trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-06-18:
Jeg prøvde i mitt innlegg å fortelle min versjon av historien og minne noen av representantene om hva som faktisk ble gjort i forrige periode. For den dobbeltlinja som var i forrige periode, er jo like synlig nå fordi, som jeg sa i stad, når regjeringa i åpningsmeldinga kom med kriteriene som også lå til grunn for 23. konsesjonsrunde, kom de jo med en ny definisjon av iskanten. På den andre siden sa de at forvaltningsplanen sto fast – altså sa de to helt motstridende ting. Da begynte vi å stille spørsmålene. Da vi spurte om det var forvaltningsplanen eller den nye definisjonen som skulle ligge til grunn, svarte Olje- og energidepartementet at det er «den til enhver tid observerte iskant» som er definisjonen av iskanten. Det er derfor jeg utfordrer Arbeiderpartiet. For når denne meldinga sendes tilbake og en skal ha den gamle definisjonen, hvilken definisjon er det som gjelder da? Jo, den Stortinget har vedtatt. Representanten Marit Arnstad fra Senterpartiet og representanten Eva Kristin Hansen fra Arbeiderpartiet bekrefter jo at kriteriene, eller rammene, for 23. konsesjonsrunde står fast. Og hva er det som står der? Det ene kriteriet er: «I områder nærmere enn 50 km fra den faktiske/observerte iskanten vil det ikke være tillatt med leteboring(…) (…) Jeg skjønner det når Høyre og Fremskrittspartiet sier at de har et flertall i Stortinget og ikke er redde for at meldinga sendes tilbake, osv., for rammene ligger jo fast, det er den faktisk observerte iskanten som gjelder. Det er egentlig en mer radikal definisjon enn det som ligger i meldinga, og som statsråden også presiserer er oppdaterte tall for den samme definisjonen som ligger i den gjeldende forvaltningsplanen. Kristelig Folkeparti sender tilbake meldinga fordi vi mener at den gamle forvaltningsplanen burde gjeldt da åpningsmeldinga kom. Vi gikk imot den nye definisjonen da, og vi går imot den nye definisjonen nå, fordi vi mener at definisjonen i den helhetlige forvaltningsplanen skal gjelde. Da er det gode grunner til å tenke om en skal definere den på en mer ansvarlig måte enn det som ligger nå. Men min utfordring til Senterpartiet og Arbeiderpartiet går ikke på maktesløshet overfor regjeringa. Den går på en reell politisk uenighet, som jeg var klar over før Høyre og Fremskrittspartiet gikk i regjering, og som jeg er klar over nå. Derfor mener jeg at Arbeiderpartiet ikke bare kan si at de vil sende meldinga tilbake, og at vi må løse problemet. De har jo selv vedtatt definisjonen og sier selv at rammene skal ligge fast, og det er det som er hovedproblemet. Hadde Arbeiderpartiet og Senterpartiet ønsket å definere iskanten på en annen måte eller i alle fall sagt at definisjonen er i veien for de blokkene som ligger i 23. konsesjonsrunde, mener jeg at de burde si det nå og dermed eventuelt gi Kristelig Folkeparti og Venstre et forhandlingskort, hvis det er det som skal til.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-06-18:
Statsråden har i utgangspunktet rett i at konkurranseevnen er industriens eget ansvar, men det har jo bestandig i norsk oljevirksomhet vært et samspill mellom myndigheter og leverandørindustri og oljeselskap – særlig i nedgangstider. NORSOK ga oss et mye bedre samvirke mellom leverandørindustrien og oljeselskapene. INTSOK ga startskuddet til internasjonaliseringen av leverandørindustrien, og KonKraft medførte en veldig fornuftig dialog mellom myndigheter og topplederne i industrien. Det virker som om statsråden og regjeringen nå rett og slett sitter stille i båten og håper på at dette skal blåse over, og da er egentlig mitt spørsmål: Når blir situasjonen alvorlig, eller hva skal til for at statsråden synes at situasjonen er alvorlig nok til at han ikke bare sitter og avfeier de merknadene som kommer, men faktisk er villig til å sette inn verktøy? Og hvilke verktøy kunne regjeringen tenke seg å sette inn dersom situasjonen blir alvorlig?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-06-18:
Jeg blir litt forundret over slutten av debatten. Vi diskuterer altså i dag utbyggingen av det største feltet siden vi vedtok Trollfeltet i 1986, vi diskuterer en stor og viktig industriell utvikling. Vi står foran en usikker framtid i leverandørindustrien og oljeindustrien, og vi kunne hatt en mulighet til å diskutere hva vi skal gjøre framover. Men så havner Arbeiderpartiet og Høyre og Fremskrittspartiet i en krangel om hva Gahr Støre sa, hva Marianne Marthinsen sa, hva statsministeren sa, hva som skjedde mellom 16. og 17. mai i fjor – når det tross alt ble et enstemmig vedtak og vi i dag står med utbyggingen, som planlagt. Så vår mulighet til å ha en litt bredere diskusjon om framtida for norsk oljenæring, om hva slags samspill en kan ha mellom de ulike deler av næringen, og om hvordan myndighetene kan bidra i den sammenhengen, muligheten til også å ha en gjennomgang av og en diskusjon om den usikkerheten vi står foran, hvor stor nedgangen kan bli, eller om det kommer en oppgang, og når den eventuelt kommer – ble altså skuslet vekk i en litt smålig krangel, om jeg kan få lov til å si det, mellom de største partiene i Stortinget, om hvem som sa hva av ulike partier rundt omkring i fjor, og hva som skjedde mellom 16. og 17. mai. Det synes jeg er sørgelig. Jeg synes dessverre det er en sørgelig avslutning på debatten. Jeg skulle ønsket meg en debatt som kanskje hadde litt mer vyer og også litt mer åpenhet om hva vi vil med norsk oljenæring framover.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-06-18:
