trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2022-03-09:
Takk for et viktig og konstruktivt spørsmål. Det er heldigvis mange erfaringer å trekke fra tidligere kriser, og det er også noen forskjeller. Blant annet har Ukraina vært en del av Bologna-prosessen, og vi har i hovedsak det samme utdanningssystemet. Ukraina er også et land som har til dels svært mye lengre akademisk tradisjon enn det vi har i Norge, og de har et gjennomgående høyt utdanningsnivå – et høyt faglig nivå. Likevel er det en del akkrediteringsarbeid som helt sikkert skal gjøres. Der har vi allerede startet samtaler med NOKUT og andre for å prøve å få dette til å gli så lett som overhodet mulig. Jeg har varslet – og det ville jeg aldri ha gjort i en hvilken som helst annen situasjon – at vi er villig til å skli på frister, f.eks. knyttet til Samordna opptak. Hvis dette er folk som kommer til våren, og som skal ha førstegangsopptak på norske universiteter og høyskoler, er det meningsløst at man skal vente et år. Da må vi fikse det på et eller annet vis. Det skal jeg fikse.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2022-03-09:
Ja, vi kommer til å sørge for at det er tilstrekkelig finansiering i sektoren. Utfordringen er at vi på sett og vis ikke kjenner rammene. Verken jeg eller du eller noen andre her vet hvor mange det er som kommer, og vi vet heller ikke hvor mange av dem som kommer, som vil ønske og ha behov for å komme inn på et norsk universitet eller en norsk høyskole, så det må vi ta litt etter hvert. Men utgangspunktet mitt er at det skal være tilstrekkelig finansiert til at man har et godt tilbud. I samme slengen vil jeg nevne at jeg også tror at Norge – sannsynligvis, i hvert fall – kan komme til å få tilgang på mye kompetanse gjennom dem som kommer. Det er slett ikke utenkelig at mange av dem er dyktige universitetsansatte og dyktige forskere. Da hadde det jo vært hyggelig om de kunne ha startet å jobbe ved en av våre institusjoner.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2022-03-09:
Takk for spørsmålet. For det første har regjeringen allerede avklart at ukrainere vil bli omfattet av kollektiv beskyttelse. Det gjør ting veldig mye lettere fordi det automatisk følger med muligheter for å ta arbeid og for annen deltakelse i det norske samfunnet som ellers ville ha blitt avklart gjennom en ordinær asylprosess, som vanligvis tar ganske lang tid. Jeg opplever at vi nå på brei front i det norske samfunnet tar opp mottakskapasiteten vår og forbereder kommunene for bosetting. Det ligger for øvrig under andre statsråder enn meg, men hos oss har vi i alle fall startet arbeidet med å se på akkrediteringsreglene. Som jeg svarte Høgestøl tidligere i dag, er det grunn til å tro at det kan gå lettere for Ukrainas vedkommende fordi de har et utdanningssystem som ligner på vårt eget, sammenlignet med en del andre kriser vi har stått oppe i tidligere. I tillegg skal vi være fleksible og se på søknadsfrister og eventuelt andre typer frister og ordninger som gjør at vi får sluset disse menneskene inn i utdanningsløp og eventuelt jobb så fort som overhodet mulig. Jeg opplever at utgangspunktet for spørsmålet er det samme som det intensjonen i departementet er, nemlig å få til ordninger som er fleksible, som er raske, og at man så fort som mulig og uten opphold klarer å absorbere disse menneskene på brei front i det norske samfunnet, enten det skulle være jobb, utdanning eller forskning som er formålet.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2022-03-09:
Det kan godt være at det er gode tips å hente i Sverige. Det kan også godt hende at det er riktig å se på kompletterende utdanningstilbud. Jeg er imidlertid av den oppfatning at vi i hvert fall må ta det forbeholdet at vi må se hvor mange som kommer. Det vet ikke jeg, det vet ikke du. Det er det ingen som vet, men det er all grunn til å tro at det kommer til å bli et betydelig antall også i Norge. Så skal vi være fleksibel, og vi skal være tilpasningsdyktig. Vi skal ha fokus på hvordan vi kan få folk inn i disse løpene så fort som mulig, gjerne utenfor de ordinære fristene som vi kjører innenfor min sektor, som vanligvis er ganske rigid. Jeg er enig i det som er intensjonen i spørsmålet, slik jeg opplever det, nemlig: Hvordan kan en fortsette en utdanning som en allerede har startet på i Ukraina, og fullføre den i Norge? Selvsagt må vi se på den type ordninger.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2022-03-09:
Foreløpig er ikke min analyse at hovedutfordringen ligger i for dårlig finansiering av NOKUT. NOKUT er godt finansiert, og NOKUT gjør en uhyre viktig jobb. Men jeg vil understreke at når det gjelder Ukraina, bør det etter mitt skjønn være lettere enn det har vært i mange andre tilfeller, nettopp fordi de har et utdanningssystem som i ganske stor grad likner vårt eget. Det er et land med lange akademiske tradisjoner, betydelig lengre enn det vi har i Norge. De har fulgt Bologna-prosessen, og det bør være mulig å finne relativt enkle, standardiserte ordninger for å kartlegge og få dokumentert hva folk har av kompetanse og papir, og så sjalte dem inn i det norske utdanningssystemet på ordinært vis. Det er i hvert fall utgangspunktet mitt. Skulle det vise seg å være feil, må vi eventuelt komme tilbake til Stortinget med spørsmål om noe annet.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2022-03-09:
Dette er et svært omfattende spørsmål, og siden situasjonen er under kontinuerlig utvikling, kommer det stadig nye tiltak og endringer tilpasset situasjonen. Det er mye å si om hva som skjer i kunnskapssektoren som konsekvens av krigen i Ukraina, men dette er noen av hovedpunktene. Med noen få unntak stilles alt bilateralt samarbeid mellom norske og russiske myndigheter i bero. Kun de helt kritiske delene av samarbeidet opprettholdes. Det betyr at Kunnskapsdepartementet suspenderer dialogen med det russiske kunnskapsdepartementet. Det samme gjelder våre underliggende etater. La meg f.eks. nevne at den norsk-russiske utdanningsavtalen suspenderes, og at den ferdigforhandlede forskningsavtalen med Russland legges på is. Forskningsrådets fellesutlysning med Russland er også stoppet. Vi ønsker at tiltakene våre i størst mulig grad skal være rettet mot russiske myndigheter, ikke mot sivilsamfunnet eller russiske borgere. Akademia kan være en viktig motvekt mot myndighetene, også i Russland. Derfor gir vi norske universiteter, høyskoler og forskningsinstitusjoner, eller forskningsinstitutt, en liten åpning for å fortsette samarbeid som det er forsvarlig og faglig grunnlag for å ha. Vi oppretter også eventuelt forskningssamarbeid innenfor atomberedskap og fiskeri- og ressursforvaltning, altså områder der det er åpenbart nasjonale