trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
I en debatt som handler om en av de store næringene i Norge, er det betimelig å peke på at debatten i hovedsak handler om subsidier og reguleringer. Så er det slik at alle jordbrukere har én ting til felles: De er alle grunneiere. Eiendomsretten blir i veldig liten grad nevnt, særlig av de representantene som representerer regjeringspartiene. Hvert eneste år blir det 3 000 færre bønder i Norge. Det er ikke med representanten Hans Frode Kielland Asmyhr som landbruksminister, men med statsråd Riis-Johansen som landbruksminister. Likevel blir kulturlandskapet i stor grad opprettholdt. Det er i hovedsak naboen til den gårdbrukeren som slutter, som opprettholder driften på de arealene som den ene har sluttet med. Delingsforbudet som man taler varmt om fra rød-grønt hold, gjør at de gårdbrukerne som fortsatt ønsker å drive større og mer effektivt enn de gjorde før, blir gjort til leilendinger ved denne loven. De blir tvunget til å leie og ikke kjøpe jorda av den som eier den, mens naboen, som har sluttet med gård og kunne tenke seg å selge jorda til naboen, fratas retten til fritt å forvalte egen eiendom. Prisreguleringsbestemmelsene er nok en hindring. Man fratas retten til fritt å forvalte egen eiendom, noe vi har sett gjentatte eksempler på i de senere dager i mediene. Skogen er omtalt i innstillingen, og der sier komiteen at den vil streke under verdien av god skogpleie og uttak av hogstmoden skog i alle deler av landet. Dette har liten sammenheng med den realiteten som oppleves ute i Norge. Trillemarka er et veldig godt eksempel på det. Og jeg er sikker på at grunneierne i Trillemarka ikke opplever at de får ta ut hogstmoden skog i alle deler av landet. Det samme er tilfellet på Helgeland. Vern av statsgrunn med allmenningsrett og Statskogs eiendom på Helgeland vil alvorlig svekke virkestilgangen for Bergene Holm og andre avtakere på Helgeland og i Nord-Trøndelag. Vern hvor grensen er politisk bestemt, er én ting. Men inngrepsfrie områder, som man snakker mye om, skal ikke reduseres, sier Regjeringen. En betydelig del av den skogen som er kommersielt tilgjengelig de neste 20 år, står i inngrepsfrie områder. Fremskrittspartiet har foreslått at skogsbilvei ikke skal regnes som et teknisk inngrep, for dermed å redusere inngrepsfrie områder. Dessverre har ingen stemt for vårt forslag. Summen av vern og hindringer for skogsbilveibygging representerer til sammen en alvorlig trussel mot store deler av den bedrifts- og samfunnsøkonomisk mest lønnsomme delen av norsk landbruk - nok et eksempel på at Regjeringen ikke er opptatt av å ivareta grunneierinteressene i norsk landbrukspolitikk.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-17:
Jeg faller for fristelsen til å si til statsråden som snakker om den store tilslutningen til den rød-grønne politikken når det gjelder arbeidsinnvandring, at jeg tror han har glemt historien. Hvis vi tenker tilbake til forrige stortingsperiode, husker jeg veldig godt alle debattene vi hadde om arbeidsmiljøloven og arbeidsinnvandring. Det var ikke den store tilslutningen Høyre fikk da vi understreket behovet for arbeidsinnvandring den gang. Jeg sier heller velkommen etter. Det er bra at vi er så samstemte nå om at det er viktig med arbeidsinnvandring, og at det er viktig å legge forholdene til rette for dem som kommer til landet. Da går jeg litt over til Fremskrittspartiet, som snakker om subsidiering av arbeidskraft. Vel er vi enig med Fremskrittspartiet i at når det gjelder språkopplæring, har vi lagt det ansvaret over på bedriftene. Jeg ser at i enkelte små lokalsamfunn kan det være vanskelig å få det til, så jeg tror vi skal være så praktiske alle sammen og si at her får både det offentlige, arbeidstakere og de som kommer, prøve å lage et fellesskap. Jeg er sikker på at hvis man legger de gode kreftene sammen, får man til en språkopplæring som vil fungere for arbeidsinnvandrerne også. Det jeg er opptatt av, er at vi må ha integreringstiltak også for dem som kommer hit ved arbeidsinnvandring. Selvfølgelig kommer de til Norge med et annet utgangspunkt enn asylsøkere og flyktninger. De kommer hit med en helt annen bakgrunn og helt andre opplevelser. Arbeidsinnvandrerne kommer som en ressursgruppe. Men likevel, selv om de kommer til landet vårt som en ressursgruppe og skal jobbe, har de kanskje barn som skal gå på skole, barn som skal gå i barnehage, en ektefelle eller ledsager som trenger å få tilrettelagt forholdene, og jeg mener det er en plikt for oss som et anstendig samfunn å legge forholdene til rette for dem som kommer til landet vårt. Det kreves mer når det gjelder flyktninger og asylsøkere, men det kreves også at vi imøtekommer de behovene andre nyankomne har. Det viktigste er de tiltak som kan gjøres på lokalt nivå - i nabolag, på skoler, i miljøet, altså i hele det sosiale fellesskapet. Så helt til slutt: Trygve Slagsvold Vedum nevnte en del om ikke å ta arbeidskraft fra fattige land. Det er bra at han trakk opp det i debatten. Jeg har bare lyst til å si at for et par-tre år siden var jeg i Etiopia på et sykehus som var ganske nybygd og fint, hvor det var to ting som slo meg. Det ene var at de hadde fått maskiner fra Sverige som ikke fungerte fordi de ikke hadde noen som klarte å reparere maskinene. Det andre var at de hadde ikke leger igjen heller, fordi legene var reist til Vest-Europa. Det er et apropos til at denne debatten er viktig.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-17:
