trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-06-08:
Jeg vil også takke for en god debatt og for at dere har vært med på å fokusere på et område som det trengs at man fokuserer på, både her i Norge og i Europa. Det er ingen tvil om – som flere har sagt her – at romfolket er stigmatisert i Europa. Det er en minoritet som har mange krevende utfordringer. Så mener nok jeg at noe av det viktigste vi kan gjøre fra norsk side for å møte den store utfordringen der ute blant de mellom 10 og 12 millioner menneskene som har en rombakgrunn, er å bidra i de landene der det er store befolkningskonsentrasjoner, som i Slovakia, Tsjekkia, Ungarn, Romania og Bulgaria, og bruke EØS-midlene våre der. Slik kan vi få bedret livsvilkårene for personer der de bor, for det er mange av dem som har svært krevende situasjoner. Så vet jeg ikke om det var en misforståelse, men jeg setter ingen spørsmålstegn ved om det er mellom 10 og 12 millioner mennesker med rombakgrunn i Europa, men vi kjenner oss ikke helt igjen at det er 10 000 i Norge. Bakgrunnen for det tror jeg nok er at vi i Norge fordeler personer på to kategorier, altså rom og romani, og i den gruppen som vi definerer som rom, antar vi at det er om lag 700 fastboende i Norge. Så er det i lange perioder flere som er her. For dem som har et fast tilhold i Norge, tror jeg det aller viktigste er at vi satser på skole, på skole og på skole. Det å få flere gjennom skole, til å ta utdanning og gi dem mulighet til å komme i arbeid vil antakelig være den beste måten å møte utfordringene på dette området. Da tror jeg vi må lære litt av det vi har gjort på det samiske området. Det å ta i bruk nye måter å drive undervisning på og det å kunne bruke teknologiske løsninger med hensyn til dem som er i en nomadisk kultur, tror jeg er noe av det aller viktigste. Så har vi en utfordring med å kunne lage noen arenaer der man møtes oftere, der kulturen kan få et uttrykk. Sigøynerfestivalen og andre markeringer er bra, og jeg tror det senteret som bygges opp på Skullerud, kan være en god motor i det her i Oslo videre. Så må vi jobbe videre med boligsituasjonen, for det er ingen tvil om at også mange med rombakgrunn opplever stor diskriminering når de skal få seg bolig. Det er særlig et tema som vi må se på, og det finnes nå gode virkemidler innenfor Kommunaldepartementets budsjett som også kan brukes til å treffe noen av de gruppene.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Jeg vil på vegne av representantene Hans Olav Syversen, Rigmor Andersen Eide, Line Henriette Hjemdal og meg selv fremme representantforslag om å styrke korpsbevegelsen i Norge.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Jeg vil takke utenriksministeren for svaret som vi har fått. Som utenriksministeren var inne på, er genteknologiloven innarbeidet i EØS-avtalen. Samtidig forhandles det nå i Brussel på en tilpasningstekst, knyttet til EØS-forordningen om mat og fôr. Når en GMO er prosessert, vil denne i Norge bli godkjent under matloven, som forvaltes av Helse- og omsorgsdepartementet og Mattilsynet. Det som blir ansett som særlig positivt med matloven, er at fôrforskriften har et forbud mot alle GMO-er som inneholder intakte antibiotikaresistensgener. EU har ikke et slikt forbud. Det er derimot klassifisert antibiotikaresistens-DNA i ulike farlighetsgrader. I harmoniseringsprosessen er det derfor en fare for at Norges generelle forbud mot GMO som inneholder intakte antibiotikaresistensgener, ikke blir videreført. Den norske matloven har i dag i fôrvareforskriften forbud mot å tilvirke, importere og framby fôrvare som inneholder gener som koder for antibiotikaresistens, der disse genenene er tilført ved genmodifisering og kan påvises i sluttproduktet. Stortinget har også tidligere gitt klare føringer til regjeringen om arbeidet for internasjonalt forbud på dette området. Slik jeg leser det, gir internasjonale handelsforpliktelser nasjonalt handlingsrom til å avslå dyrking og import av GMO. Genteknologiloven er innarbeidet i EØS-avtalen, slik at Norge står fritt til å avgjøre hvilke genmodifiserte produkt som kan utsettes, markedsføres og selges her til lands. Også Verdens handelsorganisasjon, WTO, gir stater lov til å ta hensyn til miljø og etikk ved importbegrensninger. Det gjør at behandlingen av den aktuelle maisen og oljerapsen står og faller på politiske veivalg. Vil utenriksministeren si seg enig i at en restriktiv GMO-politikk innebærer å holde norsk mat GMO-fri? Hva vil utenriksministeren gjøre videre for å opprettholde forbudet i den norske fôrvareforskriften ved norsk innlemmelse av EU-forordningen om mat og fôr?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Jeg vil takke alle som har holdt innlegg i denne viktige debatten, og for svarene som har kommet fra utenriksminister Gahr Støre. Som det kommer fram her, er vi alle enig om at målet for norsk landbruk bl.a. er bærekraftig matproduksjon. Vi er heldigvis enig om det meste, om at det er føre-var-prinsippet som gjelder med tanke på GMO. Men jeg vil nok si at jeg opplever meg selv som litt mer utålmodig enn de fleste med hensyn til å få fram en avgjørelse. Jeg mener at dersom helse, miljø, samfunnsnytte, bærekraft og etikk skal være viktige vurderingskriterier, vil den store usikkerheten knyttet til GMO om akkurat disse kriteriene gjøre det uaktuelt å godkjenne disse GMO-ene – vi snakker om tre stykker. Dette må gjøre det mulig å konkludere, og jeg hører som sagt at de andre partiene ikke er fullt så utålmodige som meg. Jeg mener at vi selvfølgelig skal ha kunnskap – vi skal fundere det vi mener, på kunnskap og fakta. På den måten haster det ikke å komme med en avgjørelse, men det at det bør være så enkelt med en avgjørelse ut fra disse kriteriene, gjør at det er utrolig at det har tatt så lang tid. Så min utfordring og min oppfordring til utenriksministeren er at her bør det skje en fortgang, for dette er en viktig sak. Takk for debatten!