interesser. Som hovedregel skal alle institusjonelle avtaler mellom norske og russiske institusjoner legges på is. Institusjonene kan velge å opprettholde avtaler, men det skal gjøres etter en grundig vurdering i hvert enkelt tilfelle. Når det gjelder forsker-til-forsker-samarbeid, er det ikke i Norges interesse at dette tas ned. Vi ønsker et uavhengig russisk akademia, i tråd med vanlige normer for akademisk frihet. Men vi erfarer dessverre at akademiske institusjoner er under sterkt press. Nylig skrev over 200 russiske universitetsrektorer under på en propagandapreget uttalelse til støtte for invasjonen av Ukraina. Det viser at alternative stemmer i russisk akademia trenger vår støtte. Nå er nok realiteten sånn at også folk-til-folk-samarbeidet og forsker-til-forsker-samarbeidet kan bli vanskelig å gjennomføre i praksis, men det skal ikke stå på oss, vi ønsker ikke å ramme uskyldige russiske borgere. Vi har mange ukrainske, russiske og hviterussiske studenter og ansatte i vår sektor, og dem skal vi ivareta på best mulig vis. Det er viktig for meg å være helt tydelig på at våre tiltak er rettet mot russiske myndigheter, ikke mot studenter og ansatte ved våre institusjoner. De er våre venner. Justisdepartementet har avklart at alle ukrainske studenter i Norge inntil videre er fritatt for returplikten hvis oppholdstillatelsen deres er i ferd med å gå ut. De kan altså få bli i Norge inntil videre. Vi forbereder oss nå(presidenten klubber) på en potensiell flyktningstrøm. Dugnadsånden er stor(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2022-03-09:
Vi tar selvsagt avstand fra alle tilfeller av det som skulle være av hets mot russiske borgere i Norge – det er det ingen grunn til at det skal være. Som representanten selv var inne på, har vi sendt brev til universitetene og høyskolene og bedt dem om å være oppmerksomme på problemstillingen. Utover det har ikke vi noen spesifikke tiltak. Jeg vil imidlertid helt kort tilføye at jeg som borger i dette samfunnet ikke opplever at man ikke klarer å skille mellom regimet i Kreml og den vanlige russer. Jeg tror det norske folk ser på det russiske folk som sine venner, sine gode naboer i øst. Jeg håper og tror at i den grad vi ser det, kommer det til å være svært begrenset og ikke-eksisterende framover.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2022-03-09:
Det er et viktig spørsmål. Vi har en god del norske studenter på ulike program i Russland. Den praktiske utfordringen akkurat nå er å få dem hjem på en trygg måte, i den grad de vil det. Og så er det selvsagt helt naturlig at de etter hvert som de kommer hjem, blir sluset inn i det norske utdanningssystemet og får gjort ferdig utdanningsløpene sine der.
Sofie Høgestøl (Venstre), 2022-03-09:
Mitt spørsmål følger i samme spor som SVs. Høyere utdanningssektoren har gode erfaringer med å bidra i en slik krise. I 2015 kom sektoren sammen i det man da kalte for akademisk dugnad, for å hjelpe studenter og forskere fra Syria. Her har vi mange aktuelle erfaringer som vi kan høste av i den tiden som kommer. Men mange av de ordinære fristene for høyere utdanning er jo nå på våren, som statsråden nettopp var inne på, og noen vil ha behov for å få godkjent tidligere utdanning i Norge. Dette vil ta tid. Vi ønsker jo at de aller fleste skal kunne fortsette studiene sine så fort som mulig, også fra høsten. Jeg vil gjerne ha litt mer konkrete svar fra statsråden om hva han mener at han kan stille opp med, sånn at sektoren faktisk kan gjøre det integreringsarbeidet i tiden som kommer.
Sofie Høgestøl (Venstre), 2022-03-09:
Det er jeg veldig glad for å høre. Jeg vet at mange i min sektor etterlyser, som vi ofte gjør, budsjettmidler for hvordan vi skal gjøre dette arbeidet i praksis. Det er studieprogrammer som har opplevd kutt de seneste år. Jeg opplever at det er et stort ønske i sektoren å jobbe videre med dette, men da trenger man forutsigbar finansiering. Jeg lurer på om man vil komme tilbake til Stortinget med dette i revidert statsbudsjett.
Guri Melby (Venstre), 2022-03-09:
Jeg stiller gjerne et spørsmål til høyere utdanningsministeren også, men vi har dessverre bare ett i Venstre, så da må vi spre det litt ut. Mitt spørsmål går til Ingvild Kjerkol: Krigen i Europa er nå på vei til å bli en av de største humanitære katastrofene siden annen verdenskrig i Europa. I går fikk vi tall som viser at rundt to millioner mennesker nå er på flukt, og FN tror at den andre bølgen av flyktninger vil bestå av langt mer sårbare mennesker enn dem som har kommet til nå, mennesker som står uten kontakter og uten ressurser. Det er kritisk at Norge deltar i denne felleseuropeiske dugnaden for å hjelpe dem som nå er rammet av en meningsløs krig. Foreløpig er det rundt 1 000 registrerte flyktninger fra Ukraina i Norge, men vi må forvente at det kommer svært mange flere. Venstre er glad for at regjeringen har besluttet å gi kollektiv beskyttelse til ukrainske flyktninger. Dette er ukrainere som flykter fra dramatiske omstendigheter, som har mistet hjem og eiendeler, og som har vært vitne til ruinlagte byer, rakettangrep og drap. Det er sannsynlig at de som kommer, vil være traumatisert og påvirket i lang tid av hendelsene som de har vært vitne til. Idet Norge forplikter seg på å ta imot flyktninger, forplikter vi oss også til å gi dem en god behandling. Ankomsten av ukrainske flykninger vil kreve mye av en allerede overbelastet psykisk helsetjeneste, som bl.a., både under og etter pandemien, har opplevd en kraftig økning i henvendelser og henvisninger. Så mitt spørsmål til helseministeren er: Hvilke konkrete tiltak gjør regjeringen for å ruste opp det psykiske helsetilbudet til å kunne håndtere store mengder ukrainske flyktninger som trenger hjelp?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2022-03-09:
Jeg vil si det enda sterkere enn forrige taler: Vi hadde en psykisk helse-krise i Norge før invasjonen i Ukraina og før det ble en folkevandring fra Ukraina – som vi selvfølgelig også skal ta vår del av ansvaret for i Norge ved å gi beskyttelse til flere. Det betyr at ordene «varsle en opptrappingsplan» for meg framstår veldig utrygt og langt fram i tid. Jeg ønsker helt konkret flere svar på hva som gjøres akkurat nå for å øke bevilgningene til alle kommuner, for å ivareta dem i befolkningen – kanskje opp mot 30 pst., sier forskerne – som nå sliter med psykiske helse-plager de ikke hadde før, og at man klarer å ruste kommunene som nå tar imot flyktninger i mottak, med helsehjelp på kort sikt, men også ivaretagelse på lengre sikt. Det gjelder selvfølgelig også samarbeid med frivillige aktører og andre som kan bidra til aktiviteter og et sosialt liv, som gjør at man kommer seg videre i livet og får bearbeidet traumer.
