trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-24:
Justisministeren tillot seg et historisk tilbakeblikk da han beskrev hvordan han selv var i salen og stemte imot at militære skulle settes inn i kampen om Alta-Kautokeino-vassdraget. Det var SV og Venstre og noen utbrytere fra Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet som den gangen stod imot. Og det er en historisk dag, fordi mye av den uretten som da ble begått av flertallet i det norske storting mot den samiske befolkning, startet den prosessen som delvis avsluttes i dag ved å erkjenne de rettighetene som urfolk har i Norge. Det er to hovedkonflikter. Kystpartiet og Fremskrittspartiet sier at de ikke vil ha noen finnmarkslov, dette til tross for at Fremskrittspartiet ratifiserte ILO-konvensjonen – antakelig med hue under armen, de trodde ikke det hadde noen konsekvenser. Det er en debatt som SV ikke er en del av. SV mener at vi skal ha en finnmarkslov, men vi er uenige i hvordan loven til syvende og sist ble balansert av stortingsflertallet. Det som har vært våre viktigste motforestillinger, har dreid seg om allmennhetens rettigheter, og det har dreid seg om ikke hvorvidt en kommisjon skal opprettes, men om hvorvidt saken skal på høring eller ikke. Som sådant ligger SVs standpunkt i dag hakket nærmere det som var Dørums utgangspunkt da han la fram loven for to år siden, med den endring at SV også mener at det skal opprettes en kommisjon som skal utrede eksisterende rettigheter. Jeg er veldig glad for at alle talere i denne debatten i dag har understreket nettopp det at denne loven ikke oppretter nye rettigheter, men skal utrede eksisterende rettigheter. Men vår bekymring går på to ting: Det ene er: Gjennom prosessen i arbeidet med finnmarksloven har det i flere paragrafer blitt gjennomført endringer som har svekket formuleringene rundt allmennhetens rettigheter. Flertallet sier i merknader at de skal framføres som i dag. Men det er ikke rart at det settes spørsmålstegn rundt dette når komiteens leder f.eks. sidestiller Finnmarksvidda med Hardangervidda. Alle som har et visst kjennskap til Hardangervidda, vet at den ikke bør være noe stort forbilde i denne saken. Det andre er: Det er viktig at man går inn i en prosess som ikke skaper unødige konflikter. Det er ikke hver dag Stortinget vedtar 19 paragrafer som ikke har vært på høring – men som har startet i en komite – det hadde vært en bedre prosess dersom en hadde klart å få til det. Men la meg avslutningsvis i debatten si: I SV har vi ikke noe ønske om å fyre oppunder dem som nå ønsker å bruke denne loven for å legitimere en privatisering som vi frykter. Nå er det viktig å plukke fram alt som har vært sagt i denne debatten mot at dette er en lov for ytterligere privatisering, for nettopp å understreke den delen som dreier seg om at det som nå skal på plass, er de rettighetene som urfolk etter hevd og historisk alders tids bruk har opparbeidet seg.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-24:
Jeg ser det, president!
Ingjerd Schou (Høyre), 2005-05-24:
Jeg skal være veldig kort. I lov av 25. juni 2004 nr. 53 om endringer i rettergangslovgivningen ble det vedtatt en omfattende reform av den sivile rettspleien på grunnplanet. Loven medfører at betegnelsen «lensmannskontor» skal benyttes på enkelte steder hvor man tidligere har brukt betegnelsen «politistasjon». Komiteens flertall har merket seg at departementet under arbeidet med gjennomføringen av reformen har sett behov for å foreta visse justeringer i denne terminologien. Komiteens flertall har derfor også merket seg at departementet foreslår en justering av lovens terminologi for å ivareta disse hensynene, slik at «politistasjon» fortsatt kan benyttes som betegnelse. Det slutter komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, seg til. Jeg anbefaler komiteens flertallsinnstilling.
Maria Hoff Aanes (Fremskrittspartiet), 2005-05-24:
Jeg skal være veldig kort. Vi ønsker å videreføre den skepsis vi uttrykte sist denne loven var oppe. Vi er fortsatt redd for at denne loven, uansett om man velger å benevne instansene på den ene eller den andre måten, kan føre til rolleblanding og rolleforvirring, samtidig som vi synes det er betenkelig å tillegge en allerede sprengt politietat nye oppgaver. Verken loven i seg selv eller denne endringen er med på å styrke den sivile og individuelle rettssikkerhet, og vi kan på bakgrunn av det ikke støtte forslaget.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2005-05-24:
Ot.prp. nr. 55 tar for seg gjennomføringen av Europaparlaments- og rådsdirektivet om forsikringsmegling. Formålet med loven er å ivareta interessene til brukerne av forsikringsformidlingstjenester og sikre aktørene tilgang til det indre markedet gjennom rett til grenseoverskridende virksomhet og etableringsrett. Komiteen stiller seg bak Regjeringens forslag med et par unntak. Det ene gjelder § 4-4. Komiteen er enig i viktigheten av fornuftige krav til soliditet som i tilstrekkelig grad sikrer kundens midler, men mener samtidig at det er viktig at kravene som stilles til norske foretak, harmoniserer med krav i land som norske foretak konkurrerer med. Komiteen foreslår derfor å sette kravene i forskrift for å ha en viss fleksibilitet i kravene. Videre mener et flertall at det bør være lik opplysningsplikt for forsikringsmeglere og forsikringsagenter. For øvrig støtter komiteen Regjeringens forslag i proposisjonen.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2005-04-05:
Riksrevisjonen begynte sitt arbeid relativt tidlig på året og hadde en korrespondanse med Forsvaret over lengre tid om regnskapet. Det var klart for forsvarsministeren hvilke svakheter og hvilke problemer man stod overfor med regnskapet for 2003. I 2004 holdt statsråden flere foredrag, bl.a. i Oslo Militære Samfund, men hun har også uttalt seg i denne sal. Hun har ikke vært alene om det – også finansministeren har i denne sal, fra denne talerstol, uttrykt at det er meget god kontroll med økonomistyringen i Forsvaret. Finansministeren gikk så langt at han sa at det har aldri vært bedre styring med økonomien i Forsvaret enn det er i dag.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2005-04-05:
