trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-05-10:
Til Rudihagen: Det er jo ikke så rart at det blir en liten debatt rundt litt overordnede prinsipper når statsråden gjør det til et hovedpoeng i sitt første innlegg å gå til angrep på Høyre og det man gjorde på landsmøtet i helgen. Da må det bli en litt overordnet debatt. Det er åpenbart at Høyre er opptatt av miljøvern, som også forrige taler sa. Det ligger i konservatismens natur at man skal ta vare på og utvikle det man har, innenfor bærekraftighet og uten å ødelegge noe som helst. Det er selve grunnlaget og filosofien i vår tenkning, så derfor har ikke vi den ryggmargsrefleksen som statsråden tydeligvis har, når han i replikkrunden bruker Oslo-eksemplet. Jeg har faktisk mye større tillit til Oslos byråd enn at man setter seg ned og vil ødelegge byen hvis ikke riksantikvaren er på med hensyn til alle bygninger. Det tror jeg er en grunnleggende forskjell i tenkningen mellom statsråden og meg. Han snakker også om at man skal legge rammer for lokal forvaltning. Selvfølgelig skal man det – men man skal ikke overta lokal forvaltning. Det er det som er hele forskjellen. Siden statsråden har en slik mistillit til det lokale selvstyret og i og for seg til eiendomsretten, vil jeg spørre statsråden om han har noen veldig gode eksempler på at statlig, sentral styring er det som er god miljøpolitikk. Jeg tror man skal være rimelig historieløs for ikke å se at det er det motsatte som gjelder. Eiendomsretten og lokalt selvstyre sikrer et mangfold, den sikrer at ikke alle går i feil retning – hvilket statlig styring ikke gjør. Man er ganske garantert at hvis man først går i feil retning, går alle i feil retning. Er det noe Norge er i ferd med nå, så er det å gå i en retning der man legger mye av Norge brakk, nettopp fordi statsråden sitter i Oslo og har Oslo-perspektiv på alle utfordringer. Det er dramatisk for alt annet enn det som ligger innenfor en liten flekk rundt Oslo. Det begynner å bli dramatisk for Oslo også, derfor har vi vel fått såpass fokus på det – antageligvis! Men jeg vil ta sterkt til motmæle mot at vi ikke er opptatt av miljøvern. Vi er opptatt av at tillit og ansvar skal ligge ute lokalt, det skal tilhøre eiendomsretten, og så skal en statlig etat komme inn med korreksjoner hvis det blir for ille. Jeg skal innrømme at det finnes eksempler der, men de blir aldri så ille som når staten går i gal retning. Jeg tror vi skal kunne peke på så mange gode eksempler at statsråden skal få problemer i den debatten.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-05-10:
Jeg vil si at det egentlig er farlig når en regjering begynner å bruke det tause flertall når man egentlig har spurt om ting som ikke angår folk, og som man egentlig ikke vet svaret på. I forbindelse med rovviltmeldingen tror jeg man spurte om noe slikt som: Er du for rovvilt så lenge du vet at de er minimum 20 km unna deg? Det betyr at man egentlig ikke er engasjert, selvfølgelig gjør det det, og man ser store endringer i holdninger når problemet kommer nærmere en selv. Det er mange måter å omgå sannheten på, og statistikk og meningsmålinger er en av dem. Men det konkrete spørsmålet er: Mener virkelig statsråden at lokale kommunestyrer kjører over det tause flertallet?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-05-10:
Nei da, det er jeg ikke. Jeg stiller meg helt klart bak representanten Hofstad Helleland. Jeg har poengtert mange ganger at det skal skje innenfor fornuftige, regulerte måter. Men jeg må også si at det er underlig at man så til de grader avfeier at det lokale demokratiet faktisk kan klare å håndtere dette på en ganske bra måte. For det er det vi snakker om – at man lokalt kan få muligheten til å lage f.eks. en snøscooterled. Det eksemplet som Bredvold var ute med, er jo ganske godt. Det er ikke bare det at fylkesmannen har reagert på et avslag. Han har reagert på et avisoppslag der kommunen indikerte at man ville gå for en led som går noen kilometer for å komme seg inn i Sverige. Fylkesmannen skrev da brev til Åsnes om at han ville komme til å endre vedtaket hvis Åsnes gjorde et sånt vedtak. Det kaller jeg kraftig overstyring av det lokale selvstyret. Det er ingen tvil om at det er stort flertall i Åsnes for det.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-05-10:
Jeg tok egentlig ordet fordi jeg synes det er litt bedrøvelig at vi skal føre en debatt der vi prøver å sette hverandre i båser som vi ikke er i. Jeg har aldri vært i den båsen at det skal være fullt frislipp. Jeg har snakket om at det skal være forsvarlig lokal forvaltning, hvor man får åpnet en mulighet for å få visse leder, og er således helt på linje med det Høyre har foreslått, og også det representanten Hofstad Helleland tidligere sa. Jeg er også rimelig sikker på at sterk statlig overstyring skaper ulovlig kjøring og skaper avmakt. Det gjør at man distanserer seg fra det som er målsettingen med et lovverk. Det bør kanskje statsråden snarest begynne å innse. Jeg tror at det å gi tillit og ansvar ut til kommunestyrene gjør at man kommer til å få en meget forsvarlig politikk på dette, som også er lokalt tilpasset, på den måten Harberg så utmerket sa. Så kom det til et par andre ting. Representanten Korsberg var kritisk til Høyre. Det var Børge Brende som satte i gang prøveordningen. Han fikk ikke gjennomført den, slik at han fikk se resultatene av den. Men det er åpenbart at det er første steg i forhold til å kunne dokumentere at man får akkurat de effektene man ønsker av å plassere ut ansvaret her. Så den kritikken synes jeg skyter langt over mål. Det Børge Brende gjorde, var egentlig å gjøre det slik som vi i Høyre liker. Vi liker å prøve å dokumentere hvordan den politikken vi ønsker å drive, virker. Det har vi fått i ettertid. Etter at Børge Brende gikk av, har vi fått resultatene. Dermed slåss vi for en annen politikk. Nå ser jeg at Frank Bakke Jensen har kommet tilbake i salen. Jeg hadde egentlig lovet at jeg skulle forsvare ham litt også, siden han var i Her og nå og snakket om motorisert ferdsel i utmark. Representanten Serigstad Valen var litt inne på at Bakke Jensen hadde angrepet SV for å ha for stort gjennomslag. Men det er jo veldig stor forskjell på gjennomslag og utsettelsesgjennomslag. Nå har man bare gjennomslag for å utsette enhver endring av politikken, og det oppfatter jeg som noe annet enn sterkt gjennomslag i regjeringen.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-05-10:
Jeg må nok si at når jeg hører statsråden hele tiden prøver å bringe fram Børge Brende og Høyre, så minner det meg om at tomme tønner ramler mest. Når det gjelder dobbeltkommunikasjon, bør man egentlig høre på representanter for ekspertisen, for regjeringen er helt avhengig av dobbeltkommunikasjon, og når jeg hører statsråden her i dag, tror jeg Erling Sande i hvert fall ikke kommer til å få oppfylt sitt ønske om en liberalisering på dette området. Det er i og for seg lenge siden jeg har sett at med regjeringens politikk kommer landet til å flomme over av rovvilt, og mange kommer til å få problemer, så det blir nok en enda mer opphetet debatt. Det jeg ikke skjønner, er at man ikke kan se på erfaringene fra Sverige når det gjelder nødverge for hund, for hunden er menneskets beste venn. Det er uhyre sjelden man vil se et angrep på en hund fra ulv. I de tilfellene man ser det, vil det være så langt unna at man ikke har mulighet til å skyte fordi det er tett innpå hunden. Hvorfor er regjeringen så avvisende til å gi nødverge for hund?
