trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-12-17:
Behandlingen av nysalderingen under de respektive departementene skal normalt være en enkel sak og en ganske udramatisk affære. På områder under Samferdselsdepartementet er det imidlertid ofte dramatiske hendelser som gjør det nødvendig med endringer i budsjettene. Typisk vil ødeleggelser av vår felles infrastruktur, som følge av ras, uvær eller andre hendelser, gjøre det nødvendig med tilleggsbevilgninger. Herværende nysaldering inneholder også et eksempel på dette. Jeg tenker da på den dypt tragiske helikopterulykken på Turøy tidligere i år. Dette har gjort det både riktig og nødvendig å øke bevilgningene til Statens havarikommisjon for transport. Når jeg tar ordet på vegne av Arbeiderpartiet, er det for å peke på to forhold som vi har tatt opp i innstillingen. Det første forholdet knytter seg til omfanget av mindreforbruket på Jernbaneverkets investeringspost på i alt 744 mill. kr. Som det framgår av merknadene fra Arbeiderpartiets representanter i komiteen, har dette flere uheldige sider, selv om pengene i stedet i hovedsak har blitt brukt til et annet godt formål: vedlikehold og fornyelse av jernbanen. Det andre forholdet som skal nevnes, er Arbeiderpartiet og Senterpartiets merknad om kostnadsoverskridelser for jernbaneprosjektene Bergen–Fløen og Fløen–Arna. Dette er en sak med flere dimensjoner. Det er snakk om en dramatisk økning i kostnadene for prosjektet. Det pekes på at det vurderes kostnadsreduserende tiltak som kan få stor effekt for de reisende. Til sist omhandler merknaden det spesielle i at Stortinget i to etterfølgende budsjettframlegg kun har fått informasjon om at det er tale om en kostnadsøkning. Stortinget har ikke fått noen pekepinn om størrelsen på kostnadsøkningen, selv om dette er informasjon statsråden har kjent til i rundt halvannet års tid. Jeg tar med dette opp Arbeiderpartiets forslag.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2016-12-17:
Det er et godt kunnskapsbudsjett som vil bli vedtatt her i dag. Noe av det viktigste vi som politikere kan gjøre, er å satse på dem som kommer etter oss, dem som skal betale mye av regningen for de sakene vi prioriterer i dag. De fortjener et så godt utgangspunkt de bare kan få, og det utgangspunktet vil alltid ha basis i en god utdanning: en skole som ser alle, som har motiverte og dyktige lærere, og som har god ledelse. Vi satser derfor på menneskene. En kraftfull satsing på utdanning og kompetanse er nødvendig for at alle kan ta del i framtidens arbeidsliv og verdiskaping. Vi satser på tidlig innsats i skolen, vi har økt lærlingtilskuddet seks ganger med 20 000 kr til sammen, der det sto stille mellom 2005 og 2013, og vi gir mer enn tre ganger så mange lærere mulighet til å ta etter- og videreutdanning som før Høyre og Fremskrittspartiet kom til makten. Noe som er omtrent like viktig, er at vi har noe å leve av, at vi har arbeidstakere som tar på seg kjeledressen, arbeidshanskene og -støvlene og går på jobb hver eneste dag, at vi har arbeidsgivere i privat sektor som har valgt en annen vei enn den aller, aller tryggeste. Det er de som har satset det de hadde, og møtt veggen flere ganger, men som likevel aldri har gitt opp. Kaken må i årene framover bli større, sånn at vi har nok stykker til alle. Alle vet hvordan en barnebursdag med for få kakestykker blir: først murring, deretter full krig. Skal kaken bli større, må flere levere til statsbudsjettet, ikke leve av statsbudsjettet. Når bedrifter og bedriftsledere blir spurt om hva de ønsker seg av oss politikere, er det ofte kjente saker som lavere skatter, stabile og forutsigbare rammevilkår og bedre samferdselsløsninger. Alle er temaer hvor denne regjeringen og dette stortingsflertallet har økt satsingen. Men noe som ofte glemmes, er at det bedriftene nesten alltid nevner, er tilgang på relevant og god kompetanse og styrket satsing på relevant forskning, utvikling og innovasjon. Den ekstraordinære, sterke bevilgningen på 2,3 mrd. kr fra 2016-budsjettet til næringsrettet forskning foreslås opprettholdt. Det er definitivt et taktskifte fra tidligere flertalls bevilgninger. Viktige programmer for næringslivet, som f.eks. BIA – Brukerstyrt innovasjonsarena – og forskningsbasert nyskaping gjennom programmet FORNY2020, er styrket. Jeg legger også merke til at Arbeiderpartiet, som i fjor kuttet i FORNY2020-bevilgningene, i sitt alternative statsbudsjett i år heldigvis ikke har gjort det samme. Det er ingen skam å snu.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2016-12-17:
Like sikkert som at julen kommer hvert år, er det at denne debatten utvikler seg til en debatt om oljepenger. Representantene Giske, Henriksen og Pedersen virker nærmest indignert, forferdet og personlig fornærmet over oljepengebruken de siste årene. Men når man ser litt vekk fra den hule retorikken og heller ser på politikken, finner man noe ganske interessant. Man skulle f.eks. tro at Arbeiderpartiet med sin retorikk kutter oljepengebruken betydelig i sitt budsjett – betydelig. Det er ikke tilfellet. Det er som representanten Gudmundsen sa, at mens flertallet bruker 225 mrd. kr, bruker Arbeiderpartiet 221 mrd. kr. Den store forskjellen mellom de uansvarlige og de ansvarlige, mellom de spedalske og de friske, er altså 4 mrd. kr – eller 0,3 promille av statsbudsjettet. Det er den store forskjellen. Da Gahr Støre ble spurt om dette på Politisk kvarter tidligere i uken, sa han at dette viser en ny kurs. Den retningsendringen er så liten at den er klin umulig å se med det blotte øye. Én ting er