Representanten Engeset gjorde et poeng av at det ikke var etterslep fra 2003-2004 som gjorde at man hadde denne veldige overskridelsen i 2004. Det er godt mulig det er mer imponerende å klare å bruke 900 mill. kr mer på ett år enn å fordele det over to – det vet ikke jeg – men poenget er at det lå igjen 240 mill. kr fra 2003, regninger og utgifter, som ikke ble betalt i 2003, men som derimot ble betalt i 2004. Det kommer man ikke utenom. Så kan man si at dette var et system som Forsvaret for så vidt hadde lagt seg til. Til tross for at Riksrevisjonen gjentatte ganger hadde sagt at det skulle det ikke gjøre, det var forbudt, så hadde man lagt seg til det, og overførte regninger fra ett år til det neste. Så det faktiske forhold er – det går jeg ut fra at Engeset er enig i – at det var 240 mill. kr som skulle vært betalt i 2003, som ble betalt i 2004, og det påfører naturligvis regnskapet i 2004 den ekstra utgiften.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2005-04-05:
Representanten Aukan mente at det nye regnskapssystemet måtte ta mye av skylden for det som har skjedd. Jeg tror det er å forenkle det veldig. Og som han selv sa, ble dette innført høsten 2003. Jeg tror ikke man finner hele svaret der. Så sier han også at vi får vente og se hva Riksrevisjonen sier om regnskapet for 2004, og det er jeg enig i. Det skal vi vente på. Men det er ikke urimelig at 2004 kommer inn i debatten her, slik som det nå er, for vi har kunnskap om og kjennskap til den overskridelsen som der har skjedd. Og selve overskridelsen får nå være en sak for seg som man diskuterer i de rette fora, men dette forholdet at man i desember sa at vi har kontroll, og i januar sa at det mangler 900 mill. kr, det kan vel ikke føre til at Modulf Aukan er trygg på at systemet er i orden for 2004 – eller er han det?
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2005-04-05:
Det var en ting statsråden sa, som jeg vil be henne utdype litt for oss. Når man starter opp nye systemer, er det gjerne slik at kompetansen er på plass. Det er en forutsetning for at systemet faktisk skal fungere. Med de moderne styringssystemer som vi har i dag, elektroniske systemer osv., er det veldig vanskelig å la veien bli til mens man går. Når statsråden sier i sitt innlegg her at kompetansen for å betjene eksisterende systemer vil komme på plass etter hvert, men at det kan ta en stund før man er der, hva betyr det i praksis?
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2005-04-05:
Jeg ber om ordet igjen fordi det var et par ting jeg ikke tok med i mitt hovedinnlegg, og også fordi jeg da ikke kjente Fremskrittspartiets forslag. La meg først si at når man nå står overfor betydelige endringer i Forsvaret – en organisatorisk endring og også opprydningsarbeid i forhold til det vi har diskutert i dag – fikk vi under høringene en forståelse av at forholdet mellom de tillitsvalgte og de tillitsvalgtes organisasjoner og Forsvarets ledelse kunne vært bedre. Det tror jeg er en av de tingene som man definitivt må ta tak i, for jeg tror det vil være umulig for statsråden og hennes nære medarbeidere å få til noe som helst hvis man ikke har de ansattes organisasjoner med på lag. Så hvis det finnes en kultur eller en måte å håndtere disse organisasjonene på som ikke er særlig hensiktsmessig, vil jeg foreslå at statsråden selv ser på det og får det på plass. Så er det nevnt litt om informasjonsplikten, og det er henvist til et brev av 18. november 2003. Grenseoppgangen her mellom informasjonsplikten, den plikten som man har etter Grunnlovens bestemmelser, og det som det er klokt å holde Stortinget løpende orientert om, skal ikke jeg forsøke å foreta. Men det er nok slik at Stortinget, som man sier, kjenner bare statsråden. Av og til hevder noen at de ikke engang kjenner statsråden. Men så sier bl.a. Inge Lønning her at det også kan være slik at man får et ønske om å kjenne flere. Ja, det ønsket oppstår når Stortinget etter hvert ikke føler seg tilstrekkelig orientert. Så det må være i de ulike fagstatsrådenes interesse å sørge for at Stortinget hele tiden er godt informert. Det betyr ikke at ikke statsråden legger fram sine innstillinger på egen kjøl. Men når det er ting som kan påvirke Stortingets vurdering av en sak, er det klokt at Stortinget får det med. Til slutt: Hvis jeg eventuelt går over tiden, får presidenten tilgi meg det, for dette er en stemmeforklaring. Det er intet nytt etter at komiteen behandlet og avgav denne saken. Vi var kjent med alle de forhold som Fremskrittspartiet legger til grunn for sitt forslag her i dag. De forslag som vi fremmer i denne saken, er meget alvorlige, det er meget sterke vedtak, og vi venter nå og med spenning, hadde jeg nær sagt, på Regjeringens evne og vilje til å følge opp disse vedtakene. Derfor støtter vi ikke Fremskrittspartiets forslag i denne saken.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2005-04-05:
Jeg tar vel ordet bare for å forlenge debatten, jeg nå! Stortinget kan bestemme mye. Men om Stortinget fatter et vedtak om at Riksrevisjonen skal gjøre et hastverksarbeid, tror jeg vi hugger i stein. Det er definitivt ikke meningen, og det ville heller ikke ha ført fram. Grunnen til at jeg ber om ordet, er at jeg vil forsøke å svare representanten Width, som anså meg for å være en unnfallen person. Jeg forstod Carl I. Hagen slik i hans hovedinnlegg her i dag, at da vi behandlet denne saken, og da vi avgav innstillingen om den, var glasset fullt. Det var ikke plass til mer der. Og jeg synes nok at Carl I. Hagen også gav oss rimelige signaler om at det kunne gå denne veien i hans parti etter hvert, så dette kom i og for seg ikke som noe sjokk på meg i dag. Men når glasset da var absolutt fullt, er det altså noe som har fått det til å renne over etterpå. Når det gjelder regnskapet, det som nå ligger der, er vi enige om de sterke vedtaksforslagene vi nå har. Det er en grei reaksjon på det. Men så har det altså skjedd noe etterpå som gjør at Fremskrittspartiet kommer med dette forslaget. Så langt jeg kan forstå, dreier det seg om forhold som relaterer seg til overskridelsene i 2004, og den saken har vi ennå ikke fått til Stortinget. Om det skulle være slik at Stortinget skulle ha noen formening om personalpolitikken og håndteringen av den i Forsvaret og andre statlige forvaltninger, måtte det i alle fall være etter at vi hadde en slik sak på bordet. Derfor tror jeg – jeg har forsøkt å svare Width – at så veldig unnfallende er vi ikke.