Endre Skjervø (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Utgangspunktet er jo ikke at vi må gjøre noe med det stadig økende presset på naturen. Presset har faktisk blitt betydelig redusert, og det har blitt sterkt redusert de siste årene – til tross for det statsråden sa i stad – bl.a. gjennom den totalt feilslåtte rovdyrpolitikken til regjeringen. Gjengroing og fraflytting er gode nok bevis på det. Når staten nå ønsker å lage villmark av områder som tidligere har vært aktivt brukt, kan man ikke se bort fra demokratiske spilleregler, arealenes historiske bruk, norsk lov, rettssikkerhet for eierne og tap av langsiktige investeringer for miljøvennlige næringer som bygger sin eksistens og verdiskaping på nettopp produksjon i og på disse områdene. At skogbruket ikke driver arealene så veldig ofte, er – som det er sagt før her – selvfølgelig helt naturlig, fordi det tar tid å la trærne vokse. I Trøndelag er det nå 65 pst. av gammelskogen som skal tas ut de nærmeste 20–30 årene. De ligger nå innenfor disse INON-områdene og vil ikke være mulig å ta ut med det regelverket som gjelder i dag. Jeg synes det blir veldig merkelig at regjeringen og dagens flertall i Stortinget ikke ønsker og ikke ser viktigheten av at man tar ut disse råstoffressursene, og sørger for både dem som eier og skal drive dette, og næringen og industrien som i neste omgang er avhengig av dette trevirket. Man kan jo spørre seg om veiene som nå begynner å gro igjen, fra og med sommeren 2008 plutselig har blitt inngrepsfrie naturområder. Jeg synes det blir et stort paradoks at man viser til at skogsbilveier som ikke er blitt brukt de siste 20 årene, nå åpenbart er inngrepsfrie områder. Dette minner veldig mye om snikvern. Når vi i siste valgkamp hadde flere møter med skognæringen i Nord-Trøndelag – hvor alle partiene deltok, også regjeringspartiene – så var alle sammen veldig tydelige på at dette blir feil, dette går gal vei og dette må reduseres. Jeg tror heller ikke, når man ser på realitetene i forhold til å unnta skogsbilveier og traktorveier fra definisjonen, at det er nok. Det beste hadde nok helt klart vært å ta bort INON-begrepet, fordi det er – som jeg oppfatter det – en snikinnføring av vern. Man må kunne forvente at Norge som en rettsstat også oppfører seg som en. Det vil si at de arealene som skal vernes, må vernes med hjemmel i det lovverket som er konstruert for formålet, og ikke igjennom en regel som INON.
Endre Skjervø (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Jeg mener at kommunepolitikerne må kunne avgjøre om det skal åpnes for bruk av motorisert kjøretøy i kommunene. I dag er det sånn at kommunepolitikere i realiteten er fratatt muligheten til å bestemme dette. Så hørte jeg at statsråden i dag uttalte at den stille majoritet støtter hans politikk, både rovdyr- og snøscooterpolitikken, og han ser da åpenbart ikke behov for noen kursendring. Jeg synes at alle burde ha mulighet til å bruke naturen uten å måtte være redd, uten at man av frykt for rovdyr velger å flytte fra distriktene. Jeg håper og tror at det må være sånn i Norge at man kan gå ut av døra i hjemmet sitt og slippe å føle frykt for at noen skal komme og ta en. Dessverre er det sånn at store områder i Nord-Trøndelag ligger omtrent brakk som følge av den feilslåtte rovdyrpolitikken. Og da blir jeg veldig provosert over at den såkalte stille majoritet støtter dagens rovdyrpolitikk. Det er store naturområder som i dag er utilgjengelige for folk flest. Å åpne opp for at noen av disse områdene kan gjøres tilgjengelig gjennom at man kan få bruke snøscooter, vil være positivt for alle, ikke minst vil det være positivt for bl.a. funksjonshemmede, som i dag ikke kommer seg ut. Jeg ønsker at det skal være lokale myndigheter som avgjør om det skal kunne brukes snøscooter, og i hvor stor grad man kan bruke andre kjøretøyer, f.eks. beltevogner, i utmarka. Jeg ønsker en liberalisering av regelverket, men jeg ønsker