trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
Beklager, jeg trodde jeg hadde 10 minutter. Det som er viktig for meg å få sagt før tiden løper ut her, er at felles for mange av de forslagene som kommer fra opposisjonen, er at de krever en helhetlig vurdering. Jeg kan forsikre Stortinget, og særlig da opposisjonspartiene, at vi vil ta disse forslagene meget alvorlig i forbindelse med de to stortingsmeldingene vi nå arbeider med - det er like før de blir oversendt Stortinget - stortingsmelding om kvalitet i utdanningen og en helhetlig stortingsmelding om lærerrollen og lærerutdanningen.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
Jeg oppfattet representanten Lena Jensens karakteristikk slik at den gikk på at man fremmet forslag nå mens man visste at departementet var i gang med meldinger på disse områdene, altså ikke at det gikk på forslagene i seg selv, men på at de kom i denne fasen i prosessen. Jeg vil understreke veldig sterkt at vi ikke sitter på noe gjerde og venter. Vi er i fullt arbeid med disse to meldingene, som er relevante i denne sammenheng, og jeg vil også forsikre om at de forslagene som er fremmet i dette dokumentet, er viktige elementer i det arbeidet vi gjør.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
Det er to svar på det spørsmålet. Det ene er det jeg sa i mitt innlegg, og som andre representanter også har vært inne på her i salen, om ansvaret som ligger på skoleeier når det gjelder utvikling og for så vidt også tiltak for å beholde eldre lærere. Jeg er helt enig i at det er viktig, men det er en del av en skoleutvikling, og i den grad det trengs et mer overordnet perspektiv på dette, blir det en viktig del av den kommende meldingen om lærerrollen og lærerutdanningen. Det andre svaret på spørsmålet om hvordan vi løser rekrutteringsproblemet, er at det selvfølgelig er en rekke tiltak som hele tiden har vært løpende, og det er jo ikke slik at man i dag ikke har studenter på lærerhøyskolene - dem har vi heldigvis ganske mange av. Vi håper jo at vi skal klare å holde rekrutteringen oppe, samtidig som vi ser fram til å få enda bedre forslag på plass - med Stortingets velsignelse - når lærerutdanningsmeldingen kommer.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
Jeg er veldig glad for at representanten Dagrun Eriksen både nå og i sitt innlegg presiserte behovet for å se tingene i sammenheng. Det er det vi prøver å gjøre. Det er ingen enkel vei til en bedre og mer helhetlig tenkning omkring lærerutdanningene. Vi har mange varianter i dag, og jeg kan forsikre om at vi ser på både de store og de små skolene når det gjelder de utfordringene vi har, at vi ser på spesialiseringer både i forhold til fag og i forhold til trinn. Det er en viktig oppgave for oss å beholde en allmennlærer og en allmennlærerrolle, som er kjernen i hele vårt skolesystem. Så trenger vi spesialiseringer i tillegg, og vi trenger ekstra tiltak på grunn av rekrutteringen, men jeg tror vi er tjent med at vi bruker god tid på den prosessen og lytter til forslag som kommer herfra og andre steder fra, for å få en best mulig melding til Stortinget om lærerutdanningen og lærerrollen.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
Jeg kan forsikre representanten om at vi løpende vurderer situasjonen i skolen når det gjelder rekruttering, og også når det gjelder arbeidsbetingelser for lærerne. Men jeg vil igjen presisere at skoleeierne, dvs. kommunene og fylkeskommunene, har et viktig ansvar når det gjelder den delen av dette som handler om kvalitet og utvikling i skolen og de rammebetingelsene som vi har ansvaret for, jf. det som skjer f.eks. i Rogaland, som representanten viste til. Vi ser behovet for rekruttering, men vi ser også behovet for at vi f.eks. når det gjelder opptak og utvikling i selve utdanningen, får de rette personene til å være lærere. Vi ser også en nødvendig balanse i forhold til rekruttering til andre viktige yrker i samfunnet. Vi har en løpende oversikt og følger løpende med på dette. Vår hensikt er at vi får på plass de gode lærerne, de som er motivert, og de som kan og vil jobbe i skolen på en god måte. Vi vil gjøre vårt til at det både i meldingen om kvalitet og i meldingen om lærerutdanning vil bli tatt viktige hensyn i forhold til dette.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
Jeg vil på det sterkeste avvise at Regjeringen vegrer seg for å ta beslutninger og vegrer seg for å ta en sak opp til en grundig vurdering. Det er nettopp det vi gjør i disse sakene. Ingen er tjent med hastverk i slike saker som dette. Det handler om noe av det viktigste vi har, nemlig å få gode lærere på plass i en skole som skal utdanne framtidens arbeidskraft. Jeg kan forsikre både Stortinget og representanten om at dette er et arbeid som er krevende, som er meget viktig, og som ikke er tjent med at vi går på de raske og lette løsningene. Vi tar med oss forslagene inn i en helhetlig vurdering og kommer tilbake til Stortinget så fort vi har gjennomarbeidet dette på en grundig og kvalitativt god måte.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
Jeg synes det er greit at det er en skolepolitisk debatt, en debatt ut fra ulike politiske ståsteder. Jeg vil bare presisere når det gjelder Regjeringens arbeid med disse sakene, som handler om to meldinger til Stortinget som er under meget aktivt arbeid, at vi er veldig åpne for å ta inn i tenkingen omkring disse meldingene også de forutsetningene, de argumentene og de vurderingene som framføres av opposisjonspartiene. Jeg vil presisere at vi trenger debatten, vi trenger å bryne oss på ulike politiske meninger. Men jeg ber om forståelse for at vi, både i arbeidet med kvalitet i skolen og ikke minst i arbeidet med lærerutdanningen og en bred gjennomgang av lærerens viktige rolle i skolen, trenger den helhetlige vurderingen som også består av de innspillene som er kommet fra opposisjonen, i dette forslaget. Jeg vil bare forsikre om at både regjeringspartiene og opposisjonen trenger å delta i den viktige debatten som leder fram mot det som skal gjøres i Stortinget i etterkant av disse meldingene, og at vi i arbeidet med meldingene er åpne for og tar på alvor de ulike synspunktene som er kommet fram. Men jeg ber om forståelse for at vi ikke kan behandle forslag enkeltvis. Noen av dem er litt mer helhetlige enn andre. Men mange av forslagene som er kommet fram her, er veldig spesifikke og avgrensede, og vi er nødt til å sette dem inn i en større helhet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
