trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
Gjentatte gonger forsøker Senterpartiet sine representantar spesielt og Arbeidarpartiet generelt å skape eit bilete av ei stor satsing på samferdsel. «Overoppfylt» er eit ord som går igjen og igjen. Å forsøkje å skape ei tru på ei storsatsing, slik det blir gjort på Stortinget i dag og elles når høvet byr seg, fell på si eiga meiningsløyse. For den som går i djupna på temaet, er det ikkje vanskeleg å kunne dokumentere det motsette. Inge Hoff, som er landets einaste professor i vegbygging, uttaler følgjande om samferdselssatsinga og vegvedlikehald: «Norsk veivedlikehold er som å male ein råtten trevegg». Og så er ikkje berre vedlikehaldet dårleg, der ein ligg etter med titalls milliardar kr, men vegfundamenta er så dårlege at dei blir kalla rotne treveggar, som regjeringa framleis forsøkjer å måle penast mogleg. Framstegspartiet ønskjer det motsette av dagens regjering: Å byggje landet og løyve 11,6 mrd. kr utover regjeringas ramme til vegføremål, pluss å sikre framtidig finansiering gjennom etablering av eit vegfond på 300 mrd. kr årleg, som skal brukast på samferdsel. Da snakkar vi om satsing! Vi opplever også å høyre frå posisjonsrepresentantar om prosjekt som blir nedskotne av Høgre og Framstegspartiet. Ja vel. Om prosjektet var så viktig som ein førsøkjer å gi inntrykk av, kvifor blei ikkje prosjektet starta? Jo, her vil ein hauste kreditt av eit prosjekt som andre må betale, nemleg bilistane. Og når desse ikkje må betale, blir prosjektet stoppa. Det er snart ikkje eit einaste prosjekt som blir sett i gang utan det er eit såkalla spleiselag. Spleisen består i at andre tar kostnaden. Det einaste som manglar no, er at ordinært vedlikehald også blir bompengefinansiert. Etterslepet er enormt, spesielt på regionale vegar, og regionane føler seg lurt over at dei fekk dei utslitne, gamle vegane i fanget i eit forsøk på å legitimere fylkeskommunen, men det skal meir til enn det. Sjølv kjem eg frå Møre og Romsdal, og no har ein oppdaga at det på fylkeskommunale bruer i Herøy kommune, som er senteret i det maritime navet og ber store summar til statskassa årleg, er så store rustskadar at dei fryktar for at dei må stengjast i nærmaste framtid. Fylkeskommunen har ingen planar og ingen moglegheiter til å finansiere, reparere eller fornye desse. Til slutt nokre ord om Stadtunnelen – dette fantastiske prosjektet som har blitt bore til torgs mange gonger. Få prosjektet i gang og slutt med utgreiingane, mens vi som politikarar framleis har truverd! Så heilt til slutt nokre ord representanten Tor-Arne Strøms innlegg. Han heldt eit svært godt innlegg der sanninga kom for ein dag. Han sa at vi byggjer landet, og vi byggjer vegane bit for bit. Ja, det er nettopp det som er sanninga – småbit for småbit landet over!
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
Eg teiknar meg igjen fordi eg kjem frå ferjefylket Møre og Romsdal, så eg kan ikkje la ein slik debatt gå forbi meg utan at eg seier noko om ferjer, ferjekaier, og anbodsregimet rundt dette. Vi opplever gong på gong at nye ferjer kjem på plass, men at dei ikkje kan brukast på strekningane fordi dei er større og breiare enn kaia der dei skal leggje til. Dette er ting som det ikkje er tenkt over. Derfor framstår det rett og slett som at ein ikkje har tenkt over at dei nye ferjene, som ofte er breiare og har eit heilt anna lossesystem, skal leggje til den kaia på den strekninga dei er tiltenkte. Det går også med store kostnader til oppgradering, og det ser ut til at dei detter mellom dei stolane som finst. I altfor mange samanhengar ser vi at oppgraderingskostandane ikkje er lagde inn i anboda, men det er nye, flotte ferjer som går på fjorden. Dette dokumenterer vidare at kunnskapen blant Statens vegvesen sine folk rett og slett er for dårleg når det gjeld anbod. Vi ser ofte at gamle, utrangerte ferjer blir sette inn, og desse vinn anbod fordi dei er gunstige i pris. Dei er nedskrivne og dei kan leggjast inn i anbodsprosjekt billeg. Så kvalitet, universal utforming og desse tinga som vi veit er viktige, blir rett og slett ikkje prioriterte. Det er altfor svakt i dagens samfunn at vi ikkje kan få til ei universal utforming på ferjene, slik som vi ville ha hatt dersom ferjene var nye. Vi må også få ferjer som går heile døgnet. Eit slikt samfunn som vi ser i dag, der ein stengjer ned og ikkje har tilkomst til omverda frå kl. 24 om natta til kl 06 om morgonen, er altfor dårleg. Vi må også sørgje for å få på plass eit moderne billetteringssystem som gjer at vi har moglegheiter til å ha ein kontinuerleg trafikk over fjorden og slik at ferjene ikkje må gå med sakte fart fordi ein skal billettere. Ferjene blir større og større, og når ein skal billettere 120 bilar i løpet av 15 minutt, ser ein at dette blir utfordrande. Eit køfrisystem som er raskt og enkelt, bør ein få på plass. Så heilt til slutt nokre ord om fastlandsprosjektet frå øya Hareid, Herøy og Ulstein, som er ein del av den maritime clusteren. Her ser ein i dag at ein tek i bruk moderne teknologi, som vi har gjort i Nordsjøen no under oljealderen. Dette er ein måte å avløyse ei ferjestrekning på – med eit fastlandssamband som høyrer framtida til. Det bør vi støtte.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
Dette er en svært viktig debatt fordi infrastrukturen i Norge egentlig handler om blodårene som får samfunnet til å fungere. Folk skal komme seg til og fra jobb, til og fra barnehage og til og fra fritidsaktiviteter. Det er ingen tvil om at det har vært en økning i bevilgningene til infrastruktur. Fremskrittspartiet har ikke stemt imot en eneste krone av det som har blitt bevilget. Spørsmålet er: Kunne vi gjort mer? Det mener Fremskrittspartiet. Vi ser at vei- og jernbaneinvesteringene i statsbudsjettet er på 18 mrd. kr. Fremskrittspartiet vil øke dette betydelig, både ved å øke vedlikeholdsbevilgningene og ikke minst ved å opprette et investeringsselskap – i tråd med det finansminister Sigbjørn Johnsen foreslo i 2008 – som bygger vei og jernbane, og i langsiktig perspektiv kan inngå kontrakter og gjøre dette rasjonelt, akkurat slik som Stortinget ønsker med Avinor og flyplasser. Jeg forstår ikke hvorfor det er problematisk for vei og jernbane. Vi tror at vi kan investere i alle fall 5 mrd. kr mer for neste år ved å ha denne modellen. Men dette er visstnok uansvarlig, hører vi fra representanten Bratli og andre, fordi da blir det press i norsk økonomi. Da kan det bli sånn som i Spania. Ja vel. For å gi et perspektiv: I dag har SSB lagt fram nye anslag for investeringer på norsk sokkel. Anslaget øker forventninger på investeringer neste år med 3,8 mrd. kr – ikke sammenliknet med i år, men sammenliknet med det anslaget de kom med for tre måneder siden. Totalt ekstrainvestert på norsk sokkel neste år vil være 27,2 mrd. kr mer enn i år. Det er 50 pst. mer enn den totale vei- og jernbaneinvesteringen vi skal foreta neste år. Bare økningen i oljeinvesteringene er altså 50 pst. høyere enn de totale vei- og jernbaneinvesteringene i statsbudsjettet. Det sier litt om perspektivene her, og om hvor viktig oljenæringen er for at det går godt i Norge, men også å snakke om at en enorm vekst i samferdselsinvesteringene fra de rød-grønne blir smått i forhold til det som faktisk skjer der ute. Under de rød-grønne har veiinvesteringene totalt, hvis du summerer hvert år, vært 27,5 mrd. kr høyere enn det nivået som var siste året under Bondevik. Men i samme periode har vi spart over 3 200 mrd. kr mer i oljefondet. Så vi bruker 27,5 mrd. kr mer på norske veier på åtte år, men vi sparer 3 200 mrd. kr mer i utlandet. Så er det noen her som står og klager: Nei, vi kan ikke ha OPS-prosjekter med bompenger og låne penger til veiene. Men denne regjeringen har gjort lån til veiutbygging til en sportsgren, som de gjør det veldig godt i. For mens vi øker litt i statsbudsjettet, så øker vi veldig på bompengeinntektene. Og hva er det bompenger representerer? Jo, de representerer lånefinansierte veier – og vi går altså i dette landet, som sparer 3 200 mrd. kr i utlandet, og låner penger i utlandet for å bygge veier finansiert med bompenger. Forskjellen er at vi sparer til 1 pst. rente og låner vi til 2,5 pst. rente, og det er ikke god økonomi.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
Det er interessant å høre replikkene, for det er ingen substans, det er bare et forsøk på å forvirre om Fremskrittspartiet. La oss ta det som er fasiten etter åtte år med rød-grønt styre. Investeringsnivået i industrien er på et rekordlavt nivå. Det er 40 år siden det var så lavt som det er nå, hvis man ser på fastlandsindustrien. Oljenæringen går så det suser, og det er vi veldig glade for. Jeg skulle bare ha ønsket at industrien på land så den samme lyse framtid som industrien til havs. Fasiten er at det er masse gode ordninger, som Fremskrittspartiet til dels har støttet samtlige av. Ja, de er der, men det er åpenbart ikke nok til at en gjør det som vi vil. Kraftkontrakter er et av punktene. Kraftkontrakter i markedet har det aldri vært noe forbud mot, men det som denne regjeringen lovet hvis den ble valgt, var at det skulle være noe som var bedre enn å gå i markedet for kraftkontrakter, nemlig å få en såkalt industrikraftordning. Når regjeringen nå har levert denne garantiordningen, ser man altså at ingen har brukt den. Å si at det er grunn til å ta æren for det, når en ser at en går i kraftmarkedet, er jo det motsatt logikk av det som er faktum. Når en går i kraftmarkedet til tross for at regjeringen har åpnet en ordning, viser det bare at kraftmarkedet er bedre enn det regjeringen har levert. Det er ikke et suksesskriterium for regjeringen, men det motsatte. Men det er åpenbart at industrien ikke ser noe behov for å sitte lenger og vente på politiske løsninger. De tar skjeen i sin egen hånd, og løser dette. Markedet fungerer, og regjeringen har feilet. Når det gjelder GASSMAKS, er det bra. Fremskrittspartiet har støttet det, og vi foreslo å styrke det. Problemet er bare at når noen kommer med forslag til gassbasert industri, som Alcoa, som luftet muligheten for å ha et gassbasert aluminiumsverk i Finnmark, var Arbeiderpartiet ute og sa at det kan vi ikke ha på grunn av klimapolitikken. Det viser at den politikken som en fører, er én klimapolitikk og en annen industripolitikk. Når en ikke har en industrimelding som knytter dette sammen, får en selvmotstridende resultater. Når det gjelder CO2-kompesasjonsordningen, tror jeg statsråd Trond Giske bør gå og se hva som var begrunnelsen for Solheim og Riis-Johansen. Det var ikke en teknisk begrunnelse, som statsråden her ga inntrykk av, men det var en prinsipiell begrunnelse. Det de sa, var at å innføre kompensasjon for CO2-kostnader ville bryte med prinsippet om at CO2 skal ha en pris. Ergo var det feil, det som statsråden sa på talerstolen her. Til slutt – handlingsregelen: Fremskrittspartiet ønsker ikke å slippe løs pengebruken. Vi ønsker å redusere veksten i offentlig sektor, og så ønsker vi å styrke investeringsmulighetene i infrastruktur og forskning. SSB har gjort beregninger på vår omlegging av statsbudsjettet som viser at vi vil få høyere BNP, høyere sysselsetting, lavere inflasjon og lavere rente. Alt dette er gode indikatorer for industrien. Arbeiderpartiet må gjerne fortsette å svartmale, men SSBs fasit viser noe helt annet, og det er den industrien kan se på.
Hanne Caroline S. Iversen (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
For meg som representant fra Troms fylke er dette en sorgens dag når det gjelder samferdsel. Regjeringspartiene vedtar et budsjett som bremser både utvikling og vedlikehold av hovedfartsårene i fylket og for øvrig i hele Nord-Norge. Fylkestinget, som i dag behandler budsjettet sitt, må som en konsekvens av regjeringens politikk, kutte samferdselsbudsjettet med over 100 mill. kr – også der med Arbeiderpartiet i ledelsen. I Troms ser vi konsekvensene av regjeringen og de rød-grønnes politikk. Konsekvensen er at det fremdeles kjøres halvtomme trailere fra kysten og inn til hovedfartsårene, fordi veiene tåler ikke belastningen av fulle trailere. Konsekvensen er dårlige fergeforbindelser, som fører til at fisken blir levert for sent til markedene, og vi får en kvalitetsforringelse av norsk fisk. Konsekvensen er reiselivsbedrifter som bukker under fordi turistene ikke skjønner at det faktisk er en bilvei og ikke en krøttersti som går til turiststedene. Det er stopp i industrietableringer fordi det ikke finnes nødvendig infrastruktur for å få de leveringene som trengs. Dagens regjering fører en samferdselspolitikk der de sakte kveler hele Nord-Norge. All utvikling stopper opp. Regionen Nord-Norge er over en tredjedel av landets areal, og regjeringen omtaler landsdelen som fremtiden. Det er der ressursene vi skal leve av, finnes. Og så bevilger de ca. 3 pst. av samferdselsbudsjettet til fremtidsregionen! Jeg tenker at det sier det meste.
Hanne Caroline S. Iversen (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
Jeg registrerer nok en gang at representanter fra regjeringspartiene bedriver det jeg velger å kalle ansvarsfraskrivelse. Representanten Bjørnflaten henviste til innfartsåren til Tromsø. Det var ikke måte på hvor viktig denne veien var – hovedfartsåre, innfartsåre osv. Da er det merkelig at hun ikke ønsker å finansiere denne nå, men mener at Tromsø kommune skal ta ansvaret for det. Det er da vitterlig ikke en kommunal vei. Dette er gjengs i Nord-Norge. Én ting er å kjøre E6 fra Nordland til Oslo, men kjører du nordover, er bildet et annet. Snakker du med folk nordover, er bildet et annet.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
Det har vært en interessant debatt å følge, og jeg er glad for at jeg fikk muligheten til å si noen ord helt på slutten. La meg si det slik at Fremskrittspartiets representanter i salen har holdt mange gode innlegg. Spesielt takk til Jan Henrik Fredriksen og Hanne C. S. Iversen, som har vært betydelige stemmer fra nord og ivaretatt de nordnorske interessene. Det er ikke tvil om at taperne i dette budsjettet er Nord-Norge. Viss jeg skal rangere dem på seierspallen, for å bruke det utrykket, står Troms desidert øverst, dessverre. Det er mye som mangler. Nordnesfjellet og Sørkjosfjellet har vært nevnt, og i august 2011 var daværende samferdselsminister Magnhild Meltveit Kleppa i Kåfjord i Troms og lot seg avbilde og bli intervjuet om at man var klar til å sette i gang når det gjaldt Nordnesfjellet, og det skulle komme inn på statsbudsjettet. Det skjedde ikke. Det samme med Sørkjosfjellet, det skjedde heller ikke, eller Langesundforbindelsen osv., så at Troms er taperen, tror jeg ingen er i tvil om. Det tydet det også på da man leste media etter at statsbudsjettet var lagt fram. Det sto svart på hvitt i alle aviser i nord, og ble også sagt i radio og TV, at Troms og Nord-Norge var samferdselsbudsjettets tapere. Det tar vi med oss, også inn i valgkampen. Når det gjelder Nordnesfjellet og Sørkjosfjellet, var representanten Anne Marit Bjørnflaten oppe på talerstolen og sa at det ikke var klart til å begynne utbygging. Jeg skal ikke bruke et uparlamentarisk uttrykk, men det er totalt bom og bortforklaring. Så til E8 fra Nordkjosbotn inn til Tromsø, som det har vært en stor debatt om skal bompengefinansieres. Representanten Anne Marit Bjørnflaten var her oppe på talerstolen og sa at hvis en hadde spurt befolkningen i Tromsø om en ville ha en bompengefinansiert vei, så hadde de sagt ja. Befolkningen i Tromsø er spurt. De ble spurt gjennom kommunevalget. Der gikk altså de borgerlige partiene til valg på at en skulle bygge en del av en ny innfartsvei til Tromsø, og den skulle ikke bompengefinansieres. Det var klart når velgerne gikk til valgurna, og velgerne var krystallklar. De ville ha bort de røde som satt og styrte. De ville ha et borgerlig flertall i byrådet. Det har de fått, og de borgerlige står på de har lovt. Vi skal ha en ny vei, men bilistene skal ikke betale den i form av bompenger. Så jeg tror Anne Marit Bjørnflaten bør kikke litt bakover og se hva som var klart allerede da en gikk til kommunevalget for to år siden. Jeg vil si at jeg er glad for at Fremskrittspartiet prioriterer det i sitt alternative statsbudsjett. Den nye E8 inn til Tromsø skal bygges uten at bilistene skal blø nok en gang.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
Jeg er ikke forundret over at statsråden mener at det meste av det som bør gjennomføres, er i ferd med å bli det. Det har statsråden tidligere gitt uttrykk for. At han mener det om sin egen politikk, har jeg full forståelse for. Jeg vil stille statsråden spørsmål om noe han selv har nevnt og skrevet om at han vil gjennomføre, nemlig såkornfond. Statsråden har varslet bl.a. i Meld. St. 22 for 2011–2012, Verktøy for vekst – om Innovasjon Norge og SIVASF, at det vil komme seks nye såkornfond, med en kapital på 500 mill. kr – riktignok står det «inntil». Nå vet vi at i budsjettet for neste år ligger ikke inne noen nye fond. Det har blitt opprettet to, som er under etablering eller er etablert. Det vil si, i henhold til dette, at vi mangler fire. Spørsmålet mitt til statsråden er: Når kan vi forvente å se en sak knyttet til disse fondene? Det står ikke noe i det svaret som er gitt til komiteen, som er lagt ved innstillingen, om når man kan forvente dette, bare en henvisning til de to som allerede er vedtatt.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
Jeg hadde egentlig bare tenkt å gi stemmeforklaring til Venstres forslag, men etter siste taler er jeg nødt til å komme med et par små kommentarer. Det er helt åpenbart at i næringspolitikken er det lysår mellom det representanten Ingrid Heggø står for, og det undertegnede står for, når det gjelder forståelsen av hvorvidt bedriftene skal kunne bruke litt mer av resultatpengene som er opptjent gjennom deres egen virksomhet, til å drive med innovasjon, forskning og utvikling – som SkatteFUNN-ordningen egentlig går ut på. Og det er åpenbart at forenklinger trengs, fordi bedriftene må få lov til selv å bestemme hvilke typer prosjekter de egentlig har behov for. Jeg tror ikke Stortinget eller regjeringen er den rette instansen til å vurdere hvorvidt disse prosjektene vil bli realisert eller ikke. Jeg er helt sikker på at også representanten Heggø når hun har vært på sine reiser i Distrikts-Norge – som undertegnede er relativt ofte – får spørsmål knyttet til taket. Taket er det aller største problemet for bedriftene – for næringslivet ute i distriktene. Det er også mange som tar opp det med timesatsen, men jeg skal ikke dvele mer ved det. Representanten Heggø sa også at de ikke stemmer imot forslagene – at det ikke er sikkert de ikke vil bifalle dem – men at de stemmer for å vedlegge dem. Ja, man gjør det, men det er én ting man ikke gjør: man vedtar ikke. Det var bl.a. det undertegnede sa i sitt innlegg. Det blir altså ikke vedtatt i denne sal, men det skal vi få god nok tid til å gjøre om et års tid. Når det gjelder forslagene fra Venstre, er problemet vårt med å stemme for en del av disse forslagene at vi har en budsjettbehandling som kommer neste uke. Mange av disse forslagene, riktignok med litt andre summer, er tatt inn i næringskomiteens innstilling, og det gjør at man ikke kan stemme for andre summer enn det man har lagt inn dekning for i statsbudsjettet. Derfor kan jeg bare si at forslag nr. 28 vil Fremskrittspartiet stemme for. Det er det som går på å innføre fritak for arbeidsgiveravgift for lærlinger – meget godt forslag. Fremskrittspartiet vil også gå inn for forslag nr. 34, om å redusere gebyrene knyttet til Brønnøysundregistrene. Det er mange andre gode forslag, og vi deler intensjonen i dem, men på grunn av at vi skal behandle et budsjett – hvor vi har lagt inn andre summer, og med en litt annen innretning – kan vi ikke stemme for dem i dag. Men jeg tror at Fremskrittspartiet og Venstre – og egentlig hele opposisjonen – nok kommer til å bli enige om svært mye av disse tingene i tiden som kommer.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
De ressursene som statsråden har til rådighet, har jo økt betydelig de siste årene, så sånn sett kan man også få gjort en del ekstra. Mitt spørsmål til statsråden dreier seg om Altinn. Dersom Altinn skal fungere, må vi ha trygghet for systemet, dvs. at når vi skal bruke det, må vi vite at vi får ut den informasjonen vi skal, og at systemet også må være så robust at det tåler den bruken det er ment å tåle. I budsjettet har regjeringen foreslått en økning nettopp til Altinn, slik at man skal få bukt med en del av problemene der. Jeg er helt overbevist om at statsråden er minst like utålmodig som undertegnede med å få dette systemet opp å gå på en skikkelig måte og ikke minst også utvide det ytterligere. Kan statsråden si litt om tidshorisonten – når kan man forvente at Altinn-systemet, inkludert Altinn II, er på plass på en skikkelig og god måte?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
Når det gjelder Altinn, går det jo på trygghet for systemet, særlig for bedrifter som skal innrapportere, og som både skal legge inn informasjon og hente ut informasjon, som forhåpentligvis blir mulig over tid. Nettopp den tryggheten, at systemet til enhver tid fungerer, er helt avgjørende for næringslivet. Mitt neste spørsmål går på rapportering. En samlet opposisjon har bedt om at det innføres en halvårlig rapportering knyttet til forenklingsarbeidet. Nå kan man selvfølgelig si at man ikke nødvendigvis trenger hele den store gjennomgangen hvert eneste halvår, men vitsen er at man skal ha en rapportering inn mot de besluttende organer, om hvor man står i dette løpet. Det har posisjonen avvist, man trenger det ikke. Men er ikke statsråden enig i at dersom vi skal komme oss videre, er det viktig at man får en rapportering slik at man har noe å måle mot, så man ikke bare bruker det samme tallet over lengre tid uten å vite hvor man faktisk står – også opposisjonen.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Eg er veldig glad for at representanten Flåtten seier at det går så godt i Noreg. Det vil eg leggja meg på minne og ta med meg. Men eg er ikkje lei meg for at vi har mange representantforslag. Eg synest det er veldig triveleg og interessant å diskutera næringspolitikk – eg kan godt gjera det kvar dag. Så synest eg òg det er veldig moro å kunna stå her og visa til alle dei gode resultata som regjeringa har. Men poenget mitt var at ein må bestemma seg om ein skal ha lausrivne enkeltforslag, eller om ein skal ha heilskapstenking. Så må eg poengtera at det som representanten Andersen Eide seier her, at alle forslaga vert avviste, er feil. Dei vert ikkje avviste, og ikkje nedstemde heller. Dei vert å leggja ved protokollen. Så har eg òg lyst til å knyta nokre punkt til SkatteFUNN-ordninga. Det er ei veldig god ordning. Eg trur nok at alle i salen her er einige i at vi framleis skal ha denne ordninga. Ho er ubyråkratisk og grei. Så kvifor vi ikkje er med på alle forslaga om å endra ho er eit spørsmål som ofte kjem opp. For det første: Vi har allereie endra ein del på ho, med søknadsskjema som er forenkla, og det er bl.a. presisert kva som skal til for å få desse FoU-midlane. Det er bra. Men eg er heilt sikker på at dei har rett, dei som seier at vi kan forenkla og gjera dette endå betre vidare. SkatteFUNN-ordninga vart evaluert i 2007 av SSØ, Senter for statleg økonomistyring. Det viste i hovudsak at ordninga har fungert veldig godt etter formålet. Men for å få betre økonomistyring og kontroll vart det foreslått å innføra ein maks timesats, som er sett til eit normalarbeidsår. Det å gå bort frå normalarbeidsåret, som opposisjonen foreslår her i dette forslaget, vil òg gje dårlegare økonomistyring. Det bør bekymra Høgre i alle fall – eller kanskje ikkje. Like så gjeld innføring av maksimal timesats. Å innføra på nytt støtta til ulønna eigeninnsats er eit anna forslag under SkatteFUNN-ordninga. Det er å innføra på nytt ei ordning som var administrativt komplisert og krevjande – attpåtil vart Finansdepartementet saksøkt på staten sine vegner. Det er kanskje ei forenkling i nokre sine øyre, men det er langt frå ei forenkling, slik som eg ser det. Så er det ikkje til å komma bort frå at SkatteFUNN er rettsbasert. Skattepengane bør, etter mi meining og dei raud-grøne sitt syn, gå til å utløysa dei marginale prosjekta som elles ikkje hadde sett dagens lys, ikkje til å utløysa dei prosjekta som uansett hadde sett dagens lys – dei hadde vorte realiserte uansett. Så balansegangen er viktig. SkatteFUNN vart laga for små prosjekt, medan det er Forskingsrådet som skal ha store prosjekt. Sånn er det framleis. Så vil eg òg leggja til at vi har ein gong heva maksimaltaket, frå 4 mill. kr til 5,5 mill. kr. Det vart gjort i 2009.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Eg vil starta litt med historia. Secora vart etablert i 2005 for å skilja mellom myndigheitoppgåvene til Kystverket og reine produksjonsoppgåver som kan omsetjast i ein marknad. Selskapet skulle drivast på forretningsmessig grunnlag. Målet med statens eigarskap i Secora var å bidra til god industriell og kommersiell utvikling i selskapet. Som saksordføraren sa, gav Stortinget Nærings- og handelsdepartementet fullmakt til å selja Secora sine aksjar eller fusjonera selskapet med ein industriell aktør. Utgangspunktet for at regjeringa bad om ei slik fullmakt, var at staten som eigar har avgrensa mogelegheita til å tilføra selskapet den industrielle kompetansen som Secora har behov for. Sidan hausten 2011 er det arbeidd med å selja selskapet, og Secora har slite med å levera tilfredsstillande lønsemd i perioden. Derfor kom regjeringa til Stortinget og bad om å kunna gje eit treårig ansvarleg lån – eg gjentar: treårig ansvarleg lån – på marknadsmessige vilkår. Regjeringa meiner det er ein betydeleg risiko for at selskapet utan tilførsel av kapital, ikkje kan innfri forpliktingane sine, og dermed gå konkurs. Dette synet deler det raud-grøne fleirtalet i komiteen. Den 16. november i år vart det inngått avtale om overdraging av staten sine aksjar i Secora til Torghatten ASA. Dette salet var under føresetnad av at lånet vart gjeve. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet viser til at eit lån er den mest forretningsmessig fornuftige løysinga for å unngå eit potensielt verditap for staten. Også Kristeleg Folkeparti og Høgre erkjenner at lånet kan vere naudsynt. Det gjer ikkje Framstegspartiet. Det er 116 tilsette i Secora. Torghatten kan vera ein langsiktig god industriell eigar av Secora. Vi har ei forplikting overfor kvar og ein av desse 116 til å prøva å gjera vårt beste for at dette skal bli ei lukkeleg og god løysing. Torghatten varetek også føresetnaden som Stortinget stilte om at selskapet skulle ha tilknyting til Nord-Noreg, og at dette skulle vektleggjast. Eg har òg merka meg at for å få ein god salsprosess, der alle potensielle interesser skulle ha mogelegheit til å delta, vart tidspunktet for når prosessen starta offentleggjort – noko som slett ikkje er vanleg. Eg vil òg nemna at alle dei tre som leverte bindande bod på Secora, sette som føresetnad at staten løyver og utbetaler lånet til Secora AS. Dette er heller ikkje unikt ved sal av verksemd; at seljar tar på seg eit garantiansvar overfor kjøpar. Å vera ein god eigar er etter dei raud-grøne sitt syn det beste og mest forretningsmessig fornuftige. Da er løysinga, viss ein skal unngå eit potensielt verditap, å gje dette ansvarlege lånet.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-12-06:
La meg først gi ros til statsråden for at han har svart utførlig på alle forslagene, selv om han synes det var unødvendig å fremme dem. Det er vi jo tross alt glade for. I den første saken som var oppe, var det snakk om formuesskatt. Statsråden sa i 2011, i forbindelse med et spørsmål fra Dagens Næringsliv om formueskatten: «Jeg tror det er åpenbart for alle at en eller annen gang i fremtiden må det bli en jevnere beskatning av ulike formuesobjekter». Jeg ser at argumentasjonen nå er en del annerledes fra statsråden. Det går mest på hvor vanskelig det er å skille f.eks. arbeidende kapital og annen type kapital. Men det kunne være interessant å høre, når vi snart går inn i valgkampen – i fall når vi kommer over jul – om statsråden i januar i år kommer til å mene omtrent det samme. Dette var omtrent tidspunktet for NHOs årskonferanse, hvis jeg ikke husker helt feil.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-12-06:
Kort til Venstres forslag: Vi støtter forslag nr. 34 når vi kommer så langt. Så kort til representanten Heggøs siste innlegg: De endringene vi ønsker i SkatteFUNN, har vi aldri tenkt som forenklingstiltak. Det er noe helt annet – det er å stimulere til forskning og utvikling, med egne krefter og ressurser, i egne bedrifter. Jeg er også overrasket over at representanten Heggø har så vanskelig for å si noe positivt om små og mellomstore bedrifter. Både SV og Senterpartiet har nærmest lovprist dem i sine innlegg, mens det er relativt stille fra Arbeiderpartiet. Man tar heller ikke dette med tosporsøkonomien i Norge inn over seg – den eksisterer faktisk. Til slutt: Vi må bestemme oss, sier Heggø en gang til, for hva vi vil. Vil vi de enkelte ting, eller vil vi helheten? Jeg noterte meg under statsrådens innlegg at han syntes det var viktigere med konkrete forslag – mener jeg at det sto i manuset hans – enn med helheten, så det kan være at det er flere som må bestemme seg for hva de mener.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-12-06:
I sitt brev til komiteen erkjenner statsråden langt på vei de problemene som er i konkurranseutsatt industri særlig, og dette som vi kaller tosporsøkonomien. Særlig er han innom dette med en stabil kronekurs for eksportbedriftene, og det er helt sentralt. Han skriver også at til tross for rentekutt er kronen fortsatt sterkere. Dette er jo skrevet for en stund siden, og kronen fortsetter å styrke seg. Nå har vi i Stortinget nettopp vedtatt budsjettet for 2013. Hva er det særskilt i det budsjettet som statsråden mener skal kunne stoppe eller motvirke den utviklingen vi ser i kronekursen i øyeblikket, og som nærmest er som gift for eksportbedriftene?
Svein Flåtten (Høyre), 2012-12-06:
Jeg har bare et par korte refleksjoner til komitélederens innlegg. Han glemmer et helt sentralt tema når vi diskuterer tosporsøkonomien, nemlig det høye kostnadsnivået for norske bedrifter. Tilgangen på arbeidskraft er nok viktig, men enda viktigere er kostnadsnivået, ikke minst på arbeidskraft. Det er ikke det at vi skal justere det ned – det får vi ikke gjort andre steder enn i SAS, ser det ut til – men vi må se på kompenserende tiltak: Hva kan det offentlige bidra med? Vi har allerede en rekke tiltak. Det er ikke det at det skal være støtteordninger for industri som ikke greier seg, det vil alltid være en omstilling. Men det er viktig å se på hvordan vi prioriterer i budsjettene, hva som kan være vekstfremmende på sikt, forskning, kunnskap, utdanning, samferdsel, skattelettelser – alt dette som opprinnelig ligger i hvordan vi skulle bruke den ekstra innfasingen av oljeøkonomien i norsk næringsliv. For øvrig tror jeg vi er ganske enige om utgangspunktet, bortsett fra at regjeringen ikke vil komme med en melding nå. Men det er positivt at man vil vurdere det, og jeg tror man gjør klokt i å vurdere det veldig fortløpende. Som sagt i tidligere innlegg er det ikke noe krisescenario sånn med en gang, men veldig mange er opptatt av at det er en vanskelig situasjon. Når representanten Aasland sier at det er mange gode tilbakemeldinger når han omtaler NHOs økonomibarometer, tror jeg at vi skal stole på statistikk heller enn på tilbakemeldinger. Regjeringen stoler veldig mye på statistikk ellers når det gjelder å beskrive hvor bra det meste er i Norge sammenlignet med andre land, og det er det jo. Og vi stoler på den statistikken. La oss også stole på både NHOs økonomibarometer og OECDs survey report fra mars/april, som sa akkurat det samme. Ikke la oss avspore denne viktige debatten med at Høyre ikke vil føre en økonomisk ansvarlig politikk. Det har vært gjentatt så mange ganger fra denne talerstol at det er nesten unødvendig å understreke det.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-12-06:
Komitélederen er veldig opptatt av – som alltid – å finne ut om Høyre er ubekvem med Fremskrittspartiets politikk, og da passer det som regel best å trekke ut enkeltutsagn som f.eks. «investeringene i oljeindustrien kontra fastlandsindustri». Jeg minner representanten Aasland på at vi har et budsjett på langt over 1 000 mrd. kr, med relativt store muligheter til omprioriteringer, og jeg går ut fra at representanten Aasland lyttet enda nøyere til Ketil Solvik-Olsen enn han lytter til meg. Når jeg hører utsagn som «ikke slippe løs pengebruken», varmer det selvsagt et Høyre-hjerte og gjør at man føler seg veldig bekvem.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-12-06:
Høyre er for å redusere det statlige eierskapet, det er vel kjent. Det er mange måter å gjøre det på. En av de dårligste måtene er at selskapene går over ende. Samtidig som vi gjerne reduserer det statlige eierskapet, er det slik at når vi er eiere, har vi også et ansvar for å opptre på en ryddig og ansvarlig måte overfor selskapene. Det er grunnen til at vi i dette tilfellet sier ja til den transaksjonen som nå kommer. Salget hadde vi selvsagt håpet skulle ha kommet tidligere, og verdien kunne vært større – det er de facto ikke noen verdier igjen. Men vi ser at det er nødvendig å gi denne garantien. Det vi forutsetter, er at man følger opp det låneengasjementet man har, og bruker de midlene som er til rådighet fra kreditors side for å fremme mest mulig effektivisering og kostnadsreduksjon i Secora. Det er ikke så mye man kan gjøre med det fremover. Men en så stor garantist og kreditor vil selvfølgelig kunne ha en betydelig påvirkning, ikke minst gjennom betingelsene, som i utgangspunktet er markedsmessige. Utover det synes jeg ikke det er noen grunn til å si veldig mye om dette. Det er en uheldig situasjon som har oppstått. Vi har lenge ment at man burde selge selskapet – dette av flere grunner, ikke ideologisk for å redusere eierskapet, men fordi vi mente at det kunne fungere bedre på en annen måte. Nå viser det seg også at departementet og regjeringen har funnet ut at det finnes private eiere som man faktisk tror kan ta dette videre på en god måte. Derfor står vi også i tilrådingen for det som ligger i denne saken.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-12-06:
Både statsråden og Arbeiderpartiets talskvinne ga uttrykk for at staten har begrensede muligheter til å tilføre industriell kompetanse. Det er jo helt tydelig et faktum her. Men mener statsråden at det er et utsagn som man kanskje også bør ta med seg videre i det statlige eierskapet, slik at man kan gå inn og ta avgjørelser basert nettopp på at man av og til ser begrensede muligheter for å tilføre kompetanse, før man står på trappen til skifteretten?
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-06:
Nokre ord til slutt: Eg synest det har vore mykje retorikk i denne debatten, men det er ikkje alltid retorikken har vore like konsistent. Eg har lyst til å peike på at representanten Røbekk Nørve harselerte over at regjeringa brukar mye tid på og er altfor oppteken av å berekne innsparinga. Samtidig går eit av representantforslaga ut på at vi skal ha meir berekning av innsparinga. Kvar er konsistensen? Men eg synest at representanten Solli tar kaka når han harselerer over at vi ønskjer at det skal vere kvalitet i den offentlege forvaltinga. Trur representanten Solli at det blir betre for bedriftene om det er dårleg kvalitet i den offentlege forvaltinga, og trur ikkje representanten Solli at Venstre hadde teke regjeringa viss det var dårleg kvalitet i den offentlege forvaltinga? Det å kome og harselere over at vi vil ha kvalitet i den offentlege forvaltinga, synest eg passar dårleg for eit parti som Venstre. Så har eg lyst til å seie litt om sjølve forslaga. Det er jo slik – som det har blitt peikt på her – at ein god del av forslaga meir eller mindre er gjennomførte, og ein del av forslaga har faktisk vore oppe til votering i denne sal for ikkje så veldig lenge sidan og blitt avvist. Då synest eg kanskje ikkje at det er veldig respekt for salen å gjenta dei kort tid etterpå. Med noko meir beskjedenheit er det kanskje meir lydhøyrheit å få.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Dette er jo nettopp et av de områdene hvor jeg mener at forslaget fra opposisjonen slår inn åpne dører. Under VII står det: «Stortinget ber regjeringen fremme forslag om tilførsel av ny kapital til såkornfond.» Dette som representanten sier, er jo allerede regjeringens politikk. Vi har sagt i Innovasjon Norge-meldingen at vi skal komme med inntil seks nye såkornfond, og pengene til to er allerede bevilget. Det tar imidlertid tid å etablere dem, delvis fordi det er ratifiseringsordninger i EØS-systemet, og fordi vi må finne private partnere som har en profil og en kapitaltilgang som gjør at fondene kan etableres. Derfor er de to, som det allerede er bevilget penger til, ennå ikke etablert, men vi vil sørge for nye bevilgninger fortløpende, slik at vi kan få på plass så mange som mulig av de seks fondene, så raskt som mulig.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Jeg mener fortsatt at vi er nødt til å få en mer lik beskatning av ulike formuesobjekter. Men jeg sa også den gangen at det er en del forutsetninger for en slik skatteomlegging. Det ene er at vi må opprettholde inntektene til skole, eldreomsorg, helse, osv., altså ikke redusere skattenivået totalt sett. Vi må opprettholde fordelingsvirkningene, og vi må sørge for at ingen blir nullskatteytere. Disse forutsetningene ble ikke godt mottatt av opposisjonen den gangen. Høyres leder, Erna Solberg, var vel den som aller først sa at det var helt uaktuelt med den type omlegging – formuesskatten skulle bort. Nå ser jeg riktignok at Høyre, etter å ha sett fordelingseffektene av en total fjerning av formuesskatten, har fått litt kalde føtter, men jeg ser at her er man igjen opptatt av i hvert fall å fjerne den på arbeidende kapital. Jeg tviler på det skillet, for selv et bankinnskudd vil, før eller siden, komme til anvendelse i bedriften, og dermed virke produktivt. Så det kan være vanskelig å trekke et skille mellom hva som er arbeidende og ikke arbeidende kapital.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
For å svare på det siste først: Vi kommer til å lage en egen strategi for innovasjon i offentlige innkjøp. Det er klart at det er et kjempepotensial i de store innkjøpene som det offentlige gjør, som jeg tror beløper seg til over 300 mrd. kr i året, ved ikke bare å bringe inn ferdige hyllevarer til lavest mulig pris, men også når det gjelder nye måter å gjøre ting på. Her støter vi litt opp mot det europeiske regelverket og konkurranseregelverket, så vi må prøve å finne litt ut av det. Men jeg er helt enig: Her bør vi bidra til mer innovasjon. Når Innovasjon Norge har ulike ordninger som i ulik grad virker innovativt, er det fordi man forvalter ordninger fra mange departementer med ulike formål. Man har også ordninger som er mer distriktspesifikke. Det er om å gjøre at de også virker innovativt, men de har også andre formål ved seg. Det er hensiktsmessig at det ligger innunder samme organisasjon, det er ubyråkratisk og enkelt, men vi bør bidra til at alle er mest mulig innovative.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Det er riktig at undertegnede er like oppmerksom som spørsmålsstilleren på de utfordringene Altinn har hatt. Det er også slik at hvis vi skal ha et elektronisk rapporteringssystem, hvis vi skal kunne hente informasjon der, må det fungere hver eneste dag, hver eneste time, hele året gjennom. Vi hadde et sammenbrudd i fjor, da man rett og slett ikke taklet den pågangen publikums skatteundersøkelser førte til. Det ble rettet opp, men vi fikk et nytt problem, rett og slett på grunn av en teknisk feil fra en underleverandør. Nå bruker vi 100 mill. kr i budsjettet for 2013 til å teste, kvalitetssikre og passe på at dette skal fungere fullt ut. Altinn blir aldri ferdig, vi skal utvikle dette verktøyet stadig videre, bl.a. med nye tjenester, men vi skal sørge for at de tjenestene som til enhver tid legges inn, er driftssikre og i tipp topp stand.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Vi jobber intensivt med å sørge for at beregningene av forenklingen blir riktige og kontinuerlig oppdatert. Det er veldig viktig også å understreke at den europeiske måten å gjøre dette på, er at det er potensialet i hver forenkling som er realiteten. Det ble i et tidligere innlegg her vist til virkningen av revisjonsplikten. Hvis en bedrift på tross av at staten ikke lenger krever revisjon, likevel velger å bruke revisjon, f.eks. av hensyn til en bankforbindelse eller en forretningsforbindelse, regnes det likevel inn i forenklingspotensialet. Det er slik andre land også beregner det. Det er kravene det offentlige stiller som er nøkkelen her. Jeg er helt overbevist om at vi får mange anledninger til å presentere disse fortløpende oppdaterte forenklingstiltakene. Jeg er helt sikker på at jeg blir invitert til stortingssalen for å diskutere forenkling mye oftere enn én gang i halvåret. Så jeg tror vi skal holde oss oppdatert ganske jevnlig – også opposisjonen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Det er mange årsaker til at de administrative kostnadene er så høye som de har vært. Realiteten er at under ulike regjeringer, også under borgerlige regjeringer, har reduksjonen vært forsvinnende liten. Derfor var det veldig nødvendig for oss å sette et konkret måltall og endelig få resultater. Det skyldes bl.a. at hver eneste gang vi oppdager noe som det ikke er helt kontroll på i det norske samfunnet, blir ulike regjeringer kritisert for ikke å ha oversikt over faktum, ikke kontroll på regelbrudd osv., og så finner vi på noen nye regler som næringslivet skal forholde seg til. Riksrevisjonen bidrar til det, kontrollkomiteen bidrar til det, Stortinget bidrar til det, regjeringen bidrar til det, og mange ulike interessegrupper bidrar til det. Da må vi av og til tørre å si nei, å si at her blir den administrative byrden så stor at det gode formålet må vike. Men det er altså sånn at det er vi som har gjennomført de største forenklingstiltakene. Revisjonsplikten kunne ha vært fjernet under Bondevik-regjeringen. Det ble den ikke. Det er først under Stoltenberg-regjeringen at dette store forenklingstiltaket er gjennomført.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Det representanten kan være helt sikker på, er at det ikke er statsråden som sitter borte i Næringsdepartementet og regner på virkningene av de ulike forenklingstiltakene. Det har jeg heldigvis folk som er mye mer kompetent og utdannet til å gjøre. Så kan man alltid diskutere hvilke metoder som brukes, og hvilke virkninger ulike tiltak har, men jeg kan forsikre om at her er det ikke politiske føringer i den ene eller andre retningen, her stoler vi på det embetsverket vi har, de faglige innspillene vi får, selvsagt også i nær dialog med bl.a. NHO og Virke, og ser på hvilke tiltak som har størst effekt raskest mulig. Vi skal fortsette å forbedre våre systemer for beregning, men først og fremst er det jo viktig å gjennomføre de forenklingstiltakene som virker raskest og er mest omfattende.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Nei, vi følger veldig tett hva som skjer i andre land. Jeg har personlig vært i Danmark og møtt min tidligere kollega – nå har det blitt regjeringsskifte – Brian Mikkelsen, som jobbet med dette, og vi følger også hva den sosialdemokratiske regjeringen i Danmark gjør i videreføringen av forenklingsarbeidet. Vi følger også hva som skjer i Sverige. Jeg er ikke riktig så imponert over det som skjer der, men vi følger bl.a. det som skjer i Nederland, som er et av de landene som har lyktes best. Der har jeg også vært og møtt næringsdepartementet for å sette meg inn i hva de har gjort. Så vi lærer mest mulig av andre land, men selvsagt er det også spesifikke norske regler og systemer som vi må forholde oss til. Vi har jo vår versjon av «Burden Hunter» gjennom enklereregler.no, hvor vi inviterer absolutt alle aktører til å komme med innspill, ikke bare over de tingene som har størst administrativ byrde, men også det som kanskje irriterer mest eller plager mest – å få innspill. Så vi spiller veldig på lag med næringslivet, både med enkeltaktører og med organisasjoner.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
I og med at vi ikke har varslet at vi skal komme med en melding, er det vel litt prematurt å datofeste den. Hvis vi velger å lage en melding som også inkluderer industripolitikk, skal vi også på en god måte varsle Stortinget om dato for en slik melding.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Det er veldig mange ting som bidrar til at vi beholder og utvikler og får nye arbeidsplasser i industrien i Norge. Et av de virkemidlene vi har, er jo statlig eierskap – hvor vi har sikret hovedkontor og beslutninger og langsiktige satsinger i Norge gjennom at noen av de viktigste industrilokomotivene i Norge er på statlige hender. Her deler ikke hele opposisjonen det samme synspunktet som regjeringen har. Samtidig må vi nok forvente en viss arbeidsdeling, der veldig arbeidsintensive oppgaver i industrien gjøres i lavkostland, mens de mer teknologisk avanserte og dyre operasjonene gjøres i Norge. Omstilling er hele tiden nøkkelen når det gjelder investeringer i teknologi. Med investeringer og utvikling av nye produkter kan vi også med vårt kostnadsnivå og velferdsnivå være konkurransedyktige i en internasjonal, tøff konkurranse.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Det er for konkurranseutsatt industri bekymringsfullt hvis vi over lang tid får en altfor sterk krone. På kort sikt har nok de fleste sikret seg gjennom valutasikring og slike ting, men på lengre sikt er en sterk krone svært problematisk. Nøkkelen i budsjettet er jo det overordnede, nemlig summen av pengebruken vi har, at ikke budsjettet virker for ekspansivt, og at kostnadsnivået dermed øker presset i norsk økonomi ytterligere. Alle ting vi kan gjøre for å få arbeidsmarkedet til å virke bedre, hjelper også. Men så er det også viktig at vi legger til rette gjennom budsjettet for at pengepolitikken kan være av en slik art at vi f.eks. ikke må øke renten ekstraordinært for å holde igjen på presset i økonomien og dermed gjøre kronen enda mer attraktiv for internasjonale pengeplasserere. Så dette er vi svært opptatt av.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Først litt om kraftkontrakter: En av grunnene til at det inngås langsiktige kraftkontrakter nå, er at kraftprodusentene i Norge tror at det blir en veldig god kraftsituasjon i årene som kommer. Det skyldes jo aktive politiske valg fra regjeringens side. Det er nettopp fordi vi vil tilrettelegge for at vi får en god kraftproduksjon, at vi også får disse mange langsiktige og gode industrikontraktene. De har ikke oppstått i et vakuum, de har oppstått av et politisk retningsvalg. Det andre var sitater fra Erik Solheim og Terje Riis-Johansen når det gjaldt CO2-kompensasjon. Vel, de hadde helt rett, for på det tidspunktet de svarte, var det umulig å gjennomføre det, for dette måtte skje innenfor et EU-regelverk som ikke var ferdigstilt. Jeg kunne selvsagt ha sagt at det var en ny næringsminister som måtte på plass, men dessverre var det ikke det som skulle til, det var altså at EU måtte bli ferdig med sitt regelverk, slik at vi hadde noe å forholde oss til. Vi er det første landet som innfører et slikt omfattende CO2-kompensasjonssystem, så igjen, her ligger vi også i front. Så var det det siste poenget, at den største faren når det gjelder norsk industri, er nettopp Solvik-Olsen, som sier – tenk på det resonnementet – at siden oljeindustrien neste år skal investere enda mer enn det det lå an til da vi laget budsjett, 13 mrd. kr mer, så kan vi slippe løs på alle andre områder, jf. nå går det enda fortere utforbakke enn vi trodde før, så nå gjelder det å trykke skikkelig til på gassen. Det er et meningsløst resonnement – hvis ikke det er uparlamentarisk. Det er å holde igjen på pengebruken, følge den handlingsregelen som Fremskrittspartiet aldri har respektert, som er det viktigste for konkurranseutsatt industri. Det er den som rammes når kronekursen blir sterk, det er den som rammes når kostnadsnivået blir høyt, og det er den som rammes hvis vi får enda sterkere press i norsk økonomi. Så av hensyn til konkurranseutsatt industri må man klare å slutte opp om handlingsregelen. Det er jo bare slik at empirien taler for seg. Bare i Solvik-Olsens eget fylke er det skapt flere nye arbeidsplasser siden den rød-grønne regjeringen overtok, enn i hele Norge den gangen Høyre og Fremskrittspartiet styrte landet. Så av hensyn til Solvik-Olsens fylkes egne innbyggere og velgere, får vi bare krysse fingrene og håpe at rød-grønn politikk fortsetter.