trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2015-04-14:
Regjeringen og utenriksministeren får i dag en velfortjent honnør for å legge fram den første menneskerettighetsmeldingen på 15 år. Jeg vil slutte meg til dem som gir den rosen. Det innebærer et taktskifte at menneskerettighetene nå skal integreres i all utenriks- og utviklingspolitikk. Vi ser med bekymring på at grunnleggende sivile og politiske rettigheter i økende grad brytes ute i verden, men også i vårt naboskap i Europa. Situasjonen med Russlands folkerettsstridige annektering av Krim og aggresjonen i Ukraina tar krig og konflikt inn i våre nærområder, hvor menneskerettighetssituasjonen forverres. Mer enn 20 år etter oppløsningen av Sovjetunionen er det europeiske kontinentet fortsatt delt. Deler av Øst-Europa, Sør-Kaukasus og Sentral-Asia er styrt av autoritære regimer der menneskerettighetene ikke beskyttes i tråd med internasjonale konvensjoner. Tvert imot har det i disse områdene vært bekymringsfulle tilbakeslag mot rettsstat og etablerte rettigheter, der ytringsfrihet, forsamlingsfrihet og pressefrihet blir innskrenket i flere land. Minoriteter diskrimineres og forfølges, menneskerettighetsforkjempere det samme. De trues og får ikke beskyttelse av staten. EU har gjennom mer enn 60 år bidratt til å fremme fred og forsoning, demokrati og menneskerettigheter i Europa, noe som gjenspeiles i tildelingen av Nobels fredspris i 2012. De norske EØS-midlene er Norges bidrag til å redusere sosiale og økonomiske ulikheter i Europa. De skal støtte opp under de grunnleggende universelle verdiene, som demokrati, menneskerettigheter, ikke-diskriminering og likestilling. Norge bruker disse midlene aktivt og vil følge opp utviklingen i de landene som mottar dem. Derfor er utbetalingene av EØS-midler til Ungarn blitt holdt tilbake siden mai i fjor – på grunn av klare brudd på forutsetningene. Individets frihet og selvbestemmelse, rettsstat, rettssikkerhet, likeverd, like muligheter – alt dette ligger til grunn for Norges arbeid med menneskerettigheter. Som foregående taler var inne på, Den europeiske menneskerettskonvensjon danner grunnlaget for et sterkt rettsvern i Europa. EU, Europarådet og OSSE har bidratt til å fremme rettsvernet i praksis. Det er viktig at Norge arbeider for å styrke Europarådets og OSSEs arbeid for demokrati, menneskerettigheter og rettsstatsprinsipper. Det er liten tvil om at en av hovedutfordringene er å sikre nasjonal etterlevelse av menneskerettighetene. Spillereglene, gjennom FN og Europarådet, er på plass, men problemet er at de ikke følges. Derfor må Norge fortsette å bidra aktivt i det internasjonale arbeidet for å beskytte og fremme menneskerettighetene. Det er også viktig å sikre at våre ambisjoner følges opp gjennom det arbeidet norske NGO-er og bistandsorganisasjoner gjør ute. De er blant våre viktigste partnere i utviklingspolitikken.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Eg takkar statsråden for svaret. Svaret er slik ein kan forventa, for det er jo gjort mange tiltak av helsestyresmaktene. Blant anna har vi nasjonale og faglege retningsliner. Statsråden kunne visa til mykje arbeid som er i gang, både gjennom oppdragsdokumentet, gjennom handlingsplanar for rekruttering, gjennom det som kunnskapssenteret har gjort osv. Eg merka meg at ein vurderte at dette med ernæring skal inn i pasientsikkerheitsarbeidet, og det synest eg er eit godt forslag. Ein må sjå på dette som eit viktig tiltak for å betra kvaliteten og pasientsikkerheitsarbeidet. Eg er einig med statsråden, som seier at mange sjukeheimar har forbetra seg, men mi bekymring er at det er så stor variasjon. Når dei som jobbar der, sjølv rapporterer at halvparten av sjukeheimane ikkje har noko system, så er det ikkje godt nok. Eg meiner at dette området treng eit spesielt fokus både når det gjeld rekruttering og når det gjeld å sjå til at tenestene faktisk implementerer dei retningslinene og den kunnskapen som vi har om tenestene. Og det som eg kjem tilbake til og som eg stadig forundrar meg over, er korleis det kan skje at ein ikkje klarar å få mat i pasient eller bebuar med all den kunnskapen vi har i helsevesenet. Eg kjem tilbake til grunnbemanning, som eg ønskjer at statsråden seier noko om. Det andre er leiing, for det er klart at først og fremst er det ei leiingssvikt når den kunnskapen vi har, ikkje blir implementert. For det andre seier det noko om grunnbemanninga. Eg nemnde helsefagarbeidaren. Har vi dimensjonert tenesta slik at det er mange nok helsearbeidarar rundt pasienten som har tid til å setja seg ned, for ernæring tar tid? Det handlar ikkje berre om ernæring, men òg som sagt om måltid. Men det tar tid, og vi må ha eit helsevesen som òg har tid til pasienten slik at han faktisk får i seg maten.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Takk til alle som har hatt ordet. Det har vore veldig mange bra innspel, og ein har tatt opp viktige problemstillingar. Dette med frivillige er eg heilt einig i, og eg veit at i andre land er det meir system på at frivillige ideelle òg er inne på sjukehus og hjelper til i matsituasjonen. Det har ein til dels erfaringar med òg i Noreg, så slike tiltak er det absolutt verdt å utvikla vidare. Ein ting som eg merkar meg at det ikkje er snakka så mykje om, som er veldig viktig, er dette med dei pårørande, for den saka som kom opp, viste òg at dei pårørande ikkje var tatt på alvor. Dei hadde spurt, men hadde fått uklare svar, og dei forsøkte sjølve å gi pasienten mat. Så den saka viser òg at vi har eit helsevesen som ikkje tar dei pårørande nok på alvor – i alle fall har vi saker som viser at dei pårørande ikkje vert høyrde. Det er òg ein veldig viktig del av denne problemstillinga. Mat handlar ikkje berre om ernæring, men djupast sett handlar det om verdigheit. Det er i alle fall eg komen til: Det handlar om verdigheit. Eg ønskjer at denne interpellasjonen skal bety noko, at det får konsekvensar for korleis dette området vert følgt opp av regjeringa. Eg vil føreslå at ein vert tydeleg på dette i dei årlege meldingane om kvalitet og pasientsikkerheit, og at det framleis vert påpeikt i oppdragsdokumenta til helseføretaka