André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2004-06-15:
Tomtefeste er ikke noe annet enn en avtale mellom to parter om leie av en tomt over en lengre tidsperiode. Hvordan tomten så benyttes, er enten omhandlet i avtalen eller opp til leietaker innenfor det tidsrommet avtalen skal vare. Likebehandling av alle involverte parter og grunneiere er viktig for Fremskrittspartiet. Med andre ord er omfanget av opparbeidelse og bebygging noe fester også må ha en fortløpende vurdering av vedrørende hensiktsmessigheten. I et land som mener seg å respektere eiendomsretten, og som setter avtalefriheten høyt, skal det en del til før en foretar dramatiske overprøvinger av avtaler som i utgangspunktet ikke framstår som urimelige. Dersom en avtale framstår som urimelig, kan avtaleloven § 36 benyttes. Dette gjelder også dersom avtalen utvikler seg til å bli urimelig. De avtaler som er inngått, må med andre ord respekteres, dersom ikke vanlige avtalerettslige forhold tilsier det motsatte. Vi har forståelse for at det kan virke dramatisk når en sosialistisk tvangsregulering endelig ser ut til å slippe taket. Problemet er at avtalevilkårene i de avtalene som ble inngått tidligere, har vært satt midlertidig ut av kraft. Når en så skal ta igjen flere tiår med etterslep, vil dette av flere kunne oppfattes som uventet. Det at eiendomsmeglere har framholdt at det knapt er forskjeller mellom en selveiertomt og en tomt som en fester, har vist seg villedende. Men at opprinnelige festere har fått betalt for mer enn de skulle, kan ikke løses ved at grunneierne skal betale kostnaden. Grunneierne som den ene avtalepart har ikke nytt godt av den overpris som enkelte tidligere festere har fått for sine eiendommer. Dersom en kjøper seg inn i et leieforhold, overtar en de rettigheter og plikter forrige eier hadde. På den bakgrunn må en kunne behandles som om en har satt seg inn i de forpliktelser en har fått ved kjøpet. Alle de forhold som omhandler festeforholdet, er tinglyst og tilgjengelig. Da bør alle parter kunne klare å forholde seg til dette. Det er interessant å høre hvilken pådriver Fremskrittspartiet skal ha vært i denne saken om tomtefeste. Vi var med på å få framlagt flere alternativer til innløsning, for på den måten å kunne se de forskjellige reglene i en helhetlig sammenheng. Det var faktisk spesielt for å unngå en gangetabell at vi var villige til å se på saken for slik å kunne vurdere å se det som en mulighet for alle til å få en innløsning. Noen signaler om at vi skulle gå inn for det som var i nærheten av proposisjonen, eller som ligger her fra regjeringspartiene, ble på ingen måte gitt. Det kommer også ganske klart fram dersom en leser Innst. S. nr. 102 for 2002-2003. Det er interessant at denne regjeringen valgte å fremme nettopp det en ikke ønsket, nemlig et forslag med basis i en gangetabell. Så har jeg fått med meg at Regjeringens medlemmer ikke er enige med sine partiers stortingsrepresentanter, eller omvendt - dem om det. Men vi har merket oss disse partienes noe sprikende helhet. Et forhold som forundrer oss noe, er den lettvinte omgang enkelte har hatt med Grunnloven. Fremskrittspartiet mener det er best å være på den sikre siden. Derfor bør en få en betenkning fra Høyesterett dersom en ønsker å bevege seg inn i grenseland. Spørsmålene som reiser seg, er om inngripen i allerede løpende avtaler, om storstilt innløsning som medfører overføring av eiendomsrett fra grunneier til leietaker, er i samsvar med kravet om statens tarv, og om innløsningssummen vil tilfredsstille kravet om full erstatning. Spesielt vil kravet om full erstatning være viktig ved en eventuell gangetabell. Uavhengig av resultatet i denne avstemningen ville det være hensiktsmessig å få dette avklart med tanke på mulige framtidige omkamper, der en muligens trenger mer enn en tilfeldig volgiftsdommers synsing. Fremskrittspartiet tviler på om en slik storstilt omfordeling av eiendom uten videre er forenlig med de prinsipper og bestemmelser som Grunnloven er bygd på. En stor del av problemene man ser, skyldes som sagt manglende sammenfall av de regulerte kontraktenes effekt og den virkelighet de opererer innenfor. Når en nå ser ut til å innføre en rett til innløsning som ikke henger sammen med den nye regelen om retten til fornyelse, øker denne asymmetrien. Avtaler som skal innløses, må ofte gå gjennom et skjønn. Der blir flere faktorer fordelt i forhold til eier og fester, deriblant skal den samfunnsskapte verdiøkningen fordeles. Problemet er at ved en fornyelse skal man ikke ta innover seg denne utviklingen i samfunnet, men forlenge på gamle vilkår. Dette vil medføre at gapet mellom leieforhold og eierforhold øker mer og mer etter hvert som tiden går. På den måten hindrer man en smidig overgang og skaper heller et enda vanskeligere forhold den dagen fester ønsker å innløse. Forholdet mellom en utrolig billig festeavtale og en i utgangspunktet dyr tomt vil da skape konflikter. En del av problematikken rundt tomtefeste er som sagt at avtaler om regulering av leiesummen har vært offentlig regulert i flere tiår. Den for enkelte store justeringen har derfor ført til en vanskelig situasjon. Dette er noe Fremskrittspartiet tar alvorlig. Spørsmålet blir så hvorledes man skal kunne løse en vanskelig situasjon for et lite antall som kan finne det vanskelig å sitte med egen bolig. Sosialistenes løsning er naturligvis å angripe grunneier. Men en god boligpolitikk har ikke nødvendigvis noe å gjøre med å redusere andre menneskers inntekt og livsgrunnlag mest mulig. Erfaringene fra regulerte husleier i byer er et grelt eksempel på forfall og manglende helhetstenkning. Antakelig er det ingen som bestrider at under 1 pst. avkastning på en tomt er svært lite. Så det er kanskje ikke grunneieren som her er grisk. Dette betyr muligens at andre og mer treffsikre metoder finnes for å sikre trygdede og pensjonister deres boliger, enn det å gripe inn i de konkrete festeavtaler. Det er grunnlaget for at Fremskrittspartiet ønsker at Regjeringen skal vurdere alternative løsninger for dem som har en høy tomteleie og så lav inntekt at de har problemer med å sitte med egen bolig. Det å kunne leie en tomt over lengre tid er en mulighet og ikke en nødvendighet nå som de offentlige kredittreguleringene er opphevet. Får man en ytterligere human praktisering av jordloven slik at flere kan få en selveiet tomt, vil festeforhold kun være en løsning der dette er ønskelig for begge parter. Det er nemlig motsetningen til hva Storberget prøvde å gi uttrykk for i sted - en sammenheng mellom muligheten til å kunne fradele og det å kunne få tilgjengelige tomter dersom feste forbys. Fremskrittspartiet mener at voksne mennesker må få lov å ha muligheten til å kunne inngå en avtale om å feste. Det er følgelig ikke noe behov for, slik vi ser det, å forby personer å inngå leieavtaler, dersom de selv måtte ønske dette. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag, og Fremskrittspartiet vil stemme imot de forslag vi ikke selv står bak.