Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Det er med undring jeg hører interpellanten begrunne sin interpellasjon. Det er ganske spesielt når man nå trekker fram f.eks. den reformen som det jobbes med i Follo politidistrikt, hvor vi i løpet av lang tid har hatt god kontakt med kommunene, hatt en bra prosess, og Høyre-folk fra Follo har gitt uttrykk for at mye av den endring som skisseres, er en positiv endring. Så har man altså fra representanten André Oktay Dahl og fra representanten Elisabeth Aspaker i løpet av det siste halvåret krevd at dette løftes inn i Stortinget, slik at Stortinget kan få gi sitt besyv med i spillet. Så bestemmer altså Regjeringen og undertegnede at ja, greit, dette er en viktig debatt om framtidas politi, det er en pilot, den bør stå støtt, og derfor har vi bestemt at Stortinget skal orienteres gjennom St.prp. nr. 1. Så kommer jeg hit i dag, og så er jammen meg det også galt! Jeg forstår egentlig ikke Høyres justispolitiske profil i sånne spørsmål. Vår ambisjon er nettopp at Stortinget skal få gi sitt besyv med i spillet når Regjeringas forslag til modell foreligger. Jeg trodde jo det var slik at man var redd for at de politiske partier som sitter i regjering, skulle fatte beslutning uten at Stortinget fikk lov til å være med på det. Så åpner vi opp for at vi bør ta den debatten, i forlengelsen av den debatten vi hadde om politirollemeldinga. Er det nå slik at Høyre ikke ønsker denne saken til Stortinget, så vil jeg ha klar beskjed om det, for dette er viktige reformsaker som vi har behov for å ha en anstendig tilnærming til. Jeg skjønner at det er uenighet mellom lokale og sentrale mennesker i Høyre, men akkurat dette poenget syns jeg faktisk interpellanten skal svare for. Jeg er glad for at representanten har lest Soria Moria-erklæringa, men jeg hadde håpet at hun kunne se de rapporter som avgis, om hvordan vi har oppfylt det som står i Soria Moria-erklæringa. I januar 2007 gav jeg Politidirektoratet i oppdrag å utarbeide politi- og lensmannsetatens bemannings- og kompetansebehov framover, og som nettopp ledet fram til at vi fikk rapporten Politiet mot 2020. Vi har valgt å følge opp de anbefalingene som står der, og vi ligger endog foran skjema. Bakgrunnen for at vi i dag har for få polititjenestemenn, er jo det forhold at det er blitt utdannet for få polititjenestemenn i Norge. Under den forrige regjeringa, hvor Høyre satt, var det laveste nivået på opptaket til Politihøgskolen 240 studenter, og det ble økt til 360 studenter. Hadde den forrige regjeringa utdannet like mange politifolk som vi nå gjør, nemlig 648 politifolk ekstra, hadde mange av de utfordringene vi står overfor lokalt, selvfølgelig sett annerledes ut. Derfor har opptaket til Politihøgskolen vært veldig sentralt for Regjeringa – og det er sentralt. Det er jo en av hovedanbefalingene at man legger seg på et så høyt nivå som man har gjort, med Regjeringas satsing på 432 studenter de to siste årene og nå femhundreognoenogfemti. Jeg har vondt for å forstå at det ikke er å oppfylle det som står i Soria Moria-erklæringa om at vi skal utdanne og få flere politifolk ut, at vi faktisk gjør det. Så til spørsmålet om sivile stillinger. Ved siden av politiutdannede må man også ha sivile stillinger. Der er det kjent at vi nå tar et krafttak: Vi bruker ¼ milliard kr i løpet av denne våren på sivile stillinger – ikke 160 stillinger, som Høyre foreslo før jul, men 460, ikke mellom 200 og 300, som Politiets Fellesforbund foreslo, men 460. Man skal lese politikken på en spesiell måte for å si at dette ikke er kraftige tiltak som vil bidra til å øke politiressursene i et samfunn. Jeg minner om at Høyre ved behandlinga av statsbudsjettet i fjor foreslo følgende – og jeg skal sitere fra innstillinga: «Disse medlemmer mener det er grunnleggende galt at sedelighetsetterforskere og drapsetterforskere må bruke tiden sin på vakt- og transportoppdrag. Det trengs et stort løft for å ansette sivile som kan ta seg av fangetransporter, fremstillinger og vakthold i domstolene og på legevaktene i de større byene. Disse medlemmer øremerket