Lars Sponheim (Venstre), 2007-06-12:
Regjeringen foreslår i realiteten svært få endringer i skatte- og avgiftslovgivningen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Det som foreslås, er stort sett av teknisk art, og vil få liten betydning for den vanlige kvinne og mann. Dette er både bra og i og for seg mindre bra. Det er logisk at det ikke kommer større endringer i skatte- og avgiftssystemet ved en budsjettrevidering. På den annen side kommer det overhodet ingen signaler om hvor Regjeringen vil i skatte- og avgiftspolitikken. Jeg hadde f.eks. forventet at vi i en tid der klimapolitikk er den viktigste politiske utfordring, hadde fått et klarere signal fra Regjeringen om at veien videre – spesielt i skatte- og avgiftspolitikken – er et skifte fra rød til grønn beskatning. Jeg hadde forventet at Regjeringen viste vilje til å rette opp enkelte av sine egne kutt eller innstramminger som rammer småbedrifter og forskning unødvendig hardt. Og jeg hadde forventet at Regjeringen kanskje ville komme med forslag som stimulerte til sparing, når man er så bekymret for at det spares for lite, slik det ble uttrykt i Stortinget senest i går. Venstre støtter samtlige av Regjeringens forslag til endringer i skatte- og avgiftssystemet fremmet i Ot.prp. nr. 61 for 2006-2007, med unntak av å gi veksthusnæringen fritak for CO2-avgift på gass til oppvarming. Jeg og Venstre er generelt skeptisk til fritak og reduksjoner i miljøavgifter, ikke minst hva gjelder avgift på klimagassutslipp. Jeg er, som jeg sa tidligere, skuffet over at Regjeringen ikke har brukt revidert nasjonalbudsjett til å signalisere sterkere vilje til å legge om skatter og avgifter i en miljøvennlig retning. Når Regjeringen har «låst seg» til skatte- og avgiftsnivået fra 2004, er et skatteskifte fra rød til grønn skatt både fornuftig og logisk. Bare det enkle grep å oppheve fritak – og reduksjoner – for enkeltgrupper og enkeltnæringer for miljøavgifter vil kunne frigjøre mange milliarder kroner som kan brukes til målrettet skatte- og avgiftslette for borgere og næringsliv for å stimulere til utvikling av ny og moderne miljøvennlig teknologi og miljøvennlig adferd. Dette er den retningen jeg ønsker, som vises igjen i mange av de forslag som fremmes av Venstre, og som støttes av andre partier i den innstillingen vi behandler i dag. For Venstre er også skatte- og avgiftspolitikken et sentralt virkemiddel for å fremme næringslivets verdiskaping. Dessverre ser den sittende regjering helt annerledes på dette, og har brukt sine første snaue to år til å fremme en rekke «målrettede» og på sikt skadelige skatteskjerpelser overfor næringslivet. Det gjelder både innstramminger i formuesverdsetting av aksjer, det gjelder reversering av lettelser i arveavgift for familieeide bedrifter og økte avskrivningssatser som ble fremmet i Bondevik II-regjeringens siste budsjett, og det gjelder ikke minst stadige innstramminger i den svært vellykkede SkatteFUNN-ordningen, som jo bidrar til noe vi alle er enige om er et felles mål: mer forskning generelt og mer fra næringslivet spesielt. Det er derfor ganske uforståelig for meg at regjeringspartiene fortsatt er i hvilemodus og ikke engang vil støtte Venstres forslag om å gi forskningsinstituttene et lovmessig skattefritak. Dette er et forslag som ikke har noen merkbar provenyeffekt, jf. svar fra Finansdepartementet til Venstre, men som vil frigjøre ressursene fra arbeidskrevende administrative prosesser, noe som igjen kunne ført til mer forskning og dermed større mulighet til å oppnå Regjeringens egne politiske ambisjoner på området. Jeg skjønner faktisk ikke at regjeringspartiene stemmer imot. Et annet forslag som jeg heller ikke skjønner regjeringspartienes motvilje mot, er Venstres forslag