Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-06-19:
Jeg merket meg også representanten Wisløff Nilssens påpeking av de fire kvinnene. Jeg hører ikke til dem som nødvendigvis tror at kvinner er mer fredelige enn menn, men jeg har hørt at noen mener at kvinner kan være mer løsningsorienterte enn menn. Og her har det vært tilfellet, for det har vært en konstruktiv og løsningsorientert prosess som har ført oss fram til den innstillingen vi har i dag – en innstilling som jeg er særdeles godt fornøyd med. Grunnen til det er at da Regjeringen overtok i oktober 2001, stod vi overfor vanskeligere forsvarspolitiske utfordringer enn på lenge. Verden var rystet etter udåden i USA, og Regjeringen fulgte opp med konkrete bidrag i form av viktig norsk militær styrkeinnsats i og omkring Afghanistan. Tilliten dette skapte til Norge som alliert, er viktig. NATO-solidariteten ble satt på prøve, og vi leverte. Og hadde vi ikke levert, hadde hele fundamentet for forsvaret av Norge, nemlig NATO-medlemskapet vårt, vært truet. Vi har aldri basert norsk forsvar på at vi skal klare alt alene. Men vi styrker også indirekte forsvaret av Norge ved å vise at vi mente noe med NATO-solidariteten. Både hendelsene i fjor høst og krigene på Balkan på 1990-tallet viste at troverdig forsvarsevne i vår tid dreier seg om å kunne stille opp på kort varsel med moderne og fleksible enheter og avdelinger som kan samarbeide med andre lands styrker, enten det er samarbeid på vårt territorium, eller ute. Det avgjørende er å modernisere og tilpasse oss i tide og satse på riktige kapasiteter, slik at Forsvaret kan møte morgendagens utfordringer. Det er ikke bare på bortebane vi skal hevde oss, slik enkelte sier. Den innsats vi yter utenfor landets grenser, bidrar ikke bare til internasjonal fred og stabilitet. Like viktig er at det tvinger oss til å oppfylle virkelighetens krav til moderne militære styrker. Det gir oss verdifull kunnskap og erfaring som vi kommer til å trenge hvis vi får en krise på egen dørmatte. Gjennomføringsproposisjonen er Regjeringens svar på hvordan Forsvaret best mulig skal kunne møte dagens og morgendagens utfordringer. Vår deltakelse i Afghanistan og Kosovo viser at vi har styrker som duger, og innstillingen som behandles i dag, gir et grunnlag for å bli enda bedre, både hjemme og ute. Det er i ferd med å sikre en nødvendig balanse mellom struktur og finansiering. Det vil i seg selv gi større ro rundt den nødvendige omstillingen som er i full gang. Vi har med dagens forlik lyktes i å skaffe historisk høye bevilgninger til Forsvaret, og det blir lagt merke til av våre allierte. Hver tredje krone skal gå til investeringer. Det er helt i samsvar med NATOs målsetting. Vedtaket om å gjøre Hærens del av Forsvarets Innsatsstyrke og Brigade 12 til en fullverdig brigade bidrar til at evnen til strategisk og taktisk forflytning, og den operative kapasiteten til brigaden øker betraktelig i forhold til dagens Brigade 12. Vi får nytt skyte- og øvingsfelt på Østlandet. Det gir en unik mulighet til realistisk øvelse av Hærens avdelinger i Sør-Norge i forhold til tidligere. Og realistiske øvinger er en forutsetning for at vi kan operere når det gjelder. Vi får også en betydelig bedre havgående kapasitet med nye fregatter, MTB Skjold-klasse osv. Her er det seilings- og treningsmønsteret som skal legges opp slik at tilstedeværelsen i prioriterte områder tilgodeses. Totalt sett skal Sjøforsvarets operative tilstedeværelse i Nord-Norge økes, ikke minskes. Videre: Strategisk transport- og tankflykapasitet skal utredes videre og disponeres innen 2010. Før det er på plass må vi ha en interimsløsning, som vi vil komme nærmere tilbake til. Vi får videre en integrering av Forsvarsdepartementet og den øverste militære ledelsen. Jeg har ingen problemer med å se at de mål som vi venter å oppnå ved samlokalisering, også kan oppnås ved integrering. Og fordi spørsmålet var utredet i forbindelse med fjorårets behandling av St.prp. nr. 45 for 2000-2001, begynner vi ikke på bar bakke. Det har derfor vært en akseptabel bit av et forlik med Arbeiderpartiet. Et flertall i komiteen ønsker et opplegg