Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2007-12-06:
Jeg føler at mye av debatten som kunne ha vært tatt under asfaltering, ble tatt under budsjettdebatten. Men det er klart at forslagsstillerne peker på et omfattende problem og en stor utfordring. Det kom tydelig fram under budsjettdebatten. Det viser seg at også i 2007 og 2008 får vi flere kilometer med «syke» veier, hvis jeg får lov til å si det på den måten. Det er mange grunner til det. En av grunnene er at vi ikke har vært gode nok til å prognosere trafikkutviklingen. Jeg må si at jeg blir litt provosert når man konkluderer med at trafikken er ute av kontroll. Det er ikke det som er realiteten. Det som er et faktum, er at det er byggingen av infrastrukturen som er ute av kontroll i forhold til den trafikkveksten vi opplever. Det er helt logisk at når landet går godt, får vi også en trafikkvekst, selvfølgelig. Og så har vi da bommet fundamentalt på prognosene. Det er klart at når vi ikke gjør noe med innsatsen på veiene våre og med vedlikeholdet, vil slitasjen få dobbelt virkning. Det er det vi ser resultatet av nå. Man skal heller ikke se bort fra at det kan være en årsak til at vi nå dessverre igjen registrerer økt antall ulykker på veiene våre. At etterslepet i vedlikeholdet på veiene våre har blitt av en sånn karakter samtidig med at trafikkveksten har blitt mye høyere enn vi trodde, medfører selvfølgelig at sikkerheten på veiene våre er mye dårligere i dag enn den var i fjor, og vil sannsynligvis bli enda dårligere neste år. Det er nesten sånn at jeg kvier meg litt for å si det, men vi viser også i våre merknader i innstillingen til det omfattende og gode forslag som vi fremmet i vårt alternative budsjett for 2008. Det forslaget ivaretar selvfølgelig alt det som går på vedlikehold og etterslep, både når det gjelder asfaltering og manko på asfaltering, og det som går på reasfaltering. Det tar også inn over seg at mange av regionene våre har fylkesveier som består bare av grusveier, som kanskje burde hatt et dekke på et eller annet tidspunkt. Jeg føler at når det fremmes et forslag om en nasjonal plan for minstegrense for reasfaltering, blir det nærmest som å rope i skogen. For forslagsstillerne har hatt anledning i en rekke sammenhenger til å få vedtatt et sånt forslag, men har unnlatt å sørge for det. Derfor har Fremskrittspartiet også fremmet et eget forslag, forslag nr. 2, som jeg tar opp nå, som går på at vi får en plan for hvordan vi skal ta igjen hele etterslepet på veiene våre, inklusiv fylkesveier og kommunale veier. For vi diskuterer kanskje i stor grad stamveier og riksveier. Men så vet vi alle sammen i transportkomiteen og i Stortinget at de «sykeste» veiene vi har, er kommunale og fylkeskommunale veier. Da hadde jeg kanskje trodd at de økte overføringene til kommunesektoren som den sittende regjering har skrytt så høyt av, skulle medføre noe høyere bevilgninger til kommunale og fylkeskommunale veier, men foreløpig ser det veldig trist ut. Det virker som om de overføringene som Regjeringen har stått bak overfor kommunesektoren, allerede er spist opp av lønnskostnader og pensjonskostnader. Derfor vil også situasjonen for fylkesveiene og de kommunale veiene våre fortsatt være dramatisk. De vil få redusert standard, som igjen vil medføre økt antall ulykker, flere dødsfall, ineffektivt næringsliv osv. Det det burde vært tverrpolitisk enighet om, er det forslaget som Fremskrittspartiet fremmet i sitt alternative budsjett, som ble nedstemt, om at man hadde fått en plan på plass nå, der man hadde satt seg som mål å ta igjen det totale etterslepet i vedlikeholdet på samtlige veier.