I dag blir meldingen sendt tilbake til regjeringen, og så blir ansvaret plassert der det er, nemlig hos regjeringen, for at den samvittighetsfullt skal vurdere hvilke blokker som kan og ikke kan tildeles, basert på den forvaltningsplanen som eksisterer i dag. Både Kristelig Folkeparti og Venstre bekrefter gjennom debatten i dag at de mente det var riktig og nødvendig å legge fram en slik stortingsmelding, men når stortingsmeldingen blir framlagt for Stortinget, svikter de regjeringen. Så sier representanten Elvestuen nå at han håper det blir nye samtaler mellom de fire partiene om blokkene og tildelingen i 23. konsesjonsrunde. Hvorledes ser statsråden på det? Blir det aktuelt å innlede samtaler med Kristelig Folkeparti og Venstre om gjennomføring av 23. konsesjonsrunde?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-06-18:
Jeg har bare lyst til å berolige regjeringspartienes talsmenn og andre som er bekymret for hva de rød-grønne mente, med at Senterpartiet sjølsagt står ved det vi var med og vedtok i den rød-grønne regjeringen. Vi står sjølsagt ved at vi var med og åpnet Barentshavet sørøst. Vårt anliggende er at det ikke er Stortinget som skal sitte og diskutere enkelttildelinger av blokker i Barentshavet. Det er ikke Stortinget som skal sitte og diskutere iskanter utenom revideringene av forvaltningsplanene heller. Det er det regjeringens ansvar samvittighetsfullt å vurdere. Derfor er jeg litt overrasket over at Kristelig Folkeparti også kommer inn her og går til et så voldsomt angrep på de rød-grønne. Hvis Kristelig Folkeparti mener at det var usikkerhet knyttet til åpningen av Barentshavet sørøst, må de jo avklare spørsmålet med de partiene de har satt inn i regjering. Vi baserer oss på dagens forvaltningsplan og 23. konsesjonsrunde, og hvis Kristelig Folkeparti ønsker en avklaring, synes jeg det hadde vært redeligere om Kristelig Folkeparti da hadde sagt som representanten Elvestuen sier, at dette er et spørsmål man er nødt til å ta opp videre med våre samarbeidspartnere i regjering, og konsentrert seg om det, istedenfor å skyte løs på de rød-grønne partiene.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-06-18:
Hvis det er noe denne debatten viser, så er det at regjeringspartiene og deres samarbeidspartier står fullstendig i spagat i dette spørsmålet. Hvis Kristelig Folkeparti mener at det finnes en dobbelthet i de dokumentene Stortinget har vedtatt, vil jeg foreslå at Kristelig Folkeparti ordner opp det med sine samarbeidspartnere. Senterpartiet mener at det er opp til regjeringen å gjøre en vurdering av den konkrete gjennomføringen av 23. konsesjonsrunde. Det tilligger ikke Stortinget. Svaret på Astrups spørsmål er at dette er ingen oppdatering av forvaltningsplanen; dette er en ad hoc beregning som ikke er underlagt noe av den grundige gjennomgangen som den forrige oppdateringen av forvaltningsplanen var underlagt. Så må jeg få lov til å gi en stemmeforklaring. Når Astrup på en måte tillegger Arbeiderpartiet og Senterpartiet meninger og har en slags antitetisk tolkning av vår stemmegivning, så må jeg få lov til å si at det at Senterpartiet stemmer imot mindretallsforslagene, betyr ikke at vi har tatt stilling til tildeling av de blokkene. Det er det regjeringen alene som gjør.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-18:
Norge skal være en pådriver for å redusere klimagassutslippene internasjonalt, og vi skal redusere våre egne klimagassutslipp. Det er ingen tvil om at også petroleumsressurser i Norge kommer til å måtte bli liggende i sokkelen. Likevel tror jeg vi skal være glade for at Johan Sverdrup kommer akkurat nå. For det er krise i petroleumssektoren og leverandørindustrien, og uten Johan Sverdrup ville den krisen vært mye, mye større. Likevel: Når jeg hører på noen av de større partiene, synes jeg man altfor lett tar IEAs framskrivninger som et eksempel på og en begrunnelse for at de gode tidene med høyere oljepriser kommer tilbake. Det kan godt hende at oljeforbruket ikke går ned akkurat nå, men oljeforbruket kommer til å måtte gå ned når verden skal nå sine klimamålsettinger. En ting IEA ikke tar med seg, er jo trender, hvilke trender vi er inne i – både med prisutvikling innenfor solenergi og fornybar energi, med en utvikling for å få en transportsektor som blir mer og mer fossilfri, og ikke minst med den gryende og voksende politiske viljen til aktivt å sette i verk tiltak for å redusere klimagassutslipp internasjonalt. Det er den virkeligheten vi må forberede oss på i en verden der det er mer enn nok olje, og der forbruket må gå ned. Da vil nødvendigvis også prisene måtte gå ned over tid. Og det er her vårt problem ligger. Det er ikke med Johan Sverdrup, på den kommer vi til å tjene penger. Men vi må forvente at i andre områder av norsk sokkel vil man få flere og flere funn som vil være ulønnsomme å hente opp, og man vil få flere og flere prosjekter som vil være helt marginale i forhold til et som er lønnsomt. I den situasjonen vil også risikoen i prosjektene bli større og større for den norske stat. Om vi nå skal redusere risikoen, er det fribeløpet vi må se på. Vi må ha en gjennomgang av om leterefusjonsordningen er riktig innrettet i en ny tid, og så må vi bruke den tiden vi nå har, ikke minst med Johan Sverdrup, som skaper aktivitet i leverandørindustrien, til å fortsette å forsterke det grønne skiftet som vi er nødt til å ha. Det er nå vi må satse på fornybar energi, det er nå vi må satse på ny industri, basert på fornybar energi som vi har i Norge, det er nå vi må utvikle det nye næringslivet for å bygge et norsk næringsliv som er mindre – og kommer til å måtte bli mindre – avhengig av petroleumsindustrien enn det er i dag.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-18:
