Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2011-05-30:
Eg vil tru at det framleis er mange år til dei ungane som var temaet i førre debatten om fedrarkvote, kan søkja på ein fagskule. Men i mellomtida får me avklara rolla som fagskulane skal ha. Uansett, når ein ser på den formelle definisjonen på kva for rolle fagskulane våre skal ha, må eg oppriktig seia at dette er noko av det mest edle me har innafor utdanningssystemet vårt. Kva er det så i mine auge som gjer desse fagskulane så unike? Jau, dei skal matcha næringslivet vårt med ei skreddarsydd arbeidskraft med høgare utdanning på ein fleksibel og yrkesretta måte, tilpassa dei lokale behova. Betre kan det vel neppe seiast. Mange fagarbeidarar har store ønske og store behov for meir utdanning, utover fag- og sveinebrevet. Difor er fagskulane viktige for å dekkja denne etterspurnaden etter meir kompetanse. Ei fagskuleutdanning er ikkje berre ei yrkesretta spesialisering. Me snakkar like mykje om eit alternativ til ei profesjonsutdanning på høgskulenivå. Det er nemleg diverre slik at mange startar på ein høgskule, eller eit universitet, utan å fullføra utdanninga. Eksempelvis viste ei evaluering for kort tid sidan at 44 pst. av studentane ved ingeniørutdanningane ikkje fullførde. Det er difor god grunn til å anta at mange ungdommar hadde hatt større utbytte av å velja ei fagskuleutdanning i staden. Ho ligg vesentleg tettare opp til arbeidslivet sine behov. Difor er det veldig viktig at me får dette – framleis litt unike og edle – tilbodet til å fungera godt. Eg tenkte no spesielt på den situasjonen som er grunnlaget for interpellasjonen, nemleg at dei private tilbydarane føler seg litt tilsidesette av enkelte fylkeskommunar ved fordeling av midlar. Det er ikkje bra. Det er slik at ansvaret for fagskulane no er flytta frå statleg til fylkeskommunalt nivå. Fylkeskommunane står slik sett fritt til å avgjera om fagskuletilbodet i fylket skal realiserast i eigen regi, eller gjennom finansiering av private tilbydarar. Slik bør det også framleis vera, fordi fylkeskommunane har den regionale kompetansen, og dei sit tett på dei regionale behova og utfordringane i arbeidslivet. På dei fleste fagområda er dei fylkeskommunale og private fagskuletilboda komplementære. Dei utfyller kvarandre på ein god måte. Men innanfor helse- og sosialtilbodet, der dei private står for 60 pst. av tilboda, skrantar det litt. Det er slik at private fagskular, som Folkeuniversitetet, AOF og NKS Nettstudier har lang erfaring med å tilby tilpassa opplæring for vaksne, med fleksible gjennomføringsformer. Dei er difor svært viktige bidragsytarar for å dekkje det store kompetansebehovet som me veit kjem i åra framover. Det er faktisk nærliggjande å seia at dei er ein nødvendig del av utdanningssystemet vårt innanfor denne sektoren. Det som gir grunn til bekymring, er at det synest som om det er ein gjennomgåande trend frå fleire fylke at dei private fagskuletilbydarane føler seg diskriminerte av fylkeskommunane, og at fylkeskommunane har ei dobbeltrolle. Då er me ved den prinsipielle problemstillinga for min interpellasjon. Eg trur det er viktig å halda på prinsippet om at dette unike og edle utdanningstilbodet framleis skal sitja tett på arbeidslivet, vera fleksibelt og yrkesretta. Det er difor utgangspunktet for mi vesle utfordring til kunnskapsministeren: Korleis bør samspelet mellom dei private fagskulane og fylkeskommunane utøvast, og kva rolle og vilkår bør dei ha i utdanningssystemet vårt?