Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Jeg er glad for at det i denne innstillingen legges stor vekt på å få flere i arbeid, til tross for at det er svært lav og synkende arbeidsledighet i landet. Arbeid er svært viktig – ja avgjørende for at mennesker skal få gode og meningsfulle liv. Vi ser i fattigdomsspørsmålet at det store skillet går mellom de menneskene som er i arbeid, og dem som ikke er i arbeid. Arbeid til alle må derfor fortsatt være jobb nummer én. Nå er jo jeg betalt for å skryte av Regjeringa, men sjelden har vi sett en statsråd som til de grader legger på plass verktøy for å løfte folk ut av fattigdom, og gi flere mennesker mulighet til å lykkes med sine liv. Det er godt å se, og dette er jo bare starten. Det illustrerer også forskjellen mellom høyresida og venstresida i norsk politikk. Der den forrige regjeringa mest snakket om fattigdom, er denne regjeringa allerede godt i gang med å hjelpe menneskene det gjelder. Vi gjør det gjennom allerede godt kjente sosialdemokratiske virkemidler. Vi har tidligere vist at vi kan løfte mennesker – ja, en hel klasse – ut av fattigdom. Jeg er glad for at det er en særskilt fokusering på innvandrerbefolkningen i Regjeringas arbeid på dette feltet. Bærebjelken for å lykkes med integrering og velferdsstaten vil være en god offentlig skole, sosial boligpolitikk og arbeid til alle. Hvis vi er enig i at arbeid er et av de viktigste verktøyene for integrering, tåler vi ikke at en eneste person med innvandrerbakgrunn blir gående ledig. Hvis mange av dem som nå er under utdanning, ikke får jobb når de er ferdigstuderte, vil det være svært uheldig for den enkelte, for integreringen og for unge mennesker som kommer etter disse, og som har disse ungdommene som sine forbilder. Vi ser at mennesker med innvandrerbakgrunn møter flere barrierer. Den første er at for få får jobb i det hele tatt. Jeg tillater meg å ta en litt komisk historie om en arbeidsgiver som satt med en bunke søknader på en ledig stilling, hvorpå han tar ut halvparten av søknadene og kaster dem rett i søpla. Da spør han som sitter ved siden av, om hvorfor i all verden han gjorde det. Da svarte arbeidsgiveren at de som ble kastet, hadde forferdelig uflaks, og var det noe han i hvert fall ikke ville ha i bedriften sin, var det folk med uflaks. Det må ikke bli slik at innvandrere er avhengige av å ha flaks for å få seg arbeid. Den andre barrieren går på hva slags arbeid innvandrere får, hvis de først får seg en jobb. Altfor mange får et arbeid de er overkvalifisert for. Det er demotiverende og gjør at de ikke får nødvendig sjølrespekt ved å føle at samfunnet har bruk for de kvalifikasjonene de besitter. Det er viktig å påpeke at mange grupper deltar i arbeidslivet på lik linje med befolkningen for øvrig. Det varierer med utdanning, opprinnelsesbakgrunn og norskkunnskaper. Vi ser også at botid er en viktig variabel. Det er også viktig at det gjøres et bedre rådgivningsarbeid. Enkelte vil ikke at deres barn skal bli håndverkere eller ta realfag, da dette av enkelte anses som lavstatus i deres opprinnelsesland. Av kvalifiseringssprogrammet Ny Sjanse ser vi at de viktigste virkemidlene i introduksjonsordningen fungerer, og at særlig kvinner profitterer på ordningen. Yrkesdeltakelse for kvinner er en særlig utfordring. Det er viktig å finne gode virkemidler for å endre det bildet som vi ser i dag. Som en mann som er opptatt av kvinners rettigheter, tillater jeg meg også å oppfordre mine brødre blant innvandrerbefolkningen om å ta ansvar for at flere kvinner kommer seg ut i arbeid. Det inntrykket Fremskrittspartiet prøver å skape av at innvandrere er passive, at de ikke ønsker å la seg integrere og helst bare vil sitte og heve trygd, er feilaktig. Det står mange arbeidsvillige og kompetente innvandrere i kø på arbeidskontorene hver dag i håp om å få en jobb. Fremskrittspartiets kutt i budsjettet på utlendingsfeltet, med kutt i mottak, i kommunale innvandrertiltak og norskopplæring, vil føre til at flere oppholder seg ulovlig i riket, at flere blir gående på sosialhjelp, og det er en misbrukt sjanse til å nyte godt av innvandringen. Dette vil føre til en belastning på sosialbudsjettet, noe jeg ikke kan se at Fremskrittspartiet har tatt høyde for i sine forslag.