktiske situasjonen. Først da er vi i stand til å medisinere riktig i forhold til sykdommen.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-29:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Det er hjemmel for bruk av inspektører om bord på norske trålere. I hvilken grad er hjemmelen tatt i bruk?»
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-29:
Jeg har for så vidt et enkelt oppfølgingsspørsmål. Da er det vel sånn at de avsatte midlene blir brukt, men at det er for små midler til å utvide ordninga? Vil fiskeriministeren si at det er en prioritert oppgave å øke den potten, og at det har en effekt å bruke inspektører?
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-29:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Den norsk-russiske fiskerikommisjonen har vedtatt en torskekvote i Barentshavet på 395 000 tonn årlig for 3 år framover. Fiskeridepartementet er av den oppfatning at bestanden vil øke med en slik kvote. Samtidig er det fastslått at det foregår utstrakt urapportert fiske. Hvordan ser prognosen for bestanden ut dersom Havforskningsinstituttets anslag om et årlig urapportert fiske på 100 000 tonn er reelt?»
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-29:
Det overrasker meg og nesten sjokkerer meg, for å bruke fiskeriministerens ord fra avisene nylig, at han snakker om «rykter» og «i den siste tid» i et tidligere svar. I et intervju med forsker Odd Nakken i Aftenposten i fjor i november, sier han at ulovlig fiske av torsk i Barentshavet trolig er den viktigste årsak til at forskerne år etter år bommer på bestandsmålingene. Han sier at det er en kombinasjon av ulovlig utkast av fiske og et uregistrert fiske osv. Han viser også til en rapport som Fiskeridepartementet gjennomførte i 1992, som konkluderte med at det uregistrerte fisket det året utgjorde 36 pst. av det rapporterte fisket. Det vil si at 130 000 tonn ble fisket svart. Det var en rapport fra 1992. At ministeren ikke kjenner til det nå, det overrasker meg. Mitt spørsmål blir da: Når det ikke tas hensyn til urapportert fiske, enten det er ulovlig utkast eller svart omsetning, kan man da si at kvotefastsettelsen er ansvarlig ressursforvaltning?
Sverre J. Hoddevik (Høyre), 2000-11-29:
Jeg skal få lov å stille følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Fiskeridepartementet avslo 20. oktober 2000 ein søknad om å drive utvida fritidsfiske i Sognefjorden. Søkjaren ynskjer å prøve ut om han kan gjere eit fjordfiske som ikkje vert utnytta av etablerte yrkesfiskarar, til eit levebrød. Av di søkjaren har anna inntekt, er han også avskoren frå å bli registrert i fiskarmanntalet. Vil statsråden gjere om avslaget og ta initiativ til meir fleksible reglar som ikkje hindrar utvikling av verdiskaping og lønsame arbeidsplassar i fjord- og kystområda?»