Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2001-11-28:
Et budsjett er et signal om hvilke oppgaver en regjering prioriterer, og slik er det også for de partier som er i opposisjon. For Fremskrittspartiets del er vår bekymring for forslaget til budsjett for justissektoren stor. Det må da være et paradoks, og samtidig gi noen av de herværende representanter et visst ubehag, når vedtaket skal gjøres. Hvor er de store satsingene på kriminalitetsforebygging og oppgjør med den økende kriminalitet som de fleste partiene viste til under valgkampen? Man kan jo undres på om det hele kun var store ord uten substans, med håp om at velgernes hukommelse er kort – svært kort. For Fremskrittspartiets del er konklusjonen den motsatte. Vår satsing innen justissektoren er vesentlig høyere enn før, noe som tilsier at vi vil gjøre noe med dagens samfunnsproblemer, ikke bare snakke om dem. I vårt samfunn, som er et av de beste å bo i, finnes det likevel mennesker som frykter å møte hverdagen. Det er eldre som frykter hverdagskriminalitet gjennom trusler fra pårørende, veskenapping, som blir lurt opp i stry av «snille» selgere, og som tvinges til å gi fra seg sine medisiner og pensjoner. Ungdom utsettes for pengeutpressing, blir frastjålet klær og mobiltelefoner. Og ikke minst er det mange unge kvinner, gjerne sammen med sine barn, som lever et liv i frykt i egne hjem og som er redde for kjente overgripere. Det alle disse og andre som utsettes for kriminalitet har felles, er sin redsel for dem som utøver kriminaliteten. Fremskrittspartiet har vært og skal fortsatt være de kriminelles største trussel. I dagens system, hvor samfunnet i mange tilfeller har mer forståelse for overgriperens begrunnelse enn for offerets situasjon, tar Fremskrittspartiet selvfølgelig ofrenes side. Når man går gjennom de ulike kapitler innen justissektoren, er det ikke til å unngå at en av og til lurer på om beskrivelsene er virkelige. Man viser f.eks til en stor økning på hele 52,6 pst. innen et kapittel. Når man så leser innholdet, fremkommer det at økningen hovedsakelig skyldes innføring av merverdiavgiftsreformen og således ikke er noen større reell økning – kun et spill med ord. Slikt fremmer ikke akkurat respekten for oss politikere. Faktum er at verken den avgåtte Stoltenberg-regjeringen eller den nye Bondevik-regjeringen har tatt et større ansvar innen justissektoren. Faktum er at begge disse regjeringene gjemmer seg bak fagre ord, uten at disse følges opp med midler. Så da kan jo folk flest fremdeles lure på hvordan kriminaliteten skal bekjempes her i landet, og det gjør vi i Fremskrittspartiet også! Hva som skal til, må da være rimelig klart: en fortsatt gjennomgående styrking av politi- og påtalemyndighet, en ytterlig styrking av domstolene og av kriminalomsorgen. Det er først når det skjer, at resultatene vil komme. En slik satsing har vi i Fremskrittspartiet foretatt i vårt alternative statsbudsjett. Vi styrker politi og påtalemyndighet med ca 300 mill. kr, vi styrker domstolene vesentlig, og ikke minst kriminalomsorgen. I tillegg til dette vil vi selvfølgelig fortsette å gjøre oppgavene på en ny måte. At dette er nødvendig, er en selvfølge når en ser de manglende bevilgningene de øvrige partiene er ansvarlig for. Vi skal tørre der de andre tviler. Målet med alternative løsninger er å vise at det som tidligere var selvfølgeligheter, ikke nødvendigvis er det lenger. Der det tidligere dessverre var naturlig å stå i soningskø fordi kapasiteten var for lav, kan man i dag finne nye løsninger. For Fremskrittspartiet er slike løsninger f.eks. å kjøpe soningsplasser i utlandet og å benytte seg av tidligere forsvarsanlegg og eventuelt sivilforsvarsanlegg for å ta unna noe av dagens soningskø. Det er et faktum at det står noe slikt som 1 600 mennesker i soningskø. Dagens situasjon er uakseptabel, fordi den som har begått en kriminell handling, må få gjøre opp for seg, og ikke minst må de eller den som er blitt utsatt for kriminalitet, se at lovovertredelser straffes konsekvent. Det inngir ikke mye respekt når et kriminalitetsoffer møter sin overgriper på gaten, når vedkommende visselig skulle vært i fengsel. I tiden etter 11. september har det i hovedstaden vært mer uniformert politi enn det som vanlig er. Etter det vi kan erfare, har det ført til at kriminaliteten i Oslo er redusert. Med andre ord virker den medisinen Fremskrittspartiet har vist til. Mer politi betyr mindre kriminalitet. Slik sett er det en samfunnsinvestering som betaler seg. Et annet moment er at som en følge av mer politi blir flere kriminelle tatt. Dermed får domstolene økte oppgaver, noe som tilsier at også de må styrkes. Det har Fremskrittspartiet tatt konsekvensen av og tilført nødvendige midler. Etter politi og domstoler kommer kriminalomsorgen, og hvis det skal unngås at det blir «flaskehalser» i systemet, må også denne styrkes. Fremskrittspartiet har derfor, som det eneste partiet på Stortinget, foretatt en gjennomgående styrking av samtlige ledd i straffesakskjeden. De problemer som eksisterer i dag, ville med vårt budsjett ha blitt minimalisert. En kan jo derfor undre seg over at ikke flere ser den åpenbare nødvendighet for en gjennomgang og styrking av samtlige ledd.