På bakgrunn av et representantforslag fra Kristelig Folkeparti har en samlet kirke-, utdannings- og forskningskomite bedt Regjeringen foreta en gjennomgang av rammevilkårene for studenter som får barn i studietiden. Komiteen mener det må legges bedre til rette for studenter som får barn mens de er under utdanning. Med dette setter komiteen søkelyset på en problemstilling som er viktig, av flere grunner. For det første er tiltak for studenter som får barn under studietiden, viktig for prinsippet om at alle skal ha like muligheter til høyere utdanning. Dette prinsippet er ikke bare viktig for den enkelte, men også fordi forskning og utdanning har behov for å tiltrekke seg de beste hodene. Dernest har initiativet et viktig likestillingsaspekt, samtidig som det støtter opp om småbarnsfamiliene. Det finnes allerede flere gode tiltak for studenter som får barn i studietiden, men komiteen ber om en vurdering av om det kan gjøres endringer som samlet vil gjøre rammevilkårene bedre for denne gruppen studenter. Komiteens innstilling viser til en rekke ulike regelverk som departementet nå må foreta en gjennomgang av. Vi har også sett at det er noen svakheter i de eksisterende ordningene. På enkelte av punktene er arbeidet godt i gang i departementet. Man holder for tiden på med en gjennomgang av universitets- og høyskoleloven og ser i den forbindelse på reglene omkring rett til permisjon fra studier og eksamen på grunn av fødsel og muligheten for å oppta studiene etter endt permisjon. Departementet vil også vurdere regelverket for studiefinansiering i lys av dette. Departementet har planer om å presentere forslag til endringer i universitets- og høyskoleloven for Stortinget i løpet av høsten. Videre peker komiteen på at studenter i permisjon burde ha mulighet til å beholde sine rettigheter til å benytte studentsamskipnadens tjenester, og dette er noe departementet nå vurderer i forbindelse med utarbeidelsen av forskrifter til ny lov om studentsamskipnader, som Stortinget nylig vedtok. Denne loven trer jo i kraft 1. august 2008, og departementet har en målsetting om at forskriftene skal gjelde fra samme tidspunkt. Ved siden av vurderinger knyttet til endringer i disse ulike regelverkene vil jeg gi Stortinget en samlet tilbakemelding på en hensiktsmessig måte.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
Jeg har merket meg de ulike synspunktene som har kommet fram i behandlingen av denne saken når det gjelder det som er å betrakte som å bli syk, utover normal graviditet. Jeg er veldig opptatt av at vi skal se på dette i de vurderingene vi nå gjør, slik at vi får også dette med i den totale gjennomgangen. For det bør jo ikke være slik at fordi man er student, får man ikke nyte godt av de ordningene som vi ellers har i samfunnet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
Når det gjelder den første delen av spørsmålet, som jeg svarte på i innlegget, har også departementet fått innspill fra studentsamskipnadene og Velferdstinget, så vi ser alvoret i de forslag som her er fremmet, og som vi selvfølgelig vil ta med i tenkningen omkring endring av loven. Jeg kan også svare på det andre spørsmålet representanten stiller, at jeg har et meget godt samarbeid med barne- og likestillingsministeren på flere områder, og har selvfølgelig ingenting imot å ta opp spørsmålet om denne støtteordningen med henne.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-14:
Statsråden sier at opposisjonens forslag er gode, og at hun vil vurdere disse nøye. Da regner jeg med at statsråden ikke deler synet til SVs representant Lena Jensen når det gjelder disse forslagene, at de er useriøse og kun tenkt som «demonstrasjonsforslag». Har jeg forstått det rett?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-02-14:
Akkurat som på tirsdag da vi behandlet uro, bråk og tapt tid i skolen, ser vi at regjeringspartiene vegrer seg for å gi tilslutning til opposisjonens forbedringsforslag, selv om de er enig i intensjonene. Regjeringspartiene henviser til stadighet til kommende stortingsmeldinger. I denne saken handler det om å rekruttere og beholde arbeidskraft, og spørsmålet blir da: Ser ikke statsråden at skoleeiere på grunn av slik utsettelse og beslutningsvegring kan komme ytterligere på etterskudd i kampen om kompetent arbeidskraft i et stadig strammere arbeidsmarked?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-02-14:
I arbeidslivet snakker vi om et inkluderende arbeidsliv, og vi har lagt til rette for og stimulerer til at arbeidstakere skal kunne få utnytte sin restarbeidsevne. Når det gjelder studenter som sliter med svangerskapsplager, eller som etter fødsel har f.eks. fødselsdepresjon eller sykt barn, er det gjerne snakk om 100 pst. sykmelding og full permisjon. Lånekassen ser bort ifra om studenten produserer under 30 studiepoeng. Ser statsråden viktigheten av at det også legges til rette slik at de som faller inn under denne kategorien, kan få muligheten til å utnytte sin reststudieevne, slik at de kanskje kan bli ferdig tidligere med studiene sine?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2008-02-14:
Det skulle vært interessant å få en statistikk over det. Kanskje vi skal få utarbeidet det. Jeg er ikke så sikker på at en voldsom politisk spissing er positivt. Jeg registrerer at opposisjonen er opprørt, men man skal heller ikke glemme at det er mange som er opprørt ute i Skole-Norge over noe de kanskje opplever som et stempel. Så vi skal være varsomme i den politiske retorikken og den politiske debatten, da det å få en politisk gevinst ikke nødvendigvis gir en gevinst ute i Skole-Norge. Det var det jeg i mitt innlegg advarte mot. Det har ikke nødvendigvis sammenheng bare med de forslagene som settes fram i dag. Det er for så vidt greie nok forslag, men de er sett i en sammenheng med de siste måneders politiske debatter og retorikk. Da tror jeg det blir vanskelig å rekruttere nye lærere til skolen. Jeg tror neppe at det er mange som ønsker seg til en skole som oppfattes som dårlig osv. Så vi har et ansvar for å bygge tillit og bygge tro på skolen, der