Trond Helleland (Høyre), 2015-12-03:
Jeg lurte på om det var en tilfeldighet at voteringsanlegget gikk i svart da Arbeiderpartiets leder gikk på talerstolen, men etter å ha hørt innlegget og all den svartmalingen som var der, skjønte jeg at det var ingen tilfeldighet. Nå er det oppe og går igjen, det er godt. Statsbudsjettet vi skal vedta i dag, er lagt fram i en tid som er svært utfordrende for Norge. I mange år surfet vi høyt på en høy oljepris, som har bidratt til vekst i både privat og offentlig sektor. Nå står vi i en situasjon der oljeprisen er halvert, vi opplever virkningen av en todelt økonomi med full tyngde: varsel om permitteringer, nedleggelser og økende arbeidsledighet. I en sånn situasjon er det avgjørende at statsbudsjettet for 2016 er et budsjett for arbeid, aktivitet og omstilling. Det bidrar heldigvis de fire borgerlige partiene til i dag. En utfordrende situasjon kommer sjelden alene. Vi ser hver dag nyheter om at verden omkring oss ikke er like fredelig som vår del av verden. Dette skaper frykt og håpløshet. Det gjør at mennesker ønsker å flytte på seg for å få en bedre framtid enn de kanskje vil få i et krigsherjet hjemland. Dette har vi opplevd med full tyngde denne høsten, med den enorme tilstrømmingen av mennesker som søker om asyl i Norge. Tilstrømmingen av asylsøkere denne høsten har slått alle rekorder. Om antallet som kom i enkelte uker i oktober og november hadde vært normalen, ville vi tatt imot langt mer enn 100 000 asylsøkere i år. Normalen, derimot, og det antall vi har disponert vårt apparat for, har vært rundt 10 000 i året. Når tilstrømmingen i visse måneder mer enn tidobles, skaper det et press på hele det norske samfunnet, som gjør det vanskeligere for oss faktisk å gjøre de tingene vi er avhengige av at blir gjort: registrere dem som kommer, sørge for at de som ikke har krav på opphold, sendes tilbake, sørge for at de som har krav på beskyttelse, blir innlosjert og får det bra, og ikke minst gjøre mottaksapparatet, integreringsopplegget og kommunene i stand til å gjøre jobben. De som jobber i UDI, PU og andre områder som har håndtert denne enorme tilstrømmingen denne høsten, har ikke hatt en lett oppgave. Den er viktig, og de skal vite at vi er takknemlige for jobben de gjør. Det har denne høsten vært helt avgjørende å stramme inn i asylpolitikken. Folk som kommer til Norge og har krav på beskyttelse, fortjener et nøkternt, men verdig tilbud. Det ville vi vært ute av stand til å levere dersom vi ikke samtidig sørget for at tilstrømmingen ble redusert. Når vi for første gang opplever at grensen mot Russland er et sted migrasjonsstrømmen rettes mot, forteller det oss at vi står i en ny tid. Det forteller oss at signaler norske politikere sender, har virkning. Når norske politiske partier fjerner begrepet «streng» fra sin innvandringspolitikk, oppfattes dette som at det er lett å komme inn, selv for dem som ikke har krav på det. Da partiene i vår kaptes om å være mest offensiv på hvor mange flere flyktninger vi skulle ta inn til Norge, gir det også et signal om at det er hit mennesker på flukt bør søke opphold, selv om det kanskje er mer naturlig å reise til et land som ligger nærmere eget hjemland. Vi vet at mange av dem som har kommet over Storskog, ikke har krav på beskyttelse i Norge, simpelthen fordi de allerede har beskyttelse i et annet trygt land. Vi vet at vårt eget system ikke har vært disponert for det store antallet som har kommet denne høsten. Det var derfor viktig at Stortinget tidligere i november vedtok konkrete innstramminger i asylpolitikken. Og det er tilsvarende viktig med de innstrammingene vi skal vedta her i dag. Når 161 av 169 representanter i denne sal stiller seg bak en ny og strengere asylpolitikk, er det også et kraftig signal til dem som ønsker å komme hit og som ikke har krav på beskyttelse. Innstramminger virker. Signalene virker. Vi vet ikke hvor raskt eller hvor mye. Da asyltallene i forrige var sterkt redusert, skyldes det naturligvis flere forhold. Særlig den svenske grensekontrollen som nylig ble innført. Men når vi de siste dagene har opplevd at ingen har kommet til Norge over Storskog, har det ingenting med svensk politikk å gjøre. I den grad det har med politikk å gjøre, og vi må forvente at det også har det, er det norsk politikk – norske innstramminger som har vært helt nødvendige for å få kontroll på en alvorlig og utfordrende situasjon. Jeg er glad for at de seks største partiene her på Stortinget står sammen om endringene i asylpolitikken. Det er et klart og tydelig uttrykk for at dugnaden statsminister Erna Solberg bad om i oktober, nå er påstartet og gjennomført delvis. Så jobber de samme partiene videre med hvordan vi kan sørge for at mottak og integrering skjer på en best mulig måte. I en verden med raske endringer er det godt å konstatere at det norske politiske miljøet også har evnen til raskt å hive seg rundt og samle seg om brede løsninger for å møte en vanskelig situasjon.