Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-08:
SV er veldig opptatt av at fødselsomsorgen skal være trygg, både før, under og etter fødsel. Det har kommet alvorlige varselsignaler nå om at ting er i ferd med å utvikle seg i negativ retning, så jeg er glad for interpellasjonen. Jeg er også glad for mye av det statsråden sa, bl.a. at han erkjenner at problemet nå kanskje er så stort ved de største sykehusene at vi er nødt til å se på hvordan man organiserer dette, for at man skal ivareta fødselsomsorgen på best mulig måte, slik at man ikke ender opp med en slags fødselsfabrikk, som er stor, men som allikevel ikke greier å ivareta den helhetlige omsorgen. Representanten Bollestad var i sitt innlegg innom veldig mange viktige ting, bl.a. dette om hvorvidt sykehusene nå har fått en definisjonsmakt over hvor tidlig man skal skrives ut. Det tror jeg er viktig at vi går gjennom. Det er nødt til å være individuelt, for det kan være veldig forskjellig ut fra hva slags livssituasjon man er i, hva slags fødselsopplevelse man har hatt, og hva slags eventuelle reaksjoner man får etter at man har blitt forelder. Om det nå er første eller tredje gang, kan det komme reaksjoner som gjør at man har behov for å få lov til å være på sykehuset lenger. Før fødselen er det behov for å styrke de kommunale jordmortjenestene og også se på finansieringsordningen, som har vært et tema flere ganger. Hvis legene gir denne omsorgen, får kommunene refusjon for det, men hvis det er en jordmor som gir den, må kommunene ta regningen. Det er vi nødt til å se på, for kontakten mellom jordmor og den fødende før fødsel er utrolig viktig. Når det gjelder sykehus, var interpellanten inne på de viktige punktene, men det som også er viktig her, er dette som heter «faglig forsvarlig», altså om man er villig til å ta en risiko. Jeg må da minne om at det har kommet ganske mange signaler fra helseforetakene og sykehusene om at denne type varsling ikke blir tatt på alvor, og at det heller ikke er ønsket. Det kom en bok for et par år siden som het «Hold munn eller gå!» av legen Eli Berg, som beskriver hvordan disse ledelseskulturene kan gi seg utslag i at man blir pålagt å si at noe er faglig forsvarlig, som faktisk ikke er det. Helsepersonell har også valgt å slutte fordi de blir pålagt å sette sine faglige vurderinger til side og ikke kan melde fra i systemene. Derfor er jeg glad for at helseministeren nå sier at det skal være klare rutiner på dette. Men det handler også om å ha en ønsket kultur for varsling i hele helsetjenesten, og spesielt i helseforetakene, for det er store organisasjoner, som har veldig stort sjølstyre og veldig stor myndighet til å definere. De har fått en veldig stor definisjonsmakt i helsevesenet generelt. Så savner jeg svar fra statsråden på interpellantens spørsmål om finansieringssystemet, for det er et paradoks hvis man har et finansieringssystem som belønner en behandling som ikke er så god at den fører til færre skader – altså at man klarer å forebygge skader under fødselen, klarer å forebygge komplikasjoner. Man taper altså penger på det. Hvis systemet er slik, er det veldig alvorlig, og noe man er nødt til å gjøre noe med, for det er rett og slett ikke fornuftig å ha systemer som ikke belønner god behandling som fører til færre skader, færre reinnleggelser og mindre traumatisering. Til slutt har jeg en kommentar til representanten fra Fremskrittspartiet som var oppe og snakket mye om fleksibilitet i foretakene og fleksibilitet i arbeidstid. Nå er det sånn at svært mange av jordmødrene som er i aktiv tjeneste i dag, er godt over 50 år. Vi er nødt til å gjøre noe nå for å rekruttere unge jordmødre framover. De trenger å ha kolleger, slik at de ikke sliter seg ut, de trenger å ha arbeidstidsordninger som gjør at de står til pensjonsalderen, og de trenger å få brukt sin faglige kompetanse på en måte som er i tråd med de faglige kravene, og ikke i tråd med nye krav til effektivitet som går ut over pasientene.