trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Petter Løvik (Høyre), 2002-12-09:
Eg er svært glad for det vedtaket vi gjer i kveld, og for at Regjeringa får fullt gjennomslag for forslaget når det gjeld omdanning av Luftfartsverket. Men eg tillèt meg å kome med eit hjartesukk. Eg sluttar aldri å forbause meg over Det norske Arbeidarparti og avstanden mellom liv og ord og lære som dei kan prestere, bl.a. i denne saka. Arbeidarpartiet hadde m.a. to bekymringar ved den modellen vi la fram, og som i dag blir vedteken. Det var omsynet til solidaritet, og det var omsynet til politisk styring. Kva skjer? Når det gjeld solidarisk finansiering av Luftfartsverket, har vi vore einige om modellen, men no legg Arbeidarpartiet fram eit forslag der Ausdal Starrfelt seier i klartekst at dette vil kunne tilføre ein del flyplassar 25–55 mill. kr pr. år, og uavhengig av inntektsnivået vil dette føre til at nokre andre blir skadelidande. Det er ikkje solidaritet i praksis. Så seier det same partiet, pluss eit par andre, at litt av problemet med omdanninga er dette med at vi manglar politisk styring. Poenget med omdanninga er å gi ein større fridom, men vi skal halde stramme taumar og ha klare politiske styringssignal overfor Luftfartsverket. Men så presterer det same Arbeidarpartiet ved representanten Strøm å kome inn her og seie at i Budsjett-innst. S. nr. 6 skal dei foreslå ein kraftig auke av eigenkapitalen i Luftfartsverket. Trur Arbeidarpartiet at ved å tilføre masse ekstra kapital utover det Regjeringa har lagt opp til for å kunne halde styring med dette, vil ein auke den politiske styringa? Skal ein ha fleirtal saman med Framstegspartiet for dette utan noko styringssignal, eller skal ein har fleirtal saman med SV og gi andre klare detaljstyrande formuleringar i dette? Eg gler meg verkeleg til å sjå dette, men det er avstand mellom liv og lære – det at når Luftfartsverket først er blitt AS, kan vi berre hive på masse pengar. Det er ikkje noka leikegrind full av pengar for eit frislept luftfartsverk vi vil ha. Vi skal etter vårt syn ha eit luftfartsverk som skal utføre dei oppgåvene vi har sett dei til å gjere, og vi må ha ein balanse mellom kapitaltilførsel og dei oppgåvene dei skal utføre.
Petter Løvik (Høyre), 2002-12-09:
Dei to siste innlegga gjer at eg må ta ordet. Representanten Ausdal Starrfelt spør om eg kan møte lokale Høgre-folk i Sola-området og seie det same som eg har sagt her, og svaret er ja. Eg har sagt akkurat det same på Sola-konferansen tidlegare i år. Vi skal sjå på nye måtar å trekkje det private initiativet inn i flyplassbygging og betring av flyplassane på, men eg trur det er svært farleg å angripe dette via den felles finansieringsmodellen vi har i dag. Eg trur vi må ha ordningar på utsida av dette, der vi trekkjer inn eit slikt initiativ. Mi åtvaring går difor utelukkande på det å begynne å trekkje ut midlar av det som i dag er eit felles system. For vi veit at dette, som det heilt korrekt har vore sagt tidlegare, vil føre til ein av to ting: anten at staten må inn med meir pengar, eller at det går ut over andre flyplassar. Nye incentivordningar – ja, men hald for all del desse utanfor det solidariske finansieringssystemet for flyplassar.
Petter Løvik (Høyre), 2002-12-09:
Regjeringa hadde to målsetjingar då denne saka blei lagd fram. Den eine var å få ei opprydding i eigarskapen til BaneTele. Den andre var så raskt og så godt som mogleg å kunne oppfylle dei krava til sikkerheit på tog som ligg frå Jernbanetilsynet. I dette ønskte Regjeringa og regjeringspartia også ei klargjering av ansvarsforholda for kommunikasjon mellom togpersonalet og togleiinga. I dag er BaneTele eigd av Jernbaneverket. Jernbaneverket har også ansvaret for togsikkerheit. BaneTele har eit stort potensial som kommersiell aktør i telemarknaden og er samtidig ein svært aktuell kandidat til å byggje ut togradiosystem med GSM-R, som representanten Froyn var inne på. Med Jernbaneverket som eigar har vi pålagt Jernbaneverket ei vanskeleg dobbeltrolle, i og med at dei også har ansvaret for togsikkerheit. Derfor går Regjeringa inn for å overføre BaneTele til Nærings- og handelsdepartementet og lyse ut utbygginga av GSM-R, altså togradiosystemet, på anbod. Ansvaret for togsikkerheit ligg sjølvsagt framleis i Jernbaneverket. Det er viktig å understreke. Eg er svært glad for at vi får gjennomslag for desse punkta i Stortinget i kveld. Når det gjeld sikkerheit, understrekar vi fullt og heilt at vi skal følgje det som Jernbanetilsynet krev, også før GSM-R-nettet er på plass. Eg er veldig glad for det som representanten Froyn sa i det førre innlegget. Eg føler at vi no har ein brei allianse i Stortinget, og at Regjeringa får full støtte for den måten som både raskast og sikrast vil gi oss best mogleg togsikkerheit.