alle aktører drar i samme retning. I så måte er jeg enig med representanten Dagrun Eriksen. Det er klart at vi nok alle har for øye en best mulig skole, men da er det faktisk viktig hva vi sier. Jeg må også si at man blir opprørt over karakteristikker som er blitt brukt flere ganger fra enkelte opposisjonspartier de siste månedene, som f.eks. «lekeskolen». Hva slags signal sender det ut til lærerne, hva slags signal sender det ut til elevene og foreldrene, at vi har en lekeskole i Norge? Det har vi selvfølgelig ikke. Men alle er jo enige om at skolen kan bli bedre. Så til slutt det som gjelder privatisering, og at den forrige regjeringen styrket kvaliteten. Vi var enige om styrkingen av kvaliteten, men vi var sterkt uenige i det kuttet i kommuneøkonomien som gjorde at mange kommunebudsjetter og grunnskoler ble strupt. Vi var sterkt uenige i den liberaliseringen av lovverket som ville ført til, hvis vi ikke hadde stoppet det, at flere tusen nye skoleplasser innen bl.a. John Bauer-skolene hadde fått fotfeste, noe som definitivt ville svekket den offentlige skolen. Så vi lurer på om det nå er en ny strategi for å løfte fram de private, kommersielle aktørene. Jeg registrerer også at hvis Høyre og Fremskrittspartiet kommer til makten ved neste valg, er det fritt fram for private, kommersielle aktører som John Bauer-skolene.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2008-02-14:
Bare et par kommentarer - først til representanten Dørum: Det er klart at nivået på kommuneøkonomien er sikkert ikke der alle kunne ønsket at den var. Det vil alltid være behov for kanskje å få mer. Men at nivået i dag ligger på et helt annet sted enn det det hadde gjort hvis utviklingen under den forrige regjeringen hadde fortsatt, er det ingen som helst tvil om. Til representanten Ine Marie Eriksen Søreide: Med den forrige regjeringens politikk ville vi hatt tusenvis av private skoleplasser, bl.a. John Bauer i byene - byene ville blitt oversvømt av John Bauer-skoler. John Bauer kan neppe karakteriseres som en ideell organisasjon. Jeg tenker meg også en framtid hvor Høyre er avhengig av Fremskrittspartiet, som ønsker at de private skolene skal kunne ta ut utbytte. Så jeg ser for meg en framtid hvor man får private skoler som etablerer seg i Norge - kommersielle - og som tar ut utbytte. De siste tiders medieoppslag har også vist at så kanskje er tilfellet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-02-14:
Vi har i dag hatt en grundig gjennomgang av et representantforslag. Mange av disse sakene har regjeringspartiene sagt at vi kommer tilbake til i forbindelse med arbeid med en stortingsmelding. Dette kaller representanten Dørum et maktgrep. Da er det fristende å spørre: Hvor mange ganger gikk justisminister Dørum god for å stemme for et representantforslag fra Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet eller Arbeiderpartiet i løpet av forrige stortingsperiode? Er det slik at man blir forurettet for at vi ikke vedtar representantforslag over bordet mens man er i opposisjon, mens man kaller det en grundig prosess mens man sitter i regjering? Jeg synes det å få en nøye gjennomgang av dette i en stortingsmelding absolutt er å ta disse sakene på alvor. Representanten Dørum har også vært med på, i løpet av denne uken, å vedlegge protokollen saker som han vil komme tilbake til og vurdere på et senere tidspunkt. Så jeg synes man her bruker noen regler når man er i opposisjon, og andre regler i posisjon.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2008-02-14:
Etter foregående debatt er det fra saksordførerens side meget gledelig å kunne si at det er en samlet komite som går inn for at studenter som får barn i studietiden, skal få bedre vilkår. Studenter som får barn, er underlagt ulike regelsett. De ulike regelsettene fungerer ikke alltid optimalt og harmonerer nødvendigvis ikke med hverandre. I innstillingen ber vi departementet se nettopp på dette. I universitets- og høyskoleloven er det presisert: «En student som får barn under studiene, skal gis rett til permisjon fra studiene under svangerskap og til omsorg for barn.» Det er spesielt viktig at institusjonen legger til rette for den gravide, både i forbindelse med eksamen i forkant av fødselen og i forbindelse med start på studiene igjen etter endt permisjon. Institusjonens ansvar innebærer ikke at studenten har krav på å få starte på studiet umiddelbart etter endt permisjon, men at institusjonen så langt det er praktisk mulig, skal legge forholdene til rette for dette. I dag er det ikke lagt godt nok til rette for studenter som får barn midt i studiene. Ved enkelte utdanningsinstitusjoner er det vanskelig å få utsatt eller framskyndet eksamen. Det refereres til ulik praksis ved institusjonene for hvordan denne paragrafen i universitets- og høyskoleloven tolkes. I tillegg er det vanskelig å ta deler av studiet mens man er i permisjon. En samlet komite ber i innstillingen «departementet vurdere å gi studenter som har termin midt i eksamensperioden, rett til utsatt eksamen eller eksamen på et tidligere tidspunkt». Med en slik rettighet for studentene vil institusjonene måtte tolke regelverket likt. Det vil gi en større fleksibilitet for studenter som venter barn. Ett ledd i et slikt arbeid vil være å samordne regelverkene som studentene er underlagt. Det er en jungel av regelverk og ordninger, som det er vanskelig å finne fram i. Regelverket i Statens lånekasse og universitets- og høyskoleloven bør samordnes i større grad. Velferdstinget i Oslo og Studentparlamentet i Oslo har fokusert på at studenter som er i fødselspermisjon, ikke defineres som studenter. Problemstillinger knyttet til studenter i fødselspermisjon, bl.a. hvordan de fremdeles skal kunne benytte seg av samskipnadens velferdstilbud mens de er i permisjon, bør bli sentrale i det arbeidet som departementet nå starter med. Gode velferdsordninger for småbarnsforeldre er helt sentralt. Derfor er jeg veldig glad for at Kristelig Folkeparti har fremmet forslag om bedre tilrettelegging, og at vi i dag stemmer for det representantforslaget. Studenter som får barn, trenger bedre rammevilkår. Jeg er spesielt glad for at vi nå ber statsråden se spesielt på studentpappaer og deres situasjon. Jeg mener at de ikke er godt nok ivaretatt i dagens regelverk.
