trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Grinete merknadar frå komiteen kan sikkert vere ei hjelp i forhandlingane. Vi får i så fall håpe at EU sine forhandlarar ikkje les replikkane til representanten Hansen her frå salen, då vil vel noko av effekten av dei forsvinne. Eg skal spørje om noko heilt anna, nemleg om Ukraina. Vi har i fleire rundar her vore innom det dramatiske som no skjer der. Det er ingen tvil om at EU har ei nøkkelrolle i det, fordi det frå ulike kreftar i Ukraina er eit sterkt ønske – på litt ulike vis – om å kome nærmare EU, og kva krav ein har og korleis EU nærmar seg det, kan vere viktig. I tillegg er det slik at EU-land, saman med Noreg og andre land, er dei landa som kanskje klarast no kan vise nærvær og synlegheit og bidra t.d. med menneskerettsobservatørar eller på andre måtar. Eg lurer på om europaministeren, statsministeren eller andre har teke opp Ukraina-spørsmålet med sine kollegaer i EU, eller om dei har planar om å gjere det for å samordne politikken?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Poenget med venstresidas forhold til vår demokratihistorie er at mange av oss har erkjent desse feila. No skal eg gjere noko som ein ikkje bør gjere for ofte, eg skal sitere meg sjølv – frå nokre år sidan, eg trur det var i 2010. Då skreiv eg: «(…) deler av venstresiden «i dette århundret har hatt et uklart og tidvis svikefullt forhold til demokratiet»». (…) Og vidare: «Dette gjaldt ikke bare AKP og kommunistene. Også folk i SV og AP har sett med sympati eller overbærenhet på enkelte diktaturer i den tredje verden. Å gå inn i den historien og erkjenne hvor vi tråkket feil er både viktig og riktig.» Då eg skreiv dette, var det veldig lite oppsiktsvekkjande, for det var ikkje originalt. Dette hadde folk i SV og Arbeidarpartiet gjort i alle fall eit par tiår før eg gjorde det. Men eg har teke opp desse tinga og historia om Sør-Afrika med Framstegspartiet fleire gonger før utan å få noko i nærleiken av ein slik refleksjon og innsikt som representanten Norheim her viste på slutten av sitt innlegg. Det same har ei rekkje medium gjort. Eg må seie at eg synest dette var modig og riktig av representanten Norheim. Viss eg skreiv ned riktig, kalla han dei utsegnene og synspunkta «tvilsomme» og «idiotiske». Det synest eg er relativt presist. Det var folk som Anders Lange, Carl I. Hagen og Fridtjov Frank Gundersen eg siterte. Så sa han at han tek ansvar for å erkjenne det. Det synest eg også er riktig og positivt, men eg vil seie at det var på tide, for eit enkelt søk på Atekst viser at det har vore tema i norske medium eit titals gonger berre dei siste åra. Eg refererte også påstandane frå boka til Eschel Rhoodie, som òg har vore oppe ei rekkje gonger, som det etter mitt syn er viktig å få sett på, og, som eg sa, var påstandar som vi bør sjå nærare på. Eg veit at Framstegspartiet tidlegare har fått spørsmål om innsyn i sine arkiv frå denne tida frå journalistar som har skrive om dette. Dei har vorte avviste, og det har også vorte avvist at det var pengeoverføringar. Viss det no er slik at alle kan få sjå rekneskapa, arkiva om reiser osv. frå tida rundt valkampen i 1973, ville det vere eit spennande og viktig innsyn i historia. Eg kan med dette stadfeste at om kort tid vil det kome spørsmål om å få sjå nærare på dette. Kanskje vil det då verte avkrefta som tull og tøys. I så fall er det viktig at det skjer. Kanskje vil det vere ting som er spennande å sjå på. Eg synest dette var ei nyttig avklaring frå representanten Norheim, sjølv om tonen i første delen av innlegget var meir i den tradisjonelle tonen som Framstegspartiet ofte har møtt dette med. Til slutt vil eg takke for hyggelege synspunkt om at eg er ein person som både les mykje og er interessant. Eg vil leggje til: ikkje i motsetning til andre i SV, men som veldig mange i SV – så kanskje representanten Norheim kan bruke meg som ein inngangsport til å få eit meir positivt syn på SV.
Børge Brende (Høyre), 2013-12-09:
Som representanten Huitfeldt er godt kjent med, fremgår det helt tydelig i regjeringens plattform at regjeringen vil føre en balansert Midtøsten-politikk, med sikte på en tostatsløsning. En tostatsløsning må ta utgangspunkt i grensene før 1967. Det vil si at når man under utenriksminister John Kerrys ledelse nå forhandler om å få til en endelig løsning mellom Israel og Palestina, inneholder den grensene før 1967 og muligheten for landbytte. Det innebærer også at man må finne en varig løsning for Jerusalem og for de palestinske flyktningene, i tillegg til en løsning som innebærer at Israels sikkerhet garanteres fremover.
Børge Brende (Høyre), 2013-12-09:
Både representanten Huitfeldt og jeg har sittet lenge nok på Stortinget til å vite at hvis man ikke slutter seg til alle merknader som andre partier fremmer i en komitéinnstilling, og man har sine egne merknader som dekker samme forhold, betyr ikke det at man nødvendigvis er uenig i alle de punktene. Men til det som representanten tar opp. Når det gjelder en fremtidig avtale mellom Israel og Palestina, som utenriksminister Kerry spiller en vesentlig rolle i fremforhandlingen av, er det ikke noen tvil om at man vil måtte se en løsning hvor bosettingen opphører i de områdene som blir definert som en del av de palestinske områdene. Her tar man utgangspunkt i grensene før 1967 og et landbytte. Når det gjelder vold, vil jeg henvise til mine uttalelser den forrige dagen, da jeg bl.a. tok opp situasjonen for palestinske barn som blir fengslet, og vold som blir begått mot dem, noe jeg har slått hardt ned på.
Børge Brende (Høyre), 2013-12-09:
Den avtalen som det ble enighet om på Bali, innebærer at alle de 160 medlemslandene sluttet seg til dette avtaleopplegget. Dette er en avtale som også er veldig god for verdens utviklingsland. Det å bygge ned kostnadene ved å overføre varer fra ett land til et annet og kutte i skjemavelde og byråkrati kan også redusere korrupsjon. I tillegg har Norge nå gått ut og lovet at vi skal bidra med 30 mill. kr for å hjelpe utviklingsland, slik at de raskt kan gjennomføre bedringene når det gjelder handelsfasiliteter, og bygge ned unødvendig skjemavelde og byråkrati. Når det gjelder den avtalen som ble inngått, er den overhodet ikke noen hindring for at man fortsatt kan bistå med mat gratis. Man kan også bygge opp matvarelageret for fremtidige vanskelige situasjoner knyttet til mat. Hvor i debatten dette har dukket opp, og hvor man har disse opplysningene fra, vet jeg ikke, men de er feil.