Servicesenteret i Stavanger har vært et stort tema både i komitebehandlingen og nå i debatten i dag. Når jeg nå får denne informasjonen fra Tore Hagebakken på vegne av statsråden, synes jeg det er veldig bra. Vi skal da ha den tilliten til Regjeringen at vi gjør forslaget om til et oversendelsesforslag, og forventer da at saken blir ordnet i statsbudsjettet for neste år.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Representanten Steinar Gullvåg fra Arbeiderpartiet hadde nettopp et innlegg der han ganske klart hevdet at Norge er avhengig av arbeidsinnvandring. Han viste til hotell- og restaurantbransjen. Han viste til eldreomsorg. Han viste endog til bygging av veier. Og så sier han med klar adresse til Fremskrittspartiet at det visstnok er et parti som ikke har forstått denne problemstillingen. Det er svært interessant, for da tilkjennegir han at det nettopp er representanten Gullvåg som ikke har forstått problemstillingen. Selv om man mener at det er mangel på kapasitet når det gjelder veibygging i Norge, er det fullstendig mulig å bygge veier uten permanent arbeidskraftinnvandring. Det går fullt ut an å engasjere utenlandske bedrifter til å gjøre det. Det har til og med den effekt at kjøp av tjenester fra utlandet ikke slår inn i finanspolitikken. Det er fullt mulig å forholde seg til det. Dersom det ikke hadde vært svensker som jobbet i hoteller og restauranter i Norge, er det selvfølgelig ikke slik at ikke noen ville tilby hotell- og restauranttjenester, for det er noe som heter marked - arbeidsmarked i denne sammenheng. Da finnes det tilbydere, og det finnes personer som etterspør et tilbud. Det fastsettes en pris der tilbud og etterspørsel møtes - ganske grunnleggende sosialøkonomi. Lønnsdannelsen vil selvfølgelig bli påvirket av forholdet mellom tilbud og etterspørsel, og man vil nødvendigvis måtte betale litt mer for denne arbeidskraften. Men arbeidskraften vil finnes. Den vil alltid finnes. Så det å si at man er avhengig av arbeidsinnvandring, blir svært feilaktig. Det er fullt mulig å kjøpe tjenester fra utlandet, og det er fullt mulig å la prismekanismen fungere slik at man på den måten får den arbeidskraften man trenger. Ikke minst er det en yrkesgruppe som virkelig burde være interessert i at vi lar prismekanismen fungere. Det er de som jobber i eldreomsorgen - sykepleiere og hjelpepleiere, som mange mener har lave lønninger i dag. Det er klart at dersom man lar prismekanismen fungere, vil den type arbeidskraft bli priset høyere fordi det er stor etterspørsel etter dem. Da vil det overhodet ikke være behov for massiv arbeidskraftinnvandring innen helse- og omsorgssektoren.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Jeg vil oppfordre representanten Ola Borten Moe fra Senterpartiet til faktisk å lese komiteens innstilling og lese stortingsmeldingen. Da vil han se at Fremskrittspartiet ikke totalt avviser arbeidsinnvandring. Men vi sier, i motsetning til representanten Gullvåg og andre som ikke har fulgt hele debatten, at arbeidsinnvandring kan kun utgjøre et supplement til et velfungerende arbeidsmarked innad i Norge. Da er det altså slik at man på sikt nok må akseptere å allokere mer norsk arbeidskraft innenfor pleie og omsorg. Det er en naturlig konsekvens av aldersutviklingen. Men det trenger ikke representere et problem i seg selv. Det finnes mange måter å møte det på, bl.a. at det ikke nødvendigvis er det offentlige som må levere disse tjenestene i alt omfang. Kanskje kan private løsninger møte denne problemstillingen. Det er en litt endimensjonal måte å tenke på. Arbeidsinnvandring vil i et massivt omfang kun skalere opp økonomien. Det vil altså ikke løse(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Jeg bad om ordet for å få muligheten til å gi noen ytterligere kommentarer kanskje særlig til spørsmålet om overgangsordningene, som saksordføreren, Holmberg, tok opp. Som det går fram av Regjeringens forslag og flertallsinnstillingen, er det slik at overgangsreglene særlig for de åtte første av de ti nye medlemslandene, skal diskuteres med partene. Muligheten til overgangsordninger går ut i mai neste år, så vi snakker om enten mai neste år eller noe tidligere. I de to siste landene, Romania og Bulgaria, er det muligheter for å ha overgangsordninger noe lenger, men vi synes uansett det er riktig tilnærming til en slik sak at vi diskuterer overgangsordningene med partene i arbeidslivet. Disse partene i arbeidslivet har vært sentrale når det gjelder å ha overgangsreglene som ett av mange bidrag til å motvirke sosial dumping, som også mindretallspartiene sier andre steder i innstillingen at de er opptatt av, bl.a. for å kunne styrke Arbeidstilsynet, som for så vidt Regjeringen er så for at den allerede har gjort det. I den sammenheng ble jeg mer overrasket da jeg leste et annet sted i innstillingen at mindretallspartiene faktisk er bekymret for den sammenpressede lønnsstrukturen i Norge, med utgangspunkt i mulighetene til å rekruttere kompetent arbeidskraft fra andre land. Det er rene ord for pengene - disse partiene mener at lønnsforskjellene skulle vært større. Er det noe som virkelig er et konkurransefortrinn for Norge, ja så er det at vi har godt kvalifiserte folk på alle nivåer i en bedrifts produksjon, men det er også at vi på grunn av vårt utdanningssystem og vår likestillingstanke og likeverdstanke ikke har så store lønnsforskjeller i forhold til de høyest lønte stillingene. Det er faktisk en ressurs for Norge for å rekruttere kompetanse i Norge. Så til servicesentre. Der kunne jeg være fristet til rett og slett å si det slik at vi er så glad for at opposisjonen også er fornøyd med de tiltak Regjeringen har satt inn, at det er utålmodighet fra opposisjonen for å få mer rød-grønn politikk. Vi for vår del synes det er riktig å vurdere det tiltakets kostnader i forhold til andre tiltak som vi skal ha plass til i statsbudsjettet. Derfor er jeg veldig fornøyd med flertallets formuleringer om at en skal vurdere å etablere servicesenter også andre steder, og Rogaland er spesielt nevnt. Så vil jeg bare få lov til å si at den saken vi behandler her, er en vesentlig del av norsk næringspolitikk. Jeg vet at næringsministeren er veldig glad for de tiltak som nå settes inn når det gjelder høy kompetent arbeidskraft, som vi trenger mer utveksling av både fra norske bedrifter og ut og fra utenlandske bedrifter og inn. De eksemplene som representanten Gullvåg nevnte fra Russland, har bidratt til et mer dynamisk arbeidsmarked.