Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-11-25:
Senterpartiet var svært skeptisk til det første lovutkastet som kom når det gjaldt bruk av makt og tvang overfor personer med psykisk utviklingshemming. Dette lovutkastet ble da også sendt tilbake til regjeringen av sosialkomiteen den gang. Jeg vil understreke at hensikten med et slikt lovverk som det vi behandler nå, må være å begrense og kontrollere eventuell bruk av makt og tvang, og at alle andre tiltak av frivillig og positiv art skal være prøvd først. Videre må bruk av makt og tvang aldri skje på grunn av et mangelfullt og utilfredsstillende omsorgstilbud. Det er veldig viktig at kvaliteten på omsorgen – pleie, stell og omgivelser – er av en slik karakter at en ikke provoserer fram vanskelig oppførsel. Jeg er i dag imidlertid tilfreds med at det som ble utformet i sosialloven kapittel 6A, har disse grunnholdningene i seg, at en nå ser at en har bedre kontroll med bruk av makt og tvang, og at antall tilfeller av bruk av makt og tvang ser ut til å gå ned etter de registreringer som er gjort. Skal vi opprettholde og utvikle et samfunn der enkeltmenneskets ukrenkelighet og samfunnets omsorgsetikk blir ivaretatt og praktisert på en forsvarlig måte, må loven og retningslinjene ha et slikt klart og restriktivt utgangspunkt. Samfunnets ansvar i forhold til menneskeverd og rettigheter overfor enkeltmennesker er svært viktig hvis vi ønsker å ha et samfunn der vi skal ta vare på respekten for den enkelte. Det er også viktig at Norge har et skikkelig forhold til internasjonale menneskerettigheter og konvensjoner som vi har forpliktet oss til gjennom å underskrive disse. Vi merker oss at departementet arbeider med et lovgrunnlag for bruk av tvang overfor personer med demens. Vi vil understreke at det er stor ulikhet mellom disse to brukergruppene, og at utviklet atferd og livsførsel i størst mulig grad må respekteres og aksepteres uansett hvilken brukergruppe det gjelder. Det går jo også bl.a. på det som andre har vært inne på her, at vi nå har fått vekk at det skal være lov å bruke makt og tvang i forhold til atferdsterapi. Vi er svært skeptiske til å bruke tvang og makt overfor tilvent atferd og livsførsel som forsøk på å rehabilitere og endre enkeltpersoners måte å opptre på. Vi ser imidlertid at det i spesielle situasjoner, f.eks. ved medisinske undersøkelser og medisinsk behandling, kan være behov for et regelverk i de tilfeller hvor en må bruke en form for makt eller tvang overfor ulike personer og grupper som av forskjellige årsaker ikke kan gi sitt samtykke. Det er viktig at en har et godt tilbud til alle som trenger pleie og omsorg, og at tilbudet skal være slik at man ikke skal bruke tvang og makt for at folk skal kunne få sine daglige behov dekket. Det er videre viktig at det i dette tilbudet er kompetanse hos tjenesteyterne, slik at en vet at kvaliteten er best mulig. Det er derfor grunn til å understreke at disse forholdene som denne loven tar opp i seg, kommer inn i opplæringssammenheng og i videreutdanning av personell, slik at folk er klar over hvordan man skal opptre og hvordan et best mulig tjenestetilbud skal være. Vi er veldig glad for at Regjeringen har foreslått ikke å videreføre at atferdsendrede tiltak skal kunne være grunnlag for bruk av makt og tvang. Jeg vil også påpeke to–tre andre ting som vi har sett på i forbindelse med loven, bl.a. gjelder det forholdet til at tjenestemottaker selv skal kunne gi samtykke til avtale om bruk av makt og tvang. Vi mener at det er riktig at man ikke inngår en slik samtykkeavtale, og at heller ikke foresatte skal kunne gjøre det. Vi er også klar over at det er så mye alvor forbundet med denne loven at den bør følges nøye, og at man får en grundig erfarings- og forskningsbasert evaluering. Vi ønsker at man skal ta opp igjen en debatt om denne loven om tre år.