Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Takk, president, det var veldig koselig! Man vil jo trenge all den støtte man kan få når man er kommet opp i en såpass moden alder, men det gir også grunnlag for noen refleksjoner i en så overordnet debatt som dette. Min partileder, parlamentarisk leder Jonas Gahr Støre, sa i dag tidlig at mye av de politiske utfordringene vi står foran nå, handler om å bygge landet. Når yngre generasjoner hører dette begrepet, får de kanskje en litt undrende følelse av «hva er nå det?». Men mange av de politiske utfordringene vi står overfor, handler faktisk om å bygge landet, men også om å bygge grunnlaget for den sameksistensen som vi skal ha på hele kloden, det å sørge for at vi nå kan få bidra til en vekst både i Norge og globalt, som faktisk er grønn, og som er bærekraftig, og det gir meg kimen til å peke på noen av de behovene som jeg mener vi står overfor i de årene som kommer, særlig tatt i betraktning de utfordringene vi har i våre primære næringer: jord og skog. Det er avgjørende at vi klarer å identifisere behovene i løpet av de debattene vi skal ha i dette huset, men det er også viktig at vi kan samle oss om gode politiske løsninger. I så måte likte jeg godt det jeg hørte parlamentarisk leder i Høyre, Trond Helleland, si tidligere i dag om dette. Når det gjelder jordbruket, står vi framfor to store utfordringer nasjonalt: For det første at mer mat må produseres her – av volumhensyn, men også av hensyn til matkvalitet. Vi er i en situasjon hvor altså under 40 pst. av det vi livnærer oss på, produserer vi sjøl. Vi har behov for å øke denne produksjonen, og den rød-grønne regjeringa sa i sin regjeringsperiode at det ville være viktig å øke dette med 20 pst. innen 2020, for i hvert fall å holde tritt med befolkningsutviklingen. Det er en betydelig import av kornvarer, av soya og av andre viktige bestanddeler som vi bruker i mat og korn, til Norge og som gjør oss mer sårbare. Ikke bare med henblikk på om det er nok mat – at vi ikke skulle ha det, er kanskje en fjern tanke for de fleste av oss – men at den maten vi spiser, faktisk er av en slik kvalitet at vi holder oss friskest mulig lengst mulig. Dette er en av grunnene til at Arbeiderpartiet i behandlinga av årets jordbruksoppgjør mente at økonomien i opplegget var for svak, og at man måtte sørge for – også tatt i betraktning at man ønsker å bygge landet, bokstavelig talt – å få en økonomi i dette landet som er holdbar, særlig rundt kornproduksjonen. Jeg er optimist og jeg håper at vi i debattene som kommer etter denne, også på et slikt felt, kan enes om at det er helt avgjørende at vi klarer bl.a. å styrke økonomien i landbruksproduksjonen, og særlig inn mot kornøkonomien, slik at man kan få snudd den negative utviklingen som nå er i forhold til vår sjølforsyningsgrad. Det andre elementet i dette er jo – og sommerens debatter viser jo med full tydelighet hvor avgjort viktig dette er – at vi evner å sikre at den maten vi får i oss, er trygg og god. Og situasjonen rundt f.eks. antibiotikaresistens er såpass alvorlig at jeg er glad for at regjeringa, bl.a. i møte med EU i morgen, skal ta opp dette. Men for å få til dette er det helt avgjørende at vi også klarer å forsterke norsk produksjon, og derfor håper jeg at regjeringa også i framtida vil bidra til en noe større aktivitet for å få økt norsk produksjon. Det siste jeg har lyst til å ta opp, er at én ting er å ha rikelig og sunn og god mat, men den konkurransesituasjonen vi ser ute, på vei til forbrukeren, er bekymringsfull. I dag har vi hørt at ytterligere oppkjøp gjør at vi får færre store aktører som skal sikre noe av det viktigste vi kjøper, nemlig maten. Det er all grunn til å etterlyse – også fra regjeringas side – mer politisk handling for å kunne bidra til å avhjelpe en ganske anstrengt konkurransesituasjon, og som bidrar til at vi kan få et bedre utvalg, men også rimeligere mat. I så måte ville f.eks. det å fremme en lov om god handelsskikk i dagligvarebransjen – som har ligget gryteklar i lang, lang tid – være et godt grep. Men dette er viktige politiske utfordringer som krever noe mer politikk enn det vi har sett fra landbruksministeren så langt.