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Den rød-grønne regjeringen har i Soria Moria-erklæringen sagt at vi mener det er både viktig og riktig å satse spesielt på næringer der Norge alt har gode eller spesielle forutsetninger for å lykkes. Reiseliv er et sånt område. Vi la derfor fram en nasjonal strategi for reiselivsnæringen 18. desember i fjor. Vi har også mer enn doblet bevilgningene til markedsføringen av Norge som reisemål siden 2005. I år går 215 mill. kr til det, og beløpet er det største noensinne. I tilegg ble det i fjor brukt 190 mill. kr til reiseliv fra Innovasjon Norges øvrige programmer. Bevilgningene til nasjonale turistveier er økt betraktelig, og i år fikk vi på plass et investeringsfond på 2,2 milliarder kr, som også skal komme reiselivet til gode. La det ikke være noen tvil om at denne regjeringen mener alvor når vi sier at vi satser på reiselivsnæringen. Jeg merker meg at forslagstillerne mener at tiltakene på reiselivsområdet opp gjennom årene har vært preget av uklare og skiftende målsettinger. Det er jeg enig i, og det er nettopp derfor vi nå har utarbeidet en nasjonal reiselivsstrategi. Strategien er et steg på veien mot en mer samordnet og koordinert innsats for å virkeliggjøre det potensialet som ligger i reiselivsnæringen. I strategien framkommer det en visjon, klart definerte mål for næringen og til sammen 72 tiltak innenfor sju innsatsområder. I arbeidet med strategien har det vært en omfattende prosess og tett dialog med reiselivsnæringen. Strategien tar utgangspunkt i viktige utfordringer som reiselivsnæringen selv har pekt på. Strategien har blitt svært godt mottatt i reiselivet. Det tar jeg som et signal om at næringen er enig i hvilke utfordringer vi har, og i tiltakene som skisseres i strategien. Jeg opplever at det næringen nå er opptatt av, er å få gjennomført tiltakene i strategien og det felles arbeidet som må gjøres for å nå målene den har vært med på å sette. Vi vil derfor tilråde at det fokuseres på gjennomføringen av strategien, og ikke på et nytt, omfattende arbeid med en stortingsmelding. I arbeidet med reiselivsstrategien har jeg møtt stort engasjement i næringen. Det er gledelig å se at engasjementet for reiselivsnæringen er stort også blant stortingsrepresentantene. Forslagsstillerne påpeker at strategien ikke har vært behandlet i Stortinget. Jeg vil understreke at Stortinget vil få anledning til å diskutere saker av relevans for reiselivsnæringen i flere ulike sammenhenger. Regjeringen tar sikte på å legge fram en ny transportplan ved årsskiftet. Vi arbeider også med en innovasjonsmelding og en ny stortingsmelding om distrikts- og regionalpolitikken, for å nevne noe. I dag har Stortinget også behandlet en stortingsproposisjon om norsk medlemskap i FNs turistorganisasjon. Tiltak med budsjettkonsekvenser vil behandles av Stortinget i den ordinære budsjettprosessen. I budsjettproposisjonen vil jeg også holde Stortinget løpende orientert om oppfølgingen av reiselivsstrategien. Stortinget får med andre ord flere anledninger til å diskutere satsing og prioritering knyttet til reiseliv.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Jeg har sett de sitatene som representanten viser til når det gjelder min forgjenger, Odd Eriksen, og jeg har oversikt over hva jeg har sagt selv. Det har blitt understreket hele veien, fra både den foregående og den nåværende statsråd, at Stortinget vil få anledning til å diskutere reiselivsspørsmål på en egnet måte. Det har Odd Eriksen understreket - hvis representanten nå hadde sitert Odd Eriksen helt ut. Vårt utgangspunkt er at det står i Soria Moria-erklæringen at Regjeringen skal legge fram en strategi for reiselivsnæringen. Det er akkurat det Regjeringen har gjort.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Her må jeg få lov til å kommentere noen av premissene for spørsmålene først. For det første er det aldeles feil at det ikke er et taktskifte i pengebruk på reiselivsnæringen fra Bondevik-regjeringen, som i sitt siste budsjett brukte 100 mill. kr, til nå når vi bruker 215 mill. kr på markedsføring av norsk reiseliv. For det andre er det sånn at den tiden vi har brukt på reiselivsnæringen, faktisk har vært veldig hektisk, for vi har jobbet sammen med reiselivsnæringen selv, og vi synes det har vært viktig at næringen - små bedrifter, store bedrifter, opplevelsesselskaper, hoteller, transportselskaper osv., altså helheten i reiselivsnæringen - skulle være med og utforme den reiselivsstrategien som vi har lagt fram. I motsetning til det representanten Hansen sier, er det faktisk slik at i reiselivsnæringen - ute i virkeligheten - er denne strategien godt mottatt, ikke minst av NHO Reiseliv, som bekreftet det senest på en konferanse i forrige uke. Jeg konstaterer at næringen er fornøyd med strategien, og det er det viktigste for meg.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Som representanten selvfølgelig er klar over, er det ikke sånn at jeg står her og prioriterer veiprosjekter framfor andre prioriteringer innenfor fylkene, f.eks. Men til representantens spørsmål om det finnes en slik samordning, er svaret ja. For det første: Representanten og alle andre har fullt innsyn i vår reiselivsstrategi, som er trykt og utdelt. Og jeg bringer gjerne over et eksemplar til representanten, som nå spør om innholdet i den. Når det gjelder samordning: Ja, vi har nå nedsatt et statssekretærutvalg som kommer til å koordinere arbeidet mellom departementene som påvirker reiselivsaktiviteten. Det er et av tiltakene vi har satt inn. Vi oppretter en egen avdeling i Nærings- og handelsdepartementet som nettopp har som formål å følge opp reiselivsnæringens interesser. Vi kommer til å lansere et strategisk råd - det skal ha det første møtet den 26. juni - der vi, sammen med næringen selv, nettopp skal følge opp den type saker. I tillegg er det selvfølgelig sånn i forbindelse med Nasjonal transportplan og andre hoveddokumenter som Regjeringen skal legge fram, at jeg prøver å ivareta reiselivshensyn i den sammenheng.