Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 1999-06-09:
Dersom en mener noe med respekt for menneskeverdet, må en legge til rette for at alle kan delta i samfunnet ut fra sine forutsetninger. Rehabilitering er ikke et konsept eller en behandling der en forventer at alle skal bli friske. Det handler om å gi bistand til å leve med kanskje store lidelser, eller bistand til å mestre en tilværelse som kan gi utfoldelse og utvikling. For noen blir det å kunne være delvis med i arbeid eller sosiale aktiviteter, viktig, for andre kan det å mestre dagliglivets aktiviteter være et stort mål. Behovene er ulike. Meldingen fokuserer på individuelle tiltak i motsetning til handlingsplanen for funksjonshemmede, der tilrettelegging av samfunnet for funksjonshemmede var i hovedfokus. Jeg synes bildet utenpå stortingsmeldingen illustrerer rehabiliteringsbegrepet bra. Det er som et puslespill bestående av mange aktører. Hver enkelt brikke er viktig, men den kan ha ligget på feil plass fordi ingen har sett på helheten og koordinert bildet. Det er blitt sagt litt treffende at mye av rehabiliteringen i landet er fundert på den såkalte Doris Day-metoden – det som skjer, det skjer. Kritikken går på at den er tilfeldig og fragmentert. Planleggingen har vært mangelfull både på individ- og systemnivå. Kristelig Folkeparti mener at mange aktører er viktige for å få puslespillet på plass. Samarbeidet mellom helse- og sosialetaten, arbeidsmarkedsetaten, trygdeetaten, teknisk etat, kultur, utdanning og frivillige organisasjoner er viktig. Brukernes behov skal være avgjørende for hvilke fagfolk, sektorer og forvaltningsnivåer som skal trekkes inn i den enkelte sak. Individuelle planer blir viktige i arbeidet videre. Kommunene skal ha ansvar for selve koordineringen. Kristelig Folkeparti støtter at det arbeides videre med serviceerklæringer. I slike erklæringer får brukerne på en konkret, kortfattet og forståelig måte rede på hva som kan forventes av trygdeetaten. Samlokalisering av flere etater har vist at brukerne sparer tid og får bedre oversikt ved at det bare er ett sted å forholde seg til. Kristelig Folkeparti er glad for at det etableres mer fleksible ordninger for personer som i perioder ikke kan arbeide. Vi støtter at flere unge funksjonshemmede får egen bolig, og ikke blir værende i sykehjem. Tekniske hjelpemidler er viktige for å mestre hverdagen og bli mest mulig selvstendig. Kristelig Folkeparti støtter ikke forslaget om at staten betaler for utleie av hjelpemidler til kommunene fra hjelpemiddelsentralene. Forslaget er uklart, og vi er redd det fører til gråsoner i tilbudet. Kun svært kostbare og lavfrekvente hjelpemidler bør kunne leies vederlagsfritt. Kristelig Folkeparti støtter forslaget om en enklere og mer oversiktlig finansieringsordning for opptreningsinstitusjonene. Vi ser klart behovet for at disse institusjonene må integreres i fylkeskommunenes helseplaner, og at det må stilles krav til kvalitet. Haugland-senteret er det eneste rehabiliteringstilbudet for kreftpasienter på Vestlandet. Senteret har høy faglig standard, og det har et spennende samarbeid med Haugland Internasjonale Senter om miljø, helse og menneskerettigheter. Senteret er nå i et økonomisk uføre med et akkumulert underskudd på ca. 12 mill. kr. Kristelig Folkeparti synes det er problematisk å hjelpe én institusjon når en vet hvor mange andre som sliter med økonomiske problemer. Men en gjeldssanering må til. Dessuten må senteret få utarbeidet og vedtatt en driftsplan i samarbeid med helseregion 3. På denne bakgrunn tar jeg opp forslaget fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet om å oversende saken til finanskomiteen, slik at den kan ses på i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for i år. Vårt mål er at senteret får akutthjelp, og jeg har for så vidt håp om at det skal lykkes. Helt til slutt: Rehabilitering betyr direkte oversatt fra fransk «å gjeninnsette tidligere verdighet». Med stortingsmeldingen i dag har vi kommet noen skritt videre i å nå det målet.