Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1999-03-26:
Regjeringens fire søyler under en framtidsrettet og helhetlig næringspolitikk har fått en bred oppslutning i næringskomiteen. Det er positivt og selvfølgelig også en styrke for den videre oppfølging av rammevilkårene. En sunn økonomisk politikk er en forutsetning for en aktiv næringspolitikk. Nivået på renter, på priser og valutakurser bestemmer langt på vei også omfanget av nyinvesteringer og videreutvikling i bedriftene. Den siste tids utvikling i oljepris og uroen i de internasjonale valuta- og aksjemarkedene viser med all tydelighet hvordan vår åpne, oljeavhengige økonomi er prisgitt forhold og hendelser i andre deler av verden som vi ikke har kontroll over. Norsk økonomi er sterkt råvarebasert. Vi er gode på petroleum, på fisk, på trelast og metaller. På disse områdene er vi blant de fremste i verden. Men det er produkter som er spesielt utsatt for svingninger i de økonomiske konjunkturene, og det representerer derfor en ekstra utfordring for norsk økonomi. For å gjøre landet mindre avhengig av petroleumssektoren må vi legge til rette for et omstillingsdyktig næringsliv som tåler en internasjonal konkurranseflate. Dette vil nemlig mer og mer bli utfordringen også for de små og mellomstore bedriftene fremover, ikke bare for de store konsernene. De fleste bedriftene i Norge er små. Næringspolitikken må derfor ta utgangspunkt i de små bedrifters situasjon og behov slik at det stimuleres til investeringer og nyskaping. Norges konkurranseevne er avhengig av generelt gode rammevilkår, men kanskje først og fremst av at vi har kompetent og attraktiv arbeidskraft. NHO har presentert et såkalt konkurransebarometer for 1998, der en for det første forsøker å plassere Norge i forhold til andre land når det gjelder 11 konkurranseområder som er av betydning når bedrifter skal foreta sine lokaliseringsvalg. Dernest måler en hvilken bevegelse det er landene imellom når det gjelder ulike konkurransevilkår. Det er interessant lesning. Her lyser det tre røde lamper: Forutsigbarheten i norsk økonomi er redusert, lønnsveksten har vært for stor, og vi kom også dårlig ut med tanke på innovasjon, forskning og utvikling. Ansvaret for en slik situasjon må nok deles mellom ulike aktører. Hovedspørsmålet er likevel hva vi nå kan gjøre for at konkurransebarometeret for 1999 blir bedre. Et hovedgrep er da satsing på attraktiv arbeidskraft med stor kompetanse som et viktig konkurransefortrinn i fremtiden. Det stiller krav til vårt utdanningssystem, til skolen og til høyere utdanning. Det er gjennomført store reformer i skoleverket, og jeg mener vi har grunnlag for å si at det norske skolesystemet står seg godt sammenliknet med de fleste andre land. Likevel sliter vi med dårlig inneklima, mangel på kvalifisert arbeidskraft, mangel på PC-utstyr og ikke minst mangel på lærere med kompetanse til å ta IT i bruk i undervisningen. Her er det altså fremdeles klare utfordringer. Vi må satse på høyere utdanning. Innen IT ble det i 1998 opprettet 835 nye studieplasser, og det økes med ytterligere 515 i 1999. Dette er en viktig og riktig satsing. Samtidig tror jeg vi i større grad må satse på de muligheter som en bedriftsintern opplæring gir oss når det gjelder kompetanseheving. Noen få ord om petroleumssektoren: Avisene tegner nå et bilde av en petroleumssektor i krise. Likevel har disse selskapene i løpet av de siste to årene økt bemanningen med mer enn de nedbemanningene som nå er varslet. Men signalene vi nå mottar, er alarmerende, ikke bare for oljeselskapene, men også – ikke minst – for leverandørindustrien, som må legge kraftig om dersom det ikke kommer inn nye prosjekter innen kort tid. Derfor er det nødvendig å gjennomdrøfte hvordan denne situasjonen kan møtes på en aktiv måte. Jeg vil nevne at utvikling av nye teknologiske løsninger er en viktig forutsetning for å lykkes. Dette er et ansvar som næringen selv må ta. Dessuten trengs bedre samarbeids- og organisasjonsformer, som må gjennomarbeides av næringen selv og partene i arbeidslivet. Regjeringen har også varslet at den vil vurdere om rammebetingelsene for denne næringen kan gjøres bedre. Vi må se på statens direkte engasjement på sokkelen, dvs. SDØEs andel av feltene og forenklinger i regelverket for utbyggingen av de enkelte felt. Også skatte- og avgiftsordningene vil bli vurdert av Regjeringen i denne sammenheng.