Johanne Skjølberg (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-14:
Det er svært gledelig at det er stor politisk enighet om å videreutvikle velferdsordninger, som SV alltid har jobbet for. SVs mål er like muligheter for ulike mennesker. Det krever ikke bare like rettigheter, men også at rammebetingelsene er slik at det reelt sett blir like muligheter for alle. Å bli forelder er kanskje det største under et menneske kan oppleve. Det er fantastisk, ikke bare for den som blir mor eller far, men også for samfunnet, at nye verdensborgere ser dagens lys. Vår framtid avhenger av at unge mennesker velger å bli foreldre. Det er de kommende generasjonene som skal fylle de mange arbeidsoppgaver vi har i framtiden. Vi står faktisk overfor en ganske dramatisk situasjon med tanke på å kunne tilfredsstille næringslivets behov for arbeidskraft i årene framover. Vi trenger alle de barna vi kan få. Norge ligger i toppsjiktet i Europa med hensyn til antall barn som fødes. Det er nettopp de velferdsordningene vi har, som gjør at vi har den plasseringen. Det er en målsetting for kunnskapsnasjonen Norge at stadig flere unge tar utdanning, gjerne langvarig høyere utdanning. Mange studenter avslutter ikke sine studier før de er godt over 30 år. Det sier seg sjøl at vi da får mange som vil vurdere å bli foreldre mens de ennå er studenter. Det er viktig at rammevilkårene er slik at man velger å si ja til det, sjøl om man er midt i et studium. Da må vi ha et regelverk som er samkjørt. Da må vi ha ordninger som gjør at de ulike utdanningsinstitusjonenes tolkning av regelverket er likedan, og at det ikke er forskjellig praksis fra institusjon til institusjon. Det er derfor nødvendig med en gjennomgang av dagens regelverk med tanke på harmonisering og likebehandling av studenter. Lik rett til høyere utdanning er veldig viktig, men det er like viktig å sikre lik mulighet for høyere utdanning for alle, også for dem som velger å få barn mens de er studenter.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2008-05-23:
Jeg har tidligere stilt statsråden et skriftlig spørsmål om følgende: En kvinne har fått en varig sykdom som gjorde at arbeidsgiver hadde tilrettelagt hennes arbeidsplass samt skaffet henne en parkeringsplass, slik at hun kunne fortsette å arbeide i stedet for å bli uføretrygdet. Sykdommen gjorde henne avhengig av en tilrettelagt bil da hun bl.a. ikke greier å gå ut av og inn på kollektive transportmidler. Hun søkte om sin første tilrettelagte bil, og fikk avslag fordi hennes egen private bil var mindre enn åtte år gammel. Statsråden bekreftet at regelverket var slik. Når kvinnen nå ikke kommer seg i jobb, vil sykepenger etter svært kort tid overstige det søkte beløp på stønad til tilrettelagt bil. Jeg vil gjerne spørre statsråden om han har noen som helst slags planer om å sørge for at fornuft og økonomi kan brukes framfor paragrafer i et lovverk som tydeligvis skriker etter forbedringer.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2008-05-23:
Først har jeg behov for å si at flere av dem som har hatt innlegg fra talerstolen, opererer med en kostnad på 1 milliard kr. Hvis man leser forslaget, som handler om åtte år og 150 000 km, og ser på de beregningene statsråden selv har gjort, er altså prislappen på 200 mill. kr. Jeg synes det er litt stor forskjell på 1 milliard kr og 200 mill. kr. Man kunne kanskje bruke de riktige tallene. Så er det slik at denne saken har blitt liggende veldig lenge før den kom opp i stortingssalen. I mellomtiden har revidert budsjett kommet. Det betyr at Fremskrittspartiet må trekke det forslaget som ligger i saken, og som jeg fremmet i stad. Fremskrittspartiet vil heller følge opp denne saken i revidert budsjett.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2008-05-23:
I statsrådens svarbrev av 27. mars 2008 sier statsråden bl.a. følgende: «Grunnen til at private utdanningstilbud velges som attføringstiltak kan være at de i mange tilfelle er korte og yrkesrettede. I den grad et privat skoletilbud innebærer redusert tid på attføringsytelser i forhold til andre hensiktsmessige alternativer, foreligger det et innsparingspotensial. Ifølge Arbeids- og velferdsdirektoratet vil et tilbud av lengre varighet imidlertid kunne gi bedre kompetanse, som kan gi et bedre grunnlag for jobbsøking og ikke minst forbli lenger i arbeid». Synes statsråden det er et godt signal å sende til våre ungdommer som i disse dager vurderer sin utdannelse, at en yrkesrettet utdanning vil gi dårlig kompetanse, dårlig grunnlag for jobbsøking og fare for å stå kortere tid i arbeid?
Martin Engeset (Høyre), 2008-05-23:
Jeg synes saksordføreren på mange måter hadde en grei redegjørelse i sitt innlegg, og som langt på vei er dekkende for de vurderinger som også Høyre har i denne saken. Det hersker liten tvil om at funksjonshemmede kanskje er den enkeltgruppen i samfunnet som har de største utfordringene knyttet til det å komme seg i arbeid og å kunne være i en arbeidssituasjon. Grunnene til det er mange, og det vil føre for langt å gå dypt inn i det. Men det er på en måte et faktum som vi må legge til grunn både i denne saken og i andre saker som har med denne gruppen å gjøre. Det er bred politisk enighet om at det er en viktig politisk oppgave å legge forholdene til rette slik at denne gruppen får bedre muligheter til å bli en del av arbeids- og samfunnslivet på linje med andre. Derfor har vi bl.a. regler som knytter seg til dette med tilgang til bil. Disse reglene er i og for seg klare nok, men samtidig er det også slik at regler aldri kan bli så klare at de ikke gjør det nødvendig for saksbehandlere i hjelpeapparatet å bruke et betydelig skjønn når de skal ta en avgjørelse. Med utgangspunkt i det vil jeg bare henlede oppmerksomheten på den mindretallsmerknaden som Høyre og Kristelig Folkeparti står sammen om i innstillingen, hvor vi peker på at i de tilfeller hvor anskaffelse eller utskiftning av trygdebil er en nødvendig forutsetning for å opprettholde eller starte et arbeidsforhold, bør det gis åpning for å kunne avvike fra kriteriene. I situasjoner hvor man har én viktig avgjørende forutsetning som sperrer for deltagelse i yrkeslivet, bør man altså kunne se på om disse standardkriteriene kan praktiseres med et skjønn som kanskje i større grad bør være i brukerens favør.