Alfred Jens Bjørlo (Venstre), 2022-03-09:
Eg har sjølv vore ordførar i ein kommune i mange år, og veit kva for ein enorm vilje og evne det er lokalt til å hjelpe flyktningar som kjem. Folk stiller opp og bidreg med mat, klede, husrom. Kommunen bidreg med skuleplass, barnehageplass og alt rundt – og hjartevarme, frivilligheit og alt statsråden har sagt. Men det eg opplever og trur dei aller fleste kommunane synest er mest krevjande å handtere, er nettopp at mange kjem med alvorlege traume. Her er det mange kvinner og barn som kjem, og dei treng profesjonell hjelp. Dei treng tidleg ein type tenester som allereie er overbelasta i mange kommunar, tenester som no også skal måtte tilbydast i mange små kommunar som ikkje har eit godt apparat for profesjonell psykisk helse-hjelp frå før. Eg vil eigentleg berre gjenta spørsmålet. Det blir gjort mykje bra frå regjeringa, som ein fortel om no, men kva vil ein gjere for å styrkje profesjonell hjelp til dei med alvorlege traume som no kjem til kommunar over heile landet?
Alfred Jens Bjørlo (Venstre), 2022-03-09:
Mitt spørsmål går til landbruksministeren og er som følgjer: «Ønskjer statsråden å bidra til at den nye klimakalkulatoren utvikla av mange aktørar i norsk landbruk raskast mulig blir tatt i bruk av flest mogleg bønder og lagd til grunn for arbeidet med klimakutt i norsk landbruk, eller er statsråden samd med Norsk Bonde- og Småbrukarlag i at klimakalkulatoren er lite ønskjeleg, i praksis ei «grønvasking» av ein uønskt landbrukspolitikk og dermed ikkje bør satsast på vidare?»
Alfred Jens Bjørlo (Venstre), 2022-03-09:
Eg takkar statsråden for svaret. Eg vil fyrst seie at eg er veldig glad for at statsråden er så tydeleg på at klimakalkulatoren er eit godt og viktig verktøy for dei store omstillingane landbruket no skal igjennom. Det er viktig, men tida går lynande raskt fram mot 2030 og dei tøffe klimakuttmåla vi har for heile samfunnet og heile Europa. Det er no to år sidan Landbrukets klimaplan blei lagt fram. I den planen var klimakalkulatoren eit av dei viktige verktøya som blei heva fram, og eg må seie det uroar meg litt at vi no, to år etterpå, plutseleg ser at det endå går føre seg diskusjonar. Det er ueinigheit mellom dei to store organisasjonane om dette i det heile er eit godt tiltak. Det kjem fram at dette var eigentleg Bonde- og småbrukarlaget imot heile vegen, dei har ikkje trua på det. Og det gjer meg uroleg når to av dei ti åra vi har på oss, har gått, og det endå berre er full krangling internt i landbruket om den planen ein la fram for to år sidan. Så kva vil statsråden gjere for å forsikre seg om at landbruket står ved klimaplanen og følgjer opp dei klimamåla som der er sette?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2022-03-09:
Mitt spørsmål går til utviklingsministeren. Da Russland invaderte Ukraina for to uker siden og startet en krig, forsterket Putin på mange måter en eksisterende matkrise ved at det blir enda vanskeligere å produsere og distribuere mat. Også før krigen i Ukraina var det en betydelig utfordring å produsere nok mat, bl.a. på grunn av pandemien. Denne krisen forverres nå. Flere av innsatsfaktorene i produksjonen av kunstgjødsel finnes i Russland og kontrolleres av oligarker. Uten tilførsel av gjødsel faller avlingene med 50 pst. det første året etter. Dessuten stammer mer enn halvparten av kornet som brukes av Verdens matvareprogram, fra Russland og Ukraina. Ukraina står for ca. 30 pst. av verdens hvete- og byggproduksjon, og nå i dag kom det akkurat en melding om at de forbyr eksport av dette ut året. Det betyr at muligheten til å produsere mat blir dramatisk redusert, og det vil bidra svært negativt. Det er de mest sårbare som rammes hardest, og Verdens matvareprogram har kalt dette katastrofen på toppen av katastrofen. Regjeringen har i budsjettet for 2022 valgt å kutte støtten til Verdens matvareprogram først med 200 mill. kr og deretter med 120 mill. kr til i budsjettforliket med SV. Jeg vet at bevilgningen til Verdens matvareprogram hører inn under utenriksministerens ansvarsområde, men jeg mener likevel det er relevant fordi det handler om helheten i den responsen som nå gis, og jeg regner med at det diskuteres flittig i Utenriksdepartementet. Verdens matvareprogram sier nå at 276 millioner mennesker i 81 land er i en akutt hungersnødsituasjon. Spørsmålet er: Hvordan kan regjeringen i det korte og umiddelbare perspektivet bidra til at denne matkrisen ikke forverres?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2022-03-09:
Viktigheten av matsikkerhet og klimatilpasning er noe som den forrige regjeringa også jobbet mye med. Vi la fram en egen strategi, der fem statsråder gikk sammen om strategien, nettopp fordi dette er et langvarig arbeid. Men det jeg var mer opptatt av i mitt spørsmål, var hvordan den akutte krisa vi nå ser, kan løses, både med bidrag fra Norge og selvfølgelig også i nært samarbeid med andre europeiske land. Dette er noe som ikke bare kommer til å ramme umiddelbart i Ukraina, men det rammer alle verdens land, og særlig de mest sårbare og de fattigste. Derfor gjentar jeg mitt spørsmål om hvordan det nå kan jobbes konkret i denne akutte fasen for å bidra til at denne matvarekrisa ikke blir større enn den allerede er. Jeg deler fullt ut de bekymringene som statsråden også la på bordet for hvordan dette både i kort og langt perspektiv kan påvirke situasjonen dramatisk.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Jeg er veldig glad for at representanten reiser dette spørsmålet. Matvarekrisen har vært en stille krise i mange år og kommer til å forverres dramatisk med den pågående krigen i Europa. Representanten påpekte ganske riktig at innsatsfaktorene til kunstgjødsel i stor grad har sitt opphav i Russland, bl.a. kalium og nitrogen. Gass er også en viktig innsatsfaktor i produksjonen. Vi vet også at svært mange regioner i verden er avhengige av import av matkorn fra kornkamrene i Ukraina og Russland. Bare et land som Egypt har kontrakter for rundt regnet 10 millioner tonn matkorn bare for 2022. WFP har i dialog med Utenriksdepartementet uttrykt stor bekymring for de langsiktige konsekvensene for regioner som Midtøsten og selvfølgelig også for andre regioner. Matvarekrisen var dramatisk og er blitt ekstremt forverret nå. Derfor er jeg veldig glad for at denne regjeringen har satt i gang en satsing på matsikkerhet i det langsiktige perspektivet, for dette var en krise også før. Bevilgningene til WFP ligger på et varig høyt nivå sammenlignet med det gjennomsnittlige nivået de siste årene, og WFP er en hovedkanal for innsatsen på matsikkerhetsfeltet på det kortsiktige området.