derfor» – jeg ber dere legge merke til det – «80 mill. kroner til å ansette sivile, noe som vil gi minst 160 nye stillinger.» Regjeringa har i tiltakspakken kommet med ikke 80 mill. kr, men med 242 mill. kr, ikke med 160 stillinger, men med 460. Man skal være rimelig negativ hvis man framstiller det som manglende satsing. Hva er det som har forandret seg så betydelig siden Høyre skrev i sin innstilling til budsjettet hva man mente var behovet? Det vil jeg gjerne vite. Med dette har Regjeringa faktisk innfridd – og forsert – det som vi blir anbefalt når det gjelder Politiet mot 2020, med hensyn til både opptak til Politihøgskolen og det vi kan gjøre i tilknytning til bemanning ellers: få inn sivile stillinger. Vi er ikke i 2020 ennå, men det gleder meg at vi allerede har kommet halvveis i forhold til det som vi er blitt anbefalt når det gjelder sivile stillinger. Det gleder meg også å se at man her i Oslo nå er i ferd med å ansette en rekke arrestforvarere. Det er 100 nye sivile stillinger, som bl.a. skal frita politifolk fra å sitte i Tinghuset, slik at de kommer ut og kan drive polititjeneste og bemanne de politipostene som vi nå skal opprette, som Høyre i sin tid var med på å legge ned. Derfor må jeg med respekt å melde si at her har Regjeringa levert. Når det gjelder spørsmålet om seniorpolitiske tiltak, har Politidirektoratet iverksatt en rekke slike tiltak for å få ansatte med ønsket kompetanse til å fortsette i politi- og lensmannsetaten utover nedre aldersgrense. Det er viktig. Politidirektoratet innhentet opplysninger om hvor mange i politi- og lensmannsetaten som har fortsatt på grunn av seniorpolitiske tiltak i 2008, og antallet var 169 stykker. Jeg mener at vi er på rett vei i disse viktige spørsmålene. Nå bør vi legge bort det som jeg oppfatter som feil informasjon, feil beskrivelse, også med henblikk på i hvert fall å kunne skape den tryggheten som vi politikere har ansvar for å skape, slik at vi ikke skaper et feil bilde for befolkningen, men informerer om at man faktisk satser så pass massivt på politiet. Dette har også gjenspeilt seg i budsjettene. Budsjettet er i vår tid økt betydelig i størrelse – 1,1 milliard kr reelt sett, over 2 milliarder kr nominelt sett. Så må jeg til slutt bare kommentere lite grann av det representanten Aspaker trekker fram når det gjelder fagorganisasjonen Politiets Fellesforbund. For det første mener jeg det ville være ganske spesielt hvis man tok til å behandle lønns- og arbeidsspørsmål her i Stortinget, utover det som er det opplagte løpet når det gjelder denne type beslutninger. Det ville kunne skape store smittevirkninger overfor andre lønnstakergrupper hvis man skulle begynne å politisk avgjøre lønnsoppgjør her i denne sal. Jeg minner om at Politiets Fellesforbund sa seg fornøyd med det lønnsoppgjøret de var igjennom i fjor. Nå er man inne i et mellomoppgjør. Jeg har ikke tenkt å forsere mellomoppgjøret for politiet. Det må skje i tur og orden. Det har vært vårt klare budskap til politiet, og jeg formoder at det også vil være framtidige regjeringers klare budskap til fagorganisasjoner som har krav, og som fremmer dem på alle mulige måter. Det har de all rett til, men det er vår plikt å få det inn i et rett spor. Jeg vil også understreke at når det gjelder spørsmålet om arbeidstidsbestemmelser, er det innledet samtaler i Politidirektoratet. Politiets Fellesforbund har sagt at de er fornøyd med at man har innledet disse. Det er et forhandlingsspor opp mot disse arbeidstidsbestemmelsene som vi har tenkt å følge. Jeg tror det er viktig at vi følger det. Jeg tror det er viktig for politiets del, og jeg tror det er viktig for samfunnets del. Så vil jeg understreke at vi har hatt en særs god dialog med Politiets Fellesforbund, og de har valgt å gi oss, Regjeringa, honnør for den satsinga som nå ligger inne når det gjelder politiet, enten det er DNA-reform, høgskoleopptak eller – ikke minst – de sivile stillingene. Jeg er i hvert fall glad for at Politiets Fellesforbund ser at man blir hørt, og at man også registrerer viktige virkemidler for å få økt politikraft i Norge.