Erna Solberg (Høyre), 1998-11-13:
Tilsynelatende kunne man tro tidlig i denne debatten at dette stort sett dreide seg om skinnuenighet. På mange måter er debatten om hvorvidt det er dissens i innstillingen ikke knyttet til spørsmålet om hvorvidt man ønsker å ratifisere, men til tidspunktet for når man ønsker en ratifikasjon. Det er fordi ratifikasjon av ILO-konvensjonen ikke nødvendigvis bare er en ratifikasjon av den vanlige formen hvor man av og til viser sine gode hensikter og sier at sånn vil man gjerne ha det, men det medfører også en forpliktelse, at man for å kunne ratifisere samtidig har endret lovgivningen. Når flertallet sier at de ønsker like konkurransevilkår i de maritime næringene, må forutsetningen for det være at man vet hva konkurransevilkårene faktisk er. Og det er her egentlig spørsmålet kommer: Vil vi på det tidspunktet vi er nødt til å ta stilling til en implementering i loven, vite hva de faktiske konkurransevilkårene vil være? Og har vi da en mulighet til å vurdere valget mellom hviletid og arbeidstid i forhold til hvilke konsekvenser det vil ha for deler av norsk skipsfart? Så kan man selvfølgelig si at det er greit, vi kan velge å implementere bare hviletid, hvis vi ikke vet noe. Men det betyr i praktis at man velger den ene siden av ordningen, og kanskje de andre velger noe annet som kunne vært et bedre velferdstilbud. Hvis man i utgangspunktet har bestemt seg for at det er hviletid man vil implementere, vil det kanskje ikke medføre noen problemer. Det er iallfall næringens egen vurdering. Velger man å implementere arbeidstid på det nåværende tidspunkt, medfører det for de rederiene langs kysten som driver i konkurranse med nærtrafikk og ikke minst i Nordsjøbassenget, rimelig store kostnadsendringer, fordi det må endre hele vaktstrukturen. Det er realitetene, og derfor syns jeg det var et ryddig løp Regjeringen la opp til når de mente at man måtte ta stilling til hvordan vi implementerte dette i norsk lovverk samtidig som man tok stilling til ratifisering. Jeg syns at det er viktig at vi i lys av Norge som skipsfartsnasjon også skal være klar over at det ikke er selvsagt at vi er det. Det er ikke mer selvsagt enn at et flertall i denne stortingssal i flere enkeltsaker i forrige periode måtte gjøre endringer i norsk lovgivning, skattespørsmål og refusjonsordningen for sjøfolk for å sikre at vi fortsatt skal være en skipsfartsnasjon. Derfor syns jeg det som foregår nå er litt rart, at man, når Regjeringen la opp til et så ryddig løp, endrer det uten å vite hva konkurransevilkårene er. Det er ikke fordi vi ønsker dårligere arbeidsforhold for norske sjøfolk, men fordi vi ønsker å ha norske sjøfolk, at vi syns det er ryddig å forholde oss til hvilke konkurransevilkår norske rederier kommer til å ha. Vi kommer fortsatt til å stemme mot. Jeg syns statsrådens innlegg var veldig klargjørende i forhold til at det ikke er mulig å ratifisere og så vente på hva EU gjør. Som sagt er det veldig uklart hvilket tempo EU har i denne saken. Etter de opplysningene vi sitter med, kommer dette, som sagt, til å hjemles innenfor Amsterdam-traktaten. Amsterdam-traktaten er ikke ferdig til å hjemle noe som helst før sannsynligvis i april, og med det tempoet man har når det gjelder direktiver som tross alt skal innom Europaparlamentet og alle de tingene man har for å ha et demokrati, også i EU, er vanlig saksbehandlingstid fra ett til to år for å få vedtatt et direktiv. Så kommer spørsmålet: Hvor mange land kommer da til å implementere det, og i hvilket tempo kommer de landene som har fått EU-direktivet, til å implementere det? Jeg er redd Stortinget i dag gjør et galt vedtak. Vi kan, som en konsekvens av dette, sitte igjen med en svekket norsk skipsfartsnæring hvis man nå rusher igjennom en lovgivning som kanskje legger seg på ordninger som blir annerledes enn de ordningene våre naboland har. Og når det gjelder konvensjonen, tror jeg det er veldig farlig å ta signaler om hvordan et direktiv blir utformet, som sikre signaler på hvordan direktivet blir til slutt. Det er tross alt de nasjonalstatene som er medlemmer av EU, som faktisk bestemmer og vedtar teksten i et EU-direktiv, og de vil ta hensyn til sine interesser i den prosessen som pågår. Nå håper jeg at det ikke blir negative konsekvenser av det man gjør. Jeg tror ikke vi nødvendigvis skal overdrive betydningen, men det ligger et ansvar på dem som nå er med på å vedta dette, også å ta i hevd at valget mellom hviletid og arbeidstid når det gjelder implementering i norsk lovverk, kommer til å ha stor betydning for deler av norsk skipsfart.