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Det er viktig at vi her har fokus både på de langsiktige og de kortsiktige konsekvensene. Som representanten veldig godt vet, er ansvaret for den humanitære innsatsen konstitusjonelt plassert hos utenriksministeren. Jeg vil allikevel kunne understreke at den kortsiktige bistanden gjennom WFP blir liggende på et høyt nivå, på nivå med de gjennomsnittlige nivåene tidligere. I tillegg har vi i forbindelse med Ukraina-krisen plusset på den humanitære innsatsen, slik at de ekstraordinære behovene for humanitær innsats i Ukraina ikke skal gå på bekostning av øvrige viktige, langsiktige kriser. I tillegg har jeg behov for å understreke at vi må klare å holde fokus på det langsiktige arbeidet med å få opp matvareproduksjonen også utover den kortsiktige humanitære innsatsen, og her har regjeringen bidratt med en halv milliard ekstra bare i 2022.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Ja, vi er i ferd med å meisle ut en ny satsing på matsikkerhet og småskalaproduksjon av mat. Grunnen til at det fokuset ligger fast, er nettopp at det er småskalaprodusentene som produserer den alt overveiende andelen, volumet, av mat for dem som opplever mest matvareusikkerhet i verden. Derfor er det å styrke produktiviteten hos de aller minste produsentene helt nødvendig for nettopp å motvirke sulten i verden. Derfor er jeg veldig glad for den dreiningen denne regjeringen har gjort på matsikkerhetsarbeidet. Når det gjelder den akutte krisen som vi nå står overfor når det gjelder matproduksjon, er det de humanitære virkemidlene som skal hjelpe oss på kort sikt. Når det gjelder den langsiktige økningen av matproduksjon, mener jeg det er essensielt for det første å få opp produktiviteten hos de minste produsentene både av akvatisk mat og landbasert mat, og å sørge for verdikjeder som får denne maten foredlet og fram til markedene.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
På mitt konstitusjonelle område, som handler om fattigdomsbekjempelse, utvikling og matsikkerhetens rolle i den forbindelse, er det naturligvis de mest sårbare og utsatte som er hovedmålgruppe. Dette er også menneskene som lever i matusikkerhet, og som i stor grad sulter i dag. Maten disse personene er avhengige av, produseres av småskalaprodusenter, som i stor grad er utsatt også for klimaendringer, og derfor er lite robuste i sin produksjon. For å sikre de aller fattigste i verden mat er småskalaproduksjon helt klart veien å gå, også fordi denne produksjonen må bli mer klimatilpasset og robust opp mot innsatsfaktorer.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Jeg takker representanten for at han vil fokusere på dette ekstremt viktige feltet – kanskje det viktigste feltet – nemlig å sørge for at folk ikke dør av sult i verden i 2022. Sulttendensen har, som representanten påpeker, vært stigende gjennom flere år. Den kommer til å bli dramatisk forverret i 2022. Nobelprisvinner Beasley framførte nettopp dette budskapet i sin tale i desember 2021 da han mottok fredsprisen, og det var før Ukraina-krisen. Regjeringen har sagt at vi vil satse på den langsiktige småskalaproduksjonen av mat, ha en sterkere innretning og øke bevilgningene til den langsiktige matsikkerheten. I tillegg er WFP en hovedkanal for vår humanitære innsats, som ligger på et svært høyt nivå.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Regjeringen er svært opptatt av at den humanitære innsatsen i Ukraina ikke skal gå på bekostning av andre prekære humanitære kriser i verden og den langsiktige utviklingsinnsatsen som vi trapper opp. Det er viktig å vise solidaritet med Ukraina nå, og derfor har vi sagt at vi skal bevilge inntil 2 mrd. kr ekstra i humanitær innsats. 250 mill. kr av disse kommer til å prioriteres innenfor bistandsrammen til humanitære formål, men det er altså regjeringens forslag å gi ytterligere 1,75 mrd. kr som et tillegg til dagens bistandsbudsjett. Detaljene i dette kommer vi tilbake til i forbindelse med RNB.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Jeg takker representanten for spørsmålet. Jeg er enig med representanten i at bistand ofte i stor grad er politisk, og det må man selvfølgelig ta høyde for. Det er derimot ikke riktig som representanten hevder, at bistand nærmest går på autopilot og ikke responderer med tanke på endrede rammebetingelser og politiske skifter i mottakerlandene. Representanten nevnte enkelte landeksempler som er høyaktuelle i dag, hvor vi bl.a. i Etiopia, Myanmar og Sudan har opplevd at det har blitt veldig utfordrende å videreføre et samarbeid basert på gjensidighet og tillit. Vi samarbeider ikke med myndigheter som foretar en dramatisk kursendring bort fra demokrati, ytringsfrihet og respekt for grunnleggende menneskerettigheter. Samtidig er det sånn at det ofte er nettopp i disse situasjonene at befolkningens behov blir stadig større. Norsk bistand kanaliseres hovedsakelig gjennom FN-systemet, globale fond, Verdensbanken og andre internasjonale finansinstitusjoner samt sivilsamfunn i denne typen utfordrende mottakerland. En vesentlig del går til humanitær innsats. Vi, sammen med andre givere, legger om bistanden der det er nødvendig for å kunne avhjelpe behov i befolkningen, samtidig som vi ikke understøtter regimer som ikke er demokratisk valgt, og som ikke representerer menneskerettigheter.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Jeg håper ikke representantens ord innebærer at han tar avstand fra at Norge skal drive humanitær innsats i land under krevende demokratiske regimer, og jeg er uenig med representanten i at det å drive slik innsats uten gjennom andre kanaler enn myndighetene selv, på noe som helst vis legitimerer landets myndigheter – snarere tvert imot. Det er også litt av poenget. Det er grunnen til at vi som eksempel i Etiopia frøs støtten til landet i forbindelse med den politiske krisen som var der. Jeg er uenig i at norsk bistand har blitt totalslaktet av Riksrevisjonen, men vi har fått konkrete og gode innspill til hvordan bistanden alltid kan gjøres bedre og enda mer treffsikker og effektiv. Og det er naturligvis en utviklingsministers fremste oppgave å sørge for effektivitet og legitimitet for de store midlene som gis.