André N. Skjelstad (Venstre), 2008-06-05:
I fjor behandlet vi seniormeldingen. Det er derfor fortjenstfullt at interpellanten tar opp igjen spørsmålet om seniorenes stilling i arbeidslivet sammen med spørsmålet om nok arbeidskraft. Det store spørsmålet i årene framover vil være om vi har nok arbeidskraft, og om vi kan satse mer på arbeidsinnvandring. Alle europeiske land står overfor akkurat de samme problemene, så vi kan ikke forvente at alle vil velge å dra til Norge. Det norske samfunnet trenger arbeidskraften til seniorene og alle de andre som står utenfor arbeidslivet, for å sikre økonomisk vekst og økt velferd. Dette er en utfordring vi deler med de andre landene i Europa. De nærmeste årene kommer andelen personer mellom 55 og 66 år til å vokse betydelig. Det vil derfor være av avgjørende betydning at vi greier å få flere enn i dag til å delta lenger i arbeidslivet. Venstre vil fjerne den statlige ventelønnsordningen samt vurdere deler av særaldersgrensene i staten. Dette har, som flere har pekt på under debatten, gitt seg uheldig utslag for enkelte yrkesgrupper, som neppe var intensjonen da ordningen ble iverksatt. I det hele tatt - alle tiltak som i større grad legger til rette for å kombinere arbeid og pensjon, er vi positive til. Personalpolitikken, både i det offentlige og i privat sektor, må sette arbeidsmiljøet og kompetanseutvikling for seniorene på dagsordenen i langt større grad enn i dag. En del store private bedrifter har innført livsfasepolitikk som en del av sitt personalarbeid. Dette tror vi er fornuftig. Det er også fornuftig at den enkelte arbeidsplass eller bedrift har både ideer og frihet til å finne gode løsninger som passer ulike yrkesgrupper og ulike yrkesliv. Det blir sannsynligvis enda viktigere i framtiden. Allerede nå er det tendenser til, i enkelte yrkesgrupper, at skillet mellom arbeid og privatliv i større grad viskes ut, og mange ønsker seg et fleksibelt arbeidsliv. Det blir viktig for offentlige myndigheter å følge denne nye utviklingen, fordi denne store fleksibiliteten også kan ha en negativ effekt, nemlig at noen ikke føler seg fri i det hele tatt og mentalt er på arbeid. Forutsetningene for å få en høy yrkesdeltakelse vil, som flere har nevnt her i dag, være at det må lønne seg å arbeide. Seniormeldingen pekte på at internasjonale studier viser at utformingen av pensjonssystemet er den viktigste forklaringsfaktoren for tidspunktet som den enkelte arbeidstaker velger å tre ut av arbeidslivet på. Andre faktorer som spiller en rolle, er at det iverksettes seniortiltak på arbeidsplassene. Å bli sett og satt pris på av arbeidsgiveren skårer høyt når folk blir spurt om hva som kan få dem til å stå lenger i arbeid. God ledelse og et bevisst forhold til seniorarbeid er svært viktige faktorer for å holde seniorene lenger i arbeid. Livslang læring er av det gode for alle mennesker, og det har også stor betydning for at folk velger å stå lenger i arbeidslivet. Andre viktige faktorer er arbeidet mot diskriminering og utstøting. Seniorene har også et stort ansvar for å holde på og videreutvikle kompetansen sin i en lang yrkeskarriere, samt å klargjøre sine ønsker og behov overfor arbeidsgiver. Det er viktig at arbeidsgivere ser eldre arbeidstakere og deres behov for videre kompetanse. Det bør bli vanligere for seniorer å bytte arbeidsoppgaver og arbeid. Dette er en utvikling som vi i Venstre mener for de fleste yrkesgrupper vil gå av seg selv i takt med økt kompetanse og utdannelse hos befolkningen som helhet. Det er selvfølgelig noen unntak fra denne litt optimistiske holdningen. Når det gjelder tunge, fysiske yrker, spesielt innenfor omsorgssektoren, vil det være en fordel om arbeidstakere ikke blir i samme arbeid i 40 år. Muligheter for å finne lettere arbeidsoppgaver og variere mellom stillinger vil med stor sannsynlighet virke positivt inn for folk i disse yrkesgruppene. Det viktigste for å hindre tidlig avgang fra arbeidslivet er etter Venstres mening at vi greier å gjøre en bedre jobb med å utjevne helseskillene mellom ulike yrkesgrupper. Stat og kommune har et klart ansvar for å tilrettelegge samfunnet slik at det minimaliserer risikoen for helseskade. Økt satsing på rehabilitering og forebyggende arbeid er viktig for å sørge for at seniorer forblir i helsevesenet. Men for disse yrkesgruppene må forebyggingen av helseskade starte på et mye tidligere tidspunkt enn det gjøres i dag. Til tross for at det gjøres en del bra arbeid på dette området, er jeg overbevist om at det er et større potensial å hente ut via variasjon, mer tilrettelagt arbeid i perioder og flere tekniske hjelpemidler. Norge har en høyere andel eldre arbeidstakere enn mange andre land. Dette gir et godt utgangspunkt for en forbedret seniorpolitikk. Det er likevel problematisk at kun 1 pst. av arbeidsstyrken er over 66 år. Vi vet at sysselsettingsprosenten faller mellom 55 og 65-årsalderen. Det er likevel først når en passerer 62 år, sysselsettingsprosenten faller særlig sterkt. Ellers må jeg bemerke at selv om man foreløpig ikke er i den aldersgruppen - i seniorenes rekker - synes jeg det er fascinerende å bli kalt det «grå gullet». Man kan være blant det grå gullet og være kapitalbase selv om man bare så vidt har passert 40!