Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-03-09:
Arbeidet med denne meldingen har for det meste dreid seg om gass og gasskraftverk, og debatten i salen i dag er og skal i hovedsak være en gasskraftdebatt. Dette er viktig både for miljøet og framtiden. Det er ganske forstemmende at vi eksporterer gass til over 100 gasskraftverk på kontinentet. De produserer strøm, og vi importerer noe av denne strømmen tilbake til Norge. La oss i framtiden få produsere denne strømmen selv. Gassen vil også i framtiden spille en stor rolle i næringsutvikling i dette landet. Derfor er det utrolig viktig å få infrastrukturen på plass så raskt som mulig. En norsk energimelding inneholder selvfølgelig ikke bare mulighetene innenfor gassvirksomheten. Faktisk har sittende regjering omtalt energi fra naturgass med liten entusiasme i denne meldingen, naturlig nok. Desto mer inneholder meldingen framtidstanker om alternative fornybare energikilder. Om målene er realistiske, får framtiden vise, men jeg er enig med Regjeringen i verdien av å satse på alternative energikilder og satsing på enøktiltak, med en del betenkeligheter når det gjelder vindmøller. Men hva så med vannkraftverkene? Mange ynder å si at vannkraftutbyggingens tid er forbi. Det er delvis riktig, men vi må ikke glemme de store verdiene vi har skapt gjennom 100 år med vannkraftutbygging. Kraftverkene ligger der og produserer miljøvennlig energi, og det er av stor betydning at disse verkene får muligheter til fornying. Fornying og opprusting av gamle verk kan gi oss en økning av vannkraft i størrelsesordenen 5-10 TWh årlig. Jeg vil bare vise til vedtaket i revidert nasjonalbudsjett for 1999, der Stortingets flertall påla Regjeringen å gi midlertidig fritak for investeringsavgift for nye vannkraftverk i to år. Fritaket skulle gjøres gjeldende for prosjekter som ble meldt opp allerede i andre halvår 1999, med lovteknisk gjennomføring gjennom statsbudsjettet for 2000. Dessverre har Regjeringen ennå ikke effektuert Stortingets vedtak, og bunken med søknader bare vokser hos Norges vassdrags- og energidirektorat. Med en opprusting av verkene kunne vi få utnyttet ubrukte vannkraftressurser samtidig som vi beholdt kompetansen innen dette området både på drifts- og vedlikeholdssiden. Det pågår i dag en diskusjon i forbindelse med norske kraftprodusenters rammevilkår i forhold til utenlandske kraftprodusenter. For å finne svar på disse diskusjonene vil det være riktig å få kartlagt de faktiske forhold angående de ulike verks rammevilkår. Dette vil også være riktig i forhold til de 154 kraftkommunene som mottar konsesjonskraft og konsesjonsavgifter fra kraftverkene. Dersom rammevilkårene for kraftprodusentene endres vesentlig, vil også dette få følger for kraftkommunene. Elektrifiseringen av samfunnet er en historie om velstandsutvikling og nyvinninger. Norge kan bekrefte dette, spesielt gjennom energiforbruket de siste ti årene som bare har gått en veg, og det er oppover. En miljøregjering burde i stedet for å resignere ved å gå ifra sine tidligere miljømål om å stabilisere forbruket og å være selvforsynt med fornybar energi heller ha tatt et oppgjør med den norske elektrisitetskulturen. Kanskje burde meldingen ha tatt et skikkelig oppgjør med nordmenns lemfeldige omgang med både utelys, varmtvann og panelovner. Regjeringen mener at en økning i elavgiften er et av virkemidlene til reduksjon i forbruket. Dette er Arbeiderpartiet ikke uenig i, men når forskjellene på landsbasis i overføringstariffene er fra 16,3 øre/kWh til 37,5 øre/kWh, blir det for noen store belastninger i strømutgifter dersom avgiftene bare stiger. Dette rammer distriktene aller mest, og vi må få en utjamning i overføringstariffene på landsbasis. Jeg håper at Regjeringen vil gå gjennom ulike deler av nettvirksomheten, da det er av stor betydning at brukerne av nettet har riktige økonomiske signaler når det gjelder kraftomsetning og kraftkostnader ved å bruke og være tilsluttet nettet. Kravene til nettselskapene må derfor differensieres ut fra nettnivå.