Karin Lian (Arbeiderpartiet), 2001-04-05:
Sosialkomiteen har hatt to Dokument nr. 8-forslag til behandling. Det ene dreier seg om en offentlig tannhelsereform, og det andre gjelder en trygdefinansieringsordning for pasienter som lider av raskt fremskridende eller alvorlig periodontitt. Komiteen er enig i at det er unaturlig og urettferdig å skille sykdom i munnhulen fra sykdom ellers i kroppen. Etter lov om tannhelsetjenesten har fylkeskommunen ansvar for at denne tjenesten er tilgjengelig for hele befolkningen. Fylkeskommunen plikter å gi de prioriterte gruppene nødvendig tannhelsehjelp, enten ved offentlig ansatte tannleger/tannpleiere eller ved avtale med private. Den voksne befolkningen betaler stort sett tre ganger så mye i egenandeler for tannbehandling i forhold til hva det offentlige har av utgifter. Komiteen ber Regjeringen bl.a. om å vurdere en opptrappingsplan med refusjon fra folketrygden som bygger på at forebyggende behandling prioriteres. Komiteen viser også til den urettferdighet det er at eldre personer på institusjon og brukere av hjemmesykepleietjenester får gratis tannhelsetjenester, mens eldre hjemmeboende med kommunale hjemmetjenester ikke får det. Komiteen ser det som et skritt i riktig retning at man i statsbudsjettet for i år har planlagt en forsøksordning for hjemmeboende eldre i to–tre fylker. I denne forbindelse påpeker komiteen at tannpleiere må benyttes i større grad enn hittil. Det vil frigjøre tannlegetid og bidra til å øke behandlingskapasiteten og utnytte de totale pleie- og behandlingsressursene på en bedre måte. Dette er samfunnsøkonomisk lønnsomt og vil kunne føre til at egenandelene for tannbehandling blir lavere. Et samarbeid mellom de ulike yrkesgrupper og mellom tannpleiere og tannleger fra både offentlig og privat sektor vil etter vår mening være en forutsetning for å kunne nå målet om et bedre tilbud av tannhelsetjenester for hele landet. Her vil jeg nevne et prosjekt fra mitt eget fylke, Vestfold, hvor helse- og sosialfaglinjen ved den videregående skolen i Holmestrand tar inn tannpleiere som veiledere i munnhygiene. Helsepersonell vil nå få bedre kunnskap om hvor viktig det forebyggende arbeidet er for å forhindre tannsykdommer, som igjen kan føre til andre alvorlige sykdommer i kroppen. I dag beholder de eldre sine egne tenner. Dette krever i stor grad hjelp til vedlikehold, også for å forhindre bl.a. feilernæring på grunn av problemer i munnen. Komiteen tar også opp problemet med tannlegemangelen i særlig Nord-Norge og Midt-Norge. Tannlegeressursene er skjevt fordelt. De private tannlegene samler seg stort sett i sentrale strøk, mens de offentlige er både i sentrale strøk og i distriktene – men det er for få av dem i områder med spredt befolkning. Stor utskifting i stillingene gjør at man får mindre ut av et årsverk. De stabile tannlegene man har i Nord-Norge, nærmer seg pensjonsalderen, og dermed vil problemene forsterkes ytterligere de neste 10–15 år. Det er mange år siden Stortinget bad Regjeringen om å utrede mulighetene for å opprette et tannlegestudium i Tromsø, der den offentlige tannhelsetjenesten skulle vektlegges i undervisningsopplegget. En arbeidsgruppe har utredet disse spørsmålene, og saken nærmer seg en avgjørelse. Hele komiteen understreker at betydelige tannhelsereformer må bygge på helhetlige utredninger. Derfor er det riktig at de økonomiske konsekvensene av en eventuell tannlegeutdanning i Tromsø, en økning i tannpleieutdanningen og en økning av refusjonsordninger for tannhelsetjenester vurderes samlet når budsjettene legges fram og behandles. Vi ønsker en tannehelsetjeneste der det ikke bare er de med god råd som får skikkelig tannbehandling. Økonomi og bosted må ikke være avgjørende for om tennene kan bli holdt i orden. Det er lenge siden dette området har hatt en helhetlig gjennomgang, og jeg er glad for at en enstemmig komite mener at forebygging og behandling av sykdommer i munnen i større grad enn hittil må likestilles med andre helsetjenester.