trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Eg opplever vel at i praksis er representanten Thommessen og eg einige om kva kunstens fridom inneber. Det er ingen realitetsforskjell mellom hans forståing og mi forståing av dette. Det har me òg stadfesta i tidlegare debattar. Det har vore peika på at kulturministrar under òg regjeringar der Høgre har vore med, har gitt føringar i sine tilskotsbrev. Eitt eksempel, som me diskuterte tidlegare, var eit tilskotsbrev som gjekk til Sogn og Fjordane Teater om kva slags framsyning ein skulle ha der. Det er eitt av fleire eksempel på at vår forståing her er samanfallande, at det må verte gjeve nokre overordna politiske føringar, men at ein likevel held seg unna dei mest detaljerte føringane. Det at det er politiske myndigheiter som er ambisiøse på vegner av kulturlivet, betyr òg at ein må kunne løfte kulturlivet på denne måten ved å vere ambisiøs, f.eks. gjennom tilskotsbrev.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Eg takkar for at representanten Thommessen så gladeleg tok imot utfordringa som eg gav han i innlegget mitt. Det kan jo hende – og eg må ta atterhald om at eg har litt tungt for det – men eg oppfatta at innlegget i all hovudsak handla om kva representanten Thommessen ikkje kom til å gjere, og han tok avstand frå det som står i pamfletten til Civita på dette området. Han påpeikte òg at det er eit visst samanfall mellom det Høgre meiner og det Framstegspartiet meiner, men eg utfordrar representanten Thommessen til å reflektere forpliktande omkring kva desse verdiomgrepa som han brukar om maktspreiing, inneber i praksis. Det ville i det heile vore nyttig å høyre representanten Thommessen reflektere omkring det. Eg oppfattar at han har gjennomtenkte standpunkt omkring desse tinga. Det ville ha vore nyttig å få dei opp på bordet.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Eg har lese Samtiden-artikkelen til representanten Thommessen med stor interesse. Eg har med all respekt sjeldan sett så mange verdiomgrep fordelt på så mange sider med så lite konkretisering. Men av respekt for Stortingets vidare debattopplegg, kan Thommessen og eg fortsetje den debatten andre stader, f.eks. i Samtiden.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-07:
Det er en litt spennende debatt dette, for det er en sak med flere sider som krever avveininger som jeg oppfatter at Høyre og Fremskrittspartiet ikke er villige til å være med på. Det er en veldig skråsikkerhet. Representanten Staahle sa at fellesskapet i Forsvaret ofres. Det kan jeg ærlig talt ikke forstå. Vi ofrer ikke noe fellesskap i Forsvaret ved å ha et fornuftig uniformsreglement. Det er ingen i Forsvaret som mener at dette er noe problem i det hele tatt. Det er ikke slik at Forsvarets uniformer bærer preg av utglidning. Når jeg møter representanter for Forsvaret, eller når jeg ser dem på gaten, på toget eller andre steder, preges ikke disse av kaos eller usikkerhet om hva de faktisk representerer. Jeg synes det er overraskende at verken representanten Kristiansen eller representanten Staahle ser forskjellen mellom Politiet og Forsvaret hva angår uniformsreglement. Forsvaret er hele Norges forsvar. Når det gjelder Politiet, som har myndighet til å utøve makt mot egne innbyggere, må det ikke levne noen tvil om at makten kommer fra staten og fellesskapet alene. Det er et argument som er rasjonelt. Det er et argument det er mulig å følge, og det er et argument det er mulig å forstå. Man er ikke nødt til å være enig i det heller, men det er en forståelig logikk som ligger til grunn for det. Men det er, som forsvarsministeren sier, slik at Politiet for det første ikke har verneplikt, og Forsvaret har ikke som hovedformål å være statens maktmonopol i Norge. Vi har faktisk et grunnlovsforbud mot det. Og i de få unntakene vi har der Forsvaret er gitt begrenset politimyndighet, har dette aldri vært en problemstilling. Forsvaret vårt er et ytre forsvar, og det er demokratiets forsvar. Med hensyn til Forsvaret som det norske demokratiets institusjon kan jeg vanskelig se at det er et problem at Forsvaret selv finner ordninger som ivaretar både individets rettigheter og Forsvarets behov for tydelig og nøytral uniformering. Det kan ikke være noe problem hvis man har tillit til Forsvaret som en institusjon som er underlagt demokratiet. Dette er en viktig debatt, det er jeg enig i. Det er også en prinsipiell debatt, men det er ikke en debatt hvor jeg ser noen grunn til å konkludere så absolutt som Høyre og Fremskrittspartiet gjør. Jeg mistenker jo at hvis veldig mange soldater i det norske forsvaret bar kors rundt halsen, og ikke noe annet enn det, ville ikke dette forslaget blitt fremmet, for det ville ikke blitt sett på som noe problem. Dette forslaget bidrar kanskje tvert imot til mer spenning, og at vi bruker mye krefter på å problematisere noe som ingen andre enn forslagsstiller og Høyres representanter i Stortinget har sett på som et problem fram til nå.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-07:
Takk for debatten. I sitt siste innlegg oppsummerer representanten Staahle at han ikke har forstått poenget med det vi sier. Det er et gap mellom det å forby heldekkende plagg i undervisningssituasjoner i skolen – ut fra en helt annen logikk og et helt annet rasjonale – og det å skulle forby religiøse plagg i Forsvaret. Der avslørte Fremskrittspartiet hva de jobber med. De er nemlig imot religiøse plagg – uansett. Det er derfor de ikke ser forskjellen på en streng linje hva angår religiøse plagg i Politiet, som har maktmonopol i Norge, i Forsvaret, som har verneplikt og skal speile mangfoldet i samfunnet og i undervisningssituasjoner, hvor lærere har behov for god interaksjon med elevene. Det er ingen andre fellesnevnere i disse sakene enn Fremskrittspartiets angst for religiøse symboler – så fremt de ikke er kristne. Beklager at jeg sier det, men det blir ikke mer åpenbart enn representanten Staahle selv gjør det akkurat nå. Det er veldig synd, for dette er en viktig og prinsipiell debatt. Jeg synes f.eks. selv det er veldig vanskelig å ta stilling til bruk av religiøse symboler i Politiet. Det er gode argumenter for og imot. Kristelig Folkeparti bidro med en veldig god merknad ved behandling av saken her, som gjelder noe helt annet, nemlig bruken av religiøse symboler i en tjeneste som alle i prinsippet er nødt til å gjennomføre. Den debatten kan bli god og verdifull, men ikke hvis utgangspunktet er et monomant fokus på at religiøse symboler i seg selv er et problem, for det er de ikke. Det kan være et problem i gitte sammenhenger – i undervisningssituasjoner, i praktisering av statens voldsmonopol – men ikke i seg selv. På en måte er det bra at Fremskrittspartiet er så tydelige som representanten Staahle var her på slutten – og som representanten Leirstein er på sin blogg. Men det tjener ikke debatten, og det tjener ikke vår alles felles hensikt, nemlig å ta Norge videre som et flerkulturelt og inkluderende samfunn.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-07:
Jeg vet at representanten Kristiansen fra Høyre besitter et høyere nivå enn dette. Jeg har på ingen måte sidestilt det å spille fotball med det å tjenestegjøre i Forsvaret. Kristiansen trenger bare et kort dypdykk i Stortingets protokoller for å slå fast at det han sa i stad, selvfølgelig er helt feil. Men det er jo representantene for flertallet i komiteen samt forsvarsministeren som har presentert en rekke prinsipielle vurderinger og saklig funderte argumenter for hvorfor man ikke kan trekke paralleller mellom skole, politi og forsvar. Dette er en komplisert debatt. Det har ikke vært vilje til, verken fra Fremskrittspartiet eller representanten Kristiansen fra Høyre, å imøtegå disse argumentene. Det er ikke lavmål. Det er ikke hersketeknikker. Det er rett og slett å være ydmyk overfor det som er et komplekst saksfelt, der vi i flertallet ikke føler samme behov for å konkludere like bombastisk og helt uten basis i empiri fra Forsvaret som det mindretallet i komiteen gjør.
