Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2015-06-05:
Norges Bank er en av verdens eldste sentralbanker og en hjørnesteinsinstitusjon i den norske staten. Neste år vil det være 200 år siden banken ble grunnlagt, og i løpet av disse årene har sentralbankloven blitt grundig og helhetlig revidert bare to ganger, nemlig ved lovvedtak i 1892 og i 1985. Underveis har det like fullt skjedd mange og viktige lovendringer. Et eksempel er lovendringen som førte til at Norges Bank ble flyttet fra Trondhjem til Kristiania i 1897. Et annet er nasjonaliseringen av banken i 1949. Et tredje eksempel er opphevelsen av grunnlovfesting av banken i 1910. I denne perioden skal vi igjen ta stilling til grunnlovfesting av banken. I dag tar Stortinget stilling til nye og isolerte endringer av sentralbankloven. Senterpartiets posisjoner er gjort rede for i komiteens innstilling. I korte trekk har vi innsigelser til forslagene fra regjeringen når det gjelder oppretting av ny visesentralbanksjef, avvikling av ordningen med personlige varamedlemmer i representantskapet og dets kompetanse til å beslutte opprettelse av visse datterselskaper. Som presidenten kan høre, er jeg litt skeptisk til en del av de endringene, så jeg kommer heller til å snakke litt mer om den helhetlige revisjonen av sentralbankloven framover. I og med Grunnloven ble både Stortinget og de andre sentrale statsmaktene opprettet som institusjoner. Allerede i novembergrunnloven av 1814 ble Norges Bank omtalt. Sentralbanken står uansett i en særstilling, all den tid grunnfondet til banken ble finansiert gjennom den såkalte sølvskatten. Vi snakker med andre ord om en institusjon som nordmenn selv, gjennom nær sagt å ofre svette og tårer, har fått i stand og på stell. Denne særegne tilblivelsen og lokaliseringen av hovedsetet nord for Dovre, bortenfor særlig regjeringen, medvirket også til at Norges Bank lenge var Stortingets bank. Det var folket som eide banken gjennom aksjer de fikk i bytte for sølvskatten, og det var Stortinget som i praksis representerte folket og eierne overfor banken. Også i 1892-loven var Stortingets rolle overfor banken klar og tydelig. Nasjonaliseringen etter krigen og ikke minst lovendringen i 1985 kan man si har svekket det direkte folkevalgte eierskapet til og Stortingets rolle overfor Norges Bank. Senterpartiet mener det er gledelig og viktig at regjeringen har nedsatt et utvalg som nå skal gå igjennom lovverket rundt Norges Bank. Dette er en gjennomgang som også vi ønsket da vi satt i regjering sist. Vi mener også at utvalget har fått en lovende personsammensetning, og håper at utvalget også vil ta initiativ til relevante offentlige ordskifter underveis i arbeidet sitt. Det er også gledelig at Gjedrem-utvalget er ment å levere sin innstilling i løpet av inneværende periode. Det tilsvarende utvalget, Ryssdal-utvalget, som ble satt ned i 1968, brukte hele 15 år på sitt arbeid med sentralbankloven. Vittige tunger sier at det var på grunn av at det var så gode rekesmørbrød at det var greit å holde det i gang. Vi får håpe det blir andre boller med Gjedrem. Poenget med en gjennomgang er at vi må ha en sentralbanklov som fungerer i forhold til den tiden og de forholdene vi er inne i. For det første har den internasjonale finanskrisen og politikkresponsen etterpå til fulle vist at sentralbanker er avgjørende, mektige og ikke minst pragmatiske institusjoner. Den amerikanske, den britiske og den europeiske sentralbanken – for å nevne de mest nærliggende – har økt balansen sin dramatisk i et forsøk på å avbøte krisene. På sett og vis har dette også vist at det er kontroll over egen balanse – kanskje mer enn fullmakt til å fastsette styringsrenter – som er kjerneoppgaven til en sentralbank. Poenget mitt er at det er viktig for oss å systematisere kunnskap om hvordan andre sentralbanker har agert de siste årene, om hvordan de har blitt reformert – både den britiske og den europeiske sentralbanken har f.eks. blitt tilført tilsynsoppgaver – og hvordan nye oppgaver og ny politikk har blitt fulgt opp med passende parlamentariske og politiske kontrollmekanismer. Forarbeidene til en ny norsk sentralbanklov må være faglig på høyden og legge relevante og viktige erfaringer fra både finanskrisen, internasjonal politikk og reformer til grunn når vi skal vedta norske lovendringer. Vi har ikke mulighet til å høste erfaringer fra andre sentralbanker når det gjelder det å eie Statens pensjonsfond utland og det å være en så tung finansiell aktør, så både finanskrisen som vi har vært igjennom de siste årene, og det faktum at Norge og Norges Bank forvalter verdens største statlige fond, gjør at denne gjennomgangen er helt nødvendig. I mitt parti ser vi sterkt fram til å følge den debatten og det lovarbeidet. Jeg tar til slutt opp forslaget som Senterpartiet og Venstre står bak.