Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-12-16:
La meg først få uttrykke glede over tilslutningen til forslaget om å bevilge 7,5 mill. kr til oppfriskningsdoser når det gjelder kikhostevaksine. Saksordføreren var inne på den saken, og jeg deler hans bekymring. En kan være betenkt over at et klart råd fra Nasjonalt folkehelseinstitutt ikke blir fulgt opp av Regjeringen. En kan også stille spørsmålet: Er det andre forhold som vi ikke kjenner til i denne sammenhengen? Kikhostevaksinen har vel, for å gi en liten replikk til representanten Høie, større betydning nå når vi ser at denne sykdommen brer seg veldig raskt utover i hele landet – det gjelder samtlige av landets fylker – enn den kanskje hadde i en tidligere regjerings tid, hvis det er et poeng. Så til de regionale helseforetak og økonomien der. Her sies det mye rart, og det er stor sett den samme kampen og de samme argumentene. Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet strides om hvem som har den dårligste innflytelsen i forlik når det gjelder å rette opp helseforetakenes økonomi. Jeg synes det er grunn til å se på den regnekunsten som bedrives her, og de argumenter som føres mot å bevilge mer penger til helseforetakene. Det blir en regnekunst nærmest på linje med det å regne seg til at en er eldre enn sin egen far! Jeg synes at 2 milliarder kr må være 2 milliarder kr, om de bevilges i 2004 eller i 2005. Når det er et driftsunderskudd på over 2 milliarder kr, er det klart at 2 milliarder kr gitt nå i 2004 i hvert fall vil rette opp en stor del av ubalansen og gjeldssituasjonen, som staten må ta et visst ansvar for, tipper jeg, i 2005 uansett, i og med at også balansekravet settes så klart til 2005. Det ville, slik som Senterpartiet og Fremskrittspartiet nå sier, sette helseforetakene i en bedre situasjon ved avslutningen av regnskapet for 2004, og gi større rom for handling, først og fremst for pasientbehandling, i 2005. Regjeringspartiene Høyre og Kristelig Folkeparti presiserer klart i innstillingen at en må holde fast ved at statens eierstyring og budsjettdisiplin undergraves i helseforetakene hvis en bevilger mer penger. Jeg synes det blir en veldig fokusering på budsjettbalanse og disiplin og lite fokusering på det som vi burde være enige om, nemlig pasienten først. Samtidig sier de samme to partier at «det å tilgodese enkelte regionale helseforetak, enten i form av tilleggsbevilgninger eller i form av ettergivelse av gjeld, vil undergrave de incentivene helseforetakene har på både kort og lang sikt når det gjelder å følge de rammebetingelsene som er gitt av Stortinget». Men hva er det regjeringspartiene og Fremskrittspartiet har gjort i forliket? Jo, de har bl.a. funnet fram til spesielle løsninger for Helse Sør. Så dette holder ikke! Vi ønsker å bedre rammevilkårene og dermed bedre mulighetene for pasientbehandling i helseforetakene. Det har vi gjort ved flere anledninger. Jeg synes det er et veldig vanskelig krav Stortinget setter. Stortinget er bevilgningsmyndighet i et delt ansvar med Regjeringen overfor helseforetakene. Vi sier det skal være balanse i 2005, og vi vet at ved inngangen til 2005 er gjeldssituasjonen og også driftssituasjonen vanskelig på grunn av underbudsjettering. Da mener jeg vi burde være mer enige om å gjøre noe med rammevilkårene. Så til hvordan helseforetakene bruker pengene sine. Det kan helseministeren som generalforsamling i stor grad influere på i styringsbrev. Når Senterpartiet og SV skrev så pass mye om lønnsutviklingen som er feil i helseforetakene, som representanten Høie var inne på, og når vi også skrev noe om pensjonsutviklingen, hvor var representanten Høie og Høyre da? Hvorfor kunne de ikke ha sluttet seg til en del av det vi skrev om at vi må få bedre styring på lønnsutviklingen i helseforetakene? Her finnes det en del motiver og brukes det en del argumenter som ikke holder mål, hvis hovedmålet er å bedre situasjonen i helseforetakene for pasientbehandling og å gi større rom for det ansvar som spesialisthelsetjenesten har, både i forhold til det som da finansieres gjennom ISF-ordningen, og det som ikke finansieres derigjennom, som også er et meget stor ansvar for spesialisthelsetjenesten. Det er kanskje spesielt det Senterpartiet tenker på når vi går inn for å øke rammene for spesialisthelsetjenesten og sykehusene, dette samfunnsmedisinske ansvaret som spesialisthelsetjenesten har for å opprettholde akuttberedskap, å ha en god ambulansedekning, et godt fødetilbud, osv., som er veldig avhengig av helseforetakenes økonomiske rammer og soliditet.