Trond Helleland (Høyre), 1999-05-20:
Høyre er glad for at en enstemmig komite har fulgt opp intensjonene i vårt Dokument nr. 8-forslag og støtter kravet om at Regjeringen skal utrede ulike prøveprosjekt og legge dette fram for Stortinget. Det må også sies at det er litt ulike begrunnelser for å støtte forslaget. Jeg kan vel si med en gang at jeg er for så vidt glad for at Per Sandberg så klart uttrykker hva Fremskrittspartiet egentlig mener. Høyre kan ikke støtte den linjen som Fremskrittspartiet har lagt seg på i denne saken. For innvandrere er det å lære seg språket i det nye landet kanskje den viktigste faktor for vellykket integrering og mulighet til å ta aktivt del i arbeids- og samfunnsliv. For bedre å kunne integrere barn med innvandrerbakgrunn i det norske samfunnet har vi derfor fremmet dette forslaget om norskundervisning for barn i førskolealder som ikke behersker norsk. Det har vist seg i Norge at barn som vokser opp i innvandrermiljø, ofte har mangelfulle norskkunnskaper ved skolestart. Det blir et betydelig hinder for deres muligheter til å få utbytte av undervisningen og bidrar til å forsterke de vanskelighetene med å finne sin egen identitet og plass i samfunnet som ligger i det å vokse opp mellom to kulturer. Resultat av manglende språkferdigheter er at en i utgangspunktet vanskelig integreringsprosess blir enda vanskeligere. Økt satsing på norskundervisning blant barn som ikke behersker norsk, vil kunne gi et vesentlig bidrag til en mer vellykket integreringsprosess. Internasjonale studier har vist at elever fra språklige minoriteter i Norge har betydelig svakere skoleprestasjoner enn hva tilfellet er for barn av norske foreldre. Et eksempel er TIMSS-undersøkelsen, som omfatter 45 land. Norge er blant de land i denne undersøkelsen som har størst andel minoritetselever blant de svakeste elevene i matematikk og naturfag. Store deler av undervisningen når ikke fram til mange minoritetselever fordi manglende ferdigheter i norsk gjør at de ikke forstår lærebøkene og oppgavetekstene. Forskere peker på flere forhold som kan forklare at minoritetselever presterer dårligere enn norske elever. Sosioøkonomisk bakgrunn og et trygt skolemiljø betyr mye. Den avgjørende barrieren er imidlertid språket. Minoritetselever får opplæring på et språk mange ikke behersker ved skolestart i klasser med elever som har norsk som morsmål. Ofte blir minoritetselever flyttet altfor tidlig inn i en vanlig klasse med norske elever uten at de har språklige forutsetninger for å kunne følge undervisningen eller ta aktivt del i klassens sosiale miljø. Språkbarrieren blir et hinder for at disse elevene skal kunne få utvikle sine faglige evner og finne seg til rette i det norske samfunn. Det er et betydelig tap for dem som individ og for samfunnet som helhet. Vi har sett eksempler på at elever som vokser opp i krysspress fra ulike kulturer uten å føle at de hører hjemme i noen av dem, søker sammen i det fellesskapet ulike gjenger gir. Disse har sine egne normer på tvers av de som gjelder i samfunnet for øvrig. I verste fall kan resultatet av at barn på skolen faller igjennom faglig og utenfor sosialt, bli ungdommer uten utdanning i full gang med en kriminell løpebane. Vi mener derfor at det bør settes i gang prøveprosjekt med norskundervisning for barn i førskolealder som har dårlig norskforståelse. For at barn med bakgrunn fra andre kulturer skal kunne følge undervisningen når de begynner på skolen, er ferdigheter i norsk avgjørende. Et tilbud om norskundervisning til barn som har dårlig norskforståelse, vil være et målrettet integreringstiltak. Over tid mener vi faktisk at dette bør etableres som et obligatorisk treningstilbud for de barn som skårer særlig lavt på norskforståelse i fire-femårsalderen. Men det er riktig å starte opp prøveprosjekt basert på et frivillig tilbud der kommunene gis betydelig frihet når det gjelder organisering og gjennomføring av tiltaket. Vi er kjent med det prosjektet som er i gang i bydel Gamle Oslo, og for så vidt også de andre prosjektene som barne- og familieministeren viser til i sitt svar til komiteen. Jeg skal gjerne ta til meg den smule godt råd fra representanten Alstad om å være litt forsiktig med språkbruken her, men jeg finner i alle fall grunn til å si at vi er litt misfornøyd med det svaret som departementet har gitt når det gjelder dette. Det er ganske store konsentrasjoner av fremmedspråklige elever i mange andre deler av landet enn i Oslo. Blant annet har jeg hatt møter på Fjell i Drammen. Fjell barnehage har 20-årig praksis med å ta imot fremmedspråklige elever. Bydel Gamle Oslo kom på studiebesøk til Fjell da de skulle sette i gang sitt prosjekt, og det vil være rimelig at andre byer og større steder som har stor andel av fremmedspråklige elver, også kan få prøve ut ulike prosjekt, slik som vi legger opp til i forslaget. Selvsagt har foreldrene et hovedansvar for at barna skal lære seg norsk. Men når heller ikke foreldrene kan norsk, må samfunnet ta et ansvar. Dette trenger ikke nødvendigvis å være i offentlig regi. Vi har jo svært mange private barnehager i dag som også kan ta seg av dette. Men det er viktig at de får et tilbud. I Drammen gis det tilbud om norskundervisning seks timer i uken til en del foreldre og barn som ikke har barnehageplass. Det er et veldig populært tilbud. Det er blant de forslagene som en kan vurdere, og som en kan gjennomføre uten store kostnader.