at det er eit leiingsansvar å implementera retningslinjene. Og eg håpar sterkt at det vert eit innsatsområde i pasientsikkerheitsarbeidet, for då har ein eit veldig tydeleg arbeid på gang som eg trur kan ha effekt òg inn i helsetenestene, og at rekruttering med tanke på slik kompetanse vert ein viktig del av den varsla saka om rekruttering til helse- og omsorgstenestene. Det gjeld ernæringsfagleg kompetanse direkte, men det er òg viktig med god legebemanning på sjukeheimar. Når det gjeld helsefagarbeidarar, hugsar eg at vi med den førre komiteen var på besøk hos Helse Sør-Aust, som sa at dei hadde mista 1 600 helsefagarbeidarar på få år, utan at dei heilt visste kvifor. Det er klart at det gjer ikkje ernærings- og matsituasjonen lettare at helsefagarbeidarane forsvinn gradvis vekk frå det pasientrelaterte arbeidet. Det siste som må til, meiner eg, er betre tilsyn, slik at dei sjukehusa i kommunane som ikkje implementerer faglege retningslinjer, må få vita om det.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Eg vil gratulera representanten Tone Wilhelmsen Trøen med dagen – når ein får gjennomført ei stor privatiseringsreform i norsk helsevesen med stemmene frå Kristeleg Folkeparti og Venstre. Eg er glad for at representanten Wilhelmsen Trøen innrømmer frå talarstolen at dette er ei ideologisk grunngitt reform, og at ho ikkje først og fremst er driven fram av pasientane sine behov. Ein kan ha mange bekymringar for denne endringa, men eg vil ta opp eitt forhold som vi har fått innspel om: at reforma kan driva fram overbehandling når private skal få driva pasientbehandling betalt av staten og skal få lov til å tildela pasientrettar. Så eg vil ha ein kommentar til korleis ein kan hindra at reforma fører til overbehandling, noko som ikkje er til beste for pasienten.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Eg er litt overraska over svaret – at representanten Wilhelmsen Trøen neglisjerer overbehandling som ei utfordring for helsevesenet. Det er eit stort tema internasjonalt og kjem på agendaen òg her i Noreg. Det er mange høyringsinnspel som nettopp har tatt opp at denne reforma kan føra til meir overbehandling fordi ho legg til rette for og premierer behandling, for det er det dei private tener pengar på. Dei private skal i tillegg kunna gi pasientrettar, og tena pengar på behandlinga på ein annan måte enn det offentlege. Eg vil igjen spørja korleis representanten Wilhelmsen Trøen meiner at reforma ikkje fører til overbehandling. Eg vil gjerne ha eit svar som ikkje handlar om rus og psykiatri, men somatiske lidingar.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Helse- og omsorgskomiteens leiar var i innlegget sitt opptatt av at pasientar innan rus og psykiatri no skal koma inn under ordninga med fritt behandlingsval. Det var mange i høyringa som åtvara mot det, og Legeforeininga tok m.a. opp det forholdet at den føreslåtte ordninga i første omgang skal gjelda døgnbehandling, medan den faglege utviklinga innan rus og psykisk helse går mot meir dagbehandling og poliklinisk behandling. Sjukepleiarforbundet viste i høyringa til at over 90 pst. av tilvisingane innan psykisk helsevern gjeld poliklinisk behandling. Så spørsmålet er korleis dette skal skapa ei heilskapleg teneste når fritt behandlingsval berre omhandlar døgnbehandling. Kva skjer med pasienten for vidare oppfølging med omsyn til poliklinisk dagbehandling?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Eg må først beklaga at vi møtest på denne måten.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Men Kristeleg Folkeparti har gått til val på å vera imot fritt behandlingsval, og vi er jo òg skuffa over at Kristeleg Folkeparti støttar regjeringspartia i denne saka. Representanten Bollestad tok sjølv i innlegget opp at dette var eit moglegheitsrom for dei ideelle. Virke var jo veldig tydeleg på på høyring at når dei ideelle skal ut i ein skjerpa konkurransesituasjon, nyttar det ikkje dersom det ikkje kjem ei løysing på pensjonsutfordringane. Det har jo ikkje regjeringa levert på, så no begynner dette å verka. Kva tenkjer Kristeleg Folkeparti vil skje med dei ideelle når dei har pensjonsutfordringa med seg og no kjem ut i ein konkurransesituasjon med kommersielle, private tilbydarar?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Fritt behandlingsval byggjer på ein ideologi om at ein skal ha konkurranse om helsekronene. Det kostar 20 mill. kr i byråkrati i år, og ein har gitt 170 mill. kr til rus og psykiatri. Meiner ikkje Kristeleg Folkeparti at det hadde vore ei betre ordning, i staden for å gi alle private kommersielle tilbydarar ein rett til å driva pasientbehandling betalt av staten, i konkurranse mot både ideelle og det offentlege, heller å bruka dei 170 mill. kr til ei øyremerking til ideelle, f.eks. innanfor rus og psykiatri? Då hadde vi sikra dei ideelle i ei slik ordning, i staden for å gå inn på ei ordning med fritt behandlingsval der det vert ein konkurransesituasjon om helsekronene.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Vi meiner at måten å sikra betre behandlingstilbod på innan rus og psykisk helse faktisk er å gi pengane til behandlingsapparatet og ikkje ta det inn i eit fritt behandlingsval. Vi kunne ha gitt dei same pengane, slik som vi har gjort, og øyremerkt dei til anten ideelle eller offentlege tilbod. Både dei regionale helseføretaka, Sjukepleiarforbundet og Legeforeininga har jo åtvara mot å innføra dette innan rus og psykisk helse, så viss representanten Trøen meiner at alle desse tar feil, må det iallfall forklarast mykje betre for meg. Ruspasientar og pasientar med psykisk helse-utfordringar har behov for eit heilskapleg løp: Det er ikkje den eine behandlinga som betyr noko; det vil kunna koma behov for langvarig oppfølging. Dette varetar ikkje fritt behandlingsval, og det vil kunna gå ut over desse pasientane.