Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-12-05:
Utfordringen for Norge oppsummeres veldig godt av Brochmann-utvalget. De skriver: «Selv om sysselsettingen i Norge de senere årene har vært eksepsjonelt høy, har ikke antallet mennesker som forsørges gjennom offentlige overføringer blitt redusert. Hvis denne utviklingen fortsetter, parallelt med aldringen av befolkningen og en sannsynlig nedgang i gass- og oljeinntekter, vil statens utgifter øke raskere enn inntektene om få år.» Da snakker vi bare om makrotall, altså samfunnsøkonomi, og konsekvensene for hele Norge, vi snakker ikke om konsekvensene for den enkelte. Vi snakker ikke om følelsen av å bli gitt opp, følelsen man får når man ikke får sjansen til å klare seg selv, motløsheten man kan oppleve ved å bli passivisert, eller uverdigheten ved å bli avspist med en sjekk istedenfor å komme i jobb eller få bidra med mer. Høyre går til valg neste år på nye ideer og bedre løsninger. Vi mener at vi har en politikk som kan bidra til å reversere utviklingen og ruste oss bedre for fremtiden. Hva er det Høyre har foreslått, og hva er det vi har lyst til å gjøre? Jo, vi vil aller først – og aller viktigst – styrke arbeidslinjen, og sikre at det lønner seg å jobbe. For dem som sier at det er slik for alle i dag at det lønner seg å jobbe, anbefaler jeg å lese nettopp Brochmann-utvalgets rapport, som jeg tidligere refererte til. Hvordan gjør vi det? Jo, i budsjettet vårt i år setter vi av 100 mill. kr til å innføre aktivitetsplikt for unge sosialklienter. Målet vårt er at det skal være en fast aktivitetsplikt for alle friske sosialklienter – alltid. Vi setter av 50 mill. kr til aktivisering av unge uføre, slik at det å få en uføretrygd ikke automatisk betyr at du blir gitt opp. Det er beskjeden fra mange i dag; at i det øyeblikket du får en uføretrygd, hører du heller ikke mer fra systemet. Vi tar midler fra overgangsstønaden og legger de midlene inn i aktive jobbtiltak og oppfølging. Overgangsstønaden holder kvinner utenfor arbeidslivet, hindrer integrering og hindrer likestilling. Men vi gjør unntak for dem som er under utdanning, og vi gjør unntak for dem som har spesielt krevende barn. Vi gjør noe med – ikke bare prater om – at sykmeldingslengden spriker fra fylke til fylke, det er ikke basert på yrke. Det spriker ikke fordi den ene er snekker og den andre er kontordame, det er basert på hvor man bor. Derfor foreslår vi det samme som statsminister Jens Stoltenberg foreslo i 2010 – og statsministeren konstaterte da at det hadde fungert i Sverige – nemlig normerte sykmeldinger, men selvfølgelig med mulighet til individuell behandling, og muligheten til å få forlenget sykmeldingen, dersom det trengs. Vi gjør det gjennom en skattepolitikk som ikke er spesielt radikal, men som gradvis – steg for steg, litt hvert eneste år – vil gjøre at det lønner seg mer å jobbe for dem med små, lave og mellomstore inntekter. Regjeringens skattepolitikk har jo isteden vært – to år på rad nå – å gjennomføre tidenes mest usosiale skatteøkning, nemlig en skatteøkning rettet direkte inn mot syke folk i Norge. Det må kreve en del innsats å få en skatteøkning som er så målrettet inn mot dem som er syke i Norge. Regjeringens svar på aktivitetsplikt så vi i dag – etter syv år har man innkalt kommunene til et dialogmøte. Punkt 2: Høyre tar utgangspunkt i enkeltmennesket, ikke systemet, og ønsker tiltak som virker. Det hjelper ikke å måle antall tiltaksplasser – altså bare tenke antall – hvis folk ikke er i riktig tiltak til riktig tid. Vi har et stort system, men det er ikke et system som leverer resultatene vi kan forvente. Tall viser at når det gjelder f.eks. formidlingstiltak av arbeid med bistand, klarer det beste fylket, Telemark, å formidle åtte av ti videre til jobb, mens de dårligste fylkene ligger på to eller tre av ti videreformidlet til arbeid. Høyre har sagt klart ifra om at kravene må bli tydeligere, og leverandører som ikke leverer, kan heller ikke forvente å få fortsette driften. Vi satser massivt på lønnstilskudd, og vi mener at mer av arbeidstreningen må skje i arbeidslivet. Vi har også konsistent – hvert eneste år – etterlyst mer informasjon fra regjeringen. For et av de store problemene på attføringssektoren er rett og slett at vi ikke vet nok. Fortsatt vet vi ikke – og regjeringen vet ikke – hvor lenge man f.eks. må vente på tiltak, og hvor lenge man må vente mellom tiltak. Det er