Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-06-19:
På tross av mange år med felles politiske målsettinger er det fremdeles et stort, men uvisst antall personer som daglig utsettes for unødig og nedverdigende tvangsbehandling. Det er helt nødvendig å ta på alvor de mange anklager om overgrep og krenkelser som kommer fra pasienter og pårørende. Disse anklagene støttes også av helsepersonell, og i mange tilfeller er det nettopp helsepersonell som varsler om uverdige tilstander. Fremskrittspartiet har siden midten av 1990-tallet gått imot forslag om å regulere bruk av tvang og makt i psykiatrien og overfor psykisk utviklingshemmede, og fremmet allerede for 13 år siden forslag om å innføre en rettighetslov. Dette er like aktuelt i dag. Fremskrittspartiet vil ikke legitimere bruk av tvang og restriktive tiltak gjennom lov. Tvang og restriktive tiltak skal, slik vi ser det, begrenses til nødverge, og det bør ikke tillates noen annen form for maktbruk overfor psykisk syke enn det som generelt gjelder i samfunnet, hvor maktutøvelse kun kan benyttes som nødrett og nødverge. Dette fremmet også Fremskrittspartiet forslag om under behandlingen av Ot.prp. nr. 65 for 2005-2006. SINTEF-rapporten fra juni 2007 viser at bruk av tvang fortsatt øker overfor pasientgrupper som psykisk utviklingshemmede, psykisk syke og demente. Statsråden uttalte 13. november: «Etter Regjeringas vurdering er tvangsbestemmelsene i helse- og sosiallovgivninga i samsvar med menneskerettighetene.» Det som framkom i SINTEF-rapporten, tyder imidlertid ikke på at dagens lovverk sikrer disse gruppene mot overgrep og unødige tvangstiltak. Jeg viser til interpellasjonsdebatten i Stortinget 13. november i fjor, hvor flere av resultatene fra den framlagte SINTEF-rapporten ble trukket fram. Internasjonalt er Norge faktisk kjent for å ha et stort omfang av tvangsbruk, og fra 2001 til 2005 økte bruken av tvang med nærmere 50 pst. Det er også påvist store geografiske variasjoner som ikke kan forklares ut fra ulik sykelighet eller andre demografiske forhold. Ifølge SINTEF-rapporten viste det seg overraskende nok at en høy pleiefaktor synes å gå sammen med hyppig bruk av tvang og mekaniske tvangsmidler. Noen sammenheng med alvorlighetsgraden kunne man heller ikke finne. Mens det i den helsepolitiske debatten ofte har vært hevdet at det er en sterk kobling mellom formalkompetanse og tvangsbruk, er det få studier som viser en slik sammenheng. Men det framkommer faktisk at personell med lang yrkeserfaring ofte viser seg å ha bedre trening i konfliktsituasjoner, og at de oftere tar i bruk andre metoder enn tvang. Kanskje handler det i mange tilfeller om den enkeltes trygghet i forhold til sin arbeidssituasjon. Selv om årsakssammenhengen er vanskelig å spore, er tallenes tale klar: Det går i gal retning. Når det gjelder transport av pasienter ved akuttinnleggelser, har det vært tema ved flere anledninger i denne salen de siste årene. Den europeiske torturkomiteen har kritisert Norge for bruk av håndjern og fotlenker i slike situasjoner. Helse Bergen har fulgt opp denne kritikken ved å opprette en ambulansetjeneste som har hovedansvar for transport av psykisk syke. Svært mange tvangssituasjoner kunne faktisk vært unngått hvis det hadde vært politisk vilje til å opprette en tilsvarende ambulansetjeneste i resten av landet, slik Fremskrittspartiet har fremmet forslag om. Mental Helse kom i 2001 med sterke advarsler mot å nedlegge flere institusjonsplasser. Deres frykt var ikke uberettiget, for vi får stadig bekymringsmeldinger om at kvalitative alternativer til nedlagte institusjonsplasser ikke er bygd opp. De alvorligst psykisk syke føler seg ofte utstøtt og stigmatisert i samfunnet, og bruken av tvang fortsetter å øke. Det gjelder også det økende antall eldre som nå plasseres på korttidsopphold i sykehjem, eller som befinner seg i hjemmene uten behandling, men som skulle hatt behandling på et DPS eller på en psykiatrisk døgnavdeling. Dette var også omtalt i Dagens Medisin 5. juni, og vi hadde en debatt om det i april. Når det gjelder psykiatriboligene, er det viktig at det bygges flere, og at disse blir bemannet. Fremskrittspartiet mener at øremerkingen av psykiatrimidlene må fortsette til vi oppnår målsettingene i psykiatriplanen. Statsråden viser til at en arbeidsgruppe skal settes sammen i disse dager, og at den skal starte arbeidet sitt i august 2008. Fremskrittspartiet vil påpeke verdien av at brukerorganisasjonene er sterkt representert, og at deres innspill og kompetanse sett fra brukernes/pasientenes ståsted må vektlegges i det videre arbeidet. Fremskrittspartiet vil rette søkelyset mot pasientenes menneskerettighetssituasjon, og mener at grunnleggende rettigheter vil kunne være et bidrag i arbeidet mot bruk av tvang. Fremskrittspartiet vil støtte forslaget som er lagt fram i Dokument nr. 8:98, og de to forslagene som fremmes av Kristelig Folkeparti og Venstre, men mener samtidig at handlingsplanen også må omfatte innføring av en rettighetslov som innebærer avskaffelse av bruk av tvang og makt overfor personer med psykiske lidelser, og som sikrer at slike virkemidler kun benyttes i nødverge og som nødrett, slik det er i samfunnet ellers. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag i saken.