Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-12-04:
Forslagene til endring i barneloven er basert på den evalueringen av bidragsreglene som Stortinget behandlet den 15. mai 2007. Evalueringen viste at reformen stort sett virket etter intensjonen, men at det var behov for noen endringer og justeringer. Det er det som nå fremmes i denne proposisjonen. Vi vet at det er mange flere som inngår private avtaler enn tidligere, og bidragene er mer i samsvar med hva det koster å forsørge barn i ulike aldre. Det ser også ut til at samværet har økt noe, og samarbeidet mellom foreldre som ikke bor sammen, synes å ha bedret seg noe. I forbindelse med Stortingets behandling av bidragsreformen i 2001 var det bred enighet om prinsippet om at omfanget av samværet skulle ha betydning for bidragets størrelse. Sjøl om det var bred enighet i Stortinget om dette prinsippet, har erfaringen vist at i praksis er det nettopp denne delen av det nye regelverket som har ført til flest problemer. Om dette har ført til økt konfliktnivå, er det altfor tidlig å fastslå. Det er likevel behov for noen justeringer av regelverket på dette området. Loven fastsetter at omfanget av samvær skal baseres på en skriftlig avtale. Likevel vet vi at opp mot 35 pst. har muntlig avtale om samvær. Det foreslås nå at det lempes på kravet til skriftlighet, og at muntlige avtaler likestilles med skriftlige. Videre skal private avtaler som bringes inn for offentlig fastsettelse, bare endres dersom endringen utgjør mer enn 12 pst. Det foreslås videre innført en ordning med automatisk justering av bidraget når barnet går over i en ny aldersgruppe. Det foreslås at foreldrenes utgifter til alenereiser i forbindelse med henting og bringing til samvær skal omfattes av bestemmelsen om deling av reisekostnader i barneloven § 44. Alle disse forslagene får bred støtte i komiteen – komiteen er enstemmig. Etter gjeldende rett inngår ikke utgifter knyttet til barnets boutgifter hos samværsforelderen i samværsfradraget. I forbindelse med behandlingen av stortingsmeldingen gav komiteen sin støtte til å utvide ordningen med fradrag for samvær til også å gjelde barnets boutgifter hos samværsforelderen, og at dette skulle gjelde både samværsklasse 2, 3 og 4. I proposisjonen foreslår imidlertid Regjeringen ikke å inkludere samværsklasse 2. Begrunnelsen for dette er at det ved beregningen av de nye satsene har vist seg at det å inkludere boutgifter i samværsfradraget i den gruppen som har minst samvær, nemlig samværsklasse 2, kan medføre en negativ fordelingseffekt som kan gå ut over barnet. Flertallet i komiteen støtter Regjeringens forslag. Vi i regjeringspartiene er bekymret for familiene med de laveste inntektene, og ser av beregningene at fradrag for boutgifter for denne gruppen vil slå særdeles uheldig ut, og vil kunne gå ut over barnet. Vi vet også at det etter innføringen av det nye bidragssystemet er en tendens til at det er de økonomisk mest vanskeligstilte som benytter seg av det offentlige systemet, mens de ressurssterke i større grad inngår private avtaler. Avslutningsvis vil jeg minne om at det på dette området er avtalefrihet, og at staten ikke griper inn i private avtaler. Foreldrene kan fritt avtale hva de vil. Dette regelverket trer først i kraft når foreldrene ikke klarer å bli enige.