Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-12-12:
Kristelig Folkeparti vil styrke barns livskvalitet og oppvekstvilkår ved å satse på familie, barnehage, skole og barnevern. Familien må styrkes som barnets grunnleggende og viktigste fellesskap. Skolen skal sammen med hjemmet danne og utdanne elevene og utruste dem for livet. En av de beste investeringene vi som samfunn kan gjøre, er å investere i barns kunnskap. Norge skal være en ledende kunnskapsnasjon. Da må vi ut av hvileskjæret og ut av den byggestoppen som Regjeringen har innført i de tre årene den har styrt utdanningspolitikken. Vi har forutsetningene, men da må det satses både på skole, på høyere utdanning og på forskning. Regjeringens budsjett blir i VG kalt et tullebudsjett. Hadde det enda vært så vel at det hadde vært utdatert i forhold til finanskrisen! Det er kanskje riktig, men dessverre vil en god del av de vedtakene som gjøres, bli gjennomført, f.eks. når det gjelder småskoletrinnet. Regjeringen utvider timetallet med to uketimer uten pedagogiske midler – dette i tillegg til de fem uketimene som ble innført høsten 2008. Dette er en del av Regjeringens heldagsskoleprosjekt. Kristelig Folkeparti er imot heldagsskole, men når man i tillegg står overfor store utfordringer knyttet til lærermangel og kompetanseheving blant lærerne, blir dette politisk prestisje, som går foran skolens og elevenes beste. Det er ikke slik at det er automatikk i at flere timer i skolen gir økt kvalitet. Det vi trenger, er flere lærere. Det vet vi fungerer, for nøkkelen til en bedre skole er læreren. Uten flere og dyktige lærere klarer vi ikke å skape en skole med kunnskap og trivsel. Derfor foreslo Kristelig Folkeparti i sitt alternative budsjett å omprioritere disse midlene, med 500 mill. kr til å opprette ytterligere 1 000 nye lærerstillinger. Det representerer en helt annen politisk kurs enn den vi ser fra Stoltenberg II-regjeringen: Vi får stadig flere elever i klassene og færre lærere. Kristelig Folkeparti mener at det ikke hjelper å fokusere ensidig på tidlig innsats. Ungdomsskolen er glemt. Det sitter altfor mange elever på ungdomsskoletrinnet som ikke får utfordringer for sine sterke sider. For å få ungdomsskolen til å bli en mestringsarena for alle elever, både de som er teoristerke, og de som er praktisk sterke, må man tilby en mye mer praktisk rettet hverdag. Derfor foreslo vi i vårt budsjett å bevilge 70 mill. kr til kvalitetsutvikling på ungdomsskoletrinnet. Det er også behov for å få flere yrkesgrupper inn på dette trinnet. Kristelig Folkepartis alternativ ville gitt flere helsesøstre, rådgivere og miljøterapeuter, som kan være med på å gjøre hverdagen bedre for elever og for lærere. Samfunnet har sviktet i oppdraget å gi alle muligheter til utdannelse og arbeid. Antallet elever som ikke fullfører videregående skole, er bekymringsfullt. For mange av våre elever er framtiden knyttet til sosialhjelp og arbeidsledighet. Derfor er det for meg helt avgjørende at det raskt settes i gang tiltak som kan bidra til at flere fullfører videregående. Jeg tror ikke løsningen ligger i ett sentralt tiltak, i alle fall ikke å øke antall teoritimer. Det jeg har sett på mange skolebesøk rundt om i landet, er at det finnes mange gode lokale tiltak som tar nettopp dette problemet inn over seg. Derfor foreslår Kristelig Folkeparti at det opprettes en tiltakspost på 30 mill. kr, hvor det kan søkes støtte til gode lokale tiltak for å gi unge mennesker en enda større mulighet til å fullføre skoleløpet. I tillegg vil vi gi folkehøgskolene 5 mill. kr for at de skal kunne gi et tilbud til denne gruppen elever med sikte på fullføring av videregående. De gjør allerede et viktig arbeid som vi vil støtte opp om og videreutvikle. Lærlingtilskuddet i vårt samfunn har stått bom stille i mange år. Jeg tror at når vi nå ser på finanskrisen, vil det å øke lærlingtilskuddet være viktig for at flere får en mulighet til arbeid. Det er i de yrkesfaglige studieretningene vi ser det største frafallet, og de som ikke får lærlingplass, har enda større risiko for ikke å fullføre. Derfor mener Kristelig Folkeparti at tilskuddet som bedriftene får for å ta inn lærlinger, må økes med 2 000 kr pr. plass, at arbeidsgiveravgiften for nye lærlinger må senkes, og at tilskuddet til lærlinger med særskilt behov økes. Et godt samarbeid mellom hjem og skole bidrar til å gi elevene de beste forutsetninger for et godt læremiljø. Kristelig Folkeparti foreslo å bevilge 14 mill. kr til et prøveprosjekt i hvert fylke, der det på en utvalgt skole opprettes en stilling som skal styrke samarbeidet mellom hjem og skole. FUGs mandat er endret til også å omfatte hjem–skole-samarbeid i videregående opplæring. Det vil gi behov for økt kompetanse og flere administrative stillinger i utvalget. Så er det et punkt jeg vil nevne, som jeg opplever som svært problematisk. Det gjelder honorar til utvalgsleder. Jeg må si at det er ikke til vår ære. FUG har tatt på seg et mandat på vegne av 1,2 millioner foreldre, og det med et honorar til leder som tilsvarer en halv stilling, uten å kunne opparbeide pensjonsrettigheter. Det synes ikke jeg er verdig. Dette, sammen med det endrede mandatet og andre ting, gjorde at vi foreslo å øke bevilgningen til FUG med 2 mill. kr. Skal vi komme oss fra festtaler til handling om hjem–skole, er dette noe som bør endres. Budsjettet for høyere utdanning har dessverre under denne regjeringen vært preget av Regjeringens hvileskjær. Det gjelder også årets budsjett. Jeg har i de senere budsjettbehandlinger mange ganger stilt meg spørsmålet: Hvorfor? Hvorfor i all verden brukte man ikke oppgangstidene til å styrke høyere utdanning og forskning? Hvorfor valgte man å kutte? Kristelig Folkeparti mener at en kunnskapsnasjon må satse på forskning og høyere utdanning gjennom vekslende økonomiske tider. Jeg tror rett og slett at svaret ligger i hvilken virkelighetsoppfatning en har. Universitets- og høgskolerådet, studentorganisasjonene, fagorganisasjonen og opposisjonen her på Stortinget – alle er enige om at satsingen på høyere utdanning har vært fraværende. Men Regjeringen har, og det har vi hørt i dag, en helt annen offensiv holdning til dette, for i en merknad står det: «Flertallet vil for øvrig vise til at sektoren har vært styrket betydelig de siste årene, også i 2009, og nå senest med 160 mill. kroner i forbindelse med nysalderingen av 2008-budsjettet.» Jeg registrerer at universitets- og høyskolesektoren ikke deler denne offensive virkelighetsoppfatningen til Regjeringen. Sannheten er at vi med dette forslaget til budsjett er tilbake på 2006-nivå. Universiteter og høyskoler får en realnedgang i sine budsjetter. Kostnadsveksten grunnet økte lønns- og pensjonsutgifter er i størrelsesorden 440 mill. kr. Departementet har nå uttalt at denne enorme økningen i lønns- og pensjonskostnader må sektoren håndtere selv. De må klare denne utgiftsøkningen selv, sier statsråden, innenfor budsjettrammene. Hva betyr det? Det betyr ytterligere kutt – i stillinger, i undervisning og i det generelle tilbudet til studentene. Jeg tror ikke vi kan si at dette er en langsiktig satsing på høyere utdanning og forskning! Men regjeringspartiene får nok en sjanse. I dag blir det lagt fram et forslag der Stortinget ber Regjeringen komme tilbake med sak om kompensasjon for ekstraordinære lønns- og pensjonsutgifter ved universiteter og høyskoler snarest, og senest i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett 2009. Ved å si ja til dette vil man gi en klar beskjed og en beroligelse inn i sektoren om at det nå vil ordnes opp. Det vil skape ro etter flere år med rød-grønt budsjettkaos. Den humane kapitalen er vår viktigste ressurs. Samfunnsutvikling og næringsutvikling er helt avhengig av en høy aktivitet innenfor akademia. Derfor vil vi øke Forskningsfondet med 25 milliarder kr. Vi foreslo også i vårt budsjett å gi studentene bedre vilkår, bl.a. gjennom økte bevilgninger til studentbarnehager og psykisk helsetilbud samt støtte til freshman-året og første studieår i ikke-vestlige land. Nå er det varslet fra Regjeringen flere og flere krisepakker. Jeg tror at dette huset ville vært tjent med at man også så på universitets- og høyskolesektoren i den sammenheng. Vi vet at i nedgangstider vil antall jobber som det offentlige kan stille opp med i så henseende, være ekstremt viktig. Jeg ber om at Regjeringen også tar med denne sektoren i alle de pakkene som stadig vekk annonseres i forskjellige fora. Jeg skulle også ønske at en del av dem hadde blitt presentert her. Vi har hatt et enormt stort stat–kirke-forlik. Det tjener denne komiteen til ære at vi klarte å bli enige, alle sju partiene, om en framtidig utforming for Den norske kirke. Men vi ser at for å få gjennomført alle de elementene som vi ønsker skal ligge på plass gjennom den avtalen, trenger vi å få på plass en finansieringsordning for Kirken, som gjør at demokratireformen kan bli gjennomført på en best mulig måte. Det tror jeg alle partier ser seg tjent med. Vi ser at Regjeringen varsler en kommende proposisjon om dette. Jeg kommer tilbake litt senere i et treminuttersinnlegg med litt mer om Kirken, men det er viktig for meg å si at den finansieringen må vi alle sammen strebe etter å få til.