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Når forslagsstillerne ber om at forslaget deres vedlegges protokollen, tyder det på at Regjeringens håndtering av situasjonen for Sjøfartsdirektoratet er tilstrekkelig. Det kunne for så vidt forslagsstillerne fått greie på ved å henvende seg til departementet eller direktoratet før forslaget ble framlagt. I tillegg informerte jeg Stortinget om situasjonen i brev av 14. februar 2008. Gjennom forslag til økte bevilgninger over revidert nasjonalbudsjett styrkes Sjøfartsdirektoratets budsjett med ytterligere 28 mill. kr. Flyttingen til Haugesund har gitt store utfordringer med å sikre rekruttering og kompetanse. Det sammenfaller også med at vi er inne i en periode med veldig høy skipsbyggingsaktivitet. Det er positivt, men det gir også en stor belastning på arbeidskapasiteten til Sjøfartsdirektoratet. Noen av ekstrabevilgningene skal derfor brukes til å kjøpe tjenester fra klasseselskap slik at sertifisering av skip ikke skal forsinkes. Jeg er derfor fornøyd med at både komiteens flertall og forslagsstillerne synes å være fornøyd med håndteringen av situasjonen, og jeg kan forsikre om at Nærings- og handelsdepartementet har en løpende dialog med, en tett oppfølging av og samarbeid med Sjøfartsdirektoratet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Bakgrunnen for det er selvfølgelig at den spesielle situasjonen som vi fikk brev om 9. januar, ikke var kjent før statsbudsjettet ble lagt fram i begynnelsen av oktober. Realiteten rundt det er at man har, som jeg sa i mitt korte innlegg, og som ikke minst saksordføreren utdypet grundigere i sitt innlegg, en utfordring med å rekruttere personell, samtidig som vi har en periode med veldig høy aktivitet. Det som imidlertid er viktig å understreke, og som Sjøfartsdirektoratet understreket umiddelbart på bakgrunn av de avisoppslag som var om Sjøfartsdirektoratet, er at det var feil å framstille det som at noen båter seilte uten klarering, og at situasjonen i Sjøfartsdirektoratet ikke under noen omstendighet skulle gå ut over sikkerheten. Da gjenstår det å ha tilstrekkelig kapasitet til at det heller ikke går ut over framdriften i Sjøfartsdirektoratets arbeid. Til slutt må jeg få lov til å si at jeg tror at et seriøst organ som Sjøfartsdirektoratet, med det engasjementet de har for sjøsikkerhet, hadde vært tjent med at det kanskje ble spurt noe mer - at man enten spurte departementet eller Sjøfartsdirektoratet - før det ble konkludert med at sikkerheten var i fare, for det er et organ vi alle trenger å ha tillit til når det er grunnlag for det.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Å skaffe nok og kvalifisert arbeidskraft vil være en av hovedutfordringene for Norge i framtida. Allerede i dag merker vi godt at vi har mangel på kvalifiserte arbeidstakere. Vi trenger ikke å se lenger enn til utbygging av barnehager. Bevilgningene har vært store - her som ellers i kommunesektoren de siste åra - men mangel på folk til å bygge barnehager har utgjort en stor utfordring. Vi vet også at kostnadene ved store samferdselsprosjekter på kort tid har økt med opptil 30 pst., bl.a. på grunn av den harde konkurransen om å få folk til å gjennomføre prosjektene. Denne mangelen fører til sterkt press i økonomien, høyere priser, og at alle prosjekter, både for det offentlige og det private, trenger lengre tid på å bli realisert. Enkelte næringer merker tydelig mangelen på ekspertise, sjøl om vi i Norge utdanner mange dyktige fagfolk på høyt nivå, for behovet er stort, og det blir stadig større. For eksempel i olje- og gassindustrien og i offshorenæringen vet vi at det er behov for folk med spisskompetanse for å kunne være konkurransedyktig - ja, rett og slett for å få gjort jobbene og for å videreutvikle virksomheten. Offentlig sektor står også overfor store utfordringer i så måte. Eksempelvis mangler Sykehuset Innlandet nå 20 legespesialister. Jeg er glad for at det er en såpass bred oppslutning i komiteen om en offensiv politikk for arbeidsinnvandring til Norge. Sjøl om hovedfokuset vårt for arbeidsmarkedet også framover vil være å mobilisere den innenlandske arbeidskraften, vet vi helt klart at det er behov for å ha arbeidsinnvandring som et viktig supplement. Som flere har vært inne på, har det de siste årene vært en nærmest eksplosiv vekst i arbeidsinnvandringen til Norge. Når vi nå får på plass et mer smidig system, kan det føre til at Norge blir et enda mer attraktivt arbeidsmarked. Da er det svært viktig at vi klarer å beholde de gode lønns- og arbeidsvilkårene vi har i norsk arbeidsliv. Det er noe vi i Arbeiderpartiet og Regjeringa også er sterkt opptatt av. Dette ble også understreket av statsråden i hans innlegg. Vi har heldigvis en regjering som fører en offensiv politikk mot sosial dumping. Dette ble ført opp i denne meldingen. Det trengs, for vi har sett mange eksempler på utenlandske arbeidere som har jobbet her i landet under særs dårlige forhold. En forutsetning for en mer fleksibel politikk på arbeidsinnvandringsområdet er at vi også har klare spilleregler for arbeidsformidling. Viktige skritt for å sikre dette blir tatt i løpet av kort tid, når det blir innført både godkjenningsordning for utleie av arbeidskraft og nye bestemmelser i arbeidsmiljøloven. Sjøl om komiteen er uenig på en del punkter, er det bra at så godt som et samlet storting nå stiller seg bak de ulike tiltak som vil bli vedtatt, og som sikrer at både næringslivet og velferdstilbudet vårt forhåpentligvis får den arbeidskraften som trengs, både i dag og i åra som kommer.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
I etterkant av debatten om denne saken har vi drøftet med statsråden spørsmålet om lokalisering av nye servicesenter for arbeidsinnvandrere. Vi er gjort kjent med at i tillegg til det varslede servicesenteret i Kirkenes vil det også bli etablert et senter i Stavanger. Dette skal etter planen skje i løpet av året og tas i forbindelse med statsbudsjettet. På denne bakgrunn anmoder jeg om at forslagsstillerne gjør om sitt forslag nr. 1 til et oversendelsesforslag.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Det er interessant at debatten har tatt litt av og har tatt av med representanter som kommer inn i saken midtveis i debatten. Det virker ikke som om de har lest innstillingen fra komiteen. Det ble påstått at Fremskrittspartiet ikke har kontakt med arbeidslivet. Det vil jeg avvise og påpeke er helt feil. Er det noen som har kontakt med arbeidslivet, så er det i hvert fall Fremskrittspartiet, ved at man har representanter som har vært ute i det private arbeidsliv og har fungert veldig bra der. Næringslivet i Stavanger-regionen etterlyser et servicesenter i Rogaland, noe regjeringspartiene ikke kan love dem. Det er det de spør om. De ønsker å få en lettere hverdag når det gjelder arbeidsinnvandringen til landet. De ønsker at hverdagen skal bli lettere og saksbehandlingstiden kortere. Så jeg vil oppfordre regjeringspartiene til å si ja til et servicesenter i Rogaland og ikke bare si at de ønsker å vurdere det, for det er ikke nok for arbeidslivet.