trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Sponheim (Venstre), 2002-04-10:
I Venstres program er en veldig opptatt av at det skal være konkurranse mellom ulike tilbydere, som gjør at brukerne kan velge og få det best mulige tilbudet. Jeg er ikke så sikker på om konsekvensene er så dramatiske som spørreren her gir uttrykk for. Jeg tror vi kunne prøve fra begge sider å oppfordre disse to aktørene til å lage linker mellom portalene, som gjør at den som finner fram til den ene, også kan finne fram til den andre og dermed få et mangfold av ulike friluftstilbud å velge mellom. Jeg minner om en svært parallell situasjon som representanten Hedstrøm og jeg har vært borte i tidligere, nemlig da Norges Turistråd etablerte en tilsvarende kanal, også med betydelig innsats fra det offentlige. Dette ble, så vidt jeg kan huske, støttet meget sterkt også av representanten Hedstrøm. Men da var det også noen private aktører som sa nei: Dette er farlig for oss, situasjonen har blitt annerledes. Når mange engasjerer seg, avler det økt trafikk, og det tror jeg alle tjener på.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-04-10:
Jeg er ikke enig i påstandene fra professor Normann Aanesland i avisartikkelen i VG 4. april. Ved utgangen av 2001 var det til sammen ca. 2 800 årsverk innenfor den statlige landbruksforvaltningen. Av disse var ca. 1 350 årsverk i landbruksadministrasjonen. I tillegg kommer den kommunale landbruksforvaltningen med ca. 1 000 årsverk. Det er vel denne gruppen som kan benevnes som landbruksbyråkrater, og som da utgjør ca. 2 350 årsverk. I tillegg kommer den statlige og kommunale matforvaltningen på ca. 1 400 årsverk. Det samlede antall ansatte på mat- og landbruksområdet er dermed 3 800 årsverk, og ikke 10 000 årsverk, slik VG skrev. Antall ansatte i landbruksadministrasjonen henger selvsagt sammen med antall tilskuddsordninger og innretningen på disse. Det arbeides med forenklinger og målretting av de økonomiske virkemidlene. Avtalepartene startet en forenklingsprosess ved jordbruksoppgjøret i 2001. Norsk institutt for landbruksøkonomisk forskning fikk i oppdrag å komme med forslag til forenkling og målretting av de økonomiske virkemidlene i landbrukspolitikken. Rapporten foreligger, og vil gi partene grunnlag for å vurdere forenklinger og endringer i virkemiddelbruken i årets og kommende års jordbruksforhandlinger. Dette vil på sikt redusere antall årsverk. Videre vedtok Stortinget gjennom budsjettbehandlingen høsten 2001 å omorganisere den offentlige matforvaltningen. Omorganiseringen innebærer at Statens næringsmiddeltilsyn, Statens landbrukstilsyn, Statens Dyrehelsetilsyn og næringsmiddeltilsynet som i dag utføres av de kommunale næringsmiddeltilsynene, skal slås sammen til ett statlig tilsyn. Departementet er godt i gang med denne prosessen, og det er satt av konkrete mål for effektivisering ved nåværende tilsynsomfang. På matområdet har det imidlertid vært en utvidelse av kontroll- og tilsynsoppgavene som trolig vil fortsette. På samme måte er det i gjennomføringen av endringer innenfor jordskifterettene satt konkrete effektiviseringsmål. Andre tiltak som kan nevnes, er styrking av lokaldemokratiet, effektivisering ved bruk av IKT, dvs. nettbasert informasjon og elektronisk saksbehandling. Utover ren effektivisering av forvaltningen målt i antall ansatte er jeg sterkt opptatt av borgernes interesser i møte med offentlig forvaltning. Brukervennlighet, delegasjon og effektiv informasjon er derfor like viktige hensyn, som blir tatt i de gjennomgangene som er nevnt ovenfor og i det arbeidet som Regjeringen gjør innenfor oppgavefordeling og delegasjon til kommunene.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-04-10:
Jeg deler den oppfatning som representanten her gir uttrykk for. La meg først si at det er mulig å ha to realistiske tanker i hodet samtidig. På den ene siden må vi stadig bli bedre, vi må stadig prøve å ha mindre byråkrati rundt landbruket, gjøre ting på en mer effektiv måte, ta i bruk ny teknologi, slik jeg har vært innom. Og det gjør vi. På den annen side må debatten om norsk landbruk og det såkalte enorme byråkratiet og kompleksiteten som på en måte dyrkes litt rundt norsk landbruk, foregå på et realistisk grunnlag. Dette er ikke så komplisert, og det er ikke så omfattende. Det har skjedd veldig mye i riktig retning over mange år, og vi skal fortsette. Men det er veldig viktig at det ikke her skapes myter rundt byråkrati og vanskelighetsgrad i landbruket som skader landbruket. Det fortjener ikke norsk landbruk. Derfor vil det være viktig for oss framover i den generelle debatten – men også ganske målrettet – å prøve å få ut hva som er den faktiske situasjonen, ikke minst rundt de store forenklingsoppgaver som vi nå er i gang med.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-04-10:
Ja, og det er vi i gang med. Vi har mange prosjekter som går i retning av en forenkling. Jeg vil også gjerne få si at jeg er veldig enig i mye av det grunnleggende verdifundamentet som min gamle læremester på Landbrukshøgskolen, professor Aanesland – som er en frittalende mann, og han har kanskje klart å overføre noen av de egenskapene også – her gir uttrykk for, nemlig respekten for at bonden er selvstendig næringsdrivende og må ha frihet til å være dyktig og tjene penger på å være dyktig. Vi må aldri ha et rammeverk og et regelverk rundt landbrukspolitikken som gjør at de dyktige bøndene ikke skal få lov til å være dyktige og lykkes med det.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2002-04-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til landbruksministeren: «Ifølge VG 4. april mener professor i landbruksøkonomi ved Norges landbrukshøgskole Normann Aanesland at norske bønder er belemret med et landbruksbyråkrati bestående av omkring 10 000 byråkrater til å administrere og håndtere rundt 150 ulike tilskuddsordninger. Ifølge Aanesland har dette en prislapp på 5 milliarder kroner årlig. Er statsråden enig i disse påstandene, og hva vil statsråden eventuelt gjøre for å forenkle systemet?»