Tre ting: For det første er det bra at vi nå får en helhetlig gjennomgang av hvor iskanten, iskantsonen, ligger, en faglig gjennomgang fram mot 2020, med de faglige råd, fra bl.a. Polarinstituttet, som legges til grunn. Så må jeg si at når saken nå sendes tilbake, legger vi til grunn at regjeringen ikke får støtte for den oppdateringen av iskanten som man legger opp til i meldingen. Da kan vi ikke konkludere med noe annet enn at det som nå gjelder, er kartgrunnlaget fra 2011 og forvaltningsplanen fra 2011. Siden det foreligger en samarbeidsavtale, er det de fire partiene som må finne ut hvordan man følger opp den samarbeidsavtalen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Jeg trodde alle forslagene var tatt opp av andre, men hvis det er noen som ikke er det, så gjør jeg det nå.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Jeg skal lese opp noe fra merknadene på side 17 i innstillingen. Komiteen snakker om følgende: «For Edvard Grieg-feltets del vil den pålagte tilknytning til områdeløsningen for kraft fra land medføre at all egen kraftgenerering fra gassturbiner fases ut.» Så hopper jeg litt lenger ned i merknadene, der det står: «Komiteen merker seg at det i proposisjonen fremholdes at industrien har lite erfaring med elektriske kjeler og at en kvalifiseringsprosess anses som nødvendig. Komiteen forventer at en slik prosess gjennomføres i forkant av beslutningen om hvordan varmebehov for Edvard Grieg dekkes.» Spørsmålet mitt er veldig enkelt: Har statsråden merket seg denne merknaden, og kommer han til å følge den opp?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
La meg sitere fra trontalen fra i fjor: «Oljeaktiviteten vil ikke lenger være motoren for vår økonomiske vekst. Og vi må tilpasse oss det jordkloden tåler av karbonutslipp.» Det var Kongens ord på vegne av regjeringen. Det er lite som tyder på at regjeringen følger opp sin egen trontale. Regjeringspartiene sier nå ja til oljeutvinning og ja til at et folk på mindre enn 1 promille av verdens befolkning hevder retten til enda større oljeutvinning, på tross av at vi allerede har 2 pst. av verdens oljeproduksjon og 3 pst. av verdens gassproduksjon. Med andre ord sier man ja til retten til å tjene oss enda rikere på å hente ut mest mulig av den svært begrensede mengden med olje som miljøet på kloden tåler. Vi er i en situasjon der folk i Norge ser på klimautfordringene som en av de to viktigste utfordringene i Norge i årene som kommer, og da står representanten Tina Bru fra Høyre og mener at det overhodet ikke er et dilemma med oljeutvinning på vei opp, i en verden der utvinningen av fossile ressurser må ned. I tillegg latterliggjør hun Arbeiderpartiets leder, som erkjenner at det er et dilemma når minst fire femtedeler av verdens fossile ressurser må bli liggende, og som mener at det er noe vi må ta inn over oss og ikke kan være uberørt av – at Norge overhodet ikke skal være berørt av at vi må la fossile ressurser ligge. Det er altså et flertall av de politiske partiene i Norge som mener at det overhodet ikke berører Norge at store deler av verdens fossile ressurser må bli liggende, og som istedenfor sier: «Drill, baby, drill!» Det er ingen i regjeringen som følger opp i oljepolitikken at vi har begrensninger i klimagassutslippene. Vi må være klar over at Johan Sverdrup-utbyggingen kommer til å føre til at CO2-utslippene øker i Norge på grunn av produksjonsvarmen som de trenger. Og vi må være klar over at klimamålene som vi i Norge har satt oss – nå sitter klimaministeren i salen – blir vanskeligere å nå, bl.a. på grunn av at elektrifiseringen av resten av Utsira-feltet skyves fram til senest 2022. Jeg skal avslutte med å si følgende til Odd Henriksen: Historien kommer ikke til å dømme dagens politikere for vår evne til å maksimere de kortsiktige gevinstene som olje rett foran nesen på oss betyr, men den kommer til å dømme oss for hvordan vi håndterer de store utfordringene. Og da er det ingen tvil om at de farlige klimaendringene er en sånn utfordring.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
La meg korrigere statsrådens selektive lesning av FNs klimapanel. FNs klimapanel sier ikke at gass er en del av løsningen generelt. De sier at gass er en del av løsningen hvis den erstatter kull, men det gjør altså ikke norsk gass i særlig grad i dag. Den dagen olje- og energiministeren begynner å stille som betingelse for norsk oljeindustri at norsk gass skal erstatte kull i Europa for å bli produsert, da kan vi begynne å snakke. Det andre jeg skulle si, var til Per Rune Henriksen. Vi sier ikke at vi vil avvikle norsk oljeproduksjon, men vi går imot å øke norsk oljeproduksjon i dag. Det er to vidt forskjellige ting – når vi vet hvor stort Johan Sverdrup-feltet er, og at det kommer til å øke oljeproduksjonen fram mot 2024. Så er vi for havvind, men vi kommer til å stemme imot forslaget fra Miljøpartiet De Grønne i dag. Vi mener at det er bedre å satse på det andre steder enn på Johan Sverdrup-feltet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
:Jeg tar opp de forslagene der SV er medforslagsstiller.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Nå er vi i en veldig spesiell situasjon. Jeg har to spørsmål til statsråden. Det ene er: Står statsråden ved at flere av blokkene som er utlyst i 23. konsesjonsrunde, overlapper SVO Variabel iskant og SVO Polarfront, slik de er kartfestet i forvaltningsplanen for 2011? Det er det ene spørsmålet. Det har hun svart meg skriftlig på. Jeg vil gjerne ha henne til å bekrefte akkurat det. Det andre spørsmålet er: Stortinget velger i dag å sende denne stortingsmeldingen tilbake. Vi vedlegger den ikke protokollen. Stortinget anerkjenner dermed ikke den oppdateringen av iskanten som statsråden legger til grunn – av ulike grunner, som jeg redegjorde for i mitt saksordførerinnlegg. Betyr det at statsråden likevel velger å trosse Stortingets tilbakesending av denne saken, og velger å legge til grunn sin egen fullstendig ufaglige begrunnelse?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