Martin Engeset (Høyre), 2005-04-05:
Jeg vil først uttrykke tilfredshet med at saksordføreren var så tydelig på at omstillingen av Forsvaret og Stortingets vedtak i så måte står ved lag, og at det ikke hersker tvil om at Arbeiderpartiet stiller seg bak dette. Det var godt at det ble sagt så tydelig. Men det er ett punkt jeg har lyst til å utfordre representanten Engebretsen på, og det har å gjøre med noe som flertallet skriver i innstillingen på side 34, med utgangspunkt i hvorvidt man mente man hadde kontroll med økonomien i Forsvaret eller ikke, og tidspunktene for når ting skjedde. Der skriver flertallet: «Statsråden har også i foredrag mv. kommet med tilsvarende utsagn på tidspunkter hvor at hun satt på faglige råd og informasjon om at det motsatte var tilfelle.» Jeg vil utfordre representanten Engebretsen til å opplyse om hvilke foredrag dette skulle være.
Martin Engeset (Høyre), 2005-04-05:
Dette temaet ble det brukt betydelig tid på i komiteen under høringene. Faktum kom etter hvert ganske klart frem: Dette var en åpenbar konsekvens og en nødvendig konsekvens av omleggingen av regnskapssystemet, som altså burde vært gjort på et langt tidligere tidspunkt. Man kunne ikke basere seg på ikke å henføre kostnader i det riktige året. Det systemet som man da hadde brukt i mange år, ble avsluttet, og det er et problem man ikke vil få med det nye systemet.
Martin Engeset (Høyre), 2005-04-05:
Når jeg i mitt innlegg brukte noe tid på å kommentere brevet av 18. november 2003, var det et brev som ble sendt, ikke et brev som ikke ble sendt. Så her tror jeg representanten Hagen må ha misforstått. Jeg brukte litt tid på det brevet fordi det i debatten har blitt misforstått hva brevet faktisk inneholdt. Det brevet Carl I. Hagen viser til, var også et tema i høringene i komiteen, men det var altså et brev som ikke ble sendt, og det er en helt annen sak. Et brev som ikke ble sendt, er det vanskelig for oss å forholde oss til. Forsvarssjefen brukte også mye tid i høringene på å forklare hva dette var for noe, og at det faglig ikke holdt mål. Derfor ser jeg ikke noen grunn til å bruke mer tid på det.
Martin Engeset (Høyre), 2005-04-05:
Ja, vi mener definitivt at den sittende forsvarsminister er i stand til å rydde opp, og jeg synes jeg gjennom mitt innlegg dokumenterte ganske tydelig at på en rekke områder er den sittende forsvarsminister i ferd med virkelig å oppnå gode resultater og har ryddet opp i en rekke forhold. Det tror jeg vi kan slå fast. Ellers er det jo sånn med ferdigskrevne replikker på forhånd at en sier det man hadde tenkt å si, uansett hva som ble sagt i foregående innlegg. Jeg understreket i mitt innlegg at det faktum at Riksrevisjonen ikke har godkjent regnskapet for 2003, er en alvorlig sak, som det ikke er noen som helst grunn til å bagatellisere. Men når vi i våre merknader, og jeg også i mitt innlegg, har pekt på at dette er noe som har skjedd en rekke ganger tidligere, er det for å sette saken i et perspektiv og også mer i folkeopplysningens tjeneste forsøke å få frem at det er situasjonen.
Martin Engeset (Høyre), 2005-04-05:
Jeg må si jeg har litt problemer med å ta SV på alvor når det gjelder Forsvaret, når representanten Ågot Valle i sitt innlegg sa at en årsak til problemene i Forsvaret var at det var en forhastet omstillingsprosess. Det er en ganske spesiell uttalelse fra en representant fra SV. Her forsøker representanten Valle seg på den lite vakre forestillingen å ri to hester samtidig. Man later som om man er imot omstillingene, samtidig som SV i sine alternative budsjetter har foreslått milliardkutt i Forsvaret – hele 18 milliarder kr mindre i fireårsperioden har de foreslått i sine alternative budsjetter. Da kan vi begynne å snakke om omstillinger; de omstillingene man har gjennomført, er bare en liten mild bris i forhold til hva SVs budsjetter ville ha medført. Så dette har jeg problemer med å ta på alvor.