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Dette er bare en kort stemmeforklaring fra Kristelig Folkeparti om at vi støtter forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet om at Dokument 8-forslaget vedlegges protokollen. Vi støtter også opp om det regjeringen har gitt uttrykk for, slik jeg oppfatter det, at det er viktig å vurdere ny kunnskap før statsråden tar en endelig beslutning i saken.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Norsk fiskerinæring har i generasjoner vært en viktig næring, som har stor betydning både for lokalsamfunnene langs kysten og for hele landets velferd. Norsk sjømateksport var i 2011 på 53 mrd. kr, og den store og tradisjonelle fiskerinæringen sto for en eksportverdi på 22 mrd. kr. Aldri før har det blitt eksportert mer sjømat fra denne delen av næringen. Det er en enormt stor verdiskaping i fiskerinæringen, og dette viser viktigheten av å sikre næringen gode og forutsigbare rammebetingelser. Det er viktig med jevnlige evalueringer og reguleringer av næringene for å sikre økt lønnsomhet og tilstrekkelig rekruttering. Det er ikke tvil om at en strukturering av kystflåten har politisk sprengkraft, og en kime til uenighet har det vært i mange år. Kanskje nettopp på bakgrunn av det kan det være lurt å se til dem som kjenner hvor skoen trykker, og lytte til dem som står næringen nærmest. Som det går fram av saksfremlegget, kunne FiskeribladetFiskaren 7. oktober 2011 melde at et overveldende flertall på landsmøtet i Norges Fiskarlag høsten 2011 ga sin støtte til et forslag om å gi alle, uansett båtlengde, de samme mulighetene til å ha tre kvoter av både sild og torsk. Videre ble et forslag om å stanse struktureringen av kystflåten på dagens nivå nedstemt av et tilsvarende stort flertall. Signalet fra næringen er rungende klart, og selv en flertallsregjering bør lytte til næringen. Kristelig Folkeparti støtter at forslaget fra mindretallet, der Kristelig Folkeparti er med, gjøres om til et oversendelsesforslag.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Dagens næringsdebatter her i salen viser bredden i norsk fiskeripolitikk. Sakene som har vært behandlet, viser viktigheten av fiskerinæringen i Norge, både den store direkte innvirkningen og ringvirkningene næringen har på lokalsamfunnene langs kysten, og rollen næringen har som en av de største verdiskapende næringer i Norge. Lønnsomheten i hvitfisknæringen har dessverre over tid vært svak, særlig i filetindustrien. Det er derfor viktig å legge til rette for økt lønnsomhet i norsk fiskeriforedlingsindustri. Jeg ser fram til at statsråden legger fram en stortingsmelding om sjømatnæringen, og i dette arbeidet må også forhold knyttet til fiskeindustrien få stor oppmerksomhet, med særskilt fokus på hvilke virkemidler som må til for at lønnsomheten kan økes. Det har vært og bør fortsatt være en politisk målsetting at det fortsatt skal være en lønnsom fiskeindustri langs kysten. Dette er bl.a. bakgrunnen for at leveringsplikt ble innført for deler av trålkvotene, som har som formål å sikre anlegg som bearbeider fisk, stabil råstofftilførsel fra torsketrålflåten. Som forslagsstillerne er inne på i saksframlegget, har det i det siste vært stor uenighet om leveringsforpliktelsenes innhold, spesielt gjelder dette Finnmark og Nordland, og Aker Seafoods leveringsforpliktelser. Presiseringen statsråden kommer med i sitt svarbrev, er viktig, men det er like viktig at rederienes overholdelse av leveringsforpliktelsene også blir omfattende og regelmessig kontrollert. Jeg ser fram til at vi får oss forelagt meldingen om sjømat, og jeg legger til grunn at statsråden tar med seg de innspill som er kommet fram i debatten, i arbeidet med meldingen. Så vil jeg minne representanten Lange Nordahl om at Kristelig Folkeparti i denne saken ikke er en del av en samlet opposisjon, men støtter regjeringspartiene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Bare litt på det formelle: Det er vel ikke slik at genteknologiloven er innarbeidet i EØS-avtalen, den anses å være i tråd med EØS-avtalens bestemmelser. Men det er nå en detalj fordi det forutsetter vi at norsk lovverk er, i henhold til våre internasjonale forpliktelser, enten det er EØS eller WTO. Jeg kan egentlig svare på spørsmålet veldig enkelt med at jeg tror regjeringen har akkurat den samme holdningen som det brede stortingsflertallet har, som er – etter vårt anslag – en av de mest restriktive i verden. Vi mener vi har et godt grunnlag for det både i nasjonal lovgivning og per i dag i det som også gjelder i internasjonal lovgivning. Men det gjelder å følge nøye med på det, for det er i vår interesse at den lovgivningen vi har utført på disse områdene, lar seg forsvare i de internasjonale organene vi deltar i, og i henhold til de internasjonale avtalene vi er forpliktet på. Da er det slik at vi må, så langt råd er, bygge på vitenskapelige fakta knyttet til innholdet i de enkelte GMO-ene. Så kan vi – slik jeg la vekt på i mitt innlegg – også få en utfordring med å argumentere for dette i forhold til offentlig etikk og moral. Jeg valgte å være åpen på det i mitt innlegg, at i forhold til enkelte av disse konkrete sakene kan vi få større utfordringer enn i andre, bl.a. i forhold til WTO-regelverket. Når det gjelder EU, vet vi jo der at det gjør seg gjeldende ulike syn, og det er ganske sterke motsetninger mellom ulike land ut fra hvilke forutsetninger de har på landbrukssiden og på industrisiden, og hvilke holdninger som gjør seg gjeldende i opinionen. Men jeg vil velge å tro at veldig langt på vei vil det være tilstrekkelig mange som deler det norske grunnsynet på dette spørsmålet, til at vi kan arbeide også med dem og forsøke å gjøre det til en del av vår aktive europapolitikk når det gjelder EUs egen arbeidsform. Oppsummeringsmessig har vi til hensikt å opprettholde et meget strengt regime, kanskje blant de strengeste i verden. Vi ønsker å gjøre det ved å følge de prosessene som er i det nærmeste området for oss, nemlig EØS, sørge for at våre posisjoner lar seg godt forsvare innenfor WTO, og så være i forkant av det som måtte være av utvikling av nytt regelverk, som i noen tilfeller er ganske teknisk, men hvor det å ha en ganske formulert grunnholdning, som vi har på dette området, er en god kompassnål for norske holdninger i disse diskusjonene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