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Nei, det er dette som er så feil med heile reforma: Dette vil ikkje fungera bra for korkje rus- eller psykiatripasientar som – ja – har samansette lidingar. Men denne ordninga vil ikkje fungera for dei fordi det – som vi hadde oppe i førre replikkrunde – berre handlar om døgnbehandling. Det handlar ikkje om poliklinisk oppfølging, det handlar ikkje om dagbehandling. Så korleis vil det heilskaplege behandlingstilbodet vera overfor dei som vi veit kanskje har langvarige lidingar, som treng betre samhandling med kommune osv., og òg ei oppfølging etter det eine behandlingsopplegget? Det er dette som gjer at det ikkje vil fungera, og difor har både Legeforeininga, dei regionale helseføretaka og Sjukepleiarforbundet åtvara mot å innføra dette innan rus og psykiatri. Har ein eit enkelt kneproblem, så kan det fungera, og det fungerer i dag med fritt sjukehusval. Då kan dette fungera, men ikkje for andre typar problemstillingar.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Takk for spørsmålet. Dette er ei kjempeutfordring i dagens helseteneste, det at vi ser det er geografiske forskjellar på kor hyppig inngrep vert tatt, spesielt opp mot kirurgiske inngrep, eller konservativ behandling – altså vente-og-sjå. Men det som er utfordringa, er jo at fritt behandlingsval ikkje vil gjera dette mindre aktuelt; det vil gjera det meir aktuelt når det sit ein privat tilbydar som òg kan tildela pasientrettar – f.eks. med kirurgisk kompetanse, vurdera ei vond skulder – og firmaet hans tener pengar på å gjera eit inngrep, men ikkje vil få noko pengar ved å la vera. Så meiner eg at denne ordninga med fritt behandlingsval kan føra til overbehandling. Dette synest eg vert neglisjert av regjeringspartia, og det er eg veldig bekymra over.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Vi har ikkje skrota Samhandlingsreforma. Vi ville berre ta vekk betalingsplikta for utskrivingsklare pasientar. Venstre er opptatt av IKT og pasienttryggleik, og det er veldig bra. På høyringa var dei regionale helseføretaka veldig tydelege på at ein ikkje måtte innføra fritt behandlingsval før ein hadde fått samsvarande IKT-system mellom dei private og det offentlege. Dei stilte spørsmål ved korleis dei kunne sikra samanhengande pasientløp når aktørane ikkje hadde kommuniserande IKT-system. Dei beskreiv ein situasjon der ein ikkje kunne følgja pasienten som dei har eit sørgja-for-ansvar for, og dei beskreiv ein situasjon der dei meinte at dette ville utgjera eit pasienttryggleiksproblem som kravde kompenserande tiltak. Det har ikkje Venstre fått inn i denne saka, og eg lurer på: kvifor ikkje?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Statsråden omtalar fritt behandlingsval som ei reform som vil styrkja pasientrettane, slik at pasientane skal kunna velja kvar han eller ho skal behandlast. Les ein saka, ser ein at fritt behandlingsval er eit system der vi har private tilbydarar med og utan vurderingskompetanse, og private tilbydarar med og utan avtale med regionale foretak. Dersom ein pasient vil velja behandling hos ein privat tilbydar utan avtale med det offentlege og utan vurderingskompetanse, må ein først gå til det offentlege eller til ein privat tilbydar med vurderingskompetanse og så velja ein privat tilbydar utan avtale eller utan vurderingskompetanse. Eg vil seia at dette er eit ganske komplisert system for ein pasient å setja seg inn i. Vi veit at fritt sjukehusval, som er ei enklare ordning, berre vert brukt av 15. pst. eller noko slikt. Så spørsmålet mitt er korleis statsråden kan meina at dette vil vera eit enkelt system for pasientar å setja seg inn i.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Når ein høyrer på debatten, skulle ein tru at det var eit skilje i salen mellom dei som ønskjer bruk av private tilbydarar og ideelle, og dei som ikkje ønskjer det, men det er jo ikkje slik. Private og ideelle tilbydarar gjer ein stor innsats i dag, og det vil Senterpartiet at dei skal fortsetja med. Poenget med denne saka er at det offentlege gir frå seg retten til å styra over det samla helsetilbodet. No treng ikkje private lenger ha ein avtale med dei offentlege sjukehusa, dei får i praksis fri etableringsrett. I proposisjonen står det svart på kvitt at det ikkje skal takast helsepolitiske omsyn når ein skal gi private tilbydarar godkjenning. Det er det som er poenget her, ikkje at ein vil ha auka bruk av private eller fleire ideelle – det kan vera veldig bra der det er køar. Poenget er at ein gir frå seg retten til å styra over det samla helsetilbodet. Og då er konsekvensen at det kan gå ut over andre pasientar, slik at den såkalla retten nokre har til fritt behandlingsval, vil gå ut over andre pasientar. Det kan gå ut over strakshjelp, det kan gå ut over utdanning av nøkkelpersonell, og det kan gå ut over forsking, fordi helsekronene vert skeivt fordelte. Det er det som er poenget med denne saka, at ein i praksis gir private fri etableringsrett. Det offentlege står då svekt tilbake. Og dette gjer ein fordi ein har tru på konkurranse. Det er ein ideologisk forskjell, men konsekvensen er vi veldig kritiske til. Representanten Ørmen Johnsen spurde kva Senterpartiet ville med ny organisering og betre leiing. Ja, vi vil ha ny organisering og betre leiing. For det er ikkje berre eit pengespørsmål i det offentlege. Vi meiner vi kan få til meir pasientbehandling og mindre køar med å gjera det slik dei har gjort det i Skottland, og vi vil koma tilbake igjen til Stortinget på eigna måte og fortelja meir i detalj om vår løysing på det. Når det gjeld rus- og psykiatripasientar, er det ei forenkling slik det vert framstilt her i dag. 80 pst. i psykiatrien vert viste til poliklinisk behandling. Det er ikkje ein del av denne ordninga. Når det gjeld ruspasientar, er retten inkludert døgnbehandling. Om dei skal ha dagbehandling, og om dei skal ha poliklinisk behandling, er ikkje dette inkludert i den retten som vert innført i dag. Og desse pasientane treng jo eit mangfald av tilbod og lang oppfølging, og at nokre har eit sørgja-for-ansvar. Mange har kome med tilbakemeldingar om at det nettopp er det som vert svekt ved innføringa av reforma.