Martin Engeset (Høyre), 2005-04-05:
På vegne av regjeringspartiene har jeg behov for å gi en kort stemmeforklaring. Jeg vil anbefale representantene fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre å stemme for IV, VI og VII. De øvrige romertallsforslagene anbefaler jeg våre representanter å gå imot, dels fordi vi er uenige, og dels fordi de legger unødvendige føringer for Riksrevisjonens arbeid.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-04-05:
Jeg vil bare bemerke at med det nye systemet ble beløpet som ble kalt «merforbruk», betraktelig større året etter. Så det nye systemet har ikke løst problemet. Representanten Engeset berørte i sitt innlegg et brev som ikke ble sendt, og som han mente da var en nullitet. Er det representanten Engesets syn at når Forsvarsstaben først sender et brev til departementet 18. november 2003 og påpeker at målsettingen i 2002-2005 om 4 400 stillinger i nedtrekk bør justeres som følge av nye oppgaver, så er ikke det av interesse? Og selv om man drøfter seg frem til en enighet, er det vel et faktum at Forsvarssjefens støtteapparat – og jeg går ut fra at det støtteapparatet ikke består av amatører og ukvalifiserte personer – lagde flere konsepter til nytt brev hvor man konkret, i hvert fall i ett av dem, bad om at nedtrekket skulle justeres med 1 088 stillinger. Er det representanten Engesets mening at dette ikke signaliserer en betydelig uenighet mellom departement og forsvarsstab?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-04-05:
I de særmerknadene som Fremskrittspartiet har i innstillingen – vi har en relativt lang, gjennomgående særmerknad – skriver vi helt klart at dersom forsvarsministeren gjennomfører personellmessige tiltak før Riksrevisjonen er ferdig med sin gjennomgang av regnskapet for 2004 og kan gi et forsvarlig og rettferdig grunnlag for eventuelle personellmessige konsekvenser, vil vi anse det som en provokasjon. Det betyr i realiteten at begeret – en lett måte å forstå det på – var helt fullt. Den kritikken som er i våre felles forslag til vedtak, har jeg aldri sett maken til i min tid her i huset. Det er to daddelvedtak. Det har kun vært fremmet én gang tidligere. Det at Regjeringen og statsråden utnevner ny generalinspektør for Hæren, og at – det verserer rykter, men jeg har ennå ikke fått det bekreftet – det også er planer på gang for å få en ny direktør i Forsvarets Logistikkorganisasjon, er den dråpen som får begeret til å renne over. Begeret var altså fullt, men når den dråpen kommer, og vi har skrevet dette i våre merknader, så er det klart at statsråden ber om å få det forslaget som jeg her har fremmet.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-04-05:
Jeg synes dette var et helt greit spørsmål, for det viser i realiteten den helt umulige organisasjonsmessige situasjonen med et integrert departement. Rollen som forsvarssjef er en tohattet rolle. Det er riktig at POD er en del av Forsvarsstaben, men den er overordnet generalinspektøren for Hæren, som vel også er med i staben. Det er for meg helt utenkelig at alt det som er av ukentlige statusrapporter, ikke skulle være kjent for avdeling V i departementet. Jeg leste opp både fra redegjørelsen om det integrerte departement fra 1. august 2003 og fra virksomhetsplanen til Forsvarsdepartementet hvorledes avdeling V er den som i detalj også har styringsansvaret. Avdeling V er en del av departementet, og det er i tilfelle der man ikke har gjort den jobben man skulle ha gjort.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-04-05:
Det er riktig som komiteens leder sa, at dråpen som fikk begeret til å renne over for oss, var personalpolitikken, som vi stod alene om når det gjelder merknader i komiteen. Men jeg kunne godt tenke meg å spørre komiteens leder om ikke hun er enig i at selv høyerestående offiserer, en generalinspektør og en administrerende direktør i FLO, også bør ha en rimelig grad av sikkerhet i sine arbeidskontrakter og tilsettelsesforhold og i forhold til overordnede. Og er den personalpolitikk som her er vist, ved at man uten egentlige undersøkelser, uten å spørre, undersøke og grave, plasserer ansvar hos underordnede i forhold til stab, departement og forsvarssjef, akseptabel – samtidig som de fortsetter i stillingene i lang tid etter at man har ribbet dem for all autoritet, ribbet dem for anseelse, utpekt dem offentlig, som satt i en slags gapestokk, som syndebukker for noe man selv burde tatt ansvaret for? Betyr det at SV og komiteens leder ikke er enig i at dette er en kritikkverdig personalpolitikk?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-04-05:
Modulf Aukan sa at viktig gradert informasjon hadde lekket til media, og at det ikke er bra. Det er jeg hjertens enig i – hvis det er viktig gradert informasjon som kan sette noen mannskapers situasjon i en risiko. Men jeg har et spørsmål til Modulf Aukan om praksisen som vi fornemmer i Forsvaret, der vi ser ganske mange klare indikasjoner på at man har en slags holdning som går på at hvis man er i tvil, så graderer man for sikkerhets skyld, og man graderer materiale som absolutt burde være fremme for offentligheten, fordi man kanskje kan finne det litt pinlig for seg selv hvis det blir kjent. Jeg vil bl.a. vise til dette brevet fra Forsvarsstaben av 18. november 2003, som ble gradert fordi lite grann av et vedlegg måtte graderes. Er Modulf Aukan enig med meg i at da får man heller prøve å bestrebe en åpenhetslinje, så vi har en fri debatt hvor man heller får ta ut det lille vedlegget og la resten komme for offentlighetens øyne? Og er han enig i at det vil være hensiktsmessig at ytringsfrihet også gjelder for offiserer i den offisielle forsvarspolitiske debatten?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-04-05:
Modulf Aukan sa at dette med gradering gjelder systemer man har internt i Forsvaret. Poenget mitt var at jeg stilte spørsmål ved et brev fra Forsvarsstaben til Forsvarsdepartementet – altså ikke et internt brev. Men det man forsøker å få til, er at det fremdeles er noe som kan kalles ytre etat i Forsvaret, og når forsvarssjefen har på seg sin forsvarssjefshatt og ikke sin departementshatt, da er det ikke internt lenger. Er Modulf Aukan enig i at den type informasjon bør være mest mulig åpen, slik at det blir avdekket når det eventuelt er en uenighet mellom Forsvaret som ytre etat og forsvarssjefen som ytre etats leder og departementet? På hvilket annet grunnlag kan Stortinget og allmennheten delta i en opplyst debatt om Forsvaret – hvis man knebler alle offiserer, og hvis man har den linje at man også får en forsvarssjef som prøver å legge lokk på debatten, som det er tegn som tyder på at den siste og den nåværende har som intensjon?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-04-05:
I virksomhetsplanen for Forsvarsdepartementet 2004 står det at avdeling V, ledet av ekspedisjonssjef Fridthjof Søgaard, er ansvarlig for målene, virksomheten blir gjennomført i henhold til vedtatt budsjett. I beskrivelsen står følgende: «Målet innebærer å holde driftsutgiftene for Forsvarets militære organisasjon i 2004 innenfor 18 812 mill. kr. Materiellinvesteringsutgifter i 2004 skal holdes innenfor 7 483 mill. kr. Også FLOs driftskostnader skal reduseres i henhold til plan(personell/årsverk) (personell/årsverk) Det er Forsvarsdepartementet avdeling V som har ansvar for dette i forhold til denne planen. Hvorledes kan statsråden da frikjenne både forsvarsstab og POD som får ukentlige regnskapsoversikter og har visst alt som foregår? Hvorledes kan hun frikjenne avdeling V og sitt eget departement, og velte skylden over på underordnede, når det står klart i hennes egen virksomhetsplan fra Forsvarsdepartementet at ansvaret ligger i departementet?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-04-05:
Forsvarsministeren viste til at det var forsvarssjefens anbefaling å utpeke to syndebukker. Betyr det at statsråden ikke foretok en selvstendig vurdering? Vurderte hun ikke hvilken rettssikkerhet de to berørte skulle ha? Generalinspektøren for Hæren er utpekt av Kongen i statsråd og ikke av forsvarssjefen, formelt. Her må vi av og til være formelle. Hun er vel klar over sin egen plan om at ansvaret for at Forsvaret driver på en forsvarlig måte, ligger i avdeling V i hennes eget departement? Mener hun at en haug ukentlige rapporter som advarte mot massevis av problemer i regnskapsføringen, var ukjent for Forsvarsdepartementet, som vel er representert i noen styringsgrupper i Golf? Det er i hvert fall Forsvarsstaben som mottar disse rapportene. Foretok ikke statsråden noen selvstendig vurdering når det gjelder utpeking av to syndebukker? Jeg skjønner at hun går god for dette. Jeg synes det er beklagelig. Jeg synes også det er beklagelig at den nye forsvarssjefen gjør det. Betyr det at dette er en personalpolitikk som forsvarsministeren akter å akseptere også for fremtiden, at man kan bli sagt opp uten at man egentlig får sjansen til å redegjøre for situasjonen?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-04-05:
Representanten Inge Lønning kom i sitt innlegg med påstander om at det ikke skulle være samsvar mellom de synspunkter jeg har vært med på i det utvalget som så på Stortingets kontroll med forvaltningen, og det jeg er med på i denne innstillingen. Det er jeg uenig i. Det kom da heller ingen dokumentasjon av de lettvinte påstandene fra Inge Lønnings side. Når det gjelder denne svikten i full og tilfredsstillende utførelse av opplysningsplikten, vil jeg gjerne henlede Inge Lønnings oppmerksomhet på sidene 33 og 34 i innstillingen, hvor flertallet i komiteen, Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti, nettopp går igjennom og siterer fra Frøiland-utvalgets rapport, og forklarer at en hovedregel skal være: «I den grad regjeringen sitter inne med faglige vurderinger av klar relevans for saken, må dette komme frem, også der vurderingene ikke støtter regjeringens eget syn.» Brevet av 18. november 2003, fra Forsvarsstaben, er heller ikke det Inge Lønning snakket om, en intern korrespondanse. Det er en korrespondanse mellom ytre etat, Forsvarsstaben, og Forsvarsdepartementet ved statsråden. Og det er nettopp den korrespondanse og kontakt, fra ytre etat til departementet, som skal være sporbar, som bør være offentlig tilgjengelig, og som skal være grunnlaget for Stortingets kontroll i ettertid. Jeg vil også henlede representanten Lønnings oppmerksomhet på side 34 i innstillingen, nederst i første spalte. Det gjelder opplysningsplikten, og jeg tillater meg å sitere: «Flertallet viser til Kåre Willochs uttalelse under Stortingets behandling av Crotale-saken(Tid.S 1972-73 s. 3742, sp 2) hvor han hevdet at:«Den første forutsetning for at dette samarbeidet mellom storting og regjering skal kunne virke best mulig, er at Stortinget kan stole på at Regjeringen ikke skjuler noe som er av betydning for Stortingets arbeid.»» (Tid.S 1972-73 s. 3742, sp 2) Flertallet konkluderer da i sin merknad: «Flertallet slutter seg til denne vurdering og konstaterer at statsråden i denne saken burde latt innvendingene fra forsvarsledelsen blitt kjent for Stortinget.» Det er altså ikke bare Fremskrittspartiet og jeg som kommer med disse synspunktene når det gjelder opplysningsplikten, det er flertallet i komiteen og flertallet i Stortinget. Inge Lønning nevnte også at han håpet at Riksrevisjonen ikke ville gjøre noe hastverksarbeid med gjennomføringen av romertall II. Der vil jeg igjen henvise til mitt hovedinnlegg, hvor jeg sa at jeg forutsetter at Riksrevisjonen på normal måte gjør et grundig og godt arbeid i forbindelse med dette. Det er ingen som har snakket om at det skal gjøres noe hastverksarbeid. Det har det vært gjort nok av i Forsvaret i forbindelse med omleggingen, og det er ingen grunn til at Riksrevisjonen skal følge i fotsporene til Forsvaret og Forsvarsdepartementet.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-05:
Jeg må virkelig si at det er oppsiktsvekkende at Høyre bagatelliserer de meget store omstillingsproblemene i Forsvaret, som resulterte i at regnskapet for 2003 ikke ble godkjent, som for 2004 har resultert i en overskridelse på 1 milliard kr, og der det ennå ikke rent faktisk er ryddet opp for 2005. Regjeringspartiene skriver i sine merknader knyttet til Forsvarets regnskap for 2003: «Videre har Riksrevisjonen siden 1995 totalt underkjent 35 etatsregnskaper og 1 departementsregnskap». Og videre: «Disse medlemmer mener det bør være et samsvar i styrken av Stortingets kritikk av ulike underkjente regnskap, og har i den forbindelse merket seg at underkjente regnskap aldri tidligere har medført kritikkvotum i Stortinget.» Jeg vil spørre representanten: Er det virkelig slik at regjeringspartiene mener at denne saken ikke er viktig, fordi andre underkjente regnskaper er viktigere? Er ikke Høyre et parti som mener at det må være orden i regnskapene? Og mener representanten Engeset virkelig at forsvarsministeren er i stand til å rydde opp i dette?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-05:
Representanten Aukan er opptatt av at lekkasjer ikke bør skje. Men forsvarskomiteen hadde ikke informasjon om det som stod i det brevet fra Forsvarsstaben av november 2003, før det ble kjent i offentligheten. Det gjaldt for øvrig også utlån av utstyr til USA under Irak-krigen knyttet til lasermålbelysningsutstyr, som heller ikke Stortinget ble informert om. Mange vil jo oppfatte dette som problematisk. Mener ikke representanten Aukan at dette er to eksempler på informasjon som Stortinget burde hatt del i før det kom fram i offentligheten?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-05:
Jeg vil utfordre Fremskrittspartiet på følgende: I dag behandler vi altså 2003-regnskapet, som har resultert i merknader der Fremskrittspartiet ikke går inn for mistillit. Så oppstår altså den situasjonen at Fremskrittspartiet plutselig finner ut at avsettelsen av generalinspektør Sølvberg og FLO-direktør Hernes er dråpen som får det fulle begeret til å renne over. Men det skjedde altså i forrige uke og handlet om overskridelsene i Forsvaret i 2004. Så har vi Fremskrittspartiets merknader som går lenger, men som ikke konkluderer. Det fortoner seg slik at det her opereres med ulike målsettinger. Så til Hernæs. Slik jeg oppfatter det, sier Hernæs at den massive kritikken må avta, for den er ødeleggende for Forsvaret, og det har tross alt vært bred enighet i Stortinget om omstillingsprosessene. Ja, gjerne det! Den massive kritikken bør avta, men Stortinget har aldri bedt departementet om å levere et regnskap som ikke blir godkjent. Det er det saken i dag rent faktisk handler om.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-05:
Det kan jo synes litt underlig at jeg tar replikk på et parti som vi har stått så sammen med i innstillinga. Vi står nemlig sammen om en meget sterk kritikk av forsvarsministeren. Det er en kritikk som legger ansvaret på statsministeren for at han freder forsvarsministeren på den måten han gjør. Da blir mitt spørsmål: Hva har endret seg siden vi avgav innstillinga? Hvorfor kom ikke Fremskrittspartiet med et mistillitsforslag den gangen? Er grunnlaget det at forsvarsministeren har sørget for å sparke en kritiker? Jeg deler kritikken av det forsvarsministeren har gjort – men er det grunnlaget? Hvorfor mener representanten Hagen at det kan være grunnlag for å komme med et mistillitsforslag nå – et forslag som han ikke reiste da vi behandlet saka?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-05:
Jeg mener at jeg i mitt innlegg gav gode nok eksempler på at det er forhastede omstillingsprosesser som er årsaken til det rotet som nå framstår. Budsjettet som vedtas, skal også holdes. Når det viser seg at man ikke kan holde budsjettene, bør opplysningene komme fram. Det er jo på et helt annet grunnlag SV har kommet med andre, alternative budsjett. Vi er jo uenig i synet på Forsvaret. Hva er det vi skal forsvare i dag? Det er jo det som ligger til grunn for det Forsvaret vi vil ha. Men også vi trenger å få fram opplysninger om utviklinga av Forsvaret slik at vi kan komme med våre budsjettforslag. Jeg vil også gjøre representanten Engeset oppmerksom på at det budsjettforslaget vi hadde for inneværende år, ikke hadde nedtrekk på drift, men på investeringer – investeringer som vi faktisk ikke trenger.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-05:
Jeg mener at det som er gjort, er kritikkverdig. Jeg mener også at høytstående personer i Forsvaret skal ha ytringsfrihet, som også andre i Forsvaret skal ha, for det er helt nødvendig dersom vi skal kunne få de opplysningene vi trenger for å kunne ta de beslutningene vi skal. Jeg synes også, som jeg sa både i et replikkordskifte og i innlegget mitt, at det ser ut til at personer her er blitt gjort til syndebukker. Men Stortinget kan ikke påta seg ansvaret for en personalpolitikk som forsvarsministeren har ansvaret for. Jeg mener at den kritikken som flertallet i Stortinget har kommet fram med nå, står på egne bein, og at det er statsministerens ansvar at han lar en forsvarsminister som får så sterk kritikk, bli sittende.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-05:
Jeg er glad for at forsvarsministeren sier at det ikke er noen grunn til å bagatellisere det som har skjedd. Da må en også ta det på alvor når en skal følge opp de vedtakene som Stortinget kommer til å gjøre i dag. Jeg vil utfordre statsråden til å si hvordan hun vil synliggjøre hvordan Regjeringa skal gjenvinne overordnet styring med Forsvarets økonomi. Holder det med en stortingsmelding? Hvordan vil forsvarsministeren gå fram? Så har jeg lyst til å si litt om omstillingsprosesser, for det er jo helt avgjørende om en skal komme i mål eller ikke. En kan være enig eller uenig med hensyn til hva slags omstillingsprosesser som trengs, hva slags forsvar en trenger i framtida ut fra de truslene som eksisterer. Men én ting er iallfall helt sikkert: En er nødt til å ha med seg de ansatte på laget. Hvordan vurderer statsråden sitt samarbeid med de tillitsvalgte? Hva mener hun at den uroen i Forsvaret og blant de tillitsvalgte som kom fram under høringa, er uttrykk for?
Inge Lønning (Høyre), 2005-04-05:
Jeg er grunnleggende uenig i representanten Hagens oppfatning av de konstitusjonelle forhold og ikke minst i hans forståelse av opplysningsplikten, men det skal jeg få lov å komme tilbake til i et senere innlegg. Jeg la merke til at det for representanten Hagen åpenbart ikke var helt lett å holde styr på alle enkeltheter – når man går så langt i å detaljere sitt innlegg som representanten Hagen gjorde, kan det heller ikke være lett – der han flere ganger uttalte seg som om POD er en enhet i Forsvarsdepartementet. Så langt jeg kjenner til, er det en enhet i Forsvarsstaben. Og det er en ikke helt uvesentlig forskjell, for det tar bort hele Carl I. Hagens poeng på dette området. Så jeg vil gjerne be representanten Hagen om å ta standpunkt til hvorvidt jeg har rett i dette faktiske forhold, eller om det er Carl I. Hagen som har rett.
Inge Lønning (Høyre), 2005-04-05:
Jeg fikk svar på et annet spørsmål enn det jeg stilte. Jeg stilte ikke spørsmål om hvordan man ser på den nåværende organisering av forholdet mellom departementet og Forsvaret. Jeg stilte et meget enkelt spørsmål, nemlig om Carl I. Hagen hadde kommet i skade for å feilinformere Stortinget da han flere ganger karakteriserte POD som en avdeling i departementet. Jeg tolker Carl I. Hagens svar slik at svaret egentlig var ja.