Petter Løvik (Høyre), 2002-12-09:
Debatten har vist at det er behov for to presiseringar. Når det gjeld I punkt 1, har det vore litt diskusjon om kva for eit departement som skal ta over eigarskapen. Det som ligg i dette frå fleirtalet si side, er at det er Samferdselsdepartementet som skal overta eigarskapen til Flytoget AS, men Regjeringa er klart open for å vurdere fortløpande om det kan vere aktuelt med andre departement. Til II. I debatten har det kome klart og tydeleg fram at dei intensjonane som fleirtalet hadde med dette vedtaket, er oppfylte, at Flytoget vil bli gitt prioritet på dei omtalte strekningane. Derfor er II unødvendig, og vi ber om at dette blir gjort om til eit oversendingsforslag. Vi treng altså ikkje eit konkret vedtak på det, med det som er sagt i debatten.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Jeg ble stimulert til å ta ordet da jeg overhørte representanten Løviks ideologiske presentasjon i debatten om Luftfartsverket, og ble litt imponert over hvordan han kunne sette det inn i en såpass stor sammenheng som skillelinjene i politikken. Nå ble det tidligere snakket om sene kveldstimer, og at mye rart kunne oppstå da. Nå er jo klokken ikke mer enn ti over sju, så det er kanskje litt tidlig på kvelden til at man kan være såpass yr i tanken, men jeg noterte meg iallfall det som ble sagt. La meg da varsomt – meget varsomt – forsøke å fortelle litt om tenkningen bak. For dette er jo ikke en idé som har dukket opp fra intet. Dette har vi sett praktiske erfaringer med. Et viktig incentiv, både i det private og det offentlige, for å få til et stimulerende samarbeid mellom ansatte og ledelse har vært å finne ordninger for overskuddsdeling, eller bonusordninger og andre systemer, som har gått på en produktivitetsvekst. Og det er der det ligger: Å skape et grunnlag for en produktivitetsvekst. Det inviterer man til, og det er definitivt ikke noe omvendt Robin Hood-prinsipp. Det har sannsynligvis ikke noe med Robin Hood å gjøre i det hele tatt. Det som imidlertid hadde vært et poeng, var at vi hadde fått en stimulans i bransjen, blant de ulike flyplassene, slik at effektiviseringen, optimaliseringen i bruk av ressursene, ble mye bedre, og at det ble stimulert, og ikke at det skulle framstå som en trussel mot de små flyplassene. Tvert om, dette skal være like stimulerende, like interessant, like spennende for de små flyplassene som i dag mottar tilskudd, som det er for de store, som har muligheten til et overskudd. Ellers er jeg når som helst beredt til en solid og givende ideologisk debatt, men jeg tror jeg ville funnet et annet tema enn Luftfartsverket.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Ikke for at jeg skal forlenge debatten, men la meg si følgende, fordi det er såpass viktig at man får tingene – de viktige tingene – presisert: For flertallet og for Arbeiderpartiet i særdeleshet har vi tatt BaneTeles framtid på alvor. Vi har ikke vært med på et taktisk spill som setter BaneTeles framtid i fare. Og jeg sier det spesielt til representanten Svendsen, som hadde ulike resonnementer på vegne av oss for hvorfor vi hadde endret noe av de posisjonene som vi hadde i en tidligere diskusjon i komiteen. I mitt hovedinnlegg sa jeg følgende: «Ut fra ønsket om at BaneTele skal være et godt og konkurransedyktig redskap, er det viktig at selskapet får de rammebetingelsene som er nødvendige. Det gjelder både kapitalstruktur og mulig alliansebygging.» Det står vi for, og det ønsker vi å være tydelige på. Og til Fremskrittspartiet spesielt i denne sammenhengen. Vi er ikke enige i det som var den formulerte konklusjonen, men jeg har registrert i løpet av den debatten som vi har hatt rundt BaneTele, at vi på dette området faktisk har flere parallelle synspunkter – og dette er ingen julepresang. Det var tidligere i dag at det ble delt ut stadig flere verbale julepresanger. Men jeg vil likevel si fra om at jeg ser fram til det samarbeidet som vi vil kunne få også senere. Det er den konkrete sikkerheten vi skal ta med oss. Teknologien er på vår side. Det er ikke slik at GSM er et alternativ, GSM er bare et alternativ dersom det er utbyggere som er villig til å sette opp basestasjoner som gir en dekning av en helt annen standard enn det vi har i dag, og jeg vet ikke om disse ennå. Derfor tar jeg utgangspunkt i det tilsynet har sagt, og da understreker jeg: Teknologien er på vår side, og pr. dato finnes det ikke noe annet alternativ enn GSM-R. Men det er ikke bare en teoretisk interessant situasjon, det som er det viktige med GSM-R, er at det vil kunne danne grunnstammen i et framtidig togstyringssystem som kan erstatte dagens sikrings- og signalsystemer. Det gir en bedre jernbane, rett og slett, og det er vi for.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2002-12-09:
Noen få ord om en viktig sak. Kristelig Folkeparti ønsker at statens forvaltning av eierskapet til BaneTele AS skal overføres fra Jernbaneverket til Nærings- og handelsdepartementet med virkning fra 1. januar 2003. Vi mener det er nødvendig med et klarere skille mellom BaneTeles mer kommersielle virksomheter innenfor telekommunikasjon og Jernbaneverkets behov for sikkerhetskommunikasjon. De samfunnsmessige og sikkerhetsmessige sidene ved togkommunikasjon vil Jernbaneverket ivareta gjennom avtaler med BaneTele eller andre teleoperatører. Endringer i selskapets eierskap skal dessuten legges fram for Statens jernbanetilsyn før det tas en endelig beslutning i saken. Overføringen vil kunne danne grunnlag for å selge statens aksjer i BaneTele AS og bringe private eiere inn i selskapet. Regjeringen går samtidig inn for at statslånet som BaneTele ble innvilget ved etablering av selskapet, skal refinansieres så raskt som mulig i det private kapitalmarkedet. BaneTele har i dag betydelig bredbåndskapasitet utover jernbanens nødvendige behov. Det er derfor hensiktsmessig å få inn andre eiere i BaneTele. BaneTele fikk i juli 2001 et lån fra staten på 209 mill. kr med en løpetid på ett år. Dette statslånet er blitt forlenget to ganger. Regjeringen ønsker at lånet skal refinansieres innen utgangen av året, men åpner for at statslånet kan forlenges fram til 30. juni 2003 dersom det skulle bli nødvendig. Kristelig Folkeparti mener at Jernbaneverket raskt skal gjennomføre tiltak som tilfredsstiller Jernbanetilsynets bestemmelser om kommunikasjon mellom togpersonale og togledelse i en nødssituasjon. Dette er det heller ingen stor politisk uenighet om, heldigvis. For at sikkerheten på jernbanestrekninger uten togradio skal ivaretas, legges det til grunn at det snarlig skal gjennomføres særlige tiltak. Aktuelle tiltak vil være å ta i bruk kommersielle løsninger for radiokommunikasjon og mobiltelefoni. Slike tiltak må oppfylle Jernbanetilsynets krav om togkommunikasjon i påvente av GSM-R. Kristelig Folkeparti sier seg enig i at Regjeringen skal komme tilbake til Stortinget med en sak om utbygging av GSM-R når det foreligger nærmere avklaringer knyttet til organisering og finansiering. En forutsetning er at kvalitetssikring av planene om utbygging av GSM-R må gjennomføres før prosjektet kan tas opp til bevilgning. Etter en noe prøvende periode har komiteen, etter rimelig grundige drøftinger, kommet fram til et flertall i denne viktige saken.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-12-09:
Jeg må først få si at det er gledelig at to bomstasjoner blir nedlagt. Jeg hadde blitt enda mer tilfreds om vi hadde lagt ned alle tre bomstasjonene og deretter fortsatt med å legge ned resten rundt omkring i landet. At disse to nå legges ned, er vel bare fordi det viser seg, som i mange andre tilfeller, at inntektene knapt dekker personalkostnadene ved å ha folk sittende og kreve inn bomavgiften. Jeg vil få lov til å legge fram følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen legge frem en sak om å nedlegge alle de tre bomstasjonene, og at de angjeldende veianleggene finansieres over statsbudsjettet.»
