Ivar Kristiansen (Høyre), 2012-02-16:
Jeg takker for en god og interessant redegjørelse og også en interessant debatt så langt i dag. Det er ingen tvil om at Afghanistan-spørsmålet vil komme til å stå høyt på den internasjonale politiske agendaen også i tiden som kommer. Utenriksministeren har redegjort tydelig for at det kommer en ny redegjørelse om spørsmålet i Stortinget i månedsskiftet mai/juni. Likevel er vi i en situasjon der tiden innhenter oss, og hvor det nesten ser ut som det kommer til å bli trangt ved utgangsporten fra Afghanistan. Den ene ISAF-nasjonen etter den andre proklamerer at man ønsker å komme seg raskere ut enn tidligere planlagt. Man har som budskap: samlet inn og samlet ut av Afghanistan. Det ble sagt i redegjørelsen at Norge forlater Faryab før sommeren 2013. Bakteppet er selvfølgelig også den økonomiske situasjonen blant NATO-landene, i hele alliansen, som bærer preg av å være i ulage, for å si det mildt, noe som ble ærlig og meget tydelig poengtert i forsvarsministerens tale her tidligere i dag – en beskrivelse av at alliansen nesten ikke er i stand til å gjennomføre sine kjerneoppgaver. Det vil stille det naturlige spørsmålet: Hva skjer når ISAF, når alliansen slipper den militære ballen i Afghanistan? Hvordan skal vi være i stand til å overføre sikkerhetsansvaret til afghanske sikkerhetsmyndigheter på en robust måte? Utenriksministeren har redegjort for givermøtet som var i Bonn, men jeg er bekymret for at selv om det henvises til positive utsikter i politiske møter med Taliban, har vi etter den siste tids hendelser blant afghanere, som jobber for franske partnere, og også norske partnere, sett hvordan dette kan ende i et blodbad hvis vi ikke får en overgang som er kontrollert og robust, slik som alle ønsker. Dette blir en overgang fra en militær til en sivil oppgave, og vil komme til å bli det sentrale spørsmålet fremover. Jeg tror vi alle sammen ser frem til den redegjørelsen som kommer i månedsskiftet mai/juni, der spørsmålet til oss alle vil være om vi rett og slett, bokstavelig talt, slipper ballen for tidlig. Jeg er helt enig i det som Kristelig Folkepartis representanter Høybråten og Syversen har uttrykt når det gjelder Midtøsten. Jeg tror ikke kjernen i konflikten er begrepet «okkupasjon». Kjernen i konflikten er begrepet «sikkerhet». Det holder ikke i år etter år at vi lener oss på å si at vi går i takt med FN-systemet. Hvis dette videreføres, kommer vi til å se at flere av FNs organisasjoner vil være mindre økonomisk i stand til å utøve sin oppgave. Det er klart at når støtten til palestinernes UNESCO-medlemskap vil provosere – i den grad det kommer til å gjøre det – en del av våre tidligere og nåværende samarbeidspartnere, vil dette få økonomiske konsekvenser også for FN-organisasjonen. Når vi lytter til hva man sier og hva man gjør fra Irans side, med terroranslag nå nettopp i Tbilisi og i New Delhi, og når vi samtidig hører – og vi har ingen grunn til ikke å tro på Hamas-ledere, herunder også Fatah-ledere – at de aldri under noen omstendighet kommer til å godkjenne staten Israel, må dette i større grad også oppta den norske regjering. Jeg synes vi i større grad må være i stand til å stille sterkere krav i forbindelse med våre gigantiske pengebidrag til palestinerne i denne konflikten. Hvis vi ikke stiller strengere krav til også å ha en sikkerhetsløsning som kan gi en fremtidig anerkjennelse og beskyttelse av staten Israel, vil dette komme til å forbli en kruttønne som vi aldri ser en politisk løsning på, og hvor de norske gigantiske pengebidrag indirekte nesten kan bidra til å holde konflikten gående.