La meg få takke interpellanten for å ha stilt et spørsmål som er viktig, aktuelt og godt, og også takke for en god debatt. Jeg tror vel at det vi har hørt i salen i dag, viser at vi er helt samlet om hovedsaken i den restriktive politikken Norge i dag fører: betydningen av å ha en restriktiv linje, føre-var-holdningen og betydningen av kunnskap. Kunnskap tror jeg er viktig på to områder. Som vi har vært inne på, er det viktig at vi har god kunnskap for å ta avgjørelser på et område som er i teknologisk utvikling, som jeg oppfatter at det er bred enighet om. Det er også viktig på det feltet som kanskje er viktigst for mitt fagområde, nemlig måten vi kan forsvare våre interesser på i internasjonale organisasjoner opp mot et internasjonalt regelverk. Det er kunnskap som må ligge til grunn for måten vi argumenterer for våre saker på. Jeg tror vi har fått tydeliggjort at på den ene siden er det et regelverk som gjelder med hensyn til om det kan være til skade for miljø, natur, mennesker. Så er det det andre, det litt mer brede feltet, som går på etikk og moral. Men på begge områder er det viktig å ha en godt gjennomtenkt politikk. Representanten Skei Grande sa at Venstre hadde den strengeste linjen. Det er ikke lett å si hvem som er strengest her nå, for jeg oppfatter at alle i grunnen har vært enige om én streng linje, og som interpellanten sa, går kanskje diskusjonen litt på taktikken med hensyn til hvorvidt dette haster. Jeg konstaterer at vi i dag opprettholder et robust regelverk og en robust praksis. Det er det vi ønsker. Da blir det en vurdering hva som haster i forhold til det. Vi har i alle fall fra regjeringens side lagt opp til å ta den tiden vi trenger for å kunne ta gode beslutninger. Så vil jeg til sist bare si at representanten Flåtten var inne på et poeng som jeg tror vi også skal ha med oss, for dette er en debatt som lett blir en global debatt. Det går selvfølgelig på den situasjonen at sult er et fenomen i verden, og at det kommer til å bli diskusjoner om hvordan man kan produsere mer mat med mindre energi og på et mer utsatt landbruksområde verden rundt. Det er ikke noe som direkte berører norske forhold på kort sikt, men vi er en del av den internasjonale sammenhengen og må også være med i den debatten. Men jeg tror det er et viktig bidrag i den debatten at vi har et strengt regelverk, og at det er et regelverk som lar seg presentere og argumentere for i internasjonale sammenhenger. Takk for en god debatt!
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2012-03-19:
Først vil jeg takke interpellanten for å ta opp en viktig sak, en sak som ikke har vært så aktuell for folk flest i Norge. Når det gjelder kompetanse på GMO ute blant forbrukerne, tror jeg personlig det også er viktig at man prøver å drive forebyggende arbeid i skoleverket, forklare hva GMO er, og hvordan det fungerer. Jeg tror at dersom man spør folk flest, folk på videregående skole, om dette, har de ikke hørt hva GMO er. Her har vi en viktig ting. Jeg er ikke enig i det Kristelig Folkeparti sier om at det haster, som også Haugen sa. Jeg synes faktisk utenriksministeren svarte veldig godt, bl.a. det han presiserte med hensyn til WTO-forhandlingene. Det er det det går på hele veien, at det vi gjør, må være faglig og kunnskapsrikt. Der vil jeg be om at man kanskje legger inn muligheter for å forske mer for å bli bedre på dette. Hvis man skal bruke det mot WTO, som utenriksministeren sier, er det viktig å kunne dokumentere dette med forskningsrapporter. Hvis man går til EU-rapporten om GMO, sier den at ingen skadelige virkninger av genmodifiserte organismer, GMO, er påvist. Man vet også at i dag er det ingen vitenskapelige bevis som assosierer GMO med høyere risiko for miljøet eller mat- og fôrtrygghet enn for vanlige planter og organismer. Det sier den også noe om. Man sier også i EU-rapporten at GMO er et viktig verktøy i kampen mot global fattigdom og manglende matsikkerhet i verden. Om ikke vi tar dette inn til Norge, må vi også se på at GMO kan være en mulighet for å få økt matproduksjon. Der mener jeg Norge kan gå foran og være en primus motor og forske og se på om dette er skadelig eller ikke. Det må ikke bli slik at det er en religiøs overbevisning om at dette er galt, for det kan også være bra for å få mer matproduksjon og få den til å fungere. Jeg tror også det er viktig at hvis man eventuelt vil løsne på dette gjennom å begynne med dyrefôr, som ministeren var inne på, kunne man kanskje åpne for dyrefôr, men ikke for menneskeføde. Det er viktig å ha informasjon og kunnskap og kunne forsvare dette faglig. For vi må bare ta inn over oss at vi er en del av Europa, og vi vil også kunne tilpasse oss det Europa gjør. Hvis vi eventuelt finner ut at vi skal la dette komme inn i det norske markedet, tror jeg det er veldig viktig at vi får merking. Vi har fått kritikk i Norge for at vi har dårlig merking, f.eks. når det gjelder kylling. Og se bare på tilsetning av vann – hvor mange prosent vann er tilsatt? Hva inneholder den maten vi kjøper? Der har EU kommet lenger enn oss. Det viktige er at man har sporbarhet og merking, og at forbrukeren til enhver tid vet hva han eller hun får i seg. Så jeg støtter det som utenriksministeren sier, og det man har kommet fram til med forhandlinger, at vi går for kunnskap. Hvis vi får forskning som tilsier at dette ikke er farlig, bør man kunne gå inn på en faglig måte og vurdere om det kan være en mulighet også å slippe dette inn i Norge. Inntil videre synes jeg for så vidt utenriksministeren svarte godt på det.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-03-19:
Representanten skal ha stor ros for å ta opp kanskje et av de største dilemmaer som er i ferd med å komme når det gjelder produksjon av mat, nemlig bruken av GMO. Jeg synes debatten så langt har vist hvilke viktige dilemmaer vi står overfor her når det gjelder helse, miljø, etikk, samfunnsnytte og bærekraft. Jeg tror at den norske befolkningen og forbrukerne, som det også har vært pekt på her, er veldig opptatt av dette. Kanskje kan kunnskapen være mangelfull, men slik er det jo ofte hos forbrukerne, at kunnskapen til å begynne med er mangelfull. Nettopp derfor tror jeg det er viktig å bruke tid på dette området. Vi har en restriktiv lovgivning, hvor vi har muligheter til selv å påvirke innenfor de avtaler vi har med andre land. Men det er heller ingen tvil om det er viktig å holde orden på og håndtere på en riktig måte de handelsforbindelser vi har både i EU og EØS og overfor WTO. Når utenriksministeren snakker om hvilke konsekvenser som kanskje kan dukke opp f.eks. om våre egne avgjørelser ikke skulle bli godkjent av WTO, om man skulle komme i det han kaller et panel, og hvor man bruker begrepet «offentlig moral», skal en spørre seg: Hva er offentlig moral i denne sammenhengen? Jeg tror at offentlig moral veldig fort kan dreie seg om en verden som mangler mat, og som regjeringen i sin egen landbruksmelding har understreket sterkt mangler mat, og at vi må ta vårt ansvar – at det trengs større avlinger, at det trengs et mer lønnsomt landbruk, ikke bare i Norge, men over hele verden, og at det selvsagt trengs større motstand mot plantesykdommer, slik at flere mennesker kan ernæres, og det samme ved f.eks. å gjenvinne tapt land. Det er et etisk dilemma og et spørsmål om offentlig moral. En skal heller ikke se bort fra at i en fremtid vil også Norge kunne være i en sånn situasjon at en utvikling av genteknologien kanskje kan hjelpe norsk landbruk. Men jeg tror det er om å gjøre å skynde seg svært langsomt i denne sammenhengen. For vi må vite hva vi gjør, og selv om avgjørelsene i disse enkeltsakene har tatt lang tid, vil heller ikke jeg kaste meg på denne vognen med å kritisere dette, i hvert fall ikke under forutsetning av at jeg vet at det gjøres en jobb for å finne ut hva som ligger i det, og hva som kan komme i fremtiden. Jeg tror vi – i hvert fall for Høyres vedkommende – står igjen med at ja, vi har et dilemma når det gjelder våre internasjonale forpliktelser. Dem må vi passe på. Så har vi et handlingsrom som vi skal bruke til beste for den norske befolkningen, til beste for den matsikkerheten som vi er opptatt av. Og så har vi liksom over det hele den etiske forpliktelsen, den offentlige moralen, som går på at verden på sikt kanskje vil forandre seg i en retning som gjør at også vi må se på om nye metoder som kan være sikre, etter hvert må testes ut, og om det kan være holdbart også for oss.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Eg skal gå litt inn i dei litt meir overordna perspektiva i denne saka. Oppdrettsnæringa er ei næring som betyr mykje for landet og for mange kystsamfunn, men det er ei ung næring som har vakse raskt. Derfor er det viktig å utvikle ei forvaltning som kan sikre at vi får ei berekraftig næring. For kort tid sidan la Riksrevisjonen fram ein rapport om havbruksforvaltninga. I pressemeldinga om revisjonsrapporten står det bl.a.: «Havbruksnæringen har fått betydelige miljøutfordringer gjennom bl.a. høye rømmingstall, lakselus og omfattende tap som følge av sykdom. – Disse og øvrige miljøutfordringer er av et omfang som gjør det nødvendig å styrke havbruksforvaltningen for å sikre miljømessig bærekraft og mulighetene for fremtidig vekst i næringen.» Det er gledeleg at mange i næringa ser alvoret og støttar vurderingane frå Riksrevisjonen. Det er også gledeleg at aktørar i næringa har gått ut i media og etterlyst ei meir offensiv forvaltning av oppdrettsnæringa. Når det blir føreslått tiltak for å gjere næringa meir berekraftig, er det alltid fokus på dei negative konsekvensane av tiltaka, men vi må ikkje gløyme dei langt større, negative konsekvensane dersom vi ikkje klarer å få tiltaka til å verke og vi får eit problem med berekraft i heile næringa. Skal næringa bli berekraftig, må vi ha klare og etterprøvbare mål for berekraft, og vi må ta i bruk nødvendige tiltak for å nå desse måla. Dei som argumenterer sterkt mot nødvendige tiltak, må ha eit medansvar for å føreslå alternative tiltak med minst same effekt. Noko anna blir ei lett ansvarsfråskriving. Det ser vi ein god del av hos dei som argumenterte for denne saka – dei er veldig opptekne av dei negative konsekvensane av tiltaka, men dei kjem ikkje fram med alternative tiltak som kan ha ein tilsvarande effekt. Det er viktig å ha med seg dette perspektivet i den vidare behandlinga av Hardangerfjordforskrifta.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Eg har jobba med forsking i heile mitt liv, så eg er van med å ha med fakta å gjere. Men som forskar veit eg at fakta er ikkje berre éin ting. Dei fleste saker har fleire typar fakta, og det er det Frank Bakke-Jensen gløymer i sine forsøk på å lage eit poeng. Eg viste til at det er fleire fakta enn dei som kom frå den utgreiinga. Mitt poeng er at fakta om konsekvensar er éin type fakta, fakta om konsekvensar av tiltak er éin type fakta, og fakta om konsekvensar av ikkje å gjere tiltak er ein annan type fakta, og det er den typen fakta som Frank Bakke-Jensen har ein tendens til å gløyme, og som bl.a. Riksrevisjonen peiker på. Eg går ut frå at Frank Bakke-Jensen ikkje meiner at Riksrevisjonen ikkje fer med fakta.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
SV er oppteke av at vi skal ha ein fiskeripolitikk som kjem kystbefolkninga til gode. Derfor er vi opptekne av å føre ein fiskeripolitikk som ikkje tvingar fram stadig sterkare sentralisering og stadig større kapitalbehov. Mange av forslaga frå opposisjonen går nettopp i ei slik retning. Den minste kystflåten betyr svært mykje for det samfunnet fartøya høyrer heime i. Han er grunnlaget for busetnad og verdiskaping i mange lokalsamfunn. SV er oppteke av å sikre kystflåten sin økonomi, men det må skje med andre verkemiddel enn den struktureringa som opposisjonen foreslår. Fleire tiltak er alt gjennomførte. Regjeringa har bl.a. innført ei samfiskeordning, som er gunstig både for økonomi og for tryggleik. Regjeringa har varsla at ho har sett i gang arbeidet med ei sjømatmelding. I arbeidet med sjømatmeldinga vil vi få ein heilskapleg diskusjon rundt økonomien, både i fiskeria og i fiskeindustrien, slik at vi får ei totalvurdering av dei ulike tiltaka som kan sikre økonomien i fiskeria. SV ser fram til at vi får ein brei diskusjon i den samanhengen. Vi ser ikkje behovet for å gå inn i dei store endringane no, men vil eventuelt opne for dei justeringane som måtte vere nødvendige.