trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Statsråden sa i sitt innlegg at etter hennes vurdering har departementet fulgt opp stortingsvedtaket. Det er vel der uenigheten er. For når det gjelder denne saken på Høvringen, er det blitt en innsnevring. Hvis vi ser på formåletmed forskriften, var det å muliggjøre rutetransport med beltebil i samme grad som før ikrafttredelsen av den nye yrkestransportloven. Mitt spørsmål til statsråden blir nokså enkelt: Hvordan vil dette formålet i forskriften bli fulgt opp, som Stortingets flertall ønsker, når det gjelder den konkrete saken på Høvringen? Hva vil statsråden nå gjøre for at Stortingets vedtak blir fulgt opp i tråd med den forskriften som statsråden selv har utformet?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Statsråden sa i sitt innlegg at han var glad for at Stortinget støttet det foreslåtte opplegget i forhold til en investeringsbeslutning i 2012. Som jeg understreket i mitt innlegg, er det viktig at man tar bort den usikkerheten som foreligger med tanke på å kunne ta beslutninger i 2012. Noe av denne usikkerheten er nettopp oppskaleringen i forhold til teknologi. Vi vet at vi skal begynne å rense 100 000 tonn ved to–tre ulike testanlegg, og så skal vi opp til 1,3 millioner tonn – og det skal skje i løpet av fire år. Statsråden vet fra tidligere innlegg som jeg har hatt, at jeg har et stort engasjement når det gjelder dette, og min utfordring til statsråden blir: Hvordan ser statsråden at det er mulig å oppskalere dette på fire år, når teknologimiljøene våre sier at man bare kan oppskalere tre ganger?
Børge Brende (Høyre), 2007-05-24:
Først må jeg si meg enig i det perspektivet som olje- og energiministeren drog opp i sitt innlegg, at 80 pst. av verdens energibehov dekkes av fossilt brensel, og at man må bygge bro over til et mer fornybart energisamfunn. Da er CO2-håndtering og lagring sammen med bruk av naturgass viktig. At Norge kan bidra konstruktivt i utviklingen av dette, er viktig. Det er også avgjørende at dette ikke blir en ren gavepakke til dem som sitter med eksisterende teknologi, som Mitsubishi og Fluor. Det er utmerkede selskaper, men det er også viktig at norske aktører får være med. Det som også er avgjørende, er at Olje- og energidepartementet bruker den tid som er nødvendig, slik at det ikke blir store overskridelser, à la – tidligere – Mongstad. Mitt spørsmål til statsråden, som har det konstitusjonelle ansvaret for dette, er: Føler han seg helt overbevist og rolig i forhold til de kostnadsanalysene som nå foreligger, og at det ikke blir store overskridelser på dette området?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-05-24:
Statsministeren har ved en rekke anledninger forsikret Stortinget om at Sem-erklæringen skal innfris punkt for punkt. Nå vet vi vedrørende det vi diskuterer i dag, at den ikke blir innfridd på to viktige områder, nemlig når det gjelder Kårstø-rensing og rensing av gasskraftverket på Mongstad fra dag én. Det kunne vært nyttig å få høre statsrådens synspunkt på grunnen til at disse to løftene brytes. Skyldes det at Soria-Moria-løftene på dette området ikke er oppriktig ment, eller skyldes det at de ikke er skikkelig faglig vurdert? Siden statsråden også stilte spørsmål ved min historieframstilling, vil jeg utfordre ham for å få vite på hvilke punkt den forrige regjeringen brøt med Sem-erklæringen når det gjaldt gasskraftpolitikken? Nå har jeg dokumentert to punkter der dagens regjering bryter sin politikk, og det kunne være oppklarende å få greie på på hvilke områder av gasskraftpolitikken den forrige regjeringen brøt med Sem-erklæringen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-05-24:
Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, er Regjeringen opptatt av å se disse prosjektene i sammenheng. Vi er også opptatt av å bidra til å utvikle norsk teknologi og norsk industri på dette området. Det er ikke aktuelt, som representanten sa, å subsidiere utenlandsk teknologi. Ved enhver avtale, enten det gjelder Mongstad eller Kårstø, skal leveransene skje på kommersielle vilkår, og det er ikke snakk om å subsidiere utenlandske bedrifter i denne sammenheng. Vi er nå inne i et ganske omfattende arbeid for å få etablert teknologiselskapet og bringe inn ulike parter som skal delta i dette samarbeidet, både norske og internasjonale selskaper. Det vil være nødvendig for å få til den best tenkelige teknologiutviklingen i tiden framover, samtidig som vi skal nå de mål vi har satt oss på Kårstø og Mongstad. Som jeg understreket i mitt innlegg, er dette krevende å få til. Men målet om å bidra til å utvikle norsk teknologi står fast.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-05-24:
Jeg tror det er viktig å minne om at de kostnadsanalysene som foreligger til nå, er gjort med det utgangspunktet vi har for å kunne vurdere kostnader på dette tidspunkt. Det er altså ikke innhentet anbud. Dermed er selvfølgelig de vurderingene som er gjort, preget av den usikkerhet som ligger i nettopp det faktum. Det er ikke mulig for meg i dag å fastslå hva de endelige kostnadene vil komme til å bli. Det er også understreket i de dokumenter som Stortinget har fått. Som jeg allerede har sagt, er det et mål for Regjeringen at også norsk industri skal kunne bli delaktig i dette. Vi vil bruke den tid som er nødvendig for å sikre en god og forsvarlig prosjektgjennomføring, slik at vi klarer å involvere norsk industri på en tilstrekkelig måte. Prosjektet i Norge følges med stor interesse fra andre. Det er ikke det eneste prosjektet i verden, men vi er tidlig ute. EU-kommisjonen sier at Norge kan bli en modell for andre. Derfor er det viktig at vi gjør dette på en slik måte at vi får en god gjennomføring, slik at vi ikke setter arbeidet med CO2-håndtering tilbake i tid fordi vi ikke gjennomfører prosjektet på en best mulig måte.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-05-24:
Dette er en avtale som er inngått med Nordens største industriselskap, som har 40 års erfaring med store prosjekter på norsk sokkel – som er en del av denne avtalen som fastlegger et slikt tidspunkt. Jeg har faktisk stor tiltro til Statoils kunnskap og evne til denne typen prosjektgjennomføring. Vi er også nå i forhandlinger med både norske og internasjonale selskaper som vil være med i dette teknologiutviklingsarbeidet som vi skal gjøre framover, og også disse selskapene går inn i fase 1 på de premissene som ligger i kontrakten mellom staten og Statoil. Selvsagt kan det oppstå ting underveis, for det er, som representanten understreket, et stort og komplisert prosjekt, men jeg har den tiltro til Statoil at de ikke ville ha gitt seg ut på et sånt løp hvis de ikke mente at det var forsvarlig. Fra vår side mener vi at dette er mulig og forsvarlig, og vi arbeider ut fra den tidsplanen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-05-24:
Meg bekjent har aldri statsministeren garantert å oppfylle Sem-erklæringen. Det var nok en jobb som den forrige regjeringen burde ha påtatt seg. Det er en helt annen erklæring denne regjeringen jobber ut fra. Når det gjelder historieskrivingen, vil jeg minne representanten Kvassheim på at riktignok var konsesjonen på Kårstø gitt før den forrige regjeringen tiltrådte, men den forrige regjeringen hadde altså hatt mulighet til å starte arbeidet med CO2-håndtering på Kårstø. Da hadde vi kanskje kunnet være på plass i 2009. Dette kraftverket startes opp i 2007. Det så ikke ut til å bekymre den forrige regjering vesentlig at vi fikk flere år uten rensing. Når man viser til at det var Stoltenberg I-regjeringen som la premissene for Snøhvit, er for så vidt det riktig, men hvorfor satte ikke den forrige regjeringen i gang et arbeid for å få til CO2-håndtering også på Snøhvit? Så jeg må si, med all respekt, at man burde feie for egen dør før man feier for andres i denne sammenheng. Det var det jeg henviste til i min replikk om historieskrivning.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-05-24:
For det første vil jeg anbefale representanten å ta en titt i den forrige regjeringens budsjett for de fire årene og se hvilket arbeid og engasjement som ble lagt ned i forhold til håndtering av CO2. Når det gjelder spørsmålet om inkludering av norsk industri, avviser jeg på ingen måte at det kan bli aktuelt å inkludere norsk industri også på Kårstø. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg: Vi utelukker heller ikke at det blir flere enn ett testanlegg. Det er altså et mål å få dette til, men jeg vil også minne representanten på at det faktisk ikke er mulig å peke på en enkeltbedrift og si at det er denne bedriften som skal delta i et prosjekt som er underlagt visse statsstøtteregler. Vi vil så langt som mulig legge til rette for at norsk industri skal kunne delta i disse prosjektene, men vi har altså også visse regler og retningslinjer å forholde oss til, og vi jobber innenfor disse.
Karin Yrvin (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
De unge har sagt det lenge. De har gjort en formidabel innsats for å få oss til å forstå at holdbarhetsdatoen på dagens klima er i ferd med å gå ut. I den siste rapporten fra FNs klimapanel har 2 500 vitenskapsfolk kommet fram til en omforent konklusjon. Med over 90 pst. sikkerhet kan de nå slå fast at menneskeskapte utslipp av klimagasser skaper global oppvarming. De 20 varmeste årene som noen gang er målt, har vært i løpet av de siste 25 årene. Å ikke erkjenne de unges iver, og forskeres kompetanse, er å vende ryggen mot framtiden. Regjeringens satsing på miljø er en anerkjennelse nettopp av miljøforskernes og de engasjertes innsats – fra Blekkulf til miljødetektiven, fra Bellona og Natur og Ungdom til Naturvernforbundet, fra AUF til SSB. For å komme videre i kampen for en bærekraftig utvikling må vi evne å finne løsninger globalt, og vi må evne å finne løsninger som ikke blokkerer bruken av ny teknologi, men som nettopp utfordrer våre folk på skoler, ved universitet, på høgskoler og i bedrifter til å tenke nytt, til å tenke videre, til å gå foran. Regjeringens miljøsatsing bunner i en tro på at vi ikke trenger å si nei til utvikling, men at vi kan løse utfordringer ved hjelp av ny teknologi, ved hjelp av framskritt. Og det har vi fått støtte for. Der det i årevis i Norge har vært handlingslammelse, tar Regjeringen historisk grep. Der det har vært stillstand, er det nå bevegelse, og der det har vært konflikt, er det nå konsensus. Norge skal være et foregangsland. Vi skal gjøre en betydelig innsats for å få ned utslippene i vårt eget land. Og vi skal gjøre en betydelig innsats for å bidra til reduksjon av utslipp i andre land. Begge deler er viktig. Vi må klare å løse verdens energiutfordringer på en måte som ikke forverrer klimaet. Hjemme er det flere tiltak som skal settes i gang, og i dag er dagen for å befeste at vi skal ha et fullskala renseanlegg for CO2 fra gasskraftverket på Mongstad. Når vi nå bruker mange milliarder kroner på å utvikle denne teknologien på Mongstad, er det mye mer enn et industriprosjekt, det er et gigantisk kunnskapsprosjekt og miljøprosjekt. Staten tar denne regningen fordi vi tror gevinsten blir så stor om vi når de målene vi har satt oss. Vi vet at det går an å rense CO2. Men ennå er ikke teknologien klar til å rense CO2 i fullskala på gasskraftverkene og å gjøre det lønnsomt. Vi har satt oss som mål å videreutvikle denne teknologien. Mye er på gang i flere land, men med Mongstad-prosjektet er Norge helt i front med å få på plass teknologi som kan gjøre rensing lønnsomt på et anlegg i stor skala. Ingen andre har lyktes med dette ennå. Først når det blir billigere å rense CO2-utslipp enn å kjøpe kvoter, vil vi få det gjennombruddet som trengs for å få ned utslippene av klimagasser globalt. Vi er stolte av at Mongstad-prosjektet nå kommer i gang.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2007-05-24:
Jeg tar ordet fordi representanten Ludvigsen fra Venstre går så voldsomt ut mot Senterpartiet. Han siterer meg fra Nationen. Det er helt korrekt: Jeg var slett ikke negativ til denne saken i utgangspunktet. Jeg lovet å arbeide med saken, og det har jeg virkelig gjort. Etter hvert som en arbeider med saken, ser en at en støter på utfordringer der kryssende interesser blir stilt opp mot hverandre. I Senterpartiet mener vi at det å ha en vinmonopolordning er svært viktig, og at veldig mange tiltak eller forslag som kommer og truer den, skal vi virkelig være på vakt mot. Så imøtekommer vi faktisk representantene et skritt på veien, nemlig ved å si at vi ber Regjeringen vurdere disse forslagene, og statsråden har sagt at det vil hun gjøre. En kan muligens få lov til å selge lokalprodusert drikke under 4,8 pst., altså der man kan avalkoholisere en sider. Så er det verdt å merke seg at det finnes lokalprodusert vin og sider i dag på Vinmonopolet som har bestått prøven kvalitetsmessig, og som kundene faktisk ønsker. Jeg synes det er flott at lokalproduserte varer på denne måten kan få plass i Vinmonopolets sortiment, som det heter. Så vil jo ikke jeg at det er denne type alkoholsalg som skal redde norsk landbruk. Det er andre tiltak som skal til for å sikre det norske landbruket på en god måte.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Hva tidligere regjeringer har gjort, fratar ikke nye regjeringer muligheten til å kunne vedta noe annet. Satsing på lokal produksjon av mat og drikke basert på lokale råvarer er viktig, og en riktig strategi for norsk landbruk, ikke minst sett i lys av de utfordringer norsk landbruk står overfor relatert til WTO-avtale og en globalisering hvor det blir viktigere og viktigere å gi norsk produksjon, distribusjon og servering rammevilkår som ikke fratar bøndene mulighet til å konkurrere på lik linje med det øvrige Europa. Snur vi oss rundt og ser på hva som er vanlig praksis ellers, med gårdsturisme, småskalaproduksjon og salg, befinner Norge seg så til de grader på sidelinjen, og det er dårlige signaler Regjeringen her gir til distriktene når den ikke ønsker en slik type produksjon. Dette er viktig for å opprettholde et levende og aktivt bygdesamfunn i hele landet. Det er også slik at dagens regelverk knyttet til produksjon, distribusjon og servering ofte er en hemsko for at produsentene skal lykkes. Ikke minst gjelder dette for lokale produsenter av alkoholholdige drikker, som møter unødvendig motstand gjennom lovverk og gjennom avgiftssystemet. Vi mener det er nødvendig med en helt annen og mer velvillig politikk hvis vi i Norge skal lykkes med å stimulere flere til lokal produksjon basert på lokale råvarer. Bonden er en selvstendig næringsdrivende, og det er viktig at gründermentaliteten får en større plass i landbruket. Fremskrittspartiet støtter forslaget og ønsker å endre alkoholloven slik at lokale produsenter av alkoholholdige drikker med alkoholinnhold på over 4,75 pst. får tillatelse til demonstrasjonssalg og servering ved besøk i produksjonslokaler eller i tilknytning til disse. Det vil også være viktig for å stimulere til produksjon og salg at man for lokalt produserte alkoholholdige drikkevarer får en automatisk rett til prøvesalg gjennom Vinmonopolets distribusjonsledd. Det eneste vi ikke støtter, er at dette skal skje gjennom provenynøytral omlegging av produksjonsavgiften på alkohol. Vi mener generelt at avgiftene på alkohol, en lovlig omsettelig vare, må reduseres slik at vi ikke bygger byråkrati og fremmer særbehandling av en produsent framfor en annen. At Kristelig Folkeparti ikke støtter denne typen distriktsfremmende tiltak, er ikke noe nytt. Det er heller ikke nytt at Arbeiderpartiet og SV går imot. Men det er merkelig at Senterpartiet, som ynder å representere bonden og distriktene, gjør 180 graders vending – et dypt knefall for Arbeiderpartiet. Man glemmer sine lovnader til befolkningen. Med dette tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag og de forslag der Fremskrittspartiet er medforslagsstiller.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Statsråden snakker om problematikk som går på at et slikt lovverk som vi i dag behandler, vil være i strid med EØS- og EU-regelverket. Det oppfatter jeg som noe forunderlig, så lenge disse ordningene allerede er innført i samtlige EØS- og EU-land. Kan statsråden utdype litt hva disse problemene vil gå ut på, så lenge disse ordningene er innført i samtlige andre land?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Kristeleg Folkeparti sluttar seg til den gode utgreiinga som saksordføraren kom med. Eg synest det kan vere gledeleg både for regjeringspartia og for Kristeleg Folkeparti å sjå på det som kom fram i Vårt Land 21. mai, der ein kunne lese at norsk alkoholpolitikk blir rangert høgast i ein omfattande studie. Det viser at den norske alkoholpolitikken både blir anerkjend og er veldig god. Studien tek for seg alkoholpolitikken i dei 30 OECD-landa på fem område. Det er tilgjenge, pris, reklamereglar, reglar for alkohol i trafikken og forhold knytte til drikkesituasjonane. Det studien stadfestar, er nettopp at det er ein klar samanheng mellom ein restriktiv alkoholpolitikk og lågare forbruk. Det viser seg at den norske modellen, trass i den kritikken som enkelte kjem med her heime, både er effektiv og er med på å redde liv. Kristeleg Folkeparti kan derfor ikkje vere med på å støtte tiltak som er med på å hole ut den gode norske alkoholpolitikken, sjølv om intensjonen frå forslagsstillarane er gode ved at ein ønskjer å gi distrikt og landbruk betre høve for næringsutvikling. Men etter Kristeleg Folkeparti sitt syn er det viktigare og betre argument for ikkje å vere med på forslaga. Kristeleg Folkeparti meiner at vinmonopolordninga er eit av dei viktigaste verkemidla i norsk alkoholpolitikk. Me må halde fast ved den ordninga. Me støttar derfor regjeringspartia og er med i fleirtalet i denne saka.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2007-05-24:
Eg noterte at statsråden snakka om kvalitet, og der er vi som har fremma forslaget, heilt einige. Men det er på ein måte ikkje det som er poenget her. Vi snakkar eigentleg om ei lita oppmjuking av alkohollova. Det er det som er bakgrunnen for forslaget vårt. Vi trur ikkje det vil påverke alkoholforbruket i negativ lei. Derimot vil forslaget styrkje busetjinga i distrikta. Og når ein veg fordelar og ulemper i denne saka, meiner vi at reknestykket kjem i pluss. Så mitt spørsmål til statsråden er: Korfor er Regjeringa så negativ til Venstre sitt forslag, som kan vere stimulerande for kreativiteten til dei som driv i norsk landbruk, og som kan vere eit bidrag til ei næring som slit i motgang?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
For det første sa jeg at det kan være problematiske sider i forholdet til EØS-regelverket. Det går på det forhold eventuelt å skulle favorisere norske produkter, det går på det som ligger i forslaget om eventuelt å ta dette inn i Vinmonopolets ordninger, som kan være problematisk, og det går bl.a. på det med reklameforbud, eller om en skal tillate reklame. Alt dette er ting som til sammen kan gi utfordringer knyttet til EØS. Det er en sak i seg selv. Men det viktigste sett fra Regjeringas synspunkt er at summen av de forslagene som her er fremmet, vil, slik vi ser det, være med på ikke å minske utfordringene knyttet til alkoholbruk i Norge, men å øke problemene og øke utfordringene. Det ønsker ikke Regjeringa.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
Jeg er helt enig i at det ligger et potensial i å satse på lokalbasert mat, drikke og tradisjon. Det er mye å hente der. Det er en av grunnene til at en vil myke opp regelverket når det gjelder tillatelse til å lage en del drikke, og også til å servere det. Jeg har i dag varslet at Regjeringa er innstilt på å se på om en del lokale produsenter også kan selge noen produkter med under 4,8 volumprosent alkohol. Så det går ikke an å si at Regjeringa ikke er for kreativitet og for å utnytte disse mulighetene. Men det som representanten Ludvigsen kaller «ei lita oppmjuking» i de forslagene som her er fremmet, ser vi på en annen måte. Alt henger sammen med alt, som Gro Harlem Brundtland har sagt i en annen sammenheng. Det er bare det at det som kalles en liten oppmyking, i sum, sammen med mange forslag, blir en stor oppmykning i feil retning, slik vi ser det. Vi mener at det er så store utfordringer nå knyttet til alkoholbruk i Norge at ting som gjør at dette går i feil retning, vil vi ikke anbefale.
Saera Khan (Arbeiderpartiet), 2007-05-22:
Jeg trodde at folk ble sittende fordi jeg var så veldig interessant! Men det var det ikke. Det var fordi debatten blir kort. Forslaget om en varslingsbestemmelse i husleieloven er en oppfølging av strategien «På vei til egen bolig». Strategien skal forebygge og bekjempe bostedsløshet, og målsettingen er å redusere antall begjæringer om utkastelser med hele 50 pst. og antall utkastelser med 30 pst. innen utgangen av 2007. Tidlig oppfølging fra sosialtjenesten øker sjansene for å finne gode løsninger og forebygge utkastelser. Derfor er det om å gjøre å kunne bringe sosialtjenesten inn på et tidspunkt da det ikke er for sent. I dag er det slik at sosialtjenesten ofte ikke har kjennskap til mislighold ved leie av bolig før namsmyndighetene oversender varsel om mottakelse av begjæring om utkastelse. Da har det ofte gått for lang tid, og på denne bakgrunn støtter en enstemmig komite at utleier gis en rett til å varsle sosialtjenesten ved mislighold av husleieavtalen. Hensikten med denne bestemmelsen i husleieloven er å oppfordre utleier til å varsle sosialtjenesten dersom det er grunn til det. Det er følgelig ikke ment at bestemmelsen skal ha andre rettsvirkninger enn akkurat dette. Bestemmelsen er derfor utformet som en kan-regel, slik at det ikke skapes tvil om regelendringen kan få utilsiktede konsekvenser. Det er viktig at sosialtjenesten alltid vurderer behovet for oppfølging når de mottar varsel om mislighold av en husleieavtale. Det er ikke naturlig å innta bestemmelser i husleieloven som regulerer sosialtjenestens aktivitetsplikt. Det er viktig at leier kan reservere seg mot at sosialtjenesten varsles ved mislighold av husleieavtalen, og utleier bør innarbeide rutiner for å informere leietaker om denne reservasjonsretten. Det er imidlertid slik at leietaker selv har plikt til å gjøre seg kjent med sine rettigheter, og utleier mister derfor ikke retten til å varsle sosialtjenesten selv om utleier ikke har informert leier om reservasjonsretten. I varslingsbestemmelsene inntas det at begjæring om tvangsfravikelse tidligst bør framsettes for namsmyndighetene to uker etter at skriftlig varsel er sendt til sosialtjenesten. Dette er for å sikre at sosialtjenesten har tid nok til å reagere og forhåpentligvis løse situasjonen før saken havner hos namsmyndighetene.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2007-05-29:
Saksordføreren, Ulf Leirstein, har på en ryddig måte redegjort for innstillingen fra finanskomiteen, som vi nå skal behandle, om lov om endringer i finansieringsvirksomhetsloven og enkelte andre lover. I proposisjonen åpnes det for endringer som gjør at en kredittforening kan bli morselskap i et finanskonsern. Det er en fornuftig løsning og åpner for at Landkredittkonsernet kan omorganiseres, slik at Landkreditt Bank og et kredittforetak begge blir datterselskaper av foreningen Landkreditt. Forslaget er en oppfølging av Banklovkommisjonens utredning om kredittforening som konsernspiss. Innstillingen gir tilslutning til Regjeringens forslag til endringer, men det er innenfor punkt 2 forskjell i mindretallets og flertallets merknad om i hvor stor grad det skal legges føringer fra komiteen i merknads form. Det gjelder under kapittel 2, som omhandler kredittforening som konsernspiss. Her legger mindretallet til dels sterke føringer for Kredittilsynets og departementets behandling av fremtidige vedtektsspørsmål, skatte- og avgiftsmessige forpliktelser og hvilke lovverk som skal ha forrang. Det legges i innstillingen opp til endringer med hensyn til å få et sterkere skille mellom styre og administrasjon, der plikten til å være medlem av styret oppheves på samme måte som det Stortinget har fattet vedtak om for sparebanker og forretningsbanker. Dette er en endring og en harmonisering mellom ulike lover som er fornuftig. Det er nødvendig med et sterkere skille mellom styre og administrasjon, og det er også et viktig prinsipp at administrerende direktør eller daglig leder skal ansettes av styret. Sist, men ikke minst synes jeg det er veldig bra at personer som av ulike grunner har fått vedtak i Folkeregisteret om hemmelig adresse, ikke skal behøve å oppgi sin adresse ved oppretting og videreføring av kundeforhold i banker. Dette er en god ordning for å begrense de utfordringer som mennesker med hemmelig adresse stilles overfor. Disse menneskene møter problemer som vi sjelden tenker på i hverdagen.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2007-05-29:
Vi går på overtid, og jeg skal prøve å være kort. Den saken vi behandler, om lov om endringer i forsikringsloven, fellespensjonskasser, har sin bakgrunn i et anmodningsvedtak fra Stortinget den 26. mai 2005, der Regjeringen ble bedt om å fremme lovforslag om felles pensjonskasse for flere private virksomheter, uten fellesordning for premieuttrekning. Det Stortinget har fått seg forelagt, er forslag til lovregler som åpner for at flere uavhengige foretak skal kunne gå sammen og etablere en felles pensjonskasse for foretakenes pensjonsordning. Jeg vil bare si at det er en enstemmig innstilling fra finanskomiteen på alle punkter, bortsett fra når det gjelder forslaget til forsikringsloven § 7-2 tredje ledd bokstav f, der komiteen har delt seg i et flertall, bestående av alle partier bortsett fra Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre, og et mindretall. Etter flertallets syn er de endringer som nå er foreslått av Regjeringen, fornuftige av hensyn til styrket konkurranse i markedet for pensjonsforsikring. Videre viser flertallet til at et slikt samarbeid som det her legges opp til, kan gi stordriftsfordeler og kostnadsbesparelser. Jeg finner ikke noen grunn til en lengre debatt, men anbefaler komiteens innstilling i saken.
Svein Flåtten (Høyre), 2007-05-29:
Nå har både saksordføreren og ikke minst posisjonens talsmann gått nokså nøye gjennom denne saken. Det synes å være stor enighet om det saksordføreren var inne på, og som representanten Jakobsen også sa, at dette med pensjoner er en komplisert materie. Nå har ikke vi vært invitert til å mene så veldig mye om kompleksiteten i pensjonssystemene, det tas ved andre anledninger. Dette gjelder mindre lovendringer. Jeg synes saksordføreren har gjort en utmerket jobb. Jeg er ikke helt enig med ham i at det enkle alltid er det beste når det gjelder pensjoner. Jeg tror til sjuende og sist at det er mange som forstår hva de egentlig får på kontoen, men at dette må være litt komplisert. Det har tidligere i dag vært en debatt her i Stortinget om seniorenes plass i arbeidslivet, og pensjoner og pensjonsordninger er viktig i den sammenheng. Jeg er også enig med saksordføreren i at det kan være forhold her som man kanskje selv knapt nok fatter eller forstår, som han sier. Det er også en av grunnene til at vi ikke har gått nærmere inn på forhold som ikke har vært omtalt i proposisjonen. Pensjonsforliket i Stortinget vil avstedkomme endringer i lovgivningen for foretakspensjoner. Vi vil avvente det, og tar nå stilling bare til de endringer som Regjeringen foreslår i denne proposisjonen. Våre forslag er for så vidt fremmet tidligere, og jeg har bare lyst til å nevne det som representanten Jakobsen var inne på i sitt innlegg om vår merknad og vårt forslag om innstramminger i bestemmelsen om foretakspensjon, altså at uførepensjon ikke kan utbetales samtidig med rehabiliterings- og attføringspenger. Jeg tillater meg fortsatt å mene at dette kan innebære en reduksjon i et forutsatt og avtalt sikkerhetsnett ved uførhet for ansatte med lønn mellom 6 og 12 G. Det er selvfølgelig grunnen til at vi har foreslått noe annet her. Jeg går ikke nærmere inn på våre øvrige forslag, jeg bare tar opp dem vi selv har fremmet enten alene eller sammen med andre.
Svein Flåtten (Høyre), 2007-05-29:
Det er med denne saken som med den forrige: Det er et komplisert regelverk, men et regelverk som til slutt gir noen resultater for enkeltmennesker. I dette tilfellet gjelder det næringslivet, de som opererer på børsen, og investeringer. Det en må prøve å ha for øye her, er kanskje ikke de store operasjonene, men hva som skjer på den enkelte arbeidsplass. Hva blir resultatene? Derfor er dette med konkurranse viktig. Det har vært viktig for oss når det gjelder de forslagene vi har sluttet oss til. Vi ønsker ikke at det skal bli strengere vilkår for norske bedrifter, verken i Norge eller internasjonalt, enn det som er nødvendig. Og på sparesiden: Vi har snakket mye her om sparing i den senere tid, og også om mangel på sparestimulerende tiltak, men en innstramming der tror jeg vil være en ulempe konkurransemessig – kanskje også for brukerne til sjuende og sist. Derfor er det området viktig. Et annet område som er viktig, som vi skriver i en merknad sammen med Fremskrittspartiet, er oversettelsen av MiFID når det gjelder tjenester for eierskifter i små og mellomstore bedrifter. Når verdipapirlover, fondslover og denne typen ting blir diskutert, tenker man lite på de små og mellomstore bedriftene. De har et problem ved eierskifter. Det er en kjensgjerning – statistisk – at i årene som kommer, vil veldig mange av bedriftene som ble etablert i etterkrigstiden, skifte eiere. Det har også noe å gjøre med at tiden går, generasjonene kommer og går. Derfor er dette svært viktig. Til slutt til dette med flaggereglene: Vi er en del av flertallet her. Men jeg tror kanskje ikke at dette med 30 pst., 40 pst. eller 33 1/3 er det vesentlige. Det aller viktigste i forbindelse med bedriftsovertakelser på børsen og veldig avgjørende for de ansatte, kanskje for hjørnesteinsbedrifter, er en total oversikt over hva som må til for at dette kan fungere godt. Flaggeplikten er én del. Jeg tror det er veldig mange andre forhold som spiller inn. Vår henstilling til Regjeringen om å se på totalen tror jeg er ganske viktig for norsk næringsliv. For øvrig har saksordføreren, som har gjort en aldeles strålende jobb, allerede tatt opp de forslagene som vi står sammen om.
