trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-09:
Den offentlige debatten har avdekket en ledelseskultur ved flere sykehus og i kommuner som gjør det er vanskelig å stå fram med faglige råd eller varsling om kritikkverdige forhold. Det er, som representanten Toppe sier, rapportert om sanksjoner mot enkeltpersoner som står fram med kritikk når det gjelder pasientbehandling. For Kristelig Folkeparti er en verdimobilisering innen helsetjenesten et viktig redskap for å nå fram og jobbe med akkurat denne problemstillingen, som jeg tror er kjempeviktig. Vi tror at vi har en unik mulighet nå, når det skal lages en helse- og sykehusplan på nasjonalt nivå. Disse verdiene som jeg nå snakker om, må forankres i Helsedepartementet, ut til de regionale helseforetakene, ned på de lokale helseforetakene og helt ned på gulvet, både til sykepleiere og til leger, og også til vaskehjelp og kontorpersonale – til alle. Alle skal ha et eierforhold til verdiene i norsk helsevesen. Det må ut til kommunene, ut til helse- og omsorgstjenesten – helt ut til det ytterste ledd. Verdier må forankres både blant ledere og blant ansatte. Verdier som sier noe om prioritering, som sier noe om utvikling av tjenester og om hvordan dette skal være i framtiden, må være godt forankret. At det er en kultur for åpenhet hvor man bygger tillit og har tro på faglighet, må stå sentralt i den verdidebatten vi drar inn med tanke på hvordan vi vil ha helsevesenet, med pasienten i fokus. Det er lett å evaluere og telle det som handler om ventelister, antall operasjoner, køer, osv., men Kristelig Folkeparti mener også at det er behov for å utvikle noen rapporteringssystemer som sier noe om kvalitet, som sier noe om pasientperspektivet, og som sier noe om pasientforløpet. Fordi vi tror at det er vanskelig å måle, må vi jobbe med å finne gode målerutiner for å komme fram til hva det er som skjer ute i Helse-Norge. Vi må lage en kultur for å melde, og vi må lage en kultur for å lære av feilene vi gjør. Kristelig Folkeparti tror, og jeg selv tror etter å ha jobbet i norsk helsevesen i 30 år, at tankegangen rundt New Public Management er en av grunnene til at vi er der vi er. Alt har sin markedsmekanisme, alt skal ha kontrollrutiner, og det legges opp til at det må være en sterk lojalitet. De som er på golvet, må lyde den som er over seg, og den som er over der, må lyde den som er over der igjen. Og så mister vi fokuset – vi mister fokuset på pasienten, og vi mister fokuset på den beste kvaliteten i forhold til å drive god pasientbehandling. Derfor har jeg lyst til å si takk til Toppe. Jeg tror vi må ta og diskutere verdiene og la dem gjennomsyre det som skal være et godt helsevesen for framtiden.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2013-12-09:
Tilgang på likeverdige helsetjenester er en rett, uavhengig av diagnose, kjønn, personlig økonomi, bosted, etnisk bakgrunn, funksjonsevne og seksuell orientering. Mange står i dag i helsekø, og det har under de rød-grønnes regime utviklet seg et helsevesen som favoriserer personer med helseforsikring. Antall personer med helseforsikring har økt dramatisk, og det er mulig for dem med god råd, eller for dem som har en arbeidsgiver som forsikrer sine ansatte, å gjøre dette. Også denne regjeringen vil, som tidligere regjering, tillate helseforetakene å kjøpe flere tjenester fra private aktører for å få ned køene. Da skulle man ikke behøve forsikring. Men i merknadene fra de rød-grønne i innstillingen – og også av representanten Micaelsens innlegg her – kan det tolkes som at et privat supplement, f.eks. kjøp av røntgentjenester for å redusere køer, ikke skal tillates, i beste fall reduseres(presidenten klubber) (presidenten klubber) Bekymrer det ikke representanten Micaelsen(presidenten klubber igjen) at det stadig er flere som tar ut helseforsikring? (presidenten klubber igjen)
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2013-12-09:
Veivalget til denne regjeringen er å behandle flere med rett til helsehjelp. Til det vil vi bruke både private og ideelle aktører som supplement til det offentlige. Private og ideelle aktører skal selvsagt operere innen kontrollerte rammer – noe annet er ren skremselspropaganda. Jeg vil også kommentere at selv om Arbeiderpartiet fjernet fradrag til privat helseforsikring, har helseforsikringer økt. Der synes jeg ikke jeg har fått noe godt svar. Det er fordi det offentlige ikke tar unna behovet – derfor vil folk forsikre seg. Det denne regjeringen vil, er at flere med rett til behandling skal få denne gratis.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2013-12-09:
Som helsepolitiker tenker jeg at jeg først og fremst skal ta ansvar for helsepolitikk, og det har jeg tenkt å svare på i dag. Det som er viktig med Høyres satsing innenfor skole, er jo nettopp at vi ønsker å prioritere de viktigste tingene først. Derfor har vi sagt at et lærerløft er viktig. Derfor ønsker vi at norske elever skal kunne matte bedre enn vi så i forrige uke at de kunne ut fra PISA-rapporten. Så ønsker vi veldig gjerne at foreldre skal kunne inngå i en abonnementsordning for skolefrukt, og det kommer vi til å oppmuntre til. Men jeg kommer ikke til å uttale meg på vegne av andre departementer enn Helsedepartementet, og jeg er opptatt av helsebudsjettet.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2013-12-09:
La det være helt klart: Det er pasienten som står i sentrum for Høyres helsepolitikk og for regjeringens helsepolitikk. Jeg lyttet også til den ordvekslingen som har vært i denne salen knyttet til dette spørsmålet, for noen uker siden, og helseministeren svarte veldig tydelig på det. Fasiten er jo at det er pasienter som står i kø. Det er pasienter som venter altfor lenge på diagnostisering og på å få startet behandling. Derfor er det viktig å ta i bruk den ledige kapasiteten som finnes hos de private for å få foretatt denne diagnostiseringen. Mange av disse pasientene står også utenfor arbeidslivet. Det er ikke bare trist for samfunnsøkonomien, men det er også stor belastning for den enkelte pasient, som ikke kommer tilbake til sitt vanlige liv, sin vanlige hverdag og sin vanlige jobb. Derfor ønsker vi å sette pasienten i fokus og behandle flere.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2013-12-09:
Det som er den største utfordringen i dagens helsevesen etter åtte år med rød-grønn regjering, er jo at det nettopp er de som kan betale selv, som får behandling først. Derfor er det viktig for denne nye regjeringen å ta alle gode krefter i bruk. Derfor er det viktig å gi pasienten rettigheter – pasienten rett til fritt å velge behandling – ikke avhengig av om man har en helseforsikring, og ikke avhengig av om man kan betale selv. Hovedelementene i fritt behandlingsvalg handler jo om at vi vil behandle flere mye raskere. Men det er helt klart fra den sittende regjeringen og i regjeringsplattformen at de offentlige sykehusene alltid vil være bærebjelken. Det er der all akuttbehandling foregår, det er der all forskning og utdanning foregår. Men å gi pasienten rettigheter til faktisk å kunne velge, og få slippe å stå i kø for å vente på behandling, mener vi er god helsepolitikk.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2013-12-09:
I min region, Helse Sør-Øst, er det ifølge Fritt Sykehusvalg nå 13 ukers ventetid for unge under 18 år som trenger utredning eller spesialisthjelp for angst og depressive lidelser. Vi vet at på dette området kan man selvfølgelig kjøpe seg til raskere behandling, både hos psykiater og psykolog, hvis man har råd til det. Jeg er ikke imot at foreldre bruker private psykiatere eller psykologer, men jeg er imot at det er lommeboken som skal avgjøre om barn skal få hjelp. Så har jeg merket meg at de rød-grønne mener at det mangler en holdbar begrunnelse for å øke kapasiteten også i det psykiske helsevernet ved at det offentlige kjøper behandling hos private. Mener ikke representanten Lysbakken at 13 ukers ventetid er uholdbart? Eller mener Lysbakken at barn og unge skal fortsette å vente i den offentlige køen i psykisk helsevern uke etter uke, selv om ventetiden kan reduseres fordi det er kapasitet hos det private?