La meg begynne med å si at dette er en veldig spesiell situasjon. Jeg hører hva statsråden sier, og jeg hører at hun legger til grunn den måten å definere iskanten på som framkommer i forvaltningsplanen fra 2011 – den definisjonen som brukes der. Det er en nyttig avklaring av hvor regjeringen står, og da vil jeg bare vise kartet fra den gangen, som tross alt er det vi tok utgangspunkt i. Dette er det kartet(viser fram dokument) som forvaltningsplanen legger til grunn. Jeg vil gjerne understreke at den gangen gikk vi aldri inn i hva slags type beregningsgrunnlag man hadde for å tegne inn dette kartet fra Stortingets side, men det var det som lå der da vi vedtok forvaltningsplanen. (viser fram dokument) Statsråden avklarer altså at hun bruker den definisjonen, det er den hun og regjeringen legger til grunn når de snakker om iskanten. Så mener statsråden at hun når hun har bedt Polarinstituttet på to dager regne ut hvordan man putter oppdatert informasjon inn i en utdatert modell, gjerne vil bruke dette svaret. Det avviser Stortinget. Høyres representanter, bl.a. Nikolai Astrup, og de andre representantene fra regjeringspartiene foreslår at dette vedlegges protokollen. Det blir avvist her i dag. Hvis dette hadde vært vedlagt protokollen, hadde hun kunnet bruke den oppdateringen som her er skjedd. Men Stortinget sier at denne stortingsmeldingen sender vi tilbake til statsråden. Vi vedlegger den ikke protokollen. Da kan ikke statsråden si: Vel, jeg gir blaffen i Stortinget, jeg gir blaffen i at Stortinget ikke vedlegger denne saken protokollen. Stortinget avviser av ulike grunner – sånn som jeg presenterte det i mitt åpningsinnlegg – noen avviser fordi de mener at prosessen er for dårlig, noen avviser både på grunn av at prosessen er for dårlig og på grunn av at resultatet ikke er det best faglig tilgjengelige, og noen avviser fordi de mener at konklusjonen på denne oppdateringen er gal. Statsråden legger altså til grunn den iskantdefinisjonen som lå til grunn for dette kartet, og når Stortinget velger å sende denne stortingsmeldingen tilbake, da er det denne(viser fram dokument) som gjelder. (viser fram dokument)
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Jeg slutter hundre prosent opp om den stemmeforklaringen som Marit Arnstad ga uttrykk for. Det er slik jeg har forstått hele denne prosessen også. Det er en prinsipiell holdning fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, som går ut på at det å tildele blokker i konsesjonsrunder er regjeringens oppgave. Vi har valgt å tre inn og si at disse områdene mener vi er i strid med best tilgjengelig kunnskap, som er innspillene fra Polarinstituttet og Miljødirektoratet, som altså er fagetatene til statsråden – og som statsråden gjennom sitt virke i regjeringen må forholde seg til og ta stilling til og «bære inn» til regjeringens arbeid med 23. konsesjonsrunde i den grad hun ønsker. Vi foreslår det derfor tatt opp her, fordi vi ellers ikke kan komme i inngripen med disse prosessene i det hele tatt, og fordi det faktisk er slik at disse områdene er de som er sårbare, og som Polarinstituttet og Miljødirektoratet mener er særlig verdifulle områder. Det som er blitt klart i behandlingen av denne saken, og som ingen har sagt imot fra regjeringspartiene, er at det som i realiteten er gjort, er å flytte iskanten i løpet av to dager for å løse problemet til Kristelig Folkeparti og Venstre. For gjennom å flytte iskanten lenger mot nord på et kart – slik som dette kartet i stortingsmeldingen viser, der iskanten er tegnet inn – så skulle man løse problemet med at enkelte blokker i 23. konsesjonsrunde var i strid med forvaltningsplanens beskrivelse av iskanten og polarfront. Og da er det rett og slett så enkelt at jeg på ny er nødt til å be statsråden avklare én enkelt ting: Hun sier at Stortinget har vedtatt definisjonen på iskanten, og at hun har benyttet definisjonen på oppdateringen, og den har hun tenkt å fortsette å benytte, men jeg vil gjerne understreke følgende: Stortinget har fått seg forelagt dette kartet når vi behandlet forvaltningsplanen. That’s it! Denne stortingsmeldingen er vedlagt protokollen. Den er gyldig, med de merknader og forslag som ble behandlet med forvaltningsplanen. Her ligger iskanten, slik Stortinget ser det, etter forvaltningsplanen. Dette kartet sier statsråden at hun har tenkt å forholde seg til. Det kan ikke statsråden gjøre. Statsråden har foretatt en oppdatering, hun har framlagt det for Stortinget for å få det sanksjonert – «sandpåstrødd», vil enkelte si. Det får hun ikke, og da kan ikke statsråden bruke dette kartet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Statsrådens uriktige framstilling av historien blir ikke mer riktig av at hun gjentar den for tredje gang. Det er ikke sånn at Stortinget har vedtatt en definisjon, med mindre statsråden vet noe som jeg eller noen andre av oss som sitter her, ikke vet. Stortinget har aldri vedtatt en definisjon av iskanten i forbindelse med forvaltningsplanen som ble behandlet av Stortinget. Det vi derimot har, er at vi har tatt dette kartet – som er framlagt – og vedlagt det protokollen sammen med de merknader og forslag som ligger der. At statsråden insisterer på at Stortinget vedtok denne definisjonen, og at hun har oppdatert den, får stå for hennes egen regning, men det er altså ikke riktig. Det er en uriktig framstilling av sånn sakens forhold faktisk er. Det som er sannheten i denne saken, er at statsråden har valgt å se bort fra det som er anbefalingen fra Polarinstituttet om iskanten, som til og med har en liten beskrivelse av hvordan iskantbeskrivelsen kan brukes som en veileder for politikere som skal benytte seg av denne. Det har statsråden valgt å se bort fra. Hun og regjeringen har bevisst valgt å se bort fra oppdaterte modeller for hvordan man skal vurdere iskanten, og hvordan man skal benytte iskantoppdateringene fra Polarinstituttets side, og har i stedet valgt å putte oppdaterte data inn i en utdatert modell. Å putte oppdaterte data inn i en utdatert modell gir like fullt utdaterte resultater. Det er det statsråden presenterer for Stortinget. Det er derfor vi avviser å legge denne saken ved protokollen, men i stedet sender den tilbake – noen, som sagt, fordi de er uenige i konklusjonen og bruken av faglig kunnskap, andre på grunn av at de mener at dette ikke er en helhetlig behandling. Da mener jeg følgende: Statsråden må ha respekt for at Stortinget ikke kommer til å vedlegge dette kartet – denne oppdateringen av forvaltningsplanen – protokollen. Hvis ikke statsråden har respekt for det inn i den endelige behandlingen av 23. konsesjonsrunde – der regjeringspartiene forholder seg til sine samarbeidspartnere, og der man godt kan være uenig om ulike blokker som skal tildeles, men der man må forholde seg til de fakta som Stortinget har lagt til grunn – kan heller ikke Stortinget ha respekt for statsråden.