Tage Pettersen (Høyre), 2022-04-07:
La meg starte med å takke interpellanten for å reise både et konkret og også et veldig prinsipielt spørsmål. Attentatforsøket mot William Nygaard rystet Norge, og vi alle antar at motivet bak angrepet på Nygaard var hans rolle i den norske publikasjonen av Salman Rushdies bok Sataniske vers. At saken ikke er oppklart, er dypt beklagelig, men også en stadig påminnelse om at saken angår en vedvarende utfordring. Vi må ikke være naive og tro at stater ikke har eller har hatt vilje og evne til å utføre terrorpregede handlinger også rettet mot enkeltpersoner. Skuddene mot William Nygaard er et eksempel. Angrepet var ikke bare et angrep på Nygaard, det var et angrep på grunnleggende rettsstatsprinsipper, retten til ytringsfrihet og trosfrihet. Salman Rushdie selv har måttet leve med konstant beskyttelse for å ha skrevet en bok som av enkelte ble anklaget for blasfemi. Når ytringsfriheten er truet, er også alle andre friheter truet. All politisk diskusjon og samfunnsdebatt springer ut fra denne rettigheten. Vi har hatt debatt om dette i Norge, både i spørsmålet om karikaturer og i spørsmålet om litteratur. I spørsmålet om ytringsfrihet er Norge nødt til å ha en aktiv rolle også internasjonalt, og det innebærer at vi må ta opp spørsmål i de sammenhengene det har en hensikt, men også i de fora hvor det kan være ubehagelig. Vi kan ikke tillate at folk blir truet til taushet. Slike saker må etterforskes og oppklares, og de som står bak, må stilles til ansvar. Det gjelder også der statlige aktører står bak. Derfor var det riktig og viktig at daværende riksadvokat, Tor-Aksel Busch, gjenopptok etterforskningen. Angrep på viktige verdier som ytrings- og religionsfrihet må gis høy prioritet i politiet og hos påtalemyndigheten. Uten ytringsfrihet, intet demokrati. Jeg vil vise til The Economists demokratiindeks, som viser at tendensen i verden går i gal retning. 8,4 pst. av verdens befolkning bor nå i et velfungerende demokrati, og mer enn en tredjedel lever i et autoritært regime. Dette er det laveste demokratimålet siden The Economist begynte å kartlegge dette i 2006, og det er bekymringsfullt. Norge må være et fyrtårn for ytrings- og religionsfrihet, og jeg forventer at regjeringen tar opp disse spørsmålene der det har en hensikt, og der det er mulig. Jeg vil i den sammenhengen vise til en av de siste sakene regjeringen Solberg la fram på utenriksområdet. I juni i fjor la forrige regjering fram en strategi for ytringsfrihet i nettopp utenrikspolitikken. Her ble det slått fast at Norge skal bidra til styrket internasjonalt samarbeid mellom myndigheter, teknologiselskaper, sivilsamfunn og medieinstitusjoner for å sikre ytringsfrihet både på og utenfor digitale plattformer. Det innebærer bl.a. mer åpenhet om og kontroll med de store sosiale medieplattformenes innholdsmoderering og andre tiltak for å motvirke desinformasjon, hatefulle ytringer, digital vold og sensur. En viktig del av strategien er også å stå opp for journalister, menneskerettighetsforsvarere, opposisjonelle og andre som er truet som følge av sitt arbeid, og det innebærer også å stå opp for retten til å kommentere, kritisere og til og med latterliggjøre religioner eller regimer. Det er en selvsagt del av ytringsfriheten og tros- og livssynsfriheten. Jeg håper regjeringen Støre følger opp denne strategien. Ytringsfrihet er avgjørende for å sikre en opplyst, åpen og konstruktiv dialog. Det er gått nesten 30 år siden attentatforsøket mot William Nygaard, og jeg vil si trusselen har vokst siden den gang. Vi er nødt til å opprettholde vår oppmerksomhet om den konkrete saken og om det viktige vernet av ytringsfriheten.