Tom Staahle (Fremskrittspartiet), 2013-05-07:
Jeg har lest Forsvarets uniformsreglement, og i 2.24 Bruk av uniform ved politiske demonstrasjoner m. v. står det følgende: «Befal og menige kan delta i lovlige politiske demonstrasjoner når disse ikke er rettet mot Forsvaret. Ved slik deltagelse skal sivilt antrekk nyttes. Tilsvarende gjelder ved offentlig utdeling av politiske skrifter, løpesedler osv.» Ser statsråden at det jeg akkurat nå har sitert, står litt i motsetning til at man kan bære politiske eller religiøse symboler synlig på uniformen, slik reglementet er i dag?
Tom Staahle (Fremskrittspartiet), 2013-05-07:
Ja, man kan prøve å gjøre dette til en debatt om verneplikt eller ikke, men statsråden kan kanskje svare meg på følgende: Hun er kanskje enig i at både Politiet og Forsvaret er et av staten Norges viktigste virkemidler i gitte situasjoner. Når vi nå har hatt en debatt rundt bruken av slike symboler knyttet til politiuniformen, hvor dagens regjering – representert ved statsråd Hadia Tajik – har sagt at det ikke blir aktuelt, må jeg stille spørsmål om det er stor uenighet i regjeringen, i og med at forsvarsministeren synes det er greit at man har dette på Forsvarets uniformer.
Tom Staahle (Fremskrittspartiet), 2013-05-07:
Ja, vi har en alminnelig verneplikt, men realiteten er jo at det bare er en brøkdel av ungdomskullene i vernepliktig alder som kommer ut i operativ tjeneste, og man går gjennom opptaksprøver der, på samme måte som på Politihøgskolen. Dette handler i stor grad om at man representerer staten Norge ved å bære en uniform med det norske flagget på. Det er her noe av utfordringen ligger: Bør det ikke være de samme prinsipper som ligger til grunn for å bære en grønn uniform som en blå uniform? Begge uniformene representerer og viser staten Norges virkemiddelapparat.
Tom Staahle (Fremskrittspartiet), 2013-05-07:
Jeg har bare lyst til å korrigere representanten Gustavsen med hensyn til hva jeg sa innledningsvis i mitt første innlegg. Det var at jeg stilte spørsmål ved om vi skulle bøye oss for frykten for å såre noen fordi de har en religiøs eller politisk overbevisning. Jeg mener at vi må evne å tenke litt bredere enn som så. Til det siste spørsmålet har jeg bare lyst til å si at vår intensjon med og vår bakgrunn for å fremme dette forslaget er at vi mener at uniformer, det være seg om det er i Politiet eller Forsvaret, som er et av statens viktigste virkemidler, skal være fokusert og ha ett symbol, og det er det norske flagget. Det er det man slåss for og skal ut og slåss med når man er i det norske forsvaret. Jeg synes det er noe besynderlig at man etter dagens reglement ikke kan bære uniform ved eksempelvis lovlige politiske demonstrasjoner. Da står det eksplisitt i dagens reglement at man må gå i sivil. Men samtidig kan man altså i daglig tjeneste gå rundt med politiske eller religiøse symboler. Så sier man at det ikke er et problem i dag. La meg da bare vise til at rett oppe i gaten her ligger Slottet. Der har vi Garden, som står på 24-timersvakt, og som også har begrenset politimyndighet i dag. Jeg har ikke registrert – og jeg har vært i Garden selv og avtjent min verneplikt der – at det har stått en gardist foran Slottet med eksempelvis hijab. Jeg lurer på hvordan de som hadde tatt turen opp dit, og det er det mange som gjør hver eneste dag, som ser på vaktparaden og på soldatene og tar bilder, ville reagert dersom man så en gardist med dette. For er det noe Garden er stolt av, er det nettopp uniformen sin, med denne flotte hatten med dusk. Det er noe alle gardister gjerne går med og er stolte av å bære. Jeg må si at jeg har fulgt denne debatten med litt interesse, og jeg synes ikke den argumentasjonen som blir presentert fra representanter for de sosialistiske partiene, er god nok. Jeg registrerer at det tydeligvis er uenighet mellom den statsråden som sitter her i salen, og hennes kollega Tadjik når det gjelder bruk av denne type symboler på uniformer som faller inn under den norske stats virkemiddelapparat. Det synes jeg er synd. Men jeg ser at vi kommer ikke så veldig mye videre i denne debatten sånn som det er nå, derfor velger jeg å avslutte der.