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Det er her jeg sier at statsråden har en selektiv fortolkning av hva det er Stortinget i dag gjør. Vi har aldri tidligere behandlet verken definisjon eller noe som helst annet, vi har behandlet dette kartet, og det er det vi har tatt inn. Hva statsråden vil tenke om det, får være statsrådens problem. Men det statsråden har gjort, er å legge fram denne stortingsmeldingen med dette kartet for Stortinget og lagt til grunn en definisjon og løftet denne fram til Stortinget. Stortinget avviser ikke å behandle det, vi avviser å vedlegge det protokollen. Det betyr at statsråden må forholde seg til de tingene Stortinget har vedtatt fram til nå, i sitt videre arbeid. Noe annet vil ikke være å vise respekt for Stortingets arbeid.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Jeg takker for den siste avklaringen på hvordan statsråden har tenkt å følge opp dette. Jeg må likevel innrømme at jeg ikke oppfatter at Arbeiderpartiet får svar på hvorfor man har vært kritisk til å gjennomføre dette, men jeg respekterer at statsråden sier at dette har vært en del av evalueringen fram mot trafikksikkerhetsmeldingen. Nå blir det en endring av dette, og det er greit å forholde seg til. Spørsmålet mitt er todelt. Når fylkene, de forskjellige regionene, de som mener at det er fornuftig å gjøre dette, skal søke Vegdirektoratet om det – vil de for det første oppleve at de retningslinjene som gjelder i dag, er de som ligger til grunn for Vegdirektoratets behandling, altså de retningslinjene som lå til grunn før statsråden stoppet dette? For det andre: Er det sånn at dette må veies opp mot andre tiltak, med andre ord at det finnes penger tilgjengelig for å gjøre dette?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Jeg har stor sympati for at statsråden vil se på flere tiltak. Det jeg ikke har forstått, er hvorfor man har valgt å prioritere dette bort en periode – nå skal det tas inn igjen i porteføljen. Hvis man ser på spørsmålet om hva som gir mest igjen for pengene, som statsråden nevnte, kan vi jo stille ulike trafikksikkerhetstiltak opp mot hverandre – f.eks. å bygge motorvei, sånn som Bård Hoksrud i sin tid i hele sin opposisjonstilværelse drev på og argumenterte for som et gedigent trafikksikkerhetstiltak. Så er det klart at for 1 km motorvei kan man få ganske mange ulykkesutsatte strekninger med streknings-ATK. Det er derfor jeg er opptatt av å korrigere det inntrykket som statsråden prøver å skape; at det ikke vil være signifikant utslag hvis man får streknings-ATK på plass. Jo, det vil det. For eksempel når det gjelder den omtalte fv. 170, der elleve mennesker har dødd siden 2000, vil man omtrent annethvert år spare et liv dersom streknings-ATK fungerer så effektivt som det som ligger her.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Jeg skal være kort. Jeg skal komme med fire korte poenger. Det ene er fordi jeg ble utfordret på om vi ønsker streknings-ATK som paddehatter over hele landet. Svaret på det er nei. Vi ønsker det i tråd med retningslinjene, på særlig utsatte strekninger der fart er mistenkt å være en vesentlig årsak til dødsulykkene. Det er det ene. Det andre er at jeg kunne tenke meg å stille et spørsmål til Fremskrittspartiet. Det virker som flere er enige om tallet 28 pst., som er det siste, oppdaterte tallet på andelen ulykker der fart er hovedårsaken. Da er spørsmålet: Hva er det Fremskrittspartiet har tenkt å gjøre for å redusere antallet mennesker som kjører for fort? Vi har kommet opp med streknings-ATK. Holdningskampanjer tidligere har vært veldig effektive. Streknings-ATK er et effektivt virkemiddel. Hva er det Fremskrittspartiet kommer opp med for å redusere antall mennesker som dør på grunn av høy fart? Hva gjør Fremskrittspartiet for å redusere antallet mennesker som kjører for fort, altså råkjørere? Det tredje gjelder et spørsmål Åse Michaelsen rotet litt med, og Solvik-Olsen var også inne på det, dvs. spørsmålet om å ta 1 km motorvei og istedenfor bruke det til streknings-ATK. Man kan få flere titalls streknings-ATK for prisen av 1 km motorvei. Jeg sier ikke nødvendigvis at man skal gjøre det. Jeg bare påpekte at hvis man ser på hvilket tiltak som gir mest igjen for pengene hvis man skal gjøre noe med trafikksikkerhet, som statsråden brukte som et argument, er det ikke åpenbart at den måten man bruker penger på i dag, er den mest effektive. Det siste gjelder utfordringen fra statsråden. Jeg husker at han i en debatt en gang sa at jeg burde kjøre mer bil hvis det var sånn at jeg skulle forstå hvordan fotobokser fungerer. Vel, jeg utfordrer gjerne statsråden til en duell om hvem av oss som har kjørt på flest av landets veistrekninger, men jeg tror jeg tør si såpass at jeg gjennom all min tid som sjåfør ser at fart er med på å skape skikkelig farlige situasjoner mange steder, og at hvis flere mennesker hadde holdt fartsgrensen, ville vi også ha unngått ganske mange ulykker.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Jeg glemte et avgjørende poeng, og det er: To av fremskrittspartirepresentantene har vært oppe på talerstolen i dag og sagt at de etter dette kommer til å vurdere dette som et tiltak i tunneler. Men det er ikke det vi vedtar i dag. Det vi vedtar i dag, er: «Stortinget ber regjeringen og Vegdirektoratet innvilge streknings-ATK på særlig ulykkesutsatte strekninger, i tråd med faglige anbefalinger og etablerte retningslinjer.» Meg bekjent er det ikke en avgrensing i de etablerte retningslinjer – at dette bare kan brukes i tunneler. Tvert imot er det en del tunneler og enda flere strekninger, som ikke er tunneler, der det er streknings-ATK i dag. Jeg forutsetter at regjeringen ikke foretar seg noe som innskrenker antallet steder man kan utplassere dette, men bruker etablerte retningslinjer og faglige anbefalinger, slik som Stortinget kommer til å vedta i dag.