Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2016-03-31:
Jeg representerer mindretallet i komiteen, i Arbeiderpartiet og i denne salen. Det gjør jeg fordi ikke alle kan innta politiske standpunkt for å bli likt, fordi noe er koselig eller fordi det går greit. Dette er de tre argumentene som oftest blir framført av rojalister. Jeg skal gå gjennom dem. Først: Det er flertall for at Norge skal være et monarki. Derfor vil man innta et standpunkt der man selv også er for det. Tenk om politisk historiske håndverk ble møtt med den holdningen. Tenk hvis politikere gjennom historien hadde valgt hvilke standpunkt man skulle ta ut fra hva de aller fleste mente. Da hadde vi ikke hatt mye stemmerett for damer i dette landet. Et annet argument som blir framført, og som har blitt framført i dag, er at vi har hatt folkeavstemning om dette før. Representanten Skutle ytret bekymring for, og han ville ikke, at en intellektuell elite skulle tre en styreform over hodet på folk. Det er jeg enig i. Hvordan så Norge ut i 1905? Hvordan var skolegangen og rikdommen fordelt i Norge i 1905? Hvordan var mulighetene til å handle likt og forme sitt eget liv? Hvem hadde stemmerett i 1905? Avstemningen den gang var i realiteten en meningsmåling eller en spørreundersøkelse blant menn i Norge om hvem som skulle være konge – ikke hvilken statsform vi skulle ha. Det tredje argumentet som ofte blir framført, og som er blitt framført her i dag, er at kongefamilien er koselig, og vi liker dem. Jeg er enig i begge deler. Kongefamilien i Norge skjøtter vervet sitt godt. Dette er ikke et motforslag mot dem personlig, måten de oppfører seg på og skjøtter vervet sitt på. Jeg er ikke blant de republikanerne som vil sette seg til doms over måten kongefamilien oppfører seg på, ter seg på eller kler seg på. Grunnen til det er at jeg ikke forventer at en kongefamilie skal være folkelig. Det henger ikke sammen å være kongelig og å være folkelig. Det er en helt urealistisk forventning, selv om noens bestefar en eller annen gang tok trikken. Et argument er at det går jo så greit. Når jeg diskuterer monarkiet eller statsform med monarkister, kommer veldig ofte dette til slutt som et hovedargument, som et punktum: Det går greit nå. Det er ingen andre områder der jeg hører mine politiske kollegaer innta denne grenseløst avslappede holdningen til en sak der man ser prinsipielle problemer, der man ser potensielle problemer som ligger fram i tid, og der man har framtredende motforestillinger, som man i tillegg framfører. Det som er underlig, er at hvis man savner den avslappetheten hos seg selv i sitt politiske liv – det kan jeg skjønne at man gjør av og til, det er høye skuldre i mang en sak – velger man statsoverhodeinnretningen som område for å utøve den avslappetheten. Jeg er republikaner fordi jeg tror på folkestyret. Jeg er republikaner fordi jeg tror på demokratiet. Jeg er republikaner fordi jeg tror og mener at maktposisjoner skal fortjenes gjennom tillit og ikke gis gjennom arv. Jeg er republikaner fordi jeg mener at måten vi innretter styreformen på i Norge, skal være tuftet på folkets mulighet til å velge sine representanter. Jeg er republikaner fordi jeg mener at det er riktig at Grunnloven skal gjenspeile statsskikken i Norge og demokratiske verdier. Og jeg vil at det som står i Grunnloven, skal være sant. Jeg vil utfordre en hvilken som helst representant i denne salen som er monarkist og føler seg kallet, og som har svaret, om å komme opp hit og forklare hvordan, på hvilken måte og hva det betyr at kongen er hellig. Det finnes ulike former for republikk, og forslagsstillerne ber derfor regjeringen bestille en utredning om hva som vil passe best for Norge og legge det fram til folkeavstemning. Norge er et land som setter verdiene om demokrati, folkestyre, folkevalgt tillit og representativitet veldig høyt. Statsoverhodet i Norge burde vært symbolet på det, ikke unntaket fra det. Jeg vil gjerne ta opp forslaget.