Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2013-12-11:
Det har de siste årene vært et enormt engasjement i Stortinget knyttet til kapasitetsutfordringene og omstillingsprosessen ved Oslo universitetssykehus og Akershus universitetssykehus. Det er selvfølgelig ikke uten grunn. Riksrevisjonens siste rapport viser nok en gang hvor omfattende, komplisert og dyptgripende omstillingen for sykehusene har vært. Jeg vil gi honnør til representanten Bøhler, som gjennom sin interpellasjon bidrar ytterligere til åpen og demokratisk debatt rundt sykehusutfordringene i hovedstadsregionen. Jeg har talt opp alle interpellasjoner, muntlige spørsmål, skriftlige spørsmål og representantforslag som er fremmet, og det nærmer seg snart 20. Bøhler tok opp mange faktorer som spiller inn i hverandre når vi snakker om kapasitetsutfordringer. Vi kan snakke om liggetid. Det er nært knyttet opp mot innføring av samhandlingsreformen, hvordan kommunene i regionen klarer å håndtere de nye utfordringene de har fått knyttet til reformen. Det handler om oppbygging av kompetanse, det handler om å ha mulighet til å rehabilitere pasientene godt i kommunen. Det er ingen grunn til å legge skjul på at Høyre og de andre borgerlige partiene har stilt kritiske spørsmål til hvordan omstillingen ved OUS ble gjennomført. Samtidig er det viktig å ha evnen til å se framover, slik flere har sagt allerede i denne debatten. En rekke viktige tiltak er iverksatt, og disse mener vi nå må rette seg direkte mot det som er den største kritikken fra Riksrevisjonen. Vi må kunne forvente forbedret pasientbehandling, og vi må forvente bedret samlet produktivitet ved OUS. Vi må også kunne forvente at gevinster ved omstillingsprosesser blir tydeligere. Skal befolkningen, de ansatte og politikerne ha tillit til store omstillingsprosesser, er det viktig å vise tydelig hvilke forbedringer vi oppnår. Reorganiseringen ved akuttmottaket på Ahus er ett av de viktige tiltakene for endring, som jeg har lyst til å berømme ledelsen i Helse Sør-Øst og Ahus for. I 2008 fikk Stortinget forelagt seg en rapport fra Helsetilsynet som påpekte at totalbildet ved 27 akuttmottak viste at det var mangelfull styring og ledelse som til tider ga uforsvarlig pasientbehandling. På Ahus er det nå slik at det er de erfarne overlegene som jobber i front. Det innebærer at det raskt tas stilling til pasientens status, nødvendige prøver rekvireres raskt, og behandling starter opp umiddelbart. Helseministeren redegjorde for at sykehusene nå behandler disse pasientene på riktig nivå, og at de fleste av dem ikke en gang blir overført til sengepost. Det har mye å si for kapasitetsutnyttelsen ved sykehuset. Men viktigst er det selvfølgelig at pasienten får riktig behandling, og at sikkerheten for liv og helse ivaretas. Jeg er også glad for at helseforetakene nå i større grad og så tidlig som mulig er i kontakt med de private sykehusene i regionen. For pasientene i Oslo og Akershus er det først og fremst viktig at man får behandling når man trenger det – ikke hvem som eier sykehuset eller hvor man får behandlingen. Sykehussektoren vil alltid være i omstilling, og omstillingsprosessen i hovedstadsregionen viser med all mulig tydelighet at vi nå trenger en nasjonal helse- og sykehusplan. Det er den langsiktige visjonen. Regjeringen har i sin erklæring varslet at dette er et prioritert område, og at Stortinget skal få seg forelagt en slik plan. Den er viktig først og fremst for å skape åpenhet og forutsigbarhet for dem som arbeider der, og for pasientene. Vi trenger en plan som definerer innholdet i ulike typer sykehus, som fastsetter strukturen, og som kartlegger behovene også for medisinsk utstyr og investeringsplaner. For Høyre er det viktig at pasientene får rask, trygg og forsvarlig behandling. Jeg skulle derfor ønske at Stortinget tidligere hadde sett behovet for en slik plan, fordi jeg tror den inneholder løsningen på mange av de utfordringene som vi står overfor i hovedstadsregionen, men som også er relevante utfordringer i andre regioner i landet.