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Jeg oppfattet ikke noe spørsmål fra representanten, men en rekke påstander som delvis faller utenfor mitt konstitusjonelle ansvar, og som delvis baserer seg på selvmotsigelser i forhold til det første innlegget til representanten. Jeg var enig med representanten i at bistand selvfølgelig er politisk. Vi bruker ikke bistand som et virkemiddel, men vi fryser bistanden i situasjoner hvor landets myndigheter ikke er i posisjon til å samarbeide og ha et tillitsbasert samarbeid. Da utnytter vi andre kanaler for å nå vårt formål, nemlig å hjelpe mennesker i nød.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Jeg tror vi skal være veldig varsomme med å trekke linjer fra storpolitikken ned på konkrete samarbeidsavtaler med enkeltland i bistanden. Jeg må innrømme at jeg får ikke helt tak i kritikken til representanten. Hvis han sikter til de landene som støttet voteringen i FNs sikkerhetsråd knyttet til Russland nylig, er det meg bekjent ikke land hvor vi har etablert langsiktige bistandsavtaler. Det tar jeg forbehold om, men jeg vil uansett mene at dette er å trekke kondisjonaliteten i bistanden altfor langt, og det vil være en svært «slippery slope», for å si det litt uparlamentarisk, å begi seg ned den bakken.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Jeg takker representanten Schou for et veldig spennende og interessant spørsmål. God og effektiv infrastruktur er avgjørende for bærekraftige og velfungerende samfunn. Dette er bl.a. nedfelt i bærekraftsmål 9, om å bygge robust infrastruktur, fremme inkluderende og bærekraftig industrialisering og bidra til innovasjon. I mange utviklingsland vet vi at dette er en betydelig utfordring. Pandemien har rammet den industrielle sektoren veldig hardt og har virket destabiliserende på globale verdikjeder. Pandemien har også synliggjort det økende digitale skillet i verden. I likhet med Norge er EU en sentral utviklingspolitisk aktør, og det såkalte instrumentet for naboskap, utvikling og internasjonale partnerskap, eller NDICI, som vil gjelde for de neste årene, omfatter totalt 80 mrd. euro i bistand. Digitalisering, bærekraftig transport og grønn energi er sentrale pilarer i EUs utviklingspolitikk. Å nå bærekraftsmålene i utviklingsland krever betydelige investeringer utover bistanden. Global Gateway, som EU-kommisjonen lanserte i desember 2021, vil i noen grad finansieres gjennom EUs bistandsbudsjett, men i tillegg legges det opp til at en stor del av finansieringen kommer fra europeiske finansieringsinstitusjoner og mobilisert privat kapital. For budsjettperioden 2021 til 2027 skal Global Gateway finansiere prosjekter med en samlet verdi på opptil 300 mrd. euro. Halvparten skal gå til Afrika og omfatter støtte til tiltak for en inkluderende grønn og digital transformasjon gjennom investeringer i energi, helse, utdanning og forskning. Programmet for grønn transformasjon omfatter tiltak rettet inn mot fornybar energi, biodiversitet, matsikkerhet og reduksjon av klimasårbarhet gjennom tilpasning og forebygging. Det vil også, har jeg blitt fortalt, fokusere på etablering av nye arbeidsplasser for å gi bedre muligheter for de store ungdomskullene som er i vente. Innen energi vil et hovedformål være utbygging av fornybar energi og hydrogenproduksjon samt støtte til nødvendige sektorreformer. Dette samsvarer veldig godt med norske prioriteringer og er viktige bidrag for å nå både Parisavtalen og bærekraftsmålene. Det er avgjørende at satsing på infrastruktur og store energiprosjekter følger etablerte internasjonale standarder. Her spiller EU og andre likesinnede en viktig rolle. Norsk bistand går ikke gjennom Global Gateway, men vi har en god dialog med EU om gjennomføring av tiltak som vil bidra når det gjelder grønn gjenoppbygging og omstilling i Afrika.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Det er riktig at det er en økende internasjonal debatt om forholdet mellom såkalte globale fellesgoder og den ODA-godkjente bistanden. Jeg opplever ikke at dette er en presserende utfordring i norsk utviklingspolitikk, men det er en relevant debatt som pågår, og som kommer i økende grad også her hjemme. For å nå bærekraftsmålene i utviklingsland kreves det betydelige investeringer utover bistanden. Det er behov for offisielt godkjent bistand, altså ODA, men det kreves også mye internasjonal finansiering til globale fellesgoder. Regjeringen vil vurdere hvordan budsjettene i årene framover både kan bidra til å løse fattigdomsutfordringene og klimautfordringene og behovet for finansiering i utviklingsland i møte med klimaendringene. Regjeringen har innledet en prosess for arbeidet med disse problemstillingene og hvordan vi kan sette dette inn i den internasjonale debatten om globale fellesgoder.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-09:
Det er riktig som representanten påpeker, at ODA rammer inn bruken av bistand når det gjelder noen tematiske sektorer – som er vide, vil jeg si – men også når det gjelder hvilke land som kan inkluderes. Jeg opplever allikevel ikke at dette er en stor begrensning på våre prioriteringer, men det er en debatt som i økende grad kommer fordi man må se utvikling og klimaarbeidet enda mer integrert. Derfor er vi aktive i den internasjonale debatten om globale fellesgoder. Når det gjelder EU som partner, vil jeg si: Ja, EU er en av verdens ledende utviklingspolitiske aktører. Vi har et godt samarbeid på embetsnivå, og det er helt naturlig at vi også har en tett dialog med EU politisk om utviklingsspørsmål.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-09:
Jeg hører at statsråden er glad for spørsmålet og tenker både på kort og lang sikt, men jeg tenkte jeg skulle snakke om den situasjonen nå, som gjør at tingene ser annerledes ut. Jeg har tidligere etterlyst en forklaring fra statsråden på hva regjeringens varslede satsing på matsikkerhet vil bestå i. Jeg er godt fornøyd med tidligere svar, jeg vil i hvert fall takke for dem, og det ble pekt på et småskala landbruk og lokal matproduksjon som regjeringens prioriterte områder. Men i lys av den akutte situasjonen som vi har nå, er det grunn til å tenke at muligens må Norges satsing på matsikkerhet ses over på nytt igjen. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil regjeringen det?
