Olemic Thommessen (Høyre), 2003-11-04:
Utbyggingen av Rv 4 har vært en langdryg og til dels smertefull prosess. Vi skal derfor være svært glade for at vi nå får vedtatt en løsning som sikrer en hardt tiltrengt utbygging. Etter de særlige vanskeligheter som dukket opp etter Stortingets forrige vedtak om finansiering av veien, og den uro som var lokalt, fortjener Regjeringen ros for å ha lyttet og sammen med de øvrige berørte parter kommet frem til et omforent forslag. Bompengefinansiering er jo i seg selv et kontroversielt utgangspunkt for veifinansiering. Når man nå velger denne formen for finansiering, er det svært viktig at innkrevingen skjer på en måte som blir akseptert av befolkningen i området. For Riksvei 4 gjennom Gjøvik–Toten ble det ikke tilfellet når det gjelder den opprinnelige ordningen. Bommen ble satt opp uten synlige forbedringer av et allerede svært belastet veinett. Bommen ble plassert strategisk midt inne i et område der man traff publikum på vei til jobb eller andre daglige gjøremål. Fortsatt vil dette være tilfellet, og det er klart at lokalbefolkningen, til tross for at vi her snakker om en gjennomfartsåre, vil ta en betydelig del av den økonomiske belastningen som kommer. Et siste forhold var at avgrensningen i forhold til bruk av sideveier ble for dårlig. Dette medførte en trafikkavvisning på over 50 pst. – eller med andre ord, det ble fullstendig trafikkaos på småveiene rundt Raufoss. Bakgrunnen var selvsagt den store andelen lokalt publikum som hadde stor kunnskap om omkjøringsmulighetene. Behovet for en utbygd Rv 4 er uomtvistet. Gjøvik–Toten-området har de tyngste industrielle miljøene, ikke bare i Oppland, men kanskje i hele landet, og har betydelig eksport transportert på bil. At dette området har blitt liggende i en kommunikasjonsmessig bakevje, er svært uheldig, ikke bare for Gjøvik-området isolert sett, men også for næringsutviklingen i hele regionen. Store utfordringer knyttet til et kvalitativt godt og fremtidsrettet jernbanetilbud og svært mangelfulle veiforbindelser sydover langs Mjøsa til E6 og Gardermo-området er fortsatt uløste og viktige samferdselspolitiske oppgaver. I første omgang er det imidlertid svært positivt at Rv 4 nå kommer på plass. Sett i lys av veiens viktighet og de mer smidige ordninger det nå legges opp til, bør det være godt grunnlag for å vinne aksept i befolkningen og for å gjennomføre ordninger som ikke belaster lokalsamfunnet mer enn nødvendig. Men traseen til Oslo er jo ikke ferdig med dette. Det er i neste omgang avgjørende at vi nå følger opp i forhold til fase 2, Rv 4 over Hadeland, slik det er skissert i St.prp. nr. 74 for 2000-2001. Det er også viktig at vi finner gode løsninger utenfor Oppland fylke, og at vi får en ferdigstillelse i Nittedal, altså i Akershus-området, og at vi følger opp i forhold til en god tilknytning inn til Oslo sentrum og omkjøringsveier sydover. Det har mange ganger vært påpekt av næringslivet i den regionen vi snakker om, hvor viktig det er å komme utenom det store veikrysset som heter Oslo. Vi snakker om eksport på vogntog, og det er klart at gode trafikkløsninger i Oslo-området eller rundt Oslo, på vei sydover, eller på vei østover mot Sverige, også er svært viktige å få til.