Børge Brende (Høyre), 2013-12-09:
Det har vært lang praksis i Norge og i andre land å oppgi over bistandsbudsjettet de kostnadene man har med å ta imot flyktninger. Vi bruker mindre på dette nå enn det har blitt gjort i andre perioder. Nå bruker vi litt over 2 mrd. kr. Under andre regjeringer har man brukt over 3 mrd. kr. OECD og andre som legger rammeverket for hva som kan bli godkjent som bistand, slår fast at f.eks. det å hjelpe syriske flyktninger i Norge kan man bruke utviklingsbudsjettet til. Men det er viktig at man da har en samlet strategi. Norge er – som jeg også nevnte i mitt innlegg – den sjette største bidragsyteren når det gjelder å hjelpe Syrias naboland, som nå tar imot over 2 millioner flyktninger. Vi bruker også mye på humanitær bistand, som vi ønsker å få inn i Syria. I tillegg har regjeringen slått fast at Norge skal ta imot 1 000 flyktninger for å avhjelpe situasjonen i Syrias naboland. Og det bruker vi bistandsmidlene til.
Børge Brende (Høyre), 2013-12-09:
Som jeg også sa til representanten Huitfeldt, er regjeringens politikk helt klar. Vi har en balansert Midtøsten-politikk. Vi jobber for en tostatsløsning og støtter fullt opp om utenriksminister John Kerrys planer for å skape varig fred mellom Israel og Palestina. Jeg har også sagt, da jeg var i Israel og Palestina, at Israel nå absolutt bør avstå fra å gjennomføre nye bosetninger, som jeg tror vil komplisere den fredsprosessen man er midt inni. Norge vil videreføre den støtten vi har til de palestinske områdene, som er i en vanskelig økonomisk situasjon. Ikke minst ble vi bedt om dette fra utenriksminister Kerry, som nå mener at det er en viktig forutsetning for å nå frem. Men ordet balansert betyr selvsagt at vi i denne situasjonen også må legge vekt på Israels sikkerhetsinteresser. Vi vet at de har blitt angrepet, bl.a. av raketter fra Hamas i Gaza. Vi vet også at de har stått overfor angrep fra Hizbollah. Hvis Norge skal spille en rolle, må vi være balanserte i denne situasjonen. Det føler jeg at jeg er gjennom det jeg nå også har sagt i Israel.
Børge Brende (Høyre), 2013-12-09:
Jeg så også uttalelsene fra representanten Bård Vegar Solhjell i går, som jeg synes var betimelige. Det som er veldig beklagelig i Ukraina nå, er at en beslutning som virkelig angår fremtiden til de unge i Ukraina, blir tatt uten noen form for demokratisk debatt. Man må nå finne ut av hva som skjedde på den lørdagen for litt over en uke siden, hvor vold ble brukt mot demonstranter og journalister, og hvor det fortsatt er mange mennesker som er skadet. Thorbjørn Jagland har påtatt seg en rolle i dette og har vært i Ukraina og Kiev, og jeg synes også at OSSE kan sende observatører for å følge denne situasjonen nå. Det synes jeg vi skal se nærmere på.
Børge Brende (Høyre), 2013-12-09:
Jeg er enig med representanten Hareide i at dette har vært en god debatt, spesielt når den har dreid seg om budsjettet og dagens utenrikspolitiske utfordringer. Hvis man nå ser globalt, skal det skapes over 600 millioner nye jobber frem til 2020. Det å gjenskape vekstkraften i den globale økonomien er helt avgjørende for å kunne gi muligheter til alle de unge menneskene som trenger jobb fremover. Da å ha en fremtidsrettet utviklingspolitikk som skaper vekst og nye arbeidsplasser, og en privat sektor som er robust, er helt avgjørende. Regjeringen har i sin utviklingspolitikk også lagt større vekt på dette. Regjeringen har også økt satsingen på utdanning. Uten utdanning og kompetanse vil man ikke ha noen mulighet til å skape de jobbene som er nødvendig for de 600 millioner menneskene som trenger det. Det er også riktig, som representanten Hareide var inne på, at vi dessverre har sett en svekking av den norske satsingen på utdanning gjennom de senere årene. I 2005 brukte vi nærmere 10 pst. av bistandsbudsjettet til utdanning for bl.a. jenter og unge mennesker. I dag er vi nede på en andel på 5,9 pst. Dette er ikke strategisk eller fremtidsrettet for å kunne nå målene om å skape jobber og muligheter for disse ungdommene. Det er 20 år siden Oslo-avtalen om en tostatsløsning mellom Israel og Palestina. Jeg opplever at det er bred enighet i denne salen om det som er regjeringens politikk: Man må – ha en tostatsløsning, basert på grensene fra 1967 – finne en løsning for Jerusalem – være villig til landbytte – finne løsninger for de palestinske flyktningene Dette er helt i tråd med det som er utenriksminister Kerrys utgangspunkt for disse forhandlingene. Jeg leser også ulike merknader i innstillingen, og jeg ser at det er en flertallsmerknad ved Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, hvor også Senterpartiet er med, men hvor andre opposisjonspartier ikke er med, som sier at partiene: «(…) ser positivt på at regjeringen vil legge til grunn en balansert holdning til Midtøsten-konflikten. Flertallet støtter regjeringens mål om en fremforhandlet løsning som innebærer at Israel og Palestina, som to stater, eksisterer i fred innenfor sikre og internasjonalt anerkjente grenser.» (…) Selv om noen partier ikke er med på den merknaden, tolker jeg ikke det som at de er imot en tostatsløsning, men at man har en annen merknad, hvor man har en noe annen innfallsvinkel. Men det rokker ikke ved det som er den brede enigheten, nemlig en tostatsløsning, basert på grensene fra 1967.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Langtidsplanen fikk god plass i statsrådens innlegg, og det skulle bare mangle. Forsvaret har også vært gjennom en betydelig omstilling de siste årene, og vi har fått tilbake et forsvar med høy operativ evne. Det er også verdt å merke seg at den forrige langtidsplanen var fullfinansiert krone for krone. Til tross for det hadde vi budsjettbehandling også i fjor, og da sa daværende leder av utenrikskomiteen, dagens forsvarsminister fra Høyre: «Vi er villige til å betale for regjeringas beslutninger i motsetning til dem selv.» De foreslo å styrke driftsbudsjettet i Forsvaret for 2013 med til sammen 616 mill. kr, noe partiets talspersoner sa ville gi «større operativ evne, mer øving og mer trening». Men det er langt mellom ord og handling. Det vi ser i dag, er at vi får en økning på kun 13,9 mill. kr. Det er vi selvsagt positive til, men spørsmålet mitt er da: Vil forsvarsbudsjettet som vedtas i dag, gi «større operativ evne, mer øving og mer trening»?
