Leif Helge Kongshaug (Venstre), 1999-03-25:
Norsk fiskerinæring har i flere år opplevd en positiv utvikling. Eksportverdien øker år for år. Lønnsomheten har bedret seg i store deler av flåten, men det er store forskjeller. Næringen står overfor store utfordringer. Det er viktig med de rette grepene fra myndighetenes side med hensyn til å møte disse for å nå samfunnsmessige mål for næringen, som bærekraftig forvaltning av ressursene, økt lønnsomhet, trygge og gode arbeidsplasser, god rekruttering og opprettholdelse av bosettingen. Denne regjeringen har tatt fatt i utfordringene på en faglig og politisk god måte. Det vises her til perspektivmeldingen og de overordnede mål og føringer den trekker opp. Som et av flere positive enkelttiltak nevnes konkret fjerning av den årlige investeringsrammen for nybygg av fiskebåter. Dette har ført til større fleksibilitet og fjernet mange frustrasjoner for folk i næringen. Regjeringen fortjener godord for sin håndtering av norsk fiskeripolitikk, men jeg er også så fri å vise til den grundige og seriøse behandlingen saken har fått i fagkomiteen, og her vil jeg spesielt trekke fram saksordfører Rita Tveitens ekte og store engasjement for å finne de beste løsningene totalt sett for fiskerinæringen. Kunnskapsteknologi har ført til at vi har en fiskeflåte med overkapasitet i de fleste flåtegrupper. Alle er tjent med – og aller mest næringen selv – at det blir innført ordninger som stimulerer til kapasitetstilpasning. Enhetskvoter er en god ordning med tanke på å tilpasse kapasiteten til ressursgrunnlaget og slik sikre de deltakende fartøyene et godt driftsgrunnlag. Når eksisterende ordning videreføres og det i tillegg innføres tilsvarende ordning for fartøy over 28 meter største lengde som fisker med konvensjonelle redskap og med adgangsbegrensning, er det viktig å understreke komiteens klare melding om at Regjeringen også utgreier enhetskvoteordning for fartøy under 28 meter, og kommer tilbake til det i forbindelse med budsjettet for år 2000. I den forbindelse vil Venstre og sentrum peke på komiteens merknad i forbindelse med perspektivmeldingen. Der ble det påpekt at teknologien i sterk grad har opphevet skillet mellom fartøy på 28 meter og under, og at disse gruppene langt på vei fisker med samme type redskap. Som en konsekvens av det må skillet mellom hav- og kystfiske utredes med sikte på å få fram andre parametre enn fartøyets lengde. Videre er det fra en samlet komite en klar understrekning av fiskerinæringens behov for stabilitet og mest mulig forutsigbare rammer. Organisasjonene må medvirke sterkere til å finne langsiktige fordelinger av fiskekvoten mellom hav og kyst. Dette er avgjørende for om næringen skal ha tillit til enhetskvoteordningen, og vilje til store investeringer for å kjøpe ut kapasitet. Først når det er på plass, er tiden moden for å se på muligheten for på et senere tidspunkt å vurdere innføring av ressursrente i næringen. Derfor får ikke Fremskrittspartiets og Høyres forslag om å utrede dette nå, sentrumspartienes tilslutning. Praktisering av enhetskvoteordningen innebærer at fartøy trekkes ut av fiske. Fartøy må ikke omsettes slik at det er i strid med nasjonale fiskeriinteresser. Disse formuleringene innebærer at en ikke fjerner et annenhåndsmarked for fartøy som trekkes ut av fiske. Det ville i tilfelle ha undergravd hele enhetskvoteordningen. I stedet for at fartøy blir solgt til tredjeland som Norge ikke har innflytelse i forhold til, må det være en målsetting at fartøy blir solgt til land vi har fiskeriavtale med. Dette inngir også tillit til våre samarbeidspartnere. Denne tilliten er et helt nødvendig grunnlag for samarbeid om det felles mål det er å tilpasse kapasiteten til ressursgrunnlaget.