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Til skuldinga frå statsråden om at det ikkje stemmer, det eg har sagt frå talarstolen om at pasientar ikkje er sikra samanhengande forløp, vil eg kort referera til det som helseføretaka har sagt i høyringa om IKT – om det at ein ikkje sikrar samsvarande system på IKT-feltet før ein lèt private få betalt pasientbehandling, utan krav til avtale. Føretaka seier sjølve at dei då ikkje kan sjå om ein privat leverandør tar imot ein pasient, om frist frå stat og helsehjelp vert overhalden, eller om det i det vidare forløpet vert avdekt forhold som viser at pasienten har behov for noko som går utover det som den private leverandøren er kompetent til å gi. Dei uttalar at det er eit pasientsikkerheitsproblem. Dette er éin ting som viser at det er mykje uavklart med reforma, som ikkje sikrar heilskaplege tenester.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Eg takkar statsråden for svaret. Det er ein litt spesiell situasjon, for det har kome ei akuttmedisinforskrift som òg omhandlar legevakt, som vi vart kritiserte for – då vi sat i regjering – ikkje var tilstrekkeleg, men at ein òg trengte ein vidare plan for det. Eg stiller spørsmålet tilbake. Når det gjeld akuttmedisinforskrifta, ser eg at ein har gjort ein jobb. Dette med å stilla krav om kompetanse var noko som vi òg tok til orde for, og at det her er ei vurdering med omsyn til kva som er mogleg å få til og ikkje. Men eg ser òg at i forskrifta legg ein opp til at det kan vera unntaksordningar dersom det er vanskeleg, og at ein kan finna andre måtar å vareta kvaliteten på. Poenget er at òg eg trur at denne forskrifta vil styrkja kvaliteten i legevaktsarbeidet. Det er veldig positivt. Det er eit par forhold som forskrifta ikkje omhandlar. Det eine er krav til kontorlokalitetar og krav til kva bemanning det elles skal vera. Eg ser at Akuttutvalet føreslår at på eit legevaktkontor skal ikkje legen vera åleine på vakt – altså ikkje to legar, men at det bør vera ein sjukepleiar eller eit anna helsefagleg personell. Det same bør gjelda utrykking. Akuttutvalet føreslår òg at det skal vera tilgang til uniformert køyretøy. Det er på ein måte eit paradoks at legevakta er det einaste prehospitale akuttmedisinske tilbodet der ein køyrer rundt i eigne bilar utan at det er nokon kollega med. Mange rapporterer òg om at ein er utrygg i desse situasjonane. Når det gjeld fastløn, kunne eg ønskja ein kommentar om det. Det er noko som ikkje kan regulerast i ei forskrift, men det vert påpeikt av fleire – både av kompetansesenteret og av Akuttutvalet – at auka bruk av faste stillingar og auka bruk av fastløn vil kunna vera ein måte som rekrutterer betre enn dagens ordning. Det synest eg ein kunne få ein omtale av. Akuttutvalet føreslår òg at legevakt skal inngå i regulert arbeidstid, slik at det vert meir føreseieleg med omsyn til omfanget av vaktbelastning. Eg vil gjerne få ein kommentar frå statsråden om desse temaa, som ikkje er omtalte i forskrifta.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-14:
Takk til dei som har hatt ordet. Legevakt er veldig viktig. Eg pleier å seia at vi får ikkje primærhelsetenesta til å verka dersom vi ikkje har ei fungerande legevaktteneste, for det heng tett i hop. Det er mykje viktig som er sagt. Representanten Kjenseth påpeiker det med fastlegeordninga, at ein må sjå på den. Det er eg heilt einig i. Sjukebesøk, tilsynslege – dette er på ein måte som hand i hanske med utfordringane i legevakta. Men mi største bekymring – og det kjenner eg veldig på – er at vi må gjera noko med det som ikkje er kome i forskrifta for å sikra rekruttering til allmennmedisin, inkludert legevaktteneste, i framtida. Eg pleier å seia at legevakta lid av blålyssyndromet – at det er akuttmedisinsk teneste, men på grunn av at ein ikkje har dette blålyset over seg, vert det ikkje prioritert på same måten. Det er eit politisk ansvar no å løfta den tenesta. Eg respekterer at dette kjem i primærhelsemeldinga. Eg vil ikkje driva retorikk om kven som føreslo kva. Det er fleire som kunne ha gjort noko. Vi stemte imot, og det er ikkje fremja noko nytt. Men det er greitt, no kjem det i primærhelsemeldinga. Eg vil forventa at det er ein tydeleg plan for legevakt der. Eg forventar òg at ein ser på korleis denne forskrifta fungerer, at ein følgjer med. Eg er einig i at når Akuttutvalet leverer sin andre rapport, må vi sjå på dette på nytt, og eg er glad for at det er ein plan framover. Når det gjeld kommunestruktur, er det fleire som har vore inne på det. Eg skal ikkje gå inn i ein politisk debatt om kommunestruktur, men eg har jobba i legevakt i både store og små kommunar. Det er vidt forskjellig, og sånn må det jo også vera. Men ein skal ikkje automatisk ha tiltru til kompetansen og kvaliteten på det nære tilbodet i dei små. På same måten skal ein heller ikkje ha tiltru til kvaliteten på tilbodet i dei store. Faktum er – det viser Akuttutvalet til også – at det er ved dei store legevaktene ein finn mest bruk av vikarar. Det er på ein måte det motsette av det ein ønskjer. Ein lagar jo større legevaktdistrikt for at ein skal få mindre vaktbelastning bl.a., men så viser det seg at då er det òg lettare å gi vekk vaktene. Så det er eit stort paradoks for meg kva grep ein då skal ta for å sikra at iallfall dei større legevaktdistrikta ein har, har kvalitet. Så kjem den nye kunnskapen om at avstand faktisk betyr noko. Det er eit dilemma, og det kan vi ikkje sjå vekk frå, uansett kva ein meiner om kommunestruktur.