nettopp den type politikk, og det at man – jeg holdt på å si – med vitende og vilje ikke vil vite, som gjør at vi får folk som går på tiltak år etter år uten å komme ut i jobb. I dag har attføringsbedriftene en viss forutsigbarhet. Selv om regjeringen i løpet av de siste par årene har gjort sitt for å forsøke å forstyrre det, har attføringsbedriftene allikevel en viss forutsigbarhet. Ideelle virksomheter som Fontenehuset, Retretten eller JobbX – tiltak som unektelig bidrar til å få folk i jobb – lever fra hånd til munn. Høyre foreslår et nytt system hvor alle som bidrar til å få folk tilbake i jobb, skal få belønning for det – ikke som erstatning for dagens tiltakssektor, men ved siden av dagens tiltakssektor. Det skulle bare mangle at når Nav i praksis bruker sosiale entreprenører, frivillige og private, at man ikke da også betaler for det. Høyre styrker også psykiatrien i sine alternative budsjetter, men enda viktigere: Vi har foreslått – flere ganger i denne sal – en systematisk satsing på lese- og skriveopplæring i Nav. Vi må ikke bare ruste opp systemene, vi må ruste opp menneskene. Punkt 3: Høyre vil sikre et sterkt arbeidsliv som kan gi flere en sjanse. Høyre sikrer den grunnleggende tryggheten i arbeidslivet. Vi sikrer de ansatte beskyttelse mot uverdige kår, vi sikrer organisertes rettigheter, og vi sikrer uorganisertes rettigheter. Vi er med på kampen mot sosial dumping og har stemt for 19 av 24 forslag som har kommet fra regjeringen. Vi sier ikke det som den tidligere helseministeren sa, at arbeidsmiljøloven er hellig. Gjennom små oppmykninger og forsiktig liberalisering mener vi at vi kan sikre at bedrifter får mer fleksibilitet i perioder med mye å gjøre. Vi mener vi kan gi flere ansatte en sjanse til litt mer fleksibilitet i hverdagen – som mange etterspør. Vi kan sette brukeren i sentrum ved å ha flere forsøk med alternativ turnus som er enklere å sette i gang, enklere å få godkjent og som kan få vare lenger. Og vi mener at flere som i dag står utenfor, kan få en sjanse. Regjeringens svar har dessverre vært at ikke et komma skal endres i arbeidsmiljøloven. Punkt 4: Høyre har en massiv satsing på å få funksjonshemmede ut i arbeidslivet. Sysselsettingsandelen blant funksjonshemmede går ned, og min kollega fra Høyre i komiteen skal snakke mer om dette senere. Punkt 5: Høyre har også en målrettet innsats mot fattigdom. Fattigdom er ofte et mer komplisert problem i Norge enn det høres ut som i den politiske debatten. Er det noe vi har fått bevist de siste syv årene, er det at det ikke er mulig å fjerne fattigdommen med et pennestrøk, som Kristin Halvorsen som SV-leder sa en gang i tiden. Det å forsøke å betale eller bevilge seg bort fra fattigdom, vil sannsynligvis ikke fungere. Vi må angripe årsakene til fattigdom, ikke bare symptomene. Det handler om en skolepolitikk hvor alle lærer å lese og skrive, og hvor man får ned de sosiale forskjellene etter ti års skolegang – ikke at de øker, slik situasjonen er i dag. Det handler også om gratis kjernetid i barnehagene, som Høyre setter av penger til i sitt budsjett. Det handler om å prioritere psykiatri, ungdomspsykiatri og rusbehandling og få ned køene. Det handler om Høyres konsekvente fokus på arbeidslinjen, fra aktivitetskrav til at det skal lønne seg å jobbe. Det handler om lese- og skriveopplæring. Det handler også om aggressivt å adressere en av de aller viktigste årsakene til fattigdom i Norge, nemlig gjeldsproblemer og store økonomiske problemer. Høyre har levert representantforslag om det i løpet av perioden. Regjeringen har, så vidt jeg har sett, gjort lite med saken. Og så handler det om en politikk også for barna. Selv om målet er å få folk ut av fattigdom, er det urettferdig at barn skal rammes av at foreldrene er fattige eller har dårlig råd. Høyres visjon er at alle barn uansett skal få låne utstyr til å delta i sportsaktiviteter, at alle barn uansett skal få være med på skoletur, og at alle barn uansett skal få delta i fritidsaktiviteter. Regjeringen har – skammelig nok for en regjering som trodde den kunne bevilge seg ut av fattigdomsproblemene – ikke engang klart det. Denne typen tiltak for fattige barn har vært underfinansiert hvert eneste år, også i neste års statsbudsjett. Dette er noen av Høyres forslag, noen av våre nye ideer som vi mener kan være med på å ruste Norge for fremtiden. Jeg vil ta opp forslaget som Høyre har sammen med Kristelig Folkeparti.