ikke at man skal åpne for en ukritisk kjøring. Det oppfatter jeg heller ikke at Fremskrittspartiets forslag tar til orde for. Men man tar til orde for at kommunene selv skal forvalte dette. Ja, det gjør man nettopp fordi man tror på lokaldemokratiet, nettopp fordi det er de lokale folkevalgte som er de som er best til å ivareta dette skjønnet. I et så langstrakt land som Norge med store områder som ikke er befolket, har vi gode og mange forutsetninger for å utvikle bl.a. turisme i tilknytning til snøscooterløyper uten at det kommer i konflikt med annen turisme eller friluftsliv. Den dagen båteierne i Oslofjorden begynner å ro for å komme seg til hyttene, kan vi i distriktene ta på oss skiene og gå til hytta.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Det er vel opptil flere av oss som har vært irritert på Børge Brende opp gjennom årene, men nå slipper vi jo heldigvis å bekymre oss for det. Jeg er overrasket over at en statsråd som ellers er opptatt av å snakke om kunnskapsbasert forvaltning, har en sånn stor grad av forkjærlighet for et apparat som ikke inneholder noen kvalitative vurderinger av de områdene som blir rammet. Det er altså sånn at definisjonen av inngrepsfrie og villmarkspregede områder kun og utelukkende baserer seg på horisontal avstand fra tyngre tekniske inngrep. Det sier ingenting om kvaliteten på de arealene som mer eller mindre blir vernet med den politikken som i dag føres, uten at det medfører noen som helst kompensasjon fra offentlig myndighet. Som tyngre tekniske inngrep regnes jernbanelinjer, veier og inngrep i forbindelse med produksjon og distribusjon av vannkraft. Det er altså sånn at man kan ikke bygge skogsbilvei uten at det kommer inn under begrepet, men man kan bygge svære hyttepalasser. Og man kan grave en gruve uten at det kommer inn under betegnelsen tyngre tekniske inngrep. Men borer man en kanal for å framføre vann til kraftanlegg, blir det rammet av INON-begrepet. Hvordan dette handler om å ivareta norsk natur, har jeg veldig vanskelig for å forstå. Dette handler kun om å ivareta en statistikk med antall kvadratkilometer på et kart. Når det gjelder den store bruken av skogsarealene på Østlandet, har dette lite å si. Østlandet er allerede i dag smekkfullt av skogsbilveier i alle retninger. Dermed reduserer man ikke inngrep i naturen ved å bygge nye skogsbilveier. I Trøndelag og på Helgeland er det derimot slik at mer enn en tredjedel av den skogen vi kan ta ut for å bruke til bl.a. bioenergi og andre ting som regjeringen til stadighet sier at vi skal gjøre, i praksis er vernet gjennom INON. Skogbruk er den største næringen i Trøndelag, og dette er en politikk som truer tusenvis av arbeidsplasser. Så til Høyre og til Erling Sande i Senterpartiet: I 2007 fremmet Fremskrittspartiet følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen fjerne småkraftverk og rene skogsbilveier fra definisjonen «tyngre tekniske inngrep» når måleparameteren «inngrepsfri natur» måles.» Det stemte både Senterpartiet og Høyre den gangen imot. Siden 2007 har vi fått høre at dette skal Erling Sande, Ola Borten Moe og flere ordne opp i, og at regjeringen snart kommer med forslag om hva vi skal gjøre for å sørge for at skogbruksnæringen kan leve. Ingenting har skjedd på tre år, og ingenting kommer til å skje de neste tre årene heller.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Det var representanten Valens innlegg som gjorde at jeg måtte ta ordet én gang til. Det er fordi han sier at tap av inngrepsfrie naturområder øker. Ja, det gjør det, og hovedårsaken er jo hos Statens kartverk. Man har kartlagt stadig flere veier rundt omkring i Norge, og det er veier som ofte har ligget i norsk natur i 50–60 år – i hvert fall i flere tiår. Jeg tror ikke det blir noe dårligere vilkår for norske arter av at man putter en vei på et kart, men det gjør altså det at man må rapportere mindre inngrepsfrie områder i norsk natur. Så er det slik at vi