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2013-12-09:
Jeg kan forsikre representanten de Ruiter om at det ikke er ubehagelig å snakke om regjeringens politikk, verken for å redusere helsekøene eller for å få ventetiden ned for pasientene. Det som er interessant i denne debatten, er at det representanten de Ruiter kaller en demontering av helsevesenet, kaller representanten Micaelsen å ha en pragmatisk holdning til å løse utfordringene. For meg virker det som om Arbeiderpartiet faktisk er helt uenig med seg selv om hva som er riktig i denne debatten. Og så får vi kritikk for å gjøre for lite fra representanten Lysbakken og flere. Det er en del ting som ikke henger helt sammen her. Jeg må si at jeg synes det er spesielt å høre retorikken. Vi snakker heller ikke om privatisering, vi snakker om at man skal få løst sine helseutfordringer – for offentlige midler i offentlige eller private sykehus. Jeg synes at innleggene fra de rød-grønne politikerne nærmest vitner om at de ikke har spesielt tro på det offentlige. Jeg tror de aller fleste pasienter er svært fornøyd med den behandlingen de får i offentlige sykehus. Jeg tror de aller fleste pasienter vil velge et offentlig sykehus for å få dekket sitt behov. Men for oss er det viktig at når det ikke er kapasitet nok, må man ta i bruk den kapasiteten som ligger hos private aktører – for offentlige midler. Så var det en kommentar fra de Ruiter, som sa at han ønsket seg kontrollerte former. Så vidt jeg kan erindre, har helseministeren, de gangene han har snakket om det, omtalt fritt behandlingsvalg som at private sykehus gjør avtalte operasjoner til fastsatte priser innenfor avtalte rammer – ganske kontrollert, med andre ord. Her tror jeg vi kan være trygge på at både de offentlige og de private sykehusene skal kunne gjøre det de er gode på. Så har jeg lyst til å nevne et tema som ble nevnt så vidt i replikkrunden – dette med at vi utarmer offentlig sektor, eller at det å bruke private sykehus krever mer personell. Jeg synes den rød-grønne regjeringen har gjort svært lite med den utstrakte bruken av uønsket deltid. Representanten Kjenseth var så vidt inne på det. SSB har faktisk kartlagt at vi kunne fått 24 000 flere i heltidsjobb, dersom man hadde gjort noe med dette temaet. Her har vi mange utfordringer å ta tak i. Det handler om gode turnusordninger, og det handler om gode arbeidsvilkår, sånn at folk klarer å stå i full jobb i et krevende omsorgsyrke. Jeg er trygg på at den nye regjeringen kommer til å gjøre mer på dette feltet enn den forrige.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2013-12-09:
Jeg tegnet meg helt på slutten bare for å kommentere et innlegg fra representanten de Ruiter i sted, som omtalte det som patetisk at regjeringen fjernet skolefrukten. Det fortalte vi faktisk velgerne før valget. Vi var tydelige på hva som var våre prioriteringer. Det jeg er bekymret for, er at den rød-grønne regjeringen syntes det var så greit å fjerne det programmet som heter «Psykisk helse i skolen» – 17,8 mill. kr – som virkelig går til målrettede tiltak for at barn og unge skal ha gode fellesskap og bedre samvær på skolen. Jeg er også bekymret for de to barna på Romerike, som vi leste om i helgen. Den typen programmer som «Psykisk helse i skolen» står for, er helt målrettet for å lage gode fellesskap i skolen og i klasserommet.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
I tiltredelseserklæringen uttaler regjeringen at de vil innføre fritt behandlingsvalg i helsevesenet for «å redusere behandlingskøer og ventetid, og å styrke pasientenes valgfrihet». Intensjonene er gode. Men ser ikke Høyre at en slik fri etableringsrett, med sugerør rett inn i statskassen, vil vri helseressursene i retning av de mest ressurssterke pasientene, og der mange leger er interessert i å etablere et behandlingstilbud? Allerede i dag får vi tilbakemelding om at vi mangler nøkkelpersonell i store deler av de offentlige sykehusene. Hvordan mener Høyre at et mer markedsstyrt helsevesen vil vri tilbudet mot dem som sitter nederst ved bordet?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Først vil jeg si at jeg likte innledningen – det å bruke erfaringen som folkevalgt og så etterlyse mer samarbeid på tvers av komiteene. Det er nok flere nye som tenker i samme bane. Så skal jeg komme representanten i møte med det han ikke fikk tid til å si nok om. Vi har registrert at Venstre vil prioritere mer til dem som trenger det mest. Venstre er også tydelig på sammenhengen mellom bekjempelse av fattigdom og behovet for mer folkehelse og behandling til dem som ofte faller utenfor – også i helsevesenet. Da er spørsmålet: Har Venstre tro på at en fri etableringsrett for private helseaktører vil gi mer forebygging og bidra til at mer av ressursene går nettopp til dem som i stor grad, dessverre, fortsatt faller utenfor?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Jeg skal driste meg til å ta opp mirakler. Det har skjedd et politisk mirakel etter at den nye regjeringa overtok, og det er at alkoholavgiftene er økt mer enn det den avgåtte Stoltenberg-regjeringa foreslo. Jeg synes det er gledelig at Høyre og Fremskrittspartiet ser at alkoholavgiften er viktig for å ha en restriktiv og fornuftig alkoholpolitikk. Jeg regner vel med at representanten fra Kristelig Folkeparti mener det samme, men jeg kunne godt tenkt meg noen refleksjoner rundt akkurat det at den nye regjeringa nå faktisk øker alkoholavgiftene bitte lite grann mer. Jeg vil gjerne spørre om representanten ser for seg at dette vil vare, at dette vil bli fulgt opp i de neste åra og ikke bare er et blaff for 2014.