trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Først har jeg lyst til å si tusen takk for deltakelsen i debatten, det setter presidentskapet veldig stor pris på. Jeg er glad for at folk har engasjert seg, for det er litt kjedelig når man gjør et så omfattende arbeid, at det ikke blir debattert. Så det synes jeg var veldig fint. Først til representanten Tetzschner, som er skuffet over at reglementskomiteen ikke har fulgt opp dette med anmodningsvedtak: Da har jeg lyst til å gjøre representanten Tetzschner klar over at det ikke var i mandatet til reglementskomiteen. Der var det veldig klart at vi ikke skulle gjøre det, for det var det Harberg-utvalget som fikk mandat om. Det var i Harberg-utvalget ordningen med anmodningsvedtak ble vurdert, ikke i reglementskomiteen. Det har ikke vært tema i den komiteen, og heller ikke i presidentskapet, siden vi i reglementskomiteen ikke har vurdert det. Det som kom fra Harberg-utvalget til presidentskapet, var heller ikke om anmodningsvedtak. Så det er en debatt som egentlig ikke hører hjemme her, selv om jeg forstår at det er viktig og interessant. Til Senterpartiet og dette med interpellasjonstiden: Presidentskapet og jeg som leder av reglementskomiteen har skjønt Senterpartiets holdning veldig tydelig, men det har vært et klart flertall for å prøve å gjøre det litt annerledes fordi det har vært litt lite interesse rundt interpellasjonsdebattene – kanskje å ha litt kortere taletid og prøve å få med flere. Det er rett og slett et forsøk på å gjøre egentlig litt det som representantene Arnstad og Enger Mehl er opptatt av, å få flere med i interpellasjonsdebattene. Jeg ser det som blir sagt om antallet minutter, at man kan begrunne grundigere, men jeg tenker at man kan gjøre et forsøk. Det er fullt mulig å gå tilbake hvis man ser at dette ikke fungerer. Men hensikten fra både reglementskomiteen og presidentskapet var rett og slett å prøve å gjøre de debattene litt mer dynamiske. Til representanten Knag Fylkesnes, som omtaler dette som Hansen-utvalget – og det synes jeg nesten var litt stas. Han tar opp det med spørretimen, og det er helt riktig at det var en veldig frisk diskusjon i reglementskomiteen om å gjøre noe med spørretimen, altså rett og slett å la representanten styre taletiden sin selv. Det har blitt problematisert ved om det er praktisk mulig eller ikke. Men for framtiden tror jeg selvsagt at det er mulig å vurdere den typen ting for å vitalisere debattene i Stortinget ytterligere. Jeg kan for Stortingets del nevne at reglementskomiteen også ba om innspill fra presselosjen om hvordan stortingssalen blir oppfattet fra utsiden, og det var veldig interessante innspill de kom med, for ofte ser vi jo at interessen fra media er i vandrehallen og ikke her i salen. Det var viktig for reglementskomiteen og også for presidentskapet at vi skulle prøve å legge til rette for at interessen skal ligge på det som foregår i stortingssalen, ikke nødvendigvis bare på utsiden. Det har vært viktig for oss. Tusen hjertelig takk for deltakelsen i debatten. Jeg ser at representanten Tetzschner har tegnet seg igjen, så kanskje vi får en liten runde til.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Bare en liten kommentar til Michael Tetzschner, som sa at undertegnede ikke fulgte med da han snakket – det gjorde jeg virkelig. Jeg ville bare poengtere at det ikke lå i mandatet til reglementskomiteen å gå inn på anmodningsvedtak, det lå i mandatet til Harberg-utvalget. Jeg vil sitere fra mandatet til reglementskomiteen: «Komiteen skal ikke vurdere spørsmål som omfattes av mandatet til utvalget til å utrede Stortingets kontrollfunksjon.» – Så vi skulle ikke vurdere anmodningsvedtak. Det var heller ikke det som ble sendt til presidentskapet. Jeg kan opplyse representanten Tetzschner om at det står fortsatt igjen store deler av Harberg-utvalget til behandling i Stortinget. Da har man muligheten til å ta tak i anmodningsvedtak. Det er viktig å få opplyst om dette, for det er ikke slik at det har vært en uvilje mot å diskutere anmodningsvedtak, men det hører ikke til i denne innstillingen og var heller ikke i reglementskomiteens mandat selv om man synes det er viktige problemstillinger. Det vil komme til Stortinget på et senere tidspunkt. Det er viktig å få klarhet i det.
Ola Elvestuen (Venstre), 2021-06-17:
Dette er en viktig sak. Presidentskapet har vært grundig. Jeg skal bare ta opp noen spørsmål som Venstre har egne forslag om. Det ene er at vi sammen med Miljøpartiet De Grønne og Rødt støtter forslaget om at ved replikkordskifter setter vi tallet slik at alle partier kan få en replikk. For noen av partiene er jo dette et stadig tilbakevendende spørsmål. Det gjelder også spørsmål til regjeringen – vi har to spørsmål hver uke – og at parlamentariske ledere kan få muligheten til å få to spørsmål i tillegg. Det handler om å ha den bredden i spørsmålsstillinger og å ha denne kontakten med regjeringen som kan være nyttig for partiene. Så til fordelingen mellom komiteene. Vi har to forslag denne gangen, som vi også hadde for fire år siden. For fire år siden flyttet Stortinget regional planlegging fra energi- og miljøkomiteen til kommunalkomiteen. Man flyttet også det som gikk på kulturminnevern fra energi- og miljøkomiteen til kulturkomiteen. Det mente vi den gangen ikke var riktig, og vi mener fortsatt at disse bør være samlet i energi- og miljøkomiteen. Regional planlegging, plan- og bygningsloven, er helt sentralt knyttet opp mot natur- og miljøarbeidet. Jeg mener det var feil å flytte planavdelingen fra Miljøverndepartementet den gang over til Kommunaldepartementet. Det som bør gjøres i neste periode, er at i hvert fall Stortinget bør sørge for at vi har dette samlet. Slik var det fram til 2017. Jeg ser ingen grunn til at vi skal fordele det helhetlige klima- og naturarbeidet, som vi trenger, på flere komiteer enn det som er nødvendig. Akkurat det samme gjelder kulturminnevern. I den siste stortingsmeldingen om kulturmiljø blir det jo nettopp understreket at kulturminnevern også er en sentral del av klimaarbeidet. Man har altså en tettere forbindelse mellom kulturminnevernarbeidet og det overordnede klimaarbeidet, og det understrekes i selve meldingen. Det bør også gjenspeiles i Stortinget, at vi ser klima, natur og miljø i sammenheng med arealplanlegging, og derfor bør regional planlegging inn i energi- og miljøkomiteen. Vi bør også se på kulturminnevernet som en sentral del av miljøarbeidet, og derfor bør også kulturminnevernet inn i energi- og miljøkomiteen, slik at den komiteen har den styrken og helheten som det er behov for. Med det tar jeg opp Venstres forslag.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-06-17:
Jeg har hatt gleden av å representere Kristelig Folkeparti i reglementskomiteen. Det har vært et interessant arbeid i en hverdag som det siste halvannet året har vært svært langt fra det som er normalen, og som har gitt oss nye utfordringer. Jeg skal kort knytte noen kommentarer til et par forhold som har vært særlig viktig for oss i dette arbeidet. Som man ser av Dokument 22 og innstillingen fra presidentskapet, vil det fra neste stortingsperiode bli innført et system med mer systematiske initiativdebatter, der komiteene kan reise debatter i plenum. Det har vi i Kristelig Folkeparti støttet. Vi mener at det vil kunne bidra til å sette dagsaktuelle saker på dagsordenen og bidra til økt interesse for det som foregår i Stortinget. Samtidig er det slik at i en vanlig arbeidsuke her i Stortinget er det bare to dager som er satt av til ordinære debatter, og det er tirsdager og torsdager. Vi uttrykte i reglementskomiteen bekymring for at disse initiativdebattene kan spise av den tiden som vi trenger til å ta de ordinære debattene rundt saker i plenum. Vi registrerer at presidentskapet deler den bekymringen, og at en åpner for slike initiativdebatter som en forsøksordning, men der en da vil komme tilbake til frekvens på debattene. Det gir vi vår tilslutning til. For øvrig har nettopp den situasjonen vi har hatt det siste halvannet året, gjort at arbeidet vårt som stortingsrepresentanter i stadig større grad har foregått på digitale plattformer, med unntak av det som skjer i salen. For oss i Kristelig Folkeparti har det også vært viktig å understreke i komiteen at en stortingsrepresentants arbeidsplass er her på Stortinget, i landets hovedstad, og ikke i sofakroken hjemme eller i bilen i en ferjekø på Vestlandet. Derfor var komiteen tydelig på at når vi nå går over i en mer normal situasjon, etter hvert som vi forhåpentligvis får nedkjempet pandemien, bør også komitéarbeidet i størst mulig grad gå tilbake til normalen, altså at det blir stilt krav om fysisk frammøte. Komiteen foreslo overfor presidentskapet at komiteene må søke om å få avholde møter digitalt, og må begrunne det. Der har presidentskapet valgt å legge seg på en noe mykere tilnærming, der en overlater til komiteene selv å avgjøre den type ting. For oss i Kristelig Folkeparti er det uansett viktig å understreke at vi mener at fysisk tilstedeværelse, ikke minst i komitémøter, må være hovedregelen selv om vi nå går tilbake til normalen. Så er det blitt fremmet fire løse forslag, fra Venstre og Miljøpartiet De Grønne. Vi i Kristelig Folkeparti varsler at vi vil gi vår tilslutning til tre av de fire forslagene. Det vil bli rapportert inn fra vårt gruppesekretariat hvordan vi vil votere i dag.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-17:
Vi har følgt arbeidet i Hansen-utvalet og synest det er eit godt stykke arbeid som er gjennomført. Vi synest det er synd at presidentskapet ikkje følgjer det heilt ut. Når det gjeld digitale møte, er vi heilt einige i at det er ein god idé, og det kan kome situasjonar framover der det kjem til å bli høgaktuelt. Når det gjeld bruk av spørjeinstitutta, trur vi ulike typar justeringar kan vere på sin plass. Når det gjeld ordinær spørjetime, meiner presidentskapet at det er ei ordning som fungerer bra. Der trur eg nok vi har ulike oppfatningar. Ordinær spørjetime er nok oppfatta av representantar eg snakkar med, som ei ordning som i veldig liten grad blir sett på som interessant. Det er veldig ofte ein ikkje får svar, og det er lagt opp på ein sånn måte at ein som statsråd lett kan kome seg ut av situasjonen ved å ikkje svare direkte på spørsmål. Difor synest vi om det Hansen-utvalet føreslo, at ein får ei spørjeform som liknar meir på den vi har i kontrollkomiteen, der ein pressar fram svar. Viss statsråden berre svarer heilt usamanhengande og ikkje direkte på spørsmålet, har ein anledning til å be om at statsråden svarer på det. Ein får ein mykje meir konfronterande situasjon. Det fungerer bra og sømeleg i kontrollkomitéarbeid og er ein effektiv måte å kome til bunns i saker på. Det er ein måte for Stortinget å skjøtte funksjonen sin på, og vi trur det kan vere ein eigna modell også for spørjetimen. I staden for ein komitéleiar som passar på at ting er innanfor sømelege rammer i kontrollkomiteen, vil det da vere presidenten som passar på at ting er innanfor sømelege rammer. Det har ikkje vore noko problem i kontrollkomiteen, og eg trur det vil berike spørjetimeinstituttet å gjere det på den måten. Det ville nok også blitt mykje meir brukt av Stortinget, og det liknar ein del ordningar ein har i andre land. Så det trur vi kan vere ei god løysing. Når det gjeld initiativdebatt, har det vore ulike typar forsøk og litt blanda erfaring med det, og vi helser velkomen ulike forslag til korleis ein kan lage den typen tema og initiativ på ulike vis. Det synest vi er bra, men ein må passe seg så dette ikkje blir noko som sklir ut, og at noko som kanskje verka som ein god debatt i komiteen, viste seg å ikkje vekkje noko spesielt engasjement blant representantane i salen når det kom til stykket. Utover det vil vi kome tilbake til Stortingets sekretariat med kva vi skal meine om dei ulike forslaga som er komne. Vi har ikkje hatt tid til å gå gjennom dei no på morgonkvisten, men vi vil gjere det før kl. 15.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-17:
Statsråden seier at ein på rekordtid har klart å forhandle ferdig, og på rekordtid skal ein dundre dette gjennom her i Stortinget. Det er liksom ein dag for glede og fantastisk bra at ein har jobba og stått på. Så er ein jo ein del av eit demokrati – det må ein jo plutseleg begynne å minne statsrådar og stortingspresidentar om – som har rett til å kunne delta og setje seg inn i saker. Forseinkingar, ja – det kan sikkert vere ei byrde for ein statsråd at det finst eit folk der ute som skal ta stilling til dei avtalane som blir lagde fram, men sånn er det no i alle fall. Eg har rett og slett lyst til å høyre om statsråden kan reflektere litt rundt det demokratiske aspektet i denne avtalen, der det er mange spørsmål som ikkje er svart på, mange spørsmål som komiteen har stilt, som ikkje er skikkeleg svart på av departementet. Mange opne spørsmål er ikkje blitt svart på. Og så er det eit demokratisk underskot at bevegelsar ikkje har hatt moglegheit til å uttale seg. Kva er betraktninga til statsråden og regjeringa på det punktet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-17:
Det er for mange spørsmål utan svar til at det er mogleg å stemme for avtalen i dag. Difor føreslår vi ei utsetjing. Det er spesielt at når ein feirar at ein har gjort unna ein avtale på rekordtid, brukt under eit år på å utarbeide han, og på to veker skal den bli behandla og gå gjennom i Stortinget, så nemner ein stort sett ikkje i innlegg det demokratiske underskotet dette representerer. Her er ein vald inn på Stortinget av folket, og så ser ein ikkje at ein også er forsvarar av folkets rett til å bli høyrt, involvert og ikkje minst betydninga av den offentlege debatten. Ekspertar tar alltid feil, folket tar alltid feil, og politikarar tar alltid feil. Heile poenget med demokratiet er at når ein bryt meiningar – det er da dei beste avgjerdene kjem. Her har ein avskore demokratisk debatt – veldig effektivt avskore ein demokratisk debatt. Ein kunne ha utsett behandlinga, ein kunne lagt opp til offentlig debatt og involvering. Men ein har valt å ikkje gjere det – ein har aktivt valt å ikkje gjere det – og det er det som bekymrar meg så veldig i denne saka. Det blir bekrefta av alle dei innlegga der ein hoppar bukk over det demokratiske underskotet i denne saka. Det blir bekrefta av det. Den uroa som er i meg, og som eg trur er i mange, er at ein ser på folket og demokratisk medverknad meir og meir som ein klamp om foten. Åh, dette brysame folket! Ein skulle helst ha vore dei forutan, kan ein nesten høyre at ein seier mellom linene når ein dundrar saker som dette gjennom i Stortinget. Da er ein verkeleg på ville vegar. Så er det den dimensjonen som har med omfanget å gjere. Det var interessant at regjeringa no anbefaler å stemme for forslaget frå Arbeidarpartiet om å inkludere nye tenester i avtalen. For det har vore eit spørsmål som har vore stilt frå komiteens side, frå bl.a. Arbeidarpartiet til statsråden, men ein har ikkje fått ordentleg svar på kvar det kom frå at ein ikkje skulle inkludere nye tenester i avtalen. No er ein altså med på det. Det er akkurat som om ein berre har gløymt det, at det er ei forsøming. Så det vesle rommet ein har hatt av demokratisk behandling i Stortinget, som i seg sjølv ikkje er nok for å kunne kalle det eit demokrati, har hjelpt avtalen til å inkludere noko så fundamentalt som nye tenester i avtaleteksten. Som representanten Navarsete var inne på, veit vi kor lukka dei norske forhandlingsprosessane er. Ein er ikkje open om posisjonar, vi får ikkje innsyn. Stortinget er ikkje involvert på nokon som helst måte, men plutseleg kjem det ein avtale ein berre skal skrive under på. – Nei, dette held ikkje!
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-17:
SV er for frihandelsavtalar. Spørsmålet er korleis dei blir utarbeidde. Når høgresida i Noreg forhandlar med høgresida i Storbritannia, bør til og med Arbeidarpartiet vere på vakt. Dette er ikkje ei ja/nei-sak. Det har vi nettopp sett eksempel på. Statsråden har opna for å inkludere nye sektorar i denne avtalen, og det opnar opp for at ein kan konsekvensutgreie heile lista. Det betyr at viss ein fyller lista ordentleg ut, kan dette bli ein bra avtale, men det veit vi jo ikkje no. Vi aner ikkje omfanget av dette. Dette er ein mindre inngripande avtale enn EØS. Det er bra, men så er det omfanget av dette, kva som er på lista, kva som er gløymt frå regjeringssida, og kva som med vilje er utelate frå regjeringssida, altså dei politiske sidene av dette. Det er det vi tar stilling til i dag. Difor må ein ha betre tid til å gå igjennom avtalen og kome opp med ei meir omfattande liste for å skjerme demokratiet og ikkje minst for å inkludere demokratiet.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-06-17:
Med all respekt for de foregående talere må jeg si at mye av Stortingets endring i reglementet går ut på å gjøre det lettere å være stortingsrepresentant. Det gjelder to ukentlige fremmøter for å votere og overgangen til digitale møter, som jeg er redd for får den utglidende effekt at man ikke lenger oppnår den fortroligheten og det samarbeidet som fortrolighet i komiteene kan hjelpe til med når møtene er fysiske. Jeg synes også man har gått langt i å erkjenne eller underkaste seg partilogikken, og jeg synes heller ikke det er i samsvar med folkeviljen at noen representanter skal ha flere privilegier enn andre. Hvis man er opptatt av å styrke minoritetenes stilling i Stortinget, vil jeg anbefale at man for fremtiden går veien om representantrettigheter, for de er jevnt fordelt og bør være jevnt fordelt på alle dem som har latt seg innvelge på forskjellige lister. Det jeg tenkte jeg skulle si litt om, er den delen av oppdraget – muligens er det Harberg-utvalget – som gjerne skulle vært fulgt opp av reglementskomiteen. Det gjelder anmodningsvedtakene, for det sto i mandatet at man gjerne så at ordningen med anmodningsvedtak ble vurdert. Det skulle vurderes om det er behov for å regulere vedtaksformen nærmere, om det er behov for å klargjøre anmodningsvedtakenes rettslige status, om det bør oppstilles begrensninger av hva vedtakene kan gå ut