Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2014-05-27:
En aktiv litteraturpolitikk med regulering av omsetningen av bøker er en viktig årsak til at vi kan konstatere at vi i Norge har en bedre litteraturpolitisk måloppnåelse enn mange andre land, f.eks. Sverige og Danmark. Dette er bl.a. dokumentert gjennom den eksterne utredningen om litteratur- og språkpolitiske virkemidler i Norge, gjennomført av Oslo Economics i 2011. I utredningen vises det til at det her til lands utgis flere titler og selges flere bøker per innbygger enn i våre naboland. En fortsatt regulering av omsetning av bøker, sammen med andre viktige litteratur- og språkpolitiske midler, er viktig for å bidra til å oppfylle de kulturpolitiske målene også framover. Men en slik regulering burde omfatte alle, mener vi i Senterpartiet. I et samspill med momsfritak for papirbøker, innkjøpsordninger for litteratur og stipend- og vederlagsordninger er særlig fastpris på nye bøker viktig for også i framtida å bevare bokas posisjon i Norge. Til forskjell fra en videreføring av ordninga med bokavtale, ville en boklov inneholdt i all hovedsak obligatoriske bestemmelser som ville omfattet alle norske utgivere og forhandlere av bøker i det norske bokmarkedet – omsetning av både skjønnlitteratur, sakprosa, faglitteratur for profesjonsmarkedet og lærebøker for høyere utdanning uansett publiseringsformat. Sentralt i bokloven lå en lovfesting av obligatorisk plikt for leverandører av bøker til å fastsette bindende videresalgspriser – fastpriser – på nye bøker. Grunnmuren i bokloven er en fastprisordning. Fastprisordninga sikrer at norske bøker koster det samme alle steder. Dette sikrer alle omsetningsledd en viktig forutsigbarhet. Fastprisen er en forutsetning for å ivareta forlagenes og bokhandlernes kulturpolitiske forpliktelser og lik tilgang på bredde og kvalitet i alle deler av landet. Det handler om å gi folk en litterær bredde – mulighet for norske forfattere og et godt mangfold. Som flere har nevnt, er det mange land i Europa som har gått veien fra bokavtale til boklov for å sikre akkurat det samme. Når vi her til lands skårer så høyt på statistikken over bokutgivelser og lesing, skyldes det selvfølgelig den kvaliteten vi som lesere blir tilbudt, men i høyeste grad også tilgjengelighet til bredde og kvalitet gjennom detaljleddet. I Norge har vi mange distriktsbokhandlere. Hele 88 pst. av befolkninga bor i en kommune med minst en bokhandel. I store deler av landet inngår bokhandelen som en viktig kulturarena. Bokhandelen tar gjerne på seg en rolle utover det å selge bøker. De arrangerer forfatterbesøk, etablerer lesesirkler og noen reiser sågar rundt til lag og foreninger for å presentere nye bøker. Leserundersøkelsen gjennomført av Ipsos MMI i februar 2012 viser at 74 pst. av befolkninga kjøpte en bok i bokhandelen. I løpet av en måned er 73 pst. av befolkninga innom en bokhandel. Norsk bokhandel formidler og selger en enorm bredde på tross av tilgangen på e-bøker. Men sjøl om mange liker seg i bokhandelen, er det mange bokhandlere som allerede i dag ser seg nødt til å drive med annen handel ved siden av det å selge bøker. Det er en fare for at bokhandelen vil forsvinne dersom boksalget reduseres til en liten bigeskjeft. Senterpartiet er opptatt av at bokhandlerne i størst mulig grad skal tjene penger på å være faghandel, og mener at en boklov ville vært et viktig rammeverk i så måte. Vi ser også sjølsagt at tilgangen til bøker endres med den teknologiske utvikling, men mener fortsatt at bokhandelen har en viktig rolle rundt omkring i landet. Representanten Aasrud nevnte ivaretakelsen av det norske språket. Faglitteraturen er, om mulig, enda mer utsatt enn skjønnlitteraturen i så måte. Som utdanningspolitiker er jeg kjent med at presset fra engelskspråklig litteratur i norsk utdanning er stort. Mister vi fastprisordninger som sikrer produksjon av faglitteratur på norsk, settes grunnleggende verdier og prinsipper for læring og kvalitet i utdanninga på spill. Markedet for fagbøker i høyere utdanning er kjennetegnet av at det omfatter mange fag. I tillegg har vi også et mangfold av mange smale fag med få studenter. Fastpris på fagbøker ville sikre at hvert fag kan ha et godt tilbud av spesifikk faglitteratur på norsk. Det er derfor trist at regjeringa har valgt å vrake en boklov som ville omfattet alle i bransjen, til fordel for en fortsatt bokavtale, som ikke inkluderer alle.