Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-12:
Forslaget bunner i et ønske om at vi skal bruke skattebetalernes penger mer effektivt. Jeg er helt enig med saksordføreren når han sier at dette er viktig for å opprettholde tilliten mellom skattebetalerne og myndighetene, at man bruker pengene fornuftig. Det gjør at man faktisk betaler sin skatt, fordi man vet at man får noenlunde gode tjenester tilbake. Nå har vi et statsbudsjett som har bikket over 1 000 mrd. kr. Da synes jeg det er rart hvis man gir inntrykk av at her er det veldig lite rom for å effektivisere mer enn det man gjør. Grunnlaget for den påstanden er følgende: For én måned siden var det et godt oppslag i NRK og i mange andre medier om at Akademikerne hadde fått utarbeidet en rapport, fra Menon, om innkjøpsordningene i offentlig sektor. Rapporten viste til at ved å effektivisere kunne man spare rundt 30 mrd. kr. Det synes jeg er en formidabel sum. Det er det absolutt verdt å kikke på. Noen uker senere var det partilederdebatt på TV 2. Da kom man inn på muligheten for å gi skattelettelser som en stimulans for å styrke norsk næringslivs konkurranseevne. Men istedenfor å bli møtt med respons, at her er det mulig å effektivisere offentlig sektor og frigjøre penger som kan komme næringslivet til gode, er det første de rød-grønne politikerne nevner: Ja, men da må vi kutte i sykehjemstilbud til de eldre. Det vitner om manglende vilje og evne til faktisk å se på effektiviseringstiltak i offentlig sektor, når man skal begynne å kutte på de viktigste oppgavene det offentlig kan tilby den svake delen av befolkningen vår, istedenfor å se på hvordan man kan drive offentlig sektor mer effektivt. Det er for Fremskrittspartiet et klart signal om at de hyggelige ordene som Torfinn Opheim kommer med her, ikke materialiserer seg i vilje til faktisk å gjøre noe med det. Man har litt for mange interesser – i fagforeninger og annet – og gode verv i partiene som sitter og styrer dette landet. Da er det faktisk bedre å bruke statens rikdom til å «proppe opp» med ineffektive systemer enn med reformer, for reformer vil møte motstand blant sentralstyremedlemmer i Arbeiderpartiet. Den muligheten vi har til faktisk å bruke skattebetalernes penger mer effektivt ved å være åpne og villige til å gjøre ting på en annen måte, ved å effektivisere – ikke ved å piske arbeidstakerne til å jobbe hardere, men ved å jobbe smartere – synes vi ikke brukes godt nok. Det er her det er interessant å se på OECDs landrapport for Norge for i år. Der peker man på mange områder der en kunne ha gjort noe hvis det var politisk vilje, noe som ville gjort at man kunne brukt skattebetalernes penger mer effektivt – rett og slett ved å tenke litt nytt og bruke ny teknologi. Det er derfor vi fremmer dette forslaget. Vi er ikke uenig i de eksemplene som saksordføreren har gitt, men vi tror det er mulig å gjøre mye mer. Dette er ikke en kritikk; at alt er svart, og at regjeringen ikke gjør noen ting, men det går an å gjøre mer. Derfor har vi fremmet disse tre forslagene – og de tar jeg herved opp. Jeg håper at de andre partiene synes at dette er interessant nok, og at man er villig til å ta denne runden. Vi har bl.a. sagt at det bør være et uavhengig – som media kaller det – effektivitetspoliti, eller en effektivitetsenhet. Jeg tror det er bedre å ha en gruppe som er fast i staten, som jobber og blir kjent med systemene for bedre å kunne gjøre noe med dem, enn at man tidvis skal hente inn konsulenter. Så vil noen si at dette gjør man jo selvsagt – nå overdriver Fremskrittspartiet. Men det er nok å lese boken til en tidligere statsråd, som nå har blitt statsråd igjen, Bård Vegar Solhjell. Han kunne fortelle hvordan han opplevde å sitte i statsrådsmøtene og se hvordan alle departementer og alle statsråder forsvarte det bestående i kampen om å være kongen på haugen når det gjaldt bevilgninger, og ikke gi fra seg sine oppgaver til andre departementer, for her var det en hakkeorden som man forsøkte å ivareta. Det gjorde at han som statsråd var frustrert over den manglende evnen den rød-grønne regjeringen hadde til faktisk å reformere offentlig sektor. Det er altså en bekjentgjørelse fra en som trodde han var ferdig med regjeringslivet, men som nå er tilbake igjen i statsrådsapparatet. Jeg synes dette er verdt å lytte til. Derfor ønsker jeg at dette temaet blir tatt opp litt mer grundig – ved at forslagene vedtas – enn at man bare får en hilsen om god jul og godt nyttår fra saksordføreren.