Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-06-11:
Jeg har stor sans for statsråd Storberget, spesielt når han ikke skylder på andre. Men jeg tror at statsråden skal være veldig glad for at han ikke arvet stortingsrepresentant Storbergets politibudsjett, spesielt for Oslo, for da ville svetten i salen ikke bare vært svette på grunn av varme, men kaldsvette på grunn av manglende penger. Jeg har ikke tenkt å gjenta det mer, for vi står for de helheter vi står for, både i posisjon og i opposisjon. Akkurat nå gleder vi oss over at det har blitt noen flere penger, og så får det være en ærlig konkurranse om hvordan man skal gjøre det best. Jeg tror kanskje noe av det viktigste – for å sende en konstruktiv tanke på nytt, som jeg gjorde i sted – er å sørge for at det er status og posisjon å jobbe med den typen arbeid som vi snakker om her i dag, og som jeg føler at det har vært et sterkt trykk på i salen. Alle vet at når det er et slikt trykk, betyr det noe. For ordens skyld: I tre av fire mulige budsjetter i forrige stortingsperiode under Bondevik II-regjeringen ble opptaket på Politihøgskolen økt – i 2004, i 2005 og i 2006. Deretter ble det i forbindelse med politirollemeldingen framlagt et forslag om en bemanningsplan for norsk politi. Det ble framlagt i stortingssalen av Venstre. Den ble behandlet i fjor sommer, og ble enstemmig vedtatt. Så det er ikke slik at ingen har kommet på tanken før, men vi har kommet på tanken sammen. Jeg tror vi kanskje har det til felles vi som sitter her, i hvert fall tror jeg den sittende statsråd og jeg har det til felles, at vi ikke nødvendigvis elsker alle former for overvåking. Vi foretrekker heller varme mennesker og varme hender. Da er det veldig viktig hvordan vi kan få disse varme menneskene og disse varme hendene til å være der når de trengs. Så jeg vil gjerne be statsråden vurdere hvordan han kan sørge for å styrke statusen, spesielt i Oslo, når det gjelder det å være på gaten. Det er ikke noe enkelt svar på det, men nettopp derfor sier jeg det. Det er også riktig, som det er sagt tidligere i denne debatten, at når vi har prøvd å gjøre noe i Norge, f.eks. med å sørge for at barn og ungdom skal få en ny sjanse, så klarer vi det. Så en refleksjon til slutt, om det som representanten Jan Arild Ellingsen sa om juridisk kompetanse. Uten sammenlikning for øvrig – det finnes altså sørlandskommuner som slår sammen kompetansen sin når det kommer høyesterettsadvokater og dets like fra hovedstaden og skal krangle om hvem som skal kjøpe hva i skjærgården. Det er noe med kompetansen på kommuneplanet, og hvis den juridiske kompetansen ikke er god nok et sted, går det an å lage interkommunale strukturer for å bygge opp den kompetansen. Jeg tror nemlig at det som representanten Ellingsen her tok fatt i, når det gjelder at den juridiske makten er skjevfordelt – man kan f.eks. bli spilt av banen hvis noen kommer tungt mot deg – så finnes det heldigvis også kommunalpolitiske mottrekk. Og siden vi går mot en lokalvalgkamp, er det lov å lage samarbeidsløsninger som gjør at man blir flere – man kan jo følge Vømmøl Spellmannslag, som sier at hver for seg veier man ikke så mye, men til sammen veier man ganske mange tonn – spesielt hvis man først blir enige om det. Jeg kan også slutte med Vømmøl: «Det er itjnå som kjem tå seg sjøl!» Vi må rett og slett dra det sammen, og siden dette er en sosialistisk sang, tenkte jeg det ville glede salen tverrpolitisk at jeg siterer det på denne måten.