Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2004-03-11:
Jeg mener at denne siste runden mellom statsråden og representanten Hagen – og den inkluderer også representantene Hove og Lønning – med all tydelighet viser at når Stortinget fatter et instruksjonsvedtak, bør spørsmålet være såpass godt utredet at man er overbevist om at det lar seg gjennomføre. Jeg synes denne debatten med all tydelighet viser – og det viser for øvrig de merknadene som er skrevet til dette forslaget, der Arbeiderpartiet har valgt ikke å ta del i verken kritikken eller velsignelsen – at dette var et vedtak, det må jeg medgi, selv om Arbeiderpartiet muligens har vært med på dette, som var presist utformet, men ikke hadde med seg alle de konsekvenser som man nødvendigvis burde ha med seg før man fattet et slikt vedtak. Derimot mener jeg at det er ganske åpenbart at Regjeringen i slike tilfeller, når en slik sak forberedes i komiteen, må redegjøre for Stortinget for de konsekvenser dette har, og så gi Stortinget en valgmulighet. Jeg er ikke så sikker på at det er godt nok praktisert, slik som både regjering og storting arbeider i dag. En mindretallsregjering vil være forsiktig med å presse Stortinget på hva de anser som småsaker, for å unngå å skape et konfliktnivå som gjør at samarbeidet rundt store saker forhindres. Det kan jeg forstå. Men i den ytterste konsekvens kan dette bety at Stortinget fatter vedtak som befolkningen tror kan gjennomføres, og som ikke gjennomføres. Det svekker tilliten til politikken. Derfor blir min konklusjon på dette, uten at jeg nødvendigvis skal gå inn i de ulike fortolkninger av dette vedtaket, at her må både storting og regjering arbeide med problemstillingen for å unngå at dette fortsetter på en slik måte at vi virkelig ødelegger ikke bare Stortingets instruksjonsmyndighet, men også tilliten til politikk og det politiske system. Jeg skal forsøke å bidra til at det skjer, og det har jeg forstått at også andre ønsker. Så er jeg ikke enig med representanten Lønning når han sier at spørsmålet om investitur og grunnlovsendring i forhold til oppløsningsrett ikke betyr noe i denne sammenheng. Jo, jeg mener faktisk at det har noe å bety, for grunnleggende sett går dette på maktforholdet mellom storting og regjering og hvordan Regjeringen og Stortinget har mulighet til å praktisere og utøve sin makt. Jeg mener at en investitur og en mulighet for Regjeringen til å oppløse Stortinget dersom det parlamentariske grunnlaget for Regjeringens dannelse bryter sammen, faktisk vil medvirke til at man erkjenner at de spillereglene som finnes, bør følges, ellers kan konsekvensen være et nyvalg. Så må jeg si at jeg er delvis enig med Hagen i at Stortinget kan heller ikke leve med at vi år etter år i forhold til stortingsmeldingene om de anmodnings- og utredningsvedtakene som er gjort, bare deler ut såkalte gule kort og advarsler. Derfor ber jeg Regjeringens medlemmer være meget oppmerksomme på de kritiske merknader som er gitt i denne komiteinnstillingen. Vi forventer at det svares på dette, enten i egne saker til Stortinget eller når Stortinget til neste år skal ha en oppfølging av de nye anmodnings- og utredningsvedtakene, og vil følge med på hva som har skjedd med de merknader som vi gav i år, for det er helt åpenbart at Stortinget er nødt til å ta konsekvensen av sin kritikk dersom Regjeringen ikke retter seg etter de pålegg Stortinget gir.