Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-04:
Forslagene i dokumentet gjelder tiltak for mennesker med nedsatt funksjonsevne. Det gjelder i hovedsak Helse- og omsorgsdepartementets, Arbeidsdepartementets, Kunnskapsdepartementets og Finansdepartementets ansvarsområder, som det jo er blitt påpekt her. Mitt departement, Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet, koordinerer arbeidet for likestilling og mot diskriminering på ulike diskrimineringsgrunnlag, herunder personer med nedsatt funksjonsevne. Loven om forbud mot diskriminering er mitt ansvar. Alle skal ha like rettigheter, plikter og muligheter på alle områder i livet, uavhengig av kjønn, alder, etnisitet, religion, seksuell orientering eller funksjonsevne. Personer med nedsatt funksjonsevne skal sikres full deltakelse og likestilling. Det er også noe av det flotte som ligger i konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne, som altså trådte i kraft i går – dette skiftet av fokus fra at man primært er opptatt av individuelle forhold ved personer med nedsatt funksjonsevne, og at svaret på det er helse- og sosialtjenester, til å se på likestilling, deltakelse og menneskerettigheter. Med det følger en hel rekke forpliktelser også med tanke på hvordan vi nærmer oss dette feltet, som vi skal følge med spenning, og som vi kommer til å være en del av alle sammen. Det påhviler oss også et ansvar for å sørge for at vi snakker om disse menneskene nettopp som likeverdige, som individer. Det handler om at vi på alle områder tilstreber likestilling. Diskriminering er menneskerettighetsbrudd. Likestilling er en forutsetning for et inkluderende samfunn og for god økonomisk utvikling. Mennesker med nedsatt funksjonsevne lever altså hele liv, som representanten Brandvik påpekte i stad. De stemmer, de reiser utenlands, og de kan til og med være stortingsrepresentanter hvis det blir godt tilrettelagt for det. Det er også sånn at mange som i dag er funksjonsfriske, på et eller annet tidspunkt i livet sjøl vil ha behov for bistand fordi de får en form for funksjonshemning. Å sørge for et inkluderende samfunn på dette området dreier seg også om det man kan kalle opplyst egeninteresse, nemlig at i dag er det du som trenger bistand, i morgen kan det like gjerne være meg. Det å ha et inkluderende samfunn på alle områder, et samfunn som legger til rette for likestilling og deltakelse, er i alles interesse. Det handler grunnleggende sett om menneskerettigheter. Familien er for de fleste den viktigste rammen rundt barnas oppvekst. Barn og unge med nedsatt funksjonsevne skal så langt det er mulig vokse opp hjemme hos sin familie. Det offentlige skal tilby tjenester som barnehage, skole, helsetjenester og omsorgstjenester og skal behandle innbyggerne – enten de er såkalte brukere, pasienter eller pårørende – som enkeltmennesker med individuelle behov, ikke som grupper. Grunnleggende verdier for oss er trygghet, respekt, individuelle hensyn, valgfrihet, medvirkning, selvbestemmelse og faglig god kvalitet. Dette er verdier som er nedfelt i regelverket for helse- og omsorgstjenestene. Flere representanter har påpekt behovet for samordning av tjenestene – behovet er helt åpenbart. God kunnskap er et annet område som vi må jobbe strategisk og langsiktig med – og respekt og tilgjengelighet til de tjenestene som finnes der ute. Erfaringer fra barnevernet, som jeg jobber tettere med i det daglige, viser at det er et stort behov for kunnskap og samordning både horisontalt og vertikalt. Det kan også bidra til bedre hjelp. Det er ofte mange hjelpere der ute, men det er ikke alltid man hjelper sammen. Når det blir for mange som skal hjelpe de samme menneskene uten at man vet om hverandre, hender det at det ikke blir god hjelp, men at det heller blir rot, og at det blir problemer for dem som egentlig skulle motta hjelp. Det er ikke riktig som representanten Graham sa, at disse forslagene som nå blir fremmet, blir nedstemt fordi det er feil representanter som fremmer dem. Mange forslag som er fremmet her i salen, bidrar til at regjeringa ser områder som trenger et løft, bidrar til diskusjoner internt i regjeringa og bidrar til diskusjoner ute i samfunnet, som igjen endrer holdninger og oppfatninger. Det hender også at vi allerede er i gang med og jobber med forslag som fremmes – som representanten Brandvik påpekte. Vi har selvfølgelig også behov for å samordne oss internt – også inn mot budsjettprosessene. Det er legitimt for en regjering.