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Jeg tror nesten jeg må be om at finanskomiteens medlemmer spesielt merker seg den nokså særegne forelesning i sosialøkonomi som representanten Amundsen har foredratt fra denne talerstol. Det at Fremskrittspartiet faktisk lukker øynene for det avhengighetsforhold som norsk arbeidsliv har i forhold til utenlandsk arbeidskraft, er etter min oppfatning ganske oppsiktsvekkende, og viser hvor liten kontakt representanter for dette partiet har med norsk arbeidsliv og med norsk næringsliv generelt. Det er for så vidt ikke noen overraskelse for meg.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
En samstemt næringskomite slutter seg til forslaget om at staten skal delta i en garantiavtale som bidrar til å sikre selskapet Eksportfinans mot ytterligere tap i sin verdipapirportefølje. Staten har som kjent en eierandel på 15 pst. i selskapet. Garantiavtalen, som er særegen og konstruert for Eksportfinans sine behov, beskytter aksjonærverdiene i selskapet, inkludert aksjekapitalforhøyelsen på 1,2 milliarder kr fra mars 2008. Eksportfinans er avhengig av høy kredittverdighet i de internasjonale kapitalmarkedene dersom selskapet skal fylle sin oppgave og sikre norske bedrifter en konkurransedyktig eksportfinansiering. Den statlige eierandelen er av stor betydning for selskapets soliditet og rating i de internasjonale kapitalmarkedene. Uroen i de internasjonale kapitalmarkedene har påført Eksportfinans et betydelig fall i verdipapirporteføljen. Det er bakgrunnen for garantiavtalen med selskapets største private aksjonærer innenfor en ramme på 5 milliarder kr. Statens andel av garantirammen er begrenset oppad til 750 mill. kr i samsvar med statens eierandel. De største private aksjonærene har sluttet seg til avtalen. Nå følger altså staten etter. Staten har et kommersielt utgangspunkt for sitt engasjement i Eksportfinans ASA. Men det ligger også et strategisk element i eierskapet, nettopp fordi staten som eier bidrar vesentlig til selskapets kredittverdighet. Jeg har f.eks. merket meg at administrerende direktør Gisele Marchand mener at det vil vekke oppsikt om staten som en betydelig eier ikke slutter seg til den garantiavtalen som generalforsamlingen for lengst har vedtatt. Jeg vil sluttelig peke på at Regjeringen på bakgrunn av de siste måneders utvikling i finansmarkedene vil gjøre en nærmere vurdering av selskapets forretningsmodell, strategi og virksomhetsområder.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
President! Jeg stemte feil.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-06-17:
Jeg kan ikke dy meg når vi får denne type dosering om hvor unødvendig det er med arbeidsinnvandring til Norge. Jeg vil feste noen kommentarer til det. Vi har allerede i dag mangel på arbeidskraft innenfor en del viktige sektorer. Det er et stort problem, og det overrasker meg at Fremskrittspartiet ikke ser ut til å ta det på alvor. Når man spør næringslivet om hva de etterspør, hva er det største problemet for vekst og utvikling framover, svarer de: tilgang på nok kompetent arbeidskraft. Det hadde vært greit om man kunne ha tatt det inn over seg også i Fremskrittspartiet. Det er jo slik at hvis man kikker på demografien, som komiteen har gjort i innstillingen, og ser på hvordan sammensetningen av ulike aldersgrupper vil utvikle seg i Norge framover, er det ingen tvil om at etterspørselen etter og behovet for helsetjenester kommer til å gå dramatisk opp i framtiden. Det bør vi begynne å forberede oss på allerede i dag. Alternativet er muligens at vi er nødt til å allokere en større del, ifølge Fremskrittspartiets resonnement, av arbeidskraftreserven inn i helse- og omsorgstjenestene. Men da vil det være færre igjen til å videreføre et produktivt og effektivt næringsliv, som igjen er grunnlaget for en effektiv og god velferdsstat. Jeg vil rett og slett utfordre Fremskrittspartiet når det gjelder hele deres tilnærming og tankegang når det gjelder behovet for arbeidskraft, for dette henger rett og slett ikke på greip. Avslutningsvis: Fremskrittspartiet sier at det er et gode å presse prisen på arbeidskraft høyt for å allokere flere inn i omsorgsyrkene, stort sett offentlig ansatte. Da er det i hvert fall ikke særlig lurt å sette ned skattene, for det er først og fremst skattefinansierte tjenester dette dreier seg om. Det harmonerer for øvrig dårlig med det som bruker å være Fremskrittspartiets politikk.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-06-17:
Representanten Amundsen sa to ting i sitt innlegg som fortjener en kommentar. For det første innrømmer Fremskrittspartiet at det på sikt kan være nødvendig med arbeidsinnvandring. Det er nå i hvert fall en modifisering av det innlegget jeg hørte representanten holde tidligere, der han sa at dette var helt unødvendig. Han innrømmer også at det kommer til å være behov for en større allokering av arbeidskraft inn i visse yrker. Da synes jeg det kunne vært greit at vi fra Fremskrittspartiet får et svar på hvilke næringer det er som skal bære velferdsstaten i framtiden - hvilke næringer skal vi utvikle, og hvilke næringer skal vi bygge ned? Vi vet at Fremskrittspartiet ikke har noe særlig til overs for landbruket, men det er tross alt ikke mer enn 50 000 bønder, og det er altså ikke nok å omskolere dem for å kunne ivareta våre velferdsoppgaver i framtiden. Så det hadde vært greit om Fremskrittspartiet kunne ha vært ærlig på hvilke næringer man ønsker å bygge ned. Så har jeg lyst til også å utfordre representanten på det han sa om at dette ikke trenger å komme innenfor offentlig sektor. Det spiller da ingen rolle. Det spiller jo ingen rolle om dette er et offentlig eller privat anliggende. Det er uansett en regning som skal betales, og det kommer uansett til å være arbeidskraft her som vi ikke kan bruke til noe annet.