retorikk, noe helt annet er politikk. Representanten Sønsterud nevnte i et av sine innlegg sju–åtte kutt regjeringen har foreslått på kunnskapsfeltet de siste tre årene. Ja, det stemmer – det kalles prioriteringer. Hun nevner selvsagt ikke det regjeringspartiene har prioritert opp, men det er opposisjonens privilegium. Det vi har prioritert, er et kraftfullt lærerløft. Tre ganger så mange lærere får i dag tilbud om etter- og videreutdanning som da de rød-grønne satt i regjering. Dette flertallet har klart det Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti lovte i åtte år, men aldri klarte å holde, nemlig elleve måneders studiefinansiering. Riktig nok hadde de omtale av elleve måneders studiefinansiering i sitt siste budsjett, men det ble ikke fulgt opp med en eneste krone. Det er forskjell på tekst og bevilgninger. Statsråden var tidligere inne på jojo-budsjettering. Det er selvfølgelig helt riktig. Mens antallet studentboliger gikk opp og ned med de rød-grønne, har retningen de siste tre årene bare gått én vei. Lærlingtilskuddet er en annen sak. Det er økt med 20 000 kr. Selvfølgelig betyr dette noe når bedriftene skal ansette lærlinger. Det skjønte også dagens opposisjon i 2009. Derfor økte de lærlingtilskuddet som en del av en tiltakspakke. Problemet var bare at det kun var i 2009 de skjønte denne koblingen, for i 2010 var denne økningen borte igjen. Så fra 2005 til 2013 var det ingen endring i lærlingtilskuddet. Det er helt riktig at det er forskjell på retorikk og politikk. Jeg er glad for at det er dagens regjeringspartier som styrer politikken.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2016-12-17:
Arbeidarpartiet føreslår ei yrkesfagsatsing på heile 325 mill. kr, fordi Noreg treng gode fagarbeidarar. Då må fleire satsa på yrkesfaga, og me må sørgja for gode utdanningar med godt utstyr i skulen, og så må elevane få læreplass når dei er klare for det. Det er òg viktig at ein kan endra studieretning undervegs. Dersom ein f.eks. har starta på studiespesialisering og ønskjer å gå over til yrkesfag, må det vera ei moglegheit. Det er i gang med å skje enkelte plassar, men eg synest det skal vera ei moglegheit for alle elevane våre. Så er eg viss på at dersom me jobbar for å endra dei kjønnstradisjonelle yrkesvala sånn at me får fleire jenter i typiske gutefag og fleire gutar i typiske jentefag, då vil det verta meir attraktivt å ta yrkesfag, og ungdomane våre vil få dobbelt så mange moglegheiter. Men det må setjast fokus på for å få til endring. Det skjer ikkje av seg sjølv. Elevane må først få betre rådgjeving – på ungdomsskulen, men kanskje også av foreldra og dei som er rundt dei. Men fylkeskommunen må ha nokon som er ansvarleg for likestilling. Me må leggja til rette for nettverk for dei gutane og jentene som vel utradisjonelt. Så må elevane som startar på yrkesfag, vita at dei får læreplass. Førre fredag diskuterte me her i Stortinget Riksrevisjonen sin rapport om lærlingar. Han synte at det kvart år er fleire tusen elevar som søkjer læreplass og ikkje får det. Det kan vera fleire grunnar til det, men det er òg veldig mykje meir som kan gjerast for at det ikkje skjer. Ulike spørjeundersøkingar viste at ti fylkeskommunar seier at dei ikkje gjennomfører nokon tiltak for aktivt å spreia opplysningar om søkjarar. To tredjedelar av fylkeskommunane har ikkje sjølv kartlagt potensialet for nye lærebedrifter i eige fylke. 15 av 19 fylkeskommunar seier at dei i hovudsak overlèt rekrutteringsarbeidet til opplæringskontora, mens 40 pst. av opplæringskontora seier at dei ikkje driv noko rekrutteringsarbeid i stor grad. Som ein ser, er det veldig mykje me kan gjera der. I Arbeidarpartiet vil me setja inn ekstratiltak mot dei næringane og dei fylka som ligg lengst bak, og leggja til rette for at bedriftene kan nytta seg av fleksible ordningar som lærlingordningar der fleire bedrifter går saman om å tilby lærlingar ei heilskapleg opplæring. Dersom me skal få fleire gode fagarbeidarar, må me saman gjera alt me kan, både for å få elevane til å velja yrkesfag og for at dei skal gjennomføra, og me må stilla opp for dei.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2016-12-17:
Eg fortset litt der eg slapp i stad. Me snakka om yrkesfag, og at me treng fleire gode fagarbeidarar. Då må me jobba, bl.a. med å få gode lærarar. Difor har Arbeidarpartiet sett av 20 mill. kr ekstra til etter- og vidareutdanning av yrkesfaglærarar. Det er positivt. Så har eg lyst til å seia: Det er veldig mange gode lærarar der ute som er både dyktige og kreative. Det er utruleg mange lærarar som jobbar bra, f.eks. med yrkesretting av fellesfag – det kan vera matte på verkstaden, det kan vera samarbeid med næringslivet, og det kan vera samarbeid med f.eks. høgskulen. Eg veit òg om mange gode lærarar som jobbar med elevar som kanskje er veldig svake når dei kjem, og som likevel jobbar jamt og trutt med dei og får dei gjennom skuleløpet og gjer dei klare til å gå ut i læretid. Det synest eg er veldig bra, og eg er imponert over alle dei. Likevel ser me at det er stort fråfall. Med dei nye fråværsgrensene er det faktisk mange av dei svake elevane som kanskje allereie no har fått beskjed om at dei ikkje får ta eksamen. Kva er motivasjonen til å fortsetja på skulen då? Kva er det som er motivasjonen til å ta seg saman viss du ikkje ein gong får ta eksamen og gjera deg ferdig med skulen? Då har du allereie endå meir fråfall, som allereie no kan bekreftast. Eg veit at det har vorte større frammøte på skulen etter dei nye fråværsreglane, men det er ei gruppe som vert hengande etter. Det synest eg er veldig alvorleg, og eg håpar verkeleg at evalueringa som skal gjerast i forbindelse med fråværsgrensa tek omsyn til den situasjonen for desse elevane. For som sagt, viss du allereie no har fått beskjed om at du ikkje får ta eksamen, kva er vitsen med å skjerpa seg då?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-12-17:
Ungdom som ikke fullfører videregående opplæring, har økt risiko for helseproblemer, lavere levealder og større utfordringer med å komme inn i arbeidslivet. Skal vi gi alle muligheter, krever det en skole hvor langt flere lykkes. I tillegg til gode lærere som ser og utvikler talentet i hvert barn, har tidlig innsats på andre områder, som helse, ernæring og fysisk aktivitet, også positiv effekt for læring. Andelen ungdom som sliter med psykisk helse, øker. Folkehelseinstituttet anslår at om lag hvert femte barn og ungdom sliter med psykiske plager som går ut over hverdagen deres. Det er bred enighet om å styrke skolehelsetjenesten. Arbeiderpartiet er ikke spesielt tilhenger av øremerking av midler til kommunene, men for å sikre likeverdige tilbud til alle barn mener vi det er helt nødvendig å reservere midlene i en oppbyggingsfase. Vi berømmer derfor Kristelig Folkeparti og Venstre, som gjennom budsjettforliket fikk økt både rammen til skolehelsetjenestetilbudet og andelen som nå er øremerket. Tidlig innsats er avgjørende for å unngå at helseutfordringer får utvikle seg til alvorlig sykdom. Det mest effektive forebyggende folkehelsetiltak er å gi alle barn et måltid per dag. Selv om det er størst effekt på helse, har det også veldig positiv innvirkning på læring. Arbeiderpartiet har derfor prioritert å sette av midler, slik at 50 kommuner kan prøve ut slike former for å gi et skolemåltid per dag til flere barn. Fysisk aktivitet er det tredje området, og det forskes nå på hvorfor aktive barn lærer best. Av og til synes jeg det er ganske opplagt, når de viser til at hjernen utgjør 2 pst., mens kroppen konsumerer 20 pst. av energien. Fysisk aktivitet stimulerer blodtilstrømning, og fysisk aktivitet – viser det seg – fremmer spesielt hukommelse, bevegelseskontroll, tenkning og motivasjon. Så her er det en sammenheng. Forrige kulturminister ba Jan Åge Fjørtoft lede Strategiutvalget for idrett. Konklusjonen hans var helt tydelig og klar: Dokumentasjonen er god nok. Nå må det handles. Lovfest en times fysisk aktivitet hver dag innen 2020. Men siden det har det blitt stille også på dette området. Arbeiderpartiet mener at politikk skal være kunnskapsbasert. Barn er fremtiden, men verken barn eller skoler lever i bobler. Muligheten for å lykkes med å få flere gjennom videregående opplæring krever at vi tar i bruk ny kunnskap, klarer å se ting i en større sammenheng og bygger ned siloene, og ikke minst at vi klarer å se alle barn, slik at alle lykkes. Til tross for at vi har jobbet med dette i så mange år, viser det seg at prosentandelen barn som ikke fullfører videregående opplæring, ikke har gått så langt ned som vi ønsker.
Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-17:
Som daglig politisk ansvarlig for videregående utdanning i Finnmark har jeg noen tanker om videregående utdanning. Jeg tror det er fornuftig av oss alle sammen å løfte blikket utover det vi snakker om her: budsjettet for neste år. Forslaget som er meldt fra regjeringen om å øke ungdomsretten til utdanning utover 25 år, tror jeg kan være fornuftig. Bare man snakker med de berørte partene og kommer med et godt forslag, tror jeg det er fornuftig. Men man skal huske på at det vil koste penger – blir det bra, er det nok vel anvendte penger. I det fylket jeg kommer fra, vet vi at folk ofte bruker lengre tid på utdanningen. De reiser litt på fjellet og litt på sjøen før de finner ut hva de skal gjøre og ser at det er fornuftig å ta en utdanning. Det skal man ha med seg – den grunnleggende forståelsen av hvordan dette er skrudd sammen. Vi har også et høyt frafall i fylket. Jeg har vært i dialog med statsråden om hvordan vi skal løse dette, senest for bare en time siden. Statsråden har sagt at han skal komme opp til Finnmark med eksperthjelp når pappapermen er over. Men jeg har sagt at kvalitet, og spesielt endring når man skal gjøre kvaliteten bedre, vil koste litt penger. Jeg vil anbefale statsråden å ha penger med seg. Jeg tror også det er fornuftig å se grunnskolen sammen med videregående skole. Hva slags kvalitet er det på de elevene vi får fra videregående skole? Det er en av de faktorene som gjelder når vi nå er inne på frafall, og som Finnmark er i ferd med å forbedre. Jeg har lyst til å snakke litt om elevboliger. I Finnmark, f.eks. – det er flere andre fylker som også har veldig store avstander – må vi internere, for å bruke det begrepet, elevene, og vi må ha elevboliger. Det er ikke lovpålagt. Når vi bygger elevboliger i Finnmark fylkeskommune, får vi ikke momsen refundert. Det ble drøftet å vurdere å bygge elevboliger i Alta til ca. 60 mill. kr. Momsen ville vært på 10–12 mill. kr. Det kunne vært avgjørende, vi hadde ikke økonomi til det. Hvis studentsamskipnaden gjør det, får de momsen tilbake. Jeg ber statsråden om å vurdere det spesielt for de fylkene som trenger dette. Når det gjelder videreutdanning for lærere i nord, hvis de skal reise til Bodø, Tromsø eller Alta, kan det koste fra 80 000 kr til 130 000 kr i ekstrautgifter per lærer man sender. Det er også ekstra kostnader som er ute i distriktene, som man må ta med. Jeg ser en del skryt og klapp på egen brystkasse her, men jeg ser ikke så mye til et paradigmeskifte, dessverre.
Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-17:
Representanten Njåstad sa noe som fikk meg til å undre meg en del. Det er ikke det at jeg trenger å forsvare stortingsrepresentant Helga Pedersen, men jeg kan forsvare og forklare finnmarkingene. Vi får ikke den etter mitt syn rettmessige godskrivingen av de ekstra kostnadene vi har med å bo så langt ute i distriktet og ha så store avstander. Vi strever med et kutt på kompetansedelen som vi egentlig skulle ha gjort i fjor, på 20 mill. kr., som vi har skjøvet foran oss. Nå har vi riktig nok, i det statsbudsjettet vi holder på å vedta i disse dager, fått 21 mill. kr i pluss, hvorav 7,2 mill. kr er øremerket samferdsel. Så skal vi bruke alt det andre, deriblant på kompetanse. Det blir jo litt igjen, men ikke så mye – egentlig er det smuler, og det er for lite til å komme ut av den vanskelige situasjonen vi er i. Når det er så alvorlig for bl.a. Finnmark, som er et bilde på en distriktsfylkeskommune, at vi må legge ned flere linjer, og at enkelte nå sågar snakker om å legge ned en eller to av de åtte fylkeskommunale videregående skolene som vi har – staten har to, i Karasjok og Kautokeino – da er det veldig alvorlig. Det er min politiske hverdag. Det er min hodepine, og det er mange andres hodepine ute i distriktene. Jeg vet hva medisinen for den hodepinen er – det er mer overføringer til ungdommene våre, til ungene våre og til utdanning.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2016-12-17:
Det er ingen tvil om at barn og unges helse og oppvekstvilkår er høyt prioritert av regjeringen – så også i budsjettet for 2017. Et av de viktigste tiltakene er styrking av helsestasjons- og skolehelsetjenesten. Det er viktig for å forebygge psykiske plager blant barn og unge. Vi vet at barn og unge rapporterer om større utfordringer på det området nå enn tidligere. Gjennom gode forlik med Kristelig Folkeparti og Venstre har vi her på Stortinget de siste fire budsjettårene totalt styrket helsestasjons- og skolehelsetjenesten med over 1 mrd. kr. Det er et enormt løft for forebyggende tjenester for barn og unge. Det positive er at vi ser at satsingen nytter. I 2013, det siste året med rød-grønn regjering, gikk antall helsesøsterårsverk ned med 9. Ser vi tallene i 2014 og 2015 under ett, er det en styrking nå på 292 helsesøstre ute i kommunene. Det betyr flere helsesøstre med en åpen dør – som kan ta imot barn når noe er vanskelig, når det er viktig å få snakke med en voksen. Men vår satsing på dette området styrker også mulighetene i kommunene til å skape en mer tverrfaglig skolehelsetjeneste. Derfor ser vi flere fysioterapeuter, flere psykologer og andre viktige yrkesgrupper som bidrar i dette arbeidet. Vi trenger kommuner som satser offensivt på tidlig innsats. Da helsekomiteen var på besøk i Oppegård kommune for en stund siden, møtte vi en skikkelig offensiv kommuneledelse. De fortalte hvordan de systematisk bygde opp sin skolehelsetjeneste med psykologer, helsesøstre, fysioterapeuter og andre. Det er klart at det skaper et spennende arbeidsmiljø for disse faggruppene. Og så var de sikre på at det hadde enormt god effekt, både på det sosiale miljøet blant ungene og på læringsmiljøet i skolen. Å bygge trygge unger, som har lært seg metoder for å håndtere også vanskelige dager, er utrolig viktig. Det er vanskelig å tilegne seg kunnskap på skolen hvis hodet er et annet sted enn der læreren håper å få deg med.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2016-12-17:
Det er hyggeleg å vera her på ein laurdag og sitja på kontoret og lytta til debatten. Det var innlegget frå representanten Pedersen, frå Arbeidarpartiet i Finnmark, som fekk meg til å ta vegen bort hit – for ikkje å lata dei påstandane ho kom fram med om kommuneøkonomi, stå uimotsagde. Ho gjentok mykje av det som ho sa på torsdag, då me behandla økonomien til kommunane. Men det blir ikkje riktigare av at ein seier på ein laurdag at det er eit magert og dårleg opplegg for Kommune-Noreg. Spesielt representanten Pedersen burde vore litt forsiktig, for går ein inn og les propagandaen ein hadde før valet i 2013, ser ein at ho hadde vore på kalkulatoren og funne ut at kommunane i Finnmark ville tapa 230 mill. kr med ei regjering av Høgre og Framstegspartiet – 230 mill. kr. No er me komne dit at me kan sjå fasiten for kva som har skjedd desse fire åra. Det vart ikkje eit kutt på 230 mill. kr. Derimot vart det ein auke. Dersom me ser på kommunane i alle dei tre fylka i Nord-Noreg, ser ein at dei under denne regjeringa har hatt ein auke i frie inntekter, mens ein i perioden 2009–2013 hadde ein realnedgang for Finnmark og Troms. Det blir veldig merkeleg å seia at elevane i Nord-Noreg har dårlege kår under denne regjeringa, når opplegget som me vedtok på torsdag, i tillegg til det me vedtek i dag – ekstra satsing på tidleg innsats – tilbakeviser det så det held. Ho var òg inne på fylkeskommunane. Det hang igjen ein påstand om at fylkeskommunane skulle få det dårlegare etter budsjettforliket. Det er heller ikkje riktig. Dei nordnorske fylkeskommunane har fått det betre etter forliket. Kristeleg Folkeparti og Venstre har styrkt tapskompensasjonsordninga for fylkeskommunar, som dei står heilt fritt til å bruka til kva dei vil, deriblant vidaregåande opplæring. Nordland fylkeskommune får 12,6 mill. kr ekstra i forliket, Troms får 2 mill. kr ekstra, og Finnmark får 308 000 kr ekstra – på toppen av dei ordningane dei allereie har, og på toppen av den økonomien som ein har. Så eg synest det blir litt spesielt når ein herifrå gjev inntrykk av at det er spesielt synd på elevane i Nord-Noreg. Då må eg nesten visa til fakta om kva dei nordnorske fylkeskommunane har per innbyggjar, samanlikna med dei andre. I det opphavlege budsjettforslaget ligg det an til at gjennomsnittet for ein fylkeskommune er 12 000 kr per innbyggjar, mens Troms får 18 000 kr per innbyggjar. Nordland og Finnmark ligg på 19 700 kr og 20 200 kr per innbyggjar. Då blir det feil å seia at elevane i dei tre nordlegaste fylka har dårlege vilkår – når fakta så til dei grader viser at ein brukar pengar både på dei nordnorske fylkeskommunane og på dei nordnorske kommunane.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-12-17:
Representanten Trond Giske fikk meg til å ta ordet i denne debatten, som går mot slutten. Det er for så vidt et resultat av hele dagen, for representanten Giske framstår som en politisk tryllekunstner – og for så vidt Arbeiderpartiet i sin helhet. Nå er det regjeringspartiene som har inngått avtaler med Arbeiderpartiet om forsvarsøkninger for 2017, og de har også dannet flertall for å etablere en finansskatt med en innretning som Venstre er uenig i. Det er klart at det er lett å forhandle når en sender regningen til andre partier, som skal inngå flertallsforliket når både inntektene og utgiftene skal dekkes. Venstre inngikk en avtale i den rød-grønne perioden sammen med Kristelig Folkeparti om at det skulle bli 15 000 flere plasser i omsorgssektoren. Den gylne kommuneøkonomien i den perioden skulle tilsi at det var lett å innfri det målet. Resultatet vet vi, det ble ca. 2 000 flere, så kommuneøkonomien i den rød-grønne perioden kunne neppe være så strålende. Så har flere vært innom diskusjonen om 600 flere lærere i ungdomsskolen. Evalueringen viser at det ga svært liten effekt, og vi flytter nå 600 stillinger til tidlig innsats i skolen. Det er det stor enighet om vil gi effekt. På samme vis gjør Venstre og Kristelig Folkeparti det i alle forhandlinger med regjeringa – det gjelder barnehage, det gjelder kommunepsykolog, det gjelder helsestasjoner, jordmødre og helsesøstre – vi setter inn innsatsen så tidlig som mulig. Vi vet at en god barndom varer livet ut. En dårlig barndom varer dessverre også livet ut. Vi kan også svinge en runde innom forskning og utvikling. Det var i den rød-grønne perioden et hvileskjær. Regjeringa og flertallspartiene har økt innsatsen på forskning betydelig. Det kommer Norge til å tjene på i framtida. Jeg er altså ikke veldig imponert over det trylleriet som Arbeiderpartiet framfører her i dag. De har forholdsvis lite å vise til for framtida. Det er nok å minne om biodrivstoffabrikker som ikke ble bygd, og konkurser som dessverre ble et resultat av den perioden. Nå kan vi lese i flere medier rundt om i Norge at en har byggeklare prosjekter når det gjelder biodrivstoff. Så det er muligheter for framtida. Den tidlige innsatsen, og det å putte pengene dit, er utrolig viktig. Og kommuneøkonomien i dag er slett ikke noe dårligere enn den var for åtte år siden.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-01-20:
På vegne av representantene Heidi Greni, Geir Pollestad og meg selv har jeg gleden av å fremme forslag om anbudskriterier for nytt regjeringskvartal som sikrer at norsk næringsliv blir mer konkurransedyktig. Vi i Senterpartiet ønsker et norsk regjeringskvartal.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
På vegne av stortingsrepresentantene Martin Kolberg, Gunvor Eldegard, Michael Tetzschner, Erik Skutle, Helge Thorheim, Tom E.B. Holthe, Hans Fredrik Grøvan, Abid Q. Raja, Bård Vegar Solhjell og meg selv vil jeg legge fram forslag om endringer i kontrolloven og kontrollinstruksen.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
Spørsmålet mitt går til næringsministeren. Me nærmar oss ein skremmande historisk rekord: Talet på arbeidsledige er på nesten 130 000. Berre i Rogaland har arbeidsløysa auka med 82 pst. det siste året. Det er kritisk for dei som har mista jobben, og for familiane som fryktar oppseiingar, men det er òg kritisk for norske bedrifter og norsk næringsliv, som under sterkt press mistar verdifull kompetanse. Noreg kan betre enn dette. Når eg møter leiarar og tilsette i norske industriselskap, er det særleg to sentrale spørsmål som går igjen. Det første er at dei ønskjer å bevara kompetansen og sleppa å seia opp folk som dei veit at dei har bruk for. Og det andre er moglegheitene som ligg i eksisterande bedrifter. Gründerar og entreprenørar er viktig, men det som verkeleg monnar, er at bedriftene som finst, klarer å møta utfordringane. Det seier dei ikkje berre i møte med meg, det seier dei òg med høg utestemme. Sist ute var Walter Qvam, sjef i Kongsberg Gruppen, som seier til Klassekampen at «det er veldig lite fokus på alle de hundrevis av mellomstore bedrifter(…) (…) Han har rett. Derfor prioriterer Arbeidarpartiet både nye stemmer og gründerar, men ikkje minst å støtta dei etablerte til å kunna tola tida som me no er i. Eg meiner – igjen – at Noreg kan betre enn i dag. Me i Arbeidarpartiet la fram ein næringspakke i fjor haust om arbeid til alle – om å behalda kompetansen i eksisterande bedrifter og å byggja bru til nye næringar. Det fekk me ikkje støtte for. Arbeidsløysa aukar framleis. Så spørsmålet mitt er: Kva gjer næringsministeren for å møta det som både Qvam og andre næringslivsleiarar er opptekne av, nemleg det å støtta eksisterande selskap for å bevara og skapa arbeidsplassar der det er mest effektivt for landet?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2016-01-20:
Eg takkar for denne utgreiinga. Samtidig ser me at DNB anslår at arbeidsløysa vil fortsetja å stiga til 6 pst. fram mot 2019. Me nærmar oss med andre ord ein ganske dyster rekord. Allereie er det 130 000 som har vorte arbeidsledige. Dei er bekymra, familiane deira er bekymra, og bedrifter veit ikkje kva dei kan forventa. Dei ser til næringsministeren for å få svar om si nære framtid, samtidig som ein ser framskrivingane til bl.a. DNB som seier at ting kan verta endå verre. Usikre tider krev ein ganske sikker leiarskap. Kva for tryggleik kan næringsministeren gje dei som opplever denne utryggleiken no, og som òg kjenner på at deira arbeidsplassar står i fare? Når ser næringsministeren for seg at ho og regjeringa vil klara å stansa denne trenden som me no ser at me er inne i? Når ser ho for seg at politikken hennar kjem til å begynna å verka?
