Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2006-12-13:
Fremskrittspartiet er av den oppfatning at familien er en av de viktigste pilarene i dagens samfunn. Det er Fremskrittspartiets oppfatning at dersom det føres en aktiv og riktig familiepolitikk, vil dette gi betydelige samfunnsgevinster både på kort og på lang sikt. Fremskrittspartiets familiepolitikk har følgende hovedelementer: Vi står for valgfrihet når det gjelder omsorg – derfor går vi inn for en satsing på kontantstøtte, barnetrygd og barnehageren rettferdig ordning for samvær og bidrag som tar hensyn til begge foreldre, og ikke minst til barnetreell likestilling uten kvotering eller særfordeler som følge av kjønn, hudfarge eller seksuell legninget styrket forbrukervern Etter Fremskrittspartiets oppfatning er det svært viktig å gi familien en betydelig mulighet for valgfrihet og råderett over egen familiesituasjon. Fremskrittspartiet vil på det sterkeste advare mot dem som forsøker å svekke foreldrenes rolle i forhold til barnet. Vi husker SVs uttalelser om at alle barn skal i barnehage. Det offentlige kan aldri fullt ut erstatte foreldrene når det gjelder å skape trygge rammer og tilhørighet for et barn. Fremskrittspartiet mener at barnehager og foreldrekurs er verktøy som foreldrene skal bruke i sitt daglige arbeid med omsorg og oppdragelse og ikke minst i det å lære barnet respekt for andre og andres eiendom. Vi ser altfor mange barn som vokser opp og som ikke har fått med seg elementære basiskunnskaper om rett og galt, hva som er mitt og ditt. Stadig flere par opplever samlivsbrudd. Dette er en utvikling som ikke bare rammer Norge, men store deler av den vestlige verden. Vi mener det er naivt å tro at offentlige samlivskurs kan snu denne tendensen. Men når det først går galt med et samliv, må vi legge til rette for en rettferdig fordeling av samvær og økonomisk byrde. Hovedregelen må være at barnet skal ha kontakt med begge sine foreldre. Etter over fem år i Stortingets familiekomite har jeg sett mange grelle eksempler på at barn brukes som våpen i en konflikt mellom foreldre. Dette er trist, men også i en del tilfeller et resultat av det systemet vi har. Her er det store utfordringer å ta fatt på for vår sittende familieminister. Som jeg sa innledningsvis, ønsker Fremskrittspartiet å gi foreldrene valgfrihet gjennom kontantstøtte og gjennom å pris- og kostnadsjustere barnetrygden. I denne sammenheng vil Fremskrittspartiet vise til at kontantstøtten har vist at den har vært svært vellykket og gitt positive resultater for de familiene som har gjort seg nytte av ordningen. Fremskrittspartiet vil ta avstand fra den tendensen Regjeringen ser ut til å legge seg på, ved at man ønsker å redusere utbetalingene av kontantstøtte. Dette rammer foreldre som ønsker en mulighet til å være sammen med barna sine i den første perioden av barnas liv, som er så viktig. Når man ikke satser på barnetrygd og kontantstøtte, frarøver også Regjeringen foreldre med liten inntekt en mulighet til valgfrihet. I realiteten betyr dette at Regjeringen prioriterer foreldre med middels eller høy inntekt, altså at reell valgfrihet kun er for de rike. Valgfrihet er viktig for Fremskrittspartiet. Det innebærer satsing på kontantstøtte og barnetrygd, men det innebærer også at alle som ønsker det, skal få tilbud om barnehageplass. Vi står fast på det kompromiss som Stortinget vedtok, som skulle gi likebehandling av offentlige og private barnehager, økt utbygging og lavere foreldrebetaling. Av og til føler vi at vi står litt alene på dette feltet. Regjeringen holder verken løftene om å følge opp maksprisen eller om å innføre reell likebehandling av de offentlige og de private, og mange steder er det stor usikkerhet og betydelig underskudd i barnehagene. Med reell likebehandling vil alle barnehager ha motivasjon til å begrense sine kostnader, samtidig som det fokuseres på tilbudets kvalitet. Vårt ønske om valgfrihet omfatter også fødselspermisjon. Vi mener at det bør være opp til det enkelte par hvordan de vil fordele