trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Spørsmålet er forelagt Finansdepartementet som ansvarlig departement for ordningen med fradrag for gaver til frivillige organisasjoner. Finansdepartementet uttaler: «Skatteloven § 6–50 gir rett til fradrag i skattepliktig inntekt for giver av pengegaver til enkelte frivillige organisasjoner som driver virksomhet innen visse typer områder av veldedig og allmennyttig arbeid.Som frivillig organisasjon i henhold til skatteloven § 6–50 regnes selskap, stiftelse eller sammenslutning som ikke har erverv til formål og som eksempelvis driver omsorgs- og helsefremmende arbeid for barn eller ungdom, eldre, syke, funksjonshemmede eller svakstilte grupper. Det fremgår for øvrig av bestemmelsen hvilke ulike virksomhetsområder som er ment å skulle være omfattet av ordningen. Bestemmelsen stiller også krav til at selskapet eller sammenslutningen har et «nasjonalt omfang». For stiftelser er kravet at den er godkjent i henhold til stiftelsesloven § 14 og mottar offentlig støtte.Det er med hjemmel i skatteloven § 6–50 gitt nærmere regler om fradragsordningen i en egen forskrift. Forskriften inneholder bestemmelser som stiller krav til organisasjonens omfang, vedtekter, regnskap, innberetning mv. Disse vilkårene er satt av administrative og kontrollmessige hensyn. Det stilles således bl.a. krav om at selskapet, stiftelsen eller sammenslutningen er registrert i Enhetsregisteret og at dens sentrale ledd fører et samlet regnskap over mottatte gaver, samt står for innberetningen av gavene overfor skattemyndighetene.Det sentrale ledd i den enkelte organisasjon må sende inn søknad for å komme inn under ordningen. Søknaden sendes det lokale fylkesskattekontor og et eventuelt avslag kan påklages til Skattedirektoratet.Finansdepartementet har ikke kjennskap til den konkrete saken stortingsrepresentant Elsa Skarbøvik viser til. Beslutningen om en organisasjon kommer inn under skatteloven § 6–50 vil måtte bero på en konkret vurdering av om de ovenfor nevnte vilkår er oppfylt. Et eventuelt avslag kan videre som nevnt påklages til Skattedirektoratet.» Avslutningsvis vil jeg si at når det gjelder muligheten for offentlig støtte til OmsorgsSenteret, kjenner jeg ikke godt nok til senterets virksomhet til å vurdere om det kan gis statlig støtte. Jeg er heller ikke kjent med at OmsorgsSenteret har søkt om støtte til virksomheten. I hvert fall er det ikke registrert noen søknad i Barne- og familiedepartementet, og, så vidt jeg har kjennskap til, heller ikke i noe annet departement eller noen etat. Jeg kan med andre ord ikke gi noe løfte her og nå om offentlig støtte til virksomheten, men det er selvfølgelig opp til senteret å søke om støtte. Det er bare på basis av en søknad at det kan avklares hvorvidt senteret vil tilfredsstille krav til offentlig støtte.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Det som definitivt synes å være riktig, er at dette senteret gjør en stor og frivillig innsats innenfor et svært viktig område i vårt samfunn. Men for en som ikke håndterer disse reglene knyttet til skattefritak, er det svært vanskelig å svare på et direkte spørsmål om det vil komme inn under en ordning som administreres av et annet departement. Dersom det er riktig at de har fått avslag i førsteinstans, håper jeg at de har påklaget saken til Skattedirektoratet, som da er neste ledd, og så får man avvente og se hvilke eventuelle mangler de har dersom de ikke kommer inn under ordningen. I tillegg til det går det altså an å sende en søknad, gjerne til Barne- og familiedepartementet. Vi vil i alle fall da kunne bli mer kjent med dette senteret. Men det er ulike støtteordninger i ulike departementer, og jeg kan ikke her og nå si at de vil få støtte.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Det har vært en del diskusjon knyttet til ulike tilskuddsordninger som har vært gitt fra fylkeskommunene, bl.a. har vi hatt en diskusjon om krisesentrene når det gjelder hvem som har ansvar for hva. Hele poenget er likevel at så lenge Barne- og familiedepartementet og andre departementer faktisk ikke kjenner OmsorgsSenteret i det hele tatt – vi vet ikke noe om driften, om hvordan økonomien er, eller i det hele tatt noe om det gode arbeidet som de tilsynelatende driver – vil vi faktisk være avhengig av å få noe mer informasjon og selvfølgelig en formell søknad før jeg på en måte kan stå her og si at de kommer innenfor en ordning som enten Barne- og familiedepartementet eller kanskje andre departementer, som i dette tilfellet kanskje vil være mer naturlig, vil kunne bidra til. Men, som sagt, jeg kan ikke si noe før vi får en søknad, så jeg oppfordrer til det, hvis de mot formodning ikke skulle komme inn under ordningen for skattefritak.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg har et spørsmål til statsråd Dåvøy: 1. oktober 2003 skal de nye bidragsreglene iverksettes, og for mange betyr disse endringene heldigvis en mer rettferdig ordning enn den som er i dag. Selvsagt bør og skal samvær med barn telle når man skal regne ut hva man skal betale i bidrag. De fleste greier heldigvis gjennom private ordninger å avtale seg imellom hva man skal betale i bidrag, noe som både er billigere for partene og sannsynligvis bidrar til å holde konfliktnivået nede. Men én gruppe ser det ut til at man har glemt i forbindelse med denne bidragsendringen, nemlig der hvor samværsretten blir sabotert. Hvordan har statsråden tenkt seg at man kan finne en rettferdig løsning for disse bidragspliktige, og hvordan har hun tenkt å unngå store konflikter hvor barn blir den tapende part?