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Jeg er helt enig i at arbeidsledighetstallene er veldig alvorlige i deler av landet. Dette er en situasjon regjeringen har fulgt og iverksatt tiltak i forhold til, og som vi fortsatt følger, og vi iverksetter tiltak hele veien. Jeg tror det har bredt seg en misforståelse om at de fleste tiltakene som iverksettes, handler om gründere. Det er jo ikke situasjonen. Situasjonen er at 70 pst. av Innovasjon Norges rammer går til eksisterende bedrifter, eksisterende næringsliv. Det er slik at regjeringen i løpet av tre budsjetter har økt rammene til Innovasjon Norge, til Siva og til Norges forskningsråd med 2,4 mrd. kr. Dette går til bedrifter som er i omstilling, som skaper nye produkter, nye prosesser, som skaper nye tjenester. Så det er i aller høyeste grad slik at vi er på tilbudssiden – vi bevilger penger når det er nødvendig. I fjor la vi fram en maritim strategi. Det var for å sikre norske sjøfolk flere skip til norsk register, i en situasjon hvor veldig mange i maritim næring sliter. Vi endret permitteringsreglene i juni. I august fylte vi rammene til Innovasjon Norge på Sør- og Vestlandet med 100 mill. kr, og i oktober la vi fram en gründerplan hvor vi varslet 400 mill. kr ekstra til gründere, fordi vi trenger begge deler. Vi trenger å utvikle eksisterende bedrifter og skape flere jobber, og vi trenger nye bedrifter med vekstpotensial. Nå er vi i ferd med å rulle ut en tiltakspakke på 4 mrd. kr. Dette handler om å skape arbeidsplasser raskt.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Den situasjonen vi er i, viser to ting: For det første hvor ekstremt sårbare vi er. For det andre hvor lite flink vi som nasjon har vært til å forberede oss i gode tider på at det kommer vanskeligere tider. Vi har iverksatt en rekke tiltak, og bare 20 dager ut i budsjettåret er det slik at det rulles ut anbud: Det gjør det fra helseforetakene, det gjør det fra Forsvaret, det gjør det fra universitets- og høyskolesektoren, det gjør det fra kultursektoren – 4 mrd. kr som skal gå til å skaffe jobber raskt i de områdene hvor vi trenger det.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Vi er helt enige i viktigheten av maritim næring. Den sysselsetter over 100 000 mennesker og betyr mye både på sjøen og på land. Derfor er jeg så glad for at vi etter tiår nå får til endringer i fartsområdeforskriftene, får til endringer med tilskuddsordningen for sjøfolk, og vi jobber med å lovfeste nettolønnsordningen. Dette handler om å skape forutsigbarhet, og det handler om å sikre norsk maritim kompetanse. Vi vet at allerede før en del forskrifter er på plass, er det slik at et tjuetalls skip er i ferd med å flagge hjem. Det er viktig. Så er det slik at vi i tillegg til å styrke tilskuddsordningen for sjøfolk har lagt fram en pakke for grønn skipsfart i statsbudsjettet, og den kommer nå til å bli iverksatt. Det handler om å få fornyet nærskipsfartflåten, og det handler om å innføre en kondemneringsordning. I tillegg er det en rekke tiltak innenfor ulike fagfelt og ulike departementer i maritim næring som nå er i arbeid. Mitt håp er at vi veldig raskt skal få se resultatene.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Det er slik at den økende arbeidsledigheten går hånd i hånd med fallende oljepriser. Dette er altså ikke et nasjonalt anliggende. Dette er et internasjonalt anliggende. Vi møter situasjonen. Vi har iverksatt en rekke tiltak gjennom fjoråret. Vi er nå 20 dager ut i budsjettåret, og vi iverksetter en rekke tiltak på både kort og lang sikt fordi begge deler er riktig. Det er slik at vi må skape flere arbeidsplasser fort. Det gjør vi med en tiltakspakke på 4 mrd. kr, og så må vi bidra til at næringslivet omstiller seg. Derfor er jeg veldig fornøyd med at vi har økt de bedriftsrettede virkemidlene i Nærings- og fiskeridepartementet gjennom Forskningsrådet, Innovasjon Norge og Siva med 2,4 mrd. kr de siste to årene. Det er viktig for bedrifter som er i en vanskelig omstilling, og det er en viktig utstrakt hånd fra staten for å bidra til at kostnadene ved omstillingen blir minst mulig.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Jeg kan forsikre om at jeg tar situasjonen på alvor. Jeg besøker bedrifter hver eneste uke som har vanskeligheter, og som nå er i nedbemanningssituasjoner. Vi har også tett kontakt med organisasjoner og partene i arbeidslivet. Dette er selvsagt kritisk for de enkeltpersoner, familier og lokalsamfunn som rammes, og derfor er det viktig når vi iverksetter kortsiktige tiltak, at de får rask virkning. Derfor har jeg akkurat nå nevnt at helseforetakene, kultursektoren, Forsvaret, universiteter og høyskoler akkurat i disse dager sender ut anbud for å få byggeprosjekter og rehabiliteringsprosjekter, og for at verftsindustrien skal få oppdrag. Vi gjør altså en rekke tiltak på flere områder, nettopp i de områdene som trenger flere jobber.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Ordet «næringsnøytral» har aldri vært brukt av noen representant for denne regjeringen. Det er et begrep som opposisjonen bruker, og som rett og slett ikke er representativt for regjeringens politikk. Det er derfor vi bruker 100 mill. kr ekstra på maritim næring i den maritime strategien, som ble lagt fram i fjor. Det skjer nettopp fordi vi ikke har en næringsnøytral politikk. Vi bruker over 200 mill. kr på å profilere reiselivet. Det er ikke næringsnøytralitet. Og vi har en rekke tematiske forsknings- og utviklingsprogrammer, gjennom både Innovasjon Norge og Forskningsrådet, som ikke er nøytrale. Så det er et begrep som opposisjonen bruker – det gjør ikke regjeringen.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Tiltakspakken er på om lag 4 mrd. kr. Det betyr at de tiltakene som ble varslet i statsbudsjettet, ble noe endret i forbindelse med tilleggsnummeret, men tilleggsnummeret, altså asylsituasjonen, skaper jo også sysselsetting. Senest forrige uke hørte jeg om en produsent av senger på Sørlandet – Sørlandet er en landsdel som sliter i disse tider – som har fått masse bestillinger, fordi asylmottak trenger senger. Så helt konkret skjer det en rekke ting. Jeg foreslår at representanten går inn på Doffin og ser på de anbudene som nå sendes ut, fra Forsvaret, fra helseforetakene, fra kunnskaps- og universitetssektoren, på en rekke områder – for bygg, for rehabilitering. Vi skal få gjort masse viktig arbeid, og vi skaper arbeidsplasser raskt. Men det er også viktig å si at Norge er i en omstilling. Vi må sørge for å ruste bedriftene for å møte framtiden. Derfor er også de langsiktige tiltakene i statsbudsjettet en historisk satsing på samferdsel. Det gir selvfølgelig jobb til mange håndverkere og ingeniører, men det handler jo om å skape bedre framkommelighet for næringslivet. Reduserte skatter handler om å få ned kostnadsnivået og få det harmonisert med de landene vi konkurrerer med. Og vi har en historisk satsing på kunnskap og innovasjon innenfor høyskole- og universitetssektoren, men også næringsrettede virkemidler, slik at eksisterende bedrifter og nye bedrifter får hjelp.