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Jeg har vokst opp og lever midt i de såkalte nordområdene. Utviklingen fra å være en relativt marginalisert geografisk region til å bli en region av stor geopolitisk betydning for en hel verden er svært spennende. Det er et møte mellom utenrikspolitikk og innenrikspolitikk, som utenriksministeren sa. I den forbindelse handler det mye om oss mennesker som bor og lever der. Uttrykket «lys i husan» får utvidet betydning – da sett i et sikkerhetspolitisk perspektiv. Den rød-grønne regjeringen har utviklet en strategisk og målrettet politikk for nordområdene. De siste årene har vi også fått økt aktivitet på fastlandet, på Svalbard og på øvrige territorier, noe som gjør det nødvendig å styrke suverenitet og territoriell integritet. Av denne årsak er det viktig for Norge å bygge allianser med allierte og Russland og ta i bruk nødvendige politiske virkemidler for å styrke eksisterende samarbeid i nord. I en slik kontekst er både Forsvarets og det siviles samarbeidet mellom Norge og Russland viktig. Sameksistens, samhandling og økonomisk samarbeid bør prege sikkerhetsdialogen i nordområdene. Det er vel unødvendig å si at ingen av de arktiske statene er tjent med et militært kappløp mot nord – ei heller USA og Russland. Vi har et godt samarbeid med vår gode nabo i øst på en rekke sektorer og samfunnsområder. Norge og Russland møtes jevnlig i en rekke politisk fora – både regionalt, nasjonalt og internasjonalt. Vi ser også at den økonomiske samhandlingen er voksende. Signeringen av grenseboeravtalen og ratifiseringen av delelinjeavtalen i begge lands parlamenter har bidratt til et samarbeid over grensen på Storskog. Jeg er spent på regjeringens gjennomføringskraft i arbeidet for en ny grensestasjon. Man må si ifra når noe knirker i et ellers godt samarbeid. Vi skal og bør si ifra når grunnleggende menneskerettigheter som ytrings- og organisasjonsfrihet og homofiles manglende rettigheter blir utfordret i Russland. Vi må si ifra når det planlegges fortsatt drift av Kola-kraftverket, et av verdens farligste atomkraftanlegg, som ligger bare 20 mil unna den norske grensen. Og vi må si ifra når vi blir gjort kjent med at Russland vurderer Novaja Semlja, som grenser til vår kystlinje, som et sted for oppbevaring av atomavfall. Det er svært utfordrende, for å si det pent. Nevnte saker skaper bekymringer for oss finnmarkinger, og det bør det også gjøre i regjeringen Solbergs kontorer. I den forbindelse stilte jeg også et skriftlig spørsmål til utenriksministeren om hva regjeringen vil gjøre. Jeg har ikke tid til å sitere det, men jeg har bare lyst til å gi tilbakemelding til utenriksministeren om at jeg er veldig fornøyd med svaret. Man vil ikke sitte med armene i kors, man vil ta dette opp i bilaterale samtaler mellom de to landene. Jeg takker for det svaret.
Sylvi Graham (Høyre), 2013-12-09:
For mange år siden undertegnet jeg som ordfører et opprop med overskriften «Mayors for Peace». I 2011 var jeg på FNs generalforsamling, og i hovedkvarteret i New York ligger det en monter med min og tusenvis av andre ordføreres underskrifter. Det var for så vidt hyggelig å se den igjen. Det som ligger meg på hjertet nå, er de humanitære konsekvensene av kjernevåpen. Vi ser at verdenssamfunnet trår til når folk og samfunn rammes av tsunamier, tyfoner eller tørkekatastrofer. Midler, materiell og hjelpemannskaper strømmer til. Et område som rammes av et kjernefysisk nedslag, vil ingen strømme til. Der har verdenssamfunnet ikke muligheter for å hjelpe. Der vil det bare være lidelser i årevis. Dette kan bare forebygges. I en verden med økende terrorisme vokser også faren for atomvåpen på avveie, og derfor må de bekjempes. Jeg mener at sporet fra Oslo-konferansen om de humanitære konsekvensene av atomvåpen nå må vokse fra spor til hovedvei, i første rekke fram mot den oppfølgende konferansen i Mexico i 2014. Jeg mener vi trenger en verden uten atomvåpen. Her er plager og utfordringer nok på denne kloden. Plaget er også våre naboer i Ukraina. Verdens øyne er rettet mot det som kan framstå som en dragkamp mellom Russland og EU, utkjempet i Ukraina. Det er viktig at det sies i alle demokratiske parlamenter, slik som her fra vår talerstol i dag: President og politikere i Kiev: Vi ser dere. Lytt til folket. En av demonstrasjonens plakater, som vi kunne se på tv i helgen, lød: De kan ikke stenge oss ute fra Europa, for vi er i Europa. Ukrainas folk drømmer om et reelt demokrati og reell demokratisk innflytelse, og jeg tror at det ukrainske folket er vinnere. Som Nelson Mandela har sagt: En vinner er en drømmer som ikke gir opp. Jeg tror at Ukraina er befolket av vinnere. Julia Timosjenko er en av disse. I helgen hørte vi hennes stemme gjennom hennes datter, som var til stede og talte til hundretusenvis av demonstranter i Kiev. Ja, regjeringen har gjennom sitt arbeid allerede vist at Norge ikke viker tilbake for å ta opp kritiske spørsmål der det er grunnlag for det, enten det er i Ukraina, Russland eller andre steder. Norge skal ha en sterk og tydelig stemme for menneskerettigheter, i både våre nærområder og resten av verden. Det ligger i Sundvolden-erklæringens verdigrunnlag at regjeringen vil bygge sin politikk på at alle mennesker har universelle rettigheter, uavhengig av hvor i verden de bor. Det kaller ikke jeg fravær av ambisjoner.