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg takker statsråden for svaret. På Skatteetatens Internett-sider står det at dersom bidragsmottaker ikke leverer barnet til samvær, eller med andre ord saboterer samværsordningen, får ikke dette betydning for den bidragspliktige hvis dette skjer noen få ganger. Skjer det derimot systematisk, må partene inngå en ny avtale om samvær. Da må jeg spørre statsråden: Hvor sannsynlig tror hun det er at begge parter er villige til å betale 700 kr i gebyr for å få redusert et bidrag, når man i utgangspunktet ikke er villig til å la den ene part få samvær med barnet? Og hva er sanksjonsmulighetene?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Som det fremgikk av forrige replikkveksling, ligger det et behov for reforhandling av bidragsbeløp og avtaler i det nye systemet. Det kan være svært vanskelig når konfliktnivået er høyt, som det er i mange skilsmisser. Som en kar som skrev til meg, uttrykte det: De som mener det er lett å reforhandle, har ikke forsøkt å forhandle med min ekskone. Jeg har registrert at statsråden ikke er spesielt villig til å fire på disse 1 400 kr som trygdekontoret skal ha for å hjelpe til med å komme frem til avtaler på dette området, til tross for at man også har store skattegevinster av den nye ordningen. Jeg vil da spørre statsråden om hun vil legge opp til en grundig evaluering av de nye reglene, f.eks. etter ett års tid, og legge den frem for Stortinget, slik at man kan få rettet opp eventuelle tabber eller skjevheter som måtte oppstå.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-05:
Jeg vil gjerne stille utdanningsminister Clemet et spørsmål. I disse tider, da krig og kriser truer og media er fylt av opptrapping til krig, skapes det utrygghet blant mange, ikke bare blant voksne, men også blant barn. Når man som voksen skal prøve å forklare barna hvordan dette faktisk er, og hvordan dette henger sammen, er det en krevende øvelse for oss som foreldre, men ikke minst er det en svært krevende øvelse for alle landets lærere som står overfor dette i klasserommene. Jeg kunne godt tenke meg å høre om Utdanningsdepartementet og utdanningsministeren har tenkt igjennom hvordan man kan bistå lærerne i det vanskelige arbeidet som det er å forklare en konflikt, forklare en krig og bidra til å dempe utrygghet, angst og usikkerhet blant barn – ikke minst vil jeg tro at lærerne i en så vanskelig situasjon vil ha bruk for veiledning og hjelp for å vite hvordan man skal svare på en måte som gjør at man demper og ikke forsterker den utryggheten som preger det samfunnet vi lever i, og derfor selvfølgelig også preger de klasserommene som ungene våre er i.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-05:
Jeg er ikke spesielt overrasket over at statsråd Clemet ikke har tenkt gjennom dette, men dette er en ting som departementet med sine underliggende etater bør tenke nøye igjennom. Det er klart at staten eller Utdanningsdepartementet som sådant kan bistå, men selvfølgelig ikke ha noen tidløse svar. Dette er en pedagogisk oppgave, det er jeg selvfølgelig hjertens enig med statsråden i. Men samtidig vil jeg tro at svært mange lærere vil føle den samme utrygghet som vi som foreldre føler, i hvordan vi skal formidle et budskap som skaper trygghet, forståelse og ikke det motsatte. Det betyr at det er staten/Utdanningsdepartementet med sine etater som kan være den instans som veileder i en vanskelig tid. Det er jo ikke noen tvil om at det vi nå står overfor, uansett vil ha et stort omfang og en vid tidshorisont. Det vil bety at dette vil prege nyhetssendinger, debatter, mediebildet, praten rundt kjøkkenbordet og praten rundt middagsbordet i svært lang tid. Bør ikke departementet og statsråden ha tenkt nøye gjennom hvordan man kan bistå i dette arbeidet? For dette er krevende. Det er ikke det at det er et statlig pålegg. Det er like vanskelig for en forelder som for en lærer, og derfor må noen hjelpe oss.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2003-02-05:
Det er et spørsmål til utdanningsministeren. Alle undersøkelser viser at den suverent viktigste faktoren for kvalitet i skolen er lærerne – gode lærere og motiverte lærere som bruker sin kompetanse på best mulig måte. Derfor var det en bekymringsfull situasjon i skolen for noen år siden, med negative holdninger til læreryrket, med dårlig lønn og generell pessimisme. Én av fem lærere slutter ved 50 år, svært få står arbeidstiden ut til pensjonsalderen. Det ble brukt mye tid og mye penger på å rette opp det. Milliardbeløp ble brukt for å øke lærerlønningene, ressurstilgangen til skolen ble økt, gradvis bygde vi en tillit med lærerne så vi fikk til endringer i arbeidstidsordninger, villighet til å gå inn i forsøk og villighet til å bruke arbeidstiden på nye måter, i gjensidig tillit mellom lærere og politiske myndigheter. Nå står det i aviser at lærerne har null tillit til statsråden – taktisk, kynisk, respektløst, sier lokallagslederne i Utdanningsforbundet om statsråden. Synes statsråden at hun har skapt det klimaet som skal til for å skape endring i skolen?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2003-02-05:
Spørsmålet mitt gjaldt ikke overføring av forhandlingsansvaret. Spørsmålet mitt gjaldt det forhandlingsklimaet og det politiske klimaet som eksisterer mellom de politiske myndighetene og lærerne. Skal man få til endringer i skolen, må man bygge opp den tilliten og den tryggheten for de endringsprosessene som skal til. Det er to ting som skal til. Det ene er kommunikasjon mellom utdanningsmyndighetene og lærerne. Det andre er ressurstilgang som gjør at det er en reform for kvalitet, ikke for sparing av penger. Når lærerorganisasjonene protesterer, skyldes det bl.a. at man overhodet ikke har blitt involvert. Så sier statsråden i Dagbladet i går at lærerorganisasjonene ble varslet: «Jeg ringte tidlig på formiddagen og fortalte om vedtaket…» Er det måten å samarbeide med den viktigste innsatsfaktoren i skolen, nemlig lærerne, på? Når det gjelder ressurser, ble det sagt tidligere i dag at det var økt tilgang på ressurser. Det er feil. Hvis man tar bort studiefinansieringen og privatskoleøkningen, er det en realnedgang i Clemets skolebudsjett, og det er ikke en satsing på kvalitet.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Ordninga med skattefrådrag for gåver til frivillige organisasjonar ligg innanfor finansministeren sitt ansvarsområde. Sidan han ikkje har høve til å vera her i dag, har han bede meg om å svara på spørsmålet for han. Etter framlegg frå Samarbeidsregjeringa vart frådraget for gåver til frivillige organisasjonar eit eige frådrag frå og med inntektsåret 2003. Samstundes vart grensa for frådraget auka til 6 000 kr. Den norske kyrkja er ein del av statsforvaltninga, og med dagens regelverk er ikkje Kyrkja omfatta av ordninga med frådrag. Det er fleire vesentlege skilnader mellom Den norske kyrkja og trudoms- og livssynssamfunn. Kyrkja er eit trudomssamfunn, men òg ein statsinstitusjon som får eigne løyvingar over statsbudsjettet. Vidare er Kyrkja oppretta og styrt med heimel i lov, i motsetning til frivillige organisasjonar. Andre trudoms- og livssynssamfunn mottek eit tilskott pr. medlem. Dersom Stortinget ynskjer å utvida ordninga med frådrag slik at Den norske kyrkja blir omfatta, krev dette både ei lovendring og eit løyvingsvedtak. Finansdepartementet har anslått det årlege isolerte provenytapet av å inkludera Kyrkja i ordninga til om lag 55 mill. kr i 2003. Det er mange frivillige organisasjonar som har ei nær tilknyting til Den norske kyrkja. Desse frivillige organisasjonane er ikkje underlagde Kyrkja sine bestemmande organ, men opererer likevel på vegner av Kyrkja i enkelte høve. Innanfor dagens ordning med frådrag for gåver kan dei frivillige organisasjonane med tilknyting til Kyrkja inkluderast i frådragsordninga dersom dei tilfredsstiller andre vilkår i skattelova. Fleire av desse frivillige organisasjonane er alt godkjende av likningsmyndigheitene, slik at gåver gir rett til frådrag for givaren. Regjeringa er oppteken av den økonomiske situasjonen i Kyrkja, og vi vil leggja opp til ein dialog med Kyrkjerådet om korleis dette best mogleg kan følgjast opp, som eit ledd i prosessen for budsjettet for 2004.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
For det fyrste er eg glad for engasjementet til representanten. Skattefrådrag for frivillige organisasjonar har vore ei kampsak for Kristeleg Folkeparti i mange år. Vi fekk det ikkje til førre gongen vi var i regjering, men vi har altså fått det til no. Eg er òg glad for støtta frå Senterpartiet i ettertid. Når det gjeld Kyrkja sin økonomi, er det eit ganske komplisert spørsmål. Vi vil gripa fatt i det og sjå kva vi skal gjera der. Min dialog med Kyrkjerådet går ut på, som ei målsetjing, at vi skal få dette til. Men det blir då eit budsjettspørsmål og eit prioriteringsspørsmål i forhold til 2004. Vi har òg ein del spørsmål som vi må få svar på, fordi dette kan òg vera med og tappa ein del av dei frivillige organisasjonane for gåver som då kjem Kyrkja til gode og ikkje dei frivillige organisasjonane. Som eg sa i svaret mitt: Mange av desse har sjølvsagt felles interesser her, difor ynskjer eg den dialogen med Kyrkjerådet før Regjeringa eventuelt endrar desse lovene, og eventuelt prioriterer dei framfor budsjettet i 2004. Eg vil ikkje gjera det utan at vi har fått eit klarsignal om at det er eit sterkt ynske òg frå Kyrkjerådet.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Eg trur representanten har veldig rett i sin analyse. Men eg ynskjer likevel å ha ein dialog med Kyrkjerådet før vi set i gang arbeidet. Eg synest det er viktig. Det er sant som representanten seier, at Regjeringa har lovt skattelette. Dette er ei veldig positiv form for skattelette, og eg er veldig glad for at vi har fått rom for det i den regjeringa vi er med i no. Men eg har òg lyst til å seia heilt på tampen at kyrkjeøkonomien ikkje har blitt betre etter at Senterpartiet faktisk i budsjettet i fjor var med på å kutta på løyvingane til Kyrkja. Det er òg eit faktum som eg ikkje vil unnlata å nemna i denne samanhengen.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-05:
«Utbruddet av mædi i en sauebesetning i Verdal har skapt stor usikkerhet blant saueholderne i distriktet. Om lag 140 besetninger har vært i kontakt med den smittete besetningen. Kan statsråden love at alt vil bli gjort for å få bukt med sykdommen, og at det vil bli gitt erstatning til dem som blir rammet?»
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-05:
Jeg takker for svaret. Det er et par oppfølgingsspørsmål jeg har tenkt å stille. Det første går på dette med prøvetaking. Det ble sagt at man nå tar omfattende blodprøver, bl.a. på Staur og andre plasser, av sauer som man har inne. Men er det aktuelt å foreta prøvetaking over hele landet, slik at man får en oversikt over hele bildet, og slik at man unngår at denne sjukdommen sprer seg?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-05:
Et spørsmål i forhold til en erstatning: Det ble sagt at det ikke er automatikk i at man her får erstatning. Kan statsråden redegjøre litt for hva som skal til for at man får erstatning når man har denne type sjukdom i besetningen? Det er jo dyr som blir sjuke, som produserer mindre, og som fungerer dårlig. Er det vurdert noen form for erstatningsordning som gjør at de bøndene som er så uheldige å få denne sjukdommen i besetningen, ikke lider for store tap?