Tom Staahle (Fremskrittspartiet), 2013-05-07:
Jeg gjør statsråden oppmerksom på at det ligger et representantforslag her som sier at man skal forby både religiøse og politiske symboler. Det er det som ligger i forslaget som skal behandles her i dag. Så må jeg si at jeg er litt forundret over representanten Myrli som gjør seg høy og mørk og blåser seg opp til de store høyder i innlegget sitt. Det er slik at samfunnet vårt går igjennom forandringer, og som representanten Myrli var inne på, har det over tid vært debatter om dette temaet i ulike sammenhenger. Det er ikke unaturlig at man også tar debatten når det er knyttet opp mot Forsvaret. Jeg registrerer at det er noen av hans partikollegaer i Akershus – som han selv var inne på – som har forstått noe av dette ved å stemme for den forbudslinjen som gjelder bruk av denne typen symboler i norske skoler. Jeg er helt sikker på at denne debatten ikke stopper med denne saken.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2013-05-07:
Høyre er glad for at Fremskrittspartiet er glad for at vi støtter forslaget, og dermed skulle det kanskje ikke være noe behov for noen videre debatt om saken i Samtiden som det organ som skal videreføre debatter som preges av uenighet. Men vi støtter altså forslaget fra Fremskrittspartiet og mener at spørsmålet har klare fellestrekk med tilsvarende diskusjon om bruk av symboler i politi- og rettsvesen. Det merkelige er kanskje at her konkluderer flertallet helt annerledes i en sak som har veldig klare paralleller. Uniformen med det norske flagg på brystet skal altså symbolisere politisk, religiøs og ideologisk nøytralitet. Alle er enige om at det er positivt å rekruttere personell fra ulike religioner og lag i befolkningen, men dette har altså ikke noe med begrepet tillatelse og bruk av politiske symboler på en uniform å gjøre. Sammenligningen med å spille på det norske fotballandslaget eller å delta i skarp strid, er kanskje ikke den helt relevante i denne sammenhengen, men det får vi kanskje komme tilbake til. Dette handler ikke om at Norge er et flerkulturelt samfunn. Det handler ikke om å utestenge noen fra verneplikten, og forslaget er ikke i strid med noen av disse prinsippene. Derimot er flertallet i strid med og konstruerer forskjeller i praksis med hensyn til gjeldende praksis i politi- og rettsvesen. Det ville ha vært ryddig å ha samme prinsipp for alle deler av statsapparatet som utøver myndighet på vegne av staten. Det bærende prinsipp er at i uniform representerer en staten, ikke tro, ikke politisk retning, og heller ikke en bestemt ideologi. Noe av det underliggende i debatten er at noen kan føle seg diskriminert. Ja, det gjelder i så fall alle religiøse retninger. Alle må altså behandles likt. Til slutt til henvisningen i svarbrevet fra statsråden til Feltprestkorpset, som i krigens folkerett er definert som ikke-stridende: Dette er en ganske søkt og ikke relevant sammenligning. Feltprestkorpset har historisk vært et unntak klart definert i sedvane, og er definert i krigens folkerett. Derfor støtter vi forslaget fra Fremskrittspartiet.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2013-05-07:
Faktum er jo at regjeringen og stortingsflertallet velger å behandle like saker ulikt. Å henvise til verneplikten blir i beste fall bare en bortforklaring, for da skulle man ergo tro at det ikke var mulig å rekruttere ikke-etniske nordmenn til politiet, fordi det der ikke er lov å bære politiske eller religiøse symboler. Forslaget er motivert – vil jeg tro – først og fremst av å ville forhindre fremtidige konflikter innad i institusjonen. Er det ikke slik at den uklarheten når det gjelder det å sette en grense for mindre såkalte modifikasjoner, som statsråden faktisk i dag argumenterer for, nå overlates til den enkelte befalskvinne- eller mann? Viderefører man ikke egentlig bare nå problemene og håndteringen av en konflikt som kan oppstå?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2013-05-07:
Jeg er ganske sikker på at Fremskrittspartiet er godt i stand til å forsvare seg selv. Men jeg registrerer at partiets talsmann har brukt opp sin taletid. Jeg er overbevist om at det ikke er dagens sosialistiske partier som har monopol på hva som er sannhet, korrekthet og hvordan like saker skal behandles, og har det objektive svaret på dette. Men jeg tror vi alle vil stå oss på å diskutere denne saken med litt større respekt enn å benytte denne hersketeknikken som jeg registrerer at saksordføreren og en del andre representanter nå gjør seg til talsmenn for. Saksordføreren tillater seg å si at ingen andre forstår hva som er poenget i saken. Men det var faktisk han som startet med å sammenligne det å spille med landslagsdrakt på det norske fotballandslaget med det å ha en norsk soldatuniform på seg. Jeg tror at i en sak som dette, der både Fremskrittspartiet og Høyre drar sammenligningen med praksis i rettsvesen og politi, burde man unngå å bruke denne typen hersketeknikk. Det er et lavmål i den politiske debatten. Jeg registrerer – etter å ha lyttet litt til andre saker i løpet av formiddagen – at den lange valgkampen er godt i gang. Ethvert relevant argument som kan tjene saken og være et indirekte angrep på en politisk motstander, er da tillatt. Det er ikke det denne saken handler om. Jeg tror man vil stå seg på å vise større respekt for en sak og i omtalen av en politisk motstander, og også i tilnærmingen til en sak som åpenbart kan ha flere innfallsvinkler, enn det dagens flertallspartier gjør seg til talskvinner og talsmenn for.