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2002-04-10:
Jeg takker landbruksministeren for svaret. Det er åpenbart et stort sprik ut fra det landbruksministeren sier, i forhold til de opplysningene som Verdens Gang bringer til sine lesere. Jeg tenker som så at det vil da være nødvendig at disse opplysningene også gis allmennheten, slik at dette kommer folk både for øye og for øre. Jeg kunne tenke meg å stille et spørsmål i tillegg til landbruksministeren: På hvilken måte vil landbruksministeren kommunisere dette til det norske folk? Det skapes jo lett et bilde av bonden som ufri og av at norsk landbruk er mye dyrere enn det trenger å være, som det står i Verdens Gang. Det er nødvendig med en kommunikasjon der man forteller det som er virkeligheten, som jeg oppfatter at landbruksministeren nå har beskrevet for meg. Hva vil landbruksministeren gjøre med det?
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2002-04-10:
Til slutt vil jeg bare si at landbruksministeren synes å ha en god hånd med denne problematikken. I avslutningen på artikkelen sier Aanesland: «Det politiske fokus er i dag på størrelsen av de samlede overføringene. Jeg mener det hadde vært bedre om en hadde sett mer på hvordan ordningene er og fungerer.» Jeg opplever statsrådens svar slik at det er nettopp det man er i gang med, både å se på hvordan det fungerer, og å forenkle og få dette til å fungere enda bedre. Jeg vil gjerne ha et bekreftende svar på det.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til justisministeren: «Oslo Politiforening har krevd at Verdensbankens ABCDE-konferanse i Oslo i juni blir avlyst. Foreningen mener det vil være «naivt» å tro at demonstrasjonene mot møtet kan forløpe uten voldsbruk og ødeleggelser. Deler statsråden denne oppfatningen, og hva vil han gjøre for å legge til rette for at motstandere av Verdensbankens politikk skal få utøve sin demokratiske rett til fredelige protester mot møtet?»
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
Jeg takker for svaret. Jeg har lyst til å gå inn i det siste som statsråden sa, nettopp det forebyggende arbeidet. Her er det etter min mening åpenbart at også politiet må ha et ansvar. Vi har nå gjennom flere utspill i media sett at Oslo-politiet har varslet til dels svært strenge tiltak for å håndtere situasjonen, altså spørsmål om større arrestkapasitet, store lagre av pepperspray og ekstra styrker. Til og med det å sette Schengen-avtalen ut av spill for å kunne innføre grensekontroll har vært diskutert. Erfaringer fra store demonstrasjoner ute i Europa de siste årene tyder på at denne typen tiltak ikke virker. Hvis Oslo sentrum skal fylles opp av opprørspoliti, er det mer sannsynlig at det gir rom for brushoder på begge sider enn at det skaper et fredelig klima for demokratiske ytringer. Det som skjedde i Göteborg i fjor, var etter min mening er et godt eksempel på dette, der urolighetene eskalerte etter en del politioperasjoner som ble svært kritisert fra mange hold. Hvis målet er å unngå uroligheter, vil jeg gjerne stille statsråden et spørsmål om han synes det er klokt at politiet varsler så tydelig at de regner med at dette vil ende i bråk.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg har igjen lyst til å gripe fatt i det siste som statsråden sier, for inntrykket som blir spredt, er at politiet kanskje ikke har vært fullt så flinke til å gripe fatt i den type konstruktive bidrag. Man har altså karakterisert dem som skal demonstrere, som omreisende yrkesdemonstranter, og til tross for at det er veldig lite som tyder på at dette kommer til å bli demonstrasjoner med stort oppbud av internasjonale demonstranter, varslet om faren for hærverk for millioner av kroner osv. Vi vet at de som står bak arrangementet, er organisasjoner som Kirkens Nødhjelps ungdomsorganisasjon, Natur og Ungdom og andre organisasjoner som har signalisert at de vil ha en strengt ikke-voldelig linje. Jeg lurer på om statsråden er enig i at det kan være problematisk at politiet på den måten som de nå har gjort, uttaler seg om og karakteriserer politiske organisasjoner og politiske begivenheter på en måte som er ufordelaktig for dem. Og er statsråden enig i at det nå er nødvendig for politiet å gå i dialog med arrangørene av demonstrasjonene for å få til en løsning som er bra for alle parter?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-04-10:
Eg vil stille følgjande spørsmål til olje- og energiministeren: «BKK Nett og enkelte andre tilbyr nå akontofaktura. Dette hjelper mange kunder til å unngå betalingsproblemer i vinterhalvåret når strømforbruket er høyest. Dette er et problem flere sosialkontor har påpekt. NVE har i brev til BKK påpekt at tilbudet strider mot forskriftene om måling, avregning mv. Mener statsråden at det er riktig av myndighetene å forhindre nettselskapene i å tilby kundene en betalingsform som kan bidra til å gjøre det enklere for kundene å betale strømregningen?»