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Fiskeindustrien er ei viktig næring, med stor verdi for mange lokalsamfunn. Derfor er det viktig å sikre denne industrien tilstrekkeleg råstoff av god kvalitet. Det er brei semje om verdien av å sikre fiskeindustrien ferskt råstoff og å få betre fordeling av råstofftilgangen over året. For å oppnå dette er det sett i verk fleire tiltak. Eksempel på slike tiltak er omtalt i innstillinga, så eg skal ikkje bruke tid på å gå igjennom dei her. Forslagsstillarane tek også opp leveringsplikta. Det er ei kjend sak at det er sterk uro omkring praktiseringa av leveringsplikta. Derfor er det viktig å overvake leveringsplikta nøye og gripe inn dersom ein oppdagar avvik. Det er noko regjeringa er oppteken av. Det er viktig at dei ordningane som er sette i verk for å sikre råstoff til industrien, blir følgde opp, slik at det vil skape tillit til fiskeriforvaltninga. Men industrikvotar, slik forslagsstillarane tek opp, er – som saksordføraren har gjort greie for – inga god løysing. Fiskeindustrien slit med svak lønsemd. Det er sjølvsagt viktig å bidra til å rette på denne situasjonen, men her trur eg det er vanskeleg å peike på enkelttiltak som kan vere noko sesam, sesam, slik at ein industri som er ganske mangfaldig, og som har slite med ein del utfordringar, kan få ei god løysing gjennom enkelttiltak. Det ein må gjere, er å sjå på heilskapen – samanhengande. Derfor har regjeringa teke initiativet til eit forskingsprogram som skal sjå på lønsemda i fiskeindustrien. Det trur eg er eit av dei grepa det er viktig å følgje opp og jobbe vidare med. Eg har stor tru på – som i andre bransjar – at å satse på produktutvikling er eit viktig element for å styrkje ein industri. Eg trur også at i fiskeindustrien er det eit rimeleg stort potensial for å bidra til betre økonomi, bl.a. gjennom produktutvikling. Elles er det sånn at denne saka – som dei tidlegare sakene vi har behandla i dag – er av dei sakene som det vil bli jobba med i samband med sjømatmeldinga, der ein får sett sakene i ein større samanheng. Sånn sett kan det for så vidt vere greitt at ein får innspel frå opposisjonen undervegs – innspel om tiltak som det kan vere viktig å ha med seg i vurderingane i sjømatmeldinga. Men eg er av den oppfatninga at når vi no først har ei sjømatmelding, bør ein sjå sakene i ein samanheng og ikkje gå for langt i å plukke ut enkelttiltak frå ein heilskap. Det er ikkje alltid den beste løysinga.
Erling Sande (Senterpartiet), 2012-03-19:
Senterpartiet deler motstanden mot utsetjing, import og omsetjing av genmodifiserte organismar. Eg er glad for at denne interpellasjonen gir moglegheit til å setje saka på dagsordenen. Noko av det viktigaste for oss er at vi kan levere denne jorda vidare til etterkommarane våre i minst like god stand som vi sjølve overtok ho i. Til den forvaltinga må vi bruke all den kunnskapen vi har. Vi må få fram ny kunnskap og kanskje viktigast, når vi ikkje har nok kunnskap, må vi vise aktsemd, vi må vere føre-var. Ei av dei største utfordringane verda står overfor, ikkje berre no, men også i framtida, er matkrisa. Allereie no er det slik at ein milliard menneske går svoltne til sengs kvar dag. I 2050 skal vi etter berekningane vere meir enn ni milliardar menneske på denne jorda. Alle har krav på og rett til nok, trygg og næringsrik mat. Mattryggleik er noko av det mest grunnleggjande i eit samfunn – òg i Noreg i dag. I dag passerer vi fem millionar innbyggjarar i landet vårt. I 2030 kan vi vere ein million innbyggjarar meir. Desse skal ha mjølk til frukosten, pålegg på brødskiva, middagsmat osv. Etter Senterpartiets syn er ikkje genmodifiserte matvarer den beste løysinga på desse utfordringane. Farane ved utsetjing av genmodifiserte organismar i naturen er store, og kunnskapen vår om det er framleis liten. Vi veit ikkje nok om kva effektar GMO vil ha på naturen eller på folk si helse. Omsynet til negative effektar på helse og miljø tilseier strenge krav også i laboratorieverksemd på desse organismane. Så er det heller ikkje noko folkekrav, korkje nasjonalt eller internasjonalt, å liberalisere dette lovverket. Nokre store internasjonale selskap pressar på for ei liberalisering, mens massane av forbrukarorganisasjonar, landbruksorganisasjonar, miljøorganisasjonar er sterkt imot. Også norske forbrukarar er imot dette. Representanten Trældal viste til at det ikkje var mange på vidaregåande som visste kva GMO var. Vel, det trur eg er feil. Eg trur det kanskje er der ein vil lære mest om kva GMO er, men det er uansett viktig også å opplyse meir og ha meir kunnskap på dette feltet. Det er eg einig i. Heldigvis er det få funn av genmodifisert materiale på den norske marknaden, men på verdsmarknaden er GMO-frie råvarer stadig vanskelegare å finne. Derfor er det viktig for Senterpartiet at regjeringa påverkar utviklinga i EUs regelverk, slik at ein får minst mogleg innblanding av GMO i tradisjonelt GMO-frie innsatsvarer. Mellom anna blir det jobba for ei nullgrense når det gjeld innblanding i såfrø. Det er i dag slik at ingen GMO-vekstar er godkjende for dyrking i Noreg, og for Noreg er det derfor viktig med merking av GMO-varer på den internasjonale marknaden. Vi har, som utanriksministeren gjorde greie for, eit restriktivt lovverk og ei restriktiv haldning til desse produkta. Det meiner vi i Senterpartiet er viktig at vi held fast ved. Der er Soria Moria-erklæringa tydeleg. Vi ynskjer frå Senterpartiets side at regjeringa fører ein aktiv og tydeleg politikk med omsyn til avvising av GMO – ikkje berre i arbeidet gjennom EØS-avtalen, men også i forum som WTO og FN.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Utvikling av ny teknologi gir oss noen fantastiske muligheter, men det gir oss også noen utfordringer. Det bør derfor være et grunnprinsipp for oss at det er etikken som bør styre teknikken, og ikke omvendt. På dette feltet som vi diskuterer i dag, vet vi fremdeles lite om skadevirkningene knyttet til GMO. I vurderingen av helserisiko er det store sprik mellom forskerne. Noe av den uavhengige forskningen indikerer at det er forskjell mellom GMO og ikke-GMO. For eksempel sier Gro Ingunn Hemre ved Nasjonalt institutt for ernærings- og sjømatforskning at fôringsforsøkene de har gjort, viser at mais genmodifisert til å produsere insektgift kan ha en negativ virkning på vekst og immunforsvar hos fisken, men at det er behov for mer forskning før en kan konkludere. Professor Per Brandtzæg ved Rikshospitalet sier følgende: «Vi vet at de siste 10 årene har forekomsten av allergi økt kraftig i USA og Australia, samtidig som befolkningen spiser stadig mer genmodifiserte mais- og soyaprodukter. Jeg ser det som sannsynlig at det er en sammenheng her, men det må selvsagt bevises vitenskapelig.» Det er nettopp denne usikkerheten som er en av hovedårsakene til den brede enigheten i Stortinget om at man skal ha en føre-var-holdning til genmodifiserte produkter, og en av grunnene til at regjeringen har et uttalt mål, bl.a. gjennom Soria Moria-erklæringen, om