Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Det meste i denne innstillingen er det stor grad av enighet rundt, men Fremskrittspartiet fremmer flere forslag som jeg ønsker å gi litt oppmerksomhet, og jeg vil også benytte anledningen til å fremme dem formelt. Forslagene er saker som vi mener at Finansdepartementet bør prioritere å jobbe med i det kommende året, fordi det vil styrke budsjettarbeidet på Stortinget. Et av dem går på å skille budsjettmessig mellom kostnader og investeringer. Det er et paradoks at vi kan overføre nærmest ubegrenset med oljepenger til statlige foretak som kan investere penger i norsk økonomi, men hvis vi hadde foreslått å bevilge de samme pengene som støtte eller annet til tilsvarende investeringer over statsbudsjettet, ville det blitt omfattet av handlingsregelen. Senterpartiets leder har tatt opp denne problematikken og har uttrykt det samme poeng som Fremskrittspartiet har. Dette vil også bli en problematikk som en må berøre når en eventuelt skal gjøre et vedtak om lyntog – en klarer ikke å finne 200–500 mrd. kr til lyntogsatsing innenfor handlingsregelen. Det samme vil en gjerne måtte komme til når det gjelder jagerfly. Jeg håper at den debatten kan bli tatt seriøst fra regjeringens side og ikke bli avfeid, slik en dessverre har sett at statsministeren har gjort. Det tar oss videre over på et annet forslag, nemlig om langtidsbudsjettering. Det er en del ting en kunne gjort i budsjettet, som ville sprengt noen budsjettrammer på kort sikt, men hvis en kunne vist til effekter på lengre sikt, ville en sett at av og til er utgifter en utgift til inntekts ervervelse senere. Da kan en synliggjøre effektene av gode investeringer i dag med at de kan redusere utgifter, eller øke inntekter, et stykke fram i tid. Dermed kan en forsvare det på en annen måte enn når en skal budsjettere utgiftene i dag – uten inntekter. Det tar oss videre til forslaget om dynamiske effekter. Vi hadde en debatt om dynamiske effekter i selve finansdebatten for to-tre uker siden. Den debatten ble litt karikert ved at f.eks. statsministeren ga inntrykk av at dynamiske effekter kun handler om å tro på at hvis du kutter en skatt, så øker du statens inntekter. Det er det ingen av partiene i dette storting som har hevdet. Tvert imot: I den grad partiene bruker dynamiske effekter i sine alternative statsbudsjett – Fremskrittspartiet gjør det – så er ingen i nærheten av å hevde at en da får 100 pst. selvfinansieringsgrad. Fremskrittspartiet har lagt inn 25 pst. selvfinansieringsgrad, Høyre har lagt inn en lavere. Poenget er at vi må diskutere realitetene og ikke lage en strådebatt, slik statsministeren gjorde. Fremskrittspartiet har stilt en del spørsmål til finansministeren for å prøve å få stadfestet bakgrunnen for statsministerens påstander, men vi konstaterer at en slik bakgrunn ikke finnes fra regjeringens side, og dermed er det oppkonstruerte eksempler og debatter. Men det er viktig å se på, også i budsjettet: Hva vil en effekt av en skatte- og avgiftsendring være – både opp og ned? Noen skattelettelser eller -økninger vil ha betydelige effekter på økonomien, og andre vil ikke ha noen betydelige sekundære effekter. I forhold til å kunne skreddersy et skattesystem ytterligere for å se hvor vi får best effekt med minst mulig negativ påvirkning på sysselsetting, arbeidstilbud og investeringer, må vi også ha en åpen måte å vurdere dynamiske effekter på – ikke fordi det skal hjelpe i en kreativ budsjettering, men rett og slett fordi en skal kunne vurdere en bedre faglig effekt av én skattelettelse i forhold til en annen, eller én skatteøkning i forhold til en annen – selv om Fremskrittspartiet ikke er veldig glad i det siste. Jeg konstaterer at finansministeren i svar til Fremskrittspartiet har akseptert at dynamiske effekter finnes. La oss derfor bli ferdige med den delen av debatten. Men jeg håper at en òg vil kunne være positiv til å kunne vurdere hvordan en skal bruke det i budsjettsammenheng. Det siste jeg vil ta opp, handler om sensitivitet i budsjettet. Det ble en debatt i finansdebatten om budsjettet var godt tilpasset situasjonen i norsk økonomi. Regjeringspartiene hevdet at det var utmerket tilpasset. Jeg er litt mer i tvil, rett og slett fordi verden har endret seg mye i forhold til når budsjettet ble framlagt. Det fikk vi et eksempel på i går. Det er ganske spesielt når Norges Bank kutter renten med et halvt prosentpoeng i frykt for nedkjøling, mens vi i debatten to til tre uker tidligere ga inntrykk av at 1 mrd. fra eller til på statsbudsjettet var forskjellen på høy eller lav kronekurs. Det sier litt om at økonomien er mer avansert enn det budsjettdebatten ga inntrykk av. Da ville jeg òg gjerne ha visst litt mer hvordan budsjettet – det strukturelle, oljekorrigerte over- og underskuddet – justeres i forhold til økte investeringer på norsk sokkel. Det skal jeg komme tilbake til i replikkordskiftet.