på, og om det er behov for å gjøre endringer i behandlingsmåten for regjeringens meldinger om oppfølgingen av disse vedtakene. Jeg sier dette med tanke på den voldsomme utglidningen som Frøiland i sin tid advarte mot. Jeg mener det ble sagt at man rådet Stortinget til stor varsomhet med disse forslagene, som jo genereres uten utredning, og som i et uheldig øyeblikk kan binde opp regjeringen, og også har betydelige skadevirkninger når det gjelder helhetsplanleggingen både økonomisk og for andre saksområder. Det opptar meg i en slik grad at jeg synes det er synd – og jeg vil nesten si at det er en forsømmelse av Stortinget, som nå diskuterer reglementet – at man ikke har gått inn på Stortingets stilling som beslutningsorgan og Stortingets stilling som bevilgningsorgan. Veldig mye av debatten går på det møtetekniske og hvordan man kan ha morsom og dynamisk debatt her i salen. Det som bekymrer meg, er Stortingets integritet som en saksforberedende og viktig del av vårt demokrati. Jeg kommer tilbake i et nytt treminuttersinnlegg, for det ser ut til være nødvendig med de begrensninger som nå legges på denne debatten.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-06-17:
Den beste veien til å ha saklig debatt er at man har satt seg inn i sakene, i en ganske komplisert verden. Jeg mener at banalisering av Stortingets debatt ikke er det vi trenger nå. Men likevel gjør vi ikke noe med anmodningsforslagene. Maktfordelingsprinsippet skal sikre en funksjonsmessig og personellmessig oppdeling av statsmakten, der avgrensningen mellom storting, regjering og domstoler er klar. Det er snakk om forskjelligartede oppgaver, men det skal også være et samspill. Regjeringen er Stortingets gjennomføringsorgan, men er også spissen av en lovbundet forvaltning som arbeider etter generelle retningslinjer gitt i lov, av Stortinget selv. Regjeringen skal ved sitt embetsverk ikke bare sikre at forberedelsen av sakene skjer etter grunnfestede prinsipper om forsvarlighet, at det ikke tas utenforliggende eller usaklige hensyn, og at det ikke forekommer inhabilitet, men ikke minst bidra til en økonomisk samordning og en helhetstenkning. Rent praktisk er det lagt til rette for dette i Grunnloven ved opplysningsplikten, det står i § 82, og det er nettopp for å sikre kvaliteten på de beslutningsdokumentene som Stortinget behandler. Det er derfor et paradoks at disse reglene ikke gjelder de selvgenererte forslagene som fremsettes her i huset. Kravene til kvalitet i beslutningsgrunnlaget er vel heller fraværende, for de enkeltvedtakene skal altså heller være egnet til å gjøre inntrykk på publikum. Det er blitt et lavterskeltilbud for egenmarkeringer, men likevel har de også en evne til å pålegge regjeringen bindinger og fortrenge embetsverkets oppmerksomhet fra andre og viktigere oppgaver. Sesjonen avsluttes i morgen. Den har budt på 545 anmodningsvedtak så langt. Heldigvis er 193 vedtak blitt satt til side, men det har jo bundet opp Stortingets behandlingskapasitet. 60 anmodninger er vedtatt uten å ha sammenheng med en sak, bare i forbindelse med redegjørelser. 240 anmodninger er med bakgrunn i representantforslag alene, og så er det 20 anmodninger i forbindelse med meldinger, hvor man verbalt kan gi uttrykk for hva man synes om regjeringens melding. Seks anmodninger er tatt direkte over bordet etter hastebehandling, uten innstilling. Jeg synes ikke dette kler et demokrati som vanligvis arbeider godt med forvaltningen på et kunnskapsavklart grunnlag, og jeg ser også at dette fortrenger Stortingets oppmerksomhet fra de sakene som burde kreve stor fordypning. Jeg kan minne om at den siste personvernloven gikk igjennom på like mange dager som den opprinnelige, 20 år tidligere, hadde tatt av uker.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-06-17:
Jeg vil si til Hansen at det at vi ikke skal kunne behandle viktige saker, når vi har reglementskomiteens innstilling her med påtegning fra presidentskapet – det var jo det jeg sa var en tapt mulighet. Jeg testet nemlig dette med mandatet på Eva Kristin Hansen før det, så hvis hun hadde hørt etter i mitt første innlegg, anla jeg ikke kritikken etter de linjer, men bare som en tapt mulighet her i dag. Jeg mener det også bør bekymre Stortinget at Stortinget ikke har oversikt over sine egne vedtak. Det har vi fått glimrende illustrert ved den manglende etterlevelsen av karanteneregelverket fra noen av våre fremste tillitsfolk. Det er så mange regler at vi til slutt går vill i dem. Men også når det gjelder enkeltvedtak, er det noen som griper direkte inn i forvaltningens lovbundne behandling av enkeltsøknader – hvor Stortinget altså griper inn og selv overtar forskriftsanvendelsen. Det er også et tegn på at Stortinget er på ville veier. Og det er her krisen i Stortinget ligger, ikke om vi skal ha digitale møter eller ikke.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-06-17:
Helt siden jeg kom inn på Stortinget, har jeg opplevd interpellasjonsinstituttet som ikke bare nyttig for min egen del, som representant her på Stortinget, men også viktig fordi det gir anledning til å stille spørsmål til regjeringen på en grundig måte, hvor man kan bygge opp gode og lengre resonnement og få utfyllende og gode svar i en saklig debatt som både interpellant og resten av Stortinget kan delta i. Nå er det tilsynelatende flertall for å kutte interpellasjonstiden fra 10 til 5 minutter. Det synes jeg er veldig uheldig. Jeg håper presidentskapet vil ta en revurdering og vurdere å stemme for Senterpartiets forslag i dag, som går ut på å beholde interpellasjonstiden på 10 minutter, men i stedet kutte taletiden for øvrige talere som måtte tegne seg, til 3 minutter. I vår tid er det en mer og mer hard debatt med polariserte utsagn i sosiale medier og i de offentlige debattflatene. Man har kort tid til å diskutere, og ganske store saker må trekkes ned til et veldig komprimert nivå, med noen få setninger. Det synes jeg er synd. Interpellasjonen er nettopp da så viktig for å kunne diskutere ting på en mer utfyllende måte. Hvis man skal ned på