Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Helse og omsorg har høyeste prioritet i statsbudsjettet for 2011. Etter at budsjettet ble lagt fram, har regjeringa presentert en ny, forsterket innsats i eldreomsorgen. Gjennom finansinnstillingen og denne innstillingen fra helse- og omsorgskomiteen økes innsatsen ytterligere overfor de eldre – særlig demente og deres pårørende. Dette viser for øvrig også at mange er blitt hørt i forbindelse med budsjetthøringene i vår komité. Sykehusøkonomien styrkes med 970 mill. kr. Innenfor poliklinisk virksomhet blir den prosentvise økningen på hele 4,5 pst. Ventetidene til diagnostisering og behandling skal ned. Derfor økes innsatsen innenfor røntgen med 44 mill. kr. Sammenlignet med 2005 vil vi neste år bruke 9,1 mrd. kr mer til pasientbehandling. Helse- og omsorgsdepartementets oppfølging overfor helseforetakene blir intensivert. Fristbrudd er uakseptable lovbrudd. Det blir spesiell oppmerksomhet på poliklinisk behandling. Nye investeringslån til regionale helseforetak utgjør 446 mill. kr neste år, og vi kommer i gang med nytt Østfold-sykehus. Økte bevilgninger til Samhandlingsreformen og opptrappingsplan for rusfeltet kommer godt med – med økninger på henholdsvis 200 mill. kr og 100 mill. kr. Innenfor psykisk helse gis det rom for 110 nye psykologstillinger i kommunene. Og på rehabiliteringsfeltet pålegges de regionale helseforetakene i 2011 kjøp fra private på minst samme nivå som i år. Alle har rett til en verdig alderdom og krav på et trygt omsorgstilbud. De fleste får heldigvis også gode tjenester av flinke og engasjerte ansatte. Men dessverre ser vi noen eksempler på mennesker som ikke får den hjelpen de skulle ha hatt. Slik kan vi ikke ha det. Alle har rett til en trygg og verdig omsorg. Derfor har vi lovet full dekning av sykehjem eller heldøgnsbemannede omsorgsboliger innen utgangen av 2015, og vi øker de statlige tilskuddene betydelig, med 230 000 kr per enhet. Det betyr f.eks. at en kommune som bygger 30 sykehjemsplasser, vil få et statlig tilskudd på nesten 27 mill. kr med justering av taksten. Kommuner som allerede har fått tilsagn om tilskudd, skal ikke komme dårlig ut, sjølsagt. Derfor gis de endringer som her skjer, tilbakevirkende kraft. Totalt vil staten bidra med over 9 mrd. kr til bygging i planperioden. Kommunene får også en ekstra milliard i frie inntekter – og vi kaller det en eldremilliard, fordi det først og fremst er innenfor eldreomsorgen det trengs et ekstra tak. Statsministeren har for kort tid siden – her i spørretimen – understreket at det blir flere nye milliarder til kommunene i årene som kommer. Dette med én milliard ekstra sier for øvrig en samlet komité er positivt. Det var så langt vi kom da vi ble enige om å være enige når det gjaldt valg av superlativ. I Arbeiderpartiet har vi nettopp gjort en undersøkelse som viser at over 70 pst. av ordførerne våre svarer ja til at de frie midlene vil bidra til å styrke eldeomsorgen. Jeg synes det lover godt. Andre har sett seg nødt til å bruke pengene til å rette litt på kommuneøkonomien. Noen av disse kommunene vet jeg også er kommuner som allerede har prioritert omsorgssektoren. Samfunnet skal stille opp med den hjelpen en har behov for den dagen en trenger det. Men vi kan ikke vedta eller bevilge oss bort fra det faktum at alderdom kan bringe store endringer i livet. De fleste eldre lever heldigvis gode liv sammen med sine nærmeste, ikke minst takket være en stor innsats fra familiene sjøl og andre frivillige. Men de som opplever ensomhet, og ikke lenger er like mobile som de en gang var, skal også ha mulighet for deltakelse og kulturelle opplevelser og derigjennom økt livskvalitet. Derfor er Den kulturelle spaserstokken et viktig bidrag. Derfor ønsker vi også – og det står en samlet komité bak – å lovfeste dagsentertilbud i alle kommuner senest innen 2015. Vi lanserer en verdighetspakke på vel 52 mill. kr som gir mange gode bidrag til en bedre eldreomsorg – særlig fordi de aller fleste tiltakene skjer i regi av, eller i partnerskap med, frivillige krefter. Cirka 30 mill. kr går til tilbud overfor demente og deres pårørende, der pårørendeskoler utgjør den største satsingen. Mange frivillige gjør hver dag en kjempeinnsats for å hjelpe dem som føler seg utenfor i samfunnet, lever isolert eller trenger bistand for å få til det mange av oss tar som en selvfølge. Derfor gir vi ekstra støtte til Røde Kors' besøkstjeneste, Verdighetssenteret ved Bergen Røde Kors sykehjem, forebyggende hjemmebesøk hos eldre, utvidelse av hørselshjelpsordningen, lindrende behandling i kommunene og den inspirerende stiftelsen Livsglede for eldre. De har for øvrig som motto: «Alle skal få leve livet livet ut.» Vi kunne på en måte ikke oppsummere våre ambisjoner for eldreomsorgen bedre enn å