at det skal føres en restriktiv politikk på området. Jeg er glad for at utenriksministeren så tydelig i dag har understreket at det også skal være veien videre. I tillegg til de store usikkerhetsmomentene om hvilken helserelatert påvirkning GMO vil ha på det norske folk, må også det solidariske hensynet til land der man dyrker GMO-produkter som tåler sterke sprøytemidler, tas i betraktning. Representanten Andersen Eide gjorde rede for noen av de helsekonsekvensene som finnes ved de sprøytemidlene som tas i bruk. Befolkningen i disse jordbruksområdene blir utsatt for flysprøyting med ugressmiddel, og det er funnet helseskader hos lokalbefolkningen relatert til sprøytemidlene. Disse GMO-ene er nettopp resistente mot sprøytemidler som er forbudt i Norge, på bakgrunn av de helserelaterte skadevirkningene de har. Kan vi da tolerere at Norge gjennom sin import gir legitimitet til bruk av sprøytemidler som skader lokalbefolkningen, mennesker og dyr i de landene vi importerer fra? Skal en giftfri hverdag kun være forbeholdt oss? Da statsråd Lars Peder Brekk hadde sitt lyttemøte på Sørlandet angående landbruksmeldingen, var et av de kraftigste innleggene fra en ung jente som utfordret landbruket til å stå veldig mye mer på barrikadene mot genmodifisert mat, men kom også med en klar henstilling til regjeringen. Jeg tror hun uttalte det ønsket som jeg også ønsker for meg selv. Jeg ønsker å være sikker på at maten jeg spiser, er trygg. Jeg ønsker også at maten jeg spiser, skal være etisk forsvarlig. Derfor mener jeg og Kristelig Folkeparti at vi må ta usikkerheten knyttet til GMO på alvor og benytte oss av de mulighetene vi har gjennom genteknologiloven og de internasjonale avtalene, til å reservere oss mot GMO-produkter.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-03-19:
Jeg vil også takke interpellanten for å løfte en så viktig problemstilling. Venstre har, senest for noen måneder siden, stilt spørsmål til regjeringa om framdriften i disse sakene fordi det har store perspektiver over seg, sjøl om det ikke er noe som vi går og tenker over til daglig. Derfor er det viktig å få kunnskap, det er viktig å få bredde i kunnskapen, og det er viktig at vi også utvikler merkeordninger som gjør at når vi som forbrukere skal handle i dette markedet, både har kunnskap og et merkeordningssystem som gjør at vi kan velge også ut fra disse indikatorene. Det virker som det er bred enighet om å holde føre-var-prinsippet høyt, for det kan ha stor rekkevidde. Vi har i dag snakket om organismer som er resistente mot ulike sprøytemiddel, men det er også sånn at det også kan føre til store virkninger for de organismene som lever rundt. Vi kan få utviklet ugress som har den samme motstandsdyktighet som det produktet som har blitt utviklet med GMO. Det kan også oppstå resistens og GMO-endringer hos insekter, som kan påvirke avlinga, og det kan gå over til beslektede organismer. Hvis man får en genmodifisert mais, kan man få andre maissorter som kan få de samme endringene. Det kan føre til økt ubalanse i naturen. Sjøl om noen også er utviklet for å øke produksjonen på mindre areal – som har gode hensikter ved seg – kan det føre til andre ikke-tilsiktede hensikter. Derfor er det viktig å få kunnskap om dette. Det er viktig å forske på det. Det er viktig å få til merkeordninger, slik at vi som forbrukere kan velge. Det er også viktig å holde føre-var-prinsippet gjennom hele prosessen. Venstre er nok blant de mest restriktive på dette feltet, men det er viktig å ha kunnskap før vi drar konklusjoner.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-03-19:
Dette var opprinnelig tenkt bare som en enkel stemmeforklaring, for Venstre kommer til å stemme sammen med Høyre om å beholde åremålsstillinga også for nemndledere. Det har for oss alltid vært et viktig prinsipp at når folk forvalter så mye makt, gjør man ikke det i en fast stilling. Når man blir tildelt en så stor og mektig rolle som det å være nemndleder, utfordres man faktisk også maktpolitisk. Jeg tror det er sunt i et demokrati at stillinger som innebærer så mye makt, også er åremålsstillinger. Jeg er glad for at regjeringa også endte opp med det når det gjaldt ledelsen for dette feltet. Det var klokt av regjeringa. De burde også ha gjort det når det gjaldt nemndlederne, for de forvalter mye makt over mange menneskers liv. Derfor mener vi prinsipielt, som vi alltid har ment, at det fortsatt bør være slik, og vi skal stemme for det. Så må jeg bare ha en liten bemerkning til Fremskrittspartiets representant, som mente at alle som ikke var født i Norge, var arbeidssky. Det er jo en uttalelse som man ikke vet om man skal le eller gråte av, men jeg har valgt å le av det i dag, og jeg kunne tenke meg at det hadde vært interessant – gjennom presidenten, så klart – å invitere representanten en tur på byen i Oslo og se hvor mange taxier vi hadde fått, eller hvor mye mat vi hadde fått på en restaurant hvis vi bare skulle bli servert av folk som har foreldre – og aller helst også besteforeldre – som er født i Norge. Men kanskje enda mer alvorlig: Jeg hadde opplevelsen av å bli lagt inn på sykehus i denne byen, og jeg må si at det hadde blitt en dårlig behandling hvis man bare skulle ha folk med norsk statsborgerskap til å utøve behandlinga, for i løpet av en ukes opphold på Lovisenberg sykehus opplevde jeg å ha én sykepleier fra Oppdal, og det var det mest etnisk norske jeg i det hele tatt opplevde. Ellers syntes jeg det var fascinerende å oppleve å være på et kristent privat sykehus i Oslo med en overlege med hijab. Det var flott.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-03-19:
De forslagene som Venstre legger fram i dag, er lover og regler som den borgerlige regjeringa i Sverige forvalter. Men Arbeiderpartiet legger seg på ytterste høyre fløy, europeisk, på en rekke områder når det gjelder innvandringspolitikken – eller for å sitere Arne Strand i Dagsavisen: «Ap er derimot blitt drevet til høyre av Frps retorikk og spill på folks innvandringsfrykt. Etter hvert som Frp vokste på meningsmålingene og gjorde det bra ved valgene, har Ap ikke bare skiftet retorikk, men også politikk. Resultatet er blitt at Ap har havnet til høyre for Høyre i asylpolitikken. Arbeiderpartiet har dratt den rødgrønne regjeringen langt over mot høyresiden.» Hvordan føles det å være justisminister og forvalte en politikk som gjør at Norge blir plassert bortenfor ytterste høyre fløy i europeisk innvandringspolitikk?