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Jeg kommer nok til å ta ordet enda en gang. Jeg har valget mellom å bruke mine 3 minutter på å svare på kritikken fra Høyre og Fremskrittspartiet eller å trekke fram to ildsjeler, og da er valget enkelt. Da trekker jeg selvfølgelig fram to ildsjeler. Først vil jeg si noen ord om et prosjekt som heter Sammen om Nøden. Det er et prosjekt som er under ledelse av ildsjel og gateprest Olaf Lande. Prosjektet ble startet i 2002, og er et lavterskeltilbud til mennesker som sliter i vårt samfunn. Sammen om Nøden har sin virksomhet spredt over hele landet, og samarbeider bredt med det offentlige, de frivillige og næringslivet. Sammen om Nøden gjør en kjempejobb med små ressurser, og betyr mye for alle dem som blir hjulpet. Prosjektet mottar også noe støtte fra Helsedirektoratet, men vi har dessverre sett en lei tendens til at embetsverket ikke ønsker å prioritere dette prosjektet på tross av svært tydelige politiske signaler. Sågar har departementets politiske ledelse under den forrige regjeringen flere ganger tatt en anke om tildeling av midler til følge, og plusset på Sammen om Nødens budsjetter. Jeg er glad for at en enstemmig helse- og omsorgskomité også i år har en klar og tydelig merknad om at dette prosjektet skal prioriteres, og forventer selvsagt at dette følges opp. Den andre ildsjelen jeg har lyst til å trekke fram, heter Natasha Pedersen, som er leder for organisasjonen Ja til lindrende enhet og omsorg for barn. Ingen ting er viktigere enn barn. Og alvorlig syke barn, som trenger vår hjelp, er det aller mest sårbare som finnes. Derfor er vi i Arbeiderpartiet ekstra takknemlig overfor dem som engasjerer seg i dette viktige arbeidet, og Natashas organisasjon er en viktig og nødvendig premissleverandør med god faglig kompetanse. Jeg håper derfor at det foreslåtte beløp på 2 mill. kr til økt kunnskap og informasjon om lindrende behandling og omsorg ved livets slutt for barn og ungdom, som jeg vil berømme regjeringen for å ha foreslått, og som vi, den rød-grønne opposisjonen, støtter i vårt forslag, blir brukt der de får mest effekt. Da vil det etter min mening være mest fornuftig å la Ja til lindrende enhet og omsorg for barn få disponere disse midlene. Jeg vil oppfordre helseministeren til å følge ekstra nøye med på hvordan disse midlene brukes.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Jeg skjønner at det er ubehagelig for høyresida å ha en diskusjon om veivalg i velferdspolitikken, herunder helsepolitikken. Jeg tror det er viktig å ha en balansegang både innenfor denne sektoren og i andre sektorer for at ikke markedskreftene skal få råde fritt. Et samfunn hvor markedskreftene råder fritt, er ikke et samfunn hvor det er små forskjeller og like muligheter, men et samfunn hvor de som har mest, karrer til seg mest. Derfor er jeg helt enig med Nesvik i at helsevesenet må være til for pasientenes skyld og ikke av andre hensyn. Jeg registrerer også at både Legeforeningen, Sykepleierforbundet og Fagforbundet, de ansattes organisasjoner på sykehusene, ikke akkurat har tatt bølgen for at en skal få bruke midler fritt i det private, samtidig som en skal ha streng kontroll med bruken i det offentlige helsevesenet. Da velger jeg å høre på fagekspertisen, de som jobber, de som har skoen på, og ikke nødvendigvis på høyresiden i denne sammenhengen.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2013-12-09:
Høyre har lenge etterlyst en opptrapping innen psykisk helse. Det handler om menneskeverd, behandling når pasienten trenger det og, ikke minst, det å kunne leve et så godt liv som mulig. Representanten Toppe, som har hatt muligheten til å gjøre noe med dette i åtte år, sa til Bergens Tidende den 21. november at «det over år har vært en stor forsømmelse av det psykiske helsetjenestetilbudet i kommunene.» Og videre: «I ettertid ser jeg at vi burde ha fortsatt opptrappingsplanen for psykisk helse da den gikk ut i 2008 når det gjelder satsingen i kommunen,» noe også Toppe bekrefter her. Den rød-grønne regjeringen foreslo å avvikle ordningen med psykisk helse i skolen. Dette har Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen reversert. Hvordan forklarer representanten Toppe at det er viktig å styrke satsingen i kommunene, samtidig som Senterpartiet i budsjettet fjernet målrettede ordninger som fungerer godt?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2013-12-09:
Jeg må innrømme at det har vært politisk smertefullt å stå på sidelinjen av den rød-grønne flertallsregjeringen i Stortinget og registrere en gradvis nedprioritering på viktige helseområder som rus og psykisk helse. Dette var noe som ble løftet fram og styrket av tidligere helseminister Ansgar Gabrielsen i Bondevik II-regjeringen. Jeg er glad for at regjeringen i budsjettet for 2014 gir mer til dem som virkelig trenger det mest, helt i tråd med det vi lovet i valgkampen. Prioriteringene i budsjettet viser en ny regjering, som ikke bare ser, men også lytter til dem som sliter med rus og psykisk helse; to pasientgrupper som i altfor mange år har blitt sittende nederst ved det helsepolitiske bordet. Tilbudet til disse vil nå bli styrket i hele sin bredde, fra forebyggende lavterskel til et sterkere og bedre ettervern. Det er behov for å trappe opp den tidlige innsatsen i kommunene med spesialisert tverrfaglig kompetanse i skolehelsetjenesten og helsestasjon for ungdom. Ved endt behandling i spesialisthelsetjenesten må det også etableres et godt tverrfaglig ettervern og en god oppfølging i kommunene – såkalt individuelle planer. Regjeringen har i budsjettet gjeninnført flere viktige tiltak som de rød-grønne fjernet i en periode da vi visste at rustiltakene i kommunene var sårbare. I tillegg til gjeninnføring av den gylne regelen om at rus og psykisk helse hver for seg skal ha en sterkere vekst enn somatikk i helseregionene, har regjeringen øremerket 343 mill. kr til rustiltak i kommunene. Kanskje det viktigste av alt er reverseringen av de rød-grønnes forslag om å avvikle ordningen «Psykisk helse i skolen». Dette var et svært uheldig kutt. Et eksempel på hvor viktig denne typen arbeid er, så vi i VG i helgen. Det