Svein Flåtten (Høyre), 2007-05-29:
Det er alltid inspirerende å høre representanter fra Arbeiderpartiet bruke ord som «styrket konkurranse i markedet». Da faller det ro også over oss Høyre-folk. Det er riktig som saksordføreren sier, at det er stor enighet om denne saken. Det eneste er et forslag som Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre står sammen om. Det begrunner seg i flyttereglene i lovforslaget, som ikke gir – men som under visse omstendigheter kan gi – begrensninger i foretakenes muligheter til å flytte pensjonsordningene. Jeg skal da ikke strekke tiden lenger enn til å ta opp det forslaget.
Lars Sponheim (Venstre), 2007-05-29:
Som representanten Flåtten nå gav uttrykk for, er det når konsekvensene av det store pensjonsforliket på dette området, foretakspensjonene, kommer til behandling, at vi kanskje får en litt bredere debatt om de ulike sider ved dette. Det kunne i og for seg vært gjort ved denne anledningen, men jeg vil også avgrense meg til noen kommentarer til det Regjeringen har invitert oss til å ta stilling til i denne lovproposisjonen. La meg først få gi uttrykk for at en av de største forskjellene i dagens pensjonssystem kanskje også er av de uavklarte faktorene i framtidens pensjonssystem, nemlig forskjellen mellom dem som har offentlig tjenestepensjon, og dem som har private ordninger. Det er ingen tvil om at de offentlige pensjonsordningene har vært svært gunstige. I denne lovproposisjonen tydeliggjør på et vis Regjeringen denne forskjellen ytterligere gjennom innstramminger i regelverket som betyr at uførepensjon og foretakspensjon ikke kan utbetales samtidig med rehabiliterings- og attføringspenger. Denne endringen er i og for seg ikke helt ulogisk, men kanskje ikke helt gjennomtenkt. Som representanten Flåtten var innom, er konsekvensen av endringen at ansatte med foretakspensjon og lønn over 6 G vil få en vesentlig redusert inntekt under rehabilitering og attføring, mens ansatte med offentlig tjenestepensjon som kjent har en bruttogaranti, som uansett dekker 66 pst. av lønnen – iallfall opp til 12 G. Derfor har Venstre sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti foreslått hva jeg mener er en logisk oppmyking av regelverket i § 6-1, slik at det delvis skal være mulig å kompensere for inntektstap gjennom utbetaling av uførepensjon gitt at perioden for rehabilitering og attføring er på over tolv måneder. Vi er også skeptiske til Regjeringens forslag til endring av foretakspensjonsloven § 5-10 første og tredje ledd, som handler om regulering av alderspensjonen til uføre. Det har vært en alminnelig oppfatning at alderspensjon skal være identisk med den uførepensjon en arbeidstaker har når han når aldersgrensen. Dette har vært et veletablert prinsipp som praktisk er organisert slik at bedriftene har betalt engangspremier for å oppjustere alderspensjonen til et riktig nivå. Denne ordningen har så langt blitt oppfattet som rettferdig og har blitt etablert som en fast norm hos de fleste i forsikringsbransjen. Venstre ser ikke at det skulle være gode argumenter for å endre på dette, og Regjeringen skaper i beste fall forvirring med sitt forslag til lovendring der foretakene fortsatt får adgang til å gjøre dette, men ingen plikt. Det kan skape uklarhet og usikkerhet på mange arbeidsplasser.
Lars Sponheim (Venstre), 2007-05-29:
Jeg har behov for å knytte noen få merknader til innlegget fra SVs Heikki Holmås. Jeg forstår av debatten i dag at SVs entusiasme for børsen kan ha ført til behovet for å knytte de tidligere regjeringspartiene ikke så sterkt til samvirket. Jeg har bare lyst til å minne om – og få med i referatet – at samvirkeforetaket Landkreditt søkte om og fikk tillatelse til å etablere Landkreditt Bank under den forrige regjering. Det var det noen av oss som sloss veldig for, og vi som gjorde det, er veldig for samvirket. Jeg har også lyst til å si, for referatets og historiens skyld, at når det gjelder egen lov om samvirke, ble det brakt inn i den aktuelle politiske dagsorden som en del av Bondevik I-regjeringens politiske fundament på Voksenåsen. Da startet arbeidet med en egen samvirkelov. Jeg kan være så indiskré å fortelle at det var iherdig kamp fra daværende senterpartileder Enoksens og undertegnedes side som gjorde at det kom inn som en egen formulering. Det ble nedsatt et eget utvalg som utredet dette. Der startet arbeidet med det som nå om kort tid synes å kulminere i en egen samvirkelov. Samvirket har en bred støtte, og det langt utover regjeringspartiene i denne sal.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2007-05-29:
Eg tenkte eg skulle knyte nokre merknader til det som finansministeren snakka om når det gjeld reglane for eigenhandel, som er vesentleg strengare enn det direktivet legg opp til i utgangspunktet. Då synest eg det er viktig at ein strekar under og har klårt føre seg at direktivet òg har betydelege reguleringar på dette området, slik at det ikkje er fritt fram for tilsette i utgangspunktet, sjølv om ein hadde følgt direktivet fullt ut, til å spare i aksjar og aksjefond. Men her i Noreg har ein valt å gå lenger enn desse strenge reglane som direktivet legg opp til i utgangspunktet. Det trur eg vil skape problem – det meiner bransjen i alle fall – i forhold til rekruttering, dersom det no viser seg at dei filialane av EØS-føretaka som etablerer seg i Noreg har vesentleg betre og ikkje fullt så strenge reglar, sett frå dei tilsette sin ståstad. Det er argumentert frå finansministeren om at dette vil vere eit konkurransefortrinn på grunn av at det vil vise at norske føretak har ein høgare standard enn konkurrerande føretak som er registrerte i EØS-land, men har filialar i Noreg. Eg trur ikkje den høgare standarden vil vere noko konkurransefortrinn, og eg trur ikkje kundar vil velje verdipapirføretak ut frå om tilsette har lov til å drive eigenhandel eller ikkje. Den høge standarden trur eg at bransjen ville ha innført for lenge sidan om dette verkeleg hadde vore eit konkurransefortrinn. Slik reglane er lagde opp i denne loven, vil det vere vanskeleg for tilsette og agentar knytte til verdipapirføretak å drive å spare i likvide aksjar, medan det vil vere noko lettare i illikvide aksjar. Det er ein forskjell som er litt underleg, på grunn av at det kanskje er illikvide selskap – selskap som det er veldig lita omsetning i – det burde ha vore størst poeng i å unngå eigenhandel i, medan det i store norske selskap, som Hydro, Statoil, Telenor osv. burde ha vore mindre problematisk for tilsette å kunne spare. Her er det altså omvendt, og det trur eg er ei svakheit med denne loven. Eg håpar finansministeren vil revurdere det når ein får litt erfaring med loven.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-05-29:
Saksordføreren har gått grundig igjennom hele proposisjonen og innstillingen. Jeg skal derfor begrense meg til å ta opp de områdene hvor Kristelig Folkeparti, sammen med andre, har synspunkter som er noe avvikende fra flertallsinnstillingen. Det første spørsmålet er når tilbudsplikten skal inntreffe. Som Alf E. Jakobsen var inne på, foreslår Kristelig Folkeparti og Venstre at grensen settes ved 30 pst. Jeg kan være enig i at 3,3 pst., som er avviket fra flertallets innstilling, ikke nødvendigvis er så mye, men som et ledd i å styrke minoritetsaksjonærenes interesser har vi, i likhet med ganske tunge høringsinstanser, valgt å foreslå 30 pst. Det andre momentet er å sikre at ulike aksjerepresentanter blir likt behandlet når det kommer tilbud om kjøp av aksjer. Representanten Alf E. Jakobsen viste til at reglene i Sverige og i Storbritannia ikke er så relevante å sammenligne med, fordi de ikke er lovfestet, men bestemt innad i bransjen. Vel, vår sammenligning med Sverige og Storbritannia er et tilleggsmoment. Det viktigste for oss er å styrke vernet, slik at det ikke skjer en forskjellsbehandling når man kommer med tilbud til ulike aksjonærgrupper. Det er hovedbakgrunnen for at vi sammen med Venstre fremmer et forslag som er, så vidt jeg vet, i tråd med flertallet i lovutvalget. Det er våre avvikende forslag. For øvrig støtter vi proposisjonen. Så skal jeg bare til slutt bemerke at et av regjeringspartiene til tider har hatt et litt mer anstrengt forhold til børsen enn andre partier i denne sal. Jeg har merket meg at det er et helt annet forhold nå, siden flertallet – og dette inkluderer SV – bemerker innledningsvis at flertallet «vil særlig trekke frem den økte investorbeskyttelsen og den økte konkurransen som forslaget legger opp til». Så her har det absolutt skjedd en utvikling i enkelte partiers syn. Med dette tar jeg opp Kristelig Folkepartis forslag, som er fremmet sammen med Venstre.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2007-05-29:
Jeg vil kommentere et lite, men viktig område i den omfattende loven – kanskje det som er mest relevant for folk flest, nemlig investeringsrådgivning. Flere og flere er i den situasjonen at de har nok formue, dvs. at de er rike nok, til å investere. De fleste kjenner selvfølgelig til muligheten til å opprette en høyrentekonto, men avkastningen er ikke all verden, og finansmarkedet for øvrig kan tilby en rekke produkter, med mulighet til mye større avkastning. Men med dette følger også økt risiko. Det er komplisert å sette seg inn i verdipapairmarkedet. Derfor har det oppstått et eget marked for investeringsrådgivere. Det er ikke få historier man har kunnet lese om i årevis, igjen og igjen, om mennesker som har tapt til dels store summer på grunn av dårlig finansiell rådgivning. Mange banker og investeringsselskaper er syndebukker. De har opptrådt klanderverdig i forhold til å råde kunder om investeringer, men de er tross alt under oppsyn av Kredittilsynet som har intensivert sin kontroll, særlig i etterkant av lovendringer som vi har gjort her i salen. De har også tatt affære, nå sist i forhold til Acta, hvor Kredittilsynet kunne avsløre at de hadde nøkkelpersoner som manglet kompetanse. Finansnæringens Hovedorganisasjon har også en egen bransjenorm. De har økt fokuseringen på disse problemene og fulgt dette tett. Men investeringsrådgivere har levd sitt eget liv og har som sådan ikke vært konsesjonspliktige. Derfor har det vært fritt fram for denne gruppen. Derfor er det bra for norske hobbyinvestorer at vi nå implementerer EUs MiFID-direktiv hvor bl.a. investeringsrådgivning blir en konsesjonspliktig tjeneste. Det vil styrke forbrukernes rettigheter på et område hvor det er store penger involvert.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-29:
Når man leser innstillingen i denne saken, kan man lett bli litt forvirret. Derfor tenkte jeg at jeg skulle si litt om det som er hovedpoenget. Vår regjering er veldig glad i samvirket. Vår regjering har tatt det løftet for samvirket som den forrige regjeringen ikke tok. Vi har fremmet samvirkeloven, vi har fått på plass en ny lov om samvirkeorganiseringen, fordi vi mener det er en viktig måte å organisere samfunnet på, som styrker demokratiet, og som styrker fellesskapet som eier når det gjelder måter å drive på. Det er vi som nå legger fram denne loven, for å gjøre det mulig for Landkreditt å drive bank på den måten som de har behov for. Dette gjorde aldri den forrige regjeringen, men vi gjør det nå. Det er bra, og nå er vi på plass med disse tingene. Vi har ikke sluttet oss til merknadene fra opposisjonen, bl.a. på grunn av at vi ikke vil slutte oss til den type detaljregulering. Men det er klart at ånden i forslaget, og det at vi fremmer forslaget, viser at vi er innstilt på å finne en god løsning i denne saken. Så bare en sidemerknad til dette som går på hemmelig adresse ved etablering av et kundeforhold. Dette er en viktig opprydding i et forhold som mange kvinner som lever på kode 6, har slitt med, som vi nå får på plass. Det er også et viktig skritt i vårt arbeid for å sørge for at folk som utsettes for vold i familie og nære relasjoner, får bedre beskyttelse enn det de hittil har fått.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-29:
Jeg vil bare si at nå er det fagbevegelsens tur, for det vi gjør nå, er første skritt på veien til å skape bedre og bredere pensjonsordninger for flere folk her i landet. Denne tilretteleggelsen, som bl.a. har sin bakgrunn i Soria Moria-erklæringen og også i et tidligere vedtak, er fryktelig viktig, og den gjør at fagbevegelsen får bedre muligheter til å fremme krav som kan sørge for at vi oppnår både kjønnsnøytralitet og aldersnøytralitet på alle mulige måter i pensjonsforhold. Dette er noe kommuneansatte har klart å få til gjennom KLP. Hvis vi klarer å få dette til bredere, har vi nå fra vår regjerings side lagt til rette for å styrke fagbevegelsens mulighet til å få gjennomslag for det. Jeg synes jo det er en glede at det er så bred oppslutning om dette i Stortinget. Mer er det ikke å si.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
På vegne av representantene Laila Dåvøy, Bjørg Tørresdal og meg selv har jeg gleden av å fremme et representantforslag om tiltak for økt trygghet i byen.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
«Vi har nå fått et representativt slott. Det samme kan dessverre ikke sies om Slottsplassen. Ved regnvær renner mengder med grus nedover mot Karl Johans gate og etterlater seg en slottsplass som ser svært lite pen ut, bl.a. kommer store asfaltsår til syne flere steder. Vil statsråden foreta seg noe for å få en mer representativ slottsplass?»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
Jeg hadde anledning til å være på Slottsplassen i går. Det var en dag hvor man virkelig fikk se hvordan det kan se ut når den absolutt ikke er som den bør være. Og for å si det slik: Når man har med gjester fra både inn- og utland, er det litt leit at det de først observerer, er en plass som overhodet ikke står i stil med selve Slottet, og at de bruker mye tid og krefter på å bemerke det i stedet for å se på det som er bra. Jeg er klar over at det først og fremst er Slottets ansvar. Samtidig er det klart at pengene må komme et sted fra. Jeg oppfatter statsråden dit hen at hvis det blir tatt et initiativ fra Slottet, vil hun følge opp det i sitt arbeid med de vanlige budsjettproposisjoner.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
Det er jeg klar over, og også veldig glad for. Vi har tross alt ikke så mange bygg i Norge av en slik karakter som det her er snakk om. Derfor bør vi også ta vare på dem så godt vi kan. Når det gjelder selve Slottsplassen, er det også et faktum at det er en plass der svært mange befinner seg. Derfor har den også interesse for langt flere enn de som bor på Slottet. Den har stor interesse for denne byens befolkning, og jeg vil tro for besøkende både fra inn- og utland. Dersom det kommer et slikt initiativ fra Slottet, kan jeg bare oppfordre til og håpe på at departementet og statsråden vil benytte anledningen til å se positivt på det – slik at hun bærer sitt navn som fornyingsminister med rette.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2007-03-07:
Ikke overraskende har jeg et spørsmål til samferdselsministeren. I en tid da knapphet på bevilgninger til veibygging nesten tvinger samtlige lokalsamfunn til å benytte seg av bompenger, og Regjeringen nesten fraskriver seg alt finansieringsansvar for veibygging i Norge, registrerer jeg at statsråd Navarsete nå imøtekommer sitt eget ønske fra tiden som gruppeleder i fylkestinget i Sogn og Fjordane i 2005, nemlig ved å love nærmere 1 milliard kr til å bygge ei bru i hjemfylket som ikke har tilstrekkelig trafikkgrunnlag for bompenger, og hvor fylket ikke skal forskuttere, slik det blir krevd av andre fylker og kommuner. Statsråden har altså til hensikt å godkjenne statlig forskuttering uten bompenger til veiprosjekter i eget fylke. Ut fra tidligere praksis, både fra denne statsråden og den forrige statsråden, er dette et klart brudd på vanlig praksis, noe som er svært interessant å merke seg, særlig i forhold til de distriktene som ikke har en egen statsråd innenfor samferdsel. Mitt første spørsmål blir derfor: Er det tilfeldig at statsråden nå plutselig lover nesten 1 milliard statlige kroner til eget fylke til en bro med årsdøgntrafikk på 45 biler, altså med et meget svakt trafikkgrunnlag, og som fylkesrådmannen i Sogn og Fjordane har frarådd fordi fylket ikke har råd til det? Mitt andre spørsmål er: Hvor skal disse midlene hentes fra i neste periode? Er det Sogn og Fjordanes egne rammer til øvrige riksveier som skal benyttes, eller er det den generelle stamveipotten som skal brukes, og da på bekostning av andre viktige prosjekter innenfor veibygging?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2007-03-07:
Det er veldig interessant at statsråden skylder på enten Aftenposten eller Fremskrittspartiet når det gjelder infrastruktur. I dette tilfellet er det Aftenposten. Men protokollen fra behandlingen i fylkestinget i Sogn og Fjordane er ganske klar: Anbefalingene fra fylkesrådmannen i forhold til denne broen var ikke særlig sterke, men gruppelederen fra Senterpartiet i fylkestinget på den tiden, Navarsete, snudde fylkestinget. Det er det som er riktig i dette tilfellet. At Sogn og Fjordane skal bruke alle sine midler på å bygge denne broen, er jo veldig interessant. Mitt oppfølgingsspørsmål er, på bakgrunn av den praksisen som statsråden har med å avkreve bompenger fra samtlige lokalsamfunn: Vil nå statsråden legge seg på en annen linje, slik at lokale initiativ fra andre regioner og andre fylker i dette landet vil møte den samme positiviteten fra statsråden til prekære og nødvendige utbygginger og veiprosjekt, som f.eks. rv. 136 i Møre og Romsdal, f.eks. rv. 17 i Nord-Trøndelag, f.eks. rv. 86 i Troms?(Presidenten klubber.) Vil statsråden også møte bevilgninger til disse prosjektene med den samme positiviteten? (Presidenten klubber.)