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Jeg deler representantens utålmodighet når det gjelder å få bedre resultater på dette området. Det er et område som har hatt stor oppmerksomhet over lengre tid, og som jeg viste til i mitt svar på interpellasjonen, er det også gjennomført veldig mye de siste årene for å bedre situasjonen. Vi mangler ikke retningslinjer, vi mangler ikke kunnskap om hva som er riktig. Det finnes en rekke kilder å gå til for dem som ønsker å vite hva som er den rette måten å håndtere disse spørsmålene på. Det er innføringen av det som alle er enige om er riktig, som er utfordringen. Når det gjelder de tiltakene som er satt i gang, er det heldigvis ikke slik at vi i dag kan si at de ikke har hatt effekt; tvert imot viser de senere landsomfattende undersøkelsene at det har skjedd en forbedring sammenlignet med situasjonen bl.a. i 2007 knyttet til gjennomføring av prosedyrer for ernæringsstatus og veiing, selv om det fortsatt er et godt stykke igjen. Det er riktig at ordningen knyttet til pasientsikkerhetsprogrammet har god effekt, fordi en der nettopp jobber på en så systematisk måte med å implementere det som er god praksis i virksomheten. Styringsgruppen for programmet beslutter hvilke nye innsatsområder som skal inn i programmet. Tidlig oppdagelse og behandling av blodforgiftning samt ernæring er anbefalte forslag fra programmets fagråd, som styringsgruppen skal ta stilling til i år. Så det er det som er status knyttet til dette. Jeg er enig i representantens synspunkt om at dette også handler om ledelse. Det er det som er et gjennomgående tema når vi ser på både spørsmål knyttet til måten en håndterer bemanningssituasjonen på, og måten en sikrer at det er god nok kompetanse i egen organisasjon på. Når det gjelder den kulturen og den oppmerksomheten som er rundt ulike kritiske spørsmål, kommer vi hele veien tilbake igjen til ledelse. Vi jobber nå systematisk på det området for å se på på hvilken måte vi kan heve ledelseskompetansen i de kommunale helse- og omsorgstjenestene, og oppfølgingen av dette arbeidet må vi komme tilbake til igjen i stortingsmeldingen om primærhelsetjenesten, som snart legges fram.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Jeg vil takke for en viktig og god debatt som også viser kompleksiteten og omfanget av dette spørsmålet. En har i denne debatten vært innom de fleste av de perspektivene som dette handler om. Det handler selvfølgelig om måltider som en sosial arena, der en ikke bare får i seg den nødvendige næringen, men der en også får opplevelsen, trivselen og får være sammen med andre. For de fleste av oss er et av måltidene i løpet av dagen et lite høydepunkt i hverdagen. Det handler veldig mye om å legge til rette for å ha det gode måltidet selv om man er på sykehus, institusjon eller har behov for assistanse hjemme. Dette handler også om svikt, om systemsvikt, om manglende ledelse, manglende kompetanse, som ikke bare går på spørsmål knyttet til ernæring, men som også berører veldig mange andre områder knyttet til kvaliteten i tjenestene våre. Det handler også om arbeidet med pasientsikkerhet og kvalitet, om pårørende som ikke blir hørt, som jo også er et gjennomgående problem når vi ser på en rekke av sakene der det har gått galt i tjenestene våre. Dette er et spørsmål som må møtes på mange områder, og derfor er det ikke slik at det finnes bare ett enkelt svar. En må jobbe systematisk med alt det som på mange måter er temaet i vårt arbeid med å heve kvaliteten og kapasiteten i de kommunale pleie- og omsorgstjenestene, og en må også jobbe med kvalitet og utvikling i sykehusene våre. Derfor handler det om kompetanse. Det handler om ledelse. Det handler om mulighetene til å utnytte det rommet som er, og det handler om samarbeidet med frivillig og ideell sektor. Så er det viktig å ta med seg at dette er et tema som har vært oppe, og som det har blitt jobbet mer systematisk med de siste årene, og det arbeidet som er blitt gjort, har gitt en positiv utvikling. Det er en bedre situasjon nå enn det var for noen få år siden, men jeg er helt enig med dem som gir uttrykk for at en opplever at dette går for sent.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Den vesentlige forskjellen er nok at Tove Karoline Knutsens versjon av hva som skjedde i Danmark, ikke nødvendigvis er det som skjedde i Danmark. En hovedkritikk av den danske ordningen som den danske riksrevisjonen tok opp, var måten prisen for behandlingen ble fastsatt på. Hovedkritikken mot den danske løsningen var at den bidro til at en betalte for mye for den behandlingen som ble gjort hos de private aktørene. Det er en erfaring som jeg har lært av, og det er også derfor vi har etablert et annet system for å fastsette prisen i denne ordningen.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Fritt behandlingsvalg omfatter mennesker som har fått rett til behandling. Hva er det som gjør at representanten Tove Karoline Knutsen tror at det er mer samfunnsøkonomisk nyttig å la disse pasientene vente unødvendig lenge på behandlingen når de allerede har rett til og behov for behandlingen? Hva er det som gjør at representanten Tove Karoline Knutsen tror at staten sparer penger på å la rusavhengige som er motivert til å bli rusfrie, vente to til tre måneder før de får et tilbud om behandling, når det er ledig plass hos private aktører – private ideelle aktører som ble nedlagt da Arbeiderpartiet satt ved roret, fra Phoenix Haga i Østfold til Finnmarkskollektivet i nord, som ikke fikk muligheten til å tilby behandling til mennesker som hadde rettigheter, til pasienter som var rettighetsvurdert, og som var i en desperat situasjon? Hadde de venner, naboer og familie som kunne stille opp for dem og betale, hadde de selvfølgelig muligheten til å kjøpe den ledige kapasiteten. Nå får de muligheten til behandling, helt uavhengig av egen økonomi, familiens økonomi og et lokalt engasjement.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Dette vil være et betydelig enklere system enn det systemet vi har i dag, ikke minst enklere enn det som var under den forrige regjering. For pasienten vil fritt behandlingsvalg og fritt sykehusvalg være en og samme ordning. De trenger ikke å bry seg om hvem som betaler regningen. Det er den ledige kapasiteten som vil øke, og dermed pasientens valgmuligheter. Det vil være de samme rettighetene som gjelder, og pasienten trenger ikke å bekymre seg for hvem som tar regningen. Det at det er noen som har vurderingskompetanse, og noen som ikke har vurderingskompetanse til å gi rettigheter, er en eksisterende ordning i dag som den forrige regjering ikke ryddet opp i. Det rydder vi nå opp i ved å gjøre det helt tydelig at helseforetakene gjennom avtale også kan gi private aktører muligheten til å gi rettigheter, slik som har vært praksis mange steder. Så har vi den utfordringen at f.eks. private avtalespesialister, som er en veldig integrert del av den offentlige helsetjenesten, ikke har den muligheten i dag. Vi vil starte et pilotprosjekt nettopp for å gjøre det enda enklere for pasienten.