Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-06-13:
Takk til saksordføreren for en god gjennomgang av sakens behandling i komiteen. Fra Kristelig Folkepartis side har vi jobbet med disse spørsmålene siden før jul. Jeg må tilstå rett og slett at jeg er ganske rystet over mange av de sakene vi har blitt forelagt, og hvordan enkelte aktører i finansnæringen har opptrådt overfor helt alminnelige forbrukere. Det er åpenbart at i mange tilfeller har profittjag og aggressiv markedsføring gått ut over helt alminnelig anstendig forretningsførsel, og dessverre uten at det har blitt tilstrekkelig korrigert. Det er hovedutfordringen. Fra Kristelig Folkepartis side er vi selvfølgelig helt enig i at alle har et ansvar selv for hva man velger å investere i, men det forutsetter at de opplysningene man blir forelagt, bunner i fakta, og at det er korrekte opplysninger som gis. Det er dessverre ikke tilfellet i altfor mange saker. Jeg snakket med en banksjef som sa: Ja, sant å si har vi sagd over den grønne grenen vi har sittet på, for man har gått for langt i å utnytte alminnelige forbrukeres tillit til sin egen bank i mange tilfeller – det man trodde var et tillitsfullt forretningsforhold. Men det viser seg at man har vært utsatt for ren sjanghaivirksomhet i mange tilfeller. Bakgrunnen for at vi ønsker en annen ordning med Finansklagenemnda, er resultatene etter behandling i nemnda. Jeg må si at det faktum at det ikke legges til grunn noe som helst av det som er sagt muntlig mellom kjøper og selger i Finansklagenemnda, har etter min mening medført at bransjen har kunnet holde på som den har gjort langt lenger enn det som ellers ville vært tilfellet. For det er ingen tvil om at bransjen har justert seg til det faktum at alt som har vært av muntlig karakter, har man gitt ensidig informasjon om, som er positiv, og uten spørsmål om det har vært noen risiko knyttet til produktet, men når det skriftlige kommer, gjerne side på side, står det med liten skrift – men det er altså etter at man har hatt lange muntlige runder. Denne muntligheten tar Finansklagenemnda ikke noe hensyn til, og det skal de åpenbart heller ikke i henhold til mandatet. Det har etter min mening igjen medført at rettstilstanden har blitt som den har blitt, og at få saker har kommet fram til retten, for det er åpenbart at taper man i nemnda, er det veldig få som i det hele tatt orker å gå videre. Ikke har man økonomi, og ikke har man ork. Jeg er glad for at flertallet tross alt vil be regjeringen se på organiseringen av nemnda. Fra Kristelig Folkepartis side har vi sammen med Venstre hatt ønske om en langt mer omfattende endring. Jeg tror det er nødvendig med et helt uavhengig organ som ikke har partsrepresentanter på den måten man har i dag, skal dette ha den nødvendige tillit blant forbrukere i hvert fall. Årsaken til at vi har fått den situasjonen vi har, er selvfølgelig at det har vært stor risiko for forbrukeren, liten risiko for finansinstitusjonene, ikke så stor mulighet for gevinst hos forbrukeren, men desto større mulighet for finansinstitusjonen til å tjene penger i form av avgifter og gebyrer, som er svært høye. Det er bakgrunnen for den aggressive markedsføring og virksomhet man har sett altfor mye av. Etter min mening har ikke myndighetene fulgt opp dette i tilstrekkelig grad – det går på Finanstilsynet. Jeg er klar over den høringen som nå pågår, men Finanstilsynet har selvfølgelig vært opptatt av bankenes soliditet, men ikke tatt hensyn til at det også er forbrukere som har vært utsatt for grove krenkelser i denne type saker. Jeg tar opp våre forslag. Subsidiært stemmer vi for flertallsinnstillingen. Alt er bedre enn ingenting, tross alt. Unnskyld – litt er bedre enn ingenting.