Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Det har vært en lang og god debatt så langt, men den er jo slett ikke ferdig. Noe av det som jeg synes har vært aller mest interessant med debatten, har vært det fokuset som har vært rettet mot Fremskrittspartiet - og hvis det er en forberedelse for neste høst, ønsker jeg selvfølgelig det hjertelig velkommen. Jeg regner med at jeg ikke har alle med meg i den utfordringen, i denne muligheten. Men dersom den politiske situasjonen tilsier det, kan jeg jo advare folk her i kveld, med at det kanskje blir oftere enn det flertallet her i dag strengt tatt ønsker seg. Det er altså slik at det skal være et valg, og et valg gir nye muligheter, på samme måte som Regjeringen forfekter at den ønsker å ta tak og gjøre ting på en annen måte. Jeg for min del savner en debatt om i større grad å fokusere på hvordan vi gjør ting i dette landet. Vi skryter av at vi er et av verdens rikeste land. Vi har gode løsninger, enkelte vil si at vi sågar har optimale løsninger. Men det hadde vært fristende å spørre om det er en sannhet som alle stiller seg bak. Det er vel få land som bruker så store beløp på helsevesenet sitt og samtidig har korridorpasienter. Det er vel få land - med de ressursene vi har - som har så dårlig veistandard som vi har. Det er vel få land med en slik velstand som har en så gammel bilpark som vi har. Jeg synes, med respekt å melde, at det er tragisk å høre at selv Albania har slått oss når det gjelder å ha den eldste bilparken i Europa. Det er mulig at dette er en villet politikk fra den rød-grønne regjeringen. I så fall er jeg glad for at jeg står for noe annet. Det er mulig at det er en villet politikk å ha korridorpasienter på sykehusene i et av verdens rikeste land. I så fall ønsker jeg å være motstander av det. Tidvis er det også en stor debatt i Norge om hvordan vi organiserer skolen og skoleverket vårt. Det er en diskusjon om hvorvidt små klasser er vesentlig bedre enn store klasser. Etter mitt skjønn er i hvert fall tilbakemeldingene sånn at det ikke er automatikk i at små klasser gir et bedre resultat. Jeg tror svaret handler mye mer om læreren og lærerens rolle og om kvaliteten på den respektive lærer. Gode lærere får gode resultater. Ikke fullt så gode lærere får ikke fullt så gode resultater i skolen. Jeg tror utfordringen vår ligger der. Ønsker vi å bidra til en sikker og trygg framtid, er altså skolen et av de primære stedene å satse. Så min utfordring til denne regjeringen vil være å se enda mer på de store linjene. For noen få dager siden hadde jeg gleden av å se fornyingsministeren på tv, der hun uttalte seg om skjemaveldet og vanskelighetsgraden. Jeg registrerte at statsråden sa at dette skulle hun se på. Jeg lurer på hva statsråden har sett på i de tre foregående årene. Det kan umulig være de samme skjemaene, for i så fall regner jeg med at statsråden hadde gjort noe med det. Hvis ikke ville det være leit både for statsråden og for alle oss som er berørt av skjemaveldet her i landet. Allikevel er det et annet tema, et annet område, som engasjerer meg minst like mye som det jeg har snakket om til nå, nemlig justissektoren. Jeg synes, med respekt å melde, at man for tiden behandler den dårlig. Jeg registrerer at Regjeringen i trontalen har to punkter hvor man nevner den. Hvis det sier noe om ambisjonsnivået til Regjeringen, er jeg ikke overvettes imponert over den delen heller. Samtidig ser vi et økt fokus på de utfordringene Politi-Norge står overfor. Jeg oppfatter det slik at Regjeringen er mye mer opptatt av å ta vare på de innsatte enn av å ta inn over seg og ha forståelse for hverdagen til folk som jobber i den etaten som er sikkerhetsbeltet mellom rett og galt for alle oss andre når ting er ekstremt vanskelig. Jeg registrerer også at enkelte i dette huset mener at dette er en ulovlig aksjon. I så fall skulle det være mulig å gjøre noe med det også, vil jeg tro. Vi har et egnet avtaleverk for å håndtere slikt. Det som iallfall er et faktum, er at Politi-Norge i dag står omtrent på stedet hvil, og at de bedriver tomgangskjøring. Jeg må si at de som ikke har lest det, bør lese det innlegget som en politimester på Østlandet har i en avis i dag, hvor han understreker alvorlighetsgraden i situasjonen der ute. Han stiller et betimelig spørsmål: Hva gjør vi hvis det skulle oppstå en ekstrem situasjon og vi forventer at politiet skal stille opp - og de ikke gjør det av ressursmessige årsaker? Hva skal vi da gjøre? Skal vi da sende saken til kontroll- og konstitusjonskomiteen på Stortinget, som skal analysere det som skjedde og hvorfor det ble slik? Er det ikke bedre at man nå i fellesskap tar tak i dette? Jeg tror jeg har salen med meg i at man trenger å foreta et løft. Jeg ville satt pris på om man sluttet å diskutere om det er Jagland-regjeringen, om det er Bondevik II-regjeringen eller den nåværende regjering som har vært best på utdanning. Faktum er at det tar i alle fall tre år å få det til. Det hjelper ikke pr. i dag å utdanne folk som skal på jobb om tre år. Vi må handle nå, og vi må handle på en ny måte.