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-04-10:
Eg takkar statsråden for svaret. Det er sjølvsagt viktig å leggje til rette for ein meir effektiv energibruk og auka energisparing, men eg trur ikkje dette har noko med betalingsform å gjere. Eg trur at kundane forstår at dersom ein aukar straumforbruket, vil også kostnaden til kraftselskapet auke, då vil rekninga – når den kjem – bli større. I og med at NVEs forskrift opnar opp for at ein kan ha ein akontobetaling etter ei individuell vurdering, synest eg dette burde vere gjort på ein enklare måte. Det verkar veldig byråkratisk om ein skal vurdere kva betalingsevne kundane har. Då er min konklusjon at anten må det vere noko gale med praktiseringa av regelverket, eller så må det vere noko feil med regelverket. Då er mitt spørsmål: Dersom NVE si fortolking er riktig, kan det då bli aktuelt at statsråden tek initiativ til å endre forskriftene slik at BKK kan halde fram med sin praksis?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-04-10:
Eg finn det svært underleg om Stortinget har meint at ein skal hindre nettselskapa i å tilby kundane ei betalingsform som kan bidra til å gjere det enklare for kundane å betale straumrekninga. Mitt poeng er også at dersom ein skal vurdere den enkelte kunden individuelt for å sjå om han har betalingsproblem, kan det bety at enkelte kundar kanskje vil kvie seg for å be om akontoordning, sjølv om det hadde vore økonomisk tenleg for dei. Det vil også bli byråkratisk, tungvint og arbeidskrevjande å gå inn i ei økonomisk vurdering av den enkelte kunden. Mitt spørsmål er framleis det same. Eg har for så vidt forståing for at statsråden ikkje vil svare på det, men eg håper at dersom det er slik forskriftene er, synest eg ein bør ta initiativ til å vurdere dei på nytt.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg har et spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «I statsbudsjettet for 2002 ble det lagt inn ekstra midler til kommunene for å gjøre også reise og opphold i leirskolene gratis fra høsten av. Nå får vi meldinger fra mange om at kommunene kutter i leirskoleopphold. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at alle barn får et gratis leirskoleopphold i løpet av grunnskolen?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Når statsråden nå sier «innen kort tid», er det veldig avhengig av hva man legger i begrepet kort tid. Da Stortinget vedtok at man skulle gi disse ekstrabevilgningene til kommunene, var det en helt klar forutsetning at det skulle komme barna til gode, og det ble varslet allerede da at man måtte ha endringer i opplæringsloven for å sikre gratis leirskoleopphold. Derfor er det viktig at statsråden nå kan bekrefte at når man snakker om kort tid, menes det veldig kort tid, slik at kommunene får klar beskjed om at leirskoler fra høsten av skal være gratis, og at kommunene heller ikke kan ha den argumentasjonen at her stopper vi noen leirskoler, fordi dette koster ekstra penger for kommunene, for Stortingets intensjon var helt klar.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Det er veldig viktig at man nå får ut den informasjonen som statsråden nå kommer med, at det ikke er noen tvil om at leirskolene også fra høsten av skal være gratis. Dette vil komme til å koste 60 mill. kr på årsbasis – også i 2003. Da opplever jeg det slik at når statsråden nå sier at loven vil bli endret, ligger det i det at Regjeringen med statsråden i spissen vil legge inn 60 mill. kr i budsjettet for 2003, slik at vi slipper at denne saken blir en gjenganger i Stortinget, slik den har vært i ganske lang tid, og at bevilgningene er på plass når statsbudsjettet kommer.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-04-10:
Opplæringsloven som trådte i kraft høsten 1999, gir ikke grunnskoleelever rett til leirskoleopphold eller kommuner plikt til å arrangere leirskole, men det åpnes for at en del av undervisningen kan bli gitt som leirskoleopplæring. I opplæringsloven § 2-3 heter det bl.a.: «Ein del av undervisningstida etter § 2-2 kan brukast til fag og aktivitetar som skolen og elevane vel, til leirskoleopplæring og til opplæring på andre skolar eller på ein arbeidsplass utanfor skolen.» L97 legger vekt på bruk av ute- og fritidsaktiviteter innenfor rammene av den vanlige undervisningen, der leirskole kan være et alternativ. Kommunene står dermed relativt fritt til å velge uteaktiviteter. Ved behandlingen av statsbudsjettet 2002 gjorde Stortinget følgende vedtak: «Stortinget ber Regjeringen fremme forslag om endring av opplæringslova slik at gratisprinsippet i grunnskolen blir reelt.» Jeg vil innen kort tid legge frem en odelstingsproposisjon som følger opp Stortingets vedtak. I statsbudsjettet for 2002 ble det dessuten lagt inn 25 mill. kr i kommunenes frie inntekter, slik at kommunene skal bli i stand til å dekke elevenes utgifter knyttet til leirskoleopphold fra høsten 2002. Tiltaket har en helårseffekt på 60 mill. kr. Ettersom omkring 60 000 elever hvert år drar på leirskole, medfører satsingen at kommunene kompenseres for om lag 1 000 kr pr. elev som får et leirskoletilbud. Våren 2000 gjorde ECON en undersøkelse av de ulike kostnadskomponentene knyttet til leirskole. ECON anslo at elevenes egenandeler knyttet til et leirskoleopphold i gjennomsnitt var 880 kr i 1998. Omregnet til 2002-kroner blir egenandelen i gjennomsnitt 1 000 kr. Midlene som er lagt inn i rammene, bør derfor være tilstrekkelige til å dekke de utgifter som tidligere falt på elevene. I tillegg til disse pengene mottar kommunene øremerkede midler til dekning av utgifter knyttet til undervisningen på leirskolen. I 2002 er dette øremerkede tilskuddet på nærmere 30 mill. kr.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-04-10:
Uten å gi noen eksakt dato, kan jeg bekrefte at «innen kort tid» er nå i vår, så dette ligger svært nær. Men jeg vil jo si at uavhengig av den saken som vi da skal legge frem, er de midlene som nå er stilt til rådighet for kommunene, et meget godt argument fra foreldrenes side for at det ikke skal være nødvendig å kreve egenandeler. Men bare for å presisere: Skolebudsjettåret er på en måte et avvikende budsjettår. Det vi har bevilget for 2002, gjelder altså fra skoleåret 2002–2003, og det er derfor beløpet bare er på 25 mill. kr, men det utgjør altså 60 mill. kr i løpet av ett år. Jeg har selv sett enkelte tilfeller fra avisene hvor det er diskusjon om dette i kommunene. Selv der hvor det er diskusjon mellom foreldre og skole og skoleetat, så bekrefter faktisk skoleetaten at de fra kommende skoleår har tenkt å gjøre dette uten egenandeler, i lys av den bevilgningen Stortinget har gjort.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-04-10:
Vi har ikke ferdigbehandlet budsjettet, og det er heller ikke normalt å røpe fra budsjettet. Men la meg si det slik: Når Finansdepartementet bevilger til et tiltak første år, i dette tilfellet altså en bevilgning som utgjør 25 mill. kr, så greier departementet utmerket godt å regne ut at helårseffekten av det blir 60 mill. kr. Så i lys av det tror jeg vi kan regne med at dette er på plass.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til statsråden: «Blå Kors i Fredrikstad, som skal drive et lavterskeltilbud for rusmisbrukere, har fått avslag på sin søknad i Husbanken om lån til 30 omsorgsboliger. Dette innebærer at prosjektet ikke kan realiseres innenfor en realistisk kostnadsramme. Hva vil statsråden gjøre for å øke Husbankens midler til slike formål?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg takker for svaret og får bare håpe at Husbankens vurdering av søknaden om midler fra en annen pott ender med et positivt svar. Per i dag vet jeg at svaret i hvert fall ikke har kommet. For øvrig vil jeg bare bemerke at man nå ser konsekvensene av at denne regjeringen skar ned på lånerammen i Husbanken med 2 milliarder kr i forhold til budsjettforslaget fra den forrige regjeringen. Da er det ikke overraskende at man kommer opp i problemer. Det andre er at man kanskje burde vurdere en fordeling etter prosjekter og ikke etter folketall i fylkene, slik at det ikke oppstår unødige forsinkelser i kommuner som har prosjektene klare, mens det kanskje er ubrukte midler i fylker som ikke har fått fram prosjektene ennå. Jeg håper at Regjeringen kommer opp med et forslag om økte rammer, eventuelt en ny fordelingsnøkkel, i revidert nasjonalbudsjett.
