Bent Høie (Høyre), 2011-01-13:
Bruk av anbud og, ikke minst, konsekvensene av bruk av anbud har vært et viktig politisk tema denne høsten. Det skyldes på mange måter resultatene av en del av de anbudsprosessene som har vært ute. I den debatten kan en av og til få inntrykk av at den politiske debatten dreier seg om man er for eller imot anbud. Jeg mener at det ikke er en debatt som bringer oss videre. Mitt klare inntrykk etter seks år med rød-grønn regjering er at det er relativt bred tilslutning i denne sal for at det å bruke anbud er nødvendig – ikke bare nødvendig, men også pålagt – på en del områder der det offentlige skal kjøpe tjenester av private. Men anbud dreier seg om mye mer enn etterlevelse av anskaffelsesreglementet og lov om offentlige innkjøp. Å etterleve regelverket er selvfølgelig viktig og en selvfølge. Flere av de sakene som har vært oppe i høst, vil sannsynligvis ende i rettssystemet, der en vil få vurdert dette. Men det er ikke tema for denne interpellasjonen. Etterlevelse av anskaffelsesreglementet og lov om offentlige innkjøp er nødvendig, men ikke tilstrekkelig for å ha en god innkjøpspolitikk fra det offentliges side, for hvordan en gjennomfører et anbud, er faktisk også et politisk spørsmål. Jeg mener at en del av de anbudene som de regionale helseforetakene har gjennomført i høst, er eksempler på at en gjennomfører anbud i blinde uten å tenke over hva en ønsker, verken som kortvarig eller langsiktig konsekvens av de anbudene man igangsetter. Det er mange grunner til at det offentlige må være ekstra påpasselig når det gjelder både de kortsiktige og langsiktige konsekvensene av sin anbuds- og innkjøpspolitikk. Ikke minst på helseområdet er det viktig fordi det offentlige i realiteten er i en monopolsituasjon som kunde, og derfor er det offentliges innkjøpspolitikk helt avgjørende for hvordan dette området utvikler seg videre. Det finnes ingen andre alternative kunder enn det offentlige i dette markedet. Helse er politikk uansett på hvilket nivå det dreier seg om. Det betyr at resultatene av en anbudsrunde handler om veldig mye mer – om man kan tjene eller spare noen kroner i kortsiktig gevinst. Det handler om mangfold i tjenestene, det handler om valgfrihet, det handler om kvalitet, og det handler om nærhet til tjenestene. Alt dette er forhold som en må legge vekt på når en gjennomfører anbud. Jeg vil bruke som eksempel to anbud som er gjennomført i høst, for å illustrere poenget med denne interpellasjonen. Det er Helse Sør-Østs anbud når det gjelder røntgen, og det er Helse Vests anbud når det gjelder behandlingstilbud til rusavhengige i Helse Stavanger-området. Jeg kunne også ha brukt mange andre eksempel som illustrerer akkurat det samme. Jeg kunne ha brukt som eksempel innkjøp av rehabiliteringstjenester. Jeg kunne ha brukt som eksempel anbud på psykiatri som rammer Oslo Hospital, og jeg kunne også ha brukt som eksempel andre anbud rundt omkring i landet, som hadde det samme innhold og samme konsekvenser. Men for å gå tilbake til hva som må ligge inne i en gjennomtenkt strategi fra det offentliges side når en gjennomfører gode anbud som gir de resultatene som en ønsker i forhold til innbyggerne, så er det på markedssiden viktig at en som innkjøper sikrer at det også i framtiden er et velfungerende marked. Så til de to eksemplene: Helse Vest gjennomførte i Helse Stavanger-området et anbud knyttet til rusbehandling, som resulterte i at Rogaland A-senter ble nesten enerådende som leverandør av den type behandling, på bekostning av bl.a. Blå Kors' behandlingstilbud andre steder i samme område. Det betyr at neste gang Helse Vest skal gjennomføre anbud knyttet til rus i det området, vil det i realiteten bare finnes én privat ideell aktør, og det er Rogaland A-senter. Vel å merke var dette et anbud, men mange vil jo gjerne føre en diskusjon om det dreier seg om ideelle eller kommersielle aktører. Jeg vil presisere at dette anbudet var et begrenset anbud som kun omfattet ideelle