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Det er klart at hvis en ikke får dekket reiseutgiftene – og når en får en større personlig utgift – vil det være noe som gjør at en tenker seg om to ganger. Nå er det sånn at de fleste også innenfor den ordningen vil velge behandlingssteder som er i nærheten. Men når det f.eks. gjelder de pasientene som vi nå innfører det for først innenfor rus og psykisk helse, er det også mange pasienter som gjerne er innstilt på å få behandling et annet sted enn der de bor, og få et annet tilbud, fordi man tilbyr noe annet enn det de kan få i nærheten. Så må vi se på disse ordningene, og eventuelt gjøre det enklere. Så er det også viktig at de 20 mill. kr som vi bruker på innføring av dette, også bidrar til å forbedre de løsningene som finnes innenfor fritt sykehusvalg, som i dag til dels er ganske tungvinte og gammeldagse å finne fram i fordi de er basert på gamle digitale løsninger.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Lysbakkens opplevelse av selvmotsigelse sier veldig mye om forskjellen i perspektiv mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre på den ene siden og SV på den andre siden. Dette er en reform som betyr mye for den enkelte pasient som får muligheten til å få behandling. For den enkelte rusavhengige pasient, som i stedet for å vente i månedsvis på å få et behandlingstilbud faktisk får muligheten til å velge et ledig tilbud som står der i dag, betyr dette veldig mye. Men det kommer ikke til å bety veldig mye for systemet, som representanten Lysbakken åpenbart er mest opptatt av, for i volum betyr ikke dette at dette innebærer veldig mange pasienter. Derfor er det sånn når en snakker om dette, at det høres ut som elefanten som ble skremt av musa. Det er det som er vårt poeng. Dette er en reform som betyr mye for den enkelte. Et system der det offentlige helsevesenet skal ta seg av hoveddelen av behandlingen i Norge, kommer fortsatt til å bestå som følge av denne reformen.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Jeg er overrasket over at representanten Lysbakken, som jeg oppfatter som en politiker …
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
… representanten Lundteigen, beklager, som er opptatt av politiske skillelinjer, nærmest bruker ideologi som et skjellsord. Dette er en reform som viser en politisk skillelinje i norsk politikk, en politisk skillelinje på den ene siden mellom partier som er opptatt av den enkelte, som er opptatt av at den enkelte pasient skal ha en mulighet til å velge, som er opptatt av et mangfold av tilbud, og at det å ha et mangfold er en positiv verdi i seg selv, og partier på den andre siden som er mer opptatt av å forsvare det til enhver tid gjeldende system. Ja, det handler om ideologi, og ideologi bør ikke være et skjellsord, men noe som politikere er stolte av at en har i ryggmargen som bakgrunn for den konkrete politikken som en fører. Så er det mange mennesker som står i kø, og vår hovedutfordring er at dette skal løse et kapasitetsproblem som den offentlige helsetjenesten har i dag.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Først til de gjentatte påstandene som er kommet fra representanten Toppe om at dette innebærer at det ikke er mulighet for kontinuitet i behandlingen. Det er ikke riktig. Det vil være de samme pasientrettighetene og mulighetene som ligger i denne ordningen som der det offentlige i dag kjøper av private med avtale. Representanten har flere ganger vært oppe på talerstolen og understreket at Senterpartiet er veldig for å bruke private ideelle gjennom anbud, og det vil være akkurat de samme betingelsene som gjelder for pasienten her, som når det er kjøpt gjennom anbud. Det er bare en vesentlig forskjell, og det er at dette gir en mulighet til å utnytte kapasitet utover de rammene som anbudsavtalene legger. Her ligger også kjernen i det som representanten Tove Karoline Knutsen ikke vil innrømme, nemlig at hvis de reverserer denne reformen, fratar de pasienten en reell rettighet. Jeg vil minne om at det er pasient- og brukerrettighetsloven Stortinget har til behandling i dag. Det er den Arbeiderpartiet må gjøre endring i, og konsekvensen av endringen er at pasienten ikke får mulighet til å velge å få behandling hos private som er godkjent og har ledig kapasitet, men rettigheten til Arbeiderpartiet vil være en rett til å stå i en offentlig kø. For pasienten er det innholdet i rettigheten som har betydning. Å reversere den lovendringen som Stortinget gjør i dag, vil frata pasienten et reelt innhold i pasientrettighetene. Det er helt riktig at dette var en viktig sak i samtalene mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Og det som var viktig for Kristelig Folkeparti og Venstre, var det første, som vi er helt enige om, at vi skulle starte opp med en ny rettighet for de pasientene som har de største behovene, mennesker som er rusavhengige og som har psykiske lidelser, og at denne reformen skulle innføres gradvis, der man skulle høste erfaringer underveis og kunne korrigere oss underveis. Det er også derfor loven er lagt opp som den er gjort, nettopp for at vi skal kunne gjøre dette gradvis og høste erfaringer. Opplever vi at det er negative konsekvenser eller ting vi ikke har forutsatt, har vi gode muligheter for å justere. Det er en ideologisk reform i den forstand at den setter pasienten i sentrum, men det er en pragmatisk reform i den forstand at en kan gjøre gode justeringer underveis hvis det er ting som en opplever ikke fungerer godt, så lenge vi ivaretar hovedhensikten, å styrke pasientens valgmulighet.