Inge Lønning (Høyre), 2005-04-05:
Jeg er glad for at det er bekreftet både av representanten Hagen og av saksordfører Engebretsen at den forståelse av romertall II som jeg skisserte, er riktig, og at det ikke har vært meningen å instituere noen ny praksis som trer over grensen for det Frøiland-utvalget sa helt klart, nemlig at Stortinget kan anmode eller instruere Riksrevisjonen om at en sak skal gis prioritet, derimot kan det ikke gi noen form for instruks om måten Riksrevisjonen skal ivareta sitt ansvar på når den behandler saken. Det er bra. Så må jeg si at jeg hørte en betydelig forskjell mellom det Fremskrittspartiets forsvarstalsmann, hr. Width, sa, og det Carl I. Hagen sa. Så vidt jeg forstod den forsvarspolitiske talsmann, har Fremskrittspartiet hele tiden lest sine egne merknader i komiteinnstillingen slik at de bare kunne munne ut i én ting, nemlig et mistillitsforslag. Det er ryddig og greit. Men da faller jo den forklaring som er gitt på at mistillitsforslaget først kom på bordet i dag, etter en smule iscenesatt dramaturgi fra stortingsgruppens side. Den forklaringen faller da bort. For hvis det er kritikkverdig at flertallet i komiteen ikke har trukket den konsekvens av det man har skrevet i innstillingen, må jo Fremskrittspartiet hele tiden ha vært av den oppfatning at innstillingen bare kunne munne ut i én ting. Frøiland-utvalget har klargjort at daddelvedtak – det er et gammelmodig uttrykk, men vi fant ikke noe bedre – er noe annet enn mistillitsforslag, og at Stortinget bevisst kan velge enten det ene eller det annet. Den vesentlige del av flertallsfraksjonen i komiteen har presisert at de med overlegg har valgt kategorien «daddel» og valgt bort kategorien «mistillit». Fremskrittspartiet har gjort det klart at de har gjort det motsatte. Jeg må få lov å si at det for så vidt er et fremskritt når Fremskrittspartiet, som gjentatte ganger har erklært sin manglende tillit til en statsråd utenfor denne salen, til og med i det rommet som ligger nærmest utenfor salen, i det minste da tar den smule konsekvens at man uttaler det her i salen, hvor det hører hjemme. Det er et lite fremskritt i anstendighet.
Inge Lønning (Høyre), 2005-04-05:
Man kan føre lange og interessante teoretiske debatter om hvorvidt Stortinget kan fatte et slikt vedtak som dette forslaget innebærer, eller ikke. Men det som er helt utvilsomt, etter mitt skjønn, er at Stortinget ikke bør fatte et vedtak som dette. Det henger sammen med rollefordelingen etter vår norske konstitusjon mellom Regjeringens ansvarsområde og Stortingets ansvarsområde, og både regjering og storting er tjent med at den rollefordelingen ikke utviskes, slik som den ville bli om Stortinget skulle drømme om å fatte et vedtak som dette. Enda mer grunnleggende er det nokså elementære forhold at verken storting eller regjering har myndighet til å bryte norsk lov. Heller ikke Stortinget som lovgivende forsamling har myndighet til å sette seg ut over de lover Stortinget selv har gitt, med mindre Stortinget tar seg besværet med å gi en ny lov eller forandre den gitte lov. I realiteten er det det forslagsstillerne inviterer Stortinget til, å fatte et vedtak som helt åpenbart er på tvers av de lovgivningsvedtak dette storting selv har gjort. Hvis man nå hypotetisk tenkte den mulighet at Stortinget skulle vise så dårlig skjønn at et flertall i denne sal ville slutte seg til et slikt forslag, ville man kunne havne i den eiendommelige situasjon at norske domstoler etterpå ville erklære at noe Regjeringen hadde utført etter instruks fra Stortinget, var ulovlig. Da ville – sagt med et litt folkelig uttrykk – så vel Stortinget som Regjeringen sitte tilbake med skjegget i postkassen. En slik eventualitet bør ikke Stortinget utsette seg selv eller Regjeringen for. For å understreke hvor uryddig jeg synes dette forslaget er, vil jeg også påpeke at det er et svært åpent spørsmål om en statsråd eller Regjeringen som helhet ville ha adgang til å oppfylle en instruks gitt av Stortinget på den måten som dette vedtaket forutsetter. Hvis det senere skulle vise seg at man har gjort noe som er i strid med norsk lov, vil man jo være i den barokke situasjon at Stortinget i teorien kunne gjøre riksrettsansvar gjeldende overfor en statsråd fordi statsråden hadde utført noe Stortinget selv har pålagt statsråden å utføre. Da ville man ha skapt den fullkomne forvirring. Dette er sagt for å understreke hvorfor jeg mener at Stortinget ikke under noen omstendighet bør overveie muligheten av å gi sin tilslutning til et vedtak som det forslagsstillerne her inviterer Stortinget til å fatte.