Lars Sponheim (Venstre), 2003-02-05:
Representanten Ryan stiller spørsmål om jeg kan love at alt vil bli gjort for å få bukt med sauesykdommen mædi, som er påvist i Verdal, og at de som er rammet, vil få erstatning. Jeg kan forsikre representanten, og saueholderne som er rammet, om at både jeg og veterinærmyndighetene tar sykdommen alvorlig. Statens dyrehelsetilsyn har gitt høy prioritet i arbeidet med å kartlegge og følge opp kontaktbesetningene, som så langt er om lag 150 i tallet. De aller fleste kontaktbesetningene er i Trøndelag, mens det er seks–sju stykker i Rogaland og Hordaland. I tillegg til disse kontaktene er det overført i alt ti værer som har hatt kontakt med mædibesetningen i Trøndelag, til seminstasjonen for sau på Staur i Stange. Åtte av dem er slaktet, men to står på Staur i dag; den ene kom direkte fra besetningen i Verdal. Både primærbesetningene og kontaktbesetningene er pålagt nødvendige isolasjonstiltak. Det er satt i verk et omfattende blodprøveprogram i samtlige besetninger for å kartlegge smittespredningen. Det er allerede tatt prøver av en betydelig del av besetningene. Foreløpig er én vær som har opprinnelse i besetningen i Verdal, funnet positiv. Det er ikke funnet positive dyr blant de mange avlskontaktene. Utbruddet i Trøndelag vurderes som alvorlig, siden mædi er en snikende og svært tapsbringende sykdom som det er vanskelig å oppdage, og dermed å bekjempe. Den er ikke veldig smittsom, men det finnes ingen behandling for den. Den har svært lang inkubasjonstid. Etter at sykdommen ble oppdaget i begynnelsen av 1970-tallet, har myndighetene brukt store ressurser på å bekjempe den. Fra 1989 til 1994 var det ingen nye tilfeller, men så ble det funnet 24 tilfeller i Rogaland og Hordaland i 1995. Det siste tilfellet var i samme område i 2000. Jeg synes det er ekstra beklagelig med utbruddet i Verdal, siden besetningen er en velrenommert og godt drevet avlsbesetning. Som jeg sa tidligere, er den sågar så god at den har levert varer til seminstasjon. Det er satt i gang en omfattende kartlegging for å finne ut hvordan smitten kan ha kommet inn i besetningen. Der er viktig å merke seg at det etter husdyrloven ikke er krav om nedslakting av mædibesetninger, noe som ville utløse erstatning til dyreeieren. Selv om Statens dyrehelsetilsyn kan fatte vedtak om nedslakting ut fra en vurdering av sykdomssituasjonen i besetningen, har de gitt uttrykk for at det neppe er aktuelt i dette tilfellet. Derimot kan det gis tilskudd til det over jordbruksavtalen dersom eiere av besetninger med positive dyr ønsker å slakte ned besetningen. Hver enkelt saueeier vil bli orientert om denne muligheten.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-02-05:
Det er jo slik at når dette tilfellet er oppdaget, så er det en vev av kontakter ut fra denne besetningen som det er viktig å følge opp. Det veterinærmyndighetene konsentrerer seg om nå, er å finne ut hvem som kan ha vært i kontakt med denne besetningen, om det kan være noen spredning som har utgangspunkt i den – eller hva som eventuelt har vært kilden til dette. Når status er gjort opp for dette utbruddet som nå er registrert, legger jeg til grunn at veterinærmyndighetene vil gjøre en generell vurdering av om det er behov for å sette inn ytterligere krefter for å se om denne sykdommen kan forekomme andre steder, helt uavhengig av det utbruddet som nå er registrert i Nord-Trøndelag.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-02-05:
Vi har en del husdyrsykdommer som gir automatisk rett til erstatning etter husdyrloven. Det er sykdommer som gjør at myndighetene har behov for å gripe inn og stille krav om umiddelbar nedslakting og andre tiltak. Der er det fastsatt bestemte satser som er rimelig høye, og som gir veldig god kostnadsdekning. Når det gjelder denne type sykdom, som ikke underlegges denne form for krav, er det etablert en tilskuddsordning etter jordbruksavtalen – nedfelt i en forskrift som nylig er endret, i januar i år – for dem som frivillig slakter ned. For man må ikke slakte ned hvis man har mædi i besetningen sin, men man har anledning til å gjøre det. Hvis man slakter hele besetningen og gjennomfører ulike hygieniske tiltak, gis det et tilskudd på 1 100 kr pr. vinterfôret sau. Det beløpet ble økt med 100 kr i januar i år, så det er akkurat justert opp. Det er også viktig å få med seg at dette da er dyr som er fullt brukende, og som dermed også gir slakteverdi til eieren, som kommer i tillegg til erstatningsbeløpet – eller tilskuddsbeløpet, er det rett å si, siden det ikke stilles krav fra myndighetene om at det skal slaktes ned.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-02-05:
Eg vil gjerne få lov å stille følgjande spørsmål til justisministeren: «Stortinget la i fjor til grunn at det skal plasserast ny redningshelikopterbase i Florø. I statsbudsjettet for 2003 blei det ikkje foreslått noka løyving for å få etablert basen. Det er viktig at redningshelikopteret kjem i drift snarast for å ta best mogleg vare på tryggleiken i regionen. Kva framdrift er det i saka, og vil Regjeringa i år fremme nødvendig forslag slik at basen kan bli etablert i Florø?»
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-02-05:
Eg vil takke statsråden for svaret – eit svar som har positive element så langt svaret rekk. Eg reiser dette spørsmålet fordi tryggleiken langs Vestlandskysten i dag er for dårleg. Det har på mange vis både Regjeringa og justisministeren hatt ei positiv tilnærming til. Eg er oppteken av at det blir god framdrift i saka, og vil stille følgjande tilleggsspørsmål: Vil statsråden syte for at det blir fremja forslag frå Regjeringa slik at basen kan vere i drift i 2004?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-02-05:
Eg takkar igjen statsråden for svaret. Eg vil leggje til følgjande: Eg går ut frå at statsråd Dørum og Regjeringa gjer det nødvendige arbeidet, slik at redningshelikopterbasen i Florø kan bli etablert snarast. Dette synet er faktisk i samsvar med den oppfatninga som eit breitt fleirtal i Stortinget har gitt uttrykk for.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-02-05:
Regjeringen foreslo i St.meld. nr. 44 for 2000-2001, Redningshelikoptertjenesten i fremtiden, å opprette en ny base i Florø. Dette fulgte et flertall i Stortinget opp gjennom Innst. S. nr. 156 for 2001-2002. Basen skal drives av en sivil operatør, da Forsvaret ikke har kapasitet til å drive denne. Stortinget gav samtidig anvisning på at det skal opprettes tilstedevakt på samtlige redningshelikopterbaser på fastlandet. Tilstedevakt gir en betydelig bedre redningshelikopterberedskap for hele landet, også for Vestlandet, sammenlignet med situasjonen i dag. Justisdepartementet nedsatte i tråd med Stortingets forutsetning i oktober i fjor Helikopterfaglig Forum, bestående av aktuelle brukere av redningshelikoptertjenesten. Forumet, som er i full gang, har som hovedoppgave å anbefale krav til framtidige redningshelikoptre sett i forhold til Forsvarets anbefalinger av NH90 som framtidig redningshelikopter. Resultatet av dette arbeidet vil også være nyttig i forbindelse med kravspesifikasjonene ved anbudsutlysning for den sivile basen i Florø. Etablering av en ny redningshelikopterbase i Florø vil gi en ytterligere forbedring av redningsberedskapen på Vestlandet, og Regjeringen vil også komme tilbake til dette i naturlig budsjettsammenheng.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-02-05:
Når det gjelder framdriften i saken, har Regjeringen valgt på basis av hele den drøftingen Stortinget hadde om redningshelikoptere, også å dra nytte av det som kommer ut av Helikopterfaglig Forum. Forumet har en arbeidsframdrift som er i rute, som vil strekke seg gjennom første halvår i år. På grunnlag av det forumet kan Regjeringen vurdere hva den vil gjøre både med anbud og anbudsopplysninger. Det er det som gjør at det er naturlig for meg å si det jeg sa, at Regjeringen vil komme tilbake til dette spørsmålet i forbindelse med budsjettet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-02-05:
Vi deler oppfatningen av viktigheten av å ha gode redningshelikoptre. Siden Regjeringen fremmet forslaget om basen i Florø, deler vi også den oppfatningen at det må være bra. Men det er slik at det er i budsjettsammenheng Stortinget tar stilling både til prioritering og framdrift. Det er Regjeringen som da legger sin sak fram for Stortinget. Det er det svaret jeg har gitt tidligere, og det gjentar jeg gjerne. Da vil vi alle ha en sjanse til å bli vurdert og til å engasjere oss. Slik vil det også bli i denne saken.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-02-05:
Justisdepartementet er sentralmyndighet etter Haag-konvensjonen om internasjonal barnebortføring. De aller fleste sakene etter denne konvensjonen løses raskt, ofte i løpet av noen uker. Fra 1995 og fram til 1. juli i fjor hadde Justisdepartementet behandlet ca. 275 barnebortføringssaker, hvor kun tre fremdeles er uløste. Den omtalte barnebortføringen til Mexico er dessverre en slik sak som har vist seg vanskelig og tidkrevende. Det har i saken vært to hovedproblemer. Det ene er at barnefaren har holdt seg i skjul og derfor har unngått pågripelse, tross flere aksjoner fra politiet i Mexico. Det andre er at faren i strid med Haag-konvensjonen har fått dom for foreldreansvaret i en meksikansk domstol. Dette er en konvensjonsstridig avgjørelse, idet Barnekonvensjonens artikkel 16 uttrykkelig bestemmer at slike avgjørelser ikke skal treffes før selve barnebortføringssaken er avgjort. Justisdepartementet har som sentralmyndighet vært meget aktiv og pågående overfor meksikanske myndigheter. I tillegg til det ordinære arbeidet som gjøres i slike saker, har vi brukt den norske ambassaden i Mexico aktivt, og vi har engasjert en egen advokat i Mexico. Representanter for Justisdepartementet har reist til Mexico og hatt møter med myndighetene der. Interpol er naturligvis koblet inn. Vi har også sendt en offisiell klage til meksikansk UD over bruddene på konvensjonen. Denne klagen er nå til behandling i Mexico. Saken er dessverre ikke løst, og jeg forstår den fortvilelse og frustrasjon som moren må føle. Jeg kan imidlertid forsikre at departementet vil fortsette å følge opp denne saken på en meget offensiv måte. Jeg vil også vurdere om jeg skal ta saken opp personlig med min meksikanske kollega. Som jeg sa innledningsvis, løses de fleste saker etter Haag-konvensjonen raskt. Gjennom denne konvensjonen er det etablert et internasjonalt regelverk og samarbeid som har vist seg meget tjenlig til å løse denne typen saker. Ca. 60 land har hittil sluttet seg til konvensjonen, og nye kommer stadig til. Jevnlig avholdes det internasjonale konferanser om konvensjonen, og regelverket er i stadig utvikling for å gjøre konvensjonen enda mer effektiv. Justisdepartementet er og vil fortsette å være en aktiv pådriver i dette arbeidet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-02-05:
Forebygging er helt avhengig av at man rettidig kan få vite om det og eventuelt gjøre noe med det. Jeg antar at den viktigste forklaringen på det antallet som representanten Sandberg tar opp, er at sakene gjelder land som ikke kommer inn under Haag-konvensjonen. Der har vi et betydelig problem. Det er ikke noen tvil om det. I de sakene er vi avhengige av enten å komme fram til en forhandlingsløsning med bortføreren eller å forfølge saken i rettssystemet i vedkommende land. I praksis er det slik at både utenriksstasjoner og UD yter meget stor innsats. Men hovedutfordringen i forhold til disse sakene som ligger utenfor Haag-konvensjonsområdet, er rett og slett å få flere land til å slutte seg til. Den konkrete saken som representanten tok opp, ligger innenfor Haag-konvensjonsområdet. I de sakene lykkes vi ofte. Vi har ikke lyktes i denne saken. Vi kommer til å fortsette å engasjere oss. Vi har i saker innenfor Haag-konvensjonen f.eks. gitt støtte til privatetterforskere for å bistå. Vi er altså villige til å jobbe intenst for å finne løsninger. Vi har heller ikke flere maktmidler enn dem vi har, men dem vi har, har vi tenkt å bruke.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-02-05:
Jeg oppfatter at representanten vil være konstruktiv og søker etter virkemidler. Jeg har ikke en generell fullmakt til å gå inn på det, men jeg vil ta med meg alle ideer som kan være til nytte for å komme videre. Jeg har tidligere vist til at når det gjelder det som er utenfor Haag-konvensjonens område, er både Utenriksdepartementet og utenriksstasjonene meget aktive, og de gjør en utmerket jobb. Vi har også strukket oss langt når det gjelder definisjonen av rettshjelp – og Stortinget gav sin tilslutning til det – der man også kunne åpne for at rettshjelpsmidlene bl.a. kunne brukes til privatetterforskere, noe som er skjedd i noen tilfeller. Jeg er personlig kjent med sakene, for jeg har møtt mennesker som har vært utsatt for det som engasjerer representanten i hans spørsmål. Derfor har jeg også det engasjementet som ligger i svaret. Vi skal se på de virkemidlene vi har, og er det noe vi kan vurdere å komme tilbake til, skal vi gjøre det. Men jeg deler ikke ut enkeltløfter før jeg har hatt tid til å tenke og vurdere. Men jeg oppfatter at representanten ber meg tenke og vurdere, og det skal jeg gjøre.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-02-05:
Det er ingen tvil om at det er en utfordring at et økende antall personer ulovlig forsøker å ta opphold i et europeisk land. Norge er av de land som i denne sammenheng virker forlokkende for mange. Ikke alle som kommer, følger gjeldende lov- og regelverk, mange velger i stedet på ulike måter å ta seg illegalt inn i landet. Problemene dette fører med seg, er vel kjent i vår del av verden. Det er derfor i dag stor oppmerksomhet på tiltak for å bekjempe dette, ikke minst er det iverksatt mange internasjonale initiativer hvor Norge aktivt er med. Gjennom vår deltakelse i Schengensamarbeidet har vi som kjent avviklet den systematiske personkontrollen på de indre grensene til andre Schengen-land, mens kontrollen på de ytre grensene til land som ikke deltar i Schengensamarbeidet, er forsterket og harmonisert i hele området i tråd med kravene i Schengen-regelverket. Her kan jeg legge til at det for tiden legges stor vekt på ytterligere å forbedre kvaliteten på grensekontrollen fra Schengen-landene mot de såkalte tredjeland. Det er derfor for norske myndigheter ikke så mye et spørsmål om å forbedre kontrollen på selve grensen, men mer et spørsmål om å intensivere arbeidet i de grensenære områder for å avdekke både den grensekryssende kriminaliteten og den illegale innvandringen. Politiet og tollvesenet bruker i dag mye ressurser på å holde oversikt over og gjøre tilslag mot disse formene for irregulær virksomhet i grenseområdene. Politiet skal prioritere det vi kaller informasjonsstyrt kriminalitetsbekjempelse, nettopp i de grensenære områder. Gjennom både internasjonale informasjonskilder så vel som via egne opplysninger skal politiet ha et tilstrekkelig godt bilde av kriminaliteten og tilløpene til illegal innvandring, slik at man er i stand til å drive målrettede kontroller. Disse skal føre politiet fram til pågripelser av kriminelle og dem som illegalt søker å ta seg inn i landet. Politidirektoratet har pålagt aktuelle politidistrikter å inkludere kontrollarbeidet i de grensenære områder i den ordinære tjenesten. På denne måten vil man gjøre dette arbeidet til en viktig og normal del av den daglige tjenesten. Dette utelukker ikke at man også yter mer konsentrert innsats i form av samordnede og større operasjoner hvor politiet og tollvesenet i en region går sammen og gjør en ekstra innsats for å avdekke ulovligheter i grenseområdene. En slik operasjon ble som kjent avviklet rett før årsskiftet i fjor, med et vellykket resultat. Jeg er trygg på at politiet vil fortsette sin innsats og prioritere dette viktige arbeidet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-02-05:
Dette er Regjeringens ansvarsområde, og selv om det også berører en annen statsråd, peker representanten på i hvert fall to av tre mulige situasjoner. Den ene situasjonen er at man er i Norge og søker asyl. Da er man her og gjør det. Hvis man misbruker det, misbruker man det at man er her. Den andre situasjonen er at man har fått opphold i Norge og fått asylstatus, nettopp fordi man søker beskyttelse. Hvis man da vil ha behov for å dra tilbake dit man har kommet fra, har man vel i grunnen også søkt om å få opphevet egen beskyttelse. Så har vi en mellomgruppe som får opphold i Norge på humanitært grunnlag. De står fritt til å reise. Kommunalministeren har pekt på nettopp spørsmål som er reist i dialogen mellom politiet og Utlendingsdirektoratet, og sagt at hun vil ta initiativ til å gjennomgå hele regelverket, slik at asylinstituttets ånd blir praktisert slik som det er ment å skulle være.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-02-05:
Jeg skal ikke gå inn i forhistorien til Schengen-avtalen, den er vedtatt med solid flertall i Stortinget. Schengen-regelverket omfatter i dag faktisk en del land som er medlem av EU, men som ikke er med i Schengen, men vi har valgt å være med sammen med Island. Hvordan Schengen vil bli implementert i forhold til nye søkerland til EU, er en prosess som EU selv vurderer. Blir Schengen implementert, vil den ytre grensekontrollen være en hovedoppgave, som jeg vet at EU-organene diskuterer. Når vi er med i Schengensamarbeidet og er forpliktet av det, vil det selvfølgelig for vårt vedkommende bli en tilsvarende forsterket utfordring, bl.a. når det gjelder politimessig samarbeid mellom ulike land, og å utøve det vi kaller grensenære kontroller. Det er vi sterkt interessert i å gjøre. Den aksjonen jeg nevnte, før jul, var et samarbeid mellom politi og tollvesen. Politiet har også fått en del tilleggsutstyr som gjør at de her kan være effektive. Jeg har selv gjort meg kjent med slike kontroller her på Østlandet, men også på grensen i Finnmark. Jeg vet hvor effektive og viktige slike kontroller er, og det er et arbeid der vi kommer til å holde trykket oppe. Det sa jeg i hovedsvaret. Når det er slik at spørsmålet også berører andre statsråder, svarer jeg så langt Regjeringens politikk er vel kjent og klar, og det er den i forhold til det tilleggsspørsmålet som her ble stilt.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-02-05:
Jeg har da følgende spørsmål: «Det er den siste tiden avdekket en betydelig ulovlig innvandring til Norge. Det dreier seg ofte om personer som ikke søker om politisk asyl, og som ikke melder seg for norske myndigheter. Mange av dem ernærer seg gjennom svart arbeid, og enkelte gjennom kriminalitet. Mye tyder på at de nåværende tiltak i forbindelse med fremmedkontrollen ikke er tilstrekkelige. Er statsråden villig til å vurdere en bedre kontroll på eller ved grensen til Schengen-området?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-02-05:
Sammen med det norske folk undrer jeg meg på at asylsøkere bruker asylinstituttet til å komme til Norge på grunn av at de er forfulgt i sitt eget land, enten av politiske årsaker eller av kriminelle årsaker. Men de får altså asyl i Norge. Så reiser de på ferie til det landet de har måttet rømme fra. Hva har statsråden tenkt å gjøre for at de skal slutte med dette tøvet og tullet med å søke asyl i Norge samtidig som de reiser på ferie til det landet som de søker asyl fra?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-02-05:
Jeg stilte jo spørsmålet til kommunal- og regionalministeren, og en del av oppfølgingsspørsmålene blir til henne. Kommunal- og regionalministeren har uttalt at hun ikke vil søke om unntak for Norge – når ti nye land blir med i EU, vil altså Schengen-avtalen gjelde også for de ti nye landene, og vi får fri innvandring til Norge. Er justisministeren av den samme oppfatning som kommunal- og regionalministeren, at vi ikke skal ha fritak, og at vi ikke skal ha særordninger for Norge, og ha fri innvandring fra disse nye landene i EU?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Som jeg nevnte i mitt første svar, er det Helsedepartementets oppfatning at det fullt ut er samsvar mellom den forskriften, fra 1995, som gjelder på dette området, og de nye bestemmelsene i den loven som representanten Lena Jensen viser til. Det er kommunene som eiere av skolene eller fylkeskommunene som eiere av de videregående skolene som er ansvarlige for at kravene i forskriften om miljørettet helsevern i barnehager og skoler følges. Det er samtidig kommunen som er godkjenningsmyndighet, og som fører tilsyn med at forskriftens krav blir fulgt. Derfor er adressaten for dette spørsmålet i første rekke kommunen. Stortinget har tatt et direkte ansvar for fornyelsen av skolebygg gjennom den ordningen som i sin tid ble etablert. Fra Helsedepartementets side vil vi være opptatt av å vurdere oppfølgingen på basis av de tilbakerapporteringer som vi får fra tilsynsmyndighetene og de faglige rådgivere som departementet har på dette området, i første rekke Folkehelseinstituttet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Jeg ber om presidentens forståelse for at jeg ikke kan gå inn i verken utdanningsministerens eller kommunalministerens konstitusjonelle ansvarsområde i mitt svar på dette. Jeg holder meg til det som er mitt overordnede ansvar, og det forsøker jeg på ingen måte å skyve fra meg. Tvert imot har jeg grepet fatt i den konkrete saken, fordi et medieoppslag gav inntrykk av at Helsedepartementet og helsemyndighetene var ute etter å avsvekke den normen som fagmyndighetene har tilrådd på dette området. Det er vi ikke. Jeg vil sørge for at det budskapet blir kjent, både for dem som direkte har spurt, og for kommunesektoren for øvrig. Så vil vi på basis av de tilbakemeldinger som helsemyndighetene får, vurdere oppfølgingstiltak for å sikre at forskriften blir etterlevd i størst mulig grad.
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-02-05:
Eg har stilt følgjande spørsmål til olje- og energiministeren: «Prisutvikling på straum den siste tida er ei påminning om at det vil vera fornuftig både for samfunnet og den einskilde husstand å økonomisera med straumen. Samfunnet og leverandørane må medverka til dette. Viken Nett har nyleg valt å setja opp fastdelen på nettleige. Det gjer at det blir mindre lønsamt å spara på straumen. På kva måte kan statsråden medverka til å hindra ei slik endring i vektinga mellom fast og variabel pris?»
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-02-05:
Eg takkar statsråden for svaret. Eg kan vera einig i at det å ha ein viss fridom ved fastsetjing av nettleige for ulike kundegrupper er bra. Det kan kanskje gjera at dei store kundane får moglegheit til å regulera energiforbruket sitt ut frå nettleiga, men for vanlege folk gir det lita moglegheit. No er vi komne opp i ein situasjon der straumprisen har gått opp. Så begynner straumprisen å gå ned igjen, folk tenkjer energiøkonomisering og på korleis dei brukar energien, og så set selskapa opp nettleiga. Det set eg eit spørsmålsteikn ved, for det er ingen ting i denne situasjonen som tilseier at nettleiga burde gå opp. Dette gjeld ikkje berre Viken Nett, det gjeld også veldig mange andre energiselskap som har gitt akkurat dei same signala – og der sit vi som kundar og kan ikkje påverka dette. Vi lurar jo på: Når inntektene går ned på den eine biten, ønskjer dei då å ta dei igjen på den andre biten? Ingen stimulans og inga energiøkonomisering frå kraftselskapa! Olje- og energiministeren har sagt at han ut frå den situasjonen vi har hatt i vinter, vil vurdera situasjonen. Eg går ut frå at det i det også ligg at han vil vurdera energilova. Mitt spørsmål blir då om Regjeringa eller statsråden vil vurdera dette med nettleiga og ulikskapen mellom variabel og fast pris.
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-02-05:
Eit lite innspel til det vidare arbeidet – for dette går òg på nettleige og på prisfastsetjinga: Vi er oppe i ein situasjon der veldig mange no brukar varmepumper, og det er lagt inn incitament og føringar for at det skal løna seg. Det er veldig mange som no stiller krav til utbyggjarar av hus, dei vil ha alternative energikjelder for å få ned straumforbruket. Ein ser ein auke i folks bevisstheit når det gjeld å bruka alternative energikjelder. Vi veit at det rundt i Noreg er veldig mange kraftverk som treng opprusting, og som treng betre vedlikehald for å levera meir kraft. Eit alternativ til framleis å byggja ut er å vedlikehalda og rusta opp desse kraftverka. Vil statsråden òg ta med seg det i ei vurdering når det gjeld energilova? Og kva kan staten stilla opp med, og kva vil Regjeringa gjera for å stimulera desse energiverka til å ta den nødvendige opprustinga som trengst for å levera kraft meir effektivt?
