Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-10:
Som sakens ordfører føler jeg behov for å komme med noen avsluttende bemerkninger om denne debatten, for det er jo sånn at det norske folk, og parlamentet i særdeleshet, aldri lar muligheten gå fra seg til å ta en EU-debatt. Dette har også vært en debatt om EU, og det er på mange måter klokt, og på mange måter også all right, men la meg da understreke at § 93 ikke er en EU-paragraf, § 93 er en paragraf som er ført inn i Grunnloven for å ha muligheten til å avgi suverenitet. Jeg er veldig glad for at en samlet komite i innledningen til innstillingen sier at problemstillingen om suverenitetsavståelse nok vil komme oftere til anvendelse i framtiden enn nå. Det kan selvfølgelig være EU-relaterte spørsmål som da kommer inn under § 93, det vil jeg ikke utelukke, men der ligger det altså en sedvane for behandling av denne typen prosedyrer som gjør at § 93, i den form den nå har, og forhåpentligvis fortsatt vil ha etter dagens debatt, vil dreie seg om andre typer spørsmål. Det kan være klimaspørsmål, og det kan være menneskerettslige spørsmål. Vi veves stadig tettere sammen internasjonalt. Norge er en del av en internasjonal verden og vil ha et selvstendig ønske som nasjon om å avgi suverenitet, nettopp fordi det vil være i vårt eget lands interesse og også i andre lands interesse. Derfor har - når vi nå har diskutert § 93 en lang formiddag her i Stortinget - veldig mange av innleggene dreid seg om EU. Det er ikke unaturlig, for § 93 er bare brukt én gang, og det var knyttet til EØS-avtalen, og vi har i moderne tid hatt folkeavstemning bare to ganger, begge gangene relatert til EU. La meg bare understreke dette poenget, nemlig at vi diskuterer § 93 på prinsipielt grunnlag. Det betyr at denne paragrafen forhåpentligvis, la meg understreke det, vil kunne komme oftere til anvendelse all den tid vi har bruk for mer internasjonalt samarbeid når det gjelder mange av de store utfordringene som Norge og verden står overfor. La meg da også si at jeg er glad for at representantene i de ulike partigruppene stilles fritt i dette spørsmålet. EU-spørsmålet, som av mange har vært berørt, vil selvfølgelig på et eller annet tidspunkt komme tilbake i den politiske debatten. Og jeg må innrømme at jeg er ikke enig med dem som deler mitt syn på EU, i at det vil bli lettere å få Norge inn i EU med en slik paragraf, hvis forslaget hadde fått flertall her i Stortinget. EU-spørsmålet er uansett ikke lett. Vi som er motstandere av EU, håper at vi vinner en ny batalje når den dag kommer, og det håper jo ja-siden også. Alle vet at det er ikke et lett, og skal ikke være et lett, spørsmål. Paragraf 93 i den formen den har i dag, eller hvis forslaget mot formodning eventuelt skulle få flertall i dag, vil ikke på noen måte gjøre det lettere å få flertall for EU, simpelthen fordi dette er et selvstendig politisk spørsmål som har en helt annen kraft enn en paragraf i Grunnloven. Men det er klart at den aktualiseres jo, og jeg må jo si at motivasjonen hos dem som har fremmet dette forslaget, nok sikkert er i en slik retning at i en tenkt situasjon ville det være lettere å få Norge inn i EU. Men heldigvis er det ikke slik, heldigvis er det slik at dette spørsmålet avgjøres av folket i en folkeavstemning. Det betyr at det ikke er Grunnloven som sådan som vil avgjøre om Norge vil bli medlem eller ikke, det vil det være en annen prosedyre rundt. Men når jeg sier at jeg er glad for at representantene er stilt fritt, er det fordi at i denne typen spørsmål er det riktig at hver enkelt representant gjør opp dette med seg selv og sitt parti og sine velgere, simpelthen fordi dette er et prinsipielt politisk spørsmål om en prosedyre ved suverenitetsavståelse som har en annen karakter enn et tradisjonelt partipolitisk spørsmål. Derfor synes jeg det er klokt av Arbeiderpartiet, klokt av Fremskrittspartiet og klokt av de andre partier som har fristilt sine representanter, slik at hver representant kan stå fritt til å gjøre det man mener er riktig i denne typen spørsmål. Så vil det spørsmålet som har vært hovedtemaet i debatten, nemlig om EU og suverenitetsavståelse, komme tilbake i norsk politikk og i denne salen i mange ulike valører og mange ulike intensiteter. Og det er bra, men det avgjøres som sagt ikke av denne paragrafen - heldigvis.