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Jeg er ganske overrasket over den vendinga denne debatten har fått. Hva er det problemet som Høyre og Fremskrittspartiet presenterer? Og for en voldsom skråsikkerhet som finnes hos Høyre og Fremskrittspartiet. Jeg synes disse spørsmålene er vanskelige. Det er argumenter for forslaget fra Fremskrittspartiet, men det er flere argumenter imot. Det er argumenter for at man skal tillate andre hodeplagg i Politiet, men det er flere argumenter imot. Og det er altså ingen uenighet mellom kulturministeren og forsvarsministeren. Det er jo en merkelig framstilling. Det er full enighet om at det skal være forskjellige regler i Forsvaret og Politiet. Det som kanskje er overraskende, er at flere av dem som har hatt ordet, åpenbart ikke ser forskjell på politi og forsvar. Det er riktignok en del regimer i verden hvor det er vanskelig å se forskjell på politi og forsvar, men i Norge har vi et lovverk hvor det er helt klart definert hva som er Politiets oppgaver, og hva som er Forsvarets oppgaver. Derfor kan vi også lage forskjellige regler for Politiet og Forsvaret. At det skal være så vanskelig å skjønne, er for meg totalt ubegripelig. Så må vi også presisere, for det høres ut, når vi har hørt på Høyre og Fremskrittspartiet i denne debatten, at det liksom er fritt fram for å bruke alt man vil av symboler og hodeplagg i Forsvaret: Det er jo ikke det. Det er faktisk ganske strengt regulert. Det skal være forenlig med tjenestens innhold, det skal kunne kombineres med operative hensyn, og det må fungere sikkerhetsmessig. Forsvarssjefen har meg bekjent til og med utarbeidet retningslinjer for dette for å få lik praksis i hele Forsvaret. Det er ikke fritt fram å bruke symboler og hodeplagg som du vil. Når det gjelder eksemplet som Staahle nevnte fra Garden, vil jeg tru at hvis det er uforenlig med å bruke Gardens uniform, vil du ikke få lov til å bruke et slikt plagg. Så jeg er overrasket, for Fremskrittspartiet i Norge er blitt sånn at hvis det er noe vi ikke liker i samfunnet, forbyr vi det. Det er blitt et veldig forbudsparti – det er bare å vedta et forbud mot det vi ikke liker. Det har vel vært partijubileum nå – har det ikke det – og jeg trur kanskje partistifteren hadde blitt litt overrasket over den store trua på forbudslinja som nå finnes i Fremskrittspartiet. Vi må få denne debatten ned på landjorda. Dette er ikke noe problem. Jeg har sittet i utenriks- og forsvarskomiteen i snart fire år nå og møtt utallige representanter for soldater og personellorganisasjoner, og jeg har besøkt en rekke av Forsvarets avdelinger. Jeg har aldri hørt at dette har vært et problem, det har aldri blitt tatt opp på noe møte. Dette fungerer meget bra i dag. La oss ikke fra Stortingets side lage problemer av noe som det ikke finnes problemer med.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Det var en åpenbart såret Ivar Kristiansen som kunne konstatere at dagens sosialistiske flertall ville avvise forslaget fra Fremskrittspartiet. Jeg tror ikke Kristelig Folkeparti føler seg helt bekvem med å bli kalt det sosialistiske flertallet. Når vi kommer til votering senere i dag, er jeg ganske sikker på at også Venstre, som ikke er representert i komiteen, kommer til å stemme imot forslaget. Så det er altså Høyre og Fremskrittspartiet mot røkla. Så vil jeg også si: Det er ikke vi fra regjeringspartienes side som har fremmet noe forslag. Det er altså andre, som ønsker å piske i rørt vann, som har dratt i gang denne debatten. Så får jeg da overfor Ivar Kristiansen nesten beklage at posisjonens representanter engasjerer seg i spørsmål og argumenterer mot de forslag som en er imot. Helt til slutt: Staahle avslørte jo at Fremskrittspartiet ikke ønsker å forstå dette. Diskusjonen i Akershus fylkesting gjaldt heldekkende plagg i klasserommet. Det er selvsagt noe helt annet enn hva vi diskuterer i dag.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Denne saken dreier seg om religiøse symboler. Denne saken dreier seg om hvilket forsvar vi skal ha, og hvilken representasjon vi skal ha når det gjelder befolkningen. Jeg må få lov til å referere til deler av det som Snorre Serigstad Valen sa: Denne saken som er tatt opp, er egentlig et svar på et problem som ikke eksisterer. Forsvaret har siden 1989 tillatt bruk av religiøse symboler, men det har ikke vært fritt frem. Dette ble presisert i reglementet til forsvarssjefen i 2012, og i så henseende er det reglementet noe som jeg absolutt stiller meg bak. Jeg mener det faktisk er viktig, ikke minst for det som har vært nevnt av flere, nemlig at Forsvaret bygger på verneplikten, dvs. at det i prinsippet egentlig inkluderer alle.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Jeg var selv inne på at det er forskjell på Politiet og Forsvaret. Det er forskjell på Politiet og Forsvaret. Det er slett ikke slik at alle innbyggerne i landet blir innkalt til polititjeneste, men alle innbyggerne blir i prinsippet innkalt til å avtjene verneplikt – de omfattes alle av verneplikten. Det er faktisk derfor vi siden 1989 har hatt denne praksisen i Forsvaret, med ulike statsråder som har styrt Forsvarsdepartementet. Det har faktisk aldri vært noe problem i Forsvaret. Det er tvert imot slik at til og med Feltprestkorpset, som jeg ser på som veldig viktig, er opptatt av at man skal kunne ha ulike religioner og ulik livssynspraksis i Forsvaret, og at det faktisk er ganske viktig, for det gjenspeiler også det samfunnet vi har. Fordi det omfatter alle, er det faktisk viktig at vi fortsetter den praksisen som har vært siden 1989.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Det er ikke flagget vi diskuterer her. Det er religiøse symboler som er tillatt i henhold til Forsvarets reglement, det dreier seg om. Det har jeg lyst til å understreke. Dette har vært en praksis i prinsippet siden 1989. Jeg ser at Fremskrittspartiet har et helt annet syn på dette spørsmålet når det gjelder Forsvaret. Jeg mener faktisk at den praksisen vi har hatt, er viktig å fortsette. Jeg vil også understreke at selv om ikke alle i dag innkalles til førstegangstjeneste, omfattes per i dag alle menn av verneplikten. Det er det som er det grunnleggende for meg for at man skal kunne fortsette den praksisen vi har hatt siden 1989.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Jeg har veldig lyst bare å gjenta at det er forskjell på Politiet og Forsvaret, og jeg synes det er litt underlig at ikke også representanten Kristiansen ser det. Samtidig har vi hatt en praksis i Forsvaret siden 1989, og den har det aldri vært noe problem med eller diskusjon om. Slik har det vært under ulike statsråder. Statsråd Fjærvoll hadde i sin tid et eget program for å representere samfunnet på en bedre og bredere måte gjennom å få inn flere med ulikt livssyn i Forsvaret. Så det har ikke vært noe problem. Problemet ville oppstå hvis vi nå skulle avsluttet denne praksisen i Forsvaret. Det mener vi ville vært helt feil – også med hensyn til Forsvarets verdier.