var en sak som berørte mange, og som ble hyppig delt i sosiale medier. To små gutter på åtte år gledet seg til bursdagsfest, for så å oppleve at ingen fra klassen kom. Denne saken har gitt oss et bilde på hva som kan skje av mobbing blant barn og unge, nettopp i skolen. Ordningen «Psykisk helse i skolen» har som satsingsområde å forebygge den typen utfrysing av barn i skolemiljøet. Under høringene i komiteen kunne Voksne for Barn vise til at over 600 barneskoler er i gang med programmet «Psykisk helse i skolen», at dette gjøres i tett samarbeid med skolehelsetjenesten, og at etterspørselen etter programmene er økende. Det er også viktig å vise til at ordningen «Psykisk helse i skolen» fokuserer på psykisk helse, psykososialt miljø og tilhørighet også i den videregående skolen, og at den har et uttalt mål om å styrke gjennomføringen og hindre frafall fra videregående opplæring. Totalt har regjeringen styrket psykisk helsearbeid med 43,8 mill. kr utover det de rød-grønne foreslo. Dette viser at dagens regjering ønsker å gå fra de rød-grønnes festtaler og over til reell styrking på området psykisk helse.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Etter å ha hørt representanten Toppes innlegg skulle man regne med at innstillingen var full av gode forslag om hvordan man skulle løse problemene. Representanten viste selv til «Eivind», som har vært utskrivingsklar i tre år. Den regjeringen som nå sitter, tiltrådte 16. oktober i år, så hvem som her har grunn til å gå litt i seg selv, tror jeg taler for seg selv. Denne innstillingen er historisk. Det er ikke riktig, som representanten Toppe refererte til fra Stortingets talerstol, at man har fremmet et forslag. Nei, denne innstillingen er faktisk unik. For første gang i historien – jeg gjentar: for første gang i historien – har ikke opposisjonen fremmet et eneste forslag: ikke ett forslag til endring, ikke ett forslag knyttet til budsjettet. Og da er spørsmålet jeg stiller til representanten Toppe: Hvordan kan man stå på Stortingets talerstol og kritisere denne regjeringen, når man selv ikke har kommet med et eneste forslag?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Jeg var en stund svært bekymret – på vegne av representanten Freddy de Ruiter. Han har vært fryktelig bekymret i dag – det var nesten ikke måte på hvor bekymret representanten de Ruiter kunne bli i dag. Først var han bekymret for hvilke konsekvenser det kunne få hvis den nye regjeringen fikk gjennomslag for politikken sin. Så ble han enda mer bekymret for at man ikke kom til å levere det man hadde sagt at man skulle levere. Jeg tror at representanten de Ruiter kan gå herfra litt mindre bekymret når vi avslutter debatten i dag, for man kan jo ikke være så veldig uenig når man for første gang i historien har klart å lage en innstilling helt uten alternative forslag. Den er absolutt helt uten alternative forslag, og da kan man ikke være så fryktelig uenig i det den sittende regjeringen har foreslått sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, som har vært med på å sette sitt preg på det budsjettet som vi har til behandling. Det er viktig at vi klarer å se hele helsevesenet under ett. Og det er nettopp dette som er samspillet mellom den offentlige og den private delen av helsevesenet: Helsevesenet er til for innbyggernes skyld, og ikke motsatt. Da må vi bruke kapasiteten der kapasiteten er, slik at flest mulig får behandling. Den regjeringen som gikk av 14. oktober, etterlot seg en arv med milevis med ventelister innenfor helsevesenet. Vi har knapt sett så mange stå i kø for å få behandling i helsevesenet, til tross for at man har hatt mer penger å rutte med enn noen gang. Da er det grunn til å sette spørsmålstegn ved systemet. Bør vi se på systemet? Bør vi se på hvordan vi kan utnytte kapasiteten bedre for å sørge for at flere personer får hjelp? Denne regjeringen prioriterer frivillig sektor. Hvis vi ikke hadde hatt private og, ikke minst, ideelle organisasjoner i dette landet, hadde vi aldri klart å tilby de tjenestene som vi faktisk tilbyr i dag. Dette er selve bærebjelken i det norske velferdssystemet. Bærebjelken er ikke de store og tunge økonomiske modellene våre. Nei, bærebjelken i det norske velferdssamfunnet er mennesker, innbyggerne i dette landet, frivillig sektor. Det er på denne måten vi kan klare å dra dette videre, sammen med et velfungerende offentlig helsevesen, som også må se på sin egen organisering.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Det er ikke slik at hvis man driver et privat sykehus, har man ikke tilsynsordninger knyttet til det. Det har man selvfølgelig. Man skal også der gi et forsvarlig helsetilbud. Det som er litt interessant, er nettopp denne debatten om det offentlige og det private. Den største privatiseringen som har skjedd i norsk helsevesen, er jo fastlegereformen. Samtlige fastleger er privatpraktiserende, det vil si det er privat helsevesen. Det er litt rart at det er helt ok. Hvis du skader hånden din, er det ikke bare slik at du bør innom fastlegen din, du skal til fastlegen for å få en henvisning. Men hvis du da skal videre og skal ta et røntgenbilde, er det altså enkelte i denne salen som er bekymret for at hvis du kommer til et privat røntgeninstitutt, er det problematisk, du skal aller helst gå til et offentlig et. Det henger ikke i hop! Det som er viktig, er at den som nettopp har skadet hånden, skal få en diagnose og få igangsatt behandlingen, slik at man raskest mulig kan komme enten tilbake i jobb eller i hvert fall bli kvitt helseplagene sine. Svært mye fungerer veldig godt i norsk helsevesen, men det er utfordringer. Det jeg setter veldig stor pris på ved det helseministeren nettopp har satt i gang, er nettopp den nasjonale helse- og sykehusplanen. Det er en del som klarer å kritisere det, og sier at det tar for lang tid, og at vi må komme i gang. Det er noen av de samme