om å gi alle selvstendig næringsdrivende rett til et bunnfradrag på linje med vanlige arbeidstakere. Heller ikke dette vil ha all verdens økonomiske konsekvenser, men være en målrettet forenklingsreform for mange næringsdrivende som bruker store ressurser og mye unødvendig tid på å dokumentere en hel haug med småutgifter til kontorrekvisita, småreiser, taxiturer, møteservering osv. Regjeringen bruker store ord i festtaler når det gjelder både forskning og forenkling. Når det kommer til alvoret, er det et kollektivt svik. Det brukes ikke engang små ord. Det er faktisk slik at regjeringspartiene overhodet ikke argumenterer for hvorfor de er imot forslagene i den innstillingen vi i dag behandler. I forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett som Stortinget behandler på fredag, fremmer Venstre forslag om skatte- og avgiftsendringer innenfor en provenynøytral ramme på om lag 400 mill. kr. Vi har en tydelig profil mot et enklere, mer rettferdig og ikke minst mer miljøvennlig skatte- og avgiftssystem. Vi øker avgiftene på miljøfiendtlig adferd og gir lettelser til borgere og bedrifter som bidrar til økt verdiskaping, økt forskning og som også stimulerer til sparing og til miljøvennlige valg. I denne innstillingen kommer det til uttrykk gjennom forslag om å gjeninnføre skattefradrag for individuell pensjonssparing og individuell livrente allerede fra 1. juli 2007. Vi foreslår, som tidligere nevnt, rett til bunnfradrag for selvstendig næringsdrivende og lovfestet skattefritak for forskningsinstitutter. Vi foreslår målrettede tiltak for næringsliv gjennom lettelser i arveavgift ved generasjonsskifte i bedrifter, skattefritak for arbeidsgivers dekning av behandlingsutgifter knyttet til sykdom, og endrede avskrivningssatser. I sum vil dette gi et skatte- og avgiftssystem som stimulerer det vi vil ha mer av: arbeidsplasser, teknologiutvikling og forskning, og som straffer det vi vil ha mindre av: forurensing og miljøfiendtlig adferd. Til slutt har jeg lyst til å adressere et poeng som går utenpå politikken, i hvert fall de skattesakene som vi behandler nå, og som jeg synes er et prinsipielt viktig spørsmål. I den innstillingen vi har til behandling i Odelstinget nå, og i den vi vil få når resten av revidert nasjonalbudsjett kommer på fredag, er det utrolig lite argumentasjon fra flertallets og Regjeringens side for Regjeringens politikk og mot det som er alternativene. Jeg vil nok benytte denne anledning til å oppfordre regjeringspartiene til å tenke nøye gjennom i framtidige budsjettbehandlinger om de ikke synes landets parlament er verdt noen argumenter. For meg er det helt avgjørende i et demokrati, uavhengig av at vi er uenige om mange saker, at argument får møte motargument. I en situasjon hvor vi har en flertallsregjering som kan bruke flertallet sitt til å få gjennom sakene sine, har de en demokratisk plikt til å argumentere også i Stortinget, og ikke bare vise til det Regjeringen har gjort. Representanten Lundteigen sa at de ikke hadde brydd seg om å kommentere opposisjonens forslag, for de hadde sine egne forslag. Men dette er et demokrati. Det er et parlament, og et parlament som møter argument, møter motargument. Det er slik vi bygger samfunn, og det er slik vi bygger demokrati. Dette har åpenbart ikke flertallet forstått i denne innstillingen. Jeg kunne hente opp veldig mye adrenalin for å si hva jeg egentlig mener om dette, men jeg tror jeg vil avgrense det til å oppfordre om at i framtidige innstillinger bør flertallet, og spesielt flertallet, bruke tid på å argumentere. Det kan godt være det er ren arroganse som gjør det, men jeg frykter at man ikke er i stand til å bli enig om hva slags argumenter man skal bruke. Det hadde vært politisk interessant.