Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2017-06-08:
Kommunereformen er en suksess. Når over 150 kommuner, som representerer over to tredjedeler av Norges befolkning, har et ønske om sammenslåing, ser vi at kommunereformen er ønsket lokalt. Der Arbeiderpartiet har vinglet og Senterpartiet bremset, leverer regjeringen en kommunereform med den største endringen i kommunestrukturen på over 50  år. Og hvis en virkelig tenker igjennom hvor mye samfunnet har endret seg i denne perioden, er det lett å forstå at våre tjenestebehov som innbyggere rundt om i landets små og store kommuner også har forandret seg radikalt. I dag skal vi vedta en ny struktur, som skal være framtidsrettet, og som kan tjene oss innbyggere ikke bare de nærmeste årene, men også på lengre sikt. Her ligger noe av kjernen. Skal vi styrke velferden, må vi fornye oss. Derfor er det viktig at kommunereformen også fortsetter. Som vår gode ordfører i Lindesnes kommune, Janne Fardal Kristoffersen, ofte sier: Vi skal være der for innbyggerne, og aller mest for dem som trenger det mest. En større kommune enn vår vil gi bedre tjenestetilbud. Vi kan drive mer effektivt, og vi får et større og bedre fagmiljø. Det vil igjen gi de svakeste et bedre tilbud. I dag ser vi at felles bo- og arbeidsmarkeder på kryss og tvers av gamle kommunegrenser gjør at befolkningene nesten vokser sammen. Interkommunale selskaper en masse flytter beslutningsmyndighet og utfordrer det lokale demokratiet. Samtidig er det en dyd av nødvendighet for å løse oppgavene, for det er faktisk slik at noen utviklings- og innovasjonsoppgaver er lettere å få til i en større enhet fordi det gir rom for å ha ansatte og fagmiljøer som er dedikert til oppgavene. I dag er jeg særlig glad for at vi fjerner fylkesgrensen mellom Aust- og Vest-Agder. Vi har hatt mange runder om sammenslåing og årelange diskusjoner om dette. Denne gangen skjer det frivillig gjennom flertallsvedtak i begge fylkesting. Det er gledelig. En større og sterkere fylkeskommune eller region vil øke vekstkraften på Sørlandet. Samarbeidet på Agder har vært godt lenge, men nå blir det enklere og mer effektive beslutningsprosesser. Tjenestetilbudet blir uavhengig av fylkesgrensen, særlig elever i videregående skole har opplevd det som et hinder for gode, naturlige valg av skole. Kommunestrukturprosessen satte i gang gode prosesser i mange Agder-kommuner og hadde flertall i mange forhandlingsutvalg og kommunestyrer. Folkeavstemninger satte flere steder en stopper for sammenslåing. Samtidig så vi at mange av dem som sitter nærmest utfordringene, har vært for. I dag er det Stortinget som må ta et helhetlig grep, som må være framtidsrettet. I Vest-Agder foreslås det at åtte kommuner slås sammen – Lyngdal og Audnedal; Lindesnes, Marnardal og Mandal; Kristiansand, Søgne og Songdalen. Jeg tror det kan danne grunnlag for en spennende framtid for oss. Sørlandet, med den nye Agder-regionen, trenger også en drivkraft i landsdelen. Jeg har tro på at nye Kristiansand kan bli et gode for landsdelen. Med storbymidler allerede fra 2018 styrkes økonomien. Og jeg tror kloke ordførere og kommunepolitikere vil forvalte dette godt til beste for innbyggerne i hele den nye kommunen. Våre innbyggere forholder seg ikke til administrative grenser i hverdagen. Vi bor, arbeider og bruker kultur- og fritidsmuligheter på kryss og tvers av kommunegrensene. Dagens Kristiansand, min hjemby, er et resultat av en tvangssammenslåing i 1965. Det er ingen som i dag vil tilbake til de fire kommunene vi hadde før sammenslåingen. I Søgne, Songdalen og Kristiansand går handel og daglige aktiviteter på kryss og tvers av kommunegrensene, men identiteten vår til Randesund, Vågsbygd, Langenes eller Nodeland skal vi selvsagt beholde. Det har vært sagt mye om tvang i disse prosessene. Jeg mener premissene har vært klare. Og som det sto i en artikkel på Nettavisen for noen dager siden: «Vinnerne i kommunereformen er innbyggerne. Selv om mange lokalpatrioter kjemper for navnet og kommunesenteret, er det grunn til å være edruelig: Ingen lokalsamfunn blir nedlagt fordi kommunen blir større og sterkere – snarere tvert imot.» Jan Tore Sanner fortjener honnør for å ha stått i en prosess der Arbeiderpartiet har sviktet underveis og Senterpartiets jammer og klager har vært høylytt. Det står det respekt av.