Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-23:
Denne saken dreier seg om Norge som energinasjon. Det har gått en stor oppkjøpsbølge over landet i energisektoren. Den har rullet, og vi vil se at den går videre. Kampen vil stå om markedsandeler og hvem som skal ha milliardinntektene fra elkundene. Tradisjonelt har Norge hatt stor offentlig kontroll og styring med energiressursene. Spørsmålet er om man ønsker å opprettholde nasjonal styring med dette, og om offentlige eiere er en del av den strategien. Statkraft er nå gitt nye finansielle muskler av stortingsflertallet. Man regner med at de skal ivareta en slik rolle, men det er helt tydelig at flertallet og Regjeringen ønsker at kommunesektoren skal ut som eiere av kraftmarkedet. Fremskrittspartiet og Høyre sier det tydelig og åpent. Arbeiderpartiet sier det ikke, men i praksis er det det denne saken dreier seg om. For saken er den at det er mange kommuner som i dag er eiere i kraftmarkedet. Og det denne lovendringen som ble vedtatt i fjor vår, gjorde, var å frata kommunene muligheten til å oppføre seg som andre fornuftige eiere og ivareta sine interesser som eiere i kraftmarkedet. De skal nektes noe som andre eiere kun kan nektes av sine bankforbindelser hvis bankforbindelsen mener at de ikke har økonomisk ryggrad til å ta opp lån. Slik ville det også være med kommunesektoren. Grunnen til at SV ble oppmerksom på dette da vi behandlet lovendringen i fjor vår, var et brev fra Kommunalbanken som komiteen fikk. Og i det brevet skriver Kommunalbanken: «Kommunalbanken har i sin høringsuttalelse som et eksempel vist til kommunale investeringer i kraftselskaper. I forbindelse med omstruktureringen av kraftsektoren har enkelte kommuner, spesielt i distriktene vist stort engasjement for å bevare kommunal innflytelse og eierskap. Det har eksempelvis forekommet at enkeltkommuner i heleide kommunale kraftlag har vedtatt å selge sin andel av kraftlaget i det åpne markedet. Øvrige kommuner har vedtatt å benytte seg av sin forkjøpsrett ut fra et sterkt ønske om å opprettholde det lokale eierskapet i kraftlaget. Kommunal- og regionaldepartementet har i Ot.prp. nr. 43 vist til at det ved opprettelsen av kommunale aksjeselskaper for ivaretagelse av ordinære kommunale oppgaver vil behov for aksjekapital være begrenset. I eksempelet som nevnt ovenfor derimot hadde kommunene ikke vært i stand til å overta eierandelen uten ved bruk av lånefinansiering. Ved slike lånehenvendelser vurderer både fylkesmennene og finansinstitusjonene på ordinær måte om den samlede gjeldsbyrden ikke er større enn det som er forsvarlig ut fra balanse i årsbudsjett og økonomiplan.» Det betyr at Kommunalbanken her gir SV og våre medforslagsstillere rett i det vi sier, nemlig at vi her lager et problem for de kommunene som ønsker å opptre som ansvarlige eiere i kraftmarkedet og ivareta sine eierinteresser ut fra hvordan de sjøl vurderer situasjonen, og i samråd med sine kreditorer vurdere en låneopptakssituasjon. Jeg deler synet til representanten Magnhild Meltveit Kleppa om at vi neppe vil finne storspekulantene blant kommunene. Her er det snakk om å ivareta et langsiktig eierskap, der man først og fremst ønsker å sikre lokalt eierskap. Hver gang denne saken eller lignende saker diskuteres, snakkes det veldig høyt om den enorme risikoen som er forbundet med oppkjøp av slike aksjer. Det er alltid noe risiko forbundet med oppkjøp av aksjer, men få aksjer har vært så stabile og så trygge på avkastning som kraftaksjene. Det er nok slik at enkelte kommuner ikke ønsker å opptre i en slik profesjonell eierrolle som det blir vist til, men noen vil det kanskje. Og saken er da den at det vil flertallet og Regjeringen nå nekte dem. De vil nekte denne måten å kunne håndtere sitt eierskap på, noe som på sikt vil gjøre det umulig for kommunene å opprettholde den store andelen av aksjemarkedet som de nå eier. Jeg oppfatter at det er en politisk målsetting med hele forslaget som i utgangspunktet ble forsøkt skjult, og ikke ble tatt opp som en tydelig hensikt med forslaget. Så til de praktiske innvendingene som har kommet til forslagsteksten som lå i Dokument nr. 8-forslaget. Da saken var oppe i fjor vår, ble det sendt en henvendelse til Regjeringen for å få lovteknisk bistand til å utforme teksten. Lovteksten som kom tilbake, kom på et tidspunkt da komiteen var i ferd med å avgi innstilling, og det var allerede da på det rene at lovteksten som ble foreslått, ikke var spesielt god. Derfor er det også nå gjentatt i forslaget at man i så fall ber Regjeringen komme tilbake med en lovendring som bedre ivaretar intensjonen i forslaget, nemlig at det ikke skal åpnes for et generelt aksjekjøp, men bare for dette spesielle formålet, som både av historiske og eierstrategiske grunner også burde være viktig for Regjeringen å opprettholde. Jeg skal ikke fremme forslaget om igjen, men jeg må si at jeg er forundret over at Arbeiderpartiet, som i lang tid har vært en forkjemper for at det offentlige fortsatt skal ha en mulighet til å opptre som eiere i dette strategisk og økonomisk viktige markedet i Norge, lar kommunene som sitter med eierskap, i stikken på den måten som dette lovforslaget gjør. Det forbauser meg sterkt.