Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-12:
Det hersker ingen tvil om at den proposisjonen som Odelstinget i dag skal behandle, er svært viktig. Den er en viktig fortsettelse av en del av det arbeidet Stortinget tidligere har gjort, og som bl.a. den forrige justiskomiteen var med på i forhold til det som skjedde når det gjaldt terror og terrorbehandling etter 11. september 2001. Den er også en videreoppfølging av det vi gjorde da vi behandlet den generelle delen av straffeloven våren 2005. Noe av det aller viktigste er selvfølgelig at Norge også får et regelverk og et lovverk som langt på vei er identisk med det en del andre land har, slik at man unngår at Norge i noen sammenhenger framstår som en frihavn for en type kriminalitet som kanskje er den aller verste. I så måte skal vi gi honnør til statsråden for det arbeidet han har gjort med å få dette fram. Samtidig må det være lov å si at det ikke akkurat er noen overraskelse at Norge ikke har hatt lovhjemler som har dekket dette - det er jo et tema som har vært diskutert mer enn én gang. Jeg synes det er bra at vi nå endelig får det på plass. Det som gjenstår, er selvfølgelig å få det sanksjonert og vedtatt. Et land uten et lovregime mot folkemord og terror spesifikt er et land som mangler noe. Selv om vi har andre paragrafer som kan brukes, er det helt nødvendig at vi får det på plass på grunn av totaliteten. Samtidig er det litt overraskende å se at Regjeringen har valgt en modell hvor man deler opp i alminnelig terror og grov terror med forskjellige strafferammer. Jeg registrerer at Regjeringen har hatt en begrunnelse for det, men jeg synes jo at et begrep som «alminnelig terror » er litt sært å høre på og litt suspekt å lese om. Hvis man alminneliggjør begrepet «terror », synes noen av oss at det blir litt mystisk. Fremskrittspartiet har en annen tilnærming til dette. Vi ønsker at terror skal straffes gjennomgående innenfor den samme paragrafen, og vi ønsker ikke å ha den todelingen som Regjeringen har lagt opp til. Det vil jeg selvfølgelig ta opp som et forslag på slutten. Et annet moment som jeg også synes er interessant i denne saken, er at det fra regjeringspartiene har vært presisert at når en nå har åpnet for en strafferamme på 30 år, skal ikke det være å betrakte som en generell økning av straffenivået. Det er et klart politisk budskap og et klart politisk signal. Når man er så tydelig på at det ikke er veien å gå, vil det være interessant å se på hvilke andre felt man eventuelt skal ta ned strafferammen for å unngå en økning. Det regner jeg med at enten statsråden eller andre kommer inn på, for jeg går ut ifra at det kan være av en viss interesse. Noe annet jeg også synes er vesentlig i denne sammenheng, og som man ser for lite på, er det faktum at det finnes krigsforbrytere i Norge i dag som er et dilemma for oss. Enkelte av dem har sågar fått seg et norsk statsborgerskap på feil premisser. Det har vært mulig å straffe dem innenfor de strafferammer vi har hatt. Nå gjør vi en endring, uten at det pr. definisjon får tilbakevirkende kraft, som gjør at vi kan straffe dem på en annen måte. For Fremskrittspartiets del er det viktig å ta høyde for og påpeke det faktum at Norge ikke må og ikke skal være et fristed for folk som har begått krigsforbrytelser. Det er vel antakeligvis noe av det aller verste man kan gjøre mot sine egne landsmenn, selv om det kan være en etnisk forskjell. Fremskrittspartiet ønsker ikke at folk skal kunne bli norske statsborgere på helt feil premisser, og spesielt ikke hvis man til de grader har med seg en portefølje som består i å ha begått folkemord eller andre typer krigsforbrytelser. Jeg håper at statsråden også her ser henimot premissene for å få statsborgerskap, og at man ser på muligheten for å inndra dem der de til de grader er gitt under feil forutsetninger. Jeg tror at det vil være med på å vise at Norge ikke er et fristed. Jeg tror den aller beste formen for å ta et oppgjør med dem som har begått den slags handlinger, er at oppgjøret skjer i landet hvor vedkommende kom fra, og hvor ugjerningen ble begått. Norge kan godt straffe folk fra andre verdensdeler, men jeg har problemer med å tro fullt ut at de berørte vil finne det like korrekt at det skjer i et helt annet land enn i det landet som faktisk ble berørt av ugjerningene. Så jeg synes at vi skal strekke oss langt for at det skal kunne skje. Så var saksordføreren inne på at man har et regime når det gjelder foreldelse, men saksordføreren poengterte også at det har en strafferammebegrensning i seg. Det synes Fremskrittspartiet er feil. Vi synes at når det gjelder så alvorlige forbrytelser som folkemord, forbrytelser mot menneskeheten, krigsforbrytelser og terror, skal ikke den slags forbrytelser foreldes. Det vil på en måte være å gi en aksept igjen til de mest bestialske ugjerningene. Det kan jo ikke være slik - etter mitt og vårt skjønn i alle fall - at hvis det går så og så lang tid, skal vi lukke igjen glemmeboka og si at det har skjedd, men det er så lenge siden at vi ikke kan ta det opp igjen. Det synes vi er ille, og det er et dårlig signal. Det er jo også fristende å spørre: Hva er årsaken til at man skal ha en foreldelse for så grov og alvorlig kriminalitet? Er det fordi regjeringspartiene ikke synes det er ille nok? Det må jo være en årsak til at man likevel har valgt en modell som gjør at man her kan ha foreldelse. Men for vår del er dette altfor alvorlig til at så skal skje. Vi tror også at det er et annet moment her: Saker som gjelder krigsforbrytelser - og folkemord, for den saks skyld - er svært vanskelige å etterforske. Det bør også komiteen ha lært og fått innspill om under denne prosessen da vi besøkte Den internasjonale straffedomstolen i Nederland, der man fortalte hvor vanskelig det er - ikke minst det faktum at det bestandig er seierherrene som skriver historien, og som definerer sannheten etterpå. I så måte kommer dette til å ta tid. Men det verste vi kan gjøre, er å slå strek over det ved å kikke på kalenderen og si at det nå har gått så lang tid at vi ikke gjør noe videre med det. Et annet tema som er viktig for Fremskrittspartiet, er den endringen som Regjeringen har kommet med når det gjelder vold mot offentlig tjenestemann. Vi tror faktisk at det er viktig å gå motsatt vei av det Regjeringen gjør, nemlig å fokusere på økt behov for beskyttelse, ikke minst sett i lys av at vi har en diskusjon om rekruttering til politiyrket. Vi mener at vi gjennom lovgivningen viser hvordan vi tar vare på dem - hvilken beskyttelse de faktisk har. Slik viser vi også hvordan vi setter pris på dem. Vi tror at det kan ha betydning rekrutteringsmessig. Men på nytt velger Regjeringen å gå en helt annen vei enn det Fremskrittspartiet gjør. Så kommenterte saksordføreren Fremskrittspartiets holdning til hatkriminalitet. Jeg har respekt for og forståelse for at man vektlegger forbrytelser på grunn av etnisitet, seksuell legning mv., men allikevel har vår tilnærming vært at vi ønsker å se det fra offerets side. Det man gjør nå, er at man graderer den type kriminalitet ut fra hva det er begrunnet i. Det kan man selvfølgelig gjøre, men for vår del er det vel så viktig at man faktisk begrunner det ut fra hvordan offeret har opplevd å bli utsatt for dette. Så her er det et skille mellom den politikken som flertallet kjører, og det som Fremskrittspartiet kommer til å gjøre, nettopp fordi vi mener at loven i utgangspunktet skal være blind med tanke på hvordan forbrytelsen er begått. Så til selve proposisjonen: Det er et par ting her som jeg synes er litt rare og overraskende, som statsråden muligens kommer inn på. I proposisjonen viser man bl.a. til en del paragrafer som Stortinget ikke kjenner til. Det synes jeg er litt merkverdig. Under kap. 18 - det blir selvfølgelig ferdigbehandlet av Odelstinget i dag, men er allikevel ikke iverksatt - viser man f.eks. til § 275(drap) (drap) Så har jeg registrert at SVs representant i justiskomiteen har kommet med en utfordring, at enkelte av bestemmelsene bør komme fortere på plass enn det ser ut til. Det er noe som Fremskrittspartiet støtter fullt opp om. Helt til slutt ønsker jeg å ta opp de forslagene som Fremskrittspartiet har fremmet. Hvis de mot formodning skulle bli nedstemt om en liten stund, kommer vi subsidiært til å støtte innstillingen.