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
«I Stavanger Aftenblad 21. mars i år står det å lese at soldater som har vært i internasjonal tjeneste for Forsvaret, har nesten dobbelt så ofte «miljøbetingede lidelser» som folk flest. Hva vil statsråden gjøre for å bedre helsen til norske soldater i internasjonal tjeneste, og hvilken oppfølging kan de som har avtjent internasjonal tjeneste, forvente fra Forsvaret?»
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Tusenvis av norske menn og kvinner har tjenestegjort i internasjonale operasjoner. Det skal vi være stolte av. De har deltatt i operasjoner og oppdrag som har vært farlige. For dette fortjener de ros så vel som respekt. Det er selvsagt at tjenestegjøring i internasjonale operasjoner medfører risiko, men nettopp av den grunn er det svært viktig at mannskapene vet hvilken risiko de utsettes for både på kort og lang sikt. Dette gjelder ikke minst personellets helsetilstand etter utførte oppdrag. Jeg forventer derfor at statsråden og Regjeringen tar dette på alvor og bidrar til å skape størst mulig trygghet blant de tjenestegjørende, og at man holder Stortinget informert om dette viktige arbeidet.
Børge Brende (Høyre), 2002-04-10:
Bromerte flammehemmere er alvorlige miljøgifter. De er lite nedbrytbare i naturen, de samles opp i næringskjedene og kan gi en rekke skadelige effekter på helse og miljø. Som representanten Ingvild Vaggen Malvik påpeker, har disse kjemiske stoffene egenskaper som kan sammenlignes med den mer kjente miljøgiften PCB. Forskning i Norge har nylig vist at innholdet av bromerte flammehemmere i blod og morsmelk hos nordmenn har økt kraftig de siste 20 årene. Selv om nivåene foreløpig ikke er faretruende høye, gir denne utviklingen sterk grunn til bekymring. Å redusere bruk og utslipp av bromerte flammehemmere er derfor en prioritert oppgave for Regjeringen. De er ført opp på listen over prioriterte stoffer med et nasjonalt mål om at utslippene av bromerte flammehemmere skal reduseres vesentlig innen 2010. Jeg er svært opptatt av at målet skal nås. Arbeidet for å redusere og stanse utslipp av bromerte flammehemmere skjer både internasjonalt og nasjonalt. Arbeidet innenfor rammen av EU er spesielt viktig da Norge gjennom EØS-avtalen er knyttet til EUs kjemikalieregelverk. Bromerte flammehemmere er en stoffgruppe som inneholder mange ulike stoffer. TBBPA betegner en av de mest brukte av disse. Nederland har ikke innført forbud mot TBBPA, men mot en variant av dette stoffet som heter TBBPA-bis, vanligvis betegnet som FR-720. Stoffet brukes i små mengder på det europeiske markedet, bl.a. for å brannsikre kjøkkenvifter og avløpsrør som er laget av plast. Etter hva SFT kjenner til, brukes ikke stoffet på det norske markedet, men det kan ikke utelukkes at det kan finnes i importerte ferdigvarer. Nederland har anført føre var-prinsippet som grunnlag for sitt nasjonale forbud, da kunnskap om stoffets helse- og miljøegenskaper mangler. Et krav om at slik kunnskap må foreligge før et kjemisk stoff kan markedsføres, er et viktig element i det kjemikalieregelverket som er under utarbeiding i EU. Nederland har imidlertid anvendt et slikt krav under det nåværende regelverket, og EU-kommisjonen bestrider derfor det nederlandske forbudet. I utgangspunktet er jeg positiv til det nederlandske nasjonale forbudet, og i de kanaler der Norge deltar i EU, skal vi påvirke behandlingen i retning av at Nederland skal få beholde forbudet. Det er etter min mening svært uheldig å tillate økt bruk av «nye» varianter av bromerte flammehemmere som hittil har vært lite brukt, og som vi ikke har tilstrekkelig kunnskap om. Hvorvidt det er grunnlag for et tilsvarende norsk forbud, er foreløpig mer usikkert, da det kan se ut som om det aktuelle stoffet ikke brukes i Norge. I løpet av denne måneden vil jeg fra SFT motta et forslag til handlingsplan for å redusere utslipp av bromerte flammehemmere. Dette forslaget vil danne et utgangspunkt for å beslutte hvilke virkemidler som skal brukes for å unngå eller redusere utslipp både av det såkalte FR-720, som Nederland har forbudt, og av andre bromerte flammehemmere.
Børge Brende (Høyre), 2002-04-10:
I den handlingsplanen som jeg skal motta fra Statens forurensningstilsyn, vil det også inngå som et element kassering av eventuelle produkter som inneholder disse stoffene, som er det vi skal forhindre. Forskningsresultatene viser nå økende innhold av bromerte flammehemmere i miljøet og egen kropp, og det bekrefter hvor viktig det er fortsatt å ha omfattende forskning og overvåking på miljøgiftområdet. I forhold til kassering har erfaring fra andre områder, når det gjelder andre miljøgifter, og hvordan dette bl.a. har påvirket norske fjordområder, vist at det er vanskelig og svært dyrt å rydde opp når alvorlige miljøgifter først har sluppet ut i naturen.
