Nikolai Astrup (Høyre), 2010-03-23:
Den mest miljøvennlige energien er som kjent den som ikke brukes. Derfor er det skuffende at Norge er det eneste landet i Europa som mangler klare mål for energieffektivisering. En studie fra SINTEF viser at det er mulig å spare 12 TWh i bygg innen 2020. Det tilsvarer det årlige energiforbruket til 600 000 boliger. En sterkere satsing på enøk vil kunne skape arbeid til 10 000 mennesker i byggenæringen. Slik Høyre ser det, er det tre ting Regjeringen bør gjøre for å utløse energieffektiviseringspotesialet. For det første må staten gå foran. Det bør innføres krav om at nye offentlige bygg må ha karakteren A eller B i energimerkeordningen. Dermed vil det være umulig å gjøre det Regjeringen nå gjør, nemlig å bygge et regjeringsbygg med en middelmådig energistandard. For det andre bør Regjeringen skjerpe kravene til levert energi i teknisk forskrift for alle nybygg og større rehabiliteringer. For det tredje bør Regjeringen innføre en ordning med skattefradrag for enøk i private hjem. Private husholdninger står for 68 pst. av energiforbruket i Norges bygningsmasse. Privatpersoner må ha enkle, men effektive incentiver til å investere i enøktiltak i egen bolig. Interpellanten spør om Regjeringens satsing på energiomlegging går på bekostning av satsingen på energieffektivisering. Det er et godt spørsmål. Det er avgjørende at vi bruker energien mer effektivt, uavhengig av hvilken kilde den kommer fra. Energiomlegging er positivt der det medfører at forurensende oppvarmingskilder erstattes av miljøvennlige alternativer. Det er derimot ikke et mål – og direkte i strid med den energimerkeordningen Stortinget har vedtatt – å favorisere bioenergi framfor elektrisitet på generelt grunnlag, slik statsråden tok til orde for i Dagens Næringsliv før jul. Hovedhensikten med energimerkeordningen er at den skal angi hvor energieffektiv bygningen er, uavhengig av hvilken kilde som brukes til oppvarming. Hvis statsrådens hensikt med utsettelsen av energimerkeordningen er å endre ordningen slik at bioenergi kommer bedre ut, vil ordningen bidra mindre til å opplyse og mer til å forvirre kjøpere og selgere av bygninger og boliger. Hele energimerkeordningen risikerer å bli fullstendig verdiløs. Som om det ikke er nok, har Kommunal- og regionaldepartementet sendt ut forslag til høring om nye krav til energiforsyning i teknisk forskrift, slik interpellanten også var inne på, der minimum 80 pst. av netto varmebehov i bygninger som er på 500 kvadratmeter eller større, skal dekkes med annen energiforsyning enn direktevirkende elektrisitet eller fossile brensler hos sluttbruker. For bygninger som er mindre enn 500 kvadratmeter, skal minimum 40 pst. av netto varmebehov dekkes med annen energiforsyning enn direktevirkende elektrisitet eller fossile brensler. I et land der om lag 100 pst. av forsyningen av elektrisk kraft er dekket av fornybar vannkraft, velger Kommunal- og regionaldepartementet å sidestille elektrisitet med fossile brensler. Dette foreslås uten at verken kostnader eller konsekvenser er utredet. En endring i teknisk forskrift som vil kunne gi kraftig økte kostnader for norske forbrukere, legges frem nærmest på ren synsing, basert på politiske moteretninger i Regjeringen. Forslaget til endring i teknisk forskrift skjerper ikke kravet til energieffektivitet og behovet for levert energi til bygg. Revisjonen er en strategi for økt energiomlegging av energibruken, bort fra fossile brensler og direktevirkende elektrisitet – dette til tross for at elektriske oppvarmingssystemer gjennomgående medfører lavere energiforbruk og høyere virkningsgrad enn alternative oppvarmingssystemer. Stortingets mål om å redusere energiforbruket og utslippene av klimagasser vil kunne oppnås ved å skjerpe energikravene med utgangspunkt i byggets behov for levert energi. Forskriften bør være teknologinøytral. Endring i krav til energibruk i bygninger må være faktabasert – ikke basert på hva som til enhver tid er mest politisk populært i Regjeringen. Interpellanten reiser også et viktig spørsmål om fjernvarme. Felleskassen bruker milliarder på å subsidiere fjernvarmerør i norske byer. Mange steder vil dette være en fornuftig politikk. Avfall er en ressurs dersom vi benytter den riktig. Men dersom vi bruker fellesskapets ressurser på å føre frem fjernvarme til småhusområder med passivhusstandard, vil det trolig være bortkastede penger. Regjeringen og Enova må derfor ha en bevisst strategi knyttet til hvor stor fjernvarmekapasitet Norge har behov for i dag, og hvor stor kapasitet vi vil ha behov for i fremtiden, og samtidig passe på at fjernvarmen ikke fortrenger bedre alternativer der de finnes. Samtidig må Regjeringen sikre at fjernvarmeindustrien har rammevilkår som ivaretar industriens behov for avfall. Nå går åtte av ti avfallskontrakter til Sverige, noe som medfører at norske fjernvarmeanlegg må fyre med olje fremfor avfall. Det er som kjent ikke spesielt miljøvennlig. Regjeringen bør snarest fjerne den særnorske forbrenningsavgiften og øke tilgangen på avfall som havner på deponi, gjennom å doble deponiavgiften. Forslagene er gratis.