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-09:
Jeg takker for svaret, men når Ukraina og Russland står for mer enn 50 pst. av det som legges til grunn for produksjonen av denne type mat, som verden trenger, og i forhold til Egypt, som statsråden også henviste til, handler jo ikke det om småskala. Det handler ikke bare om de små bøndene og landbruksprodusentene, det handler om de store. Mitt spørsmål er igjen, tilbake til statsråden: Hva er andelen storskala kontra småskala om regjeringen virkelig nok en gang må tenke igjennom om man må revidere for å kunne være ikke bare kortsiktig og langsiktig, men faktisk ta en akutt situasjon?
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-09:
«Under toppmøtet mellom EU og Den afrikanske union i Brussel i februar i år varslet EU intensjon om å investere store summer i utbygging av grønn og digital infrastruktur i Afrika, bl.a. gjennom det såkalte «Global Gateway». Dette kan sees på som investeringer i globale fellesgoder. Hvordan forholder regjeringen seg til dette initiativet fra EU?»
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-09:
En vedvarende utfordring for norsk utviklingshjelp har vært spørsmål om globale fellesgoder og hvordan disse ikke kvalifiserer som FN-godkjent bistand. Det påvirker også hvor mye Norge kan gi til fellesgodene. Anser statsråden dette som et problem?
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-09:
Årsaken til at flere spørsmål om særlig klima og helse ikke kvalifiserer som utviklingshjelp, er at de berører flere land. Like fullt er disse tiltakene viktige, faktisk berører de kanskje noen av de viktigste spørsmålene framover. Det har bl.a. pandemien som vi nettopp har vært gjennom, og som fortsatt pågår, og utvikling og distribusjon av vaksiner vist oss. Er ikke EU en naturlig samarbeidspartner for arbeidet med globale fellesgoder?
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-03-09:
Som tidligere innlegg også viser, vet vi at verden er i en ganske akutt situasjon nå. Sulten i verden har vært økende de siste 5–6 årene. Nå sulter opp mot 811 millioner mennesker ifølge FN, og 45 millioner er på randen av hungersnød. Sultkatastrofen i verden er et resultat av klimaendringer, av fattigdom og ikke minst av krig og konflikt. Krigen i Ukraina er en katastrofe i seg selv, men den kan komme til å ramme veldig mange andre på toppen av allerede humanitære katastrofer. Professor Ruth Haug ved NMBU skriver i Dagbladet i dag at krigen også rammer sultende og fattige mennesker andre steder i verden på grunn av stigende energi-, gjødsel- og hvetepriser på verdensmarkedet. Sårbare grupper har lite å gå på når det gjelder å håndtere at maten blir dyrere. Det kan bety å spise mindre, sjeldnere og dårligere og også å kutte på annet, som barns utdanning og skolegang. Mitt spørsmål til statsråden er derfor: Hva er Norges bidrag for å bidra inn i denne akutte situasjonen og bekjempe sult i verden i lys av den svært alvorlige situasjonen vi nå står i?
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-03-09:
Jeg takker for svaret. Flyktninghjelpen lanserte i går det de kalte for en nødhjelpsplan, der de ber giverlandene om 738 mill. kr. Som også generalsekretær Jan Egeland i Flyktninghjelpen påpekte, må ikke dette komme på bekostning av allerede humanitære kriser andre steder i verden, som bl.a. Afghanistan. Mitt spørsmål til statsråden er – hun var litt inne på det tidligere, men jeg spør for å få det helt klart og tydelig for meg: Er det slik at de 2 mrd. kr ekstra som Norge bevilger til Ukraina, som er sårt tiltrengt, og som Rødt også støtter, ikke går på bekostning av allerede planlagt bistand i statsbudsjettet for i år og i revidert statsbudsjett som kommer?
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-03-09:
Mitt spørsmål til statsråden er ganske stort, men jeg prøver: «Hva gjør regjeringen for å sette kommunene i stand til å ta imot flyktninger fra Ukraina på kort og lang sikt, og hvordan ser man for seg å styrke frivillighetssektoren som vi vet er svært viktig i dette arbeidet?»