for årlig trening som bedre ivaretar Heimevernets behov enn passiv rulleføring av de eldste årsklassene, og det vil bli fulgt opp. De endringene som får flertall, er i samsvar med hovedlinjene i Regjeringens opplegg. Vi flytter på rundt 300 mill. kr av en totalramme på 118 milliarder kr. Samtidig har det vært stor vilje til å finne inndekning for de millionene som tross alt flyttes på. Det jeg legger størst vekt på, er at det i komiteen er et flertall som slutter seg til Regjeringens forslag til økonomiske rammer. Det var det man ikke oppnådde i fjor. Jobben var ikke fullgjort. Jeg vil også gi Fremskrittspartiet honnør for at de støtter opp subsidiært om den tilleggsmilliarden vi trenger i år for å få startet bevilgningsøkningene for denne fireårsperioden. Det syns jeg er ryddig gjort. Jeg ser ikke på denne saken som en seier bare for Regjeringen. Det er en seier for alle som har vært med på å komme til enighet, og som har bidratt til flertallsløsninger, hver på sine områder. Det har vært en god tradisjon i Norge med bred enighet om de viktigste forsvarspolitiske spørsmål og prioriteringer. Den tradisjonen har vunnet en seier i dag. Jeg er svært, svært fornøyd med resultatet. Hvorfor var det så viktig å lykkes med dette akkurat i vår? Jo, det er ikke bare på grunn av 11. september, men det er også på grunn av de prosessene 11. september har satt i gang, bl.a. i NATO. Vi har hatt det første møtet i NATO-Russland-rådet for 14 dager siden – i en langt mer konstruktiv tone enn det vi opplevde på et lignende møte bare for et år siden. Vi har akkurat hatt et NATO-møte som har gitt full tilslutning til en fullstendig gjennomgang av NATOs styrkestruktur, en fullstendig gjennomgang av måten NATO jobber på for å få til effektivisering, et NATO-møte som sa ja til et strammere fokus på DCI, på det som er viktige kapasiteter på investeringssiden, som NATO ikke har. Og vi hadde et NATO-møte der det ble understreket det som for alle land nå er viktige mål: omstrukturere Forsvaret for å ivareta de framtidige oppgavene, øke bevilgningene og øke investeringsandelen. Det har vi fått til. Videre understreker NATO-møtet: Hvert land må ha stor flyttbarhet, deployerbarhet, i styrkene sine. Vi må ha økt reaksjonsevne. Vi må ha økt interoperabilitet. Land må kunne operere sammen fordi det er helt grunnleggende, også for å kunne ivareta ditt eget lands forsvar. Du må kunne ta imot hjelp. Og hva er det for øvrig små land må gjøre? Jo, de må jobbe sammen der hvert enkelt land er for lite til å skaffe troverdige kapasiteter, som på flysiden. «Pooling of forces», kaller jeg det. Og der er Norge, Danmark og Nederland et glitrende eksempel, som også blir holdt opp i NATO, på hvordan små land kan sørge for at vårt luftforsvar er relevant fordi vi samarbeider tett med andre. Hva er det øvrige små land skal gjøre? Jo, vi skal spesialisere oss. Vi skal utnytte våre komparative fortrinn, både til å ha et sterkt forsvar av eget territorium og til å kunne bidra relevant innad i alliansen. Det er jo det vi gjør når vi bruker erfaringene våre fra Kosovo til å rydde miner i Afghanistan med en kapasitet som andre NATO-land ikke har. Og da er det underordnet om det skjer i regi av operasjon Enduring Freedom, som først og fremst er sammensatt av NATO-land, eller om det skjer i regi av ISAF-styrken. Vi rydder miner, og vi driver med eksplosivrydding som hjelper dem som forsøker å bygge et nytt demokrati i Afghanistan. Det er viktig, i tillegg til at det var artikkel 5, kravet om NATO-solidaritet, som utløste at vi drog. Jeg har fått en del spørsmål eller kommentarer gjennom debatten som jeg håper jeg kan få kvittere ut i replikkrunden. Det viktigste for meg er at dette er en gledens dag, at både de fire kvinnene og komiteen for øvrig har lyktes i et historisk forlik. Det er første gang det i salen vedtas et beløp – i II i vedtaket – gjeldende for fireårsperioden! Det er første gang Forsvaret har forutsigbarhet i fire år. Det er det jammen grunn til å feire. Og det gjør ikke gleden mindre at det også sitter en kvinne på presidentplassen!(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)