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Jeg vet ikke hvor misforståelsen har oppstått, men det er jo slik at vi la fram et statsbudsjett med en tiltakspakke på 4 mrd. kr, tiltak som kan iverksettes raskt og gi rask effekt, og som også kan nedskaleres fort når det er grunnlag for det. Så er det jo slik at det skjedde en del endringer. Vi måtte altså fremme et tilleggsnummer på grunn av en stor asyltilstrømning. Da skjedde det også endringer i tiltakspakken. Men det vi sier, er at også asyltilstrømningen og konsekvensen av denne gir arbeidsplasser. Det må jo være det som poenget, ikke hva man kaller det, men at det faktisk gir sysselsetting raskt, og det ser vi at også effekten av asylstrømmen gjør.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Det er ikke noen tvil om at regjeringens forslag til statsbudsjett og en tiltakspakke på 4 mrd. kr var det regjeringen ønsket å få vedtatt i Stortinget, men det er slik at vi fikk en veldig alvorlig asyltilstrømning som måtte håndteres, og som har en kostnadsside. Det må regjeringen ta på alvor, derfor ble det fremmet et tilleggsnummer. Men som jeg har sagt: Store deler av tiltakspakken står fast og er nå i ferd med å bli realisert, og det er også slik at vi får flere ansatte, flere i arbeid som en følge av asyltilstrømningen.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Ja, det er slik at permitteringsreglene ble endret da vi tiltrådte. Dette er endringer som også tidligere regjeringer har gjort når det har vært grunnlag for det, og det var det da. Så utvidet vi ordningen i fjor sommer fordi vi så en økende ledighet. Det er slik med permitteringsregler at man kan ikke endre dem for enkeltbransjer eller enkeltbedrifter, man må gjøre det generelt. Vi trenger mobilitet i arbeidsmarkedet. Vi trenger at folk som mister jobben, søker seg ny jobb. Det er ikke slik at alle som mister jobben, skal tilbake i de selskapene hvor de nedbemannes. Veldig mange kommer ikke tilbake i selskapene. Da vil det være å gi falsk trygghet å utvide permitteringsordningene, for det vi vet, er at mennesker som er permittert, ikke er aktivt arbeidssøkende. Og vi har behov for at folk er aktive, at vi har mobilitet, og at flest mulig får seg ny jobb fortest mulig.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Bare for å være tydelig på det: Norge kommer til å leve lenge av og med olje og gass fortsatt, og veldig mange mennesker kommer til å jobbe innenfor den sektoren. Derfor er det riktig både å investere og å forske og utvikle også innenfor olje og gass. Men det er slik at vi har behov for nye arbeidsplasser, og derfor er noe av det viktigste vi gjør nå, å sørge for at flere etablerer egen bedrift med vekstambisjoner. Vi trenger nye arbeidsplasser som betaler skatt, og som skaper verdier. Hver arbeidsplass vi mister innenfor olje- og gassektoren, skaper verdier for mellom 8 og 10 mrd. kr. Det er verdifulle arbeidsplasser som må erstattes, og derfor er gründerpolitikk så viktig. Det kommer ikke istedenfor å satse på det etablerte, det kommer i tillegg.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Jeg blir litt forundret over spørsmålet. Det er jo slik at regjeringen har fått vedtatt et ekspansivt budsjett. Det er slik at regjeringen bruker mer penger i budsjettet enn det opposisjonen ønsket. Det er også slik at regjeringen la på bordet en tiltakspakke som var større enn det opposisjonen faktisk selv foreslo. Så det er altså slik at regjeringen bidrar mer aktivt enn det opposisjonen ønsket. Det er egentlig ikke et spørsmål om å ønske eller ville, vi må ta ansvar for den situasjonen vi er i og var i, vi må håndtere en flyktningsituasjon, men den gir også arbeidsplasser.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Spørreren og jeg er helt enige om viktigheten av å få flere gründere, og jeg gjentar spesielt gründere med vekstambisjoner. Vi trenger noen som tør og kan og vil skape mange arbeidsplasser til erstatning for de mange arbeidsplassene vi nå mister innenfor olje- og gassektoren. Derfor har regjeringen fra dag én satset på gründere, satset på virkemidler som skal bidra til at flere både tør og vil starte egen bedrift. Det er jo sørgelig, men sant at Norge de ti siste årene har opplevd at antall gründere har gått ned. Vi har altså ikke i gode tider forberedt oss godt nok på vanskeligere tider. Det gjør vi nå noe med. Så er det jo riktig at det er en rekke virkemidler som henger sammen. Jeg kan forsikre at det skjer forenklinger hele tiden, som kommer gründere og småbedrifter til gode. Det skal bl.a. settes ned et ekspertutvalg som skal se på aksjeloven. Det er slik at 77 pst. av AS-ene har færre enn fire ansatte, og 93 pst. har færre enn fire eiere. Poenget er at det er veldig, veldig mange små aksjeselskaper, og det er viktig at vi får på plass et regelverk som også passer for dem. Så skjer det et arbeid innenfor andre departementer. Når det er spørsmål om både skatter og sosiale rettigheter, er det som kjent ikke Nærings- og fiskeridepartementet som er ansvarlig for det. Men det skjer et arbeid i flere departementer for nettopp å kunne levere bedre betingelser til gründere.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Jeg er glad for det gode samarbeidet med et flertall på Stortinget for å få på plass en best mulig gründerpolitikk. Dels har regjeringen selv foreslått styrkinger, bl.a. gjennom gründerplanen, hvor vi bevilger 400 mill. kr mer i år enn i fjor nettopp for å få flere gründere fram. Det kommer selvfølgelig fortsatt til å komme forslag gjennom budsjettarbeidet, men jeg tror for min del at noe av det viktigste vi kan gjøre nå, er å se nettopp på selskapsretten, på lover og regler. Det er komplisert. Det at man har en god idé, betyr ikke at man kjenner lover og regler, at man forstår en forretningsplan, at man vet hvordan ting piloteres. Vi trenger både nettverk, kunnskap og enklere regelverk som kan treffe gründerne og de små bedriftene.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