bare 5 minutter, vil det bli veldig utvannet. Argumentasjonen til presidentskapet har hovedsakelig vært at man ønsker å få plass til flere i interpellasjonsdebattene, det er i hvert fall det jeg har oppfattet. Hvis man følger presidentskapets forslag, vil det bli plass til et par flere talere i en interpellasjonsdebatt. Hvis man følger Senterpartiets forslag, vil man etter de beregningene vi har gjort, få plass til sju flere talere i en interpellasjonsdebatt. Det er også sånn at i løpet av den fireårsperioden vi har vært gjennom nå, har vi, hvis jeg ikke tar helt feil, hatt rundt 160 interpellasjoner. Av dem er det bare noen få som har vært fulltegnet, ikke mer enn en håndfull. Derfor er dette i utgangspunktet ikke et stort problem. Jeg håper de som er til stede fra presidentskapet, vil ta en skikkelig vurdering av forslaget fra Senterpartiet – som jeg ikke tror har ligget på bordet før nå – før vi kommer til votering, sånn at vi kan unngå å ødelegge et av de aller viktigste spørreinstituttene vi har, som bidrar til saklig og opplyst debatt.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-06-17:
Til tross for den veldig korte saksbehandlingstiden, til tross for alle bekymringene som har kommet rundt avtalen, har statsråden og regjeringen vært veldig positive og brukt mest tid på å juble for inngåelsen – samtidig som man ikke tilstrekkelig har utredet konsekvensene av spesielt negativ listing og frys- og skralleklausuler. Føler statsråden seg trygg på at man ikke vil sitte igjen med en vond smak i munnen etter noen år, når man ser hvor omfattende dette er, og hvor mye det faktisk begrenser det politiske handlingsrommet?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-06-17:
Det er jo sånn at Island og Liechtenstein har fått inn strammere formuleringer for regulering av nye tjenester enn Norge har. Det har også Storbritannia. Det er litt merkelig og uheldig at vi skal sitte igjen med dårligere kort på den hånden enn de andre partene i avtalen gjør. Vil statsråden gjøre et forsøk på å stille oss likt med de andre landene ved å gå i dialog med Storbritannia, og mener hun at det er et godt utfall når vi har oppnådd dårligere beskyttelse på det området enn de andre landene har?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-06-17:
Etter å ha hørt på denne debatten kan man få inntrykk av at Norge er det eneste landet som står opp for sine egne interesser i forhandlinger med andre land, at Norge ikke har noe å tilby andre land, at andre ikke har noen interesse av å handle med oss, og at vi bare burde være takknemlige for å få lov til å være en del av omverdenen, omtrent. Men jeg tror alle kan være enige om at Norge og Storbritannia har en gjensidig interesse av vårt handelsforhold. Vi har en gjensidig interesse av en handelsavtale. På samme måte som det har vært krevende forhandlinger for Norge, er det også krevende forhandlinger mellom Storbritannia og andre land når de skal inngå sine avtaler. For Senterpartiet har det vært utrolig viktig at landbruket beskyttes. Regjeringen har beskyttet deler av landbruket, men åpnet for økt import, som vil gå ut over norske arbeidsplasser i landbruket på områder som fjørfe og svin. Hvis man ser på frihandelsavtaler som Storbritannia har med andre land, ser man at også britene er interessert i å beskytte sitt landbruk. For eksempel har de nå blitt enige med Australia om en ny frihandelsavtale. Den tok det også lang tid å bli enige om, på grunn av at det var uenighet om landbruk. Men uenigheten, der saken sto og stampet, handlet om at britene fryktet at hvis australierne fikk økt adgang til eksport til Storbritannia, ville det true britisk storfeproduksjon, på samme måte som Senterpartiet har vært bekymret for at import av storfekjøtt til Norge fra Storbritannia ville true norsk kjøttproduksjon. Det handler om at Australia har tillatt å bruke en del sprøytemidler og vekstfremmende hormoner som det ikke er tillatt å bruke i Storbritannia, og som gjør at bøndene kan produsere kjøtt for en lavere kostnad enn de kan i Storbritannia. Ergo vil det utkonkurrere britiske arbeidsplasser. Dette er ikke unikt for Norge. Når det gjelder EØS-avtalen, kan man få inntrykk av at dette er en helt problemfri avtale, og at det ikke finnes et eneste problem med den. Det er feil. For eksempel har Fellesforbundet krevd at man får en utredning av avtalen fordi den er vanskelig å leve med. LO har bedt om at man bruker reservasjonsretten i større grad fordi EU-regler gjør at vi ikke klarer å ha tiltak mot sosial dumping. I Arbeiderpartiet er meningene delte, og det er tydelig at man har sendt det mest EU-vennlige kampvåpenet sitt inn i stortingssalen her i dag. Men heldigvis gjenspeiler det ikke meningene i denne salen eller meningene i befolkningen. Motstanden mot overkjøringen fra EU er stor der ute, og det tar Senterpartiet på alvor.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2021-06-17:
Vi begynner å nærme oss slutten på debatten, og jeg ønsker å takke alle som har deltatt i debatten, for at de har deltatt i debatten. Det har vært kort tid på sakene, men likevel ser vi at det har vært god deltakelse fra Stortinget i debatten her i salen i dag, og det er veldig, veldig viktig. Jeg tenker at det vi i hvert fall nå ser med denne avtalen, er at den ikke er like god som en EØS-avtale. Jeg håper at vi tar det med oss i debattene og diskusjonene videre framover. EØS-avtalen må vi hegne om. Vi må ikke – jeg har brukt ordet «kødde» tidligere, beklager – gjøre noe galt med EØS-avtalen. Alle sammen må vi hegne om den videre framover. Til dette med tiden og demokratiet. Ja, det er et demokrati i Stortinget i dag. Vi er veldig mange som er for inngåelsen av denne avtalen, det er bare noen få som ikke er enig. Det respekterer vi. Slik er det i demokratiet vårt. Nå har vi en avtale som er bra for oss alle sammen. Vi sørger for å få på plass avtalen, som er bra for næringslivet, som er bra for arbeidsplassene, og som er bra for vårt forhold til Storbritannia framover. Takk for debatten, alle sammen, og god sommer!
