Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Jeg vil som saksordfører kommentere meldingen og flertallets merknader. Innledningsvis vil jeg peke på at meldingen som vi behandler i dag, om forvaltningen av Statens pensjonsfond utland, har vært grundig behandlet i komiteen, med åpen høring, høring av finansministeren med sentralbanksjefen og direktøren for NBIM, og også mulighet for skriftlige høringsinnspill til komiteen i tillegg til selve meldingen med underliggende rapporter fra evalueringen av den aktive forvaltningen av fondet. Det er en viktig stortingsmelding Stortinget behandler i dag. Interessen og engasjementet er stort for forvaltningen og ikke minst bruken av inntektene fra olje- og gassvirksomheten og de rammene som er satt for investeringene fondsforvalterne gjør. Det er bra, for det er vår felles formue det er snakk om. Oljevirksomheten har gitt landet vårt store inntekter siden de første oljeinntektene kom inn i statsbudsjettet tidlig på 1970-tallet. Disse har, sammen med god tilgang på arbeidskraft, satt oss i stand til å bygge ut velferdssamfunnet vårt og bidratt til at Norge i dag er et av verdens beste land å bo i. Verdiene fra oljevirksomheten tilhører også framtidige generasjoner. Gjennom inntekter fra oljesektoren har vi derfor bygget opp et av verdens største offentlige fond: Statens pensjonsfond utland. Fondet sikrer at ikke bare vi som lever nå, får nyte godt av verdien som oljen gir oss. Det er et viktig verdivalg å sette en del av våre oljeinntekter til side, slik at kommende generasjoner også får glede av landets oljerikdom. Men det er også avgjørende for å kunne finansiere de økte utgiftene som følger av at det blir flere eldre framover, både til folketrygd, helse og omsorg. Handlingsregelen sier at vi over tid ikke skal bruke av selve fondet over statsbudsjettet, men kun forventet avkastning av fondet. Avkastningen er beregnet til 4 pst., men vi har bestemt det slik at vi kan bruke mer i dårlige tider og mindre i gode tider. Dette ga oss et handlingsrom under finanskrisen og sikret at vi, i motsetning til de fleste andre land, har klart oss bra gjennom finanskrisen. Norge har fortsatt svært lav ledighet. Vi har ikke pådratt oss gjeld, og har fortsatt sterke statsfinanser. De mulighetene fondet gir oss, er unike. Det er derfor viktig for oss hvordan dette forvaltes, og at det er åpenhet om fondet. Det er derfor bra at Stortinget nå får en årlig forvaltningsmelding til behandling. I fjorårets melding var det virkningene av finanskrisen og evalueringen av de etiske retningslinjene som var hovedtema. I årets melding er hovedfokus på oppfølging av endringene i de etiske retningslinjene med innføring av retningslinjer for ansvarlige investeringer og evalueringen av passiv og aktiv forvaltningsstrategi for fondet. Jeg synes det innledningsvis er viktig å peke på og framheve den brede politiske enigheten om målene for SPU og den overordende langsiktige strategien. Dette understrekes også i innstillingen fra komiteen. Det er også bred politisk enighet om forvaltningsmodell. Enkelte partier ønsker å få vurdert alternative organisasjonsmodeller og om det bør være ett eller flere fond, men det er bred enighet om å videreføre dagens organisasjonsmodell og ikke skille ut forvaltningen av SPU fra Norges Bank nå. Samtidig er det viktig å understreke at videreutvikling av forvaltningen av fondet er en kontinuerlig prosess. Dagens investeringsstrategi har som siktemål en høyest mulig avkastning, samtidig som fondet skal handle innenfor en akseptabel risiko, innenfor retningslinjene for ansvarlige investeringer, det skal følge gode styringsprinsipper, og fondets særpreg som en stor og langsiktig eier skal utnyttes best mulig. Det er viktig at fondet har høy legitimitet blant markedsaktører og i befolkningen. Dette krever at forvaltningen sikter mot beste praksis internasjonalt. Investeringene fondet gjør, er langsiktige i mange av verdens selskaper, og regjeringen vektlegger derfor å bidra til god selskapsstyring og ivaretakelse av miljø og sosiale hensyn i disse selskapene. Rammer for dette er satt gjennom det omfattende lov- og regelverk som regulerer forvaltningen, og som bygger på internasjonalt anerkjente prinsipper for god selskapsstyring, samt selskapers håndtering av miljø, sosiale forhold, korrupsjon mv. I tillegg er det fastsatt etiske retningslinjer for fondet som Etikkrådet forvalter. Man bruker også virkemidler som dialog, stemmegivning på generalforsamlinger og engasjement i selskaper etter at investeringen er foretatt, ettersom fondet hovedsakelig er passivt plassert, og at man ut fra det må trekke seg ut hvis selskapene ikke oppfyller kriteriene. I 2008 ble det gjennomført en omfattende evaluering av de etiske retningslinjene for SPU. Resultatene av evalueringen ble presentert for Stortinget i St.meld. nr. 20 for 2008–2009. Hovedkonklusjonen i behandlingen av denne meldingen var at de etiske retningslinjene bygger på et solid fundament og har vist seg å være robuste over tid, og at hovedtrekkene i eierskapsutøvelsen videreføres. Det ble foreslått enkelte endringer og justeringer, og flere av disse er allerede igangsatt eller settes i gang om kort tid. Det gjelder bl.a. at bruk av aktivt eierskap og uttrekk av enkeltselskaper fra fondets portefølje suppleres med en bredere vurdering før et selskap utelukkes