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2002-12-09:
En tid tilbake ble det vedtatt i denne sal at vi skulle få en ny ordning av førsteinstansdomstolene. I den sammenheng ble det vedtatt at Nordfjord sorenskriverembete i Nordfjordeid skulle slås sammen med Sunnfjord sorenskriverembete i Førde. Den nye domstolen skal hete Fjordane tingrett og lokaliseres til Førde. Denne beslutningen ble tatt på bakgrunn av at Stortinget gav forslaget sin støtte. Strukturutvalget for herreds- og byrettene var delt i synet på domstolsstrukturen i Sogn og Fjordane. Beslutningen om sammenslåing ble imidlertid fattet i tråd med anbefalingen fra Strukturutvalgets flertall. Forslaget som er til behandling, er fremmet av Fremskrittspartiet og er et ønske om å reversere beslutningen vedrørende sammenslåingen. Jeg tillater meg å gi uttrykk for at Kristelig Folkeparti var i mindretall da denne saken ble behandlet sist. Vi ønsket ikke å slå sammen, men vi ble nedstemt i denne salen. Vi forholder oss til det faktum at Stortinget har gjort et vedtak som ennå ikke er satt ut i livet. Det ligger ennå og venter på å bli gjennomført i praksis. Invitasjonen til omkamp kunne vært besnærende, og det kunne – dersom en ønsket å åpne opp for en ny debatt om de mange endringene innenfor domstolsstrukturen rundt omkring i landet – vært interessant å hoppe på det forslaget som Fremskrittspartiet her har lagt fram. Vi motstår imidlertid den fristelsen, fordi vi mener at når man har tatt en beslutning i Stortinget, så bør den få mulighet til å bli satt ut i livet, få mulighet til å virke før man foretar en evaluering. I denne innstillingen er det til sjuende og sist alle partier unntatt Fremskrittspartiet som går inn for at vi opprettholder det vedtaket som er fattet. SV har en egen merknad, og jeg åpenbarer sikkert ikke noen stor hemmelighet om jeg sier at for Kristelig Folkepartis vedkommende kunne vi godt ha vært med på mye av det som SV sier i sin merknad. Men vi finner det naturlig, siden det følger med et brev fra justisministeren, at vi forholder oss til innholdet i det brevet. Men den beskrivelsen som SV legger inn i denne innstillingen, passer godt med mye av det Kristelig Folkeparti sa i debatten da vi behandlet domstolsreformen her i Stortinget. Jeg føler ikke behov for å gå inn på de henvendelsene som vi har fått, utover å si at de partene som dette Dokument nr. 8-forslaget angår, har ønsket å ha høringer i komiteen. Vi i komiteen mente imidlertid at høringene hadde vi i forbindelse med domstolsreformen, og vi kan ikke se at det er kommet sterke nye argumenter. Det er en del av de gamle argumentene som er noe omskrevet, og det er synspunkter som vi ikke ser endrer voldsomt på det som Stortinget hadde som forutsetning da det fattet sitt vedtak. Et annet moment – hovedelementet for hvorfor vi er tilbakeholdne når det gjelder å gå dypere inn i argumentasjonen i forhold til forslaget – er at vi ved ny realitetsbehandling sannsynligvis ville åpne opp for en masse henvendelser fra det ganske land, hvor man ville ha omkamp i forhold til det vedtak som ble fattet sist, og som man tapte.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2002-12-09:
Stortinget vedtok under behandling av St.meld. nr. 23 for 2000-2001 en betydelig reduksjon av antall førsteinstansdomstoler. Dette er en reform som er riktig når en ser på effektivisering innenfor domstolsforvaltningen som helhet. Selv om en reform i utgangspunktet er et positivt bidrag til effektivisering, skal en ikke se bort fra at enkeltheter ikke alltid er 100 pst. optimale. En slik ikke-optimal situasjon er det som vil kunne oppstå ved nedleggelse av Nordfjord tingrett. Det er ingen ting som tyder på at en vil oppnå en mer rasjonell inndeling og drift ved å legge ned denne tingretten, selv ikke dersom sorenskriveren velger å flytte med. Når Nordfjord havn nå er blitt godkjent som EØS-havn, vil dette kunne få betydning for behovet for domstolen. I rapport 4/2000 fra Vestlandsforskning skrives det: «Politietaten har allereie teke dette til følge ved å tilføre Måløy ei ekstra stilling, og meir oppgåver vil forplante seg til rettssystemet. Dette gjeld både sivile saker og straffesaker, samt at det vil bli større pågang for notarius publicus tjenester.» Når dette legges sammen med de klare fordeler området som sådant vil ha for å opprettholde tingretten, fremstår det for Fremskrittspartiet som mot sin hensikt å legge den ned. Det å ha den kompetansen og serviceenheten innen rekkevidde, gir store ringvirkninger og fordeler langt utover det at domstolen har lokalkunnskap. Næringslivet får tilgang til en bedre tvisteløsning. Dette er svært viktig dersom en ønsker å bidra til et næringsliv i utvikling. Det å ha tingretten innen rekkevidde er også næringsmessig nøytralt, og klart fordelaktig for hele regionen. Når det gjelder nærheten til domstolen, ser en at geografien i Sogn og Fjordane tilsier en mindre grad av sentralisering enn det som er foreslått. Avstandene for alle involverte parter vil øke kraftig. Selv om dette er en liten tingrett, har det ikke kommet påstander om at kvaliteten på tingretten ikke har vært tilfredsstillende. Når tilgjengelighet, områdets utvikling og avstander tilsier at Nordfjord tingrett bør bestå som eget domssogn, vil ikke Fremskrittspartiet legge avgjørende vekt på et prinsipp om at en i en stor omorganisering ikke kan se på enkeltområder. Som representanten Marthinsen viste til, var det full sprekk i Strukturutvalget når det gjaldt fremtiden til Nordfjord. Altså: Strukturutvalget så heller ikke en åpenbar fordel ved denne nedleggelsen. På denne bakgrunn tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-09:
SV ønsket den gangen Stortinget behandlet St.meld. nr. 23 for 2000-2001 å beholde flere domstoler enn det som ble vedtatt. Vi mente at mindre, lokale domstoler er et mer tjenlig verktøy for konfliktløsning, fordi dommerrollen ofte best utøves av personer som kjenner lokalmiljøet. I sivile saker vil en domstol knyttet til det lokale miljøet i større grad kunne forlike partene. I straffesaker vil lokale domstoler i større grad tilfredsstille et gammelt prinsipp om at gjerningspersonen skal dømmes av «sine likemenn». Domstolenes nærhet til befolkningen mener vi derfor vil bidra til å styrke domstolenes legitimitet. I tillegg vil små domstoler kunne samarbeide bedre med den lokale påtalemyndigheten og dermed få god funksjonalitet i behandlingen av straffesaker, noe forslagsstillerne framhever for Nordfjord sorenskriverembete. SV er enig med forslagsstillerne i at økt reisebelastning er en negativ konsekvens ved sentralisering, og at dette er et vektig argument. Nærhet til borgerne var f.eks. også et hovedargument for å gå mot den omfattende sentraliseringen av tinglysningen som ble vedtatt i forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 13 for 2001-2002, noe som for øvrig var Fremskrittspartiets fortjeneste. SV konstaterer at et flertall på Stortinget har vedtatt en omfattende omorganisering av førsteinstansdomstolene, som nå er i ferd med å bli gjennomført. Omkamp om Nordfjord sorenskriverembete vil ikke være riktig siden begrunnelsen for ikke å legge ned dette sorenskriverembete også er til stede for andre sorenskriverembeter som ble nedlagt av stortingsflertallet, og også av Fremskrittspartiet. Dersom enkeltbeslutninger reverseres, vil det kunne medføre nye drøftelser av flere delbeslutninger. Det mener vi er såpass uheldig og urettferdig at vi ikke kan støtte forslaget. Jeg synes det er ganske spesielt at Fremskrittspartiet først vedtar en storstilt sentralisering, for så å la enkeltmedlemmer i eget parti fremme forslag som går i motsatt retning. Dermed har man åpenbart planer om å ha ryggen fri den dagen det skulle vise seg at ens eget vedtak kanskje ikke var så smart.
Magne Aarøen (Kristelig Folkeparti), 2002-12-09:
Då denne reforma var oppe til handsaming, var Kristeleg Folkeparti mellom dei som røysta mot nedlegging av Nordfjord sorenskrivarembete. Det var eit klokt og rett standpunkt, og det er framleis rett i dag. I tida fram til no har kommunane i Nordfjord gjort eit godt arbeid med å leggje fram nye dokument, som skulle vere gode argument for å gjere om reforma. Personleg skulle eg ynskt at dette var overtydande nok for justiskomiteen, noko som syner seg ikkje å ha vore tilfellet. Eg respekterer tilrådinga og konklusjonen til komiteen. Det som eg i tillegg vil nemne i denne saka, er at i Nordfjord gjekk det over tid føre seg eit breitt tverrpolitisk arbeid for å ta opp igjen denne saka, og det var med ganske stor undring fleire merka seg at eit parti plutseleg stakk ut av dette samarbeidet for å fremje eit Dokument nr. 8-forslag. Eg skal ikkje kommentere det vidare, men eg registrerer det med undring, på same måten som det i Nordfjord er registrert med ei viss undring.
Trond Helleland (Høyre), 2002-12-09:
Det er nok. Jeg skal være veldig kort. Jeg har bare lyst til å understreke det Finn Kristian Marthinsen sa i sitt innlegg, og jeg vil legge til at dette er en sak om Nordfjord, men det kunne vært en sak om veldig mange andre sorenskriverembeter. Etter at jeg kom inn i justiskomiteen, har jeg hatt ganske mange henvendelser – det tror jeg gjelder de fleste medlemmene i komiteen – om ulike sorenskriverembeter, ulike førsteinstansdomstoler, som noen gjerne skulle sett ble gjort om i forhold til den reformen Stortinget vedtok. Det kan dreie seg om i hvert fall et titalls domstoler som det har vært henvendelser om, og hvis vi hadde åpnet for én omgjøring før reformen hadde trådt i kraft for fullt, hadde vi havnet i et skikkelig uføre. Derfor tror jeg det er helt klokt og riktig av Stortinget nå å avvise dette Dokument nr. 8-forslaget, og jeg regner med at det også sender et signal til andre om at vi ikke tar noen omkamp på dette området nå.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Jeg er veldig enig med Høyres utmerkede representant Engeset i at når det oppstår krav eller rykter i aviser, TV osv., skal naturligvis ikke det føre til at vi setter i gang granskinger i hytt og vær, og at vi får en inflasjon i granskinger – helt enig i det! Det er også slik at i denne saken anbefaler ikke komiteens flertall å sette i gang en gransking, men å få en kvalifisert vurdering av om det er grunnlag for en gransking. Jeg er forbauset over at man avviser det. Ellers er vi i den situasjon – som komiteens leder også sier her – at det er Sametinget som ikke føler at denne saken er avsluttet, avklart, oppklart og forklart på en god nok måte. Sametinget – samenes eget ting – henvender seg altså til Stortinget og sier: Vi er ikke fornøyd med dette, det er ting vi ikke har god nok avklaring på, la oss se på hvordan dette er. Og så svarer da det norske storting at det gjør vi ikke. Vi er ikke engang villig til å vurdere om det er grunnlag for en gransking – å få en kvalifisert vurdering av om det ligger mulighet for en gransking her. Jeg synes det er en uklok handling av Stortinget.