Børge Brende (Høyre), 2002-04-10:
Som jeg sa også i mitt hovedsvar til representanten Vaggen Malvik, vil vi arbeide gjennom våre kanaler for at Nederland skal kunne få beholde sitt forbud. Vi vil arbeide for at det EU-direktivet som er under utarbeiding, blir mest mulig offensivt i forhold til også å begrense og helst ikke tillate bruk av bromerte flammehemmere, iallfall ikke de mest miljøskadelige. I løpet av denne måneden vil jeg altså fra SFT motta et forslag til handlingsplan for å redusere utslippene. Når jeg får handlingsplanen på mitt bord, skal vi jobbe med den og forsøke å få gjennomført den så raskt som mulig. For det er riktig som representanten Vaggen Malvik sier, at vi ser en akkumulering av disse stoffene også i morsmelk og i menneskekroppen. Vi må ta dette på alvor, og det gjør vi, i motsetning til hva man gjorde på 1950- og 1960-tallet når det gjaldt PCB.
Børge Brende (Høyre), 2002-04-10:
I oljeindustrien dannes det avleiringer i rør og annet produksjonsutstyr – også kalt scale – som kan inneholde oppkonsentrerte naturlig forekommende radioaktive stoffer som 226 radium og 214 bly. Hvis avfallet inneholder mer enn 10 becquerel pr. gram av disse stoffene, blir avleiringen definert som lavradioaktivt avfall. I forbindelse med behandlingen av en utredning av mulige løsninger for sluttdeponering av lavradioaktivt avfall – LRA – fra olje- og gassproduksjon ble det konkludert med at det var behov for et deponi for LRA på land. Bakgrunnen for dette er at reinjisering av LRA som allerede er fraktet til land, vurderes som dumping og dermed er uforenlig med Norges folkerettslige forpliktelser, selv om det er litt ulik praksis knyttet til dette i ulike land. I påvente av et permanent deponeringsalternativ blir i dag mellom 200 og 300 tonn LRA midlertidig og forsvarlig lagret på oljebaser langs norskekysten. Midlertidig tillatelse til å lagre LRA på denne måten er gitt av Strålevernet. Det er påpekt at de midlertidige tillatelsene vil opphøre når det foreligger et permanent alternativ. Det eksisterer flere ulike initiativ når det gjelder sluttdeponering og/eller rensing av LRA. Av disse vil jeg nevne det planlagte deponiet for lavradioaktivt avfall i Sokndal i Rogaland, hvor det er gjennomført en konsekvensutredning etter plan- og bygningsloven. Utredningen er godkjent av Strålevernet som ansvarlig myndighet. Tiltaket vil også måtte reguleres etter strålevernsloven i form av en driftstillatelse. Strålevernet har foreløpig ikke mottatt søknad om driftstillatelse, men vil under behandlingen av en eventuell søknad stille krav til at anlegget innehar garantier som sikrer langsiktighet rundt drift og ansvarsforhold ved deponiet. Strålevernet anser det planlagte deponiet i Sokndal som å være et godt alternativ for en permanent og forsvarlig løsning på scale-problematikken. Strålevernet har i den siste tiden mottatt henvendelser fra ulike aktører vedrørende muligheten for å benytte det nasjonale anlegget for lav- og middelsradioaktivt avfall i Himdalen til deponering av LRA. En av aktørene er SIM Næring, som representanten Brustad var inne på, som mener å inneha en teknologi for oppkonsentrering av LRA ved volumreduksjon på 90-99 pst. Strålevernet har imidlertid ikke mottatt noen skriftlig redegjørelse for denne teknologien, og er heller ikke kjent med at slik dokumentasjon er tilgjengelig. Institutt for energiteknikk – IFE – har konsesjon til drift av anlegget i Himdalen, gitt ved regjeringsvedtak. Konsesjonen presiserer at avleiringer inneholdende naturlig radioaktivitet fra petroleumsvirksomheten ikke skal plasseres i Himdalen. Konsesjonsinnehaver har mulighet til å søke om en endring av inneværende konsesjon med henblikk på å åpne for benyttelse av Himdalen som deponi for LRA. En slik søknad vil måtte behandles grundig først av Strålevernet som innstillende myndighet.
Børge Brende (Høyre), 2002-04-10:
Som jeg redegjorde for, oppbevarer vi scale, altså lavradioaktive produkter eller avfall, rundt omkring ved ulike deponier i landet. Vi bør finne en permanent og god løsning for dette. I motsetning til Storbritannia lagrer vi dette på land. I Storbritannia er det faktisk også snakk om at man kjører dette ut på havet igjen, noe vi mener er i strid med de folkerettslige forpliktelsene vi har påtatt oss innenfor bl.a. ulike miljøkonvensjoner. Så i forhold til det tror jeg både den forrige regjering og denne regjering har god samvittighet. Vi skal forsøke å finne en god løsning, men det er ikke mulig for meg her i dag å ta stilling til et prosjekt som Strålevernet ved henvendelse i går sier at de ikke har fått presentert, og heller ikke har fått noen søknad i forhold til. Jeg snakket personlig med dem i går. Dette er vanskelige problemstillinger, som de må gå grundig gjennom før man tar stilling til den type tiltak. For her har Strålevernet kjernekompetanse.
Børge Brende (Høyre), 2002-04-10:
Som jeg sa i mitt første svar, er dette lavradioaktive avfallet i dag midlertidig og forsvarlig lagret på oljebaser langs norskekysten, som da igjen er godkjent av Strålevernet. Det er riktig, som det også blir vist til, at man trenger i alle fall en driftstillatelse og en godkjenning av Strålevernet, og Strålevernet har ikke mottatt noen skriftlig redegjørelse for denne teknologien og er heller ikke kjent med at slik dokumentasjon er tilgjengelig. I forhold til en permanent løsning har vi nå kontakt med oljeindustrien, hvor Statoil har påtatt seg et ansvar for å jobbe videre med prosjektet i Sokndal for lagring. Det er en av de opsjonene som foreligger. Så er det da kommet andre innspill som representanten Brustad mener at man bør gå gjennom, og det sier seg selv at hvis man skal analysere også de andre initiativene, hvor man ikke har fått noen søknader, må man få tid til det før man tar en endelig beslutning.