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Det følger av energilovforskriften at brukerne av overføringsnettet skal dekke kostnader knyttet til utbygging og drift av nettet. Størstedelen av kostnadene i nettet er faste, kapitalavhengige kostnader som ikke varierer med kundenes energiuttak. Kostnadene dekkes i all hovedsak gjennom nettleien. Av energilovforskriften følger det videre at nettleien skal utformes slik at den i størst mulig grad gir brukeren av nettet signaler om effektiv utnyttelse og effektiv utvikling av nettet. Et nettselskap har ansvar for at nettleien i leveringsområdet fastsettes i tråd med forskrifter til energiloven, og NVEs forskrifter har mer spesifikke krav til utformingen av nettleien. Husholdninger har vanligvis et variabelt energiledd og et fastledd. Energileddet dekker marginale tapskostnader og kan i tillegg dekke en andel av de øvrige kostnader som ikke innkreves gjennom fastleddet. Fastleddet skal bidra til å sikre tilstrekkelige inntekter til nettselskapet. Nettselskapets samlede inntekter er gitt og regulert av NVE. Nettselskapene har innenfor rammen av forskriftene en viss frihet til å fastsette det variable energileddet og det faste leddet i nettleien. Et energiledd som er høyere enn verdien av marginale tap, gir ikke forbrukerne signaler om effektiv bruk av nettet. Slike energiledd gir derimot forbrukerne ytterligere signaler om energisparing og bruk av alternative energikilder. Når et nettselskap øker fastleddet, reduseres energileddet, slik at inntekter fra nettleien holdes uendret. Fastledd vil i seg selv innebære at gjennomsnittlig nettleie avtar med økt forbruk. En omlegging i retning av økt fastledd forsterker dette noe. Jeg ser at det da framstår som mindre lønnsomt å spare på strømmen. Nettselskapene må derfor foreta visse avveininger i fastsettelsen av nettleien. Det er imidlertid viktig å huske at netteierens kostnader ved å ha husholdninger knyttet til nettet varierer svært lite i forhold til kundens forbruk. En liten husholdningskunde er derfor nesten like kostbar for nettselskapet som en stor husholdningskunde. Når det gjelder Viken Netts nettleie for 2003, mener jeg at det ikke er riktig av meg å gi en konkret vurdering av den, siden Olje- og energidepartementet er klageinstans i slike saker hvis disse påklages. Jeg er imidlertid kjent med at fastleddet er økt betydelig i forhold til i 2002. Viken Netts faste ledd for husholdninger er imidlertid fortsatt betydelig under det gjennomsnittlige fastleddet for husholdninger i Norge. Jeg mener at det er viktig at nettselskapene har en viss frihet i fastsettelsen av nettleien til ulike kundegrupper, men det bør være et rimelig forhold mellom fastleddet og energileddet, slik at en også kan imøtekomme kundenes oppfatning av hva som er en akseptabel nettariff. Nettselskapenes frihet i fastsettelsen av nettleien er viktig for at nettleien skal kunne benyttes som et aktivt virkemiddel i forhold til effektiv utnyttelse og utvikling av nettet.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
På bakgrunn av de erfaringene vi har hatt med kraftmarkedet den siste tiden, som også representanten har beskrevet, vil det være naturlig å se på en rekke av de spørsmålene som knytter seg til nettleie og nettleiespørsmål. I denne sammenhengen vil jeg vise til det stortingsvedtak som er gjort på dette området i forbindelse med behandlingen av Budsjett-innst. S. nr. 9 for 2002–2003, og det lyder som følger: «Stortinget ber Regjeringen i løpet av våren 2003 om å fremme en sak for Stortinget om ulike modeller for nett-tariffering som innebærer at: 1. Det skal utvikles modeller for prisutjevning på nettleie.2. Det skal utvikles modeller for tariffering som er enkle og robuste mot forandringer.» Dette vedtaket vil selvfølgelig olje- og energiministeren og Olje- og energidepartementet arbeide videre med, og Stortinget vil derfor ha en anledning til å komme tilbake til de spørsmålene som representanten reiser.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Statsråd Einar Steensnæs har signalisert at han som følge av den situasjonen vi har sett på kraftmarkedet den siste tiden, vil gjennomgå situasjonen når det gjelder kraft og kraftbalanse på det norske markedet. Det er tidligere i Stortinget, under tidligere energimeldinger, behandlet spørsmål også knyttet til opprustning av eksisterende kraftverk. Jeg regner det som selvsagt at dette vil være en del av de vurderinger som olje- og energiministeren vil gjøre i denne sammenheng. Hvorvidt det vil være aktuelt i forbindelse med energiloven, er jeg ikke sikker på. Det er et lovmessig spørsmål. Dette får olje- og energiministeren eventuelt komme tilbake til.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
La meg bare føye til noen punkter i forhold til energiomleggingen. Vi har Stortingets tilslutning til å bygge ut vannbåren varme med 4 TWh innen 2010 samt vindkraft med en produksjon på 3 TWh innen 2010. På kortere sikt har vi også en støtteordning for å gi større fleksibilitet med investering i varmepumper etc. Ordningen har fått stor oppslutning blant husholdningene og forutsetter Stortingets tilslutning. Det innebærer at vi vil få en endring også i kraftmarkedet som en konsekvens av tiltak som gjennomføres. Aldri har det vært satset så mye på nye fornybare energikilder og sparing som nå. Når det gjelder representantens spørsmål knyttet til det mulige prosjektet i Lyse, er det slik at Regjeringen i Sem-erklæringen har fastslått at når vi får et opplegg for gasskraftverk knyttet til et CO2-håndteringssystem som gjør at vi får en miljøvennlig løsning, er Regjeringen åpen for det. Vi stimulerer faktisk til at dette kan skje, og det vil kunne komme disse aktørene så vel som andre aktører til gode.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Regjeringens holdninger styres ikke av frykt i denne sammenheng. Det er faktisk slik at alle aktører vil måtte forholde seg til forurensningsloven. Den usikkerheten som man anfører i forhold til gasskraftverk, knytter seg til § 18 3) der, hvor det sies at man bør basere seg på best tilgjengelig teknologi. Det er dette som er det viktige, og i denne sammenheng er faktisk CO2-håndtering noe av det viktigste i forhold til å sikre ny teknologi. Det er dette som er bakgrunnen for at Regjeringen har denne holdningen, verken frykt eller andre ting. Og så hører det med til historien at slike spørsmål knyttet til eventuelle nye gasskraftverk vil måtte behandles av andre regjeringer senere. Dette er ikke innenfor denne stortingsperiodens perspektiv.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg vil stille følgende spørsmål: «Vinterens store økning i kraftprisen kunne vært unngått ved økt kraftproduksjon i det nordiske markedet. Norge har store gassressurser som kan nyttes til kraftproduksjon, men de tre konsesjonene for bygging av gasskraftverk er ikke realisert grunnet økonomisk og politisk usikkerhet. I Stavanger Aftenblad 14. januar ytrer styreleder i Lyse ønske om å starte forberedelse til å bygge et gasskraftverk i Risavika. Vil statsråden sikre at denne og andre tilsvarende forberedelser blir positivt imøtesett?»