Inge Lønning (Høyre), 2005-04-05:
Bare en liten oppklaring til representanten Sandberg – for ordens skyld. Det er selvfølgelig intet som hindrer enkeltrepresentanter i denne sal i å påta seg rollen som oversaksbehandler i forvaltningen og eventuelt være enig eller uenig i deler av det skjønn som forvaltningen er forpliktet til å utøve. Men jeg vil si at de 164 andre representantene i denne sal ikke har noen grunn til å forholde seg til det, for det er ikke Stortingets oppgave. Frøiland-utvalget sa meget klart at Stortinget har en generell adgang til å instruere, men denne adgangen bør utøves med største varsomhet. Men jeg har aldri opplevd i min tid i Stortinget at noen har fremsatt et forslag til instruksjon som ikke går på et vedtak i en enkeltsak, men som går på iverksettelsen og tidspunktet for iverksettelsen av et vedtak i en enkeltsak. Jeg må si at jeg har meget vanskelig for å forstå at noen har fantasi nok til i det hele tatt å komme på den tanke at det skulle det være Stortingets sak å ta ansvaret for. Det er det vitterlig ikke.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2005-04-05:
Når det gjeld rekneskapssystemet, eller endring av rekneskapssystem, prøvde eg å få fram i innlegget mitt at her har ein eigentleg hatt to parallelle rekneskapssystem som har gått over i kvarandre. Og det kan sjå ut som at overføringa frå det eine til det andre har vore problematisk. Eg synest å sjå at hovudårsaka ligg der. Når det gjeld om ein er trygg på om dette no går seg til, meiner eg at høyringa vi hadde i komiteen, avdekte veldig mange viktige ting som komiteen måtte ha for å føla at ein kunne gå trygt vidare. Så mitt svar er at det føler eg er på gang i dag.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2005-04-05:
Ja, behandling av gradert informasjon internt i Forsvaret er trass i alt noko anna enn når det kjem ut av systemet. Eg må jo seia at eg er veldig betenkt anten det er stortingsrepresentantar eller det er media som har tilgang på gradert materiale frå eit system som eg har stor tillit til, for eg har stor tillit til Forsvaret, og eg forventar at ein der følgjer spelereglane. Om ein har ytringsfridom – ja, internt i Forsvaret har ein naturlegvis det. Det sa òg forsvarssjefen tydeleg: Dei samtalar internt om vanskelege ting, naturlegvis gjer dei det, og då er det tøffe diskusjonar som går. Men frå det til å la gradert materiale tilflyta media og eventuelle stortingsrepresentantar, det synest eg er ei dryg mil.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2005-04-05:
Eg hugsar godt den saka frå den offentlege debatten. Men eg prøvde å seia i innlegget mitt at opplysningar som faktisk kan setja livet til norske ungdommar i fare, må Forsvaret ha høve til å halda for seg sjølv. Det vil eg halda fast på. Eg trur at vi som sivilt samfunn, med eit forsvar som meir og meir får oppdrag internasjonalt, må ha system som gjer at ein kan operera trygt, slik at sønene og døtrene våre som skal delta i Forsvaret, òg kan føla at dei er trygge, og at ikkje lekkasjar kan føra til at livet deira blir sett i fare.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2005-04-05:
Som tidlegare soldat har eg stor respekt for dei systema som klargjer kva som er offentleg tilgjengelege opplysningar, og kva som ikkje er det. Det sit nok fast frå den tida. Når det gjeld Stortinget sitt forhold til det indre livet i Forsvaret, må vi halda oss til statsråden. Annan direkte kommunikasjon med dei forskjellige systema nedover i Forsvaret vil verta håplaust. Vi har ein organisasjon, Riksrevisjonen, som vi brukar for å få fram dei opplysningane som Stortinget meiner å trenga. Den vil vi òg bruka i framtida.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-04-05:
Statsråden kom i et replikksvar her til å si at vi må huske på at alle må bidra. Det er det litt forfeilet å si. Her er det Regjeringens og statsrådens ansvar å bidra, og det er deres ansvar å rydde opp i det som nå foreligger. Hvis en ikke vil ha noen diskusjon om sjølve omstillingen – jeg skjønner at regjeringspartiene og Arbeiderpartiet ikke vil ha det – må en spørre seg: Er det ikke i det minste en vilje til å gå inn og være problematiserende i forhold til måten omstillingen foregår på, i forhold til måten nøkkelpersonell forsvinner på samtidig som kompliserte endringer gjennomføres, i forhold til måten en ikke klarer å synliggjøre kostnadene knyttet til store prosjekt på? Er evnen og viljen til å drøfte det blitt tydeligere gjennom de kraftige pålegg og bemerkninger som nå har kommet fra Riksrevisjonen? Det er mitt første spørsmål. Mitt andre spørsmål er: Når og hvordan vil statsråden følge opp III i dagens vedtak, om en egen sak for Stortinget? Det er ikke tilstrekkelig at det kommer i revidert, det er ikke tilstrekkelig at det kommer i en stortingsmelding om forholdene i 2004. Stortinget ber i dag om en egen sak om den overordnede styringen av Forsvarets økonomi, om muligheten for å gjenvinne den.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-04-05:
Representanten Hernæs’ innlegg for noen minutter siden var et nokså merkverdig forsøk på å oppsummere debatten. Jeg tror det er nødvendig på slutten av debatten å fastslå at dette handler om et regnskap for 2003 som ikke er godkjent av Riksrevisjonen. Det handler om en statsråd, et Høyre og en regjering som etter hvert har en meget tynnslitt tillit i denne salen knyttet til Forsvarets videre utvikling. Disse krampaktige forsøkene på å prøve å lage det til et problem for dem som deltar i en viktig og oppriktig debatt om Forsvarets framtid, og som ikke nødvendigvis tier pent og bøyer hodet og ikke sier et kny, må han altså ikke prøve seg på! Det er klart at vi må få lov til å ha en åpen debatt om den videre omleggingen av Forsvaret og hvilke feilskjær som er gjort i omstillingsprosessen, uten at vi skal tillegges ansvaret for hva som er Forsvarets anseelse og tillit. Det er Forsvaret sjøl, og det er Regjeringen, som nå forvalter Forsvarets anseelse og tillit. Det store spørsmålet blir også etter denne debatten hvorledes de har tenkt å gjøre det framover.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-04-05:
Jeg har bare behov for å presisere et par ting. Det vedtaket som Stortinget fatter i dag, er nokså enkelt. Stortinget fatter i dag rett og slett et vedtak om at ingen av de tekniske verkstedene skal nedlegges før Stortinget har hatt en samlet behandling av denne saken. Det innebærer at ingen av verkstedene skal ribbes for oppdrag eller oppgaver, ingen av verkstedene skal i praksis nedbemannes – ingen av verkstedene skal demonteres som verksted før Stortinget har hatt saken til behandling. Det eneste som kreves fra Regjeringens side, er at man starter med den jobben som noen av oss etterlyste i forrige sak, nemlig at man de facto utviser den nødvendige respekt for de vedtak Stortinget gjør. Intet mindre, intet mer. Verken Horten eller Ramsund skal på det tidspunktet Stortinget behandler denne saken, være halvveis nedlagt, halvveis underbemannet eller ha halvparten så mange oppdrag som de ordinært ville ha hatt.