Martin Engeset (Høyre), 2002-12-09:
Når vi fra Høyres, Kristelig Folkepartis og Fremskrittspartiets side ikke finner å kunne slutte opp om det som er komiteflertallets merknader og forslag til vedtak i denne saken, har det sammenheng med flere forhold. For det første er det slik at i den mest omfattende gransking av de hemmelige tjenester dette land noen gang har hatt, nemlig av den såkalte Lund-kommisjonen, fant en ingenting som støttet de påstander om overvåking på etnisk grunnlag som fremføres i denne saken. Det er også slik at en tidligere kontroll- og konstitusjonskomite her i huset henvendte seg direkte til lederen for den tidligere granskingskommisjonen, Ketil Lund, som bekreftet overfor den daværende kontroll- og konstitusjonskomite at kommisjonen i sitt arbeid ikke var kommet over materiale som gir indikasjoner på dette. Det er vel ingen som i fullt alvor har forsøkt å skape tvil om Lund-kommisjonens arbeid. Det ble også fra representanten Engebretsens side understreket som et viktig arbeid. Vi legger de funn og konklusjoner som Lund-kommisjonen kom frem til, til grunn for vår holdning i denne sak. Det kan ikke være slik at hver gang det dukker opp påstander i pressen om politisk overvåking eller andre udokumenterte påstander, skal det reises krav om gransking. Eller sagt på en annen måte: Det må ikke gå inflasjon i granskinger, verken på dette eller andre områder. Det vil svekke granskingsinstituttet, og det vil også svekke Stortingets autoritet. Nå sier riktignok representanten Engebretsen at de ikke har tilgang på dokumenter som avkrefter eller bekrefter en slik antakelse i forhold til de påstander som er fremkommet. Det er jo en formildende omstendighet oppi det hele. Men ved at saken reises på denne måten, gir vi ny næring til spekulasjonene og påstandene, som jeg synes vi ikke bør. Derfor vil jeg tilrå Høyres, Kristelig Folkepartis og Fremskrittspartiets representanter, gjerne også Venstres, å stemme imot komiteflertallets forslag til vedtak, fordi det flertallet i komiteen er et flertall med lederens dobbeltstemme.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-09:
Jeg er enig med presidenten i at hvis jeg bare her hadde referert til personer, hadde det vært galt av meg. Men dette er altså opplysninger som også er kommet fram i media. Blant annet i Dagbladet står disse personene navngitt.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-09:
Jeg stemte feil.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2002-05-22:
Jeg tillater meg å foreslå Elisabeth Røbekk Nørve.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
På vegne av Kristin Halvorsen og meg selv vil jeg fremsette et forslag om tiltak for å oppnå større åpenhet og bevissthet om lederlønninger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet har sikret flertall for en lovendring som gjør det mulig med en kraftig oppjustering av festeavgiftene. Det berører flere hundre tusen mennesker som i dag bor i bolig på festet tomt. Resultatet av lovendringen som de borgerlige partiene har sikret flertall for, innebærer økte bokostnader for svært mange mennesker. Jeg er redd vi bare har sett starten med de eksemplene vi nå har fått fram i mediene, for vi må regne med at langt flere festeavgifter kommer til å bli oppjustert etter hvert som kontraktene åpner for justeringer og gamle kontrakter løper ut. Vi har sett konsekvensene. I Røyken har et eldre pensjonistektepar blitt avkrevd 23 000 kr i økte avgifter pr. år, og i Strømmen utenfor Oslo har et borettslag blitt avkrevd 20 mill. kr ekstra, eller 200 000–300 000 kr ekstra for å overta leilighetene. Det innebærer kraftig økte bokostnader. Spørsmålet er om statsministeren mener at dette er rimelig.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Jeg kan ikke se at statsministeren overhodet var i nærheten av å svare på mitt spørsmål. Det jeg stilte spørsmål om, var hvorvidt han mente det var rimelig at et eldre pensjonistektepar som i et langt liv har bodd i en bolig på en festet tomt, skal få 23 000 kr i økte bokostnader på et år. Det er et direkte resultat av loven, som legger markedsverdi til grunn som utgangspunkt, og som gir grunneier vesentlig større muligheter til å oppjustere festeavgiftene. Jeg gjentar spørsmålet: Mener statsministeren at 23 000 kr i økte avgifter er rimelig for et eldre pensjonistektepar?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Regjeringens problem i kampen mot fattigdom er at man velger å gi mange milliarder kroner i lavere skatt først og fremst til dem som har mest. Dermed blir det mindre penger igjen til satsing overfor dem som har minst. Det er også begrunnelsen som Regjeringen stadig bruker for ikke å kunne bevilge mer til viktige sosiale formål, at budsjettbalansen er så stram. Den er stram fordi man bruker opp pengene på lavere skatt. Det er heller ikke riktig, slik statsministeren nå har sagt flere ganger, at hans regjering brukte mer til dem som har minst. Man kuttet på en lang rekke områder for å finansiere noen av tiltakene – 60 mill. kr mindre til langtidssykmeldte for å få dem tilbake i jobb, flere titalls millioner kr mindre til arbeidsmarkedstiltak for å få langtids arbeidsledige tilbake i jobb, og kutt når det gjelder tiltak for sosial boligbygging. Det gjorde man i et budsjett der man fikk flere milliarder kr ekstra å rutte med. Likevel valgte man å kutte på tiltak for dem som har aller minst. Det er Regjeringens problem, og jeg spør om statsministeren erkjenner at alle løftene nå ikke går i hop.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Tomtefesteloven er en lov av 1996, som for øvrig trådte i kraft fra nyttår, etter forslag fra Stoltenberg-regjeringen. Jeg er klar over at Arbeiderpartiet stemte mot en del av forslagene i loven. Denne loven tar sikte på å balansere hensynet til de som fester tomt, og de som er bortfester av tomt. Dette gjelder festekontrakter fra før 1983, som altså nå snart vil være 20 år gamle. For mange av disse festekontraktene er det bestemmelser som gjør at en regulering av avgiften bare vil være i samsvar med alminnelig prisstigning og ikke noe mer enn det. Der hvor det blir snakk om større reguleringer, er i tilfeller hvor de har en tomteverdiklausul. Der er det ifølge loven adgang til å regulere avgiften opp til maksimum 9 000 kr pr. mål dersom det er markedsverdien på tomter i vedkommende område. I mange tilfeller vil den være mindre og ikke gi grunnlag for en så stor økning. Loven skal evalueres senest i 2004. Regjeringen er for sin del åpen for å kunne gjøre det tidligere dersom det viser seg at det blir urimelig og utilsiktet store utslag. Jeg vil også gjøre oppmerksom på at den saken som har versert i mediene – så vidt jeg husker på Strømmen – om mulige krav om kjøp av tomter som boligene står på, har ingen ting med loven av 1996 å gjøre. Problemstillingen hadde vært nøyaktig den samme med den gamle loven, så her er det sauset sammen en del ting som ikke har noe med hverandre å gjøre.