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-03-19:
Da vi behandlet saka i 2008, uttrykte Venstre en bekymring for at det regelverket som ble vedtatt da, bare var kosmetisk og ikke ville få de følgene som man snakket det opp til å få i denne salen. Det viste seg at vi fikk rett. Det som bekymrer meg i denne debatten, er det lemfeldige forholdet man har til bruken av tall. På tv2.no sier NOAS om statsministerens framleggelse av tall at han «leker med tall uten empiri». Det er ikke noe grunnlag i tallene for at man vil få en bølge om man gjennomfører de lovendringene vi har foreslått. Som UNE-direktøren uttalte i Aftenposten i helga: Det er ingen grunn til å tro at noen får barn for å bli. De bølgene man har hatt, og som statsråden viste til, er så misvisende som det går an. Den første bølgen som kom da vi satt i regjering, var østeuropeere, som skulle ut i løpet av 24 timer. Vi innførte 24 timers saksbehandling og teltleir og rett ut og tilbake igjen. Det var den bølgen som kom. Den andre bølgen man snakker om, er fordi det er krig i verden. Da kom somaliere, da kom irakere, da kom afghanere. Det er på grunn av krigsbølgene. Det er mulig at denne salen har en litt oppskrudd holdning av hvor viktig man er i forhold til følgene det får rundt omkring i verden av det man vedtar. Men det er faktisk sånn at krig er den største grunnen til at folk havner på flukt. Det er mulig det er en stor overraskelse for denne salen, men sånn er det faktisk. Så til overgangsvinduet. Vi vil ha et helhetlig reglement – vi vil ha et reglement som gjelder alle. Det er UNE som bestemmer hvem det er som skal inn, og hvem det er som skal ut, ikke vi. Men vi vil at det barnefaglige skal tillegges større vekt. Det har vi blitt nedstemt på gang på gang i denne salen. Vi vil ha regler som gjelder alle. Vi vil ikke gjøre sånn som regjeringa gjorde i Maria Amelie-saken, da det var et stort press der ute, det var én person som det var masse oppmerksomhet om – da endrer man reglene som gjelder for fire–fem eller kanskje seks. Vi vil ha regler som gjelder for alle, ikke for enkeltpersoner som er masse framme i media. Vi vil ha de samme reglene som man har i Sverige, der den borgerlige regjeringa gjennomfører akkurat det som vi ønsker. Det har ikke ført til noen bølge, det er ikke noe empirisk grunnlag for å påstå det. Kanskje det jeg er mest skuffet over i debatten sånn som det er i dag, er Senterpartiets stortingsgruppe, som tydeligvis har dolket sin partileder i ryggen. Her syns jeg partilederen burde ha fått rett når hun har uttalt at sakene bør komme på vent til man får det nye regelverket. Jeg håper fortsatt at stortingsmeldinga vil by på noen endringer. Hvis ikke mener jeg at regjeringa tuller med parlamentet. Det bør ikke regjeringer gjøre.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Jeg vil bare gjøre oppmerksom på en endring i innstillingen som vi legger opp til bør gjøres fram mot den andre behandlingen av loven i Stortinget. Det er rett og slett at § 9 i statsborgerskapsloven, som gir regler for beregning av karenstid, og som gjelder de menneskene som søker om statsborgerskap, forsto vi – under komiteens tolkning av lovteksten – dit hen at gjeldende annet ledd i § 9 skulle «dyttes» nedover og bli nytt fjerde ledd i lovteksten. Departementet har gjort oss oppmerksom på at dette ikke var departementets intensjon. Ved nærmere gjennomlesing ser også vi at det ikke er hensiktsmessig å gjøre det på den måten, rett og slett fordi en vil få to ledd som omtaler det samme forhold. Det vi legger opp til, er at denne setningen nå strykes, og at vedtaket til lovendringer knyttet til § 9 vil lyde: «§ 9 annet og nytt tredje ledd skal lyde: Karenstiden regnes fra den dag endelig dom er avsagt. Ved ilagt forelegg regnes karenstiden fra vedtakelsestidspunktet. Den som er ilagt straff eller strafferettslig særreaksjon, har ikke rett til norsk statsborgerskap før denne er gjennomført og all prøvetid er utholdt.» Det punktet som heter «§ 9 nåværende annet ledd blir fjerde ledd», strykes.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Det er jeg helt enig i. Noen ganger går sakene lite grann fortere enn det man har beregnet, og det er bare å beklage. Eller: Det er jo bra at det går fortere enn man har beregnet, men det er jo dumt at man er ute og blir tatt på sengen på grunn av det. Så da er det sagt. Komiteens merknader i denne saken er uhyre korte, og det er rett og slett fordi vi er helt enige med departementet. Her foreligger det et godt forslag fra regjeringen. Det er noe vi må gjøre, og det er noe som er bra. For noe av det som i hvert fall jeg har fått mange henvendelser fra folk om, er jo problemet med å få på plass grunnleggende banktjenester. Hvis man ikke har en ID som er avklart godt nok til at man kan få godkjent alt man trenger, hvis man ikke har fått fastlagt ID fra statens side, har man ofte problemer. Jeg tror det mest spesielle tilfellet jeg var borte i, var en dame som hadde studierettigheter i Norge, hadde rett på penger fra Statens lånekasse, men som ikke fikk opprettet bankkonto og dermed heller ikke fikk ut pengene fra Lånekassen, fordi vi har lyktes så godt med å effektivisere Statens lånekasse at alt dermed går automatisk. Det viser