aktører, men måten anbudet ble gjennomført på, skviser alle de andre ideelle aktørene ut med det resultat at neste gang Helse Vest skal gjennomføre et anbud her, er jeg overbevist om at Helse Vest kommer til å argumentere med at siden det bare finnes én privat ideell aktør, må Helse Vest bygge opp et offentlig tilbud til denne pasientgruppen, fordi de ikke vil ha én privat ideell aktør som dominerer dette området. Og hvorfor sier jeg det? Jo, fordi det er nøyaktig det en nå opplever i Helse Vest i Helse Bergen-området, der Bergensklinikkene er i den situasjonen som Rogaland A-senter vil være i neste gang det skal innhentes anbud i Helse Vest. Så får en jo spekulere i om dette er en bevisst strategi, eller en ubevisst strategi, men konsekvensene for pasientene er likevel like alvorlige. Når det gjelder røntgen, la Helse Sør-Øst inn som forutsetning i anbudet at én av aktørene kunne få 80 pst. av markedet. Hva betyr det? Jo, det betyr altså at halve Helse-Norge, som Helse Sør-Øst utgjør, ender opp med å gi én aktør ikke 80 pst., men i dette tilfellet 78 pst. av markedet, og skviser dermed ut en annen stor aktør som tidligere hadde 60 pst., for å tjene noen små kroner i en kort periode. Konsekvensen er at neste gang Helse Sør-Øst skal sette røntgen ut på anbud, er det altså ikke konkurranse mellom likeverdige aktører, og med det resultat at de små kronene som en har tjent disse fire årene dette anbudet gjelder, vil en veldig raskt tape i neste runde, både fordi en da kanskje vil være i en situasjon da en nesten har privat monopol, og også fordi eventuelle private aktører som skal inn i et så risikofylt marked, er nødt til å prise den risikoen inn i anbudet. Noe annet ville jo være totalt useriøst. En ville ikke få med seg seriøse aktører på noe slikt. I forhold til mangfold og valgfrihet ser en at det anbudet som en gjennomførte i Helse Sør-Øst når det gjelder røntgen, ikke bare ødelegger det markedet en har, men det ødelegger også mangfoldet og tilbudet til pasientene. Det blir færre steder der det blir mulig å få tilbudet, pasientene må reise lenger, og pasientene får mindre valgmulighet. Det blir et dårligere mangfold – dårligere valgfrihet for pasientene. Innen rusområdet er kanskje dette enda mer alvorlig, nettopp fordi Rogaland A-senter behandler sine ruspasienter på én måte – de har altså én tilnærming til pasientene – mens Blå Kors har en annen. Nå har ikke pasientene i Helse Stavanger den valgmuligheten lenger. Nå er mangfoldet vekk. Det betyr at også mange pasienter som før kunne ha blitt rusfri fordi de fant en behandling som passet for dem, nå sannsynligvis ikke vil bli rusfri, fordi de ikke kan velge en behandling som vil virke for dem. Når det gjelder kvalitet på røntgen, er kanskje dette det mest spesielle anbudet som ble gjennomført i Helse Sør-Øst. I brevet til helseministeren der Helse Sør-Øst skal forklare anbudet som er blitt gjennomført, svarer Helse Sør-Øst at det ble lagt mest vekt på kvalitet. Det ble faktisk lagt 70 pst. vekt på kvalitet og 30 pst. vekt på pris. Men da kommer en jo til poenget: Helse Sør-Øst definerte i anbudet de ulike tilbudene til å ha lik kvalitet. Derfor var det som telte 70 pst., i realiteten null, og det som telte 30 pst., telte alt. Dette er en meningsløs måte å gjøre det på, og at Helse Sør-Øst våger å argumentere på den måten overfor helseministeren, er ganske overraskende, nemlig uten å fortelle hva som faktisk var årsaken til at en endte opp med den leverandøren som en gjorde. Altså, kvalitet telte null. Det samme gjelder for anbudet knyttet til rusbehandling i Helse Vest, der en f.eks. ikke tenkte på nærhet som en viktig kvalitet. Ser en nå til det som er viktig, nemlig å ha forutsigbarhet for samarbeidspartnerne, må det offentlige opptre på en slik måte at det faktisk er samarbeidspartnere også i framtiden som ønsker å være en viktig leverandør av helsetjenester, som det offentlige er helt avhengig av – og at det finnes private som ønsker å levere.