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Dette må i tilfelle være en tomt på opp mot 3 mål hvis økningen er på 23 000 kr. En har som sagt bare adgang til maks å kunne øke med opptil 9 000 kr pr. mål, så det må i tilfelle være en betydelig stor tomt. Jeg kan ikke gå inn i enkelttilfeller her og nå ta stilling til det. Vi har sagt oss villig til å se på virkningene av loven, om nødvendig også tidligere enn i 2004, som er fastsatt som evalueringstidspunkt. De reguleringsmekanismene som er fastlagt i loven, er et forsøk på å balansere hensynene til de som fester tomt, og de som bortfester tomt, med en makspris på 9 000 kr pr. mål der en har en tomteverdiklausul. I forbindelse med alle andre kontrakter der en ikke har det, har en ikke adgang til slike reguleringer. Dette tilfellet kan virke sterkt og urimelig, men jeg kan ikke drive saksbehandling av enkeltsaker over Stortingets talerstol. Det tror jeg den forrige statsminister fullt ut er enig i. Jeg var absolutt i nærheten av å svare på spørsmålet, det var meget nær.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Jo, jeg er enig i at det er grunn til å ile langsomt. Når det gjelder den grunnen som det offentlige rår over, bl.a. Statskog og Opplysningsvesenets Fond, er det sendt ut retningslinjer om at en skal ha overgangsordninger som gjør at en absolutt iler langsomt. Og svært mange av dem som har festet tomt, har det som kjent på offentlig eid grunn gjennom enten Statskog eller Opplysningsvesenets Fond. Så det har Regjeringen tatt følgene av. Når det gjelder øvrig grunn, privat grunn, sendte Stoltenberg-regjeringen selv ut et høringsbrev i august 2001 med en del forslag til endringer i tomtefesteloven. Jeg synes det er rimelig at vi nå bearbeider de høringssvarene som Stoltenberg-regjeringen selv bad om. Det skal vi gjøre, og på det grunnlaget skal vi se om vi også finner behov for å gjøre noe raskere enn opprinnelig forutsatt, i 2004. Men jeg synes også dette krever en ordentlig saksbehandling ut fra det høringsbrevet Stoltenberg-regjeringen selv sendte ut. Det ville være urimelig ikke å behandle det på en skikkelig måte.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Jeg er enig i at hvis noen tvinges til å flytte fra gård og grunn på grunn av oppjustering av festeavgiften, så er det et utslag ingen av oss vil akseptere. Derfor er vi villig til å se på utslag av denne loven. Som sagt: Når det gjelder offentlig grunn, har Regjeringen selv lagt opp til at en skal ha en overgangsordning, ile langsomt, slik at slike tilfeller ikke oppstår. Hvis det oppstår i privatrettslige tilfeller eller på privat grunn, er det klart at de som fester tomt, ikke uten videre skal godta de avgiftsøkningene de måtte bli pålagt. De har interesseorganisasjoner de kan benytte seg av, de har i verste fall advokater de kan benytte seg av, og Regjeringen er villig til å se på utslagene hvis de blir helt urimelige. Men på den annen side må vi nok innrømme noen hver av oss som har vært borti dette, at en del av de festeavgiftene som var tidligere, var helt symbolske, og kanskje for noen egentlig urimelig lave. Det var festeavgifter nede i 200–300 kr i året, og det var også urimelig overfor dem som bortfester. Nå har man forsøkt å finne en bedre balanse mellom dette. Men blir det ubalanse i noen retning, er Regjeringen villig til å se på det på nytt.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
For det første opptrer ikke denne regjering fiendtlig overfor Israel. Vi har tvert imot av mange blitt kritisert for at vi burde vært skarpere i kritikken av Israel i den aktuelle konflikten i Midtøsten. Selv har jeg klart tatt avstand fra å bruke boikott av eventuelle varekjøp fra Israel som noe virkemiddel i den aktuelle situasjonen, slik enkelte andre har slått til lyd for. Jeg er glad for at spørsmålet er stilt, for det gir meg anledning til også fra Stortingets talerstol å slå fast at norske myndigheter ikke har innført boikott av varer fra Israel, heller ikke på forsvarssektoren, og har heller ikke som intensjon å gjøre det. Når det gjelder kjøp og salg av forsvarsmateriell, eksisterer det som kjent en del regler. Når det gjelder eksport, selger ikke Norge våpen til land som er i krig, hvor krig truer, eller hvor det er borgerkrig. På den bakgrunn vil kjøp av forsvarsmateriell fra Israel som eventuelt måtte utløse norske gjenkjøpsforpliktelser, ikke kunne være aktuelt, for det ville være i strid med norske regler for våpeneksport. Det vil i tilfelle gjelde kontrakter over 75 mill. kr, hvor slike gjenkjøpsforpliktelser normalt slår inn. Når det gjelder våpenkjøp – og i dette tilfellet fra Israel – vurderes det løpende både ut fra våre behov og ut fra den til enhver tid rådende situasjon i leverandørlandet. Det eksisterer ingen generelle retningslinjer for anskaffelse av forsvarsmateriell fra land som er i krig. Det eksisterer imidlertid særskilte retningslinjer vedrørende anskaffelse av forsvarsmateriell fra Israel, som sist ble presisert 14. januar 1998. Disse betyr at eventuelle våpenkjøp fra Israel skal forelegges Forsvarsdepartementet og godkjennes av forsvarsministeren. De retningslinjer som representanten Hagen nå viste til, oppstod på bakgrunn av at det hadde skjedd en klarering av slikt kjøp uten at en hadde fulgt instruksen om at det skulle forelegges den politiske ledelse. Derfor skjedde det en innskjerping og en såkalt frys, for at man skulle ha en gjennomgang av hva som måtte ligge av mulige kontrakter. Men det er ingen boikott.