Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2017-06-08:
Regjeringen bygger pasientens helsetjeneste, millimeter for millimeter og stein på stein. Fremskrittspartiet er veldig fornøyd med å ta del i dette. Proposisjonen i dag tar for seg endringer i helselovgivningen på flere av våre satsingsområder og er en oppfølging av hva Stortinget vedtok under behandling av primærhelsemeldingen og kommunereformen. Med andre ord er vi i dag midt i hjertet av det blå politiske budskapet. Regjeringen ønsker større og sterkere kommuner som kan få flere oppgaver og mer ansvar. Flere oppgaver vil gi kommunene mulighet til å utvikle et mer helhetlig og sammenhengende tjenestetilbud til innbyggerne. Personalet er den viktigste ressursen kommunene har – uten ansatte stopper selvfølgelig Kommune-Norge. Av den grunn er det også viktig å se på utfordringsbildet innen helse- og omsorgstjenester og på hvordan hver kommune best kan yte disse. I primærhelsemeldingen sa vi noe om hvordan vi ønsker at kommunene skal organisere sine tjenester, i primærteam og oppfølgingsteam. I dag skal vi si noe om hva slags kompetanse alle kommuner skal ha, og hvilke de bør ha. Dette betyr ikke at ikke alle profesjoner er viktige. Helse- og omsorgstjenesteloven er i hovedsak profesjonsnøytral, men inneholder likevel flere bestemmelser eller forskriftshjemler som forutsetter eller stiller krav om ulike former for kompetanse eller personellgrupper. Vi mener også at det er viktig å definere kommunenes kjernekompetanse, og er fornøyd med at ordningen med lege, tannlege, psykolog, sykepleier, fysioterapeut, ergoterapeut, helsesøster, jordmor og tannpleier blir lovfestet. Likevel vil ikke vårt bilde av kommunens kjernekompetanse være komplett uten en profesjon til, nemlig vernepleierne. Vi mener at for å sikre at kommunene yter forsvarlige og helhetlige helse- og omsorgstjenester til alle sine innbyggere, kreves det også personell med særlig kunnskap om funksjonsnedsettelse generelt og utviklingshemming spesielt. Mange brukere av kommunale helse- og omsorgstjenester har langvarige og omfattende behov for tjenester gjennom hele livet, og mange har problemer med å gi uttrykk for egne ønsker og behov. Vernepleiere er i dag den nest største profesjonen med utdanning på bachelornivå som er ansatt innenfor kommunal helse- og omsorgstjeneste. Samtidig er vernepleiere den eneste profesjonen med helse- og sosialfaglig kompetanse som også er autorisert helsepersonell. Vernepleierne har også særlig kompetanse i å håndtere tvang, men spesielt i å tilrettelegge for å unngå bruk av dette. Blant annet derfor er de også ettertraktet innen demensomsorg, psykisk helse og rus. Flere, bl.a. FFO og Universitets- og høgskolerådet, har påpekt viktigheten av vernepleierkompetanse i sine innspill. Som følge av regjeringssamarbeidet og tidligere vedtak i forbindelse med primærhelsemeldingen har vi ikke hatt anledning til å fremme forslag om lovfesting av vernepleiere i denne omgang, men vi slipper ikke saken, og vi vil jobbe videre for lovfesting. I proposisjonen ligger mange saker som gjør hverdagen enklere for folk flest. Den tar for seg pårørendes behov for avlastning, omsorgsstønad, veiledning og opplæring – og stiller krav til kommunene om å gi støtte og foreta en selvstendig vurdering av de pårørendes behov. Den tydeliggjør helse- og omsorgstjenestens ansvar for å forebygge, avdekke og avverge vold og seksuelle overgrep. Den stadfester at pasienter med alvorlig sykdom har krav på kontaktlege også i det private helsevesenet. Den tydeliggjør kommunenes plikt til psykososial beredskap og oppfølging. Både 22. juli-kommisjonens rapport og Helsedirektoratets kartlegginger viser variasjoner i kommunenes tilbud. Sist, men ikke minst sier den noe om tannhelsetjenestens fremtid. Da må jeg peke på kommunereformen og ønsket om store, robuste kommuner. Dit er vi ikke kommet – ennå. Med dette som bakgrunn velger vi nå å stoppe overføring av tannhelsetjenesten til kommunene, men legger til rette for en forsøksordning med følgeevaluering fra 2020 til 2023. Vi ønsker at de kommuner som opplever seg store nok, alene eller sammen med andre, selv kan velge å overta tannhelsetjenesten. I 2023, etter vurdering av erfaringer og når mye muligheter ligger på bordet, tror vi at bildet ser annerledes ut, og at det er mulig å tegne tannhelsekartet på nytt. For selv om de fleste av oss er fornøyd med dagens tannhelsetilbud, finnes det grupper av mennesker som dagens organisering ikke fungerer for. Dette må og skal vi gjøre noe med.