Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2004-11-30:
I St.meld. nr. 39 for 2003-2004, som er en oppfølger av St. meld. nr. 17 for 2001-2002, heter det: «I dagens situasjon og med framtidens trusselbilde er det nødvendig å gi det videre samfunnssikkerhetsarbeidet en enda klarere prioritering innenfor en spesifikk og strukturert ramme.» Da er spørsmålet: Er det det vi blir presentert i dag? Da må jeg nok si at jeg blir i betydelig grad usikker. Det er flere elementer man kunne peke på, men la meg konsentrere meg om den omorganisering som finner sted, med omfattende privatisering av funksjoner og tjenester som berører sikkerhetsarbeidet. Vi har pekt på det fra Arbeiderpartiets side i denne innstillingen, og vi har pekt på det i andre innstillinger, at man nedprioriterer samfunnssikkerheten ved å involvere private interesser hvor de økonomiske forutsetningene er mer avgjørende enn å sikre en samfunnsmessig sikkerhet. Det fører til at vi også bygger ned en kompetanse som er viktig. Er det et politisk tema alene? Nei, våren 2004 arrangerte det daværende Arbeids- og administrasjonsdepartementet og nasjonale sikkerhetsmyndigheter et seminar for etater som var sentrale i sikkerhetsarbeidet. I dette seminaret, hvor de som deltok, besitter stor kompetanse med hensyn til sikkerhet innen de ulike fagområder, ble det helt tydelig gitt uttrykk for frykten for å involvere for mye bruk av private konsulenter og for lite bruk av interne krefter. Der ble det gitt uttrykk for en stor grad av bekymring over den privatiseringen som fant sted, og over at sikkerheten ble lagt ut på børs. Dette er altså fagfolkene innenfor den statlige administrasjon, innenfor de ulike etater, som gir et signal til det politiske miljøet, og som sier at det foregår noe som ikke er bra. Det burde man jo ta hensyn til. Hva er det som har skjedd etter dette? Foruten at man fortsetter veien med privatisering, foregår det også omorganiseringer som berører temaet samfunnssikkerhet. Og ulike omorganiseringer innen departementsstrukturen har gjort at de som tidligere i år hadde ansvar for ulike områder innenfor samfunnssikkerheten, har blitt fratatt denne oppgaven. De er gitt andre oppdrag, mens andre har fått de oppgaver som førstnevnte tidligere hadde. Dermed har man pulverisert ansvaret, slik at det er mange som føler en større grad av usikkerhet om hvordan man nå forbereder seg mot den terror som er en viktig del av trusselbildet. Hvorfor er man bekymret? Det kan ikke bare være fordi man ønsker å gi uttrykk for det. Det har også en materiell basis. Det ser vi på bruken av informasjonsteknologien, som er en viktig del av det samfunnssikkerhetsmessige arbeidet. Statsadministrasjonen utsettes i dag for et betydelig antall forsøk på penetrering av nettet. Så stort er det at der hvor det er rimelig god kapasitet i det som kalles bunnbredden, kan det dreie seg om flere tusen anslag mot nettet pr. time. Pr. time! Man registrerer angrep der virus blir forsøkt infisert i tjenestemaskiner rundt om i hele landet, og hvor større, viktige, sentrale servere blir satt ut av funksjon, med den konsekvens at statlige etater – av en viss størrelse – også blir satt ut av funksjon. Dette er en del av alvoret i situasjonen. Teknologien demokratiseres. Tilgangen og muligheten til å manipulere systemene blir større og større. Tar Regjeringen dette på alvor? Hvis denne meldingen skulle være svaret på den situasjonen vi befinner oss i, må jeg si at meldingen gir meg større bekymring enn trygghet.