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Denne regjeringen har en vennligsinnet holdning til Israel, og den står vi for. Men vi forbeholder oss også retten til å kritisere venner dersom det er behov for det. Mine beste venner gir meg av og til et korrektiv. Jeg setter mye mer pris på slike venner enn venner som sier seg enig i alt jeg sier og gjør. De beste vennene er de som også er modige nok til å gi korrektiv. Slike Israel-venner er vi. Vi forbeholder oss retten til å si fra dersom vi mener at Israel f.eks. driver overdrevne gjengjeldelsesaksjoner, på den samme måten som vi kritiserer palestinerne for ikke å ha gjort nok for å stanse grufulle terrorhandlinger, som vi også har fått eksempler på de aller siste dagene. Så Norges holdning til Midtøsten og Israel er det ingen grunn for Carl I. Hagen til å så noen som helst tvil om. Når det gjelder retningslinjer, eksisterer det slike for eksport, og dersom kjøp av forsvarsmateriell fra Israel utløser et gjenkjøpskrav, kan vi ikke kjøpe av hensyn til eksportreglene. Når det gjelder import, er det retningslinjer om at det skal gjennomgås av politisk ledelse. Derfor er det foretatt en frys – for å få en gjennomgang. Vi skal sørge for at de vanlige rutinene gjelder. Det skal ikke være noen boikott. Det skal statsministeren sørge for.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Som jeg har klargjort i min 17. mai-tale, og som jeg har sagt nå to eller tre ganger fra Stortingets talerstol, er det ikke aktuelt for Regjeringen å innføre noen boikott mot Israel, ei heller når det gjelder forsvarsmateriell. Bakgrunnen for dette skrivet som representantene Hagen og Høglund har referert til, var en episode hvor gjeldende retningslinjer fra 1998 om at kjøp av materiell fra Israel skulle klareres politisk av Forsvarsdepartementet, ikke ble fulgt. Det gav behov for en gjennomgang av hele situasjonen med hensyn til hva som er på gang av mulige kjøp. Dette skal til Forsvarsdepartementets politiske ledelse for klarering. Derfor dette såkalte frysskrivet. Forsvarsministeren vil selv sørge for – og statsministeren skal gjerne påse – at en kommer tilbake til normale rutiner når en nå har fått gjennomgått denne situasjonen, som var ekstraordinær og som krevde en belysning. Når den er gjennomført, blir det normale forhold.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Statsministeren er enig i at vi har for store forskjeller i vårt samfunn, og at det er ønskelig å utjevne dem. Det var bakgrunnen for at jeg under sentrumsregjeringen sørget for at vi fikk utarbeidet en stortingsmelding som gav et analysegrunnlag for hvordan forskjellene i Norge har utviklet seg, og foreslo tiltak for å rette opp det. I forlengelsen av dette arbeidet har Samarbeidsregjeringen spesielt fokusert på hvordan vi skal hjelpe folk ut av fattigdom, for det viktigste i arbeidet for utjamning må jo være å hjelpe dem som er fattige, til å komme ut av fattigdommen. For å illustrere det: Det hjelper ikke de fattige om Kjell Inge Røkke har en million mer eller mindre i inntekt. Det eneste som kan hjelpe de fattige, er at de selv får midler til å komme seg ut av fattigdommen. Derfor synes jeg at også SV skulle være mye mer opptatt av den siden ved Forskjells-Norge. Der må jeg si at jeg er skuffet over den rapporten SV la fram i går. Det er stort sett gamle nyheter, beskrivelser fra statistikk osv. om forskjeller i samfunnet, men det er få eller lite av konkrete tiltak for å hjelpe mennesker ut av fattigdom. Samarbeidsregjeringen la fram forslag til slike tiltak på 250 mill. kr mer enn det Stoltenberg-regjeringen foreslo i fjor høst, og vi akter å følge opp til høsten med nye forslag til tiltak og en egen handlingsplan for kampen mot fattigdom i Norge. Jeg synes vi skal bli mer konkrete når det gjelder dette, og først og fremst fokusere på hvordan vi skal løfte opp dem som har det vanskelig i vårt samfunn, og hjelpe dem til å få en bedre livssituasjon. Det er det viktigste, og det akter denne regjeringen å følge opp. Her har vi invitert SV til samarbeid. Den invitasjonen står ved lag.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Det skjønte jeg, så det tar jeg meg ikke nær av. Jeg har allerede svart ja på Kristin Halvorsens gjentatte spørsmål, så det skulle det være unødvendig å repetere. Jeg har tidligere gitt – og jeg har heller ikke noe problem med å gjenta det fra Stortingets talerstol – anerkjennelse til SV for at de har et sterkt engasjement på dette området. Men det har faktisk – med respekt å melde – også andre partier, bl.a. mitt eget parti, og Samarbeidsregjeringen, som jeg nå leder. Vi har ikke bare satt oss ned for å forske og finne ut av hvilke grupper dette først og fremst gjelder. Vi fremmet jo forslag om 250 mill. kr mer til strakstiltak utover det Stoltenberg-regjeringen foreslo i fjor høst; den hadde også noen forslag. Det viser jo at vi ikke bare har drevet med utredninger for å vinne tid. Når vi nå skal gå videre, tror jeg det er riktig også å treffe presist hvem dette først og fremst gjelder. Det gjør vi med nye tiltak til høsten. Vi deler ikke ut skattelette i «hytt og pine». De skattelettene vi fremmet i fjor, gikk dels til næringslivet og dels til folk med lavere og midlere inntekter. Det står vi ved.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
For det første kom vi med konkrete tiltak i det budsjettet vi la fram i fjor, utover det Stoltenberg-regjeringen foreslo. Vi økte barnetillegget til uførepensjonister, som er blant dem som er fattige. Vi foreslo å holde kontantstøtten utenfor beregningsgrunnlaget ved utmåling av økonomisk sosialhjelp, for vi synes ikke at de som har kontantstøtte, skal straffes, men der fikk vi dessverre, så vidt jeg husker, ikke stortingsflertallet med oss – merkelig nok. Vi foreslo økt innsats for rusmisbrukere. Vi foreslo justeringer av de veiledende sosialhjelpssatsene. Vi foreslo økt tilskudd til lys og varme under bostøtteordningen, og vi foreslo økt minstefradrag i skatten. Det var konkrete tiltak, som Siv Jensen åpenbart ikke har fått med seg eller ikke husker. Vi jobber nå videre med ytterligere tiltak. Jeg kan bl.a. nevne: Det gjelder tiltak innenfor boligsektoren, det går på å bygge ut sosiale nettverk for dem som faller igjennom der, og det går på arbeidsmarkedstiltak og rehabilitering av rusmiddelbrukere. Det kommer til høsten.