Margunn Ebbesen (Høyre), 2021-06-17:
Jeg kan ikke la det stå uimotsagt når representanten Adelsten Iversen viser til at vi ikke fikk til noe mer på fisk. Jeg håper representantene forstår at når man forhandler, så handler det om å gi og ta. Det vi har gjort nå, er at vi har klart å beholde importvernet på landbruksprodukter. Hvis vi skulle fått til mer på fisk, måtte vi ha gitt mer på landbruksprodukter. Så når representanten reiser tilbake til Finnmark og er bekymret for at vi fikk til for lite på fisk, må han huske at det er en grunn til det. Det er fordi man har beskyttet landbruksproduktene. Men vi har kun gitt 2 promille av norsk kjøttproduksjon i disse forhandlingene. Det er viktig at vi har det med oss. Så når man reiser rundt og forteller at vi ikke fikk til mer på fisk – vi skulle gjerne hatt mer på fisk – må man også ta med seg hele historien om hvorfor man ikke fikk til mer på bearbeidede fiskeprodukter. Det er viktig.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
En av de diskusjonene som ofte kommer når man forhandler fram en frihandelsavtale eller inngår avtale med andre land, er om vi har fullt ut selvråderett over viktige funksjoner i det norske samfunnet, f.eks. produksjon av velferdstjenestene våre. Et egentlig veldig enkelt, men viktig spørsmål i denne sammenhengen er: Har vi fullt ut selvråderett over hvordan vi velger å organisere våre velferdstjenester etter at vi har inngått avtalen med Storbritannia?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Takk for svaret. I forlengelsen av det: En av de tingene en har hatt diskusjoner om, er tanken om nye tjenester og reservasjon med tanke på nye tjenester. Vi har fremmet et forslag i dag hvor vi ber regjeringen om mulig å inkludere nye tjenester, forutsatt at det ikke sinker avtalens ikrafttredelse. Vi har også stilt spørsmål om det. Vi har egentlig fått gode svar, men fordi det er vanskelig å vite hva nye tjenester egentlig er, er det for å ha den forsikringen. Hvis det er sånn at vi kan innta dette uten at det forsinker avtalen, vil statsråden – hvis forslaget blir vedtatt, noe jeg håper på – sørge for at det da blir gjort?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Et annet tema som for så vidt er viktig, er at vi i en merknad i innstillingen har tatt opp temaet oppfølging av bærekraftsspørsmålene, herunder arbeidsliv og arbeidstakerrettigheter, og at vi bør etablere en monitoreringsordning som inkluderer partene i arbeidslivet, basert på den praksisen som følger av EFTA-samarbeidet. Har statsråden noen formening om det, og er det en tanke som statsråden vil følge opp? Vi mener det er ganske vesentlig. Selv om dette er en mindretallsmerknad fra kun Arbeiderpartiets side, mener vi det er vesentlig og viktig at vi får gjort det.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Til debatten om tid: Jeg tror alle i utgangspunktet gjerne skulle hatt en uke eller to eller tre til for å behandle denne saken, men det er jo ikke tiden som i utgangspunktet avgjør om det er en demokratisk prosess eller ikke. Det er vi som er landets nasjonalforsamling, og som er folkevalgte politikere. Vi må ta ansvar for den rollen vi har, og si enten ja eller nei til avtalen. Det er realiteten – vanskelig og komplisert. Frihandelsavtaler er ikke noe enkelt tema i seg selv. Denne avtalen er en veldig sterk påminnelse om hvor komplisert det er å forhandle frihandelsavtaler, og det burde være et tankekors for dem som vil si opp EØS-avtalen og inngå frihandelsavtaler i stedet, for det er komplisert, det er sånn at vi ikke er oss selv nok. Vi er et av de landene i verden som kanskje er mest avhengig av omverdenen, og at omverdenen i utgangspunktet forplikter seg til oss. Det er det vi gjør gjennom denne avtalen. Det er helt klart at det ikke er ideelt – ut fra et enkelt syn på en selv – for en avtale forplikter. Det er jo hensikten bak avtaler – at de forplikter. Jeg har lyst til å minne om en ting til: Ut fra den demokratiske kontrollen og Stortingets rolle i denne saken inngår vi nå en avtale, men vi kan første dag et nytt storting trer sammen, si opp avtalen. Det er den folkevalgte retten, det er plikten, og det er demokratiet. Vi kan velge å gjøre det hvis den ikke er sånn som vi ønsker at den skal være. Jeg tror denne avtalen kommer til å være mye i fokus i tiden framover, fordi den betyr så mye for oss. Det er vår viktigste eksportarena vi i utgangspunktet snakker om, så om den ikke fungerer etter hensikten, vil vi ha kontinuerlige diskusjoner i tilknytning til det. Jeg håper at nye tjenester blir tatt inn som et unntak også for Norges del, men jeg synes, ut fra avtalen sånn som den ligger, og med det som regjeringen og statsråden har svart ut overfor Stortinget når det gjelder å beskytte vår egen velferdsproduksjon og det som det er vesentlig at vi gjør i offentlig regi, at den svarer godt på viktige spørsmål. Jeg skulle gjerne hatt en uke til å behandle saken på, men jeg mener allikevel det er fullt ut forsvarlig og fullt ut riktig at vi vedtar tilslutning til avtalen i dag, og jeg gleder meg over at Arbeiderpartiet også kan få flertall for det forslaget vi har fremmet.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Jeg lurer litt på hva som egentlig er Senterpartiets syn i denne saken. Det er litt alvorlig. For det første endrer ikke denne avtalen Norge som velferdsstat. Den endrer ikke vår mulighet til å opprettholde sterke offentlige tjenester, og den endrer heller ikke på Arbeiderpartiets ambisjon om å stoppe privatiseringen av offentlige tjenester etter valget, viktige velferdstjenester som f.eks. sykehustjenester. Tvert om er den et godt grunnlag videre. Det er ikke sånn at EØS-avtalen er en tvangstrøye. EØS-avtalen er i utgangspunktet et regulert dansegulv som byr opp norsk næringsliv og norske folk til å bruke det, handle på det og følge de spillereglene som ligger i tilknytning til det. Jeg er litt forundret over hvor langt enkelte representanter går i sin omtale av denne meldingen, og for så vidt også andre avtaler som allerede er inngått, og som er helt vesentlige for det norske samfunnet.
