Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2011-02-22:
Det er jo litt stusslig at det er så mange som går, når en endelig hadde sett for seg et litt større publikum! Over til saken: Siden vi begynte å ta i bruk nasjonale prøver, har det vært mye diskusjon knyttet til disse. Saken i dag kommer opp fordi vi ikke helt stoler på at alle som skal være med i testingen, er med, men at skolene holder enkelte elever bevisst borte fra testene i redsel for at de vil trekke snittet ned for egen skole. Og hvorfor det? Jo, fordi resultatene ofte blir kjent. Hvilke skoler er best, og hvilke skoler er dårligst? Ingen har lyst til å bli hengt ut i media for å være «dårlige» skoler. Som nasjonalt måleverktøy er de nasjonale prøvene viktige. Resultatene for hver enkelt skole er derimot mest viktig for å forbedre egen undervisning og bli en bedre skoleeier og en bedre skole. At enkelte elever ikke er til stede på prøvedagen med gyldig fraværsgrunn, er naturlig. Men som en kan se i media, kan det ved enkelte skoler være påfallende mange elever som til vanlig skårer lavt i de fag og emner som er temaet for prøven, som ikke deltar under den nasjonale prøven. Dette er i beste fall et misforstått forsøk på å oppnå gode resultater. Det er dessuten uheldig dersom de nasjonale prøvene skal gi et korrekt bilde av status. Ingen skoler blir bedre enn det elevene i sum oppnår av læring. Det er derfor viktig at så mange som mulig deltar for å få et mest mulig sannferdig resultat og bilde av kunnskapsnivået. At en mistenker enkelte kommuner eller skoler for å frita flere elever, undergraver formålet med prøvene og fratar skoleeier viktig informasjon. Et uheldig utslag av rangeringshysteriet er at det virker som om en god del skoler bruker mye tid på å øve på de emner som elevene skal prøves i. Det betyr i så fall at vi ikke får riktig innblikk i forhold til om den ordinære undervisningen har god læringseffekt eller ei. Det er en uønsket tilpasning. Ett av poengene med prøvene er jo nettopp å se effekten av undervisningen og gi en pekepinn på behov for endring. Når vi akkurat har behandlet Meld. St. 19 for 2009–2010 om tidsbruk i skolen, er det et paradoks for meg at skoler velger å bruke tid på den slags «teach for test». Jeg mener dette er feil prioritering av tida, og en kultur som bidrar til tidstyveri i skolen. Som det allerede er vist til i merknadene, er det presisert hva som er vilkår for fritak fra prøvene. Det er også vist til at gjennomføringen av fjorårets nasjonale prøver gikk bra. Det kan dermed synes som om organiseringen av prøvene, herunder praktisering av fritak, er kommet mer i system. Det vil også i 2011 gjennomføres tilsyn med nasjonale prøver. Vi ser derfor ikke nødvendigheten av å gjennomføre de tiltakene som opposisjonen foreslår. Det har siden nasjonale prøver ble innført, vært mye debatt rundt gjennomføring og offentliggjøring av resultatene. Jeg tror det fortsatt er behov for å forklare hvilket formål nasjonale prøver skal ha, og ikke minst ikke har, og dempe rangeringshysteriet rundt prøver. Her har både vi som politikere og media fortsatt en jobb å gjøre. Nasjonale prøver er ikke et mål i seg sjøl, men et verktøy for å heve kvaliteten på undervisningen og øke læringsutbyttet hos elevene.