representantene som er bekymret for at de regionale helseforetakene kanskje ikke skal legges ned likevel. Jeg var på dette huset – og fortsatt på Stortinget, faktisk – da de regionale helseforetakene ble opprettet. Bare for å friske opp hukommelsen litt: Etter at man hadde fått på plass helseforetaksloven, gikk det svært lang tid før sykehusene fikk opprettet sin egen åpningsbalanse, som gjorde at disse foretakene faktisk var uten kontroll på mange områder i svært lang tid. Det er nettopp derfor det er viktig at det dokumentet du skal treffe dine beslutninger på, er grundigst mulig, slik at vi har en kontroll av prosessene når ting skal omorganiseres. Det regner jeg med at Stortinget er enig i, at det er viktig at dette dokumentet er på plass. I tillegg, helt avslutningsvis: Jeg støtter det de Ruiter var inne på i sitt avslutningsinnlegg. Da var han heldigvis ikke så bekymret lenger, men han kom tilbake med svært gode ting, og viste til ting som denne regjering og dette storting vil prioritere. Det er viktig med disse ildsjelene, det er disse ildsjelene og frivillig sektor som har den ekstra varmen og de ekstra varme hendene i omsorgen som vi skal vise våre medmennesker.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Jeg tror nok at vi trenger en bredere debatt knyttet til det som har med private helseforsikringer å gjøre. Hvis man skal komme til bunns i det, må vi se på hvorfor man tegner disse private helseforsikringene. Det er nettopp knyttet til usikkerheten med hensyn til hvor raskt en får behandling dersom en har behov for det. Grunnen til at dette markedet har oppstått, er nettopp at man ikke har klart å behandle pasienter innenfor frister som gjør at man er fornøyd med det som ligger der. Innenfor dagens system, etter åtte år med det rød-grønne flertallet, er det slik at der det har økt mest, der det virkelig har tatt av, er blant dem som kan betale for disse tjenestene selv, fordi det har oppstått betydelig ledig kapasitet i det private helsevesenet, altså den private delen – den kommersielle delen, som enkelte kaller det. Og de som kan benytte seg av det, er nettopp de som har den tykkeste lommeboka. Denne regjeringen ønsker faktisk at flere skal få tilgang, flere skal få hjelp, køene skal gå ned, og da må vi utnytte hele kapasiteten.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-12-09:
Jeg takker for spørsmålet. Jeg oppfatter det som et konstruktivt spørsmål. Jeg tror det ligger til rette for at vi trenger de private aktørene for å organisere oss bedre og øke kapasiteten, og at det offentlige i dag ikke i stor nok grad er i stand til å utnytte de investeringene og de ressursene som ligger der, til å hjelpe alle som faktisk har et behov.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-12-09:
Jeg takker for spørsmålet. Jeg var forberedt på å få det spørsmålet. Vi mener at det her er snakk om prioritering. Det er ikke alle som bor på et pasienthotell, som har behov for å få støtte fra staten til det. Vi ser at prisene på hotellovernatting øker, og at dette ikke dekkes opp av prisveksten, men vi står inne for at vi faktisk omprioriterer til dem som trenger det aller mest, og det er ikke de som har behov for å bo på hotell.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-12-09:
Jeg takker for spørsmålet. Jeg skal vokte meg vel for å stå ved en kritikk, men vi ser noen muligheter. Fritt sykehusvalg er jo den muligheten som åpner for et friere behandlingsvalg. Så er det nødvendig å skape en kapasitet, og vi er enig i at private aktører skal være med på å skape den kapasiteten. Nå er egentlig spørsmålet litt hvordan du legger til rette for at det frie behandlingsvalget skal skje, og om det er pasientens ønske om hvilket behandlingsvalg som skal gjelde, eller om det er det offentliges tilrettelegging som gjør det mulig å velge å få en raskere og bedre behandling. Vi tror at det i fritt sykehusvalg ligger til rette for å skape en god arena for det, og at de private aktørene kan fases inn i det, og at fritt sykehusvalg som et eget foretak faktisk kan stå for innkjøpene, anskaffelsene, av disse plassene og denne kapasiteten, også blant de private aktørene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-12-09:
Eivind-eksemplet fra Vårt Land i dag er tidligere nevnt her. Under den rød-grønne regjeringa ble tilskuddet til bygging av boliger øremerket til kommunene. Det ble mer penger, men det ble færre boliger. I Finnmark, hvis vi går dit, er Finnmarkskollektivet i ferd med å bli nedlagt. Man har ikke noe rustilbud i Finnmark. Jansnes psykiatriske sykehus legges ned. Er det noe representanten Lysbakken ser at den rød-grønne regjeringa kunne gjort annerledes for å unngå at en hel landsdel mister et sånt tilbud, og at frivillige og ideelle aktører i større grad kunne bevart et viktig tilbud?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-12-09:
Personvern er et aktuelt spørsmål i tida. Noe av det vi har merket oss fra avsløringene til Edward Snowden, er mengden av data som er innsamlet. Den rød-grønne regjeringa hadde ute et forslag om nytt helseregister, og jeg har noen spørsmål knyttet til det. For det ene: Å ta opprettelse av nye registre ut av Stortinget, ser statsråden for seg det? Hva skal man bruke hele denne innsamlede datamengden til? Og vil helseministeren se dette i et litt større perspektiv og ta seg litt mer tid, eller vil han ta forslagene om ny helseregisterlov og ny pasientjournallov til Stortinget ganske raskt?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-12-09:
Jeg tegnet meg til debatten etter Freddy de Ruiters innlegg spesielt, men jeg har jo hørt en tendens her til at de rød-grønne vil trekke opp en konflikt mellom det private og det offentlige helsevesenet. Jeg synes det er verdt å bemerke at jeg i lokalpolitikken ser et unnfallende Arbeiderparti, som ikke er villig til å gå inn i diskusjonen om å organisere tjenestene rundt pasientene, av hensyn til dem som jobber der. Jeg har flere ganger vist til eksempelet min demente far, som i løpet av en måned hadde 60 pleiere innom. Det er et stort antall, og det er bare fordi det ikke er vilje til å se på organisering. I nabolaget er det en heldøgns pleie- og omsorgsinstitusjon som får til å gå i turnus hos pasientene, som da ikke møter så mange. 60 på en måned er to forskjellige – to nye – per dag. Dette utfordrer jeg Arbeiderpartiet til å ta tak i. Heller ikke heltids-/deltidsdebatten er jeg særlig imponert over hvordan Arbeiderpartiet takler lokalt. Feiringklinikken trekkes fram her. Det er veldig interessant, for det er jo en stor privat aktør som Arbeiderpartiet er veldig for. Det er også i den sammenheng viktig å peke på at vi trenger en nasjonal helse- og sykehusplan, for den nye Feiringklinikken er faktisk et veldig stort sykehus, og skulle vi få flere sånne inn i helsesektoren, vil det faktisk måtte trekke stor kapasitet ut av det offentlige. Derfor synes jeg det er god grunn til at Arbeiderpartiet gjør seg en refleksjon over hvor mange sånne private aktører en bevisstløst sier ja til. På den annen side utfordrer jeg Arbeiderpartiet til å diskutere fritt sykehusvalg som en modell for å balansere nettopp det offentlige og det private, og bruke fritt sykehusvalg som en anskaffelsesaktør for å utnytte kapasiteten i det offentlige. Til vi får organisert det bedre må vi bruke private aktører til en viss grad. Dette er en viktig debatt vi er nødt til å ta, og det blir ikke en bedre debatt av at vi bare går i skyttergravene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-12-09:
Jeg er ikke overrasket over polariseringen som høyresida og venstresida legger opp til her. Men i midten er det jo en tredje vei som Venstre og Kristelig Folkeparti representerer, med satsingen på frivillighet. Jeg var i min innledning inne på at vi kan bygge opp den frivillige sektoren, at vi er forpliktet til å bruke mer penger på det. Vi har i dag en utfordring med kapasitet og organisering. Derfor må vi bruke den frivillige sektoren i sosialt entreprenørskap og innovasjon for å skape den folkehelsen og forebyggingen vi trenger for å bruke mindre penger i den andre enden – som vi i dag kritiserer at noen vil bruke både mer private aktører og mer offentlige penger på.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-12-09:
Jeg takker Kjersti Toppe for en god og viktig interpellasjon. Det er et tema som fortjener debatt, fordi det er krevende for dem som ser seg nødt til å ta opp noe som er vanskelig. En del av dette er jo litt knyttet til politisk debatt. Det finner sin form i aksjonsgrupper. Den delen skal jeg ikke gå så mye inn på. Flere har vært inne på ledelse her. Jeg er enig i at gode ledere er viktig. Men en annen del av det vi ser i helsevesenet i dag, er at det ikke er stedlig ledelse, og det er en av de utfordringene som jeg tror vi er nødt til å diskutere. For det blir krevende å varsle eller å ta opp kritiske spørsmål hvis du ikke har en leder å gå til i dine nære omgivelser. Det er en grunnleggende debatt som vi er nødt til å ta på alvor, hvordan vi skal organisere helsetjenestene, og hvor stor avstand det skal være mellom ansatte. I forlengelsen av det er det også viktig å gå igjennom hjemmelsgrunnlaget. Jeg håper at statsråden kan ta med seg fra denne debatten at det er behov for å se på Ytringsfrihetskommisjonens forslag fra 2003. Et annet moment i dette er det Arbeidstilsynet som vi har i dag – hvordan arbeidet for dem er lagt til rette, og hvordan vi håndterer varslere i dag. Venstre har tidligere foreslått å styrke den varslingsenheten vi har. Det er også noe vi bør se på. Når det gjelder hvordan vi skal gå igjennom dette, ser ikke jeg behovet for en egen stortingsmelding om akkurat det temaet, men at vi går igjennom og ser på ressursfordelingen og styrker kompetansen knyttet til dette. For det er et enkelt spørsmål å stille seg: Hvor mange varslere har vi egentlig sett i helsesektoren de siste åra? Det er vanskelig å peke på dem. Når noen uttrykker bekymring, som vi har hørt her i dag, er det klart at det er sannsynlig at det finnes noen flere varslere enn dem som vi har sett. Det å jobbe med å anerkjenne varsling som noe positivt tror jeg er viktig, og dermed hvordan vi tar i vare dem som varsler, og ikke retter fokuset negativt mot dem istedenfor å ta fatt på de åpenbare utfordringer som må ligge til grunn. Det var noen refleksjoner rundt dette temaet, som er vanskelig, men det er også noen praktiske løsninger på dette. Vi kan i hvert fall starte med det som er de åpenbart enkle forholdene her: det å ha en stedlig ledelse og det å styrke Arbeidstilsynet.
Bent Høie (Høyre), 2013-12-09:
For det første: Denne statsråden vil prioritere det som er hensikten med analysene, nemlig at politiet får raske og kvalitativt gode svar for å kunne oppklare veldig alvorlige forbrytelser. Vi har veldig klare signaler fra politiet om at de ennå opplever at dette tar for lang tid, og at vi har for dårlig kapasitet. Derfor har jeg tenkt, sammen med justisministeren, å følge opp regjeringens plattform på dette området.
Bent Høie (Høyre), 2013-12-09:
Disse 200 plassene skal komme i tillegg til eksisterende plasser. For det andre har vi sagt at for nettopp det representanten her tar opp – at disse plassene skal kunne tas raskt i bruk – ønsker vi at en raskt også bruker den kapasiteten som man allerede har avtale om og muligheten til å utvide. Så en del av de ideelle som allerede har avtale og har ledig kapasitet, vil da ha mulighet for at man raskt bruker dette. De plassene som går utover det, må man selvfølgelig ha innkjøp for, innenfor det regelverket som er. Så kommer bevilgningen på 255 mill. kr til kjøp innen rus, psykisk helse og rehabilitering. Det kommer i tillegg til disse 200 plassene, og der kan man bruke både private og private ideelle.