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-03-09:
Jeg takker for svaret, og la meg også benytte anledningen til å gratulere statsråden med ny statsrådspost. Mange ukrainere har flyktet til eller har blitt hentet til Norge av venner og familie som allerede er bosatt i Norge, og er i den forstand allerede i en integreringssituasjon og har et nettverk. Det er bra. Da er det viktig at ukrainske flyktninger så raskt det lar seg gjøre, får muligheten til å komme ut i arbeid. I dag koster gebyret for å søke om arbeidstillatelse over 6 000 kr, og det kan være en høy terskel for mange å betale det når man kommer til et nytt land. Hvordan vil regjeringen tilrettelegge for at ukrainere kommer raskt i arbeid, og vil regjeringen vurdere f.eks. midlertidig å fjerne gebyret på søknad om arbeidstillatelse, i lys av situasjonen vi er i nå?
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-03-09:
Jeg takker for svaret. Over til noe annet: Fra forrige ekstraordinære flyktningmottak i Norge, i 2015 og 2016, husker vi at det kommersielle selskapet Hero var en av aktørene som virkelig slo seg opp og tjente gode penger på situasjonen. Ved utgangen av 2015 drev selskapet hele 70 mottak, og toppåret 2016 resulterte i 52 mill. kr i overskudd etter skatt. I Hurdalsplattformen heter det: «Grunnleggende velferdstjenester skal ikke kommersialiseres, og en ny regjering skal kraftig redusere omfanget av kommersielle aktører i velferden.» Jeg er sikker på at statsråden kjenner til dette. Jeg synes det er et godt sitat, for så vidt, men spørsmålene mine er: Hvordan tenkes målsettingen i Hurdalsplattformen å anvendes i lys av dagens situasjon? Har regjeringen en plan for å sikre at den pågående flyktningkrisen i Ukraina ikke ender opp med å bli en utbyttefest for kommersielle selskaper som vil drive asylmottak?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-09:
De aller fleste land har stilt seg solidarisk med det ukrainske folk og tatt kraftig avstand fra Putins brutale krig i Ukraina. Dette så vi tydelig i avstemningen i FNs generalforsamling 2. mars. Men det er noen få udemokratiske stater som har vist sympati for Putins handlinger, og støtter Russlands invasjon. Dette er ikke uventet Hviterussland, Nord-Korea, Eritrea og Syria. Det er også stater som av ulike grunner holder seg nøytrale, eller som har valgt å holde seg likegyldige til Putins angrepskrig, men å være nøytral i denne saken er å ta side. Blant disse er statene Kina, India, Pakistan, Tanzania, Vietnam og Sør-Afrika. Den vestlige verden har vært raskt ute med kraftfulle sanksjoner, som også den norske regjeringen støtter opp om. Men en stor del av denne norske pengesekken, nemlig bistandsbudsjettet, ser foreløpig ut til å være uberørt av sanksjonene. Bistandspolitikken lever i sin egen verden, som om verdens begivenheter ikke er relevante. Svaret er uansett alltid det samme: Vi kan ikke straffe folk som lider. Vel, det er mange mennesker i mange land som lider, men hvor landets myndigheter samtidig viser sympati og solidaritet med mennesker som lider i andre land. Uansett hvor mye regjeringen insisterer på det motsatte, er det ingen tvil om at norsk bistand i mange land oppfattes som indirekte støtte også til landets ledelse – bistand er også politikk. I 2020 ga Norge bistand til stater som har vist sitt sanne ansikt gjennom holdningen til Russlands krigføring. Blant disse er Tanzania, Uganda og Sør-Sudan. Dette er land som er blant de største mottakerlandene av norsk bistand. En slik praksis er en hån mot de mange som lider i Ukraina. Solidaritet er mer enn ord, det er handling, og vi har mulighet til å handle, både direkte og indirekte. Med dette som bakteppe vil jeg vite om regjeringen innser at bistand også er et politisk verktøy og indirekte legitimerer at despoter opprettholder sin makt. Vil regjeringen vise solidaritet med det ukrainske folk og avslutte bistand til land som støtter Russlands krigføring, og heller overføre disse til land som respekterer og slutter seg til internasjonal lov og orden?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-09:
Dette er et ikke-svar. Dessuten er det slik at ledelsen i ulike land oppfatter bistand til deres befolkning også som indirekte støtte til deres ledelse. Det betyr også at de ikke trenger å bruke de pengene de har, til å ta vare på egen befolkning. Det er helt selvsagt. Hvis man får penger fra noen, slipper man å prioritere egen befolkning – eller man slipper å bruke de pengene man har, på den delen av befolkningen som lider. Det har vi sett mange steder på jordkloden. Riksrevisjonen har lagt fram en rapport med totalslakt av norsk bistandspolitikk. Hvis man rister på hodet av det, bør man lese det som står der: Man når ikke sine utviklingspolitiske mål, man når ikke mennesker det er ment for, man har ingen overordnet strategi, mye går til administrasjon og drift, det er ikke kosteffektivt, det er lite oppmerksomhet om hva bistanden koster, og rapporter til Stortinget er lite balansert. Det er fakta fra Riksrevisjonen, og Riksrevisjonen bør jo statsråden lytte til. Innser statsråden at det vi driver med når det gjelder bistandspolitikk, også i de landene jeg nevnte i sted, legitimerer lederne i de landene vi snakker om?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-09:
Jeg ber statsråden igjen lytte. Hvis hun hørte Per-Kristian Foss på Dagsnytt 18 for et par måneder siden, gjentok han – nesten med litt latter i stemmen – hvor dårlig det er organisert. Hvis man ikke lytter til det, da hjelper det ikke å si at det ikke var en totalslakt, for det var det faktisk. Så sier også statsråden at vi bruker det som politisk verktøy, og hun nevnte Etiopia, der man har frosset midlene. Da gjør man akkurat det – man straffer despoter. Da gjør man akkurat det statsråden sier man skal ikke gjøre. Man skal se på det humanitære behovet, men i Etiopia var det humanitære behovet tydeligvis ikke relevant. Det stemmer jo ikke. Man straffer jo Etiopias ledelse fordi de ikke er demokratiske, eller fordi de ikke tar vare på sin egen befolkning. Du sier samtidig at det ikke er et politisk verktøy. Det er jo et politisk verktøy. Da må man faktisk gå inn og straffe også de landene som nå har valgt å støtte Putins krigføring i Ukraina. Det er jo selvsagt. Det er ikke vanskelig å la være å støtte Putin i FN, men likevel bryr ikke den norske bistandsministeren seg om dem som lider i Ukraina, fordi man aksepterer ledelsen i de landene jeg nevnte.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-09:
Jeg får ikke tak i dette – beklager. Man samarbeider ikke med land som ikke samarbeider med FN, med de bistandspengene som Norge gir. På den annen side må man hjelpe humanitært, uavhengig av hvordan regimet er i andre land. Det er det statsråden sier. Statsråden sier jo at man må hjelpe på grunn av den humanitære situasjonen. Men i Etiopia gjelder ikke det, for de samarbeider ikke. Mitt poeng er at man har akseptert dem som stemmer for Putins krig i Ukraina, der fortsetter bistanden som før. Er det ikke akkurat da vi må bruke et politisk verktøy for å tvinge disse landene til faktisk å følge internasjonal lov og orden?
