André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-05:
Konflikten mellom Regjeringen og politiet, og som er til skade for Norges befolkning, er todelt. Den ene siden er det ressursmessige, som viser seg nå ved at man sier opp politifolk på grunn av driftsrammene, samtidig som man på grunn av finanskrisen, etter å ha avvist det gjennom lengre tid, bevilget noen midler til sivile stillinger – etter altså først å ha avvist at man hadde problemer i det hele tatt. Den andre hovedproblemstillingen har vi her i dag, og den symboliseres godt ved at justisministeren ifølge Politiforum kastet redaktøren av Politiforum ut på gangen fordi han fikk spørsmål han ikke likte knyttet til den krisen vi er inne i, og om hva man har tenkt å gjøre. I stedet har man altså kjørt kampanjer mot politiet og befolkningen og latt som om alt er i sin skjønneste orden. Ved siden av å begynne å lytte til alle de tillitsvalgte politistasjonssjefer som nå begynner å ytre seg, som sjelden gjør det så høyt som de nå gjør, og ikke minst alle de menneskene som faktisk ser at antallet henleggelser øker, oppklaringsprosenten synker, og utryggheten forblir høy, så må altså det forskriftsutkastet som er sendt på høring, stilles i bero, og Regjeringen må søke å finne en løsning som er akseptabel for alle parter gjennom kollektive forhandlinger. Høyres hovedfokus under hele debatten har vært knyttet til ressurskonflikten. Men å rote det til ytterligere med den mangel på prosess som vi har sett i denne saken her, samt saken knyttet til lex Killengreen, har gjort at Regjeringen har kjørt seg opp i et hjørne. Ulike statsråder – et par–tre stykker – har latt som om Høyre har vært uklar og sagt at vi har lagt opp til lønnsforhandlinger utenom tur. Det stemmer ikke, og det har vært en del av den bedrøvelige mediestrategien man har lagt seg på i sin kamp mot politiet, i en tid da vi er helt avhengige av at man erkjenner at trygghet er et grunnleggende velferdsgode. Svikter man på det, så svikter man alt. Jeg synes også den påstanden som kom her om vikarierende motiver, er ganske svak, for det eneste vikarierende motivet som synes å foreligge her, er å dekke over en av sine egne statsråder som ikke sitter her i salen. Det er ganske dristig å anklage de partiene som gjennom lengre tid har advart mot den situasjonen vi er inne i, for å drive med spill og svartmaling. Jeg synes også det kunne være greit om Arbeiderpartiet ble enig med seg selv om hvem som er verst av opposisjonspartiene. Nå var det Venstre som var flinkest. I en debatt før jul var Høyre flink, i motsetning til Fremskrittspartiet. Forrige gang var det Fremskrittspartiet som var flink, og ikke Høyre. Så jeg synes kanskje man skal bli enig med seg selv om hva man faktisk snakker om når det gjelder opposisjonen. Spørsmål om videreføring av særavtalen er heller ikke et tema for vårens lønnsforhandling, det må løses separat. Vi er alle enige om én ting, og det er at vi må ha mer politi. Men situasjonen nå er at vi får mindre politi på grunn av at man har dekket over de problemene som har vært gjennom lengre tid. Da har jeg lyst til å avslutte med å stille et helt grunnleggende spørsmål til saksordføreren. Får man med seg de meldingene som kommer fra land og strand rundt? Får man med seg at befolkningen er bekymret når antallet villainnbrudd øker, narkotikaen flommer, man får flere og flere saker som henlegges, og oppklaringsprosenten synker? Jeg spør: Er man fornøyd med det? Neste spørsmål er: Hva er løsningen på det? Er løsningen å fortsette å drive prestisjespill mot politiets organisasjoner, eller er det faktisk å benytte den utstrakte hånden som vi alle sammen vet veldig godt at politiet har prøvd å strekke ut en periode, før de fikk nok?