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-12-09:
Jeg takker representanten Hansen for gode argumenter å fremføre i diskusjonene med EU. Det har vi allerede fremført og vi vil fortsette den linjen. Når det gjelder måter å konsultere og diskutere viktige EU-spørsmål med Stortinget på, har vi igangsatt et arbeid og en diskusjon knyttet til ulike modeller som er tenkelige. Det har også tidligere vært diskusjoner i Stortinget rundt nye arbeidsformer om EU- og EØS-spørsmål. Det er noe vi vil komme tilbake til, og vi vil selvsagt også gjerne ha en dialog med Stortinget selv om hvilke arbeidsformer som er mest tjenlige i denne sammenheng. Men vårt utgangspunkt er klart: Vi ønsker mer diskusjon fordi EØS-spørsmål er så viktige for norsk politikk og for norsk hverdagsliv.
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-12-09:
Våre nordiske naboer er våre nærmeste venner i EU-sammenheng. Det er med dem vi ofte har de tetteste konsultasjonene om de allehånde spørsmål som oppstår når EØS-direktiver skal innlemmes. Vi bør absolutt se på måter å forankre, forsterke og fordype samarbeidet på på praktisk måte. Jeg har hatt diskusjoner med både min svenske og min danske kollega om hvordan vi kan fordype og forsterke vårt praktiske samarbeid i disse spørsmålene og tar med meg dette gode råd fra representanten Nybakk i sammenhengen.
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-12-09:
Samtidig som spørsmålet om Norges relasjon til Ukraina er en sak som tilligger utenriksministeren, er det ingen tvil om at den er viktig også i et europapolitisk lys. Jeg hadde i marginen av EØS-rådsmøtet i november en samtale med presidentskapets utenriksminister, den litauiske utenriksministeren, om Ukraina-spørsmålet, ikke minst fordi det var i de timene at nyhetene begynte å komme fra Kiev om hvor det bar. En av diskusjonene vi har hatt, er om norske erfaringer med EØS-avtalen vil kunne være nyttig å formidle overfor Ukraina dersom – og forhåpentlig når – vi en gang vil inngå en assosieringsavtale. Der vil det fra norsk side være velvillighet. Det er en dialog vi har med EU.
Vidar Helgesen (Høyre), 2013-12-09:
Regjeringen har gitt uttrykk for at Norge er villig til å videreføre og fornye våre EØS-midler. Vi har også overfor EU gitt uttrykk for at når EU for første gang i sin historie reduserer sine budsjetter, er det ikke naturlig å forvente sterk økning fra norsk side. Så er vi samtidig opptatt av at dette ikke bare er forhandlinger om EØS-midlene, men også forhandlinger om fiskekvoter. Norsk markedsadgang for fiskekvoter er svært viktig for oss. Derfor er det viktig å se forhandlingene som en helhet, og det er med det utgangspunktet vi går inn i forhandlingene.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Statsråden vil ha bred ryggdekning for at vi skal fortsette å bidra når han nå skal inn i nye forhandlinger, men jeg ber ham merke seg en litt grinete merknad fra forrige komité. EU må få beskjed om at lommeboken ikke nødvendigvis er vidåpen når statsråden kommer tilbake til salen og skal ha støtte for forhandlingsresultatet. Det kan være godt å ha med seg i forhandlingene. Det er ment som en positiv støtte. Jeg har et spørsmål som dreier seg om noe annet. Representanten Halleraker sa at regjeringen har lagt listen høyt i europapolitikken, og viste for så vidt til regjeringsplattformen, og også at man har en ambisjon om mer og tidligere involvering av Stortinget. Det er positivt. Europautvalget er regjeringens konsultasjonsorgan, og jeg går ut fra at det selvsagt vil fortsette. Men på hvilke andre måter tenker statsråden seg at man skal involvere Stortinget i arbeidet med å utforme norske posisjoner?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Vi får ta statsråden for europaspørsmål på alvor og på ordet og regne med at han involverer Stortinget mer enn det som hittil har vært tilfellet, for et hasteinnkalt møte i Europautvalget en fredag ettermiddag, da partiene satt i budsjettsamtaler i finanskomiteen, var vel kanskje ikke optimalt i så måte. Men mitt spørsmål dreier seg likevel om noe annet. Det er slik at i Norden har vi arbeidet mye med å fjerne grensehindre. Er det mulig – eller hva mener statsråden – at vi kan samarbeide bedre mellom de nordiske land når det gjelder å implementere EU-direktiv? Vi har nemlig sett eksempler på at fordi vi ikke har samarbeidet godt nok, har EU-direktivene, når de har vært implementert, faktisk ført til større grensehindre og nye grensehindre mellom de nordiske land.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Vi er nok enige om fregattene. Men jeg skal starte med et sitat, og det er fra St.prp. nr. 45 våren 2001. Der står det i første setning: «Forsvaret befinner seg i en dyp og vedvarende strukturell krise.» I 2004 hadde Hæren alene fortsatt de facto 1 mrd. kr i underskudd. Vi hadde Høyre-statsråd på det tidspunktet. I dag, som jeg sa i mitt innlegg, misunner våre kolleger i andre land oss for at vi har en god balanse mellom struktur, operativ evne, oppgaver og finansiering. Er det slik at statsråden nå ser litt mer nøkternt på dette og innser at Forsvaret i løpet av den siste tiårsperioden faktisk har bedret seg både når det gjelder operativ evne, å være tidsmessig og å få til en skikkelig finansiering?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Jeg hører og ser at statsråden vil se på balansen mellom oppgaver, struktur og operativ evne. Og det skulle bare mangle at ikke en ny statsråd også vil gjøre det for å gjøre det veldig gode forsvaret vi har, enda bedre. Jeg har merket meg det hun sa om fregattene og seiling. Men jeg har et helt enkelt og veldig konkret spørsmål, og det er: Kan vi forvente en økning i forsvarsbudsjettene i de neste årene i den størrelsesorden som ble etterlyst under budsjettdebatten i fjor fra samme Ine Marie Eriksen Søreide, da som leder av komiteen, det vil si i overkant av 0,5 mrd. kr i året eller 616 mill. kr som det ble sagt da.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-12-09:
Jeg syns regjeringa på den korte tida som var til disposisjon for å lage en tilleggsproposisjon, har levert nettopp mer operativ evne, mer øving og trening. Vi satser målrettet på det som vil gi økt operativ evne. Så har vi samtidig kommunisert at dette er et nøkternt første skritt. Det er også et forsøk på å lukke gapet mellom retorikk og realiteter, som for så vidt den forrige regjeringa var en eksponent for. For eksempel hadde Kystvakten et antall seilingsdøgn som lå under de ambisjonene den forrige regjeringa selv hadde satt for seiling i Kystvakten, og for oppfyllelsen av langtidsplanen. Men det er helt åpenbart at det fortsatt er ubalanser mellom faktorene her. Vi går nå inn og ser på disse balansepunktene mellom struktur, ressurser, oppgaver, men også mellom investeringer og drift. Her er det et interessant poeng, som jeg er helt sikker på at Arbeiderpartiet er enig i, nemlig at det holder ikke bare å ha f.eks. fem fregatter og seile i henhold til det som er den gitte planen, hvis det faktisk betyr at vi ikke utnytter disse fantastisk fine fregattene godt nok. Dette må vi gå inn og se på.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-12-09:
Jeg er strengt tatt ikke så veldig opptatt av å snakke om sitater fra 2001. Jeg er opptatt av å snakke om den reelle situasjonen i Forsvaret i 2013, og jeg mener at det fortsatt er utfordringer i balansen mellom struktur, oppgaver og ressurser, og at det er utfordringer i balansen mellom drift og investeringer. Nå tror jeg nok også vi skal erkjenne at når Norge har hatt budsjetter som i realiteten har vært flate, eller har gått litt opp over en del år, og andre land har måttet kutte, har også det å gjøre med en dramatisk økonomisk situasjon i andre land, som vi har vært forskånet for. Det kan godt hende at vi også ville vært i samme situasjon som mange av våre naboland hvis den økonomiske situasjonen vår hadde vært dårligere. Men det er altså sånn at langtidsplanene er lagt opp etter meget strenge forutsetninger. Det skal ekstremt lite til å vippe balansen i disfavør av operativ evne. Et eksempel er at den forrige regjeringa allerede har tatt 75 mill. kr av det som skulle gå til å finansiere langtidsplanen, etter at Afghanistan-oppdraget ble trukket ned.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-12-09:
Jeg var også nylig og besøkte indre Troms og hadde møte med ordførerne i Bardu, Målselv og Sørreisa, og kunne til dem si akkurat det samme som jeg har sagt ellers også, at vedtaket om Sørreisa ligger fast, så det er ingen grunn til at noen skulle skape uro om det. Vedtaket om Hæren og oppbygging av Panserbataljonen ligger også fast – det er ingen grunn til at noen skulle skape usikkerhet om det. Når det så gjelder Generalinspektøren for Luftforsvaret, er det et av de områdene vi nå ser på. Det er rett og slett fordi vi allerede i innstillingen til langtidsplanen varslet at vi mente det var en utfordring å skulle gjennomføre en stor omstilling i Luftforsvaret samtidig som man flytter ledelseselementet. Det betyr altså at vi nå vurderer f.eks. tidslinja for når man skal flytte Generalinspektøren for Luftforsvaret. Dette har vi ikke konkludert med ennå, dette er under arbeid, og vi har selvfølgelig også til vurdering hvordan vi best kan sikre at den operative evnen holder seg gjennom den store omstillingen som Luftforsvaret skal gjennom. Dette er en vesentlig del av det.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-12-09:
Som representant for et meget lengesittende regjeringsparti vet også Marit Nybakk at det kommer man tilbake til i de årlige budsjettdiskusjonene. Men jeg innledet også her i stad med å understreke at regjeringa både i plattformen og i det vi nå sier, understreker betydningen av behovet for fortsatt økte bevilgninger, modernisering og reform. Det betyr altså at dette er ting som vi kommer til å komme tilbake til i de årlige budsjettene, og vi kommer til å komme tilbake til resultatet av de gjennomgangene vi nå gjør.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-12-09:
Hvis komitélederen hadde vært til stede i debatten fortsatt, kunne hun også hørt hva jeg hadde å si som svar på hennes spørsmål. Jeg kunne fortalt at jeg har holdt meg til det samme budskapet gjennom fire år, uavhengig av hvor jeg har vært. Jeg har sagt at det er veldig mye bra i Forsvaret, men det er også fortsatt behov for å balansere innsatsfaktorene. Jeg har sagt – og jeg sier fortsatt – at noe vil kreve mer penger, mens andre ting ikke vil kreve mer penger, men annerledes strukturering, og at det fortsatt er ubalanser mellom innsatsfaktorene og, ikke minst, mellom investering og drift. Det er ellers en ganske – hva skal vi si – herlig teknikk representanten Sverre Myrli bruker; han lar fullstendig være å ta hensyn til det jeg sier i mitt innlegg, for han har åpenbart allerede bestemt seg for hva han har tenkt å si, og så kaster han alle innsatsfaktorene i langtidsplanen opp i luften og sier at det er vi i regjeringa som skaper usikkerheten, når det er representanten Sverre Myrli som skaper den. Jeg sa at vedtaket om kampfly ligger helt fast, det var et enstemmig vedtak i Stortinget 14. juni 2012. Det har ikke vært noen diskusjon om inndeling av HV-distrikter eller HV-skolen på Dombås. Det har heller ikke vært noen diskusjon om 2. bataljon eller Sørreisa. Jeg har også sagt at på en del områder innen Luftforsvaret er vi nødt til å gå inn og se på at vi gjør de riktige tingene i riktig tempo og til riktig tid. Det kan bety at noe forskyves noe, slik f.eks. den forrige regjeringa allerede har gjort med QRA-en i Bodø. Endrede forutsetninger krever også at en ansvarlig regjering ser på forutsetningene og grunnlagene på nytt. Representanten Myrli er også opptatt av hvordan vi legger opp bevilgningene. Vel, som jeg sa i mitt innlegg: Dette er et nøkternt første skritt. Vi betaler faktisk for å oppfylle en del ambisjoner i langtidsplanen som den forrige regjeringa ikke gjorde. Antallet seilingsdøgn i Kystvakten lå under den ambisjonen regjeringa selv hadde lagt, fordi de ikke finansierte det nok. Det gjør vi nå. Det andre er at det fortsatt er en hårfin balansegang i finansieringen av langtidsplanen: 634 mill. kr er forutsatt hentet inn etter hvert som bidraget i Afghanistan trekkes ned, og brukes til å finansiere andre deler av langtidsplanen. Men den forrige regjeringa har altså allerede «spist» 75 mill. kr av de pengene til utenlandsoperasjoner i Adenbukta og i Mali. Denne regjeringa har derimot valgt å gjøre alvor av det som står i regjeringas erklæring, nemlig at utenlandsoppdrag finansieres utenfor rammen. Derfor ligger det i nysalderingen 30 mill. kr til å finansiere oppdraget som KNM «Helge Ingstad» nå er ute på – å hente ut kjemiske stridsmidler fra Syria.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-12-09:
Jeg vil i likhet med utenriksministeren takke for en god debatt. Jeg konstaterer også med stor glede at det er full enighet om de påplussingene regjeringa har gjort i tillegget. Det er enighet om viktigheten av å satse både på Kystvakten og på Heimevernets innsatsstyrker, og å sørge for en permanent finansiering av en nasjonal beredskapsoppgave som Marinejegerkommandoen har fått. Det er noe som regjeringa selvfølgelig tar med seg i det videre arbeidet, og ikke minst i diskusjonen om budsjettet for 2015. Jeg vil også bare få understreke at jeg svarte på de spørsmålene representanten Sverre Myrli hadde. Jeg svarte også at når det gjelder Luftforsvaret, hvilket Evenes er en vesentlig del av, har vi nå flere ting til vurdering. Jeg er helt enig med representanten Svein Roald Hansen i at de vurderingene er igangsatt for at man skal kunne få raske svar på de spørsmålene som er stilt. De er altså stilt for å ha en forsvarlig og ansvarlig tilnærming til at ting kan ha forandret seg etter vedtak av langtidsplanen for ett og et halvt år siden. Vi har altså allerede sett én stor forandring, som foranledning til at den forrige regjeringa måtte gjøre endringer i det som var langtidsplanens grunnlag. Når det så gjelder spørsmålet om kompensasjon til skadde veteraner, er det helt riktig som representanten Myrli sier, at den ble behandlet i statsråd 4. oktober. Nå skal det rett nok sies at ansvaret for å finne finansiering ble overlatt til den nye regjeringa, altså oss. Det har vi ivaretatt. Men jeg tror det er viktig å understreke at jeg nå opplever at det er full enighet i Stortinget også om det å gjøre dette om til en overslagsbevilgning, sånn at vi sørger for at skadde veteraner ikke en gang til opplever den usikkerheten de har opplevd i høst. To ganger i høst har utbetalingene stoppet opp fordi Statens pensjonskasse har vært tom for penger. Dette skyldes bl.a. at beregningene har vært annerledes enn det man forutså. Men kombinasjonen av det og det faktum at det ikke har vært en overslagsbevilgning, har gjort at hver gang Statens pensjonskasse er tom for disse pengene, så stopper det opp, regjeringa må bruke kongelig resolusjon, be om overskridelsesfullmakt, og dette skaper en betydelig usikkerhet. Dette er skadde veteraner som allerede i utgangspunktet opplever at møtet med systemet er tungt og vanskelig, og så risikerte de i tillegg å oppleve at utbetalinger for erstatning og kompensasjon de var tilkjent, stoppet opp. Sånn kunne vi ikke ha det. Derfor tok regjeringa tak i det med en gang og sørget for at dette ble overslagsbevilgninger. Jeg er veldig glad for den støtten som Stortinget enstemmig har gitt til dette.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Forsvarsministeren kalte det en «herlig teknikk» da jeg presiserte hva regjeringspartiene skriver i innstillingen. Jeg spurte hva det betyr når det står at det skal foretas en «gjennomgang av forutsetninger og beslutningsunderlag» i langtidsplanen. Det må vi kunne spørre om hva betyr. Jeg står for det som er innholdet i langtidsplanen, vedtatt av Stortinget, men det må være lov til å spørre de nåværende regjeringspartiene hva de mener, for det er de som har skapt usikkerheten. Jeg utfordret på en rekke konkrete områder. Forsvarsministeren svarte, men det var ett område hun ikke nevnte, ett spørsmål hun ikke svarte på, og det var framskutt base for kampfly i Nord-Norge, som Stortinget har vedtatt at skal lokaliseres til Evenes. Det kommenterte ikke forsvarsministeren. Vi skal ikke dra dette lenger nå, men det er interessant at dette var det eneste av de konkrete spørsmålene som forsvarsministeren ikke ville gå inn på. Så vil jeg bare si at det tidligere i debatten ble hevdet at den nye regjeringen måtte foreslå å tilleggsbevilge midler til den særskilte kompensasjonsordningen for veteraner med psykiske belastningsskader. Det trengte ikke den nye regjeringen å gjøre, for det forslaget lå der allerede fra den avtroppende regjeringen, behandlet i statsråd 4. oktober. Det var faktisk en av de siste proposisjonene Stoltenberg-regjeringen fikk igjennom. Den særskilte kompensasjonsordningen er et av de viktigste tiltakene i det som ble presentert som handlingsplanen «I tjeneste for Norge», som besto av 126 tiltak som det var stor enighet om i Stortinget. Vi må selvsagt sørge for at det er tilstrekkelige midler til kompensasjonsordningen, og at de som søker og har krav på å få utbetalinger, får de midlene, og jeg er helt sikker på at den nye forsvarsministeren følger opp dette på en god måte. Så vil jeg helt til slutt si at i mitt forrige innlegg brukte jeg begrepet «ikke henger på greip». Da fikk jeg påpakning av presidenten, Ingjerd Schou, om at jeg skulle finne andre ord fra vokabularet. Jeg har nå slått opp i ordboka, og der står det at «greip» er et «håndredskap med skaft og tinder». Det står også at begrepet «det henger ikke på greip» er det samme som «det er meningsløst». Så langt vil ikke jeg gå når det gjelder regjeringens politikk, men hvis Ingjerd Schou mener det er mer dekkende, så må hun gjerne stå for det.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
La meg bare si nok en gang, til saken om kompensasjonsordningen for veteraner med psykiske belastningsskader, at jeg er helt enig med forsvarsministeren og synes hun har behandlet dette på en ryddig måte. La oss nå ikke bruke krefter på å diskutere det vi er enige om, for her tror jeg vi er enige alle sammen. Så igjen: Der er vi helt på linje. Jeg vil bare helt til slutt kommentere forutsetningene for Forsvarets langtidsplan. Hvis det skjer ting, noe endrer seg, sier forsvarsministeren at en må se på det på nytt, og hun nevner forslaget om å videreføre såkalt QRA i Bodø – litt stammespråk tåler vi i en forsvarsdebatt. Ja, det er en mindre endring som foretas, men det betyr jo ikke at det rokker ved beslutningen om at Evenes skal etableres som framskutt base i nord. QRA videreføres i Bodø så lenge vi har dagens kampfly, men med de nye flyene skal Evenes bygges opp. Jeg registrerer at forsvarsministeren sier hun ikke vil ta omkamp, men på spørsmålet om Evenes får vi altså ikke svar. Arbeiderpartiet er for å bygge base på Evenes. Vi venter i spenning på hva regjeringen vil foreslå.