Bent Høie (Høyre), 2013-12-09:
Denne regjeringen står bak en strategi om å redusere de ikke-smittsomme sykdommene og legger den også til grunn for vårt arbeid. Men vi har en oppfatning av at en del av de virkemidlene som den forrige regjeringen sto for på dette området, er virkemidler som vi setter spørsmålstegn ved effekten av, men ikke minst også at mange av dem fører til mer byråkrati og er veldig tungvinte ordninger å håndtere. Det er sånn at denne regjeringen alltid vil se på sammenhengen mellom effekten av et virkemiddel og hva det har å føre til av negativ virksomhet. Det er også sånn at spørsmålet om folkehelse ikke bare er et offentlig ansvar. Det er også et ansvar for den enkelte av oss, for familien, for dette er ikke noe det offentlige kan gjøre alene. Tvert imot, her har vi ikke minst behov for god drahjelp fra og å spille på lag med de frivillige organisasjonene.
Bent Høie (Høyre), 2013-12-09:
Jeg kan ikke i dag si noe om når den saken blir fremmet for Stortinget. Den har vært ute på høring. Vi jobber nå med å gå igjennom de høringsinnspillene som er kommet, og så er dette en sak som skal komme til Stortinget. Det er viktig at vi nå, når vi diskuterer personvern, også klarer å løfte personverndebatten vekk fra det den tradisjonelt sett har vært i et papirbasert samfunn, og over til hvordan personvernet kan ivaretas i et moderne samfunn med bruk av ny IKT. Jeg ser i hvert fall at vi har store, nye muligheter til å sikre personvernet på en helt annen måte enn den gangen enhver som hadde nøkkel, kunne gå ned og sette seg og lese i pasientjournalene, bære dem rundt, miste dem og rote dem vekk. I dag kan vi bruke IKT, som ikke minst er et viktig verktøy for at hver enkelt av oss kan ha oversikt over hvem som har tilgang til våre opplysninger.
Bent Høie (Høyre), 2013-12-09:
Som representanten er inne på, jobber en nå med en veileder, og det mener jeg er noe en ikke bare skal se på som et ikke-virkemiddel. Tvert imot: Det jeg har tatt opp, og kommer til å ta opp, er at vi i helsevesenet må bli mye flinkere til å bruke veiledere og ikke minst de nasjonale retningslinjer på enkelte områder. For vi ser gang på gang at vi får rapporter som viser at det er for stor ulikhet i det tilbudet som gis mellom sykehus, og veldig ofte skyldes ulikheten at en verken har tatt i bruk de nasjonale veilederne eller behandlingsretningslinjene. Det er ikke akseptabelt. Før en får en kultur for at dette faktisk er noe en bruker som et arbeidsredskap, er jeg redd for at vi ikke vil kunne lykkes med å gjøre noe med akkurat det. Det er også behov for å se på kompetansen og tilbudet i de ulike stedene som vi har valgt for å gi et spesielt tilbud til disse pasientene, men det skal jeg komme tilbake til.
Bent Høie (Høyre), 2013-12-09:
Alle som har fulgt Høyre og Fremskrittspartiet de siste årene, og fulgt med på hva disse partiene har vært opptatt av i helsepolitikken, ser at dette statsbudsjettet svarer til det. Disse partiene har vært opptatt av å prioritere behandling av rusavhengige, rehabilitering og løft av psykisk helse. Det gjør en i denne budsjettinnstillingen, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre. Vi klarer å prioritere, og vi klarer å nulle ut kuttene fra de rød-grønne når det gjelder psykisk helse. Vi har vært opptatt av kapasitet og kvalitet i eldreomsorgen, og ikke minst av at staten skal ta et større ansvar. Det gjør vi når det gjelder kapasitet, og ikke minst når det gjelder kvalitet. På samme måte som kompetansen hos lærerne er det viktigste for elevenes utbytte i skolen, er kompetansen hos de ansatte i pleie- og omsorgstjenesten det viktigste for kvaliteten for brukerne der. Vi har vært tydelige på at vi vil bruke ledig kapasitet hos private for å redusere unødvendig venting. På alle disse tre områdene markerer det statsbudsjettet som Stortinget vedtar i dag, en kursendring i forhold til den forrige regjeringen. Denne regjeringen skal innføre fritt behandlingsvalg. Det er det også et flertall i Stortinget som har sluttet seg til, gjennom samarbeidsavtalen mellom Kristelig Folkeparti, Venstre og regjeringspartiene. Det betyr ikke fri etableringsrett, som en del av Arbeiderpartiets talere har tatt til orde for. Nei, det er nettopp grunnen til at jeg som helseminister anbefalte Stortinget ikke å følge opp den rød-grønne regjeringens lovforslag om å innføre fri etableringsrett for private sykehus i Norge. Vi ønsker en godkjenningsordning. Vi har startet arbeidet med å utvikle en nasjonal helse- og sykehusplan. Den skal komme til Stortinget. Det vil gjøre at det som ikke bare regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre har ønsket, men også Senterpartiet og SV har bedt om i mange år, nemlig at Stortinget i større grad kan være med å diskutere utviklingen av spesialisthelsetjenesten, faktisk blir en sak til Stortinget. Men da må vi også få anledning til å bruke så god tid at det faktisk blir et godt styringsredskap. Det er noe merkelig å bli kritisert for at en faktisk legger vekt på det som det viktigste, og ikke en dato der en skal legge det fram, som en nå blir kritisert for at en ikke kan svare på. Vi skal utvikle et nytt styringssystem. Representanten Toppe tok opp at disse partiene hadde 17 forslag i fjorårets budsjett, og at hun ikke finner mange av dem igjen nå. Det er jeg ikke enig i. Mange av dem ligger og er fulgt opp i budsjettproposisjonen, men ikke bare der. Det er en vesentlig forskjell fra i fjor, som kanskje representanten Toppe ikke har fått med seg, og det er at disse to partiene nå sitter i regjering. Det betyr at vi ikke trenger å fremme dem som forslag her, men jobbe med dem på bakgrunn av at mange av dem også en del av regjeringsgrunnlaget. Men derfor er det litt overraskende at ingen av dem som har vært på høring i komiteen, har inspirert de rød-grønne partiene til å fremme ett eneste forslag i denne saken.