noen hverdagsproblemer som er veldig fjernt fra oss som er stortingsrepresentanter, men som altså noen av dem som kommer til Norge, opplever, av forskjellige grunner, og som vi nå prøver å få ordnet opp i. Jeg har stor forståelse for at vi ikke kan gjøre banknæringen ansvarlig for å utstede det som de facto er identitetskort for en god del mennesker som oppholder seg i Norge. Det er ikke banknæringens jobb. Det er statens jobb. Derfor er det veldig bra at vi nå får på plass dette oppholdskortet. Det er bra for folk, for det betyr at de har muligheten til å integreres bedre i Norge. Jeg er sikker på at til og med Morten Ørsal Johansen fra Fremskrittspartiet er enig i at når innvandrere virkelig har stå-på-vilje, sånn at de vil ta utdannelse og komme seg i jobb, er det dumt hvis mangler fra det offentliges side er det som hindrer dem fra å gjøre jobben selv. Men det får vi altså ordnet opp i nå, og det er veldig bra!
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Det har vært en god debatt, som har belyst saken på flere forskjellige punkter. Jeg tenkte bare jeg skulle presisere noe av det som alle som står på en rettssikker asylpolitikk, mener skal være grunnleggende prinsipper. Det ene er at alle mennesker har rett til å få behandlet sin asylsøknad. Det skal være sånn at folk som får opphold, får muligheten til å bosette seg og bo i en kommune. Folk som får avslag, skal reise hjem, enten frivillig eller gjennom retur ved norske myndigheter. Det er helt riktig at en av de tingene som har vært veldig positivt den siste tiden, har vært at vi har fått igjennom at flere mennesker reiser fra Norge, enten ved at vi sender dem ut, eller – aller helst – ved at de reiser frivillig. Vi har – som justisministeren var inne på – sagt veldig tydelig at her har vi hatt en positiv utvikling. Det andre er at vi har rask saksbehandlingstid. Det tjener alle på. Enten en skal få opphold eller skal få avslag, er det i både barns og voksnes interesse at de som får avslag, og skal ha avslag, får det raskt. Det å ha søkt om beskyttelse i et land og oppleve å bli sittende lenge er uansett tap av tid i et menneskes liv. Og det er mange mennesker som har mistet mye tid. Vi har også på dette området sørget for at vi har fått raskere saksbehandlingstid. Det siste gjelder barn. Det er et grunnleggende prinsipp vi har, som gjelder både i barnekonvensjonen og i det som Stortinget vedtok, og som ble lagt til grunn i utlendingsloven, nemlig at barn ikke skal stilles ansvarlig for foreldrenes valg. Det er barna vi som stat skal ta hensyn til – vi skal ta hensyn til barna. Hensynet til barnets beste skal være et grunnleggende hensyn. Det legger vi til grunn når vi har barnevernssaker. Foreldre tar mange gale valg. Likevel sier vi at da griper vi inn som stat og sørger for å ta mest hensyn til barna. Det er det vi må gjøre også i de saker der foreldre velger å la være å returnere til land og vi som norsk stat ikke er i stand til å sende dem ut. Dette har lenge gjeldt land som Etiopia, men også land som Eritrea, som regnes som et av verdens aller verste diktaturer. Dit får vi ikke sendt voksne. Vi får følgelig ikke returnert folk, og det skaper en situasjon der barnefamilier blir sittende her lenge. Så kan vi si at vi vil at foreldrene skal reise ut, og det mener jeg – det sier vi, det sier den norske stat – og da skal de reise ut. Men når de ikke gjør det, må på et eller annet tidspunkt hensynet til barnet veie tyngre enn det at foreldrene tar gale valg. Det er dette vi diskuterer her i dag. Som justisministeren sier, vi skylder disse barna en god, robust og varig løsning. Det er jeg helt enig i. Til slutt vil jeg bare si til Per Sandberg, som ønsker at vi skal ta dissens: Det å ta dissens er å slippe å ha hånden på rattet. Hvis vi skulle gjort det, hadde vi hatt like liten politisk innflytelse som Fremskrittspartiet. Og det har vi i SV ikke til hensikt å ha.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Tre momenter vil jeg ta opp helt på slutten av debatten. Det ene er det enkle og litt spesielle ved at Fremskrittspartiet nå tar til orde for, slik som Per Sandberg gjør, at det er «inhumant» at det bor 3 800 barn i asylmottak. Det er «inhumant» at det bor 16 000 mennesker i asylmottak, og så vil han fengsle dem i stedet – ved å putte dem i lukkede mottak. Det er unektelig litt spesielt å høre på dette. Det andre jeg vil si, er at vi har hatt en stor og bred diskusjon der mange har hevdet at norsk asylpolitikk – Fremskrittspartiet har hevdet at norsk asylpolitikk befinner seg i den ene enden av skalaen – er veldig åpen og veldig liberal. Det er ikke riktig. Hvis man går inn og ser på dette i sammenlignbare land – som regjeringen sier i regjeringserklæringen at den ønsker vi skal gjøre – ligger vi noen ganger på en litt mer liberal, eller litt mer human linje, mens i andre sammenhenger er vi strengere. Derfor er dette noe vi må bruke som politikk, også for å dreie politikken vår i en mer human retning i noen sammenhenger. Vi mener at det er nødvendig i forhold til barn.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Sandberg kalte innlegget mitt «usaklig».
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Jeg ønsker ordet til en åpenbar misforståelse.