Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Økonomisk integrasjon uten at den sosiale dimensjonen blir ivaretatt, er umulig i et demokratisk Europa. Det vet europeiske ledere, og det er også et ønske om å få til en sosial integrasjon i Europa. Forskjellene i lønns- og arbeidsvilkår innenfor Europa er store, som flere har vært inne på tidligere. Da blir det en utfordring å kombinere faglige rettigheter med fri flyt av varer og tjenester i Europa. Dette er folk bekymret for. Folk er bekymret for faren for sosial dumping. Dette er en bekymring vi tar på alvor, og som vi skal ta på alvor. Derfor skal vi ta oss den tiden vi trenger for å gå gjennom de bekymringene og for å undersøke i hvilken grad et tjenestedirektiv vil være en trussel mot faglige rettigheter i Norge. Regjeringen har hatt en høringsprosess om dette, og det ligger høringsnotater som man skal gå gjennom. Men fra Arbeiderpartiets side kommer vi aldri til å akseptere et direktiv som åpner for sosial dumping. I norsk og europeisk fagbevegelse – og jeg kan også legge til i politisk venstreside både i Europa og i Norge – har vi en dyp bekymring for konsekvensene av de dommene som har falt i EF-domstolen, som dreier seg om faglige rettigheter, og som andre har referert til før meg. Jeg noterte meg at representanten Lundteigen siterte det jeg vil kalle Kapital-redaktør Trygve Hegnars våte drømmer om et liberalistisk Europa, og utlegger dette som en analyse han deler. Fra min side ser jeg gjerne på hva andre sier om dette, og jeg synes at EU-parlamentet er en god fortolker av hva som er meningen, og av hva som skal være prosessene i forhold til både tjenestedirektivet og utstasjoneringsdirektivet, som er det aktuelle direktivet for disse dommene. La meg sitere – dette er en dansk oversettelse – fra det vedtaket som ble gjort i denne uken i EU-parlamentet, med 474 mot 106 stemmer, der det heter at man «mener, at den lovgivende myndigheds sigte med udstationeringsdirektivet og tjenesteydelsesdirektivet er uforenelig med fortolkninger, der kan opfordre til ulige konkurrence mellem virksomheder; bemærker, at virksomheder, der underskriver og følger kollektive aftaler, befinder seg i en konkurrencemæssigt ugunstig situasjon i forhold til virksomheder, der nægter at gjøre dette». Videre sier EU-parlamentet at man «sætter spørgsmålstegn ved indførelsen af proportionalitetsprincippet i sager mod virksomheder, der med udgangspunkt i etableringsretten eller retten til at udveksle grænseoverskridende tjenesteydelser med fuldt overlæg undergraver arbejds- og ansættelsesvilkår; mener, at der ikke bør stilles spørgsmål ved brugen av faglige aktioner til at opretholde ligebehandling og til at sikre ordentlige arbejdsvilkår». Parlamentet understreker også «at det skal gøres helt klart, at udstationeringsdirektivet og andre direktiver ikke forbyder medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter at kræve bedre forhold med henblik på at opnå ligebehandling af arbejdstagerne, og at der er garanti for, at fællesskabslovgivningen kan gennemføres på grundlag af alle eksisterende arbejdsmarkedsmodeller». Videre bekrefter EU-parlamentet igjen «at grundlæggende sociale rettigheder ikke rangerer lavere end økonomiske rettigheder i et hierarki af grundlæggende frihedsrettigheder; anmoder derfor om, at primærretten igen forfægter balancen mellem grundlæggende rettigheder og økonomiske frihedsrettigheder for at bidrage til at undgå en konkurrence om at forringe de sociale standarder». Dette er EU-parlamentets oppfatning av hvordan deres egne vedtatte lover og regler skal fortolkes. Jeg forholder meg i større grad til EU-parlamentet enn til Trygve Hegnars utleggelser av dette. Men dette viser også en annen ting som er viktig, nemlig det at i EU foregår det til enhver tid politiske prosesser og bevegelser som omfatter viktige forhold for Norge. Derfor beklager jeg at vi står utenfor EU og ikke kan delta i de prosessene og fremme de synspunktene som vi ønsker.