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
La meg først gi honnør til forslagsstillerne for å sette søkelyset på en viktig problemstilling, selv om jeg er uenig i forslagsstillernes konklusjon. Det er viktig å legge til rette for at ideelle og kommersielle aktører kan delta i utføringen av tjenester som blir finansiert av det offentlige. Fremskrittspartiet vil derfor alltid stille seg positivt til forslag som ivaretar dette hensynet. Dessverre er forslaget vi nå behandler, ikke et forsøk på tilrettelegging, men derimot et forslag om å innføre et tilnærmet monopol på enkelte tjenester for offentlige og ideelle organisasjoner. Et monopol, uansett hvilke tjenester det måtte vedrøre, vil ta bort et av de mest positive momentene som sunn konkurranse medfører, nemlig en kontinuerlig fokusering på kvalitet. Vi mener det er viktig å fokusere på å ha det kvalitetsmessig beste tilbudet, uansett leverandør, og at vi får mest mulig tjenester tilbake for de ressursene vi har tilgjengelig. Det er vanskelig å få til når man legger opp til å utelukke private aktører fra markedet. Fremskrittspartiet ønsker ikke en forskjellsbehandling av offentlige, ideelle og kommersielle aktører, slik forslagsstillerne her legger opp til. Vi mener at de utfordringene som de ideelle organisasjonene har gitt uttrykk for i sine innspill til komiteen, kan løses ved en gjennomgang av kriteriene i anbudene og ved å kvalitetssikre gjennomføringen av anbudsprosessene. Uansett vil det alltid foreligge en grad av usikkerhet når man inngår en tidsbegrenset avtale med det offentlige. Den beste måten ideelle eller private organisasjoner kan unngå dette på, er nettopp ved å fokusere på kvalitet og effektivitet i sine tilbud, slik at de står i en sterk forhandlingsposisjon når nye anbud skal innleveres. På den måten sørger man for et best mulig tilbud til dem som tjenesten er til for, nemlig brukerne. Og skulle det være slik at det kvalitetsmessig beste tilbudet er en noe dyrere løsning, er det tillatt å velge dette tilbudet, slik at dette hensynet er ivaretatt uten at man innfører forslagsstillernes monopolmodell. En annen uheldig side ved forslaget er at det kan utelukke nye aktører fra å komme i betraktning. Det finnes nok av gode historier om tidligere offentlig ansatte innenfor omsorgssektoren som har startet for seg selv. De har startet fordi de ser at det offentlige tjenestetilbudet ikke er godt nok eller mangelfullt. Det ville da være svært uheldig om man skulle ødelegge muligheten for disse private gründerne, som innenfor helse- og omsorgssektoren veldig ofte er kvinner. Etter dagens lov om offentlige anskaffelser er det mulig å gjøre unntak fra konkurransereglene for ideelle organisasjoner, noe som er uheldig dersom målet er å gi et kvalitetsmessig best mulig tilbud til tjenestemottakerne. Dersom det nå skal gjøres til en plikt å unnta ideelle organisasjoner fra reglene om åpen konkurranse, mener jeg det vil gi mindre penger til å drive nødvendig helsehjelp, og at det vil gi et dårligere tilbud til befolkningen. Jeg fremmer derfor Fremskrittspartiets forslag som ligger i innstillingen.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-06-17:
Jeg hadde i utgangspunktet ikke tenkt å ta replikk, men jeg merket meg at statsråden her sauser sammen Høyre og Fremskrittspartiet. Derfor kunne jeg tenke meg å stille statsråden spørsmål om hun har fått med seg at Høyre her står sammen med regjeringspartiene og Venstre om å vedlegge saken protokollen og avvente det som Regjeringa skal komme med senere. Vi har også veldig klart vist til at vi ønsker at en her skal se på muligheten for å bruke de frivillige og ideelle organisasjonene der det er mulig.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-06-17:
Høyre og næringen sjøl har i mange år ment at havbruksnæringen har hatt et godt potensial for videre vekst. Høyre har derfor fremmet forslag om en økning av nye konsesjoner årlig, uten at statsråden har tatt næringen på alvor. Hvorfor har ikke statsråden kommet med forslag om en økning før nå i budsjettet for 2009, en økning som først vil få virkning i 2010-2011? Hvorfor har det drøyd så lang tid?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Eg vil gje ros til statsråden for å ha møtt forslaget vårt på ein open og positiv måte. Eg er glad for viljen til å gjera noko med dette, men eg er uroleg for at utgreiinga/vurderinga kan ta eit osean av tid, og at endringane kan koma for seint. For det er jo slik at enkelte av desse institusjonane ligg veldig tungt i vatnet, for å seia det forsiktig, og er i ferd med å gå under. Så spørsmålet mitt er: Er statsråden, i tillegg til dei vurderingar som vert gjorde, villig til å gjera raske grep overfor Helse Sør-Øst, slik at institusjonsplassar som i dag er i ferd med å forsvinna, kan verta berga? Med andre ord, vil ho sørgja for at det vert gjeve beskjed om at Helse Sør-Øst skal bruka same avtalepraksis som dei andre helseregionane?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Eg føler behov for å avklara ei openberr mistyding her, for det får vera måte på å tenkja langt. Fram til neste val er nok dessverre dei fleste av desse institusjonane allereie historie, dersom det ikkje vert gjort noko. Det er det som er mitt problem. Mi bekymring er knytt til at utgreiinga/vurderinga kan ta for lang tid. Det går an å grava seg djupt ned i dette, for det er kompliserte problemstillingar. På eit eller anna tidspunkt må ein skjera igjennom, og det er det eg håpar at statsråden er villig til. Elles kan endringane koma for seint, for dette hastar. Det var det som var bodskapen i replikken min.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-17:
Venstre deler mye av forslagsstillernes frustrasjon over en manglende satsing på reiseliv. Den 18. desember 2007 la Regjeringen fram sin reiselivsstrategi «Verdifulle opplevelser», som ikke fant veien innom Stortinget for behandling, dessverre. Reiselivet er en stor næring, som flere har vært inne på. Det er synd at ikke Stortinget ble invitert til en grundig debatt om framtiden i norsk reiseliv og de utfordringene som en har. Reiselivsnæringen har gjennomsnittlig en lønnsomhet og er ikke lenger en ulønnsom næring, men vi finner selvfølgelig store variasjoner her som i alle andre næringer. Det går jo ikke bare på rammebetingelser, det går jo også selvfølgelig på dyktighet hos den enkelte som driver. Spesielt for distriktene er reiseliv blitt en viktig næring, og er en framtidsrettet næring med et større potensial enn det en har klart å utnytte så langt. Ofte er reiselivsnæring viktig tilleggsnæring til landbruk og for så vidt andre næringer også, og er med på å gi et viktig bidrag både når det gjelder lønnsomhet, og når det gjelder bosetting. Jeg er for øvrig enig med representanten Røbekk Nørve, som slår et slag for en bedre samordnet innsats når det gjelder reiseliv. Hun var innom verdensarvområdet Geiranger og den turistdestinasjonen. Det er veldig beklagelig at veien inn til Geiranger sørøstfra ikke var åpnet før nå i juni på grunn av fare for ras. Det er vanskelig å satse på helårsturisme når en ikke får åpnet veien før det snart er midtsommers. Skal vi klare å utnytte de ubrukte ressursene som ligger i reiseliv, må vi sikre god kvalitet på de tjenestene vi skal levere. Venstre er spent på hvor mye penger Regjeringen vil legge inn i statsbudsjettet for 2009 for å gjennomføre kvalitetssikringsordningen for reiselivsnæringen, og da spesielt for overnattingssteder og restauranter. Vi er et høykostland, vi er dyre å bo og ferdes i, og det vil vi bli også i framtiden. Da er det viktig at det er kvalitet man får igjen når man besøker oss. Irland er et glimrende eksempel på et land hvor regjeringen brukte penger på å kvalitetssikre overnattingssteder og restauranter. Da kvalitetssikringsordningen var gjennomført, brukte de store ressurser på markedsføring. Det målrettede arbeidet har gitt gode resultater, og Irland er i dag et yndet feriemål for mange, og flere og flere drar dit. Grunnen til at Venstre er med på forslaget om å be Regjeringen utarbeide en stortingsmelding om en samordnet og målrettet strategi for norsk reiselivsnæring, er at vi mener at skal man ta reiselivsnæringen på alvor, så bør en strategi for norsk reiseliv ha en politisk forankring i Stortinget. Men jeg registrerer at Regjeringen ikke vil la en slik sak komme til Stortinget, noe som jeg for øvrig synes er trist.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-17:
Det er slik at det er Nærings- og handelsdepartementet som har ansvaret for reiselivsnæringen og dens rammebetingelser. Når en tilreisende kommer til Norge, ofte på bakgrunn av markedsføring av enkelte steder, med fine bilder og idylliske omgivelser, tenker vedkommende sjelden over hvem det er som har ansvaret for det ene, og hvem det er som har ansvaret for det andre. Et slikt sted er nettopp det som jeg var inne på i innlegget mitt: Geiranger. I år var det slik at den såkalte Stavbrekkfonna skapte utrygghet når det gjaldt å åpne veien for å komme inn til Geiranger sørøstfra. Nå har vi ikke fått innsikt i og fått debattert den strategien som er lagt fram, men ligger det noe i strategien om å koordinere reiseliv og samferdsel og å se mer helhetlig på dette, slik at vi får et bedre opplevelsesprodukt totalt sett for dem som kommer til landet?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-17:
Med en relativt kort historie har havbruksnæringen utviklet seg til å bli en av landets viktigste næringer. Vi eksporterte sjømat for 37 milliarder kr i 2007. Skal Norge klare å beholde posisjonen som en av verdens største eksportører av laks og ørret, mener Venstre, i likhet med forslagsstillerne og andre, at oppdrettsnæringen skal sikres vekstmuligheter. Norge har naturgitte betingelser som gir mulighet for oppdrett av flere arter. Samtidig er den norske oppdrettsnæringen i dag preget av for lite fokus på markedstilpasset produksjon. Resultatet har vært at næringen i perioder har hatt problemer med lønnsomheten. Venstre vil ta til orde for at Regjeringen i samarbeid med næringen ser på tiltak som kan bidra til at næringen får en mer markedstilpasset produksjon, økt mangfold i produksjonen og økt satsing på nye oppdrettsarter. En havbruksnæring med vesentlig større omfang enn i dag krever konsekvent bruk av miljøvennlig teknologi og miljøvennlige driftsformer. Venstre er enig med forslagsstillerne i at veksten i næringen må være begrenset av det som er miljømessig bærekraftig, og vil ta til orde for at en økning av MTB, maksimalt tillatt biomasse, og tildeling av nye konsesjoner krever strengere konsesjonskrav med hensyn til miljø enn det vi har i dag. Venstre mener at det å øke MTB og gi nye konsesjoner før vi har på plass et regelverk som stiller større krav til bruk av miljøvennlig teknologi og miljøvennlige driftsformer, samt bedre sikring av anlegg for rømming, blir å starte i feil ende. Derfor fremmer Venstre, sammen med Kristelig Folkeparti, et forslag hvor vi ber «Regjeringen gå gjennom dagens konsesjonsregelverk for havbruksnæringen med fokus på økonomisk lønnsomhet og miljøhensyn ut fra føre-var-prinsippet og bærekraftig utvikling, jf. Ot.prp. nr. 20(2007-2008) Havressurslova». (2007-2008) På denne bakgrunn tar jeg opp forslaget fra Venstre og Kristelig Folkeparti.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-17:
Då er vi inne på helse- og omsorgsministeren sitt ansvarsområde, så eg skal ikkje gi meg ut på å svare på vegner av henne. Men ho gjer jo fortløpande vurderingar av dei ulike helseføretaka sin praksis opp mot Regjeringa sin politikk, og er også sjølvsagt godt orientert om debatten og den innstillinga som ligg føre frå Stortinget i dag. Eg kjem sjølvsagt til å ha ein vidare dialog med henne og vidareføre inntrykket frå denne debatten. Elles, dersom det går an å vere litt uærbødig: Då representanten Sørfonn sa at han var redd for at endringane kunne kome for seint, trudde eg faktisk han frykta for ei regjering som er noko meir blå enn denne regjeringa er, nemleg ei regjering av Framstegspartiet og Høgre neste år, som tydelegvis signaliserer ei heilt anna haldning til konkurransepolitikk enn det denne regjeringa står for, og som eg opplever gjennom denne saka og fleire andre saker har stor støtte frå Kristeleg Folkeparti. Så for å seie det slik: Vi skal gjere kva vi kan både for å gjere dei endringane som må til for å vareta ideelle organisasjonar, og også sjølvsagt for å vinne valet neste år, slik at vi også dei neste fire åra fører ein annan type konkurransepolitikk enn Høgre og Framstegspartiet.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-17:
Eg deler, som eg sa, representanten Sørfonn og dei andre forslagsstillarane sin intensjon om å ta vare på den unike innsatsen som desse frivillige, ideelle organisasjonane yter når det gjeld offentleg omsorg, fyrst og fremst, men også når det gjeld andre store delar av samfunnslivet vårt, der desse er viktige aktørar. Eg er sjølvsagt oppteken av at dei skal ha rammevilkår som gjer at dei kan halde fram med det. Men det som eg har peika på i brevet mitt til Stortinget, er jo at forslaget ikkje nødvendigvis vil føre til ein endra praksis. Då må ein innføre eit forbod mot konkurranse, og det er eit eventuelt forbod mot konkurranse som reiser desse juridiske problemstillingane fyrst og fremst opp mot EØS-avtalen, som vi må setje oss ned og vurdere. Så kan jo eg stå her og meine noko om EØS-avtalen. Det skal eg la vere, men det er der utfordringa ligg, ikkje å løyse det gjennom å gå inn for det forslaget som Kristeleg Folkeparti har fremja her. Det vil faktisk ikkje påleggje den enkelte innkjøpar å endre praksis. Då er det andre grep som må til, og vi skal vurdere dei andre grepa.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-17:
Det at eit unntak ligg i lova, er ikkje eit pålegg til den enkelte innkjøpar, men det er ei moglegheit for den enkelte innkjøpar. Difor er det eg seier at dagens innkjøpar har to val: Anten kan han velje å følgje konkurranseregelverket heilt ut, slik som representantane frå både Høgre og Framstegspartiet tek til orde for at han bør, eller han kan bruke unntaket, som vi har lagt til rette for, og som har brei støtte frå bl.a. Kristeleg Folkeparti i Stortinget, og då kunne få ein konkurranse berre blant dei ideelle organisasjonane. Men så lenge det ikkje er eit pålegg om å nytte unntaket, vil praksis vere slik som representanten Dåvøy òg er inne på, og ein vil kunne få ulike utfall av det. Vi kan ikkje vedta forslaget frå Kristeleg Folkeparti og dermed på ein måte sikre oss i forhold til det, då må ein faktisk ha eit generelt forbod mot konkurranse. Det er sannsynlegvis i strid med EØS-avtalen. Difor må vi gå nøye gjennom det og sjå kva utveg vi kan finne for at også ideelle organisasjonar skal kunne vere tilbydarar på dette området i framtida.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-17:
Det er ei veldig god presisering representanten Elisabeth Røbekk Nørve her kjem med. Mi oppfatning etter snart tre år som konkurransestatsråd er jo at spesielt Høgre og Framstegspartiet står tett saman i alle konkurransesaker og ønskjer konkurranse, og tøffare konkurranse, på mange fleire område. Viss dette betyr at Høgre no innser at helse- og omsorgsområdet kanskje ikkje er godt eigna for full konkurranse, er jo det gledeleg. Det betyr at vi har endå breiare fleirtal i Stortinget for det som står i Soria Moria-erklæringa, nemleg at vi ikkje ønskjer konkurranse på viktige område som helse og omsorg og utdanning. Viss det no òg har Høgre si støtte, er jo ingenting betre enn det, og eg registrerer det med glede.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Jeg synes dette blir litt uklart - jeg skjønner ikke alt, for å si det slik. Det statsråden sier, er at unntaket fortsatt gjelder. Samtidig kan vi altså dokumentere, fra institusjon til institusjon, spesielt i Helse Sør-Øst-området, men også innenfor andre helseregioner og innenfor Bufdir, at praksisen er endret. Blant annet har man sagt opp avtaler istedenfor å videreføre dem i 2007. Det er lagt opp til et helt nytt regime fra myndighetenes side. Så snakker statsråden her i dag om et fullstendig unntak. Vi har ikke i dette representantforslaget bedt om et fullstendig unntak, men slik det fungerer i dag, er det i disse dager mange institusjoner som avvikles. Ansatte er sagt opp, og klienter vet ikke hvor de skal være om en måned eller to. Vi står overfor en situasjon der det ikke hjelper å utrede utover høsten. Da er det for sent. Vil statsråden sammen med helseministeren gripe inn umiddelbart?