på grunn av grov uetisk atferd. Blant annet formaliseres observasjon av selskaper som nytt virkemiddel for å se utviklingen framover i tid der man er i tvil. Det legges også mer vekt på Norges Banks eierskapsutøvelse. De nye retningslinjene for banken inneholder et nytt og ambisiøst krav om generelt å integrere hensyn til god selskapsstyring, miljø og samfunnsmessige forhold i investeringsvirksomheten. Dette er også i tråd med hva som skjer internasjonalt. Det etableres et eget investeringsprogram for miljø. Finansdepartementet deltar i et forskningsprosjekt om hvordan klimautfordringene kan påvirke finansmarkedene, og hvordan investorer bør handle ut fra dette. Norges Bank har utarbeidet nye forventningsdokumenter, som forteller hvilke forventninger de har til selskaper de investerer i med tanke på barns rettigheter, håndtering av klimaendringer og vannforvaltning. Finansdepartementet har blitt medlem av FNs Principles for Responsible Investment, og deltar i FNs Global Compacts ekspertgruppe om selskapers atferd i krigs- og konfliktområder, noe som har som mål å munne ut i veiledende retningslinjer for god selskapspraksis og i forlengelsen god investorpraksis i disse situasjonene. Finansdepartementet har økt deltakelsen i initiativer internasjonalt for bygging av beste praksis for ansvarlige investeringer, og jeg tror at slike samarbeidsinitiativer kan ha større potensial for å påvirke enkeltselskaper, sektorer og markeder enn en enkeltinvestor alene. De etiske retningslinjene ble som følge av endringene fra 1. mars erstattet av «retningslinjer for arbeidet med utelukkelse og observasjon», og «retningslinjer for Norges Banks arbeid med ansvarlig forvaltning og eierskapsutøvelse». Jeg mener det er gjort og gjøres en solid jobb med å følge opp kravene som er satt til ansvarlige investeringer. Samtidig tror jeg det er viktig å understreke at det stadig vil være behov for å videreutvikle både strategier og virkemidler for å fremme ansvarlige investeringer også framover. Det vil vi bidra til å følge opp gjennom behandlingen av den årlige meldingen om forvaltningen av Statens pensjonsfond. Da vil enkelteksempler som tas opp, og debatt om investeringene fondet gjør, være viktige innspill for å vurdere om de generelle strategiene og virkemidlene fremmer ansvarlige investeringer, og er i tråd med de etiske retningslinjene og målene for forvaltningen som regjering og storting har satt. Mange er opptatt av at fondets investeringer skal være i tråd med norsk utenrikspolitikk. Det påpekes at det er potensielle dilemmaer i avveiningen mellom etiske hensyn og prinsippet om at fondet ikke skal være et utenrikspolitisk instrument. Komiteen peker i sin innstilling på dette, men deler regjeringens understreking av at fondet ikke skal være et bistandspolitisk eller utenrikspolitisk instrument. Samtidig understreker komiteen viktigheten av å strebe etter en etisk forsvarlig forvaltning av fondet. Hovedbildet er at fondet har klart seg bra gjennom finanskrisen. Avkastningen i 2008 var imidlertid ikke tilfredsstillende. Departementet varslet i fjorårets melding en gjennomgang av bl.a. risikostyringen i fondet og en evaluering av forholdet mellom den aktive forvaltning og den passive indeksforvaltningen. Evalueringen har vært gjennomført med ekstern ekspertise, og ut fra rapportene fra dette arbeidet har regjeringen konkludert med at aktiv forvaltning i SPU skal videreføres, men rommet for avviket fra referanseindeksen reduseres. Rammene strammes inn bl.a. ved at forskjellen i forventet avkastning mellom referanseindeksen og faktisk portefølje reduseres fra 1,5 pst. til 1 pst. med rom for noe høyere i helt spesielle tilfeller, og det er satt grenser for belåning. Kostnadene i fondet har hittil vært lave sammenlignet med andre fond. Innenfor disse rammene forventer regjeringen en meravkastning på opp mot et kvart prosentpoeng over tid. Flertallet i komiteen støtter en videreføring av aktiv forvaltning, og er tilfreds med de tiltakene regjeringen har iverksatt og de rammene som er satt for videre aktiv forvaltning. Komiteen støtter også en gjennomgang av aktiv forvaltning hvert fjerde år, i begynnelsen av hver fireårsperiode, og også regjeringens syn på at årlige gjennomganger av investeringsstrategien ivaretar behovet for å vedlikeholde og videreutvikle strategien. Pensjonsfondet har et godt resultat å vise til i 2009. Avkastningen på SPUs investeringer var 25,6 pst., tilsvarende 613 mrd. kr. Det er det beste resultatet som er oppnådd siden 1998, og innebærer at tapene i 2008 langt på vei er gjenvunnet. SPNs investeringer ga en avkastning på 33,5 pst., tilsvarende vel 29 mrd. kr. Statens pensjonsfond utland er nå et av verdens største fond med en samlet markedsverdi på 2 757 mrd. kr ved årsskiftet, noe som tilsvarer mer enn ett års samlet brutto verdiskaping i Norge, eller ca. 570 000 kr pr. innbygger. Med dette fondet har vi unike muligheter i Norge til å utvikle vår velferdsstat videre. Men det er viktig samtidig å ha klart for seg at skulle vi sette oss ned og leve av fondet alene, ville vi klare oss ca. ett år. Det er arbeid – folks bidrag til verdiskapingen – som vi lever av her i landet. Det må vi satse på også i framtiden. Komiteen legger med dette fram sin tilråding om at meldingen om forvaltningen av Statens pensjonsfond i 2009 vedlegges protokollen.