Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-06-11:
Først vil jeg takke resten av komiteen for et konstruktivt arbeid med denne saken. Proposisjonen som ligger til behandling, omtaler tre hovedområder. Det første gjelder innføring av hjemmel til å forskriftsfeste kompetansekrav for alle lærere, dvs. ikke lenger gi dispensasjon for de lærere som er utdannet før 2014. Gjeldende unntaksbestemmelse skyldes som kjent at lærere som er uteksaminert etter ny ordning, automatisk er kvalifisert i henhold til de kompetansekravene. Forslaget innebærer at kompetanseforskriften gis tilbakevirkende kraft, slik at alle lærere som er utdannet før 2014, må ta tilleggsutdanning for å få full undervisningskompetanse. En samlet komité deler regjeringas ambisjon om å heve kompetansenivået i skolen, men komiteen er splittet i synet på den foreslåtte endringa og hvilke konsekvenser denne vil få. Jeg viser her til innstillinga, der partiene redegjør for sine synspunkter og forslag. Senterpartiet deler regjeringas oppfatning av behovet for tiltak for å øke fagkompetansen i skolen – absolutt! Samtidig mener vi det er en fare for at lovendringene vil få uheldige konsekvenser, som vi mener ikke er svaret på det vi ønsker å vinne. Mindre skoler kan få til dels store problemer med å oppfylle kompetansekravene for undervisningsfag og bidra til å presse fram nedlegging av skoler. Strengere kompetansekrav vil øke behovet for videreutdanning av lærere ytterligere, noe som igjen vil medføre økt behov for vikarer, som ofte ikke har relevant kompetanse, og – paradoksalt nok – langt mindre formell kompetanse og realkompetanse enn utdannede lærere, med kanskje 20 års erfaring i klasserommet, som nå blir funnet for lette, eller som er ukvalifiserte. Slik vil skolen gjennom flere år ha flere ukvalifiserte ansatte i undervisninga enn i dag. Det er alvorlig når flere høringsinstanser påpeker at en slik endring med tilbakevirkende kraft vil innebære en svekkelse av lærernes stillingsvern, og det er en fare for at flere lærere vil søke seg bort fra skolen. I proposisjonen ligger det også et forslag om klargjøring av hvilke avgjørelser i skolesammenheng barnevernet kan ta på vegne av barnet, når barnevernet har overtatt omsorgen for barnet. Komiteen støtter regjeringas forslag. Særlig når det gjelder avgjørelser vedrørende den faglige og sosiale utviklinga til barnet, er det viktig å la dem som har best forutsetning for å ivareta barnets interesser, ta beslutningen. Komiteen er enig i at dette skal være de som har hovedomsorgen for barnet, og samtidig fremdeles la foreldrene ta avgjørelser i spørsmålet, som regnes som en sentral del av foreldreretten. Det tredje elementet i proposisjonen er forslaget om endring av navnet på RLE-faget til kristendom, religion, livssyn og etikk, KRLE, samt varsling av en sterkere regulering av tidsbruken i faget, slik at om lag halvparten av undervisningstida i faget skal brukes til kristendomskunnskap. Som grunn for forslagene viser regjeringa til den sterke posisjonen som kristendommen har i norsk historie, og ønsket om at det skal legges større vekt på denne religionen i undervisninga enn i dag. Av samme grunn ønsker en å endre navnet på faget. Som innstillinga viser, er det stor uenighet om dette forslaget. Senterpartiet mener at forslaget er uheldig, kan skape ny usikkerhet om innholdet i faget og føre til at flere foreldre velger å søke fritak for sine barn. Vi mener det vil være svært uheldig dersom symbolpolitikk fra regjeringas side medfører at elevene splittes i et fag der det er spesielt stort behov for å tjene som en samlende og felles møteplass for kunnskapsdeling, drøfting og refleksjon. Regulering av tidsbruken vil også bety at regjeringa og flertallet overstyrer lærernes og skolens organisering av undervisninga – stikk i strid med intensjonene i Kunnskapsløftet, der læreplanene skal være styrt av læreplanmål og ikke finfordelt på timer og antall sider i læreboka. Det er verdt å merke seg at det blant høringsinstansene er stor uro over forslagene. Av de 73 høringsinstansene som har uttalt seg om forslagene, er det hele 40 som advarer mot endringene, herunder sentrale instanser med tilknytning til Kirken og kristen virksomhet. Jeg viser for øvrig til Senterpartiets merknader i innstillinga, der partiets standpunkter i saken framkommer.