Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-05:
Vi står overfor tre hovedutfordringer i helse- og omsorgspolitikken. Den første er sosial ulikhet. Vi har et helsevesen i verdensklasse, vi har et helsevesen som kan vise til bedre resultater i årene med rød-grønt styre. Vi lykkes bedre i kampen mot en rekke alvorlige sykdommer, vi behandler flere, og ventetidene går ned. Likevel ser vi at det er et systematisk skille i helse i vår befolkning. Vi ser det mellom ulike deler av landet, vi ser det mellom ulike deler av denne byen, og vi ser det mellom ulike yrkesgrupper. Det er stor forskjell i forventet levealder mellom ulike grupper i vårt samfunn, ulike sosiale lag, klasser, yrkesgrupper. Det er store forskjeller i helsetilstanden blant barn alt etter hvilken bakgrunn de har. I tillegg til dette systematiske skillet i helsetilstand ser vi også et skille i helsetilgang, tilgangen til helsetjenester, som viser oss at vi har en stor utfordring når det gjelder å spre kunnskap om rettigheter, tilgang til våre gode helsetjenester til hele befolkningen. Det er et paradoks at de gruppene av befolkningen som i utgangspunktet er friskest, også er dem som bruker helsetjenestene mest. En annen hovedutfordring er at til tross for at flere får hjelp og ventetidene går ned, er det ikke alle som får den hjelpen de har behov for når de trenger den, og det må være en felles målsetting for helse- og omsorgspolitikken at vi hele tiden streber mot det mål at det skal være sånn at folk får den hjelpen de trenger, når de har behov for det. Ventetidene generelt går altså ned, men det hjelper ikke den enkelte som opplever at vedkommende står for lenge i kø. Den tredje hovedutfordringen er å sikre nok kompetente ansatte og å sørge for at de ansatte har nok tid til pasientene og til de eldre. Vi kommer i årene som kommer til å stå overfor en stor rekrutteringsutfordring i helse- og omsorgsyrkene, og det betyr at både de betingelser og den organisering vi gir de menneskene som går inn i denne sektoren, vil være helt avgjørende for hva slags kvalitet både pasienter og eldre mennesker får i tjenestene. Det budsjettet vi behandler, er et budsjett som svarer på mange av disse utfordringene ved å legge til rette for en aktivitetsvekst som vil gjøre at vi kan hjelpe flere, at vi kan utvikle et enda bedre helsevesen, og at vi kan oppnå fortsatt framgang. Samtidig jobber regjeringen og det rød-grønne flertallet med en rekke tiltak som skal møte nettopp disse utfordringene, ikke minst når det gjelder å styrke pasientrettigheter og pasientsikkerhet, som er en viktig del av arbeidet også mot sosial ulikhet. Stikkordene for SVs helsepolitikk er forebygging, faglighet og frihet. Vi er opptatt av at vi i årene som kommer, skal løfte forebygging enda høyere på den helsepolitiske dagsordenen. Det handler om tidlig innsats, det handler om å styrke skolehelsetjenesten og helsestasjonene rundt om i landet vårt, gi et løft til dem som er i stand til å se tegn på problemer tidlig, og komme i gang med en tidlig innsats som gjør at vi kan spare både den enkelte og samfunnet for store menneskelige og økonomiske kostnader knyttet til reparasjon. Jeg tror en hovedutfordring blir å få helsetjenestene til å jobbe godt sammen med andre tjenester som er rettet inn mot barn og unge. Det handler om skolen, og det handler om barnevernet. Vi ser at i ulike deler av disse tjenestene lykkes vi nå bedre med tidlig innsats. Barnevernsløftet har betydd at langt flere små barn kommer i kontakt med barnevernet. Det samme må vi oppnå innenfor skolehelsetjenesten og innenfor barne- og ungdomspsykiatrien. Det andre stikkordet er faglighet. Vi må fortsette den debatten som for alvor har begynt den siste tiden i Norge knyttet til både for mange markedsmekanismer og for mye unødvendig byråkrati i vårt helsevesen. Vi må tilstrebe at det er godt faglig skjønn som skal være avgjørende for hvordan ressursene fordeles i så stor grad som mulig. Jeg er derfor glad for de signalene som har kommet fra helseministeren når det gjelder å være åpen både for å se på strukturer i helsevesenet og ikke minst for å invitere