Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-02-04:
Jeg vil også få takke komiteen for et godt samarbeid. Det er jo flertall for mye i innstillingen og også brede flertall der ikke hele komiteen er med. På kreftdagen velger jeg å starte mitt innlegg med å snakke om tilgang på legemidler. Vi er vitne til en rask utvikling når det gjelder nye kreftmedisiner. Selv om det er gjort betydelige framskritt de senere år, ligger Norge etter når det gjelder å få tilgang til de nyeste og mest innovative kreftlegemidlene. Dette gjelder også for nye kombinasjoner av behandlingsformer av medikamenter, som stamcellebehandling og persontilpasset medisin for personer med sjeldne lidelser. Venstre er bekymret for en utvikling som kan forsterke et klassedelt helsevesen, hvor de som har råd, betaler sin medisin og sin behandling selv, mens andre må vente på grunn av økonomi. Vi ønsker ikke en slik utvikling. Kreftforeningen ønsker en fondsmodell som et av flere svar på en mer systematisk og raskere innfasing og mellomfinansiering av nye medisiner, basert på en modell som er foreslått tidligere av Helsedirektoratet. Et slikt fond har positive elementer i seg som åpner for at pasientorganisasjoner og private kan samle inn penger. Det kan bidra til å redusere pris for pasienter som er villige til å prøve ut medisiner, og det åpner for at noen pasienter tør å ta en større risiko enn andre – på vegne av seg selv, selvfølgelig, men også på vegne av fellesskapet. Så vet vi også at det er utfordringer med en fondsmodell som både Danmark, Tyskland og England har prøvd ut. Venstre er positive til å drøfte en fondsmodell for å finansiere tilgang til nye medisiner og behandlingsformer til de sykeste pasientene, men mener fondet bør være universelt og ikke bare gjelde kreftmedisiner – og heller ikke bare medisiner. Det skjer en rask teknologisk utvikling. Vi mener også at vi bør se til et mulig nordisk samarbeid. Vi ønsker også at det etableres en strategi for offentlige anskaffelser på legemiddelområdet som tar utgangspunkt i framtidas behandlingsbehov og gjenspeiler legemiddelpolitiske målsettinger. Transparens og åpenhet er viktig på dette området for å sikre både pasienters sikkerhet og demokratisk legitimitet. Vi ønsker å gå på leting etter en norsk fondsmodell og har fått mange innspill i løpet av behandlingen av denne meldingen, som vi ønsker å se nærmere på og ta med inn i diskusjonen om prioriteringsmeldingen når den kommer. Ebolautbruddet i flere afrikanske land ga Norge en mulighet til å vise både oss selv og verden hva vi kan bidra med. Med den befolkningsveksten vi ser i verden nå, vil det komme mange muligheter til å bidra på mange vis, men vi må både evne og ville gripe noen muligheter. Det blir stort behov for kombinasjonen av ferskvann, medisiner, vaksiner, medisinsk behandling og ikke minst medisinsk kompetanse i verden framover. Vi har en sterk bistandssektor i Norge. Greier vi å koble den med industriell kompetanse opp mot legemiddelindustri samt kjemi og annen prosessindustri, har vi et godt grunnlag for å bygge ny legemiddelindustri i Norge og øke eksporten av norsk helse- og bistandskompetanse. Australia har helse som sin største eksportartikkel. Her ligger en blå-grønn sektor og venter på oss – og de to nyeste eksemplene på etablering av legemiddelproduksjon i Norge finnes i Elverum og på Fagernes, i innlandet og på relativt små steder i Norge. Stabil arbeidskraft og stabil samfunnsmessig infrastruktur blir pekt på som norske fortrinn. Greier vi i tillegg å koble på innovasjon i folkehelse og primærhelsetjenesten i kommunene, kan dette bli en vinn-vinn-situasjon på mange vis, ikke minst også for beredskap. Vi er på noen områder på et minimum av nasjonal legemiddelberedskap i Norge og må derfor av den grunn diskutere mer egenproduksjon i Norge for å sikre denne. Med en såkalt moralparagraf i legemiddellovgivningen har det også vært anslag til en debatt om hvorvidt vi fortsatt skal holde oss med en hevet pekefinger i legemiddelpolitikken. De siste års utvikling har vist at det nærmest umulige er mulig. Selv har jeg tatt til orde for å avvikle hele moralparagrafen, begrunnet i folkehelsa. Som flere har vært inne på, må vi se på røykesluttmedisiner og særlig på kolspasienter. Når vi nå skal tilby dem mer systematisk rehabilitering, bør de også få tilbud om røykesluttmedisiner. På hvilken måte, må vi diskutere nærmere.