Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2004-02-10:
Takk president! Jeg tror denne meldingen som behandles av Stortinget i dag, er et skritt i riktig retning når det gjelder en effektiv og helhetlig storbypolitikk i Norge. Også sett i forhold til en moderne regionalpolitikk vil dette med storbypolitikk og perspektiver på storbyenes utvikling og framtid måtte trekkes inn på atskillig flere områder enn det har blitt gjort tidligere. Jeg vil nevne tre konstateringer som jeg tror vi kan være enige om. Den ene er at disse byregionene spiller en meget viktig rolle for bosettingen, ikke bare for denne storbyen, men også for bosettingen og arbeidsmulighetene i distriktene – med andre ord langt utover byens grenser. Det andre punktet er at byregionene også er sentre for en formidabel verdiskaping, de er sentre for kunnskapsutvikling, og de bidrar til å utvikle et robust næringsliv også med internasjonal konkurransekraft i seg. Det tredje punktet kan vi heller ikke se bort fra. Det er at vi i disse byene har de dårligste levekårene, ikke minst for enkeltgrupper og enkeltpersoner. Og et mål om geografisk utjevning av levekår i Norge forutsetter en spesiell satsing i storbyene dersom vi skal få en utjamning og en forbedringspolitikk som vi kan være stolte av. Jeg vil sitere fra meldingen: «Storbyene og storbyregionene er i særlig grad utsatt for de negative konsekvensene av manglende koordinering av statlig politikk.» Dette er en meget viktig konstatering og et viktig punkt. Behovet for en statlig koordinering av statlig politikk forsterkes nemlig i storbyregionene på grunn av større press og belastning på infrastruktur, boligmarked, sosialtjenester og andre forhold. Dette må vi ta innover oss når vi setter opp våre budsjetter, når vi avgjør de strategiske bevilgningene, når vi fatter våre strategiske vedtak. Ett av problemene i byutviklingen er mangelen på en koordinering av planleggingen, ikke minst av arealbruk når det gjelder samferdsels- og jordbruksarealer. I den nye planloven må det legges opp til en mest mulig helhetlig planlegging. Ikke minst er det behov for et nytt regime når det gjelder planlegging i storbyregionene. Storbyregionene omfatter flere kommuner, ikke minst i det området jeg kommer fra, Stavanger-regionen, hvor vi har mange kommuner som er infiltrert i det samme arbeidsmarked, i det samme boligmarked, i det samme opplevelsesmarked, osv. Det trengs da imidlertid modeller der kommunene og storbyregionene selv i fellesskap kan komme fram til og vedta en bindende plan for hvordan arealbruken i grove trekk skal se ut i framtiden. Slik jeg ser det, har ikke Planutvalget funnet noen god løsning på nettopp disse spørsmålene. Forslaget om at fylkesdelsplanene skal ha bindende virkning med hensyn til arealbruken, er etter min oppfatning ikke helt tilfredsstillende. Men jeg forutsetter at storbyene skal kunne spille den rollen som de er tiltenkt i den regionale utviklingen, både i sine respektive landsdeler og i Norge, ved nettopp en systematisk satsing på storbyene over et bredt felt, og det gjelder kultur, det gjelder forskning og utdanning, det gjelder innovasjon, det gjelder internasjonalisering, og det gjelder kommunikasjon. Hvis vi ikke har en bred satsing på alle disse områdene og koordinerer på en skikkelig måte, vil storbyene lide for dette i lang tid framover. Med andre ord: Det etterlyses en sterkere vilje til å ta opp storbyenes forslag om at skillet mellom de nasjonale kulturinstitusjonene og landsdelsinstitusjonene skal oppheves, og at staten overtar et helhetlig ansvar for finansieringen av de viktigste kulturinstitusjonene i Norge. Jeg har også savnet vilje til en forsterket innsats på forskning, både i tilknytning til og utenfor universiteter og høyskoler, i storbyregionene, som ledd i en norsk politikk for innovasjon og økt konkurransekraft. Å gjøre høyskolene bl.a. i Stavanger og Agder til universiteter vil bidra svært bra i en slik retning. Jeg vil til slutt også peke på samferdselsinvesteringer rundt storbyregionene, som kan gi muligheter til å opprettholde en spredt bosetting, ved at kommunene i utkanten trekkes inn i storbyenes arbeidsmarked.