Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 1999-01-28:
«Norge gjør klokt i å ta det litt med ro og se hvor EU går», skrev en påtroppende nestleder i Dagbladet forleden, mens statsministeren sier det motsatte, nemlig at Regjeringen ikke sitter på gjerdet. Men enten vi liker det eller ei, går integreringen innad i EU og i forholdet til EU/Øst- og Sentral-Europa sin gang. Det samme gjelder EUs forhold til ulike andre regioner. Vi må konstatere at vi selv i denne sammenhengen kan bli mer isolert. Dette skyldes nok ikke at EU er imot oss. Det følger ganske enkelt av at vi ikke er en del av deres politiske, daglige nettverk. Derfor må vi bruke krefter på å holde oss informert, samtidig med at vi vil gjøre noe med faktaopplysningene, som igjen gjør at vi kan føre en aktiv politikk. Vi må derfor øke engasjementet, slik at vi raskt kan nyttiggjøre oss opplysninger, ellers kommer vi i bakleksen i saker av stor betydning for oss. Vi må samtidig erkjenne at EØS-avtalen, hvor viktig den enn er for oss, neppe følges av den samme entusiasme fra EU-siden. Det gjør seg vel også, om vi er ærlige, gjeldende en oppfatning om at Norge har fått en særdeles god avtale uten en helt tilsvarende motytelse. Det er nok ikke bare Spania som mener det. EU-hovedstedene overlater også alt det praktiske i forbindelse med EØS-avtalen til Brussel-byråkratene. Derfor er det vi som må sørge for dynamikken der vi ser en utvikling vi ønsker å medvirke til. Vi konstaterer at det som innen EU var et mål, nå blir praktisk politikk. Euro og stadig tettere samarbeid om sysselsetting er eksempler på verktøy i dette samarbeidet. På området felles utenriks- og sikkerhetspolitikk går det sent, men det ligger i kortene stadig tettere samarbeidsformer, med de politiske virkninger det vil ha for oss. Jeg er enig med dem som berømmer Norges OSSE-formannskap, men av åpenbare grunner vil også graden av interesse for Norge i OSSE-sammenheng svekkes etter hvert som formannskapet kommer på avstand. Andre områder hvor vi ser på oss selv som interessante, er vårt forhold til nordområdene, til energi, til skipsfart og fisk. Dette stiller i dag mer enn tidligere særlige krav til en helhetlig aktiv handling ved å utnytte områder der vi er interessante i en bredere utenriks- og handelspolitisk sammenheng. Dette betinger en langt mer systematisk, dyptpløyende, men også landvis innsats. Vi må kartlegge på hvilket område det enkelte EU-land kan ha interesse av oss. Da kan vi få større oppmerksomhet og på en aktiv måte knytte oss bedre til deres nettverk. Da må innsatsen også settes inn i hovedstedene, ikke minst f.eks. i forbindelse med det som er tatt opp til debatt i dag fra finansministerens side i forhold til euroen. Mye av det arbeidet som nå pågår vis-à-vis tredjelandene, skjer i hovedstedene, ikke minst i Tyskland og Frankrike. Det skjer ikke i Brussel. Hvorvidt det er fornuftig i denne situasjonen å skape usikkerhet om gassdirektiv, om matsminke- barnemat- og patentdirektiv, områder der EU-siden for lengst er ferdig med arbeidet og venter på Norge, må utenriksministeren svare på. Å bli puffet til å innta en holdning til Europol, som utenriksministeren bare omtalte meget overfladisk i sin redegjørelse, og som statsministeren i det hele tatt ikke tok opp i Brussel, viser klart at Regjeringen stiller seg avventende i en tid da en ny organisasjon, Europol, tar form. Organisasjonen skal være på plass innen 1. april, og den kommer til å påvirke Norge. Vi spør ikke, som statsministeren synes å oppleve det, om ekspertgrupper, vi spør om hvilken tilknytningsform Regjeringen tar sikte på og med hvilket engasjement. Det svaret som ble gitt i dag, om at det kommer en melding i løpet av året, er ikke godt nok. Arbeiderpartiet støtter en utenriks- og handelspolitikk som ikke bare drives frem av egne interesser, men også av at vi føler ansvar for vårt eget kontinent og vår internasjonale solidaritet. Da vil det ikke bare dreie seg om evne til å iaktta, analysere og forstå hva som skjer, men om evne til å være aktivt med i prosesser og holde alle muligheter åpne for nye strategier og aktiv handling. Med de endringer som skjer i Europa, må alle ansvarlige partier holde alle muligheter åpne, og etter statsråd Restads innlegg i dag er det tydelig at en også trenger en konkretisert handleliste fra et flertall.