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Representanten Bollestad svarte i realiteten på spørsmålet om IKT, for skulle vi ha ventet med å innføre muligheten for pasienten til å velge mellom sykehus til vi hadde et IKT-system som gjorde at informasjonen fulgte med pasienten, måtte vi også ha stoppet fritt sykehusvalg mellom de offentlige sykehusene i Norge i dag. Det er selvfølgelig ikke sånn at vi kan vente med å gi pasienten muligheten til å velge. Det må være et IKT-system på plass på det området, men vi jobber veldig mye nå med å forbedre IKT-systemet, og det vil også bli gjort. Så til spørsmålet fra Lundteigen: Det vil være behov for vekst begge plasser, for også i dag ser vi at det er mange pasienter som har rett til nødvendig helsehjelp, som venter, og ser vi inn i glasskulen, ser vi at det vil være behov for vekst i behandlingen av pasienter i Norge. Så det vil være behov for vekst begge steder. Det som er viktig, er at en planlegger for det på en bedre måte enn det som er gjort tidligere. Derfor gjør denne regjeringen det som forrige regjering ikke gjorde. Vi jobber med en nasjonal helse- og sykehusplan som skal forankres demokratisk her i Stortinget, der vi nettopp løfter fram de utviklingstrekkene som vil ha betydning for utviklingen av spesialisthelsetjenesten i Norge. Vi involverer Stortinget i disse viktige beslutningene på en helt annen måte enn det som er blitt gjort før, og Nasjonal helse- og sykehusplan vil bli lagt fram til høsten – et betydelig bedre analyseredskap for planlegging og utvikling av spesialisthelsetjenesten enn det som har vært i de ti årene staten har hatt ansvaret for de tjenestene.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
For det første vil jeg igjen si at jeg er veldig glad for at representanten Toppe viderefører et engasjement for legevaktordningen. Det er viktig at vi ikke glemmer den sentrale delen av helsetjenesten, noe som kanskje har vært tilfellet over lengre tid, men der vi i forrige stortingsperiode fikk en større debatt også om denne delen av helsetjenesten. Jeg er også glad for at representanten gir uttrykk for at en opplever at den forskriften som nå er vedtatt, innebærer et krav om bedre kvalitet, som forhåpentligvis også vil bedre situasjonen for norsk legevakt. Så er det også riktig – som representanten tar opp – at det ikke er alle forhold som Akuttutvalget har anbefalt, som er tatt inn i denne forskriften. Det er heller ikke alt som der tas opp, som hører hjemme i en forskrift. Dette er forhold som vi er nødt til å komme tilbake til. Noe av dette vil vi jobbe videre med i forbindelse med stortingsmeldingen om primærhelsetjenesten. Noe vil vi diskutere som oppfølging av det endelige arbeidet, som kommer i desember. Da må vi ta stilling til på hvilken måte dette følges opp. Det er også andre områder som foreligger som anbefalinger. Det er kommunene som har ansvaret for denne tjenesten. En har fullt ut mulighet til å organisere denne tjenesten utover det som er regulert i forskrift, f.eks. når det gjelder mulighet for legevaktbil, som mange felles kommunale legevakter allerede har, som er uniformerte, osv. Dette er en del av en mye større diskusjon, nemlig diskusjonen om kommunestrukturen. Når vi nå jobber med en primærhelsemelding, gjør vi det med utgangspunkt i at dagens kommunestruktur ikke er lagt til rette for å kunne tilby de helsetjenestene som befolkningen har behov for i dag – og enda mindre de helsetjenestene som befolkningen har behov for i framtiden. En mer kompetent, avansert legevakt, med større krav til kompetanse, utstyr, kvalitet og bemanning, vil også henge sammen med et spørsmål om enten større kommunale enheter eller mer omfattende samarbeid mellom mindre kommuner for å kunne håndtere det.
Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
Vi har ambisjoner – og større ambisjoner – på vegne av legevakten, og som også representanten Nesvik var inne på, er vi i gang med å gjennomføre det. Jeg vil minne om at da forrige regjering nedsatte Akuttutvalget, var ikke kvalitetskrav til den kommunale legevakten en del av mandatet. Det ble endret etter regjeringsskiftet. Det er på bakgrunn av dette noe av den diskusjonen vi har i dag, foregår. Så er det en del av momentene som har kommet fram i debatten, som jeg er nødt til å kommentere. Det er jo nå kompetansekrav i den nye forskriften. Både leger og helsepersonell som arbeider sammen i legevakt, må i tillegg ha gjennomført kurs i akuttmedisin og volds- og overgrepshåndtering. Det er krav til kompetanse hos legene som skal være i legevakt. Det er krav til relevant helsefaglig utdanning på bachelornivå og nødvendig erfaring og opplæring for den som skal bemanne legevaktsentralene. Så her ligger det allerede kvalitetskrav. Det er riktignok også lagt inn overgangsperioder. Selv om jeg er enig med representanten Toppe i at en kan finne utfordringer med kvalitet både i store og små legevaktsentraler, er det ingen tvil i høringsrunden om at det er et dilemma mellom hvor strenge kvalitetskrav vi skal stille, og hvor store krav til bemanning og utstyr vi skal stille, opp mot krav som fører til en større grad av avstand og sentralisering, og de mindre kommunene har gitt uttrykk for at de er bekymret for om de kan tilfredsstille disse kravene. Derfor har vi også moderert dette noe. Så skal vi følge dette opp i de meldingene som vi jobber med. Jeg synes det er litt humoristisk når representanten Tove Karoline Knutsen etterlyser at man er nødt til å se helsepolitikken i en sammenheng. Jeg tror neppe det er noen regjering som har lagt bedre til rette for å se helsepolitikken i en sammenheng enn denne regjeringen. Når vi legger fram en folkehelsemelding, en primærhelsemelding og en nasjonal helse- og sykehusplan for Stortinget i løpet av samme år, får en sett alt fra det helt primærforebyggende helsearbeidet til det høyspesialiserte helsetilbudet på regionsykehusene våre i en sammenheng i løpet av samme år. Så alt ligger til rette for at vi nettopp skal gjøre det som en her etterlyser, å se helsepolitikken i en sammenheng. På IKT-siden er det også store utfordringer. Her vil det første viktige steget være innføringen av kjernejournal, som nå utvides til å gjelde større deler av landet, der den akuttmedisinske kjeden vil få tilgang til veldig relevant informasjon.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-04-14:
Ruspasienter er blant de mest komplekse, og så vidt jeg vet, foreligger det ennå ikke kvalitetsindikator for god rusbehandling. Så spørsmålet er: Hvordan mener Høyre at fritt behandlingsvalg bør øke kvaliteten på rusbehandlingstilbudet, når private nå ikke lenger trenger å konkurrere gjennom anbud, men må levere tjenester til den laveste anbudsprisen?