André N. Skjelstad (Venstre), 2021-06-17:
«Tid», sa representanten Aasland. Ja, vi skulle gjerne hatt mer av det, men det ble nå det vi fikk. Dette er en komplisert avtale. Vårt land har 5,5 millioner innbyggere, mens Storbritannia har nesten 67 millioner innbyggere. Ja, det er flere som nå har sett hvor enkelt det da er å forhandle fram handelsavtaler. Man ser at EØS-avtalen var og er en god avtale med resten av EU. Til og med Bondelaget er tydelig på at de vil at vi skal beskytte EØS-avtalen. Sammen med resten av næringslivet ønsker de forutsigbarhet. Fiskerinæringen er, som Ingalill Olsen sa på en veldig god måte fra denne talerstolen, også av den oppfatning. Det jeg derimot tviler litt på etter å ha hørt representanten Lundteigen, er hvor mye garantiene fra Arbeiderpartiet gjelder hvis de måtte velge. Det er jeg nok litt mer usikker på. Representanten Lundteigen, som er tydelig på at han er imot EØS – noe undertegnede ikke er – er veldig tydelig på det med svekkelse av folkestyret. For fire år siden diskuterte vi i denne salen det nasjonale opp og ned – kommunesammenslåing og vice versa. Da var det samme partiet, altså Senterpartiet, kanskje de mest ivrige av alle når det gjaldt noe som virkelig har lite med folkestyre å gjøre, nemlig interkommunale samarbeidsordninger. Men når vi i denne salen beveger oss ut i Europa for å få gode avtaler med andre land, som er mange ganger større enn oss også, er det uforsvarlig. Selv om undertegnede nok er enig med Lundteigen i deler av synet han har på EU, er vi svært uenige når det gjelder forpliktende samarbeid over landegrensene. Alenegang har ikke jeg tro på vil skape noe mer vekst og forutsigbarhet for næringslivet. Den alenegangen ønsker tydeligvis Senterpartiet. Hvis de kommer til taburettene til høsten, blir det spennende å se hvordan dette blir – om Arbeiderpartiet er garantisten for EØS, noe som man begynner å så tvil om i denne salen.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-17:
Jeg har også registrert at dette har blitt en debatt i ettertid, etter at frihandelsavtalen ble lagt fram, og at Stortinget også har vært opptatt av dette, ikke minst frys og skralle i listeføringen av nye tjenester. Min oppfatning av dette er at vi har tatt gode unntak. Vi har sørget for å sikre oss den kontrollen som er nødvendig framover, det som gir oss den fleksibiliteten og muligheten til selv å styre utviklingen på det som er viktige sektorer.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-17:
Det er viktig at Stortinget også er innforstått med at vi har valgt en litt annen modell enn de tre andre landene som har forhandlet i denne avtalen. Vi har valgt en modell som gir oss større fleksibilitet og større muligheter til selv å definere hva vi ønsker å unnta. Det mener jeg er en god modell, fordi vi ikke helt vet hva som er de framtidige tjenestene vi i så fall ønsker å unnta. I stedet for å ha faste koder vi må forholde oss til, har vi den nødvendige fleksibiliteten. Jeg ønsker å råde regjeringspartiene til å stemme for det reviderte forslaget til Arbeiderpartiet, men det er noen forutsetninger i så fall. For det første må vi være innforstått med at Storbritannia kan si nei, og at det sånn sett ikke blir noen endring, selv om vi legger fram vårt ønske om det. Vi kan heller ikke stille oss i en situasjon der Storbritannia sier ja hvis vi er nødt til å gi noe som også er viktig for oss, for da åpner forhandlingene opp igjen. I så fall vil vi kunne adressere dette i den tekniske og juridiske gjennomgangen vi nå holder på med.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-17:
Når det gjelder akkurat denne avtalen, er den lagt fram for Stortinget sånn som den ligger. Jeg har merket meg den merknaden og de kommentarene som har kommet fra Arbeiderpartiet til dette, og jeg synes det er viktige problemstillinger. Det er problemstillinger som bør diskuteres i tilknytning til konkrete avtaler, men også på generelt grunnlag, ikke minst med tanke på framtidige avtaler vi skal inngå. Dette er den mest omfattende frihandelsavtalen vi har inngått etter EØS-avtalen, men vi er i stadige forhandlinger med andre land der jeg nok opplever at både klima og miljø, arbeidstakerrettigheter og menneskerettigheter er en betydelig større utfordring enn det har vært med et land som Storbritannia på andre siden av bordet.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-17:
Jeg er helt sikker på at vi kommer til å sitte igjen med en vond smak i munnen etter dette, for denne avtalen kan aldri bli så god som det forholdet vi hadde til Storbritannia da de var en del av EU. EØS-avtalen er vår viktigste avtale. Den sikrer en dynamikk som en frihandelsavtale aldri vil kunne gi oss. Det at vi nå har en frihandelsavtale med Storbritannia i stedet for at de er innlemmet i EØS-avtalen, gjør at næringslivet vårt kommer til å møte nye handelshindre – hindre vi ikke ser i dag, men som vil oppstå i framtiden. Så jeg er ganske sikker på at næringslivet vårt kommer til å få en dårligere situasjon enn det hadde under EØS-avtalen. Når det er sagt, er situasjonen som den er. Storbritannia har meldt seg ut. Vi har fått på plass den mest ambisiøse frihandelsavtalen etter EØS-avtalen, med egne punkter om de små og mellomstore bedriftene og med det mest ambisiøse klima- og miljøkapittelet i noen avtale vi har inngått.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-17:
Jeg mener at vi ikke har dårligere beskyttelse enn de andre landene har på dette området. Vi har valgt ulike måter å adressere denne problemstillingen på. De andre landene har valgt en mer rigid ordning med helt konkrete tilfeller, altså opplistet på koder, mens vi har valgt områder og sånn sett sikret oss en fleksibilitet til selv å definere hva vi ønsker å ha inn i dette. Jeg mener at Norge har valgt en mer hensiktsmessig inngang til den problemstillingen enn vi hadde gjort hvis vi hadde gjort det likt som de andre landene. For vi har den nødvendige fleksibiliteten også i framtiden. Men nå har jeg nettopp anbefalt regjeringspartiene å stemme for det forslaget som Arbeiderpartiet har lagt fram, nettopp for også å kunne undersøke muligheten i den tekniske og juridiske gjennomgangen til å adressere den problemstillingen, men da innenfor den metoden vi har brukt, og ikke den metoden som Island og Liechtenstein har brukt.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-17:
La meg gjøre det helt klinkende klart at det ikke er for min skyld at Stortinget velger å behandle denne saken på de to ukene de hadde til rådighet. Jeg har ikke tenkt å ta ferie med det første. Jeg stiller den dagen Stortinget ber meg om å stille. Når man har valgt å behandle denne avtalen på rekordtid, er det for å gi forutsigbarhet til næringslivet. Det er for ikke å skape usikkerhet knyttet til det som er den viktigste frihandelsavtalen etter EØS-avtalen. Så er det Stortinget selv som setter sitt eget møteprogram og bestemmer når sesjonen tar slutt. Denne avtalen har blitt forhandlet fram på rekordtid. Vi har brukt mindre enn et år på det som er den mest ambisiøse avtalen etter EØS-avtalen. Det er gjort et formidabelt stykke arbeid fra embetsverkets side, fra politisk side, for å få den i havn, og jeg er veldig glad for at Stortinget er med på å få sikret den forutsigbarheten.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-17:
La meg først få takke komiteen for det samarbeidet vi har hatt det siste halvannet året, ikke minst i den spesielle perioden med pandemien som vi har vært gjennom. Frys- og skralleklausulene er det flere som har tatt ordet for å snakke om. Jeg ønsker også å si noen ord om det. Disse to klausulene virker sammen og innebærer at landene ikke kan innføre større unntak fra likebehandlingsprinsippet enn det som følger av regelverket som gjaldt ved inngåelsen av avtalen. Det gjelder med mindre man har innført en reservasjon mot slik likebehandling. Det er altså full anledning til å unnta sektorer eller ulike reguleringer fra frys- og skrallemekanismen, der man ønsker å opprettholde politisk handlingsrom til å forskjellsbehandle investorer og tjenesteytere fra Storbritannia. Norge har tatt en lang rekke med unntak fra frys- og skrallemekanismen for å sikre dette nødvendige handlingsrommet. Vi har f.eks. unntatt sykehustjenester, sosiale velferdstjenester og offentlig utdanning. Vi har også unntatt butikkutsalg av alkohol og tobakk. Det vil si at myndighetene kan deregulere for så å stramme inn det markedet, uten at skrallemekanismen står i veien for det. Jeg vil også understreke at partene i utgangspunktet har vid adgang til å regulere virksomhet som utføres i sine respektive land. Jeg vil understreke at det har vært et bredt samarbeid mellom departementene om denne delen av avtalen. Men så vil jeg gjerne trekke fram noe som det ikke har vært snakket så mye om i debatten så langt. Dette er den første avtalen Norge inngår med et eget kapittel om små og mellomstore bedrifter. Det å ønske å legge til rette for at også disse skal kunne utnytte de mulighetene som denne avtalen legger opp til, synes jeg er verdt å nevne fra Stortingets talerstol. Det er også den mest ambisiøse frihandelsavtalen på klima og miljø. Dette er noe vi går inn i andre frihandelsavtaler med, nettopp fordi vi har kommet til 2021, og klima- og miljøspørsmålet er viktigere enn noen gang. Så vil jeg helt til slutt si at jeg synes det er litt oppsiktsvekkende at de som er mest kritiske til denne avtalen, er de som er imot EØS-avtalen. Men det er dette som er alternativet til EØS-avtalen. Sånne frihandelsavtaler, sånne prosesser, sånne diskusjoner er det disse partiene ønsker med hvert eneste land i EU. Resultatet vil alltid bli dårligere enn det EØS-avtalen er i stand til å gi oss. Jeg er veldig glad for at vi nå får et bredt flertall bak det som er den viktigste og mest ambisiøse frihandelsavtalen etter EØS-avtalen. Det betyr utrolig mye for næringslivet, for verdiskapingen og vårt framtidige velferdssamfunn.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Da daværende europaminister Elisabeth Aspaker orienterte Stortinget om brexit høsten 2016, sa hun at målet for regjeringen var å få en avtale som var minst like god som EØS-avtalen. Det var ambisiøst og – som vi ser – umulig. EØS-avtalen gir grunnlag for en sømløs handel på vårt desidert viktigste eksportmarked for både varer og tjenester. Det finnes ingen handelsavtale som gir de fordelene. På ett område kunne man fått en avtale med britene som kunne vært bedre enn EØS, nemlig for sjømat. EØS dekker som kjent ikke handel med sjømat, så der er det mye toll og kvoter. Men kostnadene ville være å åpne for mer import av landbruksvarer – en tradisjonell avveining i vår handelspolitikk. Så på disse områdene videreføres – med noen små endringer – situasjonen som den var, med hensyn til kvoter og toll. Det har, som vi har hørt, bred støtte i denne salen. For sjømatnæringen blir handelsavtalen et alvorlig tilbakeskritt fra EØS-tiden, med tanke på grensekontrollen. Britene er ikke lenger i EUs veterinæravtale, slik vi er, og da må sjømaten kontrolleres på grensen. Britene lover smidighet og effektivitet. Vi får håpe det skjer, eller at de gjør som de gjør med EU-avtalen – rett og slett ser mellom fingrene med importkontrollen. En viktig lærdom av dette er at for en av våre viktigste eksportnæringer, nemlig sjømaten, kan ingen handelsavtale fullt ut erstatte EØS-avtalen på det europeiske markedet – for øvrig grundig dokumentert i NUPI-utredningen Sjømatnæringen og Europa. Den andre erfaringen både brexit og våre forhandlinger med britene har vist oss, er at EØS-avtalen beskytter landbruksnæringen. Skulle vi forhandle en handelsavtale som erstatning for EØS med EU, ville krysspresset vi har stått i med britene mellom vårt ønske om markedsadgang for sjømat og deres ønske om markedsadgang for landbruksprodukter, bli som en mild bris å regne. Selv om vi kan synes artikkel 19-forhandlingene om ost og hortensia er irriterende, er landbruket likevel beskyttet mot det krysspresset. Det er en langt mer komfortabel forhandlingssituasjon. Det har nå Bondelaget innsett, og de ber oss beskytte EØS-avtalen. Vi har i debatten hørt bekymring for frys og skralle. Representanten Moxnes beæret oss med et lite besøk til den bekymringen. Hans innlegg bygger på en misforståelse. Det handler først og fremst om å unngå forskjellsbehandling mellom utenlandske og norske bedrifter, og det vil jo virke til vår fordel i Storbritannia. Vi synes å glemme den delen av det. Når det gjelder hastigheten på behandlingen vår, fikk det britiske parlamentet to dager, så det kunne vært verre.