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Jeg fastholder at Samarbeidsregjeringen gjorde en klart større innsats enn Stoltenberg-regjeringen når det gjelder tiltak for å bekjempe fattigdom i Norge. Jeg er klar over at det er et ømt punkt for Stoltenberg, men det er et faktum. Det var kanskje litt overraskende at en samarbeidsregjering tok dette grepet. Når det gjelder et par av de tiltakene som Stoltenberg nå nevnte, er jo dette – som han selv sa – tiltak for å få folk tilbake i jobb. Det er jo helt i samsvar med Arbeiderpartiets linje, den såkalte arbeidslinja – noe av det viktigste for å få folk ut av fattigdom er å få dem tilbake i jobb, og det er jeg enig i. Tiltak som har det som siktemål, har jeg vanskelig for å forstå skal kritiseres nettopp av Arbeiderpartiet. Så sies det at vi gir mange milliarder i skattelette til dem som har mest. Det er heller ikke riktig. Når det gjelder personbeskatningen, økte vi minstefradraget utover Stoltenberg-regjeringens forslag, altså skattelette til dem som har minst – skattelette i bunnen. Jeg antar at representanten Stoltenberg tenker på utbytteskatten. Det var for å unngå en uheldig dobbeltbeskatning, som var nokså særnorsk, og det var for å få folk som har kapital, til å bruke den i næringslivet i stedet for å plassere den i eiendom, hytter, hus, båter eller hva det måtte være.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Jeg hørte i morges en annen i radioen, nemlig hr. Djupedal, som deltok i en debatt med Jagland på en bar i går. Der sa representanten Djupedal noe som var meget interessant, som jeg er enig i, og som er helt i samsvar med hva sosialministeren selv har fremført, nemlig at vi må bruke mer såkalt skreddersøm, ikke konfeksjonssøm. Altså: Vi skal finne fram til hvordan vi skal nå de riktige gruppene med tiltak. Det skjønner jeg nå SV har slått over på, og det synes jeg er bra. Det er vel et godt grunnlag for å jobbe sammen om den tiltaksplanen mot fattigdom som Regjeringen vil legge fram til høsten. Jeg er også enig med Djupedal i at man må vite hva man skal gjøre. Det var bakgrunnen for at sentrumsregjeringen la fram Utjamningsmeldinga, som gav oss et godt analysegrunnlag. Det er også grunnlaget for at vi fram til høsten har trukket inn forskningsmiljøer, offentlige myndigheter og frivillige organisasjoner for å komme fram til tiltak som kan virke – ikke fordi vi er så redd for at det skal brukes en krone for mye på noen som ikke nødvendigvis trenger pengene, men for å bruke dem slik at de når fram til dem som bør nås. Og det skjønner jeg at SV er enig i – som et utgangspunkt.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Det har heller ikke Regjeringen tenkt, så i så måte er vi på samme lag. Jeg fastholder at det viktigste for dem som lider i vårt samfunn, er at de får hjelp. Og nå synes jeg vi skal rette hovedfokuset mot: Hvordan bekjemper vi fattigdommen? Regjeringen har ikke, og statsministeren har langtifra, glemt den utmerkede utjamningsmeldingen som spørreren og statsministeren var sammen om ansvaret for. Den ligger i bunnen når vi nå jobber videre med våre tiltak mot fattigdom i Norge. Samarbeidsregjeringen ønsker også et mer rettferdig skattesystem. Det var grunnen til at vi økte minstefradraget, som jo først og fremst når dem som trenger det mest. Det var også grunnen til at vi har skjøvet opp innslagspunktet for toppskatten, fordi det allerede var begynt å ramme ganske vanlige inntekter, i strid med det som var intensjonen. Vi kommer for øvrig også til å jobbe videre med å redusere boligskatten, som også er urimelig for mange vanlige folk – for å nevne et annet eksempel.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Jeg er for så vidt enig med representanten Enoksen i at det hjelper lite å møte folk i Vardø med at det som nå skjer hvis bystyret legger ned sine verv, er i strid med loven. Den adgangen har en faktisk ikke. Derfor må dette problemet angripes på annen måte. Det er riktig at det har skjedd en nedbygging av antall arbeidsplasser i Vardø over lengre tid og under skiftende regjeringer, også under den hvor representanten Enoksen var ansvarlig kommunalminister. Dette har skjedd både når det gjelder offentlige arbeidsplasser og når det gjelder private arbeidsplasser. Derfor har også denne regjering varslet at vi vil søke å kanalisere nye statlige arbeidsplasser til Vardø. Det arbeidet er i gang, og det tas alvorlig av denne regjering, både av kommunalministeren og ikke minst av arbeids- og administrasjonsministeren, som er den som har det direkte ansvaret for dette. Slike forslag vil komme. Jeg synes at istedenfor å nedlegge verv, som jeg skjønner er et rop ut fra en vanskelig situasjon, bør kommunen gå inn i et samarbeid med staten, både gjennom fylkesmannen og aktuelle departement, for å finne avbøtende tiltak på den vanskelige situasjonen som har oppstått. Dette er Regjeringen for sin del åpen for. For øvrig når det gjelder kommuneøkonomien generelt, er det riktig at den i mange kommuner er stram. Regjeringen har lagt opp et forslag i kommuneøkonomiproposisjonen som står seg godt mot tidligere kommuneøkonomiproposisjoner, også fra regjeringer som Senterpartiet har deltatt i. Det betyr ikke at vi har løst problemet, langt derifra. Men vi søker innenfor den ansvarlige økonomiske ramme vi må basere oss på, å bedre kommuneøkonomien gradvis gjennom en vekst på 1 1/4 pst. i forhold til foregående år.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
For det første er jeg enig med representanten Enoksen i at det er flere kommuner enn Vardø som er oppe i en vanskelig situasjon. Regjeringen er innstilt på å gå inn i en dialog og søke å bistå innenfor de rammer vi har til disposisjon. Mange kommuner har drevet effektiviserings- og rasjonaliseringsarbeid gjennom mange år, og føler at de ikke har noe særlig mer å gå på i så måte. Andre har nok fortsatt et ytterligere potensial for dette. Slike muligheter skal og må undersøkes. Når det gjelder Aetat, er de inne i en omorganiseringsprosess som er vel kjent for Stortinget, og som også til dels har vært til behandling her. Å ta standpunkt til hvordan enkeltkontorer nå organiserer seg, avstander og forhold som har med de ansatte og de som skal betjenes av kontoret, å gjøre, er umulig for statsministeren å ta over Stortingets talerstol. Det tror jeg representanten Enoksen har sans for. Vi foreslår i revidert nasjonalbudsjett å styrke Aetat med 15 mill. kr for å lette overgangsproblemer.