blir beskyldt for ikke å ha noen bekymring for dette. Nei, det er korrekt. Jeg personlig bekymrer meg ikke fordi om et tall på et papir blir redusert, men jeg er enig i at vi må ha en nasjonal politikk for å ivareta norsk natur. Jeg er bekymret for at hytter til stadighet bygges lenger og lenger opp i norske reindriftsarealer, men disse hyttene kommer altså ikke inn under tyngre tekniske inngrep, og reduserer dermed ikke inngrepsfrie naturområder i norsk natur. Det er et paradoks. Jeg mener at kvalitativ tilnærming til dette er mye viktigere enn et tall på et papir, som ikke sier noe om den reelle tilstanden i norsk natur. Så til representanten Serigstad Valen. Forhåpentligvis vet han det siden han representerer Trøndelag: Selvfølgelig har skogsdriften endret seg. Det er ikke veldig vanlig lenger å drive kommersiell skogsdrift ved å ta med seg hesten og en mekanisk sag ut i skogen. Det gjør at behovet for å bygge skogsbilvei i viktige ressursområder for norsk skogbruk har endret seg. Det gjør også at dette tallet på et papir da blir noe redusert, men alternativet er altså at den viktigste næringen i den regionen som Snorre Serigstad Valen og jeg representerer, får vilkår som gjør at de ikke kan drive videre. Så til representanten Sande, som jeg har hatt den store glede å polemisere med fra denne talerstolen ved flere anledninger. Når jeg hører Erik Solheims lovprising av Børge Brendes politikk med hensyn til inngrepsfrie naturområder i norsk natur, virker det som at Erling Sande skal sove veldig godt om natten i håp om at denne saken får en fornuftig løsning.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Takk, president! I respekt for tiden på dagen skal jeg holde et noe mer moderat innlegg enn jeg hadde intendert opprinnelig. Denne saken har to ting til felles med INON-saken, som vi diskuterte tidligere i dag. Det ene er at Børge Brende har en betydelig del av skylden for at vi er kommet dit vi er kommet. Det andre er at vi diskuterer i realiteten nok en strek på et kart. Vi diskuterer ikke hvorvidt motorferdsel i seg selv er en trussel mot naturmangfoldet. Vi diskuterer om, som det er et betydelig flertall i denne salen som mener, det er best om Stortinget og forvaltningen får bestemme hvor og når det skal kjøres snøscooter. De av oss som ikke bare har sittet bak et skrivebord – mange av oss gjør jo det betydelige deler av døgnet, men mange av oss har vært ute i skogen og på fjellet også – vet at i de kommunene som har lokal forvaltning i dag, kjører man kun snøscooter der miljømyndighetene lokalt og nasjonalt har sagt at det er greit å kjøre snøscooter, mens det dessverre er sånn at i andre deler av landet gjør man ikke det. Da kjører man snøscooter for en stor del i områder der man kanskje ikke burde ha kjørt snøscooter. Det er saken. Dette er, nok en gang, en strek på et kart, og man har ingen betydelige miljøfaglige argumenter mot å innføre lokal forvaltning. Jeg blir litt bekymret når statsråden legger til grunn at man har gjort de endringene som man nå har til hensikt å gjøre, for det man har lagt til grunn at man skal gjøre av endringer, inkluderer jo ikke lokal forvaltning. Det inkluderer ikke at man skal kunne åpne for turistløype, isfiskeløype og den type ting. Da mener jeg at man er langt unna den retorikken som har vært lagt til grunn fra en del av de rød-grønne politikerne i denne salen i de siste fire–fem årene, at man skal åpne for at kommunen selv skal bestemme hvor og når det skal kjøres snøscooter. Det man i realiteten da gjør, er å si at det er en liten adel av hytteeiere og grunneiere som til nød skal få lov til å kjøre snøscooter i deler av landet, mens folk som har lyst til å kjøre snøscooter, enten for å dra på isfiske, for å besøke naboens hytte eller rett og slett fordi de har lyst til å ta seg en tur i Vårherres frie natur, ikke skal få anledning til det. Da håper jeg at jeg var moderat nok i min framførelse. Takk, president!
