Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2011-03-14:
Ved behandlingen av legeloven i 1980 ble det innført en bestemmelse om at autorisasjon som lege skal opphøre ved 75 år, med mulighet for fortsatt begrenset lisens etter søknad. I 31 år har vi altså hatt en særnorsk ordning som gjør at leger fratas sin rett til å drive som lege utelukkende fordi vedkommende har hatt fødselsdag. Ingen andre land har en tilsvarende ordning. Da regelen ble innført, var den i liten grad begrunnet, men det kan synes som om stortingsflertallet var av den oppfatning at det skjedde noe mentalt med en person fordi vedkommende fylte 75 år. Det var nok også en byråkratisk og en økonomisk side – ønsket om å ha en sikker kontroll med legene, effektuert av økonomer og jurister. Leger settes gjennom dette i en særstilling blant akademikerne. Verken økonomer, advokater, prester eller veterinærer mister retten til yrkesutøvelse ved en bestemt alder. Dette kan ikke klassifiseres som annet enn en ren aldersdiskriminering av leger. Jeg trodde vi hadde kommet lenger i 2011. Reitgjerdet ble stengt med den begrunnelse at samfunnet ikke skal eller kan frata en stor gruppe deres menneskeverd fordi noen få av disse vil være en risiko for samfunnet. Fremskrittspartiet står i dag alene om å ville fjerne denne aldersdiskrimineringen, og jeg er redd for at flertallets avvisning av vårt forslag er et utrykk for en holdning til eldre mennesker som vi dessverre ser i mange sammenhenger i vårt samfunn i dag. Den begrensningen som regelverket legger opp til for å utøve legeyrket etter fylte 75 år, føles både krenkende og urimelig for et betydelig antall leger som har hatt en plettfri yrkeskarriere, og som fortsatt ser seg i stand til å hjelpe pasientene sine. Leger i alle aldre må fortsatt kunne kontrolleres når det gjelder forsvarlighet og skikkethet, og det er hjemmel for å ta lisensen fra dem som driver en uforsvarlig praksis. Alle er enig i at leger både over og under 75 år til enhver tid må være oppdatert om den tjenesten de skal utøve, men det betyr ikke at en må ha en viss stillingsstørrelse, eget legekontor osv. for å være oppdatert på ulike fagfelt. Jeg tør da spørre helseministeren: Hva med de leger som ikke ordinært jobber i pasientrettet arbeid – forskere, stortingspolitikere, statssekretærer og andre – som kun har en gjesterolle som legevaktleger eller vikarleger noen korte sommeruker? Blir disse kontrollert, og er de faglig oppdatert til enhver tid? Stortinget behandlet et tilsvarende forslag fra Fremskrittspartiet i 2002. Den gang var regjeringspartiene Høyre og Kristelig Folkeparti for å beholde særaldersgrensen. I mellomtiden har Stortinget behandlet pensjonsforliket, hvor intensjonen er at folk skal kunne stå lenger i arbeid. De to nevnte partiene vil i dag gå inn for at denne særaldersgrensen, som har stått uforandret i over 30 år, blir levealdersjustert. Mer forundret er jeg over Arbeiderpartiet og Senterpartiet, som har endret standpunkt siden 2002. Begge disse partiene uttalte i 2002 at leger over 75 år var en ressurs Norge trengte og kunne utnytte i langt større grad. I dag vil de ikke gå inn for å fjerne særaldersgrensen. De vil heller ikke gå inn for en levealdersjustering av den. Men verst av alt – de vil heller ikke utrede grunnlaget for å opprettholde en slik aldersgrense. De ønsker ikke faglig og forskningsbasert viten knyttet til spørsmålet. Makta rår, kunnskap er underordnet. Regjeringen gjør som den vil. Det er skremmende. I løpet av få år vil 2 400 leger falle for denne aldersgrensen. Undersøkelser Legeforeningen har gjort, viser at 600–700 av disse kunne tenke seg å fortsette i yrket i noen år til. Vi har legemangel i dag. Vi importerer leger for kortere eller lengre tid fra utlandet. Samhandlingsreformen vil føre til ytterligere behov for legetjenester. Har vi da råd til å kaste vekk denne ressursen som samfunnet – ja, fellesskapet – tross alt har investert i å bygge opp? Vi vet at en norsk lege på 84 år har fått tilbud om å praktisere i Portugal fordi den norske lisensen fra før 75-års alder er gyldig der, og at dette trygt kan gjøres innenfor EØS-reglene om det felles arbeidsmarkedet. Da Boris Jeltsin skulle ha sin hjerteoperasjon, ble en 88 år gammel hjertespesialist hentet fra USA for å være rådgiver for det russiske teamet. Norge har sluttet seg til FN-konvensjonen om eldres rettigheter, hvor det fremgår at eldre skal ha anledning til å arbeide. Eldrekonvensjonen slår fast at eldre skal behandles individuelt, men i Norge fortsetter vi med kollektiv behandling av eldre leger, for det bestemmer den kompakte majoritet. I Norge vil flertallet fortsatt ha det slik at en lege kan utføre en omfattende hjerteoperasjon den ene dagen, men dagen etter, på sin 75-års dag, kan han ikke engang skrive ut resept på antibiotika til en nabo med urinveisinfeksjon eller bestille røntgen til sin kone hvis hun faller og slår seg på glattisen. Denne urimelige aldersdiskrimineringen vil Fremskrittspartiet har slutt på, og vi tar derfor opp det forslaget vi fremmer i saken. Hvis forslaget mot all sunn fornuft skulle bli nedstemt, støtter vi subsidiært forslaget fra Høyre og Kristelig Folkeparti.