Regina Alexandrova (Høyre), 2013-12-09:
Høyre er fornøyd med at regjeringen vil arbeide med å skape reell balanse mellom oppgaver og ressurser i forsvarssektoren. Representanten Huitfeldt snakker med store bokstaver om mangelen på budsjettsatsing til Forsvaret. Representanten Huitfeldt glemmer da den tydelige satsingen på operativitet og beredskap samt at før bevilgninger kan økes for å dekke gapet mellom oppgaver og ressurser, må man vite hvor det trengs en kraftsamling. Det skal vi gjøre først. Et viktig tiltak for å få til økte bevilgninger til Forsvarets spisse ende, til økt operativ evne med større fokusering på øving og trening, er å bruke mindre penger på drift. En stor driftsutgift for Forsvarets operative avdelinger er utgifter til Forsvarsbygg for leie, drift og vedlikehold av eiendom, bygg og anlegg. Høyre forutsetter at effektiviseringsarbeidet i Forsvarsbygg vil bidra til å frigjøre midler til Forsvarets avdelinger, slik at vi kan styrke den operative evnen ytterligere. Høyre vil også understreke viktigheten av god sanitetsstøtte før, under og etter militære operasjoner, nasjonalt og internasjonalt, og ser positivt på at det satses på kompetansebygging i et flernasjonalt samarbeid og på samarbeid med det sivile helsevesenet. Troms militære sykehus, TMS, i Indre Troms er det eneste militære sykehuset i Norge og har siden 1954 gitt nødvendige helsetilbud til Forsvarets personell og bl.a. bidratt til helsetjenester før og etter tjenestegjøring i internasjonale operasjoner. Sykehuset har med sin kapasitet også gitt et godt helsetilbud til sivilsamfunnet. Regjeringen bidrar til å videreføre et spennende prosjekt der driften av TMS skal legges om til et Indre Troms medisinske samhandlingssenter, som skal videreutvikles til et sivilt drevet senter med et bredt spekter av helsetilbud, i et samarbeid med Forsvaret. Å kunne skape arenaer der det sivile og det militære samarbeider om kompetanse og drift, er spennende og framtidsrettet. Felles utnyttelse av ressurser i et område der Forsvaret og sivilsamfunnet er gjensidig avhengig av hverandre, vil kunne gi positive ringvirkninger, skape gode relasjoner og ikke minst gi Forsvarets personell et helhetlig helsetilbud i et område der Hæren har sitt tyngdepunkt og sin største aktivitet. Det blir spennende å følge med på dette viktige og framtidsrettede samarbeidsprosjektet i tiden framover.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2013-12-09:
I forrige uke behandlet Stortinget budsjettinnstillingen fra kommunal- og forvaltningskomiteen og i den forbindelse også selvsagt neste års budsjett for innvandringsfeltet. Et av områdene der det var ulik oppfatning mellom regjeringen og deres støttepartier Kristelig Folkeparti og Venstre på den ene siden og de rød-grønne på den andre, var når det gjaldt mottak av kvoteflyktninger gjennom FN. Det var overraskende at det ikke var større enighet om dette, og jeg er spesielt overrasket over at Kristelig Folkeparti og Venstre ikke lenger er særlig opptatt av at Norge skal ta en større del av ansvaret. Den rød-grønne regjeringen foreslo som kjent at Norge skal imøtekomme FNs anmodning om å ta imot flyktninger fra leirene i Syrias naboland ved å øke kvoten for overføringsflyktninger i 2014 med 1 000. Krigen i Syria har påført nabolandene store utfordringer gjennom overfylte flyktningleirer, samtidig som strømmen av syrere som søker beskyttelse og hjelp, fremdeles øker. Regjeringen Solberg foreslo i sin tilleggsproposisjon å redusere tilleggskvoten til 500 og i stedet gi rom for å ta imot 1 000 syrere ved å redusere mottaket av overføringsflyktninger fra andre land. I Senterpartiet mener vi at norske politikere må ta inn over seg de enorme utfordringene som flyktningstrømmene representerer, både humanitært og sikkerhetspolitisk. Vår ordinære kvote på 1 000 overføringsflyktninger årlig er et lite bidrag til å dempe utfordringene. Regjeringen Solberg og stortingsflertallet viser til at de også ønsker å ta imot 1 000 overføringsflyktninger gjennom FN fra landene rundt Syria, men de sier ikke noe om hvem dette skal gå ut over, gjennom redusert kvote for FN-flyktninger fra andre flyktningleirer. Jeg mener det er feil signal å gi en verden i nød, når vi fra Norge sier at dessverre, nå er det Syria som er verst stilt, og flyktninger i leirer fra andre land kan vi ikke gi samme mulighet til overføring som vi har gjort i tidligere år. Det blir feil at Norge som et rikt land sender ut slike signaler. Vi burde ta oss råd til å ta imot 1 000 fra Syria i tillegg til den ordinære kvoten.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Det er representanten Bård Vegar Solhjell som fikk meg til å be om ordet i denne debatten. Jeg holdt på å si at på seg selv kjenner man andre. Jeg synes det virker rart når representanten Solhjell trekker frem et avisinnlegg om apartheidregimet i Sør-Afrika som var signert av Anders Lange, et innlegg som Anders Lange definitivt ikke burde ha skrevet, og som Fremskrittspartiet har tatt avstand fra gang på gang. Dette innlegget er altså fra 1963. Det er 50 år siden, og det er 10 år før Fremskrittspartiet ble stiftet. Å bruke dette sitatet mot dagens Fremskrittspartiet som et slags bevis, blir anakronistisk og det blir irrelevant. Så har altså Solhjell tatt avstand fra SVs tidligere – eller kanskje fremdeles nåværende – syn på en del diktaturer rundt om i verden. Men ærlig talt: Det er jo bare begynnelsen. Når Bård Vegar Solhjell svinger seg til de store høyder med denne formen for sitatspill, så gjør det denne saken enda pussigere, for hva har hans eget parti, Sosialistisk Venstreparti, drevet med i sin tid? Jo, på 1970-tallet jobbet SVs folk som gale for å få til en fusjon mellom Sosialistisk Venstreparti og Norges Kommunistiske Parti, og det greide de delvis. Norges Kommunistiske Parti var altså Sovjetunionens representanter i norsk politikk i etterkrigstidens Norge. Partiet støttet aktivt og helhjertet Sovjetunionens forbrytelser i Øst-Europa i tiden etter annen verdenskrig. Stortingsrepresentant Reidar Larsen var fremdeles partiformann i Norges Kommunistiske Parti da han ble innvalgt på SVs liste til Stortinget i 1973, og senere ble han SVs parlamentariske leder. Har Solhjell glemt dette? Neppe. At to av SVs representanter i samme stortingsperiode hadde bakgrunn fra Nasjonal Samling, er Solhjell sikkert også klar over, men det er visst greit i det partiet. Jeg liker ikke denne typen debatter, men når representanten Solhjell så til de grader kaster stein i glasshus, mener jeg det er riktig å friske opp hukommelsen hans og minne ham om hans eget partis temmelig grumsete historie.