Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Det er en glede for meg som saksordfører å kunne legge fram energi- og miljøkomiteens innstilling til klimameldinga. Jeg vil starte med å takke for samarbeidet, som endte med at vi fikk en avtale i havn 17. januar i år. Regjeringas klimamelding representerte to viktige gjennombrudd: Vi fikk en tallfesting av hvor store reduksjoner Norge skulle ta innenlands, og vi fikk en konkretisering av kutt og tiltak sektor for sektor. Dette er gjennombrudd som ofte tas for gitt, og det tolker jeg som et tegn på at klimadebatten endelig preges av utålmodighet. Det hilser vi i SV velkommen. Klimaavtalen, som alle partier unntatt Fremskrittspartiet står bak, bringer oss flere skritt videre. Vi slipper å repetere gamle debatter til det kjedsommelige. Nå har vi et gulv vi står sammen på, og herfra kan vi strekke oss videre. Som det står i avtalen: «(…) en ny internasjonal klimaavtale nødvendiggjør en revisjon av nasjonale mål og virkemidler og en ny vurdering av hvordan Norges samlede innsats bør innrettes for å bidra best mulig til å redusere de globale utslippene av klimagasser.» (…) Med klimaavtalen viser vi at vi er i stand til å samle oss i viktige politiske spørsmål. Og til sist: Vi har med denne avtalen i fellesskap klart å få på plass en robust og ambisiøs klimapolitikk, et konkret resultat av den klimapolitiske oppvåkninga og mobiliseringa som fant sted i året vi har bak oss. Jeg mener det er både riktig og viktig at vi har ambisiøse mål for nasjonale kutt. Klimaavtalen sier at Norge skal kutte utslippene med 30 pst. innen 2020, og at 15-17 millioner tonn CO2-ekvivalenter, altså om lag to tredjedeler, skal tas innenlands. Norge skal begynne å omstille seg til å bli et lavutslippssamfunn, og vi skal ikke lempe regninga over på neste generasjon gjennom en vente og se-holdning. Jeg mener det er viktig av minst tre grunner at Norge tar dette ansvaret. For det første er det etisk og moralsk både rett og rimelig at vi, som et oljeeksporterende og industrialisert land med stor rikdom og en høyt utdannet befolkning, viser lederskap i klimapolitikken. Hvis vi skal nå 2-gradersmålet, samtidig som u-landene skal få mulighet til å utvikle seg, må den industrialiserte verden ta sin del av kuttene. Det er dessuten viktig at vi viser at det går an å kombinere velferd og materiell trygghet med lave utslipp. For det andre er det nødvendig at vi sørger for tydelige krav og virkemidler på alle sektorer hvis vi skal klare å få fram ny teknologi - teknologi som ikke vil være lønnsom hvis vi bare baserer oss på kostnadseffektive løsninger. For det tredje er det lurt av Norge å være tidlig ute med omstillinger. På den måten kan vi bringe Norge i front i den internasjonale konkurransen om arbeidsplasser, teknologi og kapital, i stedet for å havne i bakevja. Fremskrittspartiet fikk ikke delta i forhandlingene om klimameldinga. Det er fordi Fremskrittspartiet er imot Kyoto-avtalen. De bruker enhver anledning til å så tvil om klimaendringene og konsekvensene av dem. Partiets nestformann, Per Sandberg, sier at han regner med å skaffe seg like mange stemmer på kampen mot det han kaller klimahysteriet, som de har gjort på å gå imot en human flyktning- og innvandringspolitikk. Av en eller annen grunn mener de at de har større kompetanse på dette feltet enn 2 500 internasjonale eksperter og forskere i FNs klimapanel. I stedet har de valgt seg sine egne, høyst alternative stemmer å lytte til. Ifølge Dagbladet var 43 av Fremskrittspartiets eksperter kjøpt og betalt av amerikansk oljeindustri. På partiets nyeste liste er ca. halvparten avslørt av CICEROs Pål Prestrud som pensjonerte eller ikke naturvitere. Noen hevder til og med at de har doktorgrad uten å ha det. I etterkant av klimapanelets rapport fra 2001 var mange vitenskapsfolk skeptiske til funnene som var gjort. Mange av spørsmålene som ble stilt den gangen, er nå besvart. En veldig viktig konklusjon er at naturen i et varmere klima ser ut til å ta opp mindre CO2. Dette kan forsterke CO2-mengden i atmosfæren. Forskerne er blitt sikrere fordi vi i dag har flere, bedre og sikrere observasjoner som viser at det skjer en oppvarming i hele klimasystemet. Dette underbygger at menneskelig aktivitet står bak klimaendringene. FNs klimapanel, IPCC, konkluderer i sin fjerde hovedrapport fra 2007 med at det er meget sannsynlig at menneskenes utslipp av klimagasser har forårsaket mesteparten av den observerte globale temperaturøkninga siden midten av 1900-tallet. Når forskere karakteriserer det som 90 pst. sannsynlig at mesteparten av klimaendringene er menneskeskapte, er de omtrent så sikre som en kan regne med at forskere noen gang blir. Dette er bakteppet til de av oss som nå har inngått klimaavtalen. Det er altså bare Fremskrittspartiet som nekter å forholde seg til dette. Der i gården argumenteres det med at disse forskerne sikkert tjener på å skape et klimahysteri i befolkninga. Vel, på seg selv kjenner man ofte andre. Jeg må si det er ganske hårreisende at et av Norges største partier velger å gamble så bevisst og kynisk med livet på jorda. I beste fall skyldes det hele mangel på kunnskap. Men i så fall opptrer partiet som nyttige idioter - hvis det er et parlamentarisk uttrykk - for den delen av oljeindustrien som er blottet for