Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-31:
Sjøl om dette forslaget som jeg ønsker å fremme, i dag ikke får flertall, gjør jeg det allikevel. Det er ikke fordi SV ønsker noen annen praksis enn den som er i dag, at vi ønsker et mer liberalt fritaksregime enn det som er i dag. Det er å tillegge våre merknader og vårt forslag helt feil intensjon. Det er det ikke grunnlag for. Flertallet i dag ønsker å fortsette den praksisen som er. Det SV ønsker, når den plikten en har, er grunnlovfestet, er at de mulighetene til fritak som er, også skal festes på samme måte. Vi ønsker at dette må være formelt og ikke mer ukodifisert, slik det i dag er. Dagens praksis åpner jo for permisjoner. Vervets alvor er det ingen tvil om. For mange er det nesten litt kuriøst å snakke om å motsette seg valg. De fleste som kommer inn på Stortinget, har jo slåss som bare det for først å bli nominert og siden bli valgt, så det er ikke slik at man står høyt oppe på en liste og ikke ønsker å bli valgt. Jeg hører historier nå om at man kanskje kan bruke noen populære personer som stråmenn, osv. Det vil ikke hjemles i den praksisen som i dag er, og vil heller ikke kunne hjemles i en praksis som vil være omtrent den samme om vi skulle stemme for det forslaget som SV fremmer i dag. Jeg vil også si at begrunnelsen som ligger i det grunnlovsforslaget som ligger bak lovteksten, der man argumenterer med at det er en vararepresentant som har et verv eller en jobb som ikke lar seg forene med å sitte på Stortinget, etter mitt syn ikke nødvendigvis er en god nok begrunnelse. Dette er valg man tar sjøl i en periode der man ikke er under noe annet press enn om man vil stå på en liste eller ikke. Personlig tilhører nok jeg dem som er ganske restriktive når det gjelder å si at det er greit at man fratrer stortingsvervet for å gå inn i andre posisjoner. Jeg er ikke helt imot det, men jeg er restriktiv til det og mener at det skal begrenses så mye som mulig, for dette er valg man sjøl tar. Men grunnen til at jeg fremmer dette, er at jeg ikke bare er opptatt av vervets alvor, men også av livets alvor – det livets alvor som treffer noen representanter av og til svært hardt, og som gjør at man har behov for på eget sjølstendig grunnlag å ta dette valget om å tre tilbake, rett og slett fordi man må. Når praksis er slik at dette er mulig å gjøre, bør det også være klart for representanter som personlig kan komme i en slik posisjon. Jeg vet at det kan skje, og jeg vet at det kan være svært alvorlig for mange. Noen har beskrevet partikulturer der det kanskje er slik at man kan bli presset ut, og at man kan bli presset til å ville trekke seg. Det kan jeg ikke si ikke kan forekomme, men det er ikke det dette forslaget SV fremmer, tar opp. Det vi ønsker å stadfeste, er det regelverket der man i dag kan få permisjon av velferdsgrunner, men at det skal være klart for representanten, og at det er en beslutning representanten må ha stor innflytelse på sjøl – at det er klart. Det er mennesker som velges til Stortinget, mennesker som gløder for å være på Stortinget, som velges til Stortinget. Det er ikke noen som velges hit som ikke vil være her. Men av og til kan altså livets alvor treffe en på en måte som gjør at dette ikke er forenlig. Derfor har vi landet på at denne muligheten til å fratre vervet også bør inn i Grunnloven, på samme måte som plikten til å ta imot vervet står der. Vårt forslag kommer til å falle i dag. Jeg oppfatter det slik at hele flertallet er enig i at den praksisen vi har i dag, skal følges. Personlig har jeg signalisert at jeg mener at fritaksgrunnene for noen kanskje er for åpne for de valgene som man sjøl tar, mens vår hensikt er å ivareta de menneskene som rammes av ting og av valg de sjøl ikke tar, men der de sjøl må kunne få ta den beslutningen om hvorvidt dette er forenlig med å fortsette å sitte på Stortinget eller ikke. Jeg tar med dette opp SVs forslag.