Margret Hagerup (Høyre), 2022-03-09:
Det er flere viktige spørsmål som er aktualisert på forsknings- og høyere utdanningsministerens felt i lys av krigen i Ukraina, og dialogen rundt dette vil også fortsette i den ordinære spørretimen. Jeg vil likevel allerede nå benytte anledningen til å løfte et viktig tema. Mer enn en million ukrainere har måttet forlate sine hjem og sitt land siden Russland startet invasjonen av Ukraina. FN anslår at ti millioner mennesker vil flykte. Høyre er enig i at Norge nå må åpne dørene for ukrainske flyktninger, og vi er glad for at begge statsrådene innen utdanning er tydelige på at de lover rask hjelp til flyktningene, og at regjeringen nå gjør de viktige første grepene og viser vilje til handling. Det er utfordrende å bygge opp kapasitet for å ta imot mange på kort tid. Folk som kommer, trenger umiddelbart tak over hodet. Noen trenger kanskje helsehjelp. Etter hvert vil mange også ha behov for hjelp til å komme i aktivitet. Høyre har bedt om at regjeringen legger fram en konkret plan for hvordan asylmottak og kommuner skal settes i stand til å ta imot flyktninger. Av konkrete tiltak foreslår vi bl.a. et hurtigspor for mottak av ukrainske flyktninger inn i arbeid og aktivitet. Det er positivt at regjeringen nå varsler at de vil se på dette. Det er ingen tid å miste. Det er dramatisk, det som utspiller seg i Ukraina, og krigen endrer seg stadig. Det kan bli en langvarig flyktningkrise, men det kan også være snakk om flyktninger som er her i kort tid. Når krigen er over, vil de fleste ønske å reise tilbake til sin familie og være med og bygge opp hjemlandet. Det trengs raske løsninger for å få folk ut i aktivitet og arbeid. Hva vil regjeringen gjøre for å sikre at ukrainere som nå kommer til Norge, raskt og ubyråkratisk kan få anerkjent utdannelse fra hjemlandet og på en fleksibel måte få modulbasert opplæring for å kunne utøve sitt yrke?
Margret Hagerup (Høyre), 2022-03-09:
Jeg takker for svaret. Som jeg sa i mitt innlegg, er vi veldig glad for at regjeringen nå er så tydelig på ballen, men det er viktig å forstå at dette kan bli en ganske stor krise. Det kan komme ganske mange flyktninger som vil trenge hjelp. Når det gjelder et hurtigspor, ser en at i Sverige har de erfaring med å ha ulike profesjonsspor i dette hurtigsporet, som gjør at en kanskje klarer å sysselsette enda flere. Så jeg vil mene at det kan være viktig å ta det med seg i det videre arbeidet og se på mulighetene for det. Da vi hadde den forrige flyktningkrisen, i 2015, hadde en god erfaring med kompletterende utdanning, der en bl.a. innenfor sykepleie og skole fikk muligheten til å bygge på utdannelsen. Vil regjeringen se på en styrking av kapasiteten på kompletterende utdanning, både innenfor de etablerte tilbudene og eventuelt nye, hvis det blir nødvendig?
Margret Hagerup (Høyre), 2022-03-09:
Vi er helt enige om at vi må ta et forbehold om antallet, men jeg tror stikkordet statsråden brukte, var «et betydelig antall». Det er antakeligvis det en må forberede seg på seg. Så vi følger spent med i det videre arbeidet som foregår der. Samtidig er det sånn at NOKUT har allerede hatt en økning i søknader om godkjenning av utenlandsk utdanning. Etter kutt i budsjettet var Kristin Vinje ute og sa at man var bekymret for den videre kapasiteten. Det er også en betydelig kostnadsside ved den realkompetansevurderingen som må gjøres. Statsråden har svart litt på det tidligere, men er statsrådens vurdering at de som nå sitter på løsninger for å gjøre dette, sitter på tilstrekkelige ressurser? Eller vil statsråden vurdere snarlige endringer i bevilgningene for å sikre at dette ikke blir en stopp i systemet?
Marie Sneve Martinussen (Rødt), 2022-03-09:
«Det er ventet en enorm økning i Finanstilsynets arbeidsbelastning med å sørge for at norske finansselskaper håndterer sanksjonene mot russiske oligarker. En ekspert på hvitvasking og sanksjoner advarer i Dagens Næringsliv 2. mars om at norske banker er for dårlig rustet til oppgaven, og at Finanstilsynet i lengre tid har nedprioritert feltet. Har regjeringen planer for å styrke Finanstilsynets kapasitet, slik at Norge ikke blir en frihavn for kretsen rundt Vladimir Putin?»
Marie Sneve Martinussen (Rødt), 2022-03-09:
Først takk for svaret. Jeg beklager å dra statsråden ens ærend til Stortinget for å besvare disse spørsmålene, men de er veldig viktige. For grunnen at til at Putin kan føre krig er jo den politiske og økonomiske støtten han har fra oligarkene. Rødt er bekymret for at vi ikke har god nok oversikt over finansplasseringene i Norge. Da statsråden selv satt i finanskomiteen her på Stortinget i 2019, ble det vedtatt å innføre et eierskapsregister over hvem som faktisk eier norske selskaper. Stortinget vedtok at Norge skulle være et foregangsland for åpenhet, og at terskelen for hvem som må oppgis som eier, skulle settes så lavt som mulig. Men Solberg-regjeringen gikk på tvers av Stortingets ønske og valgte en høy terskel, som gjør at hvis en oligark eier 49 pst. av en norsk bedrift, kan han gå under radaren. Mitt spørsmål er om statsråden vil sørge for å stramme inn dette regelverket, som man kan gjøre gjennom forskrift, og ellers gjøre alt man kan for å fjerne risikoen for at Norge blir en frihavn for russiske oligarker.