Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2007-06-12:
Det er ikke fritt for at jeg blir relativt imponert når jeg hører hvor mye man greier å få ut av denne kulturloven. Fremskrittspartiet kan ikke se noen grunn til å støtte den. Grunnen til det er at dette må være en av de største symbollovene Norge noen gang har hatt. Flertallet viser til Soria Moria-erklæringen, der det står at Regjeringen vil innføre en enkel – ja, den er svært enkel – og generell kulturlov som skal uttrykke det offentliges ansvar på kulturfeltet. Det betyr altså at det er nok for Regjeringen med en lov inneholdende seks paragrafer som utgjør en halv A4-side med dobbel linjeavstand, hvor den første paragrafen tar for seg målsettingen med loven, som for så vidt ikke er noe annet – ingenting nytt – enn det som allerede praktiseres i dag. Den andre paragrafen definerer hva kultur er, noe som også alle for så vidt vet. Vet de det ikke, kan de nå bruke Norges Lover som oppslagsverk for å finne definisjonen på ordet «kultur». Den tredje paragrafen sier noe om statens oppgaver. Akkurat dette er det vel ikke sikkert alle vet, men slik har det allerede vært i mange tiår, uten at man har trengt å lovfeste det av den grunn. Den fjerde paragrafen sier noe om fylkets og kommunens oppgaver, og som med bare små endringer er repetisjon av § 3. § 5 lister opp noen felles oppgaver som stat, fylke og kommune har – som at kulturlivet skal ha forutsigbare utviklingsmuligheter, profesjonalitet og kvalitet, og at personer, organisasjoner og institusjoner skal ha tilgang på informasjon om ordninger med økonomisk støtte. Alt dette ligger som en premiss også i dag. Heller ikke dette er det nødvendig å lovfeste, det har fungert aldeles utmerket. Den siste og sjette paragrafen handler om lovens ikrafttredelse. Dette kan for mange av oss se ut som keiserens nye klær. Her er det ikke snakk om den økonomiske siden, ikke om sanksjonsmuligheter og rettigheter. Som representanten May Hansen sa, skal man ha «rett til et likeverdig kunst- og kulturtilbud over hele landet». Det står ikke ett sted i denne kulturloven at man har rett til lik behandling. Det er ingen rettighetslov. Det er egentlig ingenting – annet enn at Regjeringen er så febrilske etter å få oppfylt Soria Moria-erklæringen at de skriver ned noe, seks paragrafer, uten at det får konsekvenser for noen. Regjeringspartiene hevder at målet med innføringen av denne loven bl.a. er å styrke kunstens og kulturens egenverdi. Det har vi sågar hørt fra denne talerstol. Ja, kan hende trenger regjeringspartiene en lov for dette. Men for Fremskrittspartiet blir dette et langt skritt fra et fritt og uavhengig kulturliv, som vi er veldig opptatt av. Jeg er av den oppfatning at det er kunsten selv som må skape sin egenverdi. Det har den klart hittil, og det er sørgelig at man på høringene fra de store organisasjonene kun hørte skryt og ros for denne loven. Det er ikke et sunnhetstegn, verken for kulturlivet eller for oss som politikere. Jeg tror at Regjeringen har laget klær som bare keiseren kan se. Her kommer det ingen penger, penger som nok mange av kulturaktørene forventer. Det blir ingen rettigheter. Det blir en lov med seks paragrafer som det ikke hjelper noen å komme springende med. Hvis noen fremdeles er i tvil – vi stemmer imot denne loven.