partene til et samarbeid for å redusere omfanget av unødvendig byråkrati. Det henger sammen med det tredje stikkordet i SVs helsepolitikk, som er frihet. Det er avgjørende å slippe de ansatte i helse- og omsorgstjenestene mer fri. Vi har inspirerende eksempler på at når ansatte på tvers av faggrupper møtes, gis frihet og muligheter for påvirkning til å endre sin egen arbeidshverdag, får det svært gode resultater for pasienter og brukere. Ved Nordfjord distriktspsykiatriske senter bestemte de seg for å fjerne ventelistene. Det klarte de gjennom en dugnad blant de ansatte. Ved Namsos sykehus, som jeg besøkte tidligere i år, satte de seg ned på tvers av faggrupper og diskuterte hvordan de kunne klare å gi flere behandling ved flere av avdelingene på sykehuset. De har oppnådd oppsiktsvekkende gode resultater når det gjelder å redusere ventetiden. Innenfor eldreomsorgen er regjeringen godt i rute når det gjelder den videre utbyggingen av heldøgns omsorgsplasser. Vi trenger også på dette feltet å ha en veldig tydelig oppmerksomhet rettet mot hovedutfordringen for framtiden: nok kompetente ansatte. Det handler om et løft for heltid. Vi vet at vårt samfunn i dag sløser med store ressurser gjennom det store omfanget av deltidsarbeid innenfor omsorgstjenestene. Og det handler om å se at for mange kommuner vil økt grunnbemanning være et langt bedre svar enn konkurranseutsetting på hvordan vi kan gi en bedre eldreomsorg. Jeg besøkte selv Kristiansund tidligere i år. Ved et av byens sykehjem, Bergan, har de hatt fantastiske erfaringer med å øke grunnbemanningen. Dette sykehjemmet var opprinnelig konkurranseutsatt, uten at kvaliteten ble bedre. De ansatte løp for mye, hadde for lite tid til pasientene, de pårørende var bekymret. Kommunen valgte til slutt, selv om den sto på ROBEK-listen, å gå bort fra konkurranseutsetting og i stedet investere penger i økt grunnbemanning ved sykehjemmet. Det har også vist seg i ettertid at de økte utgiftene fikk kommunen igjen i form av lavere sykefravær og mindre vikarbruk. Det burde være hovedsvaret på utfordringene når det gjelder å øke kvaliteten, istedenfor debatten om konkurranseutsetting, som kommer opp igjen og igjen. Til tross for at representanten Per Arne Olsen åpenbart har hatt forbilledlige ordninger når det gjelder pensjon, ser vi dessverre mange steder at konkurranseutsetting nettopp har medført dårligere betingelser for de ansatte. Når det gjelder rus, har vi de siste årene gjennomført en viktig opptrapping, men det er også sånn at mye gjenstår. Det er viktig at vi har en fortsatt sterk politisk oppmerksomhet rettet mot det feltet. Det går på den samlede kapasiteten, men det går også på innretningen, diskusjonen om balansen mellom korttids- og langtidsplasser f.eks. Jeg er opptatt av at vi skal forsvare de ideelle institusjonenes plass i rusomsorgen. Det bør f.eks. innebære en diskusjon om bruken av anbud kontra bruken av løpende avtaler. Men jeg legger merke til at opposisjonen her skyter på regjeringspartiene fra helt forskjellig hold. Man skyver de ideelle foran seg, men vil egentlig ha en bred åpning for kommersielle aktører. Det er i realiteten et helt annet budskap som kommer fra Kristelig Folkeparti og Venstre, enn det som kommer fra Høyre og Fremskrittspartiet. For hvis du ikke skal ha noen tiltak som sørger for å begrense elementet av fri konkurranse i disse systemene, vil det ikke være de ideelle som vinner, men de kommersielle aktørene. Derfor er det nødvendig for å unngå kommersialisering å sette inn tiltak som verner om både offentlig og ideell tjenesteproduksjon. Hvis man skal ha fri konkurranse innenfor ulike velferdstjenester, vil de ideelle tape fordi de kommersielle vinner fram. Jeg legger også merke til at den mye omtalte borgerlige samlingen på det helsepolitiske feltet ikke innebærer noen enighet om hvordan man skal behandle de ideelle aktørene, og heller ikke innebærer noen enighet om det som er det aller største spørsmålet i debatten mellom de rød-grønne partiene og opposisjonen, nemlig Høyres forslag til såkalt fritt behandlingsvalg. Massiv privatisering av helsetjenestene skal gå igjen.