Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2015-06-05:
Dagen i dag er en historisk dag. Et omfattende arbeid skal i dag avrundes med debatt og votering i Stortinget. Mest oppmerksomhet får nok vedtaket om å trekke fondet ut av kull, men samtidig skal Stortinget også foreta større og mindre justeringer i forvaltninga av verdens største statlige pensjonsfond. Som saksordfører vil jeg først av alt takke komiteen for et fremragende arbeid. Den omfattende enigheten som i dag foreligger, er kanskje det tydeligste beviset på nettopp dette. Jeg har hatt tett kontakt med alle partiene, og gjennom konstruktivt samarbeid har vi nådd en felles enighet på tvers av tradisjonelle politiske skillelinjer, som jeg igjen vil kalle historisk. Jeg vil minne om at Stortinget ikke var enstemmig da en vedtok å lage etiske retningslinjer. I dag er vi enstemmige når vi trekker oljefondet ut av kull og gjør flere andre viktige endringer. Jeg vil spesielt takke representanten Svein Flåtten fra Høyre. Mer enn noen har han kjempet for å oppnå bred enighet, og han har en stor del av æren for den enigheten vi i dag har oppnådd. I dag skriver vi klimahistorie, og jeg er usikker på om presidentskapet var bevisst datovalget, eller om en bare var heldig, for i dag – samme dag som vi fatter dette vedtaket om å trekke oljefondet ut av kull – markeres Verdens miljødag over hele verden. Slagordet for miljødagen i år er «Seven Billion Dreams. One Planet. Consume with Care.», og over hele verden markeres det i dag at både naturen, menneskene og verdensøkonomien er avhengig av at vi forvalter jordas ressurser på en bærekraftig måte. Jeg kan ikke tenke meg en bedre markering av Verdens miljødag enn den vi har i dag her i Stortinget. Som alltid på miljødager vil det bli noen taler med store ord, men i dag avsluttes dagen med handling, når Stortinget gjør et kraftfullt vedtak, som vi allerede ser inspirerer til bølger av handling over hele kloden. Slik blir denne dagen annerledes, og det er omsettinga fra ord til handling som gjør den historisk. For et år siden sto jeg på denne talerstolen og var skuffet – skuffet over at vi ikke klarte å samle det flertallet som da fantes for å trekke fondet ut av kull. I dag står jeg her og er utrolig stolt over at vi har klart å samle et enstemmig storting bak et vedtak som for ett år siden virket helt umulig. Marsjordren fra Stortinget er tydelig. SPU skal ut av kullgruver og kullkraftselskaper, og grensen trekkes tydelig opp på 30 pst. av selskapets virksomhet eller andel av inntektene. Det var en viktig forutsetning for Arbeiderpartiet at marsjordren fra Stortinget ble så tydelig, og at regjeringa fikk en klar tidstabell å forholde seg til. Det er nå regjeringas jobb å operasjonalisere dette vedtaket, men viktige forutsetninger ligger til grunn. Vedtaket slår fast at «gruveselskaper som selv eller gjennom enheter de kontrollerer», omfattes, som betyr at en ikke bare kan gjemme bort kullproduksjonen i underselskaper. Vedtaket slår også fast at 30 pst.-grensen er regelen. Det vil innebære et massivt nedsalg i selskaper som har sin hovedaktivitet i kull. Finansdepartementet har selv anslått eierandelene til en verdi av 40–50 mrd. kr i 70–80 selskaper. Samtidig legger en vekt på framoverskuende vurderinger. Det betyr at en skal se positivt på selskaper som planlegger å redusere sin andel av kull, samtidig som en skal se negativt på selskaper som planlegger ytterligere investeringer i kull. Slik blir det nye produktbaserte uttrekkskriteriet nok et verktøy i arbeidet med ansvarlig forvaltning. Sett sammen med det nye atferdsbaserte kriteriet for klimaatferd og utslipp har vi styrket dette arbeidet betydelig i år, og jeg har store forventninger til NBIMs oppfølging og operasjonalisering av denne helhetlige kjeden av virkemidler. Vi har samtidig ivaretatt den ansvars- og rolledelinga som kjennetegner forvaltninga av fondet. Stortinget tar seg av den prinsipielle beslutninga. Operasjonaliseringa tar NBIM, Etikkrådet og regjeringa seg av. Jubelropene etter at enigheten ble kjent, har vært mange, men kynikerne har stilt seg i kø for å kritisere de hodeløse folkevalgte på Stortinget. Det er to argumenter som har fascinert meg spesielt, og som jeg vil kommentere – først påstanden om at uttrekket av kull har politisert forvaltninga av fondet. Det er jo en viss ironi i at Stortinget blir kritisert for å drive med politikk; vanligvis er det motsatt. Men disse kritikerne trenger nok en historietime: Det var politikk da oljefondet ble opprettet. Det var politikk da de etiske retningslinjene ble innført. Det var politikk da vi trakk oss ut av tobakk og våpen. Og ja: Det er politikk å trekke oljefondet ut av kull. Det er på ingen måte noe nytt vi gjør i dag; vi fortsetter en årelang tradisjon med skrittvis utvikling av forvaltninga. Den andre påstanden er at vedtaket er sinnelagsetikk, og at vi kun er opptatt av symbolhandlinger på Stortinget. For det første skal en ikke undervurdere symboler. For det andre: Jo, vi har hørt på eksperter når vi har fattet dette vedtaket. For