Børge Brende (Høyre), 2002-04-10:
Først vil jeg understreke at både rovdyrene og det høstbare viltet er en del av det biologiske mangfoldet i Norge. Jeg vil også peke på at de gode hjorteviltbestandene er et resultat av et nært samarbeid mellom forvaltningen og rettighetshavere. Ulvens uttak av hjortevilt er lite når man ser regionen under ett. For Hedmarks vedkommende representerer ulvens beskatning av hjortevilt de siste årene bare noen få prosent av jegernes årlige jaktuttak, også mens det var to store familiegrupper av ulv i dette fylket. Ulvens uttak i en hjorteviltbestand er en del av rammebetingelsene som det må tas hensyn til ved fastsettelse av hjorteviltkvoten, på lik linje med andre rammebetingelser, som f.eks. de som blir drept på vei og jernbane. Selv om ulvens uttak av hjortevilt i Hedmark er lite totalt sett, er jeg kjent med at enkelte rettighetshavere blir sterkt berørt ved at deres kvoter må reduseres kraftig. I tillegg kan utleie av både stor- og småviltjakt bli vanskelig ettersom jegere er skeptiske til å slippe hundene sine i områder med ulv. Etter drøftinger med NORSKOG og Skogeierforbundet ble det høsten 2001 satt i gang et forsøksprosjekt med statlig leie av jaktrett i områder med ulv. Direktoratet for naturforvaltning er nå i ferd med å evaluere dette forsøket. Når evalueringen foreligger, vil jeg vurdere om dette er et tiltak som skal videreføres i områder med familiegrupper av ulv. Forholdet mellom rovdyr og høstbart vilt vil også bli utredet i arbeidet med en ny rovdyrmelding, som skal legges frem for Stortinget i løpet av neste år. Jeg har forståelse for at en del mennesker føler uro når store rovdyr etablerer seg i nye områder. Jeg mener at denne frykten kan dempes bl.a. ved at det utvikles lokal kunnskap om de enkelte rovdyrartene. Derfor har Miljøverndepartementet satt i gang lokalt styrte prosjekter som medvirker til å øke kunnskapen om de store rovdyrene i befolkningen. Foreløpig gjelder dette Stor-Elvdal, Eidskog, Aurskog-Høland og Våler kommuner. De tilbakemeldingene som vi har mottatt, viser at kommunene gjennomgående har positive erfaringer med disse prosjektene. På denne bakgrunn vil jeg videreføre disse prosjektene i utvalgte kommuner.
Børge Brende (Høyre), 2002-04-10:
Jeg sa også i mitt svar at enkelte områder er sterkere berørt enn andre, men, som jeg også understreket, for Hedmarks vedkommende representerer ulvens beskatning av hjortevilt de siste årene noen få prosent av jegernes årlige jaktuttak. Det er jo lite i forhold til det som felles av hjortevilt. Det som jeg er satt til av Stortinget, er å forvalte et relativt vanskelig område. Stortinget har vedtatt at vi skal ha levedyktige store rovdyr i Norge, som kongeørn, ulv, bjørn, gaupe og jerv, og når disse rovdyrene er en del av vårt biologiske mangfold, er det klart at bufe i utmarka, og også elg og hjort, blir en del av matforrådet til disse gruppene. Så prøver vi å gjøre det beste ut av dette. Vi prøver å holde antall rovdyr innenfor en forsvarlig ramme. Det er også slik at de skal være levedyktige. Det er vanskelige avveininger, men jeg må innrømme at jeg vanskelig ser dem akkurat her, ettersom ulvens beskatning bare står for et par prosent i Hedmark.
Børge Brende (Høyre), 2002-04-10:
Når det gjelder å være midt oppi det, føler jeg meg egentlig litt slik, jeg også! Det går ikke en dag uten at jeg svarer på spørsmål knyttet til rovdyrsituasjonen. Og det forstår jeg godt, for de som har rovdyrene tett innpå seg, føler dette som en stor utfordring. Det vi prøver, er å komme med avbøtende tiltak. Vi har erstatningsordninger. Vi har også vært inne på å leie jaktterreng som har vært spesielt hardt råket av dette, og det skal vi ha en evaluering av. Men samtidig må vi ha klart for oss at ulvens beskatning av hjortevilt er veldig liten i Hedmark under ett i forhold til det som tas ut gjennom ordinær jakt – det er snakk om et par prosent – så vi må ha proporsjonene klart for oss i denne saken.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Store mengder lavradioaktivt avfall fra oljeindustrien blir i dag midlertidig lagret flere steder langs kysten vår. Blant annet i forbindelse med opphogging av plattformer blir det avdekket mer av denne typen avfall. SIM Næring mener de kan ta i bruk en metode der en oppnår 98 pst. volumreduksjon av avfallet. Det resterende avfallet vil da ha en høyere stråleverdi. Institutt for energiteknikk sier nei til å lagre restavfallet permanent i Himdalen. Vil statsråden bidra til å finne permanente løsninger for slikt avfall?»
