Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-04-26:
Det rød-grønne landbrukspolitiske systemet har medført en dramatisk nedbygging av det norske landbruket gjennom en halvering av antall produsenter på 20 år, dårlig inntektsutvikling i næringen, og at så mange som over 36 000 gårdsbruk i dag står tomme. Landbrukspolitikken fratar matprodusentene det meste av næringsfriheten samt innholdet av eiendomsretten og gjør at utviklingsmulighetene blir få. Det er naturlig nok vanskelig med rekruttering til en næring som er så gjennomregulert med et omfattende byråkrati. For å snu denne vedvarende negative utviklingen for landbruket er det nødvendig med grunnleggende endringer som gjør at bonden får bestemme mer over sin egen produksjon, og at politikere og byråkrater får mindre innflytelse. Færre regler og reguleringer for landbruket vil bety større utviklings- og inntektsmuligheter enn det dagens regulerte rammebetingelser med næringsoverføringer gir grunnlag for. Det vil etter hvert bli en friere verdenshandel også for matvarer, og det er viktig at vi benytter tiden til å sikre at norsk landbruk får rammebetingelser tilpasset et nytt handelssystem. Friere handel også med landbruksprodukter vil bety større konkurranse i det norske matvaremarkedet, noe som vil komme forbrukeren til gode. Det vil også innebære eksportmuligheter og nye markeds- og inntektsmuligheter for norske matprodusenter. Mens regjeringen er mest opptatt av å holde fast ved en gammeldags reguleringspolitikk som ikke fungerer, mener Fremskrittspartiet at vi må gripe de mulighetene en friere handel gir for landbruket. Hovedavtalen for jordbruket, inngått mellom staten og jordbrukets organisasjoner, regulerer rammene for den årlige næringsavtalen for jordbruket. Den første hovedavtalen for jordbruket ble inngått i 1950. Dagens avtale er fra 1992. Det er bare Norge innenfor OECD-området som har en slik avtale mellom staten og næringsorganisasjoner for jordbruk. Avtalen regulerer bl.a. priser på mat og er en regulering av markedet. Fremskrittspartiet viser til at det er 60 år siden den første hovedavtalen for jordbruket ble inngått, og det er på tide å redusere politikernes og byråkratiets makt over matvaremarkedet, slik at den enkelte produsent får mer innflytelse over egen produksjon og eiendom. Jordbruksavtalesystemet med sine pris- og markedsreguleringer og tilknyttede regelverk har over en årrekke gitt en svært negativ utvikling for det norske landbruket. For forbrukerne medfører dagens landbrukspolitiske rammeverk at vi har blant Europas høyeste matvarepriser og dårlig vareutvalg i forhold til våre naboland. Kostnadene ved det jordbrukspolitiske systemet gjennom store overføringer over statsbudsjettet rammer også forbrukerne gjennom høye skatter. Konkurranse er den viktigste forutsetningen for et godt entreprenørmiljø, og derfor må de etablerte ordningene som hindrer dette, avvikles, som jordbruksavtalen og de forvaltningsoppgaver som den finansierer. Fremskrittspartiet har fremmet en rekke forslag for å styrke bondens næringsfrihet, som å myke opp rigide produksjons- og markedsreguleringer som begrenser produsenters muligheter til å utvikle produksjonen. Fremskrittspartiet mener at fri etablering i alle produksjoner må gjenopprettes og vil kun beholde produksjonsbegrensninger som sikrer miljøet og et godt dyrevern. Fremskrittspartiet mener som sagt at færre regler og reguleringer for landbruket vil bety større utviklings- og inntektsmuligheter enn det dagens regulerte rammebetingelser gir grunnlag for. Det er viktig at vi benytter mulighetene for å sikre norsk landbruk rammebetingelser tilpasset et nytt handelssystem. Større grad av matvarehandel over landegrensene vil innebære eksportmuligheter samt nye markeds- og inntektsmuligheter for norske matprodusenter. Og da må vi ikke glemme å se på fiskeindustrien, som i dag eksporterer svimlende 37 millioner måltider hver dag til resten av verden. Det må etableres et markedsbasert system for jordbrukets rammebetingelser, slik at dagens system med markedsreguleringer erstattes av fri konkurranse. Det vil stimulere til en utvikling som resulterer i at velferdsgodene i landbruket blir lik dem som gjelder for andre næringsdrivende, og vi mener at selektive tiltak med hensyn til enkelte sektorer i landbruket framfor andre gir feil ressursbruk. Det kan vises til at antall gårdsbruk i aktiv produksjon er fallende, og vi mener at avtalesystemets stramme produksjons- og prisreguleringer rammer både den enkelte selvstendig næringsdrivende og forbrukerne. Hvis man skal stoppe den store reduksjonen og frafallet i norsk landbruk, må resten av Stortinget følge opp Fremskrittspartiets mange forslag om deregulering og avbyråkratisering av næringens rammevilkår. Det må legges til rette for dem som ønsker å gjøre sin produksjon mer markedsrettet og vil utnytte sine produksjonsmuligheter gjennom en kompensasjonsordning som skal underlette omstilling i landbruket i en overgangsperiode. Kompensasjonsordningen skal gi produksjonsfrihet og bevilgningsreduksjoner, og denne ordningen skal fokusere på nyskaping og innovasjon innen landbruket. Kombinasjonen av en målrettet omstillingsstøtte med en mulighet til å utnytte produksjonskapasiteten på gården vil gi et bedre inntektsgrunnlag for næringen enn det dagens regulerte økonomi kan tilby. Det vil være nødvendig å iverksette oppheving av omsetningsloven, konsesjonsloven og husdyrkonsesjonsloven. Det må også foretas en gjennomgang av jordloven med sikte på modernisering og forenkling av bl.a. avstandsbegrensning og kvotetak for samdrifter i melkeproduksjonen. For å snu denne vedvarende negative utviklingen for landbruket er det nødvendig med grunnleggende endringer som gjør at matprodusentene får bestemme over egen produksjon, og at politikere og byråkrater får mindre innflytelse.