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Det blir med hjelm, men bare helt i begynnelsen. Vil presidenten at jeg tar av meg hjelmen?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Det er mulig å orme seg unna de fleste spørsmål, men sannheten er jo at det var kutt i sykkelveibevilgningene på riksveisiden i det budsjettet som statsråden la fram. Og takke meg til at vi har Kristelig Folkeparti og Venstre, som er miljøpartier, og som tvinger Fremskrittspartiet og Høyre til å satse mer penger på sykkelveier, jernbane og kollektiv enn de ellers ville gjort. Så godt er det, men det er vel neppe noe statsråden kan ta til inntekt for sitt eget engasjement og sin egen satsing i denne saken. Jeg har et helt konkret spørsmål knyttet til det punktet som også statsråden har vært inne på, nemlig forslag til vedtak I: «Stortinget ber regjeringen utrede og fremme forslag om å gi økt fleksibilitet i hvordan sykkelveger, -felt og -traseer kan utformes.» Dette er i tråd med det statsråden tidligere har snakket om. Hva betyr dette? Sykkelfelt er nemlig anslått å kunne gi 6 pst. vekst i antallet syklister, mens sykkelfelt med kantstein gir 25 pst. vekst. Da er jeg bekymret hvis det blir nedadgående kvalitet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Den siste påstanden er så absurd at jeg ikke en gang vil gå inn på den. Men jeg skal stille et oppfølgingsspørsmål om det som handler om sykkelfelt, og det som statsråden sier om byer, for jeg er opptatt av akkurat det som statsråden sier, nemlig at man skal legge til rette for trygghet i byene. Men betyr dette at det arbeidet som statsråden gjør knyttet til fleksibilisering, kommer til å bli lagt fram for Stortinget på en måte som gjør det mulig for oss å behandle det? Det er det ene spørsmålet mitt. Det andre er et spørsmål som jeg tidligere har tatt opp i skriftlig form, som handler om vikepliktsregler. Det er stor uklarhet rundt vikepliktsregler for syklister. Jeg er sikker på at hvis vi hadde satt samferdselskomiteens medlemmer rundt et bord og gitt dem en quiz om hvilke vikepliktsregler som gjelder mellom biler og syklister som møter hverandre, ville vi fått mange underlige svar. Det skjønner jeg godt, for det er komplisert.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
Jeg synes det er spesielt, det Jegstad sier nå på slutten, for jeg synes det er viktig å trekke fram – som Kristelig Folkeparti trakk fram tidligere i dag – at byer som velger å satse på sykkel, lykkes med det. Det er altså sånn at flertallet av landets befolkning bor i byområdene, og der går det utmerket godt an å legge til rette for sykkel. Vi har mye å gå på, og man ser at alle de som vil, får det til. Men det er massevis av problemer knyttet til det, for det handler om arealdisponering i byene. Ta f.eks. alt som en ser rundt i denne byen, i Kvadraturen i Kristiansand, i Bergen kommune eller i Ålesund. I veldig mange av våre byer ser vi at de er planlagt med mindre veier, og i det øyeblikket en begynner å si at her må vi faktisk gjøre mer plass til sykkelen, går det på bekostning av noe annet. Da må man foreta tøffe politiske prioriteringer, og det er faktisk det som er det viktigste man som politiker må gjøre hvis man skal sette sykkelen først – det er ikke først og fremst å sette av milliarder på milliarder til sykkelveisatsing, selv om det også er nødvendig for å nå de målsettingene vi har. Det avgjørende er at en faktisk finner den politiske viljen til å prioritere. Se rundt dere her i Oslo, se rundt dere når dere går hjem til hvor enn dere bor i Oslo, se på de stedene, og dere vil forstå at som syklist møter man utfordringer hver eneste dag i denne byen. Jeg er for øvrig helt enig med representanten fra Fremskrittspartiet som snakket om at vi har for dårlig sykkelkultur her i landet. Hver eneste dag må jeg innrømme at jeg ser både biler og syklister som kjører på rødt lys, og som bryter trafikkreglene i stort monn. Den eneste måten å gjøre dette på er å sørge for å legge ordentlig til rette for en kritisk masse med syklister, og så får man sykkelkultur etter hvert. Men jeg er helt enig i at det begås mye slendrian av syklister. Jeg vil bare si én ting helt til slutt. Siden klima og klimamålsetting er en del av det representantforslaget som foreligger fra Rasmus Hansson, er det riktig å ta opp igjen bare litt av det vi hadde i debatten på mandag. Ketil Solvik-Olsen sier – som Rasmus Hansson sier at han sier, men som Ketil Solvik-Olsen sier at han ikke sier – at han ønsker ikke å sette noe klimamål for Norge, så lenge Norge holder på å forhandle med EU. Jeg vil gjerne understreke at det er det motsatte av det klima- og miljøminister Tine Sundtoft sa i Europautvalgets møte den 10. juni. Vi vet hva EU kommer til å legge seg på – enten 35 pst. reduksjon eller 40 pst. reduksjon i utslipp fra ikke-kvotepliktig sektor. Det kommer til å gjelde transportsektoren, det kommer til å bety at transportsektoren vil ta den typen mål, og det er det faktisk mulig å planlegge for. Men dette kommer vi tilbake til.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