det tredje: Hadde vi kun hørt på disse kreftene, tviler jeg på at vi i det hele tatt hadde hatt et oljefond. Den sterkeste kritikken kom fra en tidligere ekspedisjonssjef i Finansdepartementet, og da er det kanskje på sin plass å minne om at det samme departementet var imot de etiske retningslinjene, og har jobbet imot flere av de viktigste utviklingene som vi har hatt av fondet gjennom tidene. Til syvende og sist er det kanskje ikke så dumt at det er de folkevalgte som får siste ord i slike saker. Arbeiderpartiet er stolt av den skrittvise utviklinga av forvaltninga – som vi liker å kalle den internasjonale gullstandarden i ansvarlig forvaltning. En må gjerne være uenig i at neste skritt skal være uttrekk av kull, men en kan ikke både skryte av fondet og gullstandarden og være imot all utvikling. Beslutninga i dag er nok ikke feilfri. Den dekker heller ikke alt. Fondet vil fortsatt ha noen investeringer i kull, men vi tar det første viktige skrittet, og i månedene og årene som kommer, skal vi forbedre og forsterke dette vedtaket. Dette vedtaket markerer ikke slutten på noe arbeid, men selve startskuddet. Dagens vedtak plasserer nok en gang Norge og forvaltninga av SPU i tet, der vi leder an i utviklinga, tar de første viktige skrittene og baner vei for andre. Jeg har allerede kalt denne dagen historisk, men jeg tror ikke vi i dag fullt ut forstår omfanget og ringvirkningene dagens beslutning vil få. De tror jeg blir større enn noen av oss kan forestille oss her i dag. Slik er det når en går foran og tar de første skrittene. Jeg ser fram til å følge denne saken videre. Vi markerer også andre viktige skritt i dag: en enstemmig henstilling til NBIM om å opprette et eget forventningsdokument om menneskerettigheter, som også omhandler urfolks- og arbeidstakerrettigheter. Utarbeidelsen av forventningsdokumenter har vært vellykket og gitt klare resultater. Fondets klare posisjon som en langsiktig investor bidrar til ekstra tyngde i eierskapsutøvelsen om langsiktige problemstillinger, som f.eks. klimaendringer og menneskerettigheter. En har allerede utarbeidet et dokument for å klargjøre overfor selskaper hvilke forventninger banken har som investor relatert til barns rettigheter og barnearbeid spesielt. Dokumentet er basert på FNs konvensjon om barns rettigheter og ILOs konvensjoner som omhandler barnearbeid. Det er dette arbeidet Stortinget vil bygge videre på. Menneskerettigheter er et område Stortinget er opptatt av, og de positive resultatene en har oppnådd når det gjelder barns rettigheter, som er en viktig del av menneskerettighetene, bør det nå bare bli flere av. Det er liten tvil om at dette er et komplisert og komplekst arbeid, og det fordrer en omfattende prosess å komme fram til et helhetlig forventningsdokument om menneskerettigheter. Vår forventning er at en også i dette dokumentet konsentrerer arbeidet rundt aktiviteten i de selskapene en er eier i. En skal ikke glemme de andre leddene i verdikjeden, men områder som urfolks- og arbeidstakerrettigheter er i kjernen av de fleste selskapers hovedvirksomhet. Arbeiderpartiet har som sagt store forventninger til dette forventningsdokumentet. Samtidig som vi videreutvikler forvaltninga av fondet, må også tilsynet, kontrollen og åpenheten rundt fondet utvikles. Slik sikrer en brede og åpne debatter, og kun slik sikrer en at det norske folk får eierskap til fondet. Og som alt annet rundt Statens pensjonsfond utland har Norges Bank og NBIMs system for styring, kontroll og tilsyn vært gjenstand for gradvis justering og forbedring parallelt med fondets utvikling. Men fra tid til annen ser en også behov for en grundigere helhetlig gjennomgang av disse systemene. Arbeiderpartiet er derfor veldig glad for at regjeringa har fulgt opp den interpellasjonsdebatten vi hadde i vår, og nå legger opp til en helhetlig gjennomgang av sentralbankloven og strukturen rundt fondet. Sist vi hadde en slik gjennomgang, med påfølgende endringer, var da gjeldende sentralbanklov ble vedtatt i 1985 – det året jeg ble født. Stortinget har blitt enig om noen viktige presiseringer og forventninger til det arbeidet som nå er satt i gang. Den helhetlige gjennomgangen av styrings- og kontrollstrukturen bør vurdere representantskapets rolle og mandat som stortingsoppnevnt kontrollorgan, diskutere forbedringer rundt Stortingets mål om åpenhet og ikke minst vurdere ulike styringsformer, herunder også eget styre for NBIM. Målet er ikke å tegne opp en ny struktur, men at vi setter i gang en prosess. Jeg ser fram til å drøfte ulike modeller på grunnlag av utvalgets innstilling. Utviklinga av forvaltninga vil fortsette i årene som kommer. Jeg ser spesielt fram til neste års omtale av den nye organiseringa av Etikkrådet. Stortinget har vært klar på at en vil ha et uavhengig og åpent arbeid i Etikkrådet, og vi vil lese den evalueringa grundig. Jeg vil igjen takke komiteen for et fremragende samarbeid. Dagen i dag blir historisk, og jeg er stolt over at et samlet storting i dag samles rundt et historisk vedtak om å trekke oljefondet ut av kull.