Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
Når vi ser oss tilbake, ser på tallene, ser på hva historien forteller oss, må det ikke være tvil om at det er privat sektor – ikke det offentlige – som i all hovedsak bidrar til fattigdomsreduksjon og økonomisk vekst. Det er viktig å ha med seg når man diskuterer dette temaet. De aller fleste u-land er derfor ganske samstemt på dette, og har en klar politisk målsetting om å tiltrekke seg økte investeringer, få fjernet tollmurene, inngå frihandelsavtaler og få det private næringslivet til å blomstre – for å bli uavhengig av bistand. Vi har sett at bistand har blitt mye mindre viktig for u-land enn tidligere. Som det også påpekes i stortingsmeldingen, utgjorde bistanden i 1990 63 pst. av alle kapitalstrømmer til lav- og lavere mellominntektsland. 23 år senere, i 2013, var denne andelen redusert til 21 pst., samtidig som fattigdommen har blitt redusert – en fantastisk utvikling. Samtidig har man sett hvordan investeringer fra i-land til u-land har fått positive konsekvenser. Flere hundre millioner har løftet seg selv ut av fattigdom. Vi ser også at norsk næringsliv har blitt mye flinkere til å satse i u-land, og denne satsingen har blitt mangedoblet det siste tiåret. Det er gledelig. Men jeg er ganske sikker på at potensialet er mye større. Hovedoppgaven for norske utenriksstasjoner er å ivareta norske interesser. Det er viktig at ikke blir glemt, og jeg er glad for at denne regjeringen også i større grad har fokus på akkurat dette. Å kombinere det å ivareta norske interesser med å styrke norsk næringsliv og utnytte fordelen av at norsk næringsliv er til stede i mange utviklingsland, bør gjøres i større grad, og man må også se på mulighetene som er der. Norsk bistandspolitikk bør i større grad inngå strategiske partnerskap med norsk næringsliv. Næringsfremme og næringsutvikling er ikke gjensidig utelukkende, selv innenfor rammen av prinsippet om ubunden bistand. Jeg er også fornøyd med at Regjeringen vil gi energi en viktigere plass i norsk utenrikspolitikk, som uten tvil har bred støtte her i Stortinget. Utviklingspolitiske og næringspolitiske virkemidler har ulike målsettinger, men det er viktig at vi drar nytte av den kompetansen som vi nordmenn allerede har i de fokuslandene vi skal satse på. Vi har nok av eksempler på at norsk bistand har gått til fiaskoprosjekter fordi man ikke hadde god nok kunnskap om de lokale forholdene og hva behovene var i dette u-landet. Statlige Norfund har også vært evaluert. Evalueringen ga en gjennomgående positiv vurdering av Norfund og konkluderte med at Norfunds investeringer ligger innenfor mandatet. Videre konkluderte evalueringen med at Norfund leverer gode resultater og driver effektivt, de mobiliserer privat kapital og får i gang viktige prosjekter på bakken i utviklingsland. Når man ser på avkastningen i Norfund og sammenligner med det kanskje litt mer konservative oljefondet, er det ganske imponerende at de i flere år har klart en avkastning opp mot 20 pst. Budsjettallene de siste ti år viser at det har vært en tredobling i satsingen på Norfund. Den har økt fra 495 mill. kr i 2006 til 1,5 mrd. kr i 2016. Jeg vil også framheve Norads bedriftsstøtteordning for næringsliv i utviklingsland. En slik ordning er uten tvil med på å få norsk næringsliv til å tørre å satse, og er avgjørende i flere tilfeller. Eksempelvis var denne støtteordningen avgjørende for at Telenor i sin tid investerte i Bangladesh. Det er flere norske bedrifter innen flere sektorer som satser i u-land, alt fra høyteknologiske bedrifter som skal produsere energi, til litt enklere produksjon og utvikling som – som det også ble nevnt tidligere i dag – cashewnøtter i Mosambik. Felles for de alle sammen var at Norads bedriftsstøtteordning ble benyttet og var utløsende for investeringen. Som tidligere medlem av Stortingets næringskomité er det kanskje heller ikke unaturlig at jeg nevner viktigheten av jordbruk. Vi bør støtte opp om satsingen på landbruk i u-land. Det lille jeg har vært i lavinntektsland, og ikke minst lest av rapporter, viser helt klart at bønder i disse landene trenger både frisk kapital og ny teknologi – ny teknologi for dem, men kanskje ikke for oss. Forskning og fokus på innovasjon er også veldig viktig. Jeg vil helt avslutningsvis også skryte av at regjeringen leverer på utdanningsfeltet med økte bevilgninger. I tillegg må jeg også berømme det norske forskningsmiljøet på utenriks- og utviklingspolitikk. Kunnskapen vi har på dette feltet her i Norge, er uten tvil en ressurs som vi må bli flinkere til å utnytte.