I gründerplanen som ble lagt fram i oktober, er satsingen på kvinnelige gründere veldig tydelig. Det er egne programmer, egne nettverk for kvinner. Vi vet at bare én av fire gründere er kvinne. Det er en situasjon som har vært i lengre tid, og det er klart at vi må prøve å få fram tiltak som kan bidra til at flere kvinner blir gründere og starter egne arbeidsplasser. Jeg har deltatt på bl.a. Innovasjon Norges kåring av årets gründerkvinner. Det er en viktig kåring fordi det får fram gode forbilder. Det er også en arena hvor kvinnelige gründere møtes og utveksler erfaringer. Kvinner tenker kanskje annerledes enn menn, og derfor er denne type nettverk veldig riktig. Det står ikke i motsetning til det å satse på de landsdekkende ordningene. Det er ikke sånn at jo mindre geografisk og mer tematisk avgrenset en ordning er, jo mer treffer den. Jeg tror på landsdekkende, generelle ordninger, som hele landet inviteres til å søke på. Slik får vi fram de beste ideene og de beste prosjektene.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Ja. Jeg har ansvaret for offentlige innkjøpsregler. Der har vi gjort en rekke forenklinger. Det gjorde vi i fjor, men vi kommer nå med – jeg hadde nær sagt – en ny lov om offentlige innkjøp. En av de tingene jeg ønsker å oppnå, er en større grad av innovasjon, en større grad av mangfold blant dem som kan levere til det offentlige. Det er i dag veldig rigide regler, noen har kalt det et monster, og vi må gjøre det vi kan for å forenkle, slik at flest mulig kan levere til det offentlige. For det er helt klart at det offentlige har stor makt ved sine årlige innkjøp for om lag 430 mrd. kr. Det betyr mange varer og tjenester for private aktører. Vi har også egne programmer, som vi også har styrket, og som går ut på å skape innovasjon i offentlige tjenesteanbud. Så her skjer det mye, og her må det skje enda mer for å gjøre kjent de nye reglene når de kommer på plass.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Det er for det første slik at de påfyll vi gjør på ordningene i Innovasjon Norge, først og fremst, nå ser ut til å virke. I de områder av landet hvor arbeidsledigheten stiger mest, er også etterspørselen etter Innovasjon Norges ordninger stor, og vi så i høst at Innovasjon Norge gikk tom. Da gjorde vi noe med det, og det er en situasjon vi fortløpende må vurdere, for det er ganske riktig slik at mange kloke hoder vil kunne være i stand til å skape spennende bedrifter og nye produkter og tjenester. Så er det slik at Nav har en ordning der en kan søke om å få beholde dagpengene i ni måneder hvis en ønsker å bli gründer. Er det en god ordning? Jeg tror det er en ordning som er altfor lite kjent, og jeg skal følge opp med arbeidsministeren. Statsministeren varslet jo også i spørretimen i forrige uke at man skulle se på lengden, altså om ni måneder var tilstrekkelig, og om man skulle utvide den noe. Det er noe arbeidsministeren ser på, og jeg skal følge opp spørrerens anmodning.
Monica Mæland (Høyre), 2016-01-20:
Det høres veldig rart ut, i og med at regjeringen jo har økt Innovasjon Norges rammer med flere hundre millioner kroner. Jeg kan ikke svare når det gjelder fordelingen og den opplysningen spørreren har fått, men jeg kan i aller høyeste grad følge det opp, for vi har altså tildelt mer – betydelig mer – penger til Innovasjon Norge i år enn det de fikk i fjor.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-01-20:
Som statsråden selv sa, er også maritim næring inne i en krevende periode i alle segmenter. Offshoreflåten har gått fra null skip i opplag til over hundre i opplag nå. Tørrbulk sliter også. Og så er det slik at norsk maritim næring er i en særklasse, både fordi vi er verdensledende, og fordi vi har en komplett verdikjede. Men for å opprettholde denne posisjonen må vi ta vare på den kompetansen vi har. Statsråden sa til forrige spørrer at regjeringen har presentert en maritim strategi. De tiltakene som er gjennomført, har virket, men flere må til, som å lovfeste nettolønnsordningen, gi sjøtransport bedre rammevilkår – som veitransport – og innretning på dette med vrakpantordningen, for å nevne noe. Mitt spørsmål er da til statsråden: Hva vil statsråden gjøre nå for å sikre den viktige delen av norsk næringsliv?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-01-20:
«I 2016 skriver vi historie når vi til sommeren tar imot de første vernepliktige jentene til førstegangstjeneste etter ny lov om allmenn verneplikt.» Dette er et sitat fra forsvarssjefens årstale denne uken, en uke etter at statsråden holdt sin tale. Men dette var også så godt som alt som ble sagt om dette temaet i forsvarssjefens årstale. Kultur bygges, og den endres gjennom tydelig ledelse. Ja, vi har hatt en økende andel jenter i Forsvaret i mange år, kanskje lenger enn de fleste. Men nå står vi overfor en helt ny rekrutteringssituasjon. Mitt spørsmål til statsråden er da: Hvordan vil statsråden sikre at forsvarsledelsen er like tydelig som statsråden i dagens storting er på dette punktet?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-01-20:
Jeg vil spørre næringsministeren om følgende: Er næringsminister Monica Mæland fornøyd med egen innsats for å bekjempe den stigende arbeidsledigheten?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-01-20:
Mitt spørsmål går til næringsministeren. Arbeidsledigheten i Norge stiger. Stadig flere familier rammes av ledighet. Mor, far eller begge mister jobben. Det er dramatisk for dem som rammes. Norge har alle muligheter til å sette i verk tiltak for å begrense ledigheten. Men av en eller annen grunn har regjeringen en manglende vilje eller evne til å bruke motkonjunkturpolitikk. Senterpartiet er av motsatt syn. Når ledigheten stiger i en rekke bransjer, mener vi i Senterpartiet at en må ha en politikk for å motvirke ledigheten også på kort sikt. Vi har uløste oppgaver i Norge, og vi har ledig arbeidskraft. Vi må heller la folk gå på jobb enn å gå på Nav, og for å håndtere en ekstraordinær situasjon trengs en ekstraordinær innsats. Vi har hørt mye snakk om en såkalt tiltakspakke, som visstnok skal være på 4 mrd. kr. Vi har ved flere anledninger etterlyst hva som nå er status for tiltakspakken. Hva slags tiltak inneholder den, og hvor stor er den nå? Det får vi altså ikke svar på av regjeringen. Det blir sagt at den er på 4 mrd. kr, men når vi ber om å få se de fire milliardene, er det ikke mulig. Det vi vet, er at for byggebransjen lå det opprinnelig inne en halv milliard til ekstraordinært vedlikehold i kommunene. Det ble først redusert til 200 mill. kr, og så til 0 kr, og det finnes altså ikke den kommunikasjonsavdelingen i dette land, i noe departement, som kan få 0 kr til å bli en gladsak for arbeidsledige håndverkere. Stortinget forventer et svar på hva som ligger i tiltakspakken. Statsråden har vært klar på at den er på 4 mrd. kr, og at den nå rulles ut. Så mitt spørsmål er: Vil Stortinget få vite eksakt hva som ligger av ekstraordinære tiltak i tiltakspakken, og om disse summerer seg til 4 mrd. kr?