samfunnsansvar, og som motarbeider at politikere verden over skal ta klimaansvaret på alvor. Vi som velger å forholde oss til alvoret i situasjonen, har som mål å unngå global oppvarming på mer enn 2 grader. Det forplikter. Ifølge FNs klimapanel må reduksjonen i de globale utslippene starte i perioden 2000-2015 dersom dette målet skal nås. Med klimameldinga og avtalen vi har inngått, har vi bestemt at uavhengige, faglige vurderinger skal spille en tydelig rolle i utforminga av norsk klimapolitikk. Vi skal karbonteste prosjekter innen f.eks. transport og utarbeide en rapportering, et klimagassbudsjett, i forbindelse med budsjettframleggene. Her skal vi rapportere om utslippsutviklinga og gjennomføringa av klimapolitikken. Norge har, som det eneste landet i verden, erklært et forpliktende mål om karbonnøytralitet. Vi skal sørge for globale utslippsreduksjoner som tilsvarer våre utslipp av klimagasser, senest i 2050, og på visse betingelser allerede i 2030. Norge skal overoppfylle vår Kyoto-forpliktelse med 10 prosentpoeng. Arbeidet for CO2-håndtering og kampen mot avskoging skal stå øverst på agendaen i vårt internasjonale arbeid. Det er verdt å nevne at vi med ettertrykk satte dagsordenen på Bali i desember i fjor, da vi bestemte oss for å bruke 3 milliarder kr årlig på tiltak for å bevare regnskogen. Det var mange som sperret opp øynene på Bali da, og få finansministere som trodde de hørte riktig da Kristin Halvorsen la fram disse tallene. Ved å vise i praksis at vi mente alvor, kunne vi med større troverdighet legge press på andre land. Avskoging bidrar til 20 pst. av de globale klimagassutslippene. Vi er helt avhengige av tiltak som har rask effekt, hvis vi skal klare å unngå svært farlige klimaendringer. Penger til å hindre avskoging er derfor helt sentralt. På dette området er imidlertid også avtalens eneste dissens. Mens regjeringspartiene legger til grunn at tiltak mot avskoging i u-land skal bli en del av en økende samlet norsk bistandsramme, men uten å gå på bekostning av fattigdomsbekjempelse, mener opposisjonen at midlene i sin helhet skal bevilges utenom rammen. Et annet viktig tiltak er at det skal gjøres et nytt forsøk på å få på plass et grønt sertifikatmarked. Her er Regjeringa godt i gang. Dersom man ikke lykkes innen 1. juli 2008, skal den komme tilbake med et forslag til omlegging som gir et minst like godt resultat, og vi skal sikre en god overgangsordning. Regjeringa skal også legge fram en opptrappingsplan for klimaforskning i løpet av året. Det skal etableres et forum for strategisk samarbeid for miljø- og klimaforskning og et demonstrasjonsprogram for nye fornybare energiteknologier offshore på 150 mill. kr i 2009. Satsinga på forskning og utvikling innen fornybare energikilder og karbonfangst og -lagring skal økes, først med 70 mill. kr i revidert, så til en total økning på 300 mill. i 2009 og til minimum 600 mill. kr i 2010. De offentlige bidragene til forskning på nye fornybare energikilder skal innen 2010 minst være på nivå med det offentlige bidraget til petroleumsforskninga. Det er en viktig milepæl. Petroleumsforskninga skal dessuten ha et betydelig fokus på klima. Transportsektoren er en av de sektorene som øker mest når det gjelder utslipp. Vi er nå enige om å synliggjøre karbonutslippene i større grad. Vi skal fortsette å styrke jernbanen, belønningsordninga for kollektivtrafikken skal dobles i statsbudsjettet for 2009, forutsatt at det inngås bindende avtaler om lokale og regionale tiltak for redusert biltrafikk. Det skal settes av 50 mill. kr til et prøveprosjekt, Transnova, for bl.a. å øke bruken av alternative drivstoff. Bilavgiftene skal fortsatt vris i miljøvennlig retning, og drivstoffavgiften skal økes. Videre skal Norge arbeide for å utvide det europeiske kvotesystemet, f.eks. til metallindustri, kjemisk industri og transportsektoren. Vi vurderer å innføre forbud mot å erstatte gamle oljekjeler med nye i bestående bygg, og det skal lages en handlingsplan for overgang fra fossile til fornybare energikilder til oppvarming. Det skal satses på bioenergi og fjernvarme og etableres en støtteordning til konvertering av oljekjeler til fornybar varme. Vi skal forhindre at det legges om fra olje til strøm ved utskiftning av oljekjel. Det skal innføres krav om fleksible energisystemer i alle nye offentlige bygg og ved hovedombygging av offentlige bygg på over 500 m2. Vi skal forberede forbud mot oljefyring som grunnlast i offentlige bygg og næringsbygg over 500 m2 når man erstatter gamle oljekjeler eller i forbindelse med hovedombygginger som berører varmeanlegg, fra 2009. Det skal stilles konkrete krav til energibruk og energiforsyning i offentlige byggeprosjekter. Den nye plan- og bygningsloven vil dessuten gi bedre virkemidler for kommunene på dette området. Regjeringas forslag er nå lagt fram, med konkrete virkemidler både når det gjelder stasjonær energi og transport. Med andre ord: Klimameldinga og klimaavtalen vil sette tydelige spor etter seg i åra som kommer. Det betyr imidlertid ikke at vi kan lene oss tilbake. Vi har en stor jobb å gjøre fram mot København, vi har mengder av oppgaver å ta tak i i kommunene, vi er en energisløsenasjon og en av verdens største petroleumsprodusenter. Vi har også store punktutslipp som vi er nødt til å gjøre noe med. God debatt!