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg takker statsråden for svaret og syns det er bra at det gis positive signaler i forhold til at det er behov for å finne permanente lagringsplasser. Men jeg vil nok si det på en måten at her tror jeg det er viktig at det skjer i et hurtig tempo. Jeg tror det er viktig at et land som Norge, som ved miljøvernminister Børge Brende har kritisert f.eks. England i forhold til Sellafield, også feier for egen dør og så raskt som mulig sikrer at vi får permanente lagringsplasser for denne type avfall, som etter hvert har blitt et ganske stort problem, og ikke ser ut til å minske heller framover. Det som imidlertid er litt uklart for meg, er om statsråden mener at det er Sokndal som her er best egnet, eller om statsråden mener at det faktisk er Himdalen som er det, eller hva statsråden tenker, og ikke minst i hvilket tempo statsråden tenker seg dette. Og det neste er at jeg er litt overrasket over at den metoden jeg viste til fra Stord, ikke er kjent for Strålevernet, men det vil jeg selvfølgelig ta med meg tilbake til bedriften. Jeg har oppfattet det sånn at det har vært kjent både for Strålevernet og også for Institutt for energiteknikk.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg skal bringe dette tilbake til bedriften på Stord, som jeg sjøl har vært og besøkt. Jeg synes personlig i hvert fall dette høres veldig interessant ut, sjøl om jeg ikke er noe fagmenneske. Det jeg også har notert meg, er at Bellona støtter denne metoden og derved også går god for det. Men dette skal jeg ta med meg tilbake, slik at vi får sørget for kontakt med Strålevernet, noe det ifølge Strålevernet ikke har vært. Det er fint at miljøvernministeren også er enig i at det er behov for et permanent lagringssted for dette avfallet, som nå står oppbevart på ulike steder langs kysten. Men kan jeg bare spørre igjen: Når mener statsråden at et slikt lagringssted bør være oppe å gå? Hva vil statsråden gjøre for å få fortgang i dette arbeidet, og hvor mener statsråden det mest egnede stedet å lagre dette på er?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-06-06:
På vegne av representanten Åsa Elvik og meg sjøl vil jeg fremme forslag om at Norges Kystfiskarlag blir representert i Reguleringsrådet, Den norsk-russiske fiskerikommisjonen og andre relevante råd og komiteer innenfor fiskeriforvaltningen.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2002-06-06:
Hele komiteen mener at selvstendig næringsdrivende kvinner skal få rett til svangerskapspenger. Komiteen ser det derfor som naturlig at regelverket endres slik at ordningen med svangerskapspenger skal gjelde for alle yrkesaktive kvinner. For komiteen tror jeg det er ganske selvsagt at det er like stort behov for vern mot farlig arbeid for foster og mor blant selvstendig næringsdrivende som blant arbeidstakere. Komiteen sier derfor at det ikke finnes noen saklig grunn for fortsatt å skape et skille i rettighetene til svangerskapspenger mellom gravide kvinner som er arbeidstakere, og gravide kvinner som er selvstendig næringsdrivende, dersom det i begge tilfeller er innbetalt folketrygdavgift. I den anledning viser komiteen til at selvstendig næringsdrivende følger andre regler når det gjelder trygdepremie og arbeidsgiveravgift. Det er derfor komiteen mener at ytelsene bør tilsvare det nivået som gjelder for sykepenger for selvstendig næringsdrivende, i overensstemmelse med de regler som gjelder for innbetaling av avgift. Forslagsstillerens parti, Senterpartiet, har i egen merknad gått noe lenger enn resten av komiteen ved å be Regjeringen endre dette. Det vil sikkert representanten for Senterpartiet selv redegjøre nærmere for. Når komiteen har sett det som tilstrekkelig å henstille til Regjeringen å innarbeide dette i budsjettet for 2003, er det ut fra de positive og klare signaler vi har fått i sakens anledning. Komiteen viser derfor i innstillingen til brev fra barne- og familieministeren, datert 5. april d.å. I brevet fremgår det at det samme departement arbeider med et høringsnotat om endringer i fødselspengeordningen. Komiteen har derfor funnet det tilfredsstillende å ta til etterretning at departementet vil arbeide videre med sikte på å endre folketrygdloven § 14-13 slik at selvstendig næringsdrivende kan omfattes av svangerskapspengeordningen.
Beate Heieren Hundhammer (Høyre), 2002-06-06:
Dagens ordning med svangerskapspenger er ikke tilfredsstillende. Regelverket tar ikke hensyn til selvstendig næringsdrivende kvinner, noe som medfører at de ikke kan motta svangerskapspenger. Ved å rette opp denne skjevheten vil mors og fosterets helse ha samme mulighet til beskyttelse uavhengig av om mor er ansatt eller selvstendig næringsdrivende. Rettigheter for gravide er kommet som følge av behovet for å beskytte mors og fosterets helse, ikke som følge av om man er ansatt eller selvstendig næringsdrivende. Fordi selvstendig næringsdrivende ikke har rett til svangerskapspenger, er det mange kvinner i denne gruppen som fortsetter å jobbe av økonomiske grunner, selv om de burde latt være. Dette er svært alvorlig, siden mange av disse kvinnene har arbeid som er fysisk belastende. Oppsiktsvekkende ble denne gruppen kvinner av en tidligere politisk rådgiver i Barne- og familiedepartementet oppfordret til å sykmelde seg. For det første er graviditet ikke en sykdom og skal heller ikke behandles som det. For det andre er det i strid med lovverket å sykmelde seg når man ikke er syk. Men dette er også med på å understreke behovet for en likebehandling slik at kvinner skal slippe å komme opp i et dilemma hvor de må velge mellom sin egen og fosterets helse, eller å opptre i strid med lovverket. Regjeringspartiene kan ikke støtte Senterpartiets merknad om å oppfordre Regjeringen til å fjerne egenandelstiden fra svangerskapspenger innvilges til de blir utbetalt. Selvstendig næringsdrivende betaler inn lavere premier og avgifter til folketrygden, og får også forskjellige ytelser tilbake. Det gjelder også f.eks. sykepenger. Det ville derfor bli galt – i hvert fall uten en grundigere vurdering – her å gjøre ett enkelt unntak som fjerner denne forskjellen mellom ansatte og selvstendig næringsdrivende. Barne- og familieministeren har varslet at de arbeider med et høringsnotat om endringer i fødselspengeordningen, og at de i dette arbeidet også vil gjennomgå svangerskapspengeordningen med sikte på lovendringer på det området som Dokument nr. 8-forslaget omhandler. Selv om det på denne bakgrunn kanskje hadde vært naturlig å se samtlige endringer under ett, vil en henstilling fra Stortinget til Regjeringen allerede nå om å innarbeide dette i budsjettet for 2003 ikke bety noe annet enn at vi understreker det uakseptable i situasjonen og gir støtte til det barne- og familieministeren allerede har signalisert at hun ønsker å endre.