Martin Engeset (Høyre), 2008-05-23:
Norge er ett av de, om ikke det, land i verden som har størst andel uføre av den arbeidsføre befolkningen. Dette burde være et tankekors, ikke minst med tanke på at det gjennom mange år har vært en bred politisk oppmerksomhet og et bredt engasjement knyttet til dette feltet. Men resultatene har så langt uteblitt. Det bør også være et tankekors sett i det perspektiv at FN år etter år kårer Norge til verdens beste land å bo i. I det bildet er det altså slik at vi på en rekke områder har forhold som vi ikke har veldig stor grunn til å være stolte av, for å si det litt forsiktig. Dette forslaget fra Kristelig Folkeparti setter fokus på ett av disse områdene, nemlig unge uføre. For hvilket signal er det samfunnet og vi som politikere sender ut til unge mennesker som har behov for hjelp, når disse overlates til seg selv med merkelappen «ufør»? Veldig mange av disse menneskene har mulighet til å komme seg videre med god oppfølging og hjelp. Problemstillingen er likevel ikke, slik jeg oppfatter representantforslaget, kun hvilke tiltak som skal hjelpe unge uføre med psykiske lidelser ut av en situasjon med uføretrygd. Den viktigste oppgaven er faktisk å sørge for at unge mennesker med psykiske lidelser får den hjelp, behandling og oppfølging de trenger for å forhindre at de blir uføretrygdet. Slik oppfatter jeg representantforslaget. For å klare dette tror ikke Høyre at egenandelsfritak er løsningen. Løsningen er heller å sikre at vi ikke har en mangelfull behandlingskapasitet for mennesker med psykiske lidelser. Dette har lenge vært en utfordring, men jeg kan vel tillate meg å legge til at den utfordringen ikke har blitt lettere å løse med det vi fra Høyres side mener er Regjeringens allergi mot private løsninger og samarbeid med private krefter. Høyre støtter Kristelig Folkeparti når det gjelder behovet for å øke forskningsbevilgningene til psykisk helse. Høyre vil øke bevilgningene til forskning. Det nytter ikke lenger å basere seg på hvileskjær i forsknings- og utdanningspolitikken, derfor er vi opptatt av at det må forskes mer på psykisk helse og de utfordringene som hører med. Vi mener det er viktig at de attføringstjenester som tilbys mennesker som skal få en ny sjanse, også åpnes for unge uføre med psykiske lidelser. Jeg oppfatter departementet dit hen at dette er noe som allerede er under utvikling, bl.a. i forbindelse med kvalifiseringsprogrammet. Problemet for unge uføre med psykiske lidelser er likevel ikke i første omgang at det er mangel på attføringsmuligheter, men at det er et betydelig behov for et bedre helsemessig behandlingsapparat.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-23:
Jeg slutter meg også til saksordførerens innlegg, men har et par bemerkninger i tillegg. Det er satt ned en arbeidsgruppe som skal se på mulig endret organisering av bilordningen. Et av punktene representanten Kari Kjønaas Kjos tok opp i sitt innlegg, var at det ser ut til at man bruker uforholdsmessig store administrative ressurser på folk som åpenbart trenger å beholde en trygdebil, og at det må være mulig å se på hvordan NAV-systemet foretar disse revurderingene. Jeg har sjøl fått en rekke henvendelser om dette. Dette er folk som f.eks. har poliomyelitt, har en kronisk eller en varig funksjonsnedsettelse som i tillegg er progredierende, altså at man blir verre og verre. Det skulle kanskje være liten grunn til å bruke urimelig store ressurser på å begynne på nytt for hver runde. Jeg har bare behov for å gjøre oppmerksom på at det finnes en ordning i folketrygden som heter «arbeids- og utdanningsreiser», som det også er mulig å bruke for dem som skal på arbeid eller til utdanning og som sjøl ikke har mulighet til å kjøre bil eller bruke kollektivtransport, eller som det ikke finnes kollektivtransport for. Det er viktig at vi har med oss bredden i de tilbudene som er. I tillegg er det en TT-tjeneste, men den har litt andre funksjoner. Men den ordningen i folketrygden som heter «arbeids- og utdanningsreiser», er en mulig ordning. Den fungerer også for en god del av de menneskene som enten ikke kan bruke bilen eller ikke har noen bil, slik at de kommer seg på jobb. Det er uhyre viktig. Derfor er det viktig at vi gjennomgår alle de ordningene vi har nå, med henblikk på at de ikke skal være til hinder for at folk kommer seg i jobb.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-23:
Jeg slutter meg til det Per Rune Henriksen fra Arbeiderpartiet sa i sitt innlegg. Jeg vil peke på at da vi behandlet de nye varslingsbestemmelsene her i Stortinget, var alle, inklusiv statsråden, veldig opptatt av at vi skulle følge med på hvordan disse nye bestemmelsene virket, at ingen skulle knytte prestisje til hvordan loven er, men at vi tvert imot skulle følge med på om loven er i tråd med hensikten, nemlig å styrke varslerens posisjon, som statsråden sa i replikkordskiftet den gangen. Det mener også SV. Vi vil følge med på hvordan dette lovverket virker. Men det er altfor tidlig å konkludere med at vi skal gjøre endringer allerede nå. Så er det prinsipielle betenkeligheter knyttet til en type varslerenhet, noe representanten Henriksen gikk nøye igjennom. Jeg har lyst til å si at noe av det vi må følge nøye med på, er at de ulike etatene som har ansvar i forhold til dette - Arbeidstilsynet har vært nevnt, men det kan også være andre tilsyn, som Helsetilsynet, Kredittilsynet og andre - innehar tilstrekkelig kompetanse til å kunne gi en varsler de råd vedkommende trenger i en vanskelig situasjon. I hvert fall de jeg har hatt kontakt med opp gjennom tida som har vært i en slik situasjon, sier at kanskje det aller vanskeligste er at en trenger noen å rådføre seg med, nettopp fordi en er i en vanskelig situasjon: Det er ofte kompliserte forhold som avdekkes, og folk føler seg utrygge. Nå har vi et nytt lovverk som folk skal forholde seg til, og som skal praktiseres - og derved vise hvordan det kan brukes i virkeligheten. Det er mye nytt å forholde seg til. Fra SVs side vil vi vente med å gjøre endringer før loven har fått virke en periode og det har blitt foretatt en evaluering av om den virker etter hensikten.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-05-23:
Stønad til bil er et viktig tiltak for at funksjonshemmede skal kunne delta i samfunnet på lik linje med andre. Norges Handikapforbund og Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon viser til at de får mange henvendelser om bilstønadsordningen bl.a. på grunn av at de ulike kravene til kjøretid og kjørelengde er basert på formålet med bilbruken, og ikke på det faktiske behovet for bruk av bilen. Noen brukere får etter hvert store utgifter til reparasjoner, og noen ser seg nødt til å la bilen stå når utgiftene blir for store. Jeg vil understreke betydningen av å ha en bilstønadsordning som sikrer drifts- og trafikksikre biler for funksjonshemmede som er avhengig av bil for å delta i arbeid og aktiviteter. Jeg har merket meg at Statens havarikommisjon har foreslått tiltak som ikke først og fremst er knyttet opp mot bilens alder og kjørelengde. Kommisjonen peker først og fremst på tiltak som opplæring av førere, at det ombygde kjøretøyet gjennomgår teknisk kontroll og godkjenning ved trafikkstasjon før utlevering, samt oppfølging fra hjelpemiddelsentralene. Riksrevisjonen har undersøkt Arbeids- og velferdsetatens forvaltning av bilstønadsordningene og kommet med noen anbefalinger til forbedringer. Stortinget har sluttet seg til disse forslagene. Regjeringen viser i statsbudsjettet til at det er utarbeidet en handlingsplan, gjennomført strakstiltak og nedsatt en arbeidsgruppe som bl.a. vurderer mulig endret organisering av bilordningen. Jeg vil understreke viktigheten av at bilordningen skal fungere etter hensikten, og at Stortinget allerede har bedt om å bli orientert om framdriften. Jeg har dessuten merket meg beregningene i svarbrevet fra statsråden, som viser at kostnadene ved en generell reduksjon av gjenanskaffelsestiden fra elleve til åtte år for alle biler er svært høye, stipulert til et sted mellom 900 mill. kr og 1 035 mill. kr, og at statsråden etter en helhetsvurdering ikke ser grunnlag for å følge opp et forslag om en nedtrappingsplan som endrer vilkårene for gjenanskaffelse av trygdebiler. Kristelig Folkeparti deler denne oppfatningen og avventer utfallet av den iverksatte gjennomgangen av bilstønadsordningene. Samtidig vil jeg understreke at i de tilfeller hvor anskaffelsene eller utskiftningene av trygdebil er en nødvendig forutsetning for å opprettholde eller starte et arbeidsforhold, bør det gis åpning for å avvike fra kriteriene.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-05-23:
Det er bred politisk enighet om at utdanning kan være et egnet attføringstiltak for at personer med ulik form for yrkeshemning kan skaffe seg kvalifikasjoner for å sikre seg varig arbeid. Utgangspunktet må være at når NAV i samarbeid med den enkelte vurderer hvilke kvalifikasjonstiltak som er nødvendige for å komme tilbake i arbeid, må vurderingen skje på individuell basis. Folk er forskjellige, og derfor er også de gode løsningene forskjellige. Samtidig skal offentlige stønadsordninger oppleves rettferdig. Statens lånekasse er og skal fortsatt være hovedvirkemidlet for offentlig utdanningsfinansiering, også for personer med funksjonshemning. Men når ny eller videre utdanning er det mest egnede attføringstiltaket, skal selvsagt dette benyttes. Nettopp for å vise at utdanningsfinansiering og attføring er to forskjellige ordninger med to forskjellige hovedmål, må det være ulike regelverk som understøtter de ulike målene. Derfor er det rimelig å ha en nedre aldersgrense, kostnadstak og maksgrense for utdanning som attføring, vel å merke som et utgangspunkt. Det er og skal være mulighet for forvaltningen til å utøve skjønn når det er gode grunner til å avvike fra hovedregelen. Varig tilknytning til arbeidslivet og økonomisk uavhengighet av offentlige stønadsordninger er en god grunn til fleksibel skjønnsbruk. Det betyr selvsagt ikke at gjeldende regler og grenser er riktige. Kristelig Folkeparti mener at det er gode grunner til å kostnadsjustere beløpsgrensen, og ber sammen med Høyre og Venstre om at Regjeringen gjør dette i forbindelse med neste års budsjett. Det kan gjøres uavhengig av den mer gjennomgående evalueringen av det samlede regelverket på området som er beskrevet i departementets kommentar til forslaget. Jeg er rimelig sikker på at det er forståelse langt inn i regjeringsfraksjonen for et slikt krav. Om man ikke kan eller vil stemme for det her i dag, kan man i det minste love å hviske statsråden noen ord i øret når regjeringsfraksjonen skal komme med sin ønskeliste til neste års statsbudsjett. Jeg håper at i hvert fall det løftet kan avgis fra regjeringsfraksjonen her i dag eller fra statsråden selv.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-05-23:
Som det framkommer av innstillingen, er Kristelig Folkeparti meget positiv til det vi oppfatter som intensjonen i representantforslaget, nemlig å tilrettelegge for varsling i tråd med arbeidsmiljølovens bestemmelser. Det er påvist at varsling i flere tilfeller kan gi betydelig karriererisiko, og det kan være klare personlige omkostninger knyttet til å si fra om kritikkverdige forhold i en bedrift. En varslingsenhet med rådgivnings- og støttefunksjoner kan være et godt redskap for å løfte litt av belastningen fra en arbeidstakers skuldre og redusere usikkerheten i forhold til hva som er riktig framgangsmåte i konfliktfylte saker. Vi er likevel i dag ikke beredt til å gå inn for det konkrete forslaget slik det er formulert. For det første er vi lunkne til et prinsipp om at Stortinget skal gi detaljerte pålegg om hvordan en statsetat skal organisere seg. Stortinget skal og bør gi føringer også for dette når det er påkrevd for å ivareta politiske hensyn, men den konkrete organisatoriske løsning kan nok med fordel overlates til etaten selv, i dialog med overordnet departement. Viktigere enn dette er imidlertid at vi ser på Arbeidstilsynet som myndighetenes representant til å ivareta arbeidsmiljølovens bestemmelser overfor dem som er såkalt pliktsubjekt i loven, arbeidsgiverne. Vi vil være vare for å skulle gi Arbeidstilsynet roller som kan komme i konflikt med deres overvåkingsansvar og rett til å gripe inn etter selvstendig vurdering med de sanksjonsmuligheter som loven gir etaten. En meglerrolle eller rolle som representant for arbeidstaker er etter vår mening vanskelig å forene med oppgaven som myndighetsutøver. Jeg viser derfor til forslaget fra Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti som allerede er tatt opp av representanten fra Fremskrittspartiet. En raskere evaluering av virkningene av arbeidsmiljølovens nye varslerbestemmelser enn det Regjeringen legger opp til, vil etter vår mening være godt egnet til både å kunne identifisere behov for og kvalitetssikre nye tiltak for å ivareta retten til varsling, ikke bare i ord, men også i handling.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2008-05-23:
Det er en samlet komite som understreker hvor viktig stønadsordningen for bil er for at funksjonshemmede skal kunne delta i samfunnet på linje med andre. Forslagsstillerne ønsker redusert gjenanskaffelsestid og kjørelengde for gjenkjøp av bil for å sikre at brukerne av ordningen til enhver tid har en operativ bil. Det kan en forstå. Men vi registrerer, som også representanten Woie Duesund var inne på, at Statens havarikommisjon i forbindelse med gjennomgangen av ordningen påpeker at det kan være andre sider ved ordningen enn utskiftingshyppighet som best kan sikre tilfredsstillende standard på de spesialtilpassede bilene. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet velger å se bort fra de faglige vurderingene som er gjort, og også ser bort fra de svært store kostnadene som er knyttet til deres forslag om innføring av en gjenanskaffelsestid på åtte år og en kjørelengde på 150 000 km for funksjonshemmede som har bil via bilordningen. Vi får ta til etterretning at Fremskrittspartiet velger å kjøre saken slik de gjør. Jeg synes likevel det er grunn til å understreke at det har vært en nyttig gjennomgang av hele bilordningen, og at vi har fått mer innsikt i hvordan disse systemene fungerer. Jeg tror hele komiteen vil ha et offensivt blikk på hvordan vi kan sikre at den gruppen funksjonshemmede som er avhengig av bilordningen, sikres et godt tilbud også framover. Men det er ikke sikkert at å redusere antall år når det gjelder kjøretid, er den løsningen som er den mest hensiktsmessige i den sammenhengen.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2008-05-23:
Gjennom varslerbestemmelsene i arbeidsmiljøloven har Stortinget sikret et langt bedre vern for personer som ser det som nødvendig å varsle om kritikkverdige forhold på arbeidsplassen. Dette er vår kanskje viktigste kilde i kampen mot korrupsjon, miljøkriminalitet, omsorgssvikt i våre institusjoner osv. Vi står sammen her i Stortinget om at vi skal ha et sterkt varslervern. Når medlemmene fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre i innstillingen hevder at deres forslag til formuleringer i varslerbestemmelsene ville gitt et sterkere vern enn det som ble vedtatt, er det en påstand som det er grunn til å stille spørsmål ved. Det er også litt spesielt å trekke absolutte konklusjoner om dette så kort tid etter at lovbestemmelsene har begynt å virke. Som også andre har påpekt i denne debatten, er forslaget om en egen varslerenhet i konflikt med konklusjonene fra arbeidsgruppen som står bak rapporten «Ansattes ytringsfrihet». For all del - det trenger ikke å være til hinder for at Stortinget gjør seg andre vurderinger, men det bør stilles krav til en gjennomtenking og vurdering av erfaringer. Det tar forslagsstillerne seg ikke tid til. Fra Senterpartiets side legger vi stor vekt på at vi skal få et godt fungerende varslervern som gir trygghet til personer som kommer i en situasjon hvor det oppleves som nødvendig å si fra om uetiske og kritikkverdige forhold på arbeidsplassen. Vi er opptatt av at det gis god informasjon om det vern som nå ligger i arbeidsmiljøloven, og understreket i forbindelse med behandlingen av saken i 2006 betydningen av at dette følges opp - av arbeidsgiverne, av deres sammenslutninger og av Arbeidstilsynet, som har et betydelig informasjonsansvar. Jeg har registrert at det har skjedd en oppgradering av informasjonen om varslervernet ikke minst fra arbeidsgiversiden, hvor vi har sett at mange kommuner har gått konkret inn i dette på en positiv måte. Jeg mener vi trenger en vurdering av hvordan de varslerbestemmelsene i arbeidsmiljøloven som vi har vedtatt, virker før vi konkluderer med at de ikke virker. For det er faktisk det forslagsstillerne gjør gjennom sitt forslag. Vi trenger å få den evalueringen som flertallet bad om da Stortinget behandlet saken. Så får vi som en konsekvensen av konklusjonene i denne vurdere om bestemmelsene slik de nå står i loven, er gode nok, og om opplysningsvirksomheten om dem skal organiseres på en annen måte enn det vi har bedt om, for å gjøre dem gode nok. Den vurderingen har vi et for spinkelt grunnlag til å gjøre nå, etter at varslerbestemmelsen i arbeidsmiljøloven har fått virke i knapt halvannet år.
