Jan Petersen (Høyre), 1999-02-25:
Jeg synes det var fortjenstfullt av Grete Knudsen å legge vekt på at det skjer atskillig når det gjelder IT i Norge i dag. Det tror jeg kan være en ganske nyttig påminnelse for oss alle sammen, for når debatten blir på det heteste, får man inntrykk av at her står man overfor en problemstilling som bare kan løses på én helt spesiell måte. Og det er det vi har forsøkt å nå igjennom med i denne debatten, at det er ingen som er uenig i at det er viktig for oss å satse på IT-næringen fremover. Det er ingen som er uenig i at det er viktig å bruke mye ressurser på det. Men det vi altså er uenige om, er akkurat hvordan dette skal gjøres. Ellers er det mange paradokser som viser seg i debatten, som nok kommer av at det ene ord tar det andre. Jeg må si at jeg ble meget forbauset da jeg hørte Carl I. Hagens filosofi knyttet til høringer. Han har helt rett i at en høring er viktig for å opplyse hver enkelt beslutningstaker så godt som mulig for å fatte sitt standpunkt, og jeg er enig med ham i at det ikke er sikkert at en åpen høring ville få Carl I. Hagen til å endre oppfatning. Men det som kanskje er en av de aller viktigste sider ved høringene, er den åpenheten det skal være i beslutningene. I et åpent, demokratisk samfunn må innbyggerne kunne føle seg trygge på at beslutningstakerne har et sett premisser som holder. Det er når man sier – som Carl I. Hagen gjør – at jeg har gjort meg opp min mening, og derfor er det ikke nødvendig med en høring, jeg begynner å bli betenkt, for da mister man høringens aller vesentligste poeng, nemlig åpenhet og gjennomsiktighet i beslutningsprosessen. Jeg skal ærlig innrømme at vi ikke hadde trodd at det skulle bli behov for åpen høring, for vi trodde at behandlingen i komiteen skulle avklare de viktigste spørsmålene. Men realiteten er at det har den ikke gjort. Og da står man overfor det valget enten å la spørsmål være uavklarte eller å si at nå må vi sørge for å få disse spørsmålene avklart. Jeg tror faktisk at folk flest vil føle mest trygghet ved at beslutningstakerne forsøker å avklare spørsmål så langt som mulig, og gjør det så åpent at folk flest får innsikt i det som skjer. Det er ikke for ingenting at det gjenstår mange uklarheter på tross av at saken har vært behandlet fire ganger. Det jeg ikke kan forstå, og som heller ikke flertallet har gjort et eneste forsøk på å begrunne, er hvorfor en utsettelse på noen uker skulle være så aldeles problematisk. Derfor blir et av spørsmålene til flertallet: Hvorfor dette enorme hastverket? Hva er begrunnelsen for at man ikke kan ta disse ekstra ukene og få belyst disse spørsmålene skikkelig? Høyre ønsker et opplegg som knytter næring og forskning sammen. Det er det ingen som helst uenighet om mellom oss og flertallet. Men det vi ønsker, er et opplegg som er klart. Vi satser på en aktivitet fra utdanningsinstitusjonene der ute, slik som det er beskrevet i innstillingen, og vi legger opp til det samme næringsarealet som det flertallet legger opp til. Men det vi gjør, er å bruke en modell som gir klarhet i hvem som gjør hva. Det er klart at det er en innvending, en «tankeställare», når det fra næringens side reises spørsmål om denne ideen på Fornebu er noe som skyldes tiden før Internett. Det er mulig. Men nettopp ved å bruke vårt opplegg med å skulle selge ut eiendommene får man testet ut i markedet om denne ideen er på høyde med det næringen selv føler er riktig, eller om den ikke er det. Og nettopp det at markedet her får testet ideene, ja, det tror jeg er en viktig prinsipiell innfallsvinkel. Jeg er forbauset over at Carl I. Hagen ikke benyttet anledningen til å klargjøre hvordan han hadde tenkt at dette store selskapet skulle opprettes, og hvordan det nærmere skulle virke. Han har hatt mange muligheter i denne debatten til å gjøre det, og jeg vil håpe at han kan holde et innlegg til og nå begynne å gi oss innsikt i hvordan disse tingene er. Og nettopp fordi han var så uheldig å gå litt surr i forholdet mellom statens og kommunens eiendommer, hvor store beløp er ute og går, viser at dette har man simpelthen ikke tenkt klart igjennom. Det er også på det rene at her foreligger det en betydelig uenighet mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet når det gjelder forholdet til utdannelsesinstitusjonenes frihet. Og ennå har ingen forklart på en skikkelig måte hvorfor det er nødvendig at hoveddelen av disse tomtene skal brukes til boligformål og til andre fritidsformål. Det ville vært interessant å høre flertallets filosoferinger over det. Kort sagt: Her er det ganske mye som er ubesvart, og som folk flest burde få anledning til å få innsikt i, men som Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet ikke tør å gi folk innsikt i.