Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-06-07:
Stortinget har behandlet flere saker om frafallet i videregående opplæring, og regjeringspartiene nøyer seg i denne saken først og fremst med å si at de tiltak som er under gjennomføring, vil være tilstrekkelige for å redusere frafallet. Fremskrittspartiet frykter at regjeringspartienes passivitet i forhold til nye tiltak vil føre til at frafallsprosenten i videregående skole fortsatt vil være høy. I St.meld. nr. 16 for 2006-2007 fremkommer det at 44 pst. av elevene som startet videregående opplæring våren 2003, uteble fra undervisningen året etter. Hva som skjer med dem som faller fra, er usikkert. Noen tar seg sikkert et pauseår, andre bytter utdanningsløp. Men det er et faktum at svært mange bare forsvinner, uten at det offentlige skolesystemet vet hvor de blir av. Frafallsutfordringen er ikke særnorsk. I Danmark ble det nylig gjennomført en større lovrevisjon for å samordne tiltakene mot frafall i videregående opplæring bedre. I Danmark starter ca. 95 pst. av ungdommen rett på videregående opplæring. Ca. 82 pst. fullfører. Disse tallene viser at frafallsproblematikken i Norge faktisk er dramatisk større enn i Danmark, og det er grunn til å være svært bekymret for utviklingen. For å øke gjennomføringsandelen i Danmark skal skolene pålegges plikt til å gi elevene sosial og psykologisk bistand samt å innføre en egen mentor- og kontaktlærerordning. I tillegg skal alle skolene ha egne handlingsplaner, som skal inneholde konkrete strategier og mål for å øke gjennomføringen. Alt skal evalueres og offentliggjøres hvert eneste år. Regjeringen har satt seg som konkret mål at gjennomføringen skal økes fra 82 pst. i dag til 85 pst. i 2010. Noen slik målsetting finnes ikke i Norge. Derfor kunne jeg tenke meg å utfordre statsråden på hvorvidt han kan være like konkret som den danske regjeringen. Hva er den norske regjeringens konkrete mål for gjennomføring av videregående opplæring? Hva skal målet være i 2010? Forslagene som legges frem i dette representantforslaget, er ikke revolusjonerende. Det er ikke i veldig stor grad nytenkning. Det er et knippe forslag som til sammen kan bidra til å øke elevenes evne til å gjennomføre videregående opplæring, samtidig som det legges opp til en fortsatt meget sterk fokusering på frafallsproblematikken. Regjeringens svar er med ett unntak – nå ser det ut til at det blir to – at den ikke vil foreta seg noe annet enn det den allerede gjør. Det er litt vanskelig å forstå. Frafallet i videregående opplæring bekymrer oss alle – i alle meldinger, i alle taler. Likevel er det grunn til å anta at det bør bekymre oss enda mer enn det faktisk gjør, særlig når en sammenligner oss med andre land. For å løse store skolepolitiske utfordringer er det nødvendig med et bredt politisk engasjement, eller en form for politisk verksted. Det har jo tidligere vært så hederlig omtalt fra både statsrådens side og fra regjeringssjefen at en skal samarbeide på tvers av de tradisjonelle partipolitiske skillelinjer. Fremskrittspartiet mener at dette er et helt typisk eksempel på en sak hvor en kunne gått sammen i mye større grad enn hva resultatet viser. Likevel: Jeg er glad for at vi i kirke-, utdannings- og forskningskomiteen har et godt samarbeid, og at regjeringspartiene i hvert fall er med på ett felles forslag – og nå ser det ut til at det kanskje blir to – i denne saken. Det er i hvert fall bedre enn at de ikke er med på noe. Flere av merknadene til regjeringspartiene trekker i riktig retning, så det er håp, bare vi lar tiden virke. Det er håp om at de forslagene som vil bli tatt opp på vegne av mindretallet i ulike kombinasjoner, til slutt vil få gjennomslag.