bruke nettopp de ordene. Det er helsetilstanden som skal avgjøre hvilket tilbud som ytes, ikke bosted, økonomi eller bakgrunn. Alle har rett til tilgang til sykehustjenester i landet. Det viktigste i framtiden blir å forebygge mer og reparere mindre. Vår resept i den sammenhengen er som en sikkert skjønner: Samhandlingsreformen. Den behandlingen folk trenger jevnlig, skal de få nærmest mulig der de bor. Den avanserte behandlingen folk trenger sjelden – aller helst aldri – ved alvorlig sykdom, skal gis ved toppspesialiserte sykehus. Vi i Arbeiderpartiet står for et sterkt offentlig helsevesen. Likevel er det utstrakt bruk av private helsetilbud i Norge. Men vi vil ikke bygge ned det offentlige helsevesen for å gi plass til et større privat marked, slik høyresiden er opptatt av. Det er viktigere at det offentlige helsevesen beholder et stort behandlingsvolum, sikrer fornuftig ressursutnyttelse, har høy kvalitet og ikke minst god pasientsikkerhet. Ventetiden skal ned, men verken skattelette eller privat helsemarked er svaret. Uansett om tjenesten er offentlig eller privat skal regningen betales, men ved offentlige tjenester slipper vi i hvert fall ekstra utlegg for at noen skal tjene penger – ha profitt. De aller fleste som får behov for sykehusinnleggelse, slipper å vente en eneste dag. Det er fordi 70 pst. av sykehuspasientene blir innlagt for akutt behandling, og får hjelp umiddelbart. Det er riktig at flere venter nå enn under Bondevik-regjeringa, men det hører definitivt også med til historien at over 90 000 flere mennesker nå får behandling ved norske sykehus. Den medisinske og teknologiske utviklingen gjør at vi kan behandle flere. Høyre og Fremskrittspartiet har i sine alternative budsjetter foreslått en storstilt økning i bruk av private helse- og omsorgstjenester. Dette mener høyresiden er den beste løsning på utfordringene med økende behov for helse- og omsorgstjenester i framtiden. Men andre land som har prøvd slike løsninger, viser at det slett ikke gir de helsemessige eller økonomiske gevinstene en argumenterte med. I Danmark har de borgerlige privatisert i stor skala gjennom flere år. Systemet der skaper store forskjeller mellom folk. Det er usolidarisk og koster skattebetalerne dyrt på mange måter. Flere i Danmark roper nå et varsku om at pasienter overbehandles i private sykehus, og at bruken av private aktører er ute av kontroll. Danmarks blå politikere har ført landet ut på en farlig vei, og køene har slett ikke blitt kortere. Slik vil vi ikke ha det her i Norge. Det var en kraftfull demonstrasjon her ute i går til støtte for lokalsykehusene og særlig akutt- og fødetilbudet. Vi sier det klart: Lokalsykehusene er viktige helseleverandører og skal bestå, men det er viktig å organisere sykehustilbudet slik at det gir best mulig behandling. Det betyr at noen lokalsykehus kan få endringer i oppgavene de skal gjøre, kanskje særlig knyttet til kronikere, som det blir flere av, og eldre. Når det gjelder fødetilbudet, er stikkordene nærhet, trygghet og kvalitet. Helse- og omsorgsministeren går nå grundig gjennom de regionale fødeplanene som Stortinget har bedt dem om å utarbeide. Jeg vet at statsråden følger nøye med på hva som planlegges gjennomført når det gjelder akuttilbudene, og vurderer om det er grunnlag for å gjøre endringer fra hennes side. Også anbudsprosessene i regi av de regionale helseforetakene har skapt mye engasjement og, vil jeg legge til, uro, fordi det å tape anbud sjølsagt har store konsekvenser. Jeg vil gjenta det jeg sa i finansdebatten: Det er ganske nytt å drive anbud i helsesektoren, og da nekter jeg å tro at det ikke fortsatt er et forbedringspotensial, og at det også kan skje feilvurderinger. I så fall er det viktig å korrigere raskt, slik at nødvendige pasienttilbud ikke skades. Dette kan ikke understrekes sterkt nok med hensyn til klagebehandlingen som nå følger. Helseforetakene må være seg sitt sørge-for-ansvar bevisst og, ikke minst, i særdeleshet ta det hensynet når det gjelder øyeblikkelig hjelp og rettighetspasienter. I politikken gjør vi stadig små og store valg. Kampen om samfunnsretningen står hele tiden. Den norske modellen handler om å løse de store oppgavene i fellesskap. Det går ikke an å tappe felleskassa for mange titalls milliarder. Skattelette betyr velferdskutt og skaper større forskjeller mellom folk. Nå vil Høyre ha mindre forskjeller mellom folk, visstnok, samtidig som de fortsetter som sitt gamle jeg. De prøver seg på vår retorikk samtidig som de fører Fremskrittspartiets politikk på mange områder. Det store målet for å oppnå makt og skattekutt er å styre landet arm i arm med Fremskrittspartiet. Solidaritet og like muligheter er viktig for oss. Vi bruker pengene på de store oppgavene, ikke minst innenfor helse- og omsorgssektoren.