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Representanten Sverre Myrli oppsummerte egentlig veldig godt hva denne debatten faktisk dreier seg om, og hva den ikke burde dreie seg om. Men la meg komme med et par kommentarer: Dette dreier seg ikke om politiske symboler, for politiske symboler er ikke tillatt per i dag. Det må være religiøse symboler det dreier seg om. Som jeg også sa tidligere, er det slik at forsvarssjefen er opptatt av at vi skal ha et mangfold i Forsvaret. Han mener faktisk at et mangfold styrker operativ evne. Det er sterkt understreket også i kompetansemeldingen som er lagt fram for Stortinget, og som skal behandles i juni. Derfor er dette helt grunnleggende. Uniformsreglementet ivaretar individets rettigheter, men også den rollebevisstheten som man er nødt til å ha. Derfor har jeg lyst til å klare opp i én ting: Det ble spurt om Hans Majestets Kongens Garde. Der gjelder det egne bestemmelser for uniformsreglementet – som også representanten Myrli var inne på. Jeg vil igjen understreke at Forsvaret overhodet ikke er verdinøytralt, og det ønsker ikke å være det. Jeg sitter med to dokumenter som er ganske små og lette å lese, og som beskriver Forsvarets verdigrunnlag tydelig. Det er viktig for Forsvaret å identifisere seg med det som er kjerneverdiene – åpenhet, vidsyn, respekt, ansvar og mot.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Jeg er faktisk enig i at dette er interessante debatter og viktige debatter, fordi det er viktige spørsmål dette dreier seg om. Det dreier seg egentlig om hvorvidt vi skal avskaffe en praksis som har vært i Forsvaret i 24 år, ved å tillate religiøse symboler innenfor veldig strenge rammer, som er fastsatt for vel ett år siden av forsvarssjefen. Men grunnen til at jeg syntes det var viktig å ta ordet igjen, var at det ble stilt spørsmål om politiske symboler. Representanten Staahle var opptatt av at han selv hadde lest uniformsreglementet til Forsvaret. Politiske symboler er ikke tillatt. Det er religiøse symboler, som også er veldig definert, som det dreier seg om.
Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Representanten Staahle startet sitt innlegg med å stille spørsmålet om vi skal såre noen på grunn av religion. Det er ikke det saken handler om. Hvis en går inn og leser på Forsvarets nettsider, kan en finne ganske mye om hva Forsvaret står for, og hva som er Forsvarets kjerneverdier. Noe av det første man kan lese, er: «Forsvaret. For alt vi har. Og alt vi er.» Det er akkurat det som også viser at Forsvaret må speile det samfunnet vi har i Norge. Vi har et samfunn der folk tror på ulike guder. Man har mennesker i Norge som ikke tror på en gud. Forsvarets kjerneverdier er respekt, ansvar og mot, og det er det man jobber med, bl.a. gjennom å tolerere og legge til rette for at folk som har en personlig overbevisning og ønsker å bære et religiøst symbol i tillegg til uniformen, skal få mulighet til det, når det er praktisk mulig å tilrettelegge for aktiv tjeneste i Forsvaret. Jeg har lyst til å sitere fra bloggen til Ulf Leirstein, Staahles kollega. Der står det: «Jeg mener at nå må det reageres. Vi kan ikke tillate denne type symboler i det norske Forsvaret. Vi skal ha soldater som skal være tro mot Kongen og Norge. Ikke tro mot religiøse ledere eller politiske idealer. Dette kan i verste fall få alvorlige konsekvenser. Hvor er lojaliteten til soldatene som bærer denne type religiøse eller politiske symboler.» Jeg har lyst til å stille representanten Staahle fra Fremskrittspartiet et spørsmål: Mener Fremskrittspartiet at det er den guden eller det religiøse symbolet man i tilfelle bærer, som viser om man har lojalitet til Kongen eller Norge i tjeneste for Forsvaret? Er det etter Fremskrittspartiets syn forenlig å bruke en hijab og samtidig være tro mot Kongen og Norge? Jeg håper at representanten Staahle tar avstand fra sin partikollega, for jeg håper virkelig ikke at det Ulf Leirstein skriver på sin blogg, er representativt for det Fremskrittspartiet mener i denne sal.
Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Jeg tok ordet fordi Ivar Kristiansen gjennom sitt innlegg avslørte at han kanskje er ekspert på hersketeknikker. Når Ivar Kristiansen snakker om at andre bruker hersketeknikker, var vel hele hans innlegg et eksempel på at han selv i hvert fall er i god stand til å bruke dem – gjennom å anklage at vi bruker dem, og beskrive det på den måten han gjør. Jeg har lyst til å si at Forsvaret har praktisert denne ordningen med å kombinere religiøse symboler med uniformen siden 1989. Så dukket det opp en sak, fordi forsvarssjefen la det inn i et reglement for å sikre ensartet praksis overalt i Forsvaret og i alle avdelinger i Forsvaret. Da først ble dette en sak. Jeg har et spørsmål til Ivar Kristiansen: Hvis dette har vært et så stort problem for Forsvaret å praktisere siden 1989, hvorfor har ikke Høyre fremmet forslag om dette i Stortinget tidligere? Hva er det som nå gjør at dette er så viktig? Jeg har også fulgt nøye med på hva som har skjedd på Høyres landsmøte i forbindelse med flere gode programdebatter som har vært der, bl.a. om kjønnsnøytral verneplikt – gratulerer med det! Jeg har også sett med interesse at Høyre fortsatt vil ha et vernepliktsforsvar, og at man ikke fullt ut vil gå inn for en vervet modell. Det synes jo jeg er bra, for jeg tilhører et parti som er for et vernepliktsforsvar. Men spørsmålet er jo hva Høyre i tilfelle har tenkt å gjøre hvis det kommer en svært motivert, godt egnet sikh som vil uteksamineres med en turban – som vi har hatt eksempler på – eller, for den saks skyld, om det kommer en kvinne som er godt motivert og svært godt egnet, og Forsvaret ønsker å rekruttere inn til førstegangstjeneste, men som da har en hijab, som er så viktig for hennes identitet og tro. Spørsmålet er: Hva slags system vil Høyre etablere for å hindre dem i å komme inn i Forsvaret? Kanskje er det nettopp i et samfunn som vårt, med et forsvar som vårt, at vi må legge til rette for, enda bedre enn i dag, at en kvinne med en muslimsk bakgrunn også kan tjenestegjøre i Forsvaret.
Svein Flåtten (Høyre), 2013-05-07:
Jeg takker for svaret. Det er synd at næringsministeren alltid går i baklås så fort noen i det hele tatt prøver å ymte om at noe av den situasjonen vi f.eks. har i Fastlands-Norge, i tosporsøkonomien, kan ha noe å gjøre med at vi burde ha beskikket vårt hus på en annen måte når det gjelder f.eks. forskning, utvikling og innovasjon. Det er et faktum. Det er ikke nok å komme trekkende med akkurat den statistikken som er dårlig. Jeg var forberedt på at svaret ville bli et artilleribombardement av tall og statistikker på alt som går bra. Det er vi overhodet ikke uenig i. Det som er saken, og som ble illustrert så godt ved denne støttepakken på søndag, det er at også regjeringen forstår at det er problemer i fastlandsindustrien, og at vi burde brukt pengene annerledes. Det er ganske betegnende når næringsministeren selv drar frem, som det viktigste innenfor næringsrettet forskning, SkatteFUNN-ordningen med mellom 3 000 og 4 000 prosjekter hvert år. Den statistikken har jo vært kjent hele tiden. Hvorfor i all verden har ikke da næringsministeren kommet på at det kanskje ikke var så lurt – som et eksempel – å fjerne denne milliarden i årene fra 2007? Jeg hadde egentlig tenkt at dette skulle være en konstruktiv debatt på bakgrunn av det som kom på søndag, men statsråden sier nok en gang at opposisjonen svartmaler. Nei, det gjør vi aldeles ikke. Vi fortsetter å fortelle regjeringen om de gode tiltakene vi har, og av og til lykkes vi, faktisk, av og til børster man støv av våre forslag og serverer dem på nytt her i Stortinget, og da blir de atskillig mer spiselige. Det som næringsministeren ikke er inne på, er hvordan vi skal sette bedriftene selv, med sin egen kapital, både finanskapital og humankapital, i stand til å foreta den forskning, den innovasjon og den økning av konkurransekraften som ligger i å bruke sitt eget overskudd. Det berørte han ikke i det hele tatt. Men regjeringen tenker jo på den samme måten; de har senket selskapsskatten. Hvorfor gjør de det? Jo, de sier det er for å styrke fastlandsindustrien. Ja, gjerne det. Det er for at man kan beholde mer av sitt eget for å investere i det som gjør en mer dyktig, mer innovativ, i fremtiden. Det glemmer regjeringen å snakke om.
Svein Flåtten (Høyre), 2013-05-07:
Jeg er overrasket over at SV bruker en debatt om næringslivets vilkår for forskning som en anledning til å angripe norsk næringsliv for dårlige holdninger. Det er meget overraskende – eller det er det vel egentlig ikke, men jeg tror næringslivet vil like det dårlig. Når det gjelder tosporsøkonomien, har ikke vi kritisert den. Det var regjeringen som på søndag var bekymret for tosporsøkonomien, og så la de frem et forslag til skattelettelser som skulle avhjelpe dette. Jeg forstår nå at representanten fra SV heller hadde sett at man gikk til kraftige innstramminger for olje- og gassindustrien, men at han ikke har fått gjennomslag for det. Det får vi kanskje være glad for. Representanten Heggø sto her oppe og snakket om at det er en svakhet i alle statistikker. Det er tydeligvis alle statistikker som ikke fremhever de rød-grønnes fortreffelighet. Det tar jeg bare til etterretning. Til det hun sier om at vi ikke kan vedta at næringslivet skal bidra med mer: Jo, det kan vi faktisk gjøre. Vi kan vedta bedre rammebetingelser, så vil utvilsomt næringslivet bidra med mer. Det er jo argumentasjonen også fra regjeringen, f.eks. når det gjelder SkatteFUNN-ordningen. Til slutt til statsråden, som gjentar dette som har vært sagt noen ganger de siste dagene, nemlig at Høyre aldri har foreslått lettelser i selskapsskatten: Nei, det har vi ikke gjort. Vi har prioritert formuesskatten fordi den også går direkte på investeringene. Det er ikke noen forskjell hvorvidt man investerer selskapets penger eller sine egne penger. Det vet statsråden. Han kan bare se på Cermaq-saken som ligger i Stortinget, hvor eieren skal inn med 700 mill. kr, penger som selvfølgelig selskapet selv kunne brukt hvis man hadde hatt dem. Så til dette som stadig kommer tilbake, at man har gjort så og så mye mer enn man gjorde i Bondevik-regjeringen fra 2001–2005. Ja, mye mer: mye større tall, mye lengre tid og helt andre konjunkturer. Norge var på vei opp fra en nedgangskonjunktur. Det er stor forskjell på det og det å ha sittet og regjert landet på en rygg av høykonjunktur gjennom svært mange år. Der ligger også en betydelig forpliktelse man må være klar over, og nettopp dette med forskning, utvikling og innovasjon vil vi se resultatene av senere, hvorvidt det er gjort på en tilstrekkelig god måte. For øvrig takk til dem som har deltatt i debatten.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Vi ruller slett ikke ut artilleriet. Hvis vi hadde gjort det, hadde det hørtes helt annerledes ut. Da hadde det vært en annen type diskusjon. Tvert imot: Vi synes det er veldig positivt at interpellanten tar opp et slikt tema. Det er et felles mål, tror jeg, selv om Høyres partileder av og til framstiller det annerledes, at vi ønsker et mest mulig innovativt, produktivt og konkurransedyktig norsk næringsliv. Jeg tror ingen partier i denne sal er uenig i det målet. Det er bare strategien og veien dit vi har ulikt syn på. Vi har hatt mange diskusjoner opp gjennom de siste fem årene om hvordan vi skulle møte finanskrisen. Allerede høsten 2008 varslet vi at vi måtte begynne å gi litt mer gass. Da advarte Høyres finanspolitiske talsmann, Jan-Tore Sanner, mot å gi gass. Vi gjorde det likevel, for vi så krisen komme. Så kom vi med en stor krisepakke i februar – mye av det til aktivitet, men også til omstilling og innovasjon. Da kom vi «for sent», og da var det «for lite». I ettertid har det vel vist seg at både det vi gjorde i 2008, våren 2009 og i påfølgende statsbudsjett har vært veldig tilpasset de behovene som næringslivet har hatt for å holde hjulene i gang, for å omstille seg og for å møte krisen på en god måte. Og vi er jo i den privilegerte situasjon at vi faktisk har nær full kapasitetsutnytting i den norske økonomien, og må passe på at vi ikke får presstendenser som gjør at særlig den konkurranseutsatte delen av næringslivet blir svekket. Vi bidrar gjennom den pakken som ble varslet i revidert budsjett. Noe av det har vært diskutert flere ganger, men f.eks. nedsettelse av selskapsskatten har ikke vært foreslått av opposisjonen, i hvert fall ikke av partiet Høyre, i de alternative statsbudsjettene. Så dette er tiltak vi gjør, og det er en retning vi varsler, for vi har satt ned et utvalg som skal se på hvordan vi kan gå videre på den veien, som også våre naboland har gjort. Da må vi sørge for et bredere skattegrunnlag og å tette hull slik at vi opprettholder inntekten til skole, eldreomsorg og helse. Man kan ikke legge alle disse skattelettene oppå de andre. Da går ikke budsjettet i hop, og da får vi ikke dekket viktige behov i samfunnet. Forskning og utvikling skal vi satse videre på, og vi skal sørge for at næringslivet forsker mer. Dette vil vi legge til rette for både gjennom å styrke SkatteFUNN, vi legger til rette for det gjennom offentlige forskningsmidler, men vi legger også til rette for det gjennom spesifikke næringsstrategier på de klyngeområdene hvor vi er sterke. Vi kommer ganske snart med en næringsmelding hvor vi vil gå igjennom dette, se på todelingen i norsk økonomi – mellom veldig mange av bedriftene, både i oljesektoren og ellers, som går bra, og de nisjene og bransjene som sliter på grunn av den internasjonale krisen. Da vil innovasjon også stå svært sentralt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
La meg også få takke for en god interpellasjonsdebatt om et viktig tema. Igjen får vi bekreftet at dette er et mål alle deler, men at vi har ulike strategier for å nå dit. Vi skal fortsette å bruke offentlige skattekroner på forskning, innovasjon, næringsspesifikke tiltak og bidrag til omstillingsevne for å ivareta den omstillingssolidariteten som finnes i arbeidslivet, bl.a. gjennom et tett trepartssamarbeid, og sørge for at norsk næringsliv går godt. Poenget er at uansett hvilke statistikker man viser til – jeg tror Nesvik sa at statistikk kan man bruke til nesten hva som helst – kan man ikke få forandret på virkeligheten. Virkeligheten ute i Bedrifts-Norge forteller oss om 250 000 flere arbeidsplasser siden 2005, den sterkeste sysselsettingsveksten noensinne, og det tvers igjennom en internasjonal krise. Det er litt rart å høre interpellanten snakke om at vi siden 2005 har ridd på en bølge av høykonjunktur, når verden har vært gjennom det verste økonomiske tilbakeslaget på 80 år, hvor Europa nå har hatt nedgang i BNP flere år på rad, og hvor arbeidsløsheten bare fra i fjor til i år har økt med to millioner mennesker og nådd rekordhøye 26 millioner ute i EU. Våre naboland er også hardt rammet. Det er ikke akkurat definisjonen av en høykonjunktur. Her hjemme har det gått godt. På tross av internasjonale konjunkturer har vi klart oss, med Europas laveste arbeidsløshet, med kontinuerlig vekst, med økt sysselsetting og full kapasitetsutnyttelse. Den politikken ønsker vi å fortsette, og legge til rette for at norsk næringsliv er konkurransedyktig, produktivt og lønnsomt. Det gjør vi ved å investere i kunnskap, infrastruktur, forskning og innovasjon. Det er den politikken som har hjulpet fram til nå, og det er den politikken vi håper skal få lov å fortsette de neste fire årene. Da må vi gjøre det som er rett, ikke bruke 15 mrd. kr på å fjerne formuesskatt, hvor halvparten ikke går til den arbeidende kapitalen, men heller gjøre de skattegrepene som virkelig hjelper bedriftene, enten det er på avskrivningsordninger, på SkatteFUNN eller på selskapsskatten. Vi ønsker å gå videre i den retningen, samtidig som vi opprettholder det viktige inntektspotensialet vi trenger til helse, eldreomsorg, skole og ikke minst nettopp forskning, innovasjon og infrastrukturinvesteringer.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2013-05-07:
Kompetanse og forskning er avgjørende for at Norge skal hevde seg i den internasjonale konkurransen. Dette er et av de viktigste innsatsområdene for vår verdiskapnings- og nyskapningsevne på sikt. Regjeringen har derfor sterkt fokus på ulike virkemidler for å styrke forsknings- og utdanningsinstitusjonenes, bedriftenes og det offentliges evne til å rekruttere og beholde kompetanse på internasjonalt nivå. Det er viktig for oss å oppmuntre bedrifter på ulike måter til å videreutdanne arbeidsstyrken og utvikle ny kompetanse. Næringsrettet forskning og kommersialisering av forskningsresultater må fortsatt gis prioritet. Vi må ha sterk offentlig satsing på forskning, men samtidig må vi dra med næringslivet i større grad for å øke forskningsinnsatsen, særlig i små og mellomstore bedrifter. De små og mellomstore bedriftene har ikke egne forskningsavdelinger, og vi i Senterpartiet er opptatt av at den offentlige innsatsen mot næringslivet i forskningsøyemed også har et fokus på denne målgruppen. Den rød-grønne regjeringen har levert når det gjelder forskning. Som statsråden var inne på, har vi reelt økt den samlede offentlige finansieringen av FoU med 6,7 mrd. kr, noe som tilsvarer en realvekst på hele 32,1 pst. i perioden 2005–2013. Hvert år med rød-grønn regjering har vi altså hatt en realvekst på 3,5 pst. i gjennomsnitt. SkatteFUNN har vist seg å være et godt virkemiddel, og Senterpartiet har gjennom hele perioden jobbet for å videreføre og videreutvikle denne skatteordningen, slik at enda flere har fått mulighet til å benytte seg av den. SkatteFUNN-ordningen ga i 2012 støtte til bedriftenes FoU gjennom skattesystemet på anslagsvis 1,5 mrd. kr. For oss i Senterpartiet er det spesielt viktig at også mindre bedrifter greier å nyttiggjøre seg forskerkompetanse for nyskaping og kompetanseutvikling i bedriften og lokalsamfunnet. Universiteter og høyskoler må se gevinsten av å inngå fruktbart samarbeid med næringslivet, og det må finnes gode og sterke forskningsmiljøer i alle landsdeler, der det stimuleres til samarbeid med bedriftene. Derfor er det avgjørende også for næringsrettet forskning at universitets- og høyskolestrukturen beholdes og ikke sentraliseres slik som enkelte har tatt til orde for. Interpellanten er bl.a. bekymret for nedgangen i produkt- og/eller prosessinnovasjoner i de tjenesteytende næringene. FoU-kostnadene i tjenesteytende næringer utgjorde 53 pst. av næringslivets samlede FoU-kostnader i 2011. For ti år siden var industrien den største FoU-aktøren i norsk næringsliv. Nå er industriens andel 38 pst. De andre sektorene, som inkluderer bl.a. utvinning av olje og gass, akvakultur og kraftforsyning, har derimot vært omtrent stabile. Veksten i tjenestesektorens andel av norsk næringslivs FoU vitner om en betydelig omstilling i løpet av den siste tiårsperioden.
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-02-19:
Jeg ble veldig fristet til å ta ordet til et lite, kort innlegg. VG skriver at 66 pst. av det norske folk ikke ønsker fedrekvote. Det kan hende det er lurt å spørre småbarnsfamiliene om det, tenker jeg. Jeg er veldig glad for at Kristelig Folkeparti har et mer nyansert og mye mer moderne syn enn Høyre når det gjelder fedrekvoten. Jeg har lyst til å dra fram noe som Høyre ser ut til å glemme, det er nemlig ikke mange år siden foreldrepermisjonen var en mammaperm, og den var mye kortere enn i dag, som det også ble sagt her tidligere. Mange i dag ser ut til å tro at ja, men mammaer har ett års permisjon – det er ikke slik, det er en foreldrepermisjonsordning. Mammaer hadde mulighet til to alternativer før, og det er ikke så fryktelig lenge siden – mine unger begynner å bli store, og det var veldig dårlige ordninger den gangen jeg fikk unger – det var å bli hjemme lenge uten lønn, eller bruke dagmamma. Det var veldig ofte et sosialt press for å være hjemme, i hvert fall til ungene begynte på skolen. Pappaen ble presset sosialt – og av nødvendighet, kanskje – til å jobbe for å få endene til å møtes. Pappaer jobbet mye og ble ikke på samme måte som mammaer kjent med ungen sin. Så snakker Høyre om barnets beste. Jeg mener at det er barnets beste å få mulighet og lov til å bli kjent med sin far på en god måte. Jeg vet, og det er ikke vanskelig å gjette seg til heller, at i dag møter far et sosialt press av arbeidsgiveren til ikke å ta permisjon. Jeg mener det er nødvendig med en fedrekvote for at det skal bli slike holdninger – ikke bare blant småbarnsforeldre, men også i arbeidslivet – at det er naturlig at far tar permisjon og for sin egen del får mulighet til å bli kjent med sitt barn. Det gjelder ikke minst også for barnets del, at barnet får lov til å bli kjent med sin far på en annen måte enn det som var vanlig kanskje for bare et par tiår siden.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-02-19:
Som kroppsspråket antyder, er viljen til stede for å få en replikk. Statsråden pekte på det igangsatte arbeidet i regjeringen. Kan statsråden svare meg konkret på når det forventes at det arbeidet legges frem, og hvilke konkrete forslag som vurderes i det arbeidet? Kan statsråden si noe om det? Men det viktigste er: Når kan vi forvente at det forslaget blir lagt frem for Stortinget? Det er to år siden Brochmann-utvalget la frem sin innstilling, og vi ser at eksporten av velferdsytelser, spesielt kontantstøtte og barnetrygd, øker for hvert eneste år. Jeg regner med at også regjeringen er interessert i å få fortgang i dette arbeidet.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-02-19:
Jeg tillater meg å stille et spørsmål til. Statsråden viste i sitt innlegg til EØS-avtalen og sa at det var problemer knyttet til EØS-avtalen. Som jeg også sa i mitt innlegg, slår tidligere regjeringsadvokat Thomas Nordby ganske klart fast at det ikke er problematisk å kostnadsjustere både barnetrygd og kontantstøtte i forhold til dagens EØS-regelverk, samtidig som det også finnes en ESA-dom, som jeg viste til, som viser til at man har gjort kostnadsjusteringer også innenfor EU tidligere. Hva er det som gjør det så vanskelig for regjeringen å innføre en kostnadsjustering, hvis det er slik at flertallet i Stortinget og ikke minst regjeringen ønsker en kostnadsjustering? Hva er problemet med å innføre det, få lagt frem en sak og få gjort det allerede våren 2013?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-02-19:
Gjennom EØS-avtalen har arbeidstakerne rett til trygdeytelser for sine barn bosatt et annet sted i EØS-området som om de var bosatt i Norge. Økt arbeidsinnvandring til Norge fra andre land i EØS-området har ført til at flere benytter seg av retten til å eksportere bl.a. barnetrygd og kontantstøtte. Jeg er enig med forslagsstillerne og med Fremskrittspartiet i at det er en utfordring knyttet til velferdseksporten, og at det er helt nødvendig å sikre en robusthet i våre velferdsordninger. Det er derfor bra at Arbeidsdepartementet nå har en full gjennomgang av eksportreglene for alle ytelser i folketrygden, og at departementet vurderer Norges handlingsrom i EØS-lovgivningen for å endre dagens regelverk. Før vi konkret foretar de endringene her i Stortinget, er det et viktig grunnlag å basere vedtakene på. I Høyre har vi også en pågående debatt om hva vi kan gjøre knyttet til denne velferdseksporten, ikke minst basert på Brochmann-utvalgets forslag. Der er det mange interessante problemstillinger å ta opp. Derfor er jeg glad for at Høyres programkomité – selv om det ikke er vedtatt på landsmøtet ennå – har foreslått å gjøre kontantstøtten til en kommunal, lovpålagt ytelse. Det vil si at på samme måte som en har rett til en barnehageplass, må en bo i en kommune når en skal ha rett til kontantstøtte.