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Jeg har fulgt litt med på debatten, fram og tilbake, men jeg har lyst å komme med noen betraktninger, siden jeg var FN-delegat i høst, da Norge la fram sitt budsjett. Vi hadde møter med mange internasjonale organisasjoner forut for at budsjettet ble lagt fram. De pekte alle på Norges rolle. De pekte ikke bare på pengene vi ga, men de pekte også på Norges rolle som et eksempel for verden når det gjelder å vise raushet knyttet til verdens fattige. I en verden preget av finanskrise, arbeidsledighet og usikkerhet har mange giverland redusert sitt tilskudd til bl.a. FNs organisasjoner. Det er forståelig, men når en regjering bevilger seg 4 mrd. kr mer å bruke og likevel kutter i bistanden, er det ikke til å forstå, og det var ikke til å forstå hos dem vi møtte. Jeg mener det ga uheldige signaler, fordi Norge har den posisjonen det har, nemlig som et land som – i tillegg til det å være en konkret pengeyter – er et forbilde for andre land, som vi kan dra med oss når det gjelder å være solidarisk utenfor egne grenser. Regjeringas dreining ble lagt merke til, og jeg synes det er et poeng å vite og holde fast ved at regjeringa foretok den dreininga, og at det er Stortinget som reverserer den dreininga i dette budsjettet. Jeg synes det var veldig bra at Kristelig Folkeparti og Venstre fikk forhandlet tilbake endringene i bistandsbudsjettet, men likevel står vi igjen med en flyktningstatus som ikke er så god som den var før denne regjeringa kom til makta. Jeg liker det ikke. Vi står overfor et Europa og en Midtøsten-region som blør, og da velger altså Norge å bruke 4 mrd. kr mer, hvor mest går til skattelette, man reduserer flyktningekvotene og regjeringa reduserte bistandsbudsjettet. Det er uheldige signaler i denne tida. Norge burde gjort mer – ikke mindre.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Denne regjeringa har brukt 4 mrd. kr mer enn den forrige regjeringa. Det vi ser konturene av, er at det er veldig mye som blir parkert eller utsatt. Innen justisfeltet ser vi at beredskap og fengsler blir omdannet til nye handlingsplaner og nye vurderinger. Vi ser det innen helse, der vi skal ha en ny sykehusplan, som utsetter en del av de satsingene som var på trappene innen sykehusområdet. Vi ser det innen bistand og flyktningfeltet. Det er helse- og velferdshjelp til de aller fattigste i verden, og det har altså denne regjeringa kuttet på. I Stortinget ble det lagt inn igjen, ikke når det gjelder flyktninger, riktignok, men bistandsbudsjettet – med 4 mrd. kr mer å bruke. Det har vært diskutert om det har vært løftebrudd i helsepolitikken – jeg skal ikke si om det er løftebrudd eller voksenopplæring som har preget posisjonen de siste ukene. Jeg skal ikke gjenta de eksemplene som er nevnt tidligere i debatten, men jeg synes det er underlig at det blir framstilt som om et av de store bevisene på at den rød-grønne regjeringa ikke har lyktes, er at det var økning i helseforsikringene. Da regner jeg med at statsråden kan garantere for at andelen helseforsikringer vil gå ned, nå når vi får en kommersialisert helsetjeneste. Jeg stiller meg også spørsmålet: Hvis det er bra med den organiseringa som jeg ser konturene av, som posisjonen antyder, hvorfor strekkes det ikke ut – over til folkehelsearbeidet også? Folkehelsearbeidet er en av de største utfordringene vi har i Norge framover. Jeg synes det har vært for lite debatt, jeg synes det har vært lite fokus på det i det posisjonen har signalisert, i media og også i innstillinga fra den nye regjeringa. Hvorfor brukes ikke de argumentene som er så bra for helsetjenesten, også når det gjelder folkehelsearbeidet? Kommuneøkonomien var også noe som ikke skulle svekkes. Med 4 mrd. kr mer skulle kommunene kunne styrkes. Nå ser vi at endringene i barnehagetilskuddene får store konsekvenser for kommunene. Det vil også påvirke folkehelsearbeidet hos barn og unge der de bor, altså ute i kommunene. Den ideologiske forskjellen mellom oss er, sånn som jeg ser det, én ting: Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringa hadde et mål som den nye regjeringa ikke har – vi hadde et høyt mål om å utjevne sosiale forskjeller i samfunnet. Det er ikke til stede i den nye regjeringserklæringa. Det ser vi også gjennom de vedtakene som er gjort når det gjelder å bruke 4 mrd. kr mer – der går de aller fleste milliardene til dem som har mest fra før.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Først til det som ble tatt opp i forrige replikkveksling. Komiteens brede flertall slutter seg til proposisjonen. Jeg vil bare spørre statsråden om det ikke er slik at hvis det gjelder besøk som det er gode humanitære grunner til, f.eks. å besøke egne barn, finnes det en hjemmel i utlendingsloven – jeg tror det er § 71 – for å kunne søke om kortvarig opphold for å kunne gjennomføre den type besøk selv om man er utvist. Det andre spørsmålet jeg har, er hvordan statsråden nå vil legge opp til å kunne gjøre mer bruk av dette verktøyet, utvisningsvedtak. Jeg vet at man nå bl.a. har fått en ny instruks i UDI om at man kan bruke dette overfor EØS-borgere som begår gjentatte lommetyverier, gjentatte butikkinnbrudd osv. Hvordan vil man sette mer trykk på nå å opprette utvisningssaker av den typen kriminelle forhold så det kan få større virkning?