André N. Skjelstad (Venstre), 2008-05-23:
Jeg viser til saksordførerens gode redegjørelse, som Venstre også deler. Venstre mener at det er samfunnets plikt å utforme den fysiske hverdagen så godt som mulig for dem som har bevegelsesproblemer. Bilordningen for funksjonshemmede er et tiltak som gjør at folk med bevegelseshemninger får en enklere hverdag. Forslagsstillerne til dette forslaget vil ha en nedtrappingsplan for dagens bilordning, slik at man kan få skiftet bil etter åtte år eller ved redusert kjørelengde. De største utfordringene ligger i å gjøre samfunnet mer universelt utformet. Arbeids- og sosialkomiteen behandler nå en diskriminerings- og tilgjengelighetslov, og det er her de store utfordringene ligger. Vi må gjøre bygg tilgjengelige, og vi må gjøre kollektivtransporten mer tilgjengelig samt gjøre friluftsareal tilgjengelige og legge forholdene til rette for at funksjonshemmede kan komme seg ut i arbeidslivet. Bilordningen er en liten, men viktig del av å gjøre samfunnet mer universelt tilgjengelig for alle. Ordningen har mangler, som flere har vært inne på tidligere, og det tar lang tid før man får bilen. Skal man reparere den, er det en byråkratisk prosess man må gjennom. Venstre mener at NAV i større grad må bruke mer skjønn når det gjelder behandlingen av søknader knyttet til bilordningen, siden bilen er så viktig for dem som benytter seg av ordningen. Jeg vil gi ros til forslagsstillerne for at de engasjerer seg i denne saken, men på akkurat dette tidspunktet mener Venstre at vi nå står overfor større og betraktelig mer kostnadskrevende utfordringer for å gjøre samfunnet mer tilgjengelig for alle. Til slutt vil jeg påpeke at ved en inkurie har ikke Venstre blitt med i en merknad sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti, som uttaler at «i de tilfeller hvor anskaffelse eller utskiftning av trygdebil er en nødvendig forutsetning for å opprettholde eller starte et arbeidsforhold, bør det gis åpning for å avvike fra kriteriene».
André N. Skjelstad (Venstre), 2008-05-23:
Vi skal behandle et representantforslag fra representantene Robert Eriksson, Anders Anundsen og Kari Kjønaas Kjos om å heve taket på utdanningsstøtten for yrkeshemmede. Komiteen deler forslagsstillernes intensjon om at det er viktig at det opprettholdes gode og varierte utdanningstilbud for yrkeshemmede. Forslagsstillerne mener at et fornuftig og kortsiktig tiltak vil være å gi unntak i de aktuelle forskriftene for utdanning som krever særskilt kostbart utstyr. Forslagsstillerne mener også at dersom det skal være et tak, bør det økes til 100 000 kr pr. år. Komiteen anser det som viktig at yrkeshemmede gis mulighet til å ta hensiktsmessig utdanning som kan gi varig yrkesutdannelse, noe også høringsnotatet fra Norges Handikapforbund har pekt på. Et mindretall i komiteen peker på at det i forbindelse med implementering av antidiskrimineringsloven og oppfølging av denne vil være naturlig at man harmoniserer regelverk og forskrift med hensyn til utdanning og nødvendig utstyr. Et mindretall bestående av Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre viser til at begrunnelsen for en treårsgrense for utdanning som attføringstiltak var å understreke at det er arbeid som er målet for attføring, og at attføringsstønad ikke skal fungere som et alternativ til alminnelig offentlig studiefinansiering. De viser videre til at grensen ikke er absolutt. Når det oppfattes som nødvendig og hensiktsmessig for at en person med funksjonshemning skal kunne gjennomføre et utdanningsløp som er en forutsetning for å kunne komme i varig arbeid i henhold til folketrygdloven § 11-6, gis det unntak fra treårsregelen. Vi understreker videre at utsiktene til å kunne få varig tilknytning til arbeidslivet gjennom et tilpasset lengre utdanningsløp, sammenlignet med et kortere attføringsopplegg, må ligge til grunn for skjønnsutøvelse i forbindelse med unntaksbestemmelsene, med vektlegging av fleksibilitet. Komiteen vektlegger tilhørighet til arbeidslivet for alle som ønsker det, og har forutsetning for deltakelse i samfunnet. Videre foreslår et mindretall, bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, at Regjeringen kommer tilbake med en justering av kostnadstaket for utdanning som attføringsstønad. De peker også på at de ønsker en nærmere redegjørelse fra statsråden om usikkerheten knyttet til et høringsnotat fra Forum for fagskoler og tallene som Econ-analysen har lagt til grunn, om antall som deltok på utdannelse som kostet mer enn taket. Det er fremmet et mindretallsforslag fra Fremskrittspartiet. Det regner jeg med at de selv redegjør for. Komiteen har for øvrig ingen merknader og foreslår at forslaget vedlegges protokollen.
André N. Skjelstad (Venstre), 2008-05-23:
I løpet av det siste halve året har vi hatt dette temaet oppe flere ganger, bl.a. i form av en interpellasjon fra representanten Sundsbø, som også er ordfører for saken i dag. Dette er et viktig tema. Det er over 10 000 i aldersgruppen 18-30 år som er «utenfor», som ung ufør, og bare i 2007 kom det over 2 000 nye i den yngste aldersgruppen. Dette er en bekymringsfull utvikling. Det er viktig å peke på at dette ikke bare går på psykiatrien. Det er også viktig for de aktuelle ungdommene å komme tidlig inn i prosessen, for et langt utenforskap er med på å svekke selvtilliten, slik at de igjen mister tro på egne evner og muligheter, noe som gjør at reaktivering blir vanskeligere. Med et slikt utenforskap er det forståelig at det kan oppstå psykiske plager, og det er urovekkende å se det store antallet i den yngste aldersgruppen som begynner å få psykiske lidelser. Et utenforskap er man uansett nødt til å bekjempe på flere forskjellige måter, ikke bare med tidlig innfasing i forhold til skoleverk, men også en tilpasning i forhold til yrkesliv. Vi ser i dag flere og flere i den yngste aldersgruppen som ikke takler hverdagen. Venstre har stor sans for forslaget om å innføre egenandelsfritak for personer under 40 år som mottar medisinsk rehabilitering, deltar i yrkesrettet attføring, deltar i kvalifiseringsprogram eller er avhengig av sosialhjelp som hovedkilde. Det er viktig å skjerme kronikere, rusmisbrukere og andre med lav inntekt fra egenandeler på legebehandling, mens de friskeste av oss må kunne akseptere en høyere egenandel på helsetjenester. Venstre er medforslagsstiller til ett av de forslagene som Åse Gunhild Woie Duesund tok opp.