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-06:
Jeg skal ikke bruke mye tid i en sak der sosialkomiteen på alle vesentlige punkt er enig, og jeg kan bare vise til det som både saksordføreren og representanten Heieren Hundhammer sa i sine innlegg. Jeg vil understreke at for SVs del er den viktigste begrunnelsen for å endre reglene at manglende rettigheter og økonomiske ordninger ikke må være til hinder for å sørge for vern mot farlig arbeid for både foster og mor. I tillegg vil en slik endring av regelverket også innebære en større likestilling mellom kvinner enten de er lønnsmottakere eller sjølstendig næringsdrivende og er dermed et rimelig rettferdighetskrav som vi ikke kan se noen gode, saklige grunner for ikke å innfri. Den endringen som en samlet komite nå går inn for, har også, slik SV ser det, en annen dimensjon. Den betyr en litt mer reell likestilling mellom sjølstendig næringsdrivende kvinner og sjølstendig næringsdrivende menn, slik også representanten Arnstad var inne på i sitt innlegg. Slik ordningen har vært til nå, har kvinner som driver egen næring, hatt ulemper og tap av inntekt i forbindelse med svangerskap, som mannlige næringsdrivende av naturlige grunner ikke har hatt. På denne måten har de mannlige hatt et konkurransefortrinn. Det har vært urimelig også ut fra et likestillingsperspektiv. Kvinner som ønsker å gjøre sitt ytterste for å skjerme fosteret og seg sjøl i forhold til risikofaktorer, skal ikke lide urimelig økonomisk og næringsmessig av den grunn. Det ville være helt urimelig. Det var dette jeg hadde lyst til å trekke fram som et viktig perspektiv for oss i denne saka.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-06-06:
Det framgår av innstillingen at en samlet komite vil be Regjeringen om å fremme forslag om en endring av folketrygdloven § 14-13 slik at ordningen med svangerskapspenger blir gjort gjeldende for alle yrkesaktive gravide kvinner. Jeg støtter dette forslaget og vil arbeide med sikte på en lovendring slik at selvstendig næringsdrivende kan omfattes av svangerskapspengeordningen. Det kan ikke forsvares at et foster skal ha dårligere vern når moren er selvstendig næringsdrivende, enn når hun er arbeidstaker. Svangerskapspenger ytes til friske gravide kvinner som må slutte i arbeid på grunn av at arbeidsmiljøet kan være skadelig for fosteret. Lovens vilkår for rett til svangerskapspenger er at kvinnen etter bestemmelser i lov eller forskrift er pålagt å slutte i arbeidet fordi hun er gravid og det ikke er mulig å omplassere henne til annet høvelig arbeid i bedriften. De aktuelle bestemmelsene i lov eller forskrift retter seg i hovedsak mot arbeidstakere. Retten er dessuten knyttet opp mot at arbeidsgiver først har forsøkt å omplassere kvinnen eller å tilrettelegge arbeidet. Slik gjeldende lovtekst er formulert, faller derfor selvstendig næringsdrivende utenfor. For at denne gruppen skal kunne omfattes, må man lage en annen modell. Den mest nærliggende løsningen vil trolig være at svangerskapskontrollen får en sentral rolle når det gjelder den konkrete vurderingen av kvinnens arbeidssituasjon. Barne- og familiedepartementet arbeider for tiden med en gjennomgang av fødselspengeordningen med sikte på forenklinger og forbedringer. Jeg tar sikte på å sende forslagene på høring i løpet av året. Som det fremgår av mitt brev til sosialkomiteen av 5. april 2002, har jeg sett for meg at spørsmålet om svangerskapspenger til selvstendig næringsdrivende skulle behandles i dette høringsnotatet. Jeg har merket meg at komiteen henstiller til Regjeringen å innarbeide endringsforslaget i budsjettet for 2003. Jeg vil forsøke å få dette til så langt det er mulig, men lovendringsforslaget må først sendes ut på høring. Det vil i høringsrunden være nødvendig å avklare bl.a. forholdet til karanteneperioden og den frivillige forsikringsordningen for syke- og fødselspenger, slik også representanten Arnstad har vært opptatt av. Dette vil kunne føre til endringer i flere bestemmelser i folketrygdloven. Videre er det nødvendig å avklare hvilke kriterier som skal legges til grunn for vurderingen av om det foreligger rett til svangerskapspenger og hvilken rolle lege eller jordmor skal ha i forhold til trygdeetaten. Hensikten med lovendringen må uansett være å sikre at fosteret får det samme vernet uten hensyn til om moren er arbeidstaker eller selvstendig næringsdrivende. Dette skal vi finne en løsning på.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2002-06-06:
Det er en god dag for kvinnepolitikk, og det er en god dag for likestillingspolitikk. Kristelig Folkeparti mener at gravide kvinner må ha de samme rettigheter og muligheter til svangerskapspenger, uavhengig av om man er ansatt eller er selvstendig næringsdrivende. Det er et paradoks at dersom en gravid kvinne er ansatt i en offentlig institusjon og må slutte fordi tunge løft kan skade fosteret hennes, får hun svangerskapspenger fra første dag dersom det ikke er mulig å tilrettelegge arbeidet eller å omplassere henne til annet arbeid i institusjonen. Er den gravide kvinnen selvstendig næringsdrivende og må slutte i arbeid fordi tunge løft f.eks. på gården eller i bedriften kan skade fosteret hennes, får hun ikke svangerskapspenger før det er gått 16 dager. Det finnes også andre skjevheter mellom ansatte og selvstendig næringsdrivende. Jeg tenker på at selv om en ikke har ventetid som selvstendig næringsdrivende før en får utbetalt fødselspenger, får en bare utbetalt 65 pst. av inntekten, mens en ansatt får 100 pst. av lønnen de første 42 ukene. Dette med ulik behandling ved barns sykdom bør en også se på. Kristelig Folkeparti er svært fornøyd med at barne- og familieministeren har tatt fatt i denne problematikken og andre sider ved fødselspengeordningen med sikte på forenklinger og forbedringer. Det trengs en avklaring av om forsikringsordningen også skal gjelde for svangerskapspenger. Jeg er glad for at statsråden så tydelig har bekreftet at hun vil arbeide for en lovendring slik at gravide kvinner likestilles. Dermed får også fosteret lik beskyttelse. En samlet komite ønsker å gi gravide kvinner økonomisk sikkerhet fra den dagen hun må slutte i arbeid fordi fosteret kan ta skade av arbeidsmiljøet.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2002-06-06:
Også Kristelig Folkeparti slutter seg til denne enstemmigheten her. Men jeg er gjort oppmerksom på at det tre steder i sammendraget i denne innstillingen er feil som bør rettes opp, slik at det kommer i tråd med det som står i meldingen. På første side der graden veterinærmedisin omtales, skal det stå «cand.med.vet.» og ikke «cand.med.». Det er i annen kolonne, annet avsnitt. På side 2, første spalte annet avsnitt, omtales sivilingeniørstudiet, og i siste setning skal det stå etter en «3+2-modell» og ikke «2+2-modell». Dessuten når det gjelder Norges landbrukshøgskole, er det ett ord som er blitt feil. Det skal stå: «Unntatt er retningen landskapsarkitektur som fortsatt kan» – ikke «skal» – «være et integrert 5-årig studium». Da blir det slik som det står i meldingen.