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Jeg har lyst til å begynne med å takke statsråden for en grundig redegjørelse for Høyres politikk. Den hadde jeg vel egentlig håpet at Høyres representanter kunne foretatt selv. Vi har hørt i dagens debatt at Erling Sande ser fram til den liberaliseringen som Senterpartiet faktisk feiret ganske stort allerede høsten 2005 da de fikk inn i Soria Moria-erklæringen nettopp at hund skulle inkluderes i nødvergeparagrafen. Nå er det gått fem år, og nå hevder de rød-grønne politikerne hardnakket at vi har fått en klar liberalisering av nødvergeparagrafen, noe både USS, Norges Jeger- og Fiskerforbund og Bondelaget er uenige om, i hvert fall at det har gått i noen lang retning. Så sier Snorre Serigstad Valen at nødverge ikke kan gjennomføres når det gjelder ulv, for det vil true bestanden. Er det sånn at vi skal, som Erling Sande, se fram til en reell liberalisering som også inkluderer hund, eller skal vi lytte til Snorre Serigstad Valen, som sier at det er uaktuelt å inkludere ulv i dette?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Takk, det setter jeg pris på. Jeg noterer meg at regjeringens talsperson eller stortingsflertallets talsperson, Sande, ser fram til en reell liberalisering av nødvergeparagrafen, også for hund. Nå vet vi at det er noen ytterst få angrep fra bjørn på hund, men i all hovedsak er grunnen til at hund trenger å være omhandlet av nødvergebestemmelsen, angrep fra ulv. Snorre Serigstad Valen sier at det ikke kan gjennomføres nødverge som inkluderer ulv. Det er to utsagn som står i sterkt motstrid til hverandre, og så kan man gjerne si at det skal vi se på. Men en av disse tar feil. Enten tar Erling Sande feil, som sier han ser fram til en reell inkludering i nødvergeparagrafen av beskyttelse av hund, eller så tar Snorre Serigstad Valen feil, for han sier at det kan ikke innføres nødverge for ulv. Hvilken av disse to talsmennene, som har fundamentalt forskjellige synspunkter, tar feil?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
La meg først knytte en bitte liten kommentar til rovdyrsikkert hegn. Man skulle tro at det var unødvendig å tillate felling av rovdyr som er innenfor et rovdyrsikkert hegn. Men man har altså lagt stor vekt på at det er en viktig liberalisering av eksisterende lovverk. Det sier kanskje litt om hvor rovdyrsikre disse hegnene er. Etter min oppfatning er jeg, i likhet med statsråden, skeptisk til å fylle landet med skyhøye gjerder, som er et stort naturinngrep, og vil gå på kryss og tvers av landet. Men så er det altså slik, tenker jeg, at et av de viktigste momentene i denne saken er nødverge for hund. Da er det altså slik at retorikken, fra mange arbeiderpartifolk og samtlige senterpartifolk, om denne saken har vært a) at vi skal ha med hund, og b) at det skal bli som i Sverige. I Sverige fungerer dette litt forenklet slik: Man stiller spørsmålet: Er det et rovdyr som vil angripe et dyr, og vil du forsvare det? Prøv å skremme det! Hvis ikke det nytter, kan du skyte det. I Norge er det slik at du må være både jurist, biolog og gjerne også bygningsingeniør for at regelverket skal få noen konsekvens. Først må du vurdere hvilken art som blir angrepet. Så må du vite hvilken rovdyrart som angriper. Så må du vite bestand, både nasjonalt og lokalt, av denne arten. Du må ikke bare vite om dyret er innenfor hegn, men også om det er klassifisert som et rovdyrsikkert hegn. Da må du vurdere i hvor stor grad angrepet er nært forestående. Dersom dyret