Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1998-11-24:
Jeg vil si meg tilfreds med innstillingen og for så vidt også med den debatten som nå har vært i salen. Jeg skal bekrefte at dette naturligvis vil bli tatt opp til drøfting i landbruksmeldingen, med den plass det fortjener. Det er helt opplagt at lov og regelverk i stor grad styrer mye av utviklingen i landbruket, og derfor vil det være helt unaturlig om ikke disse temaene blir en del av det som drøftes i meldingen. Men jeg vil samtidig gi uttrykk for at å endre en del av disse lovene klart vil ha sidekonsekvenser som man vil måtte drøfte like seriøst. La oss ta et eksempel: Hever vi f.eks. arealgrensen for konsesjon opp til 50 dekar, vil det vel måtte bety at en da definerer det som er under 50 dekar, ut av jordbrukspolitikken, og det vil også bety at en definerer disse brukene ut av det som eventuelt går på prisregulering. Det vil si at markedet for den delen av Moder Norge blir et annet. Det blir naturligvis andre krefter, med mye større kjøpekraft, som da kan gå inn og f.eks. kjøpe et bruk på 50 dekar, som ikke er så rent lite i norsk bruksstruktur slik den er i dag. Og disse sidevirkningene synes jeg det nå er riktig av meg som statsråd å be samtlige tenke gjennom i forbindelse med den debatten vi vil få, der vi skal drøfte dette i en større sammenheng. Eventuelt å oppheve prisreguleringen vil bety at en får en annen rekruttering i landbruket, i den grad det da er eiendommer som går på fritt salg. Og en del av bærekraften i norsk landbruk er jo at prisen på eiendommer ikke er større enn at en skal greie å forrente et bruk gjennom den inntjeningen en har av det. Det betyr vel at inntjeningen vil måtte bli større hvis investeringen som må til for å erverve disse enhetene, også blir større. Dette er noen av de paradokser som vi er nødt til å forholde oss til når vi skal gjennom dette. Når det gjelder rekrutteringen til norsk landbruk, håper jeg en i framtiden vil rekruttere folk med stor kreativitet for å nå målet om levende bygder, som en her har vært inne på. Men da må vi samtidig greie å ha en landbrukspolitikk som for det første gjør at det er interessant å bli rekruttert inn i denne næringen. Det betyr at en må ha en inntjening i denne næringen som gjør at f.eks. ungdom som vil inn i næringen, har mulighet til å eksistere der. Her ligger det kjempeutfordringer i norsk landbrukspolitikk som vi vet vi vil møte i løpet av et par års tid, kanskje på en ganske ubehagelig måte – i hvert fall ut fra det mange av representantene i denne sal ønsker å se, eller tenker seg, når det gjelder landbruk i framtiden. Jeg har ellers bare lyst til kort å nevne at også de partiene som vi har hørt representanter fra i dag, også i tidligere innstillinger har uttalt seg om på hvilken måte disse lovene skal brukes. Også fra Høyres side er det sagt at lovanvendelsen skal ivareta hensyn til bosetting og næringsutvikling, samtidig som en fremmer et ønske om strukturutvikling. Hvis en skal oppnå alt det som f.eks. lå i St.prp. nr. 8 for 1992-93, som var et uttrykk for et ønske om et robust landbruk, kan en si: Vil en målet, må en ville midlene – og midlene i en slik sammenheng har jo også i stor grad noe med lovverket å gjøre. Så jeg ønsker at en kommer så langt at en nå begynner å få konkretisert ting. I forbindelse med meldingen må vi naturligvis forholde oss til alle disse bitene. Men en løser ikke utfordringene i norsk landbruk ved å avvikle lovverket, vi må heller se på justering, som eventuelt betyr bedre måloppnåelse.