SV slutter opp om innstillingen i komiteen. Jeg kunne bemerke det samme om det som handler om takster basert på lavere regneteknisk rente. Det gjorde jeg i forrige sak. I begge de to siste sakene har det stått en merknad fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet om at muligheten lavere takster gir, også kan utnyttes til vei dersom det er lokalpolitisk ønske om det. Til det vil jeg gjerne si at de kan godt bruke pengene til andre ting enn vei også. De kan godt bruke dem til sykkelvei, til en forsering av sykkelveisatsingen i Førde – det er en flott plass, som ligger godt til rette for sykkel, det må jeg bare få sagt – og til kollektivtrafikk, som i den forrige saken. Det ville jeg bare si. Det blir bra, dette. Jeg synes det er bra at flere av kommunene i Norge, flere av byene i Norge, tenker helthetlige kollektivløsninger når de henvender seg til staten, istedenfor at de blir avspist med at nei, det eneste du kan få penger til fra staten, det eneste du kan få løsninger til fra staten, er veibygging. Skal man få utviklet gode bo- og bymiljøer å leve i, er nettopp det å tenke helhetlig fortetting helt sentralt. Jeg er veldig glad for at Fremskrittspartiets nestleder også i denne saken overkjører sine lokalpolitikere fra Fremskrittspartiet for å sørge for en bedre løsning, i tråd med det som det store flertallet i lokalmiljøene ønsker.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-18:
Ja.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-18:
Det grønne sertifikat-regimet er inne i noe som ser ut som en bråbrems. Det er mye bra med det regimet, men det har ikke utviklet ny teknologi, og det har ikke skapt spesielt mange arbeidsplasser. Havvind har derimot potensial for begge deler. Det er en kjempediger potensiell energiressurs, og det er en type teknologi som er nærliggende for offshore-kompetansen som vi allerede har. Og så har Johan Sverdrup-feltet, med alle sine dårlige egenskaper, også den gode egenskapen at det både er et lønnsomt felt og altså rigges infrastrukturmessig på en måte som vil kunne danne en plattform for havvindutvikling. Har statsråden begynt å se litt lysere på muligheten for å bruke Johan Sverdrup-plattformen som en mulig plattform for en norsk havvindsatsing?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-18:
Statsrådens svar på representanten Eidsvoll Holmås’ spørsmål var ganske illevarslende. Er det slik å forstå at når det nå er helt klart at Stortinget kommer til å vedta å sende regjeringens melding tilbake til regjeringen med det innholdet denne meldingen har, så har statsråden og regjeringen tenkt å fortsette å bruke den iskantdefinisjonen som er i den meldingen som Stortinget sender tilbake – med andre ord: se fullstendig bort fra det faktum at Stortinget har avvist denne definisjonen?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-18:
Regjeringen har altså levert Stortinget et forslag til en oppdatering av iskanten, som Stortinget sender tilbake, og da er det helt riktig at den oppdateringen av iskantdefinisjonen ikke kan brukes. Men så har altså regjeringen i denne prosessen kommet i en situasjon hvor vi vet at det foreligger fra Norsk Polarinstitutt et nytt forslag til en iskantdefinisjon som de anbefaler som vitenskapelig bedre. Det er ikke behandlet i noen prosess, det kan godt hende at det trenger videre vitenskapelig oppdatering, og det er ikke en gyldig prosess, men det etterlater oss og det etterlater framfor alt en statsråd – som har ansvaret for å ta vare på miljøet, og være miljøets forsvarer i regjeringen – i en situasjon hvor hun vet at det foreligger en anbefalt definisjon som legger iskanten lenger sør, ut fra en ny måte å tenke sikkerhet i nord på, som vil føre til at dersom flere av de nordligste blokkene som er utlyst i 23. konsesjonsrunde, faktisk blir åpnet, så vil man raskt risikere å komme i en situasjon hvor nye anbefalinger vil vise at de ligger for langt nord og for langt inn i iskanten. Så spørsmålet er: Hva gjør en miljøvernminister da? Hva gjør en statsråd som framfor alt har ansvar for å arbeide etter føre-var-prinsippet, når hun sitter på den typen informasjon? Det vil jeg veldig gjerne vite fra denne statsråden. Hva har statsråden tenkt å gjøre når hun vet at det er høyst sannsynlig at hun etter hvert vil få en anbefaling på bordet om en iskantdefinisjon som ligger lenger sør enn det vi opererer med nå, enten vi bruker den som ble vedtatt i 2011, eller den som regjeringen nå har fått sendt tilbake til seg?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-18:
Til tross for dialektforskjeller tror jeg at jeg har fått med meg sånn cirka hva samferdselsministeren har sagt om klimagassutslipp og samferdsel. Han har sagt at han ikke har forpliktet seg til og ikke vil forplikte seg til noe konkret mål for kutt i utslipp i samferdselssektoren. Og de fleste vil skjønne at en sånn målaversjon står i en viss kontrast til helt konkrete planer om helt konkrete veier en rekke steder. I stedet sier statsråden at det kommer en plan. Spørsmålet er da: Kan statsråden i det minste bekrefte at denne planen vil gi utslippskutt som ligger på samme nivå som det regjeringen kommer til å avtale på nasjonalt nivå når de en eller annen gang omsider er ferdig med sine forhandlinger med EU om klimasamarbeid?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-18:
Det har tidligere i kveld vært uttrykt bekymring både for at jeg ikke forstår dialekter fra de sørvestre deler av kongeriket, og for at jeg ikke er i stand til å sette meg inn i andre deler av transportpolitikken i Norge enn den som angår hovedstaden, til tross for at jeg har bodd de siste 30 årene av mitt liv i Akershus. Men derfor er det en glede nå å kunne fremme et forslag for å forbedre Førdepakken. Det er mye bra med den pakken, fordi det er begått bra politisk håndverk, og det er en prisverdig satsing i pakken på både sykkelveier og myke trafikanter som gjør at de som allerede går og sykler i og rundt Førde, kommer til å få en del bedre forhold. Det er vi glade for. Samtidig har Førdepakken det samme problemet ved seg som mange andre veiprosjekter knyttet til byer og tettsteder i Norge – det er ikke satt opp noe klimaregnskap for Førdepakken, og det er grunn til å frykte at Førdepakken vil bidra til mer veitrafikk og mer biltrafikk inn og ut i Førde sentrum. Lettere framkommelighet med bil, der som andre steder i landet, vil gjøre at flere kjører bil. Det mangler også en analyse av om utbygging av gang- og sykkelvei sammen med innføring av parkeringsordninger og økt kollektivtransport egentlig vil løse trafikkutfordringene. Om man sammenligner med nabobyene Florø og Sogndal, har de f.eks. parkeringsordninger som fungerer godt, og som det med fordel kunne vært vurdert tilsvarende løsninger for i Førdepakken. Derfor har Miljøpartiet De Grønne fremmet et løst forslag i denne saken, hvor vi igjen ber regjeringen om å forutsette at prosjektene som skal finansieres gjennom Førdepakken, ikke fører til økt biltrafikk inn til Førde sentrum. Jeg tar med dette opp det forslaget jeg har fremmet.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-18:
Jeg er veldig usikker på om næringen er tjent med at vi står her og polemiserer over hva vi skal kalle dette. Jeg er, som jeg sa i mitt innlegg, fullstendig klar over at for dem som blir personlig rammet, er dette en krise. Jeg er fullstendig klar over at dette er en krevende tid for mange selskaper. Jeg har lyst til å si at det som er aller viktigst – det som er svært gledelig, og som virkelig er viktig for varig framtidig verdiskaping fra norsk sokkel, sysselsetting og inntekter til statskassen – er nettopp stabilitet og forutsigbarhet i rammevilkårene, og det er de brede, store kompromissene i Stortinget. Jeg mener at representanten Henriksen og jeg i dag kan glede oss over at vi ikke bare i denne saken, men i flere andre saker i løpet av dagen, viser næringen at de store, brede oljepolitiske kompromissene fortsatt ligger fast, med stabile, forutsigbare rammer og tilgang på nye arealer. Det er det som vil sikre sysselsetting og verdiskaping også i tiden som ligger foran oss.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-18:
Konkurransekraften til industrien er først og fremst industriens ansvar – leverandører og operatører i fellesskap. Til virkelighetsbeskrivelsen, når representanten Per Rune Henriksen er veldig opptatt av å kalle dette en krise, har jeg lyst til igjen å minne om at investeringsnivået i 2015 og 2016 kommer til å bli større enn det var i 2009, i 2010, i 2011 og i 2012, og så hadde vi rekordårene 2013 og 2014. Vi ser i år og for neste år et lavere aktivitetsnivå enn i 2013 og i 2014, men vi kommer altså fra et historisk høyt nivå. Det er helt nødvendig at industrien, leverandører og operatører, tar tak i kostnadsutviklingen vi har sett. Regjeringen har levert når det gjelder nye arealer, vi har levert med hensyn til stabilitet og forutsigbarhet i rammevilkårene, og vi har styrket myndighetenes innsats for forskning og teknologiutvikling på norsk sokkel.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-18:
Jeg kan forsikre om at Olje- og energidepartementet kommer til å følge opp alle vedtak Stortinget gjør. Det er sånn det nesten bør og må være når man har en mindretallsregjering. Vi har hele tiden vært veldig opptatt av å få til koblingen mellom 2022 og andre byggetrinn. Det er naturlig at vi kjenner til hvordan andre byggetrinn skal se ut. Det er ikke nødvendigvis sånn at hele andre byggetrinn må være på plass før kraft-fra-land-løsningen er på plass, men det er viktig at vi kjenner til hvordan tallene – f.eks. kraftbehovet i andre byggetrinn og gjerne kraftbehovet i de andre, mindre feltene på Utsirahøyden – vil være. Derfor har vi hele tiden vært opptatt av at disse tingene skal ses i sammenheng. Departementet lever utmerket godt med det vedtaket som er gjort, og vil følge det opp, så lenge vi kan være trygge på at vi kjenner til kraftbehovet på Johan Sverdrup-feltets andre byggetrinn før innretningen er på plass
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-18:
Jeg mener at det aller, aller viktigste regjeringen og stortingsflertallet kan og bør bidra med, er stabilitet og forutsigbarhet i rammevilkårene – dette med prosjekter som skal produsere olje og gass i alt fra 15 til 50 år. Det handler om å gi industrien tilgang på nye arealer, som regjeringen holder på med, med god støtte fra bl.a. Senterpartiet. Og vi har allerede styrket myndighetenes innsats for styrking av teknologiutvikling på sokkelen gjennom DEMO 2000-programmene og PETROMAKS. Så har jeg lyst til å forsikre om at jeg snakker med både leverandørindustri og operatører regelmessig. Jeg hører ikke noe rop fra dem om kraftige endringer i rammevilkårene, det må jeg innrømme. Så har jeg lyst til å minne om at vi vil ha et høyere aktivitetsnivå på norsk sokkel i år og neste år enn i seks av de åtte årene som den rød-grønne regjeringen satt, uten at jeg hørte noe rop om noen krise den gangen.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-18:
Jeg har merket meg at Stortinget har vært opptatt av varmebehovet på Grieg. Selvfølgelig er dette et arbeid Olje- og energidepartementet vil følge opp. Det pågår allerede vurderinger av hvordan dette skal løses, og så vidt jeg vet, er dette nettopp en av de tingene Stortinget har vært opptatt av, nemlig at vurdering av elkjeler er en del av det arbeidet. Så dette vil vi selvfølgelig følge opp fra myndighetenes side.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-18:
Først har jeg lyst til å si at jeg er ikke enig i at disse sertifikatene ikke har bidratt til utviklingen av ny teknologi. Dette har vært et av mange bidrag fra Europa som har bidratt til at kostnadene ved f.eks. produksjon av vindkraft per kWh har falt, riktignok i stor grad hjulpet av tyske virkemidler for å få på plass mer vind, men det har definitivt vært et bidrag også til den norsk-svenske vindutbyggingen som har funnet sted. Så når det gjelder spørsmålet om havvind: Det er helt rett at skal det bli en realitet i fremtiden, så må vi ha en infrastruktur på plass, og kraft fra land kan være eksempler på den typen infrastruktur som vi må ha. Så mener jeg at hvordan man løser kraftbehovet på Sverdrup, utenfor de rammene som Stortinget nå sier at Olje- og energidepartementet må sette for Sverdrup-utbyggingen, må nesten utbyggerne selv gjøre sine vurderinger av.