Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-02-25:
Når vi i dag behandler denne saken, har vi tatt et viktig steg i retning av en sterkere beskyttelse av villaksen. Når vi i dag går inn for opprettelse av 37 nasjonale laksevassdrag og 21 nasjonale laksefjorder, og samtidig forutsetter at vi skal gjennomføre runde 2 i 2004–2005, er det fordi villaksen trenger et spesielt vern. I løpet av de tre siste tiåra er forekomsten av vill atlantisk laks redusert med 75 pst. globalt. De norske forekomstene har heldigvis ikke gått så mye tilbake, men også i Norge er villaksen truet. Om lag 50 bestander er utryddet, og en tredjedel av de 525 bestandene som er igjen, er enten truet eller sårbar. Den norske villaksen trenger derfor at vi tar vare på den, både fordi den i seg sjøl er truet, og også fordi Norges relative andel av villlaksen globalt har økt, for den er enda mer svekket i andre land enn i Norge. Den norske villaksen har dessuten stor genetisk variasjon og mangfold, fordi den holder til i vassdrag og fjorder spredt langs hele kysten. Norge har derfor et spesielt internasjonalt ansvar for å bevare villlaksen. Det er positivt at vi har fått til et kompromiss mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet i denne saken. Gjennom dette kompromisset har villaksen fått et sterkere vern enn det som lå i St.prp. nr. 79. Vi mener det er viktig at vi ved dette kompromisset gjeninnfører at det i noen av fjordene skal være forbud mot lakseoppdrett, ikke bare at man skulle si nei til ny virksomhet, slik som Regjeringa la opp til. Vi mener det er viktig å holde på at det i noen nasjonale laksefjorder faktisk ikke skal være oppdrett. I kompromisset går vi inn for at 13 fjorder blir forbudssoner, mens vi i de åtte øvrige følger Regjeringas opplegg, som sier nei til ny oppdrettsvirksomhet. Som en del av kompromisset går vi inn for å flytte grensene litt inn i noen av laksefjordene. Oppsummert er det et sterkere vern, men i noen tilfeller er grensa satt litt lenger inn i fjorden enn det Regjeringa la opp til. Samtidig – og det er viktig for oss i Arbeiderpartiet – sier vi at når Regjeringa avvikler de midlertidige sikringssonene, slik de foreslo i proposisjonen, skal de likevel avstå fra å tildele nye konsesjoner for anadrom matfisk i disse områdene før Stortinget har ferdigbehandlet fase 2. Vi forutsetter at arbeidet med Samlet plan for vassdrag og Verneplan for vassdrag går som forutsatt, og at ferdigstillelsen av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder kan gjennomføres i 2004–2005. Vi ser fram til den behandlinga, og forventer at Regjeringa gjennom det arbeidet legger til rette for at villaksen får et nødvendig vern. Det er ingen hemmelighet at næringa har tatt kraftig til motmæle mot innføring av nasjonale laksefjorder og laksevassdrag, det til tross for at næringas representant i Rieber-Mohn-utvalget gikk inn for det. Næringa har framhevet at man i stedet for vern kan gjennomføre tiltak. Jeg mener det ikke er snakk om et enten – eller, det må være et både – og. Arbeiderpartiet er derfor fornøyd med at Regjeringa i prosessen har forpliktet seg sterkere når det gjelder tiltak mot rømming og tiltak mot lakseparasitten Gyrodactylus salaris. Vi forventer at Regjeringa følger dette opp, og vi forventer at næringa sjøl tar et aktivt ansvar. Lakseoppdrett har blitt en stor næring, og oppdrett av både torsk, skjell, kveite og piggvar, for å nevne noen arter, kan danne grunnlag for mange arbeidsplasser i distriktene framover. Men skal vi få til det, må vi sørge for at norsk oppdrettsnæring har et godt rykte ute. Dessverre har vi sett tragiske hendelser der død fisk er dumpet, med de farene for spredning av sykdom som det medfører. Dessverre har vi sett at antall rømninger har økt i 2002. Det er ikke en utvikling vi kan godta. Jeg synes det er bra at regjeringspartiene i innstillinga har en mer ambisiøs politikk når det gjelder rømming. I innstillinga er det et bredt flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet, som tar til orde for en nullvisjon mot rømming. Vi har ganske nylig hatt havmiljømeldinga på høring i komiteen. FHL understreket der at Norge markedsfører seg med ren natur og rent hav. Vi opplever i dag at skogindustrien tar til orde for økt barskogvern, fordi den selger sine produkter til land der kjøperne er opptatt av troverdighet når det gjelder miljø. Det kan også fort bli utviklinga for laksen og for annen oppdrettsfisk. Da må næringa sjøl gå foran. Det håper jeg den gjør, og jeg håper at vi gjennom sluttbehandlinga i 2004–2005 og gjennom aktive tiltak i åra som kommer, greier å gi villaksen et sterkere vern, av hensyn til villaksen, av hensyn til næringa sjøl og ikke minst av hensyn til kommende generasjoner.