Kristin Clemet (Høyre), 2002-02-14:
Etter Stortingets behandling av statsbudsjettet for 2002 videreføres tilskuddet til landslinjer i videregående opplæring med 109,8 mill. kr. Dette innebærer et kutt på i underkant av 30 mill. kr i forhold til i 2001 og har konsekvenser for omfanget av landslinjer. Det har vist seg å være ulike oppfatninger av hva som ligger i formuleringen «særskilt kostnadskrevende eller har nasjonal betydning», men det viktigste nå er at vi kommer fram til en løsning som i størst mulig grad ivaretar et tilbud i små fag. Jeg legger til grunn at alle landslinjetilbudene har nasjonal betydning på en eller annen måte. I tillegg er også noen av tilbudene særskilt kostnadskrevende. Reduksjonen i budsjettet på 30 mill. kr er tatt ved følgende reduksjoner i tilskuddsordningen i 2002: Avvikling av tilskudd til studieretningene idrettsfag, musikk, dans og drama, samt allmennfag, idrettslinje, fra og med høsten 2002Reduksjon i antall plasser som får tilskudd på yrkessjåfør VK II-tilbud, fra og med januar 2002Avvikling av tilskuddet til glattkjøringskurs for yrkessjåfør VK II fra og med januar 2002Avvikling av ekstra tildeling til Sogn Jord- og Hagebruksskole fra og med januar 2002Avvikling av tilskudd til utstyr i 2002 Flyfag, flytekniske fag, avionikk, anleggsmaskinfører- og anleggsmaskinreparatørfaget er kostnadskrevende fag som rekrutterer til bransjer og yrker hvor det i dag er stort behov for arbeidskraft. Disse fagene må derfor også sies å være av nasjonal betydning – på samme måte som folkemusikk og idrett er det. Musikk, dans og drama, allmenne fag og idrettsfag er i denne sammenheng, og med de satsene departementet har beregnet, de landslinjene som er minst kostnadskrevende. Vurderingen har derfor vært at dette er de av dagens landslinjetilbud det vil være enklest for fylkeskommunene å opprettholde gjennom et samarbeid etter at det statlige tilskuddet har falt bort. Både musikk, dans og drama og idrettsfag – med ulike fordypninger – er studieretninger som finnes i de fleste fylker, og som vanligvis finansieres av fylkeskommunen. At noen skoler og fordypninger, f.eks. folkemusikk, har fått landslinjestatus og finansieres ved statlige tilskudd, er unntak. Nasjonalt Samordningsutvalg for små fag i videregående opplæring – NSU – er et organ opprettet av fylkeskommunene for å sikre samarbeidet om små fag i videregående opplæring. I referatet fra et møte mellom departementet og NSU 9. januar 2002 fremgår det at NSU anbefaler fylkene at de tilbudene som nå er fratatt statlige driftstilskudd, overtas av de respektive fylkeskommuner som fylkeskommunale tilbud skoleåret 2002-2003, og at de øvrige fylkeskommunene gir forhåndsgaranti for kjøp av elevplasser til elever fra sine hjemfylker. Dette er jeg svært glad for. I tillegg til landslinjer finnes det også landsdekkende tilbud som ivaretar små fag. Dette er skoletilbud hvor fylkeskommunene samarbeider i fag hvor det bare er søkergrunnlag for å opprettholde én eller noen få klasser på landsbasis. De landsdekkende tilbudene viser at fylkeskommunen på en svært god måte kan samarbeide om å løse sine oppgaver innenfor videregående opplæring. Det er NSU som vurderer hvilke fag som skal omfattes av tilbudet, og hvor tilbudene skal ligge. Fylkeskommunene som får tildelt en slik oppgave, er ansvarlig for driften og finansieringen av tilbudet og foretar inntak av søkere fra hele landet. Fylkeskommunen er sikret betaling fra elevenes hjemfylke gjennom en avtale samtlige fylkeskommuner har undertegnet. Erfaring viser at det ikke nødvendigvis er slik at en statlig finansiering er mer stabil enn om kommunesektoren har et ansvar innenfor egne økonomiske rammer. Min mening er at det bør vurderes å erstatte landslinjeordningen med en annen og sikrere finansieringsordning. I sin redegjørelse om modernisering og forenkling i offentlig sektor tok statsråd Victor D. Norman til orde for at det må bli større grad av «lokal frihet og lokalt ansvar» når det offentlige skal løse sine viktigste oppgaver – som det å tilby skole- og utdanningstilbud til ungdom. Norman tok også til orde for at pengene i større grad bør følge brukeren. Debatten om landslinjer viser et behov for at pengene følger eleven i større grad enn de gjør i dag. Dersom pengene følger eleven, vil fylkene i større grad bli i stand til å gi et tilbud som er i overensstemmelse med de faktiske behov, først og fremst slik de kommer til uttrykk gjennom elevenes egne valg. Opplæringsloven fastslår at det er fylkeskommunen som har ansvaret for å planlegge og bygge ut det videregående opplæringstilbudet. Dagens landslinjeordning bidrar til å konservere disse tilbudene i den form og det omfang som ble fastsatt for flere år siden, fordi de ikke blir underlagt fylkeskommunenes helhetlige planlegging og prioritering på samme måte som de andre kursene i videregående opplæring. Sentrale myndigheter har ikke like gode forutsetninger for å vurdere dimensjoneringen av tilbudet som det fylkeskommunene har. Departementet vil foreta en gjennomgang av landslinjeordningen og komme tilbake til Stortinget, som lovet, med en vurdering av situasjonen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. NSU og fylkeskommunene vil involveres i dette arbeidet.