Anders B. Werp (Høyre), 2012-05-10:
Også undertegnede har lyst til å understreke og frambringe en takk til interpellanten for at hun med denne interpellasjonen gir oss anledning til å diskutere et viktig tema som det er en stund siden Stortinget har hatt mulighet til å debattere bredt, slik det ligger an til i denne interpellasjonen. Som nyvalgt til Stortinget og ny i justiskomiteen høsten 2009 var det påfallende – og en særdeles positiv erfaring for undertegnede – å møte medarbeidere i alle ledd i kriminalomsorgen, fordi det engasjementet de viste med hensyn til det samfunnsoppdraget de har fått, og som de har påtatt seg, imponerte og inspirerte. Det er naturligvis en oppgave for oss også politisk å legge til rette for at det engasjementet får både en retning og et resultat som vi alle ønsker. Det dreier seg om straff og rehabilitering – straff som en reaksjon fra samfunnet på uakseptable handlinger. Straffen er også et signal som skal føre til at en forhåpentligvis ikke gjentar – eller at andre ikke begår – samme straffbare handling. Så dreier det seg naturligvis om rehabilitering for å legge til rette for at vedkommende som har vært straffet, ikke skal begå nye straffbare handlinger. Det er en sammenheng som er inngangen for Høyre i justispolitikken, og som mange i andre partier her på Stortinget nok også vil kjenne seg igjen i. Men det mangler jo ikke på utfordringer i kriminalomsorgen. Vi har en utvikling med hensyn til soningskøen som gir grunn til bekymring. Det er viktig med raske overganger fra etterforskning og påtale til dom, men det er også viktig med en rask overgang fra dom til soning. Desto lenger den overgangen varer, desto større vakuum – om man kan kalle det det – vil den straffedømte oppleve. Forskning og erfaring tilsier at desto lenger ventetiden blir, desto større er faren for ny kriminalitet. Men det er særlig to utfordringer i tillegg til soningskøen jeg vil peke på. Som foregående taler, representanten Michaelsen, påpekte, har vi nå en situasjon i norske fengsler hvor hver tredje innsatte er utenlandsk statsborger. For Høyre er det viktig at vi adresserer det mer effektivt enn i dag. Med det mener vi at vi må gjøre mer for at de som kommer fra utlandet og har begått kriminalitet i Norge, i større grad enn i dag forhindres fra å etablere nettverk mens de er i Norge, og særskilt når de soner dom i norske fengsler. Vi har over lang tid i flere omganger framhevet betydningen av å få egne avdelinger eller endog egne fengsler for utenlandske statsborgere i norske fengsler. Vi imøteser med stor interesse det som bl.a. skjer på Ullersmo i den anledning. Men dette burde vært gjort tidligere, og vi ser også betydningen av at det burde vært gjort i større grad. Dette må også kobles til avtaler om soningsoverføring, slik at utenlandske statsborgere med dom i Norge i større grad enn i dag soner den dommen i sitt hjemland. Det andre elementet jeg vil peke på, er at vi ønsker et større fokus på frivillige organisasjoner i rehabiliteringen, slik at vi kan få bedre kapasitet i rehabiliteringen, større og bredere kompetanse, og at vi også kan få de gode resultatene vi hører om når det gjelder den frivillige innsatsen i rehabiliteringen. Vi merker oss også med glede statsrådens omtale av barn og unge i fengslene, og er glad for at det jobbes videre med det. Det er viktig. Dermed takker jeg for muligheten til å gi noen bidrag fra Høyres side i en viktig interpellasjonsdebatt.