fødselspermisjonen mellom seg. Alternativt mener Fremskrittspartiet at begge foreldre bør ha en like stor reservert kvote av permisjonen. Fremskrittspartiet erkjenner at for enkelte barn kan situasjonen være så vanskelig at det blir nødvendig å fjerne dem fra hjemmet. Vi erkjenner også at det derfor er nødvendig med et barnevern. Min kollega representanten Karin S. Woldseth vil gå grundigere inn på vår politikk med hensyn til barnevernet i sitt innlegg. For oss i Fremskrittspartiet står forbrukerhensyn sentralt. Forbrukerne skal ha muligheten til å kunne nå frem med sine klager. Vern om forbrukernes rettigheter er en helt nødvendig del av et velfungerende marked. Forbrukermyndighetene har i en årrekke gjort en solid jobb, men blir stadig pålagt vanskeligere oppgaver, bl.a. som følge av utviklingen av handel over nettet og handel over landegrensene. Fremskrittspartiet mener derfor at det bør vurderes en styrking av dette området. Vi mener imidlertid at man også innenfor dette området må søke å utnytte ressursene mest mulig effektivt. En samordning eller sammenslåing av alle de forbrukerpolitiske arbeidsområdene bør etter vårt syn vurderes. Fremskrittspartiet mener at dagens likestillingspolitikk er fundamentalt feil og i en del tilfeller vil hindre reell likestilling. Prinsipielt mener Fremskrittspartiet at det er en selvfølge at man får lik lønn for likt arbeid. Likevel vil Fremskrittspartiet ta avstand fra at man skal tildeles stillinger etter kjønn. Det burde være en selvfølge at stillinger tildeles etter kompetanse. Fremskrittspartiet gav sin subsidiære støtte til omorganiseringen av den statlige virksomheten innenfor likestilling og arbeid mot diskriminering. Vi gjorde dette ikke primært for å styrke arbeidet, men for å effektivisere virksomheten administrativt og på sikt få den redusert eller avviklet. Det er altså vårt syn av bevilgningene til dette formål skal avvikles. Vi finner det ikke rimelig at noen skal ha krav på spesielle tiltak og særlig beskyttelse av lov og/eller ombud kun basert på kjønn, rase eller seksuelle preferanser. Fremskrittspartiet tar altså avstand fra at det offentlige skal bruke store ressurser på å ivareta friske, voksne, intelligente og i mange tilfeller velutdannede menneskers rettigheter. Vi har full tiltro til menneskenes egen evne til å klare dette, tiltro til at kvinner og menn kjenner sine behov og rettigheter, og tiltro til at de selv kan ivareta disse gjennom det generelle lovverket som gjelder for alle i dette landet. All annen tankegang mener vi er en krenkelse av det enkelte individs integritet og evne til å ta egne beslutninger. Fremskrittspartiet vil dog påpeke at selv om man avvikler likestillingsforskning, kompetansesenter for likestilling, likestillingsombudet, Senter mot etnisk diskriminering – SMED – osv., vil enkeltindividets rettigheter fortsatt opprettholdes av regelverket i likestillingsloven, i arbeidsmiljøloven og i avtaler inngått mellom arbeidstaker- og arbeidsgiverorganisasjonene. I tillegg til dette er det en rekke frivillige organisasjoner, ideologiske organisasjoner og politiske partier som har likestilling som sitt sentrale varemerke og arbeider på dette området. At det er betydelige krefter i det norske samfunn som ønsker å videreføre gårsdagens likestillingspolitikk, bekreftes ikke minst ved at det er mange som fortsatt har en ufravikelig tro på kjønnskvotering. Fremskrittspartiet mener at et individ som har fått et arbeid eller en posisjon på grunn av sitt kjønn og ikke på grunn av sine kvalifikasjoner, nedvurderes av både samfunnet og seg selv. Med det vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag og de forslag som vi står sammen med andre om, under rammeområde 2. Jeg vil samtidig gjøre oppmerksom på at forslagene nr. 15, 16, 17 og 18 skal stikkordet «kan overføres» rettes til «overslagsbevilgning» under kap. 315 post 70. Disse forslagene skulle også vært omtalt på side 83 i innstillingen. Så vidt jeg vet, skal også Stortingets sekretær være kjent med denne problematikken.