Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-11-08:
Det er alltid krevende å gå i front og pløye ny mark. Dette er nettopp hva Norge gjør når det gjelder CO2-håndtering. Vi skal være stolte av at vi tar tak når det gjelder en av vår tids største utfordringer, nemlig hvordan vi skal evne å kombinere økt energibruk med god miljøpolitikk. Det internasjonale energibyrået framskriver en økning av energiforbruket med 50 pst. innen 2030, og de sier at 80 pst. av dette vil være basert på fossilt brensel, altså kull, olje eller gass. Det er bare én ting å si om det, og det er at dette ikke er bærekraftig. Vi må rett og slett finne måter hvor vi evner å balansere vårt behov for å øke energiforbruket og ivareta miljøet. Vi bør spare energi i Norge, sjølsagt bør vi det. Vi sløser til dels med energien, men vi kan ikke si til fattige folk i den fattige delen av verden at ikke de skal få lov til å øke sitt energiforbruk. Det ville være usolidarisk. Hvis vi sa dette, ville vi samtidig si at vi mener at de skal være fanget i en fattigdomsfelle. Vi har noen svære utfordringer foran oss. Norge, som er blitt rikt på olje og gass, har sjølsagt et særlig ansvar for å bidra til å utvikle teknologi som kan hjelpe oss til å finne dette fine balansepunktet framover. Det er her CO2-håndtering kommer inn i bildet. Nå skal vi snakke om CO2-håndtering i et EU- og EØS-perspektiv. La meg først få understreke at vi som ønsker å gå i spiss når det gjelder dette, skal glede oss over det engasjementet man har i EU-kommisjonen for CO2-håndtering. Vi fikk også bekreftet i går, da vi hadde samtaler med kommisjonen om dette, at de ser det som klart ønskelig sett fra deres side at Norge går i front på dette området, i den forstand at vi gjør det som er mulig for at vi skal kunne få opp de første fullskala CO2-håndteringsanleggene. Når det gjelder tenkning omkring CO2-håndtering, ligger ikke Norge nødvendigvis i forkant av EU, men vi ligger i front når det gjelder å planlegge konkrete prosjekter. EU skal sjøl etablere ti–tolv pilotprosjekter, med sikte på å gjøre denne typen teknologi kommersiell. Det skal de gjøre innen 2020. Det er ikke godt å si når man kommer i gang med disse prosjektene – pilotene – som planlegges. Det kan se ut som om det blir en noe omfattende prosess knyttet til å velge ut disse, men vi vet samtidig at det kanskje ligger et britisk prosjekt i «pipeline». Det at vi er av de første som jobber med konkrete fullskalaprosjekter, gjør at ESA kommer i en krevende situasjon, fordi ESA må ganske enkelt pløye ny mark. Ikke noe land har tidligere notifisert et CCS-prosjekt. Vi – Regjeringa – håper sjølsagt at ESA vil kunne godkjenne Mongstad trinn 1, og at det kan gjøres raskt. Grunnen til at vi håper at det kan gjøres raskt, er at vi er avhengige av å fatte investeringsbeslutning i første kvartal 2008, altså til våren, for at vi skal greie å holde de tidsrammene som vi ønsker oss når det gjelder Mongstad trinn 1. La meg understreke: Det er sjølsagt fullt mulig. Men skulle vi ende opp i en situasjon hvor ESA setter i gang en formell undersøkelse, står vi overfor en tidkrevende prosess, og det er da vi vil ha utfordringer med tidsrammene. Fordi ESA har en krevende oppgave foran seg, er jeg glad for at vi i løpet av de siste dagene har etablert en prosess for tett kontakt mellom ESA, kommisjonen og Norge. Denne spesielle prosessen er et uttrykk for EUs velvilje og interesse. Den er også et uttrykk for at det kan vise seg å være nødvendig for ESA å hensynta den politiske utviklingen i EU på dette området når de skal vurdere vår notifikasjon. Det har vært, slik det kan se ut fra min side, en del armer og bein fra opposisjonen i forbindelse med denne saken i de seinere dagene. De har stilt spørsmål ved – slik jeg oppfatter det – prosessen fram til notifikasjon. La meg si noen ord om det. ESA fikk kopi av avtalen som ble inngått mellom Statoil og Regjeringa den 12. oktober i fjor om Mongstad, umiddelbart etter at den ble inngått. Jeg vil presisere at det i sjølve avtalen er tatt forbehold om at den godkjennes av Stortinget og av ESA. Dette er behørig omtalt i St.prp. nr. 49 for 2006-2007 om samarbeid om håndtering av CO2 på Mongstad. Det står i punkt 5, side 7. I november i fjor hadde vi de første møtene med ESA på embetsnivå, der saken ble forklart, avtalen gjennomgått og bakgrunnen gitt. Man gjorde det allerede den gangen klart at man ville trenge en avklaring fra ESA på spørsmålet om statsstøtte, både i forhold til Mongstad og i forhold til Kårstø. Det er siden da blitt holdt en rekke arbeidsmøter med ESA. De ble holdt utover våren. Dialogen ble brukt til å kalibrere innhold og format på en notifikasjon. En viktig milepæl i arbeidet med Mongstad, trinn 1, var avtale med flere industrielle aktører som vi ønsker involvert i prosjektet, og de som følger godt med, vil vite at denne avtalen først kom på plass i juni i fjor. Mongstad, fase 1, ble notifisert den 4. juli. La meg da også nevne at det utover de møtene som jeg har nevnt, har vært holdt en rekke møter mellom departementet og kommisjonen for å orientere om utviklingen i våre CCS-prosjekter, og hvor forholdet til statsstøtteregelverket har vært diskutert. Utover dette vil en nå være kjent med at det har vært en rekke møter mellom representanter for kommisjonen, fra medlemslandene og fra det politiske nivået i Olje- og energidepartementet. Prosessen vi har hatt med ESA og kommisjonen på dette området, er en nødvendig del av den ordinære prosessen i slike saker. Dette skal sikre at statsstøttespørsmålet undergis en god behandling på basis av gjeldende regler. La meg da bare helt til slutt si at vi håper at vi skal greie å holde tidsfristen. Det gjenstår å svare på en rekke spørsmål fra ESA og fra kommisjonen. Vi mener vi har gode svar her, men ESA står overfor en krevende oppgave. Vi skal gjøre alt som er mulig fra vår side for at vi skal greie å overholde de tidsfristene som vi ønsker oss, for vi har store ambisjoner på dette feltet, og vi ønsker å leve opp til våre ambisjoner.