Iselin Nybø (Venstre), 2016-11-22:
Jeg tror at fraværsreglementet må være den politiske saken som opptar elever i videregående skole mest om dagen. Jeg har vært på flere skolebesøk i den siste tiden og forberedt meg på å snakke om maktfordelingsprinsippet og kompliserte spørsmål rundt kabinettsspørsmål osv., men alt det koker ned til, er spørsmål om fraværsreglementet. Vi har sett noen positive konsekvenser av dette reglementet, det er ikke til å stikke under stol. At elever faktisk møter opp til timene, er bra for klassen, som da er den samme klassen i hver time, men ikke minst er det bra for lærerne, som da står der og føler de kan gå videre fordi de ikke må gjenta alt på grunn av at folk ikke var til stede i forrige time, osv. Så det er klart at der har det vært en markant endring. Samtidig er det noen negative konsekvenser som vi heller ikke kan stikke under stol. Vi vet at det er sendt ut mange varsler, og at mange står i fare for ikke å få vurdering. Det bekymrer selvfølgelig elevene selv, men ikke minst skolene og skoleeier. Det jeg bekymrer meg mest for, og som Venstre er mest opptatt av, er – ikke disse som skulker, eller som hele tiden er på grensen til om de kan få vurdering eller ikke – de som sliter med å komme seg på skolen. Det er de som har utfordringer, og det er gjerne dem vi nå ser får disse varslene, og som vi er usikre på om klarer å komme seg igjennom videregående skole. Vi vil få et svar på det når vi får en evaluering, men det som virkelig er noe som bekymrer meg, er om denne fraværsgrensen hjelper de mest ressurssterke elevene, men svikter de svakeste. Det skal jeg være ærlig og si at bekymrer meg. Når det gjelder de spørsmålene og tilbakemeldingene jeg har fått når jeg har vært på skolebesøk, har det handlet om at regelverket i og for seg kunne de nok levd med, men de opplever det som voldsomt rigid. De opplever det som både uhensiktsmessig og ikke minst dyrt å skulle gå til legen hver gang de er syke. Som de sier: Hvis man ligger og spyr, kan man ikke gå på skolen, men det er heller ikke særlig fristende å gå til legen den dagen. Man vil heller bare la det gå over og gå på skolen når man har blitt frisk igjen. Så kan vi si at ja, ja, men det kan være 10 pst. udokumentert fravær, og meningen er jo at man skal kunne bruke de 10 pst. til nettopp slike ting, men jeg har stor forståelse for dette, for jeg hadde gjort akkurat det samme selv. De føler de må ha de 10 pst. i bakhånd, i tilfelle det skjer noe uforutsett, som de ikke kan få legeerklæring for – man kan ikke ha omgangssyke over to gymtimer og så forsove seg den tredje gangen. Så de føler på presset om at de må sikre seg dokumentasjon på alt de kan dokumentere, i tilfelle det skulle skje noe uforutsett, som de ikke kan dokumentere, i framtiden. Vi kan si at det ikke var slik det var tenkt, men jeg har stor forståelse for at det er slik det oppleves der ute. Kjøreopplæring er også noe som har vært diskutert. Jeg er helt enig med representanten Tingelstad Wøien, ikke minst fordi for mange av dem som går på videregående i dag, er det å ha sertifikatet en helt vesentlig del av å få seg en jobb etterpå. I mange yrker er det helt nødvendig. Det oppleves som urettferdig eller i alle fall veldig rigid at man ikke også kan se på den delen som en del av opplæringen, i og med at det er så nødvendig for dem å ha sertifikat. Vi har også fått tilbakemeldinger fra en del fylkeskommuner. Både Rogaland og Sogn og Fjordane er helt tydelige på at de ønsker at dette skal være en del av fritaksgrunnene, fordi de opplever at elevene deres har vanskeligheter med å tilpasse seg kjøreopplæring utelukkende på fritiden. Det henger jo sammen med store avstander, men det henger også sammen med et liv der bil og det å ha sertifikatet er nødvendig og naturlig. Jeg opplever ikke at denne saken er en omkamp. Jeg opplever at dette handler om å tilpasse et regelverk som oppleves å være for rigid. Vi sammenlikner det ofte med arbeidslivet, men dette er betydelig mer rigid enn det de aller fleste av oss har opplevd – og kommer til å oppleve – i næringslivet og arbeidslivet for øvrig. Der har man muligheten for egenmelding. Det er jo det elevene ber om. De ber om litt mer fleksibilitet. Jeg håper vi får flertall for våre forslag, som vi har sammen med Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Kristelig Folkeparti. Hvis ikke vil vi stemme subsidiært for Arbeiderpartiets forslag.