allerede er dødt, kan du allikevel ikke forsvare det. Det er klart at når du har gått gjennom dette, som du er juridisk forpliktet til, er det overveiende sannsynlig at det dyret du skal forsvare, allerede er dødt. Da kan du altså ikke skyte lenger, i henhold til den loven vi i dag skal vedta. Det kaller jeg et stort paradoks. Jeg synes ikke at den kritikken av min kollega Grimstad som Erling Sande satte fram i stad, er riktig. Jeg mener at det er representanten Sande som ikke tar sitt mandat på alvor når han, som faktisk sitter i landets lovgivende forsamling, uttaler til Nationen den 8. april: «Det er viktig at vi formulerer merknader til hvordan nødverge kan skje.» Det er engang ikke slik at det er merknader som vi har sittet på Stortinget og formulert, som man skal forholde seg til når man står med rifla i hånden, med jaktturen foran seg og med ulveglefset over hundens hode. Hvis det i tillegg forventes at man skal ha lest stortingskomiteens merknader, synes jeg det er å gå for langt. Så er det en rørende bekymring fra dem som er bekymret for åtejakt, at dyr som man jakter på med åte, skal bli vant til folk. Jeg har vanskelig for å forstå at det finnes så mange dårlige jegere i dette landet at dyr kan utvikle for stor grad av fortrolighet med mennesker når det går på et åte. Da forutsetter jeg faktisk at dyret blir skutt.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-05-10:
Statsråden har brukt ganske sterke ord om en u-sving i Høyres miljøpolitikk og om den politikken vi drev i samarbeid under Bondevik II-regjeringen. Jeg forstår at statsråden har behov for å fjerne oppmerksomheten fra regjeringens miljøpolitikk og SVs miljøpolitikk i regjeringen, som er blitt hudflettet fra de fleste kanter, ikke minst av miljøbevegelsen selv. Jeg vil anta at dette er en kjærkommen anledning til å prøve å få fokus vekk fra regjeringens manglende resultater i miljøpolitikken. Som nevnt av en tidligere taler, er det ikke mange saker som har kommet til komiteen fra statsråd Solheims departement. Jeg hadde trodd at statsråden og SV hadde benyttet anledningen til å føre en mye mer aktiv politikk enn de faktisk gjør på dette området. Så vil jeg si til statsråden at Høyre, som et konservativt parti, er svært opptatt av en bærekraftig utvikling. Vi er opptatt av å levere jorden videre på en bedre måte enn vi selv fikk – i et generasjonsperspektiv. Men det er ikke det det handler om. Det som det handler om, er at vi ønsker resultater. Vi ønsker ikke en symbolpolitikk. Vi ønsker og tror at de beste resultatene får vi i samspill mellom nasjonalforsamlingen og lokalpolitikerne. Den saken som diskuteres nå, er et eksempel på hvordan vi ikke oppnår samspill. Regelverk og kulturer som har fått lov til å utvikle seg, og som gjerne ikke er hjemlet i lover og diskutert skikkelig, gjør at det lokale demokratiet reiser bust med tanke på målsettinger, og vi oppnår ikke det gode samspillet som vi burde ha for å få resultater.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-05-10:
Jeg vil først berømme saksordføreren for vel utført arbeid, og for godt samarbeid i denne saken. Det er veldig positivt at denne avgiften nå fjernes fra 1. oktober, og at vi dermed kommer på lik linje med Sverige. Det å ha nøytrale konkurransebetingelser er viktig, og vi setter stor pris på at regjeringen her endrer dette. Det er bra at regjeringen har snudd, men ulempen er at dette har tatt tid. For oss i Høyre er det uforståelig, for i denne saken har en på en måte tapt på alle fