Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-06:
Jeg vil først få takke representanten Fredriksen for å ta opp dette viktige temaet. Jeg vil også takke for at han i sitt innlegg hadde mange spennende tanker og ideer om grensepassering helt inn på det praktiske nivå. Jeg har merket meg dem, og jeg vil følge dem opp utover det svarinnlegget jeg nå gir. Ett av hovedpoengene i nordområdestrategien er tiltak for å øke samarbeidet med Russland, og, som det heter i strategien, «å gjøre det så enkelt og omkostningsfritt som mulig å styrke forbindelsene med Russland på alle plan». Regjeringen har annonsert flere tiltak for å bidra til dette. I denne interpellasjonen vil jeg redegjøre for noe av det som er gjort siden vi la fram nordområdestrategien i Tromsø 1. desember 2006, og hva vi akter å arbeide med av tiltak i tiden framover. La meg først si at jeg er enig i at økt samhandel mellom Norge og Russland i nord vil ha stor betydning for befolkningen i nordområdet og i grenseområdet – for hele nordområdesatsingen og vårt forhold til Russland. Og som jeg tidligere har sagt, dette er også en del av vår europapolitikk. Den økonomiske utviklingen vi har vært vitne til i Russland de siste årene, gir store muligheter for nordnorsk næringsliv – muligheter som mange allerede har sett og benyttet, men det er fortsatt mye som kan gjøres. Likevel ser vi nå et bredere engasjement fra flere deler av næringslivet, og det er noe vi ønsker velkommen og ønsker mer av. Energi er viktig, og mulige felt i Barentshavet er viktig, men våre ambisjoner må gå dypere og bredere. Så til de konkrete spørsmål om grensepasseringer over vårt eneste passeringspunkt med Russland, Storskog. Her er jeg opptatt av å se flere ting i sammenheng. Vi er alle enige om målet: det skal være så få hindringer som mulig for trafikken over grensen. Som vi alle vet, har det de siste 15–20 årene vært en eksplosjonsartet økning i trafikken over denne grensen. Før Sovjetunionenes oppløsning hadde man et antall grensepasseringer på kun et par–tre tusen i året, mens trafikken økte til over 80 000 grensepasseringer begge veier i 1992, ytterligere økning til 131 000 i 1999, og antallet var 106 000 i 2006 – omtrent det samme som i 2005. Økningen har gitt store utfordringer for alle norske etater som er involvert; utenrikstjenesten, politiet, tollvesenet, utlendingsmyndighetene og andre. Det norske myndigheter enklest kan gjøre noe med, er tiltak som letter grensepasseringen for russiske borgere inn til Norge. Vi må se på hele kjeden fra visumsøknaden innleveres på generalkonsulatet i Murmansk, til den reisende har passert bommen ved Storskog, som representanten Fredriksen også var inne på. Ett tiltak som allerede er iverksatt, er at behandlingstiden for visumsøknader til Norge ved generalkonsulatet fra 1. februar er blitt redusert til det halve: fra ti til fem arbeidsdager. Vi har klart å få dette til selv om arbeidspresset på grunn av den store trafikken er stort, og selv om nye rutiner for visumbehandling er innført. Dette tiltaket er en betydelig forbedring. Jeg vil gjerne få gi honnør fra denne talerstol til dem som jobber ved generalkonsulatet for den innsatsen de gjør i denne sammenheng. Den nye visumavtalen framforhandlet mellom Norge og Russland vil forhåpentligvis tre i kraft før sommeren. Dette vil forenkle visumprosedyrene for mange grupper reisende nordmenn og russere. Det vil også gi større muligheter for flerreisevisum for en lengre periode, både til Russland og til Norge. Arbeidet er også i gang med å forberede ombygging av grensestasjonen på Storskog for å gjøre den mer publikumsvennlig. Nordområdestrategien viser til at det er oppnådd enighet med Russland om å utvide åpningstidene ved denne grensestasjonen. Fra vår side vil vi være klare til å iverksette dette tiltaket i løpet av første halvår i år, slik at stasjonen vil være åpen fra klokken seks om morgenen til klokken elleve om kvelden. Dette er et tiltak som er kommet i stand bl.a. etter uttrykt ønske fra næringslivshold i Finnmark. Ett av spørsmålene som tas opp med myndighetene, er rutinene på Storskog når russiske reisende med visum til Norge passerer. Det hevdes at disse møter strengere krav til dokumentasjon enn det som er vanlig om han eller hun flyr til Norge, eller krysser grensen fra Russland til Finland. Jeg har tatt opp denne saken med utlendingsmyndighetene, som i samarbeid med politiet vil se nærmere på saken, med sikte på å få til så smidige prosedyrer som mulig. Jeg kan love at jeg vil følge opp det som disse myndighetene nå er i gang med. Samtidig vil vi legge vekt på å overholde de forpliktelsene vi har, siden dette er yttergrense for Schengen-området. I så måte tror jeg det er en interessant, men krevende diskusjon, med altfor mange ensidige norske tiltak i det som er et ansvar Norge har i forhold til andre land. Men jeg har tro på at vi gjennom en del konkrete tiltak – noen er allerede nevnt – skal få grensepasseringen til å gå smidigere. Det skal ikke være vanskeligere – for å si det slik – for en russisk reisende å møte norske myndigheter på Storskog enn på Gardermoen. Tiltak som kortere behandlingstid, ny visumavtale, utvidet åpningstid, ombygging av grensestasjonen – ja, det gjelder bl.a. å fjerne de sorte sotede rutene – og smidigere grensepassering vil gjøre det enklere og mindre tidkrevende, særlig for dem som krysser grensen ofte. Møtet med Norge skal kjennetegnes av imøtekommenhet og gjestfrihet. Så får vi se om vi også kan sette opp et skilt som sier det samme. Interpellanten tar også opp spørsmålet om arbeidstillatelse i Norge. Jeg antar at han har russiske arbeidstakere i tankene. Dette er et spørsmål som ofte også er reist fra næringslivets side, i lys av stor mangel på arbeidskraft mange steder i landsdelen. Her er det flere forhold som spiller inn, og de berører arbeids- og inkluderingsministerens ansvarsområde. For det første: Brukes de ordningene som allerede finnes, fullt ut? Og for det andre: Finnes det begrensninger i lover og regelverk som vi kan og bør gjøre noe med? Det finnes ordninger der faglærte arbeidssøkere utenfor EØS-området faktisk kan søke om såkalt jobbsøkervisum – reise til Norge, søke jobb her og så søke arbeidstillatelse mens de er i Norge, dersom de får jobb. Det er ikke krav om at arbeidsgivere må dokumentere at det ikke er norsk arbeidskraft å oppdrive før de kan ansette den utenlandske søkeren. Denne ordningen, som naturligvis også gjelder russiske søkere, er lite brukt. Det kan gjøres en jobb både fra myndighetssiden og fra næringslivets organisasjoner for å gjøre ordningen bedre kjent. Jeg er åpen for en dialog med næringslivet om disse spørsmålene, der vi gjennomgår hvilke behov næringslivet har, hvilke hindringer de møter, og hva som kan gjøres for å utnytte eksisterende ordninger bedre. Nordområdestrategien slår fast at grenseoverskridende næringssamarbeid i nord er et prioritert felt. Gjennom satsing på kunnskap, innovasjon og bedriftsutvikling vil Regjeringen legge til rette for økt økonomisk samhandel mellom Norge og Russland. I tillegg til de konkrete og praktiske tiltakene jeg har nevnt, har Regjeringen tatt noen grep på det næringspolitiske området for å fremme samarbeidet. La meg nevne følgende: For å styrke norske investeringer i Russland trapper Regjeringen gjennom Innovasjon Norge opp virksomheten rettet mot Nordvest-Russland. Dette gjøres ved regionkontoret i Vadsø, det nyetablerte kontoret i Kirkenes og gjennom representasjon på generalkonsulatet i Murmansk siden august 2006. SIVA arbeider med å etablere innovasjonssentre i Murmansk og Arkhangelsk, som skal fremme økonomisk samhandel og norsk næringslivs mulighet til å posisjonere seg i regionen. Dette er verdifulle bidrag som skal styrke de økonomiske forbindelsene mellom landene. I budsjettet for i år er det satt av 5 mill. kr til videreutvikling av SIVAs engasjement i Nordvest-Russland. Som en del av satsingen på økt norsk-russisk næringslivssamarbeid som drivkraft for utviklingen i nordområdene har Regjeringen foreslått å fremme forslag om opprettelse av en økonomisk og industriell samarbeidssone i grenseområdene. Nordområdestrategien redegjør for at Regjeringen arbeider med et forslag om en slik sone, med sikte på å presentere det for russiske myndigheter i løpet av våren. Vi er godt i gang med dette arbeidet, og et forslag vil bli lagt fram innen kort tid. Ideen om et tett landbasert samarbeid mellom Norge og Russland for å fremme økonomisk samkvem på begge sider av grensen, spesielt for å betjene framtidig petroleumsvirksomhet i Barentshavet, er god. Selv om det er for tidlig å gå inn på detaljer rundt dette, vil jeg understreke at prinsippene for en slik sone er at den skal bygge på norsk regelverk på norsk territorium og russisk regelverk på russisk side. Interpellanten nevner at det er utfordringer knyttet til russisk næringsetablering i Norge. Det er riktig at russiske etableringer og investeringer til nå har hatt et begrenset omfang her. Kontakten mellom norsk og russisk næringsliv har derimot økt betydelig, og Innovasjon Norges kontorer i utlandet mottar ofte henvendelser fra russiske selskaper som ønsker informasjon og bistand. Ofte gjelder dette russiske selskaper som vil søke om prosjektstøtte fra det norske virkemiddelapparatet i Russland. Jeg tror at økt kommunikasjon, tettere samarbeid og nettverksbygging mellom norske og russiske næringslivsaktører vil danne et grunnlag for økt norsk-russisk næringssamarbeid i grenseområdene. Så har vi prosessen med russisk medlemskap i WTO. Dette er en lang og vanskelig prosess, men her er det gjort framskritt. En bilateral protokoll ble inngått med USA i november i fjor, og med Norge allerede i 2005. Fortsatt gjenstår mye arbeid, men jeg tror at når prosessen er gjennomført, vil det være et viktig skritt for å styrke handelen og de økonomiske forbindelsene mellom Norge og Russland. Inngåelse av en frihandelsavtale mellom EFTA og Russland er et annet tiltak som vil kunne styrke samhandelen. Så snart Russland blir medlem av WTO, vil arbeidet med å forhandle fram en slik avtale bli prioritert høyt fra vår side. La meg til slutt si noen ord om veisambandet. Her har det skjedd mye det siste året, særlig på russisk side. Utenriksdepartementet bevilget i 2006 midler til fortsatt utbygging av veien Nikel–Priretsjnyj. Dette er en sikker omkjøringsvei for hovedforbindelsen mellom Storskog og Murmansk over Petsjenga, som av og til må stenges i uvær, og der det også er en del militære restriksjoner. Det er også bevilget midler til trafikksikkerhetstiltak på russisk side. Den nye broen over Kolafjorden i Murmansk by, som russerne åpnet for trafikk i fjor, og som er finansiert fullt ut av russerne selv, gir kortere og bedre innfart til Murmansk for trafikk fra Norge. Dette har bidratt til bedre framkommelighet og sikkerhet for trafikk mellom våre land. Det er også ønske om utbedringer både på E6 og på E105 på norsk side av grensen. Dette vurderes av Samferdselsdepartementet i forbindelse med stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan 2010–2019. Fra vår side vil føringene i nordområdestrategien være en viktig del av arbeidet med Nasjonal transportplan. Stortingets ventede behandling av denne meldingen våren 2009 vil gi de endelige prioriteringene. Jeg håper dette innlegget har vist at Regjeringen tar arbeidet med å styrke samarbeidet i nord på alvor. Mye er gjort, mye gjøres fortsatt, og interpellanten har kommet med mange nyttige innspill i så henseende.