Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
Stortinget slutter i dag opp om arbeiderpartiregjeringens forslag om å styrke kommunenes økonomi og redusere den statlige detaljstyringen. Regjeringens forslag om gjennomføring av eldresatsingen som planlagt, med 5 800 nye sykehjemsplasser og omsorgsboliger neste år, får også full støtte. Den økonomiske situasjonen i mange kommuner og fylker er bekymringsfull. Ifølge enkelte beregninger utgjør underskuddet i sektoren samlet om lag 11 milliarder kr. Vi skal likevel være klar over at dette ikke er et rent driftsunderskudd i bedriftsøkonomisk forstand. I disse tallene inngår som kjent også investering og låneopptak knyttet til 6-åringsreformen og til eldresatsingen. Men underskuddet er stort, selv når vi korrigerer for slike særskilte forhold som staten kompenserer for over flere år. Regjeringens opplegg gir kommunene 3,5 – 4 milliarder kr mer i inntekter til neste år. Til sammenlikning la den forrige regjeringen, med Odd Roger Enoksen som kommunal- og regionalminister, opp til en reell vekst i kommunenes inntekter fra 1999 til 2000 på 1,1 milliarder kr. Vår nye regjering er dermed nær en firedobling av det Bondevik-regjeringen la inn i sine budsjetter. Når sentrumspartiene nå uttaler at dette ikke er nok, står dette i klar motstrid til hva de selv prioriterte i praktisk politikk fra regjeringsposisjon. Det undrer meg da også å høre at tidligere statsminister Bondevik nå er lei seg for at Arbeiderpartiet ikke ville foreslå 5 milliarder kr, men 4, mens hans egen regjering greide å stable på beina 1 milliard kr da siste budsjett ble lagt fram. Arbeiderpartiet fikk plusset på 1 milliard kr til kommunene på inneværende års budsjett. Nå legger vi altså 4 nye milliarder kr i kommuneopplegget, og etter min mening er det en god begynnelse i arbeidet med å gjenreise kommunenes økonomi. Offentlig sektor vil i årene som kommer, bli større og få flere ressurser. Vi vil trenge flere offentlig ansatte til å løse oppgavene innenfor undervisning, helse, eldreomsorg og kriminalitetsbekjempelse. For å sikre en mer rettferdig fordeling og utjevning av inntekter mellom landets kommuner blir det nå vedtatt betydelige endringer med en sterkere omfordeling fra de rikeste til de fattigste kommunene. Den delen av skatteinntektene som kommunene selv skal beholde, økes. Det betyr at kommunene får mer igjen for sitt arbeid med å tilrettelegge for god næringsutvikling. Samtidig gjennomføres en sterkere omfordeling fra skattesterke til skattesvake kommuner. Endringene innebærer en betydelig styrking av det lokale selvstyret. En større del av tilskuddene skal framover gis som frie midler med mindre detaljstyring fra statens side. Dette er i tråd med hva vårt parti og også folkevalgte ute i kommunene har etterspurt. I opposisjonsrollen på Stortinget har Senterpartiet og Kristelig Folkeparti fremmet forslag om å øke kommunenes inntekter neste år med 5 milliarder kr, med andre ord 1 milliard mer enn Arbeiderpartiet. Og som jeg allerede har vært inne på: Det er i seg selv ikke oppsiktsvekkende mye mer enn hva Arbeiderpartiet foreslår, men det er virkelig oppsiktsvekkende mye mer enn hva sentrumspartiene fant rom for å styrke kommunene med da de satt i regjeringskontorene. Behandlingen av revidert nasjonalbudsjett for øvrig, som vi skal håndtere i morgen, viser i realiteten at det er meget liten forskjell på hva Arbeiderpartiet og sentrumspartiene gjør når det gjelder prioritering av kommunesektoren. Legger vi standpunktene ved siden av hverandre, ser vi følgende: For kommuneøkonomien samlet går sentrum inn for 57,1 mill. kr mer enn Arbeiderpartiet – 57 mill. kr! Det er derfor det er veldig vanskelig å forstå årsaken til at sentrumspartiene på et slikt grunnlag ikke engang var villig til å gå inn i reelle forhandlinger med Arbeiderpartiet også om revideringen av det budsjettet som sentrumsregjeringen la fram, og fikk vedtatt sammen med Arbeiderpartiet. Dette viser at Arbeiderpartiet og sentrumspartiene i hovedsak er enige om prioriteringen av kommunenes økonomi. Så framfor å fokusere på enkelte små forskjeller, burde vi tvert imot stått sammen om å bringe kommunene ut av den vanskelige situasjonen de befinner seg i. I dag velger sentrumspartiene i stedet å stille seg utenfor. Og til det som er blitt tatt opp flere ganger i denne debatten, hvorfor Arbeiderpartiet ikke har en avtale med sentrum og f. eks. SV i denne saken i dag: Forklaringen på det er veldig enkel. Sentrum ville ikke forhandle med Arbeiderpartiet, til tross for de små forskjellene i realiteter som jeg nylig har påpekt.