Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2009-05-05:
De aller fleste norske bedrifter tar i dag samfunnsansvar på alvor i sin daglige virksomhet. Dette kan selvfølgelig skyldes at deres oppførsel i større grad enn tidligere er gjenstand både for medienes søkelys og for debatt i det offentlige rom. Men jeg tror allikevel at det stadig oftere skyldes at bedriftene selv ser seg tjent med å opptre på en ordentlig og ryddig måte, også på den internasjonale arena. Det er imidlertid avgjørende at man under arbeidet med å fokusere på og fremme holdninger for et større bedriftsengasjement med hensyn til samfunnsansvar ikke går inn for særnorske reguleringer og regler som kan gi norske bedrifter konkurranseulemper. Det er viktig å understreke, som det også gjøres i stortingsmeldingen, at samfunnsansvar defineres som det bedriftene gjør på frivillig basis, utover det å overholde eksisterende lover og regler i det land man opererer i. En enstemmig komité har sluttet seg til meldingens syn at ivaretakelse av menneskerettigheter, respekt for grunnleggende arbeidstakerrettigheter og anstendige arbeidsvilkår, miljøhensyn, bekjempelse av korrupsjon og størst mulig åpenhet er selvfølgelig for bedrifter når de skal ivareta sitt samfunnsansvar i internasjonal virksomhet. Det er svært positivt å se at mange bedrifter som virkelig tar sitt samfunnsansvar på alvor, forsøker så godt de kan å forholde seg til lokale utfordringer og bestreber seg på å sette et så positivt fotavtrykk som mulig i de land de opererer i – og at de ser verdien av dette, både på kort og på lang sikt. Det er særdeles positivt at en enstemmig komité slår klinkende klart fast at næringslivets investeringer i utviklingsland, sammen med økt handel, er en forutsetning for utvikling og fattigdomsbekjempelse når dette gjøres på en forsvarlig måte. Globaliseringen vi har hatt gjennom mange år, har løftet milliarder av mennesker ut av fattigdom. En fri og åpen verdenshandel med åpne økonomier og frie foretak hvor grunnleggende menneskerettigheter ble respektert, er viktige forklaringer på både teknologiske framskritt og reduksjon av fattigdom. Stortingsmeldingen vi i dag behandler, definerer samfunnsansvar som det bedriftene gjør på frivillig basis, utover å overholde lover og regler. Regjeringens egne forslag om utvidet opplysningsplikt, om etiske retningslinjer og samfunnsansvar i regnskapsloven harmoniserer imidlertid svært dårlig med denne frivilligheten. Norske bedrifter har pr. i dag mer enn nok å gjøre med å tilfredsstille informasjonskrav i offentlige lover og forskrifter, og bruker betydelige ressurser på dette arbeidet. Nye pålegg om rapporteringer vil ytterligere forverre denne situasjonen og kan også ha betydelige konkurransevridende effekter for norske engasjementer i konkurranseutsatte næringer internasjonalt. Dette kan igjen medføre at norske bedrifter blir utkonkurrert av bedrifter fra andre land med langt lavere standarder på dette området, og gjøre at de gode intensjonene virker stikk i strid med selve hensikten. Det er viktig at man har en mest mulig realistisk tilnærming til hvordan det kan være mulig å få en mer internasjonal forståelse av bedriftenes samfunnsansvar globalt. Vi deler grunntanken bak ILOs kjernekonvensjoner, men mener at utviklingslandene utover dette må sikres tilstrekkelig politisk handlingsrom til å differensiere i forhold til lønnsvilkår basert på de respektive lands utviklingsnivå. I de fattigste u-landene er det et stort behov for store investeringer. Omfattende krav til lønnsvilkår vil kunne medføre at investeringene uteblir, og landene går dermed glipp av en positiv økonomisk utvikling. Også på dette området kan de gode intensjonene dessverre virke stikk i strid med hensikten, noe vi må ta inn over oss og være klar over. Jeg er tilfreds med at man tverrpolitisk er opptatt av at bedriftene skal være seg sitt samfunnsansvar bevisst, spesielt når man opptrer internasjonalt. Det er imidlertid noe ulike tilnærminger til hvordan man på en best mulig måte kan bevisstgjøre norske bedrifter i denne sammenheng. Det er vår oppfatning at dette best vil oppnås på en frivillig måte uten egne norske lover, reguleringer, rapporteringskrav og andre konkurransehemmende tiltak, som dessverre ofte vil utestenge norske bedrifter mange steder og sørge for at bedrifter fra andre land uten et slikt ansvar overtar. Dette er verken vi eller utviklingslandene tjent med.