Sveinung Stensland (Høyre), 2015-04-14:
SV mener fritt behandlingsvalg er en privatiseringsreform, de hevder den er ideologisk begrunnet. Representanten Lysbakken overser at deres angrep bunner i en ideologisk og ubegrunnet mistillit til private aktører – en klam omfavnelse av monopol som løsning uansett utfordring. I SVs verden må en åpenbart lønnes av det offentlige for å ha varme hender. Jeg lurer på om Lysbakken kan nevne én konkret reform fra SV som gjorde 2013 til et bedre år enn 2005 for personer med rusproblemer eller psykiske lidelser?
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2015-04-14:
La meg i likhet med flere av mine stortingskollegaer få takke interpellanten for å bringe en viktig sak under debatt her i landets nasjonalforsamling. La meg også innledningsvis si at Fremskrittspartiet i en årrekke har påpekt behovet for å styrke både helseinstitusjoner og eldreomsorgen generelt, og vi løftet ernæringsproblematikken bl.a. i forbindelse med behandlingen av stortingsmeldingen Morgendagens omsorg. Knyttet til behandlingen av denne foreslo Fremskrittspartiet en rekke tiltak som vi dessverre ikke fikk tilslutning til – bl.a. rundt nettopp det interpellanten tar opp, nemlig å hindre utvikling av underernæring hos eldre ved helseinstitusjoner. Vi påpekte at mange leger, sykepleiere og helsefagarbeidere ikke har tilstrekkelig kunnskap om ernæring, og videre at tilgangen på ernæringsfaglig kompetanse er langt lavere i Norge enn i land det er naturlig å sammenligne seg med. Og slik er det fortsatt. Dette fremkommer nå i den nye folkehelsemeldingen som nylig er kommet fra regjeringen til Stortinget. Den forrige folkehelsemeldingen – fra den rød-grønne regjeringen – tok dessverre ikke for seg utfordringer knyttet til den eldre delen av befolkningen. Som en del av Kompetanseløftet 2015 har kommunene kunnet søke midler til kompetanseheving når det gjelder ernæring innenfor omsorgstjenesten. Målet med dette er å rekruttere flere årsverk med relevant fagutdanning. Tilstrekkelig kompetanse er et nøkkelord i problemstillingene rundt ernæring. Større faglig bredde vil også komme beboerne i institusjon til gode, samt at flere årsverk vil kunne redusere flere stressfaktorer for de ansatte. Vi kan ikke bare snakke om varme hender i eldreomsorgen, selv om de selvsagt er viktige. Jeg tror likevel vi er tjent med også å rette oppmerksomheten mot de kloke hodene. Derfor er det gledelig for meg at Helsedirektoratet fra 2015 har oppnevnt fire nasjonale fagråd knyttet til folkehelse og forebygging. Her er både ernæring og fysisk aktivitet blant hovedsatsingsområdene. Dette sammen med Kompetanseløftet 2015 vil kunne bidra til at vi får økt fokusering på ernæring – på feilernæring, på underernæring og heldigvis også på trivsel. For det å ha matlyst innebærer i stor grad at det man blir servert, kan oppleves som fristende. Derfor må de kloke hodene og de varme hendene på helseinstitusjoner legge til rette for det gode måltid og opplevelsen rundt dette. Mat handler ikke bare om noe man må ha for å leve, men rammen rundt måltidet vil også kunne påvirke den enkeltes appetitt. Derfor er det flott å se når ansatte ved institusjonene forbereder det lille ekstra rundt måltider for eldre og syke. Det skal så lite til for å gjøre et hverdagslig måltid til noe mer: en duk, et levende lys og litt dempet bakgrunnsmusikk – og gjerne at de ansatte også av og til har tid og anledning til å spise sammen med beboerne, f.eks. slik vi har sett det knyttet til den danske Lotte-modellen. Slik bedres rammen og opplevelsen rundt måltidet på en måte som kan sikre at beboere både kan få i seg mer, nok og riktig næring, og også få gleden av å oppleve måltidene som høydepunkter i hverdagen. Da vil vi være på riktig vei.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-04-14:
Det er helt sant som representanten sier, at både Kristelig Folkepartis leder og jeg som representant har vært kritiske til noe av innretningen i reformen. Det var vel spesielt til den første som kom, så har det vært en høring, og så er det gjort endringer i forhold til det. Så er Kristelig Folkeparti opptatt av at vi må ha en evaluering, sånn at vi til enhver tid sikrer at vi ikke bruker penger feil, at det ikke blir et sugerør, men at vi faktisk har en målsetting om å nå ut og kunne behandle flere pasienter. For er det noe som koster den enkelte, og koster samfunnet, er det at pasienter står i kø – i alle fall de som har rusproblemer og psykiske problemer, og som ønsker en behandling, men som ikke får den når de trenger det. De faller kanskje mer utenfor enn før.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-04-14:
Det går helt fint.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-04-14:
For det første har jeg lyst til å si at denne avtalen, om fritt behandlingsvalg, er en del av samarbeidsavtalen mellom regjeringspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti. Det er ikke til å legge skjul på at dette ikke har vært Kristelig Folkepartis baby. Men når det er sagt, ønsker jeg å si at Kristelig Folkeparti er utrolig opptatt av å få ned ventetiden. Det ble kuttet plasser også i ideell sektor under forrige regjering, og Kristelig Folkeparti ønsker å få til avtaler hvor ideell sektor faktisk har en mulighet. Da tenker Kristelig Folkeparti at hvis det er sånn at pensjonsordningen, den ryggsekken de ideelle har, blir undergravd nå, har vi en utfordring med å få til langsiktige avtaler for ideell sektor. Men jeg vet at regjeringen jobber med pensjonsordningene, som er noe som ligger langt tilbake i tid, og som vi er flere som er ansvarlige for å få ryddet opp i. Jeg tenker at når de er på plass, så sier ideell sektor at de kan bidra som alle andre.