Bent Høie (Høyre), 2013-12-09:
Jeg blir også bekymret når representanten Toppe sier at ansatte i helsevesenet melder tilbake til andre, som nå ytrer seg om at de er overrasket over at en tør, og at en på en måte er redd for å ytre seg. Det er ikke bra, og sånn skal det heller ikke være. Det å delta i debatten om helsepolitikk, det å delta i debatten om hvordan helsetjenestene i sitt område er, er viktig. Som helseminister vil jeg også hele veien understreke at jeg mener det er positivt og viktig for den helsepolitiske debatten at også de som jobber i helsevesenet, som er i den reelle situasjonen hver eneste dag, deltar i debatten og bidrar med sitt perspektiv. Jeg forutsetter jo at det ikke er noen helseforetak som har kommunikasjonsreglement og -plattformer som er i strid med lov og regelverk. Så jeg ser ikke noe behov for at vi starter en kontroll av det, med mindre noen kan vise til eksempler på at det er regler som rett og slett er i strid med lovverket. Da må vi eventuelt se på det, men jeg har ikke kjennskap til det. Når det gjelder oppfølgingen av Ytringsfrihetskommisjonens arbeid og en eventuell lovmessig gjennomgang på dette området, ligger det under en annen statsråds konstitusjonelle ansvar, så det kan jeg ikke uttale meg om. Jeg kan selvfølgelig heller ikke uttale meg om den konkrete saken i Rana kommune, som jeg ikke har noen forutsetninger for å mene noe om. Jeg mener òg det er viktig å legge generelt til rette for at de ansatte i helsevesenet får ytre seg fritt. Selv har jeg den regelen som helseminister at når jeg reiser rundt og besøker våre sykehus, har jeg alltid et møte med de tillitsvalgte, uten at ledelsen er til stede, i tilfelle noen skulle føle at ledelsens tilstedeværelse ville legge bånd på dem når det gjaldt hva de kunne fortelle om sin oppfatning av situasjonen. Det betyr at alle tillitsvalgte på de sykehusene jeg besøker, har muligheten til å komme med en helt usminket beskrivelse av hvordan de opplever stedet og sin arbeidssituasjon, og til å ta opp alle andre forhold uten å være redd for at dette – hvis de ikke ønsker det – skal bli referert overfor andre. For det er viktig at vi ikke har en fryktkultur i norske sykehus eller i det norske helsevesenet, men tvert i mot skaper et grunnlag for at en har god mulighet til å delta i debatten. Når det gjelder det siste forholdet som Toppe tok opp, mener jeg det er viktig at en også som helsepersonell tenker gjennom sin rolle i en diskusjon. Når en har en autoritet som helsepersonell og f.eks. uttaler seg om framtiden til sin egen arbeidsplass, er det selvfølgelig viktig at en tenker gjennom den dobbeltrollen og hvilke virkemidler en vil bruke i en slik diskusjon.
Bent Høie (Høyre), 2013-12-09:
Også jeg vil takke for en god og viktig debatt. Jeg synes at veldig mange av de ulike aspektene ved denne saken har kommet fram, for det er hele veien ulike forhold som skal veies opp mot hverandre. Det synes jeg også representanten Micaelsen fikk godt fram i sitt innlegg. Én ting er, som representanten Toppe nå var inne på i sitt avsluttende innlegg, at regelverk, reglement og retningslinjer kan være på plass, men det hjelper ikke hvis ikke kulturen er på plass. Og kulturen er veldig avhengig av ledelsen – at ledelsen i sitt daglige virke gir uttrykk for at en ser positivt på en åpen diskusjon og setter pris på ulike synspunkter, og at man dermed unngår en fryktkultur. I så måte er denne debatten bra, for det er de som er her, som er den øverste ledelsen av norsk helsevesen: Stortinget og komiteen. Det at en tar dette på alvor og har en god diskusjon om det, er viktig. Jeg vil også prøve å følge dette opp. Jeg har fått en del innspill som jeg selvfølgelig skal ta med meg. Jeg vil følge det opp i mitt arbeid og gi uttrykk for den type holdninger. Så er det ett spørsmål som interpellanten tok opp, som jeg ikke har kommentert, som jeg nok har et litt annet syn på, og det er at jeg oppfatter en veldig kritisk holdning til kommunikasjonsrådgivere og arbeid med omdømme. Jeg tror det da er viktig å minne om at norsk helsevesen er stort og veldig komplisert, og vi har en mye mer krevende medievirkelighet nå enn det en hadde tidligere. En forutsetning for den åpenheten som interpellanten tar opp, er også at helsevesenet er åpen med seg selv og åpen i møte med pressen. Da må de ha kapasitet til det, men de må også ha kompetanse. Jeg tror vi må anerkjenne at kommunikasjonsfaget er en egen kompetanse i dagens komplekse virkelighet. Det tror jeg ikke minst at alle partiene som er representert på Stortinget, har erkjent for lenge siden når en ser på hvem en ansetter i egne stortingsgrupper. Og når en da har store virksomheter, med mange tusen ansatte, mange tusen pasienter og en kompleks medievirkelighet, må en rett og slett gi anerkjennelse til at en tar den type spørsmål på alvor, og også at en har ledere som er åpne og tilgjengelige for omverdenen. For det er ikke mulig å skape debatt hvis det bare er én side eller ett syn som er representert, en må faktisk ha de ulike synene representert i debatten.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Stortinget har vedtatt at Rettsgenetisk senter i Tromsø, RGS, skal drive utdanning og forskning innen rettsmedisin og kunne gjøre DNA- og sporanalyser som et supplement til Rettsmedisinsk institutt i Oslo. Stoltenberg-regjeringa doblet bevilgninga til RGS i 2013 og fikk utredet ulike modeller for organisering av det rettsgenetiske arbeidet. RGS vil i løpet av kort tid være klar til å starte analysearbeid i Tromsø. Solberg-regjeringa tar i sin regjeringsplattform til orde for flere analysemiljøer for DNA, men er tydeligvis mest begeistret for private løsninger, som f.eks. GENA i Stavanger. Men jeg går ut fra at statsråden vet at privatisering betyr anbudsutsetting i hele EØS-området, og at det er ingen garanti for at norske aktører får tilslaget. Kan statsråden si hva han vil prioritere: det offentlige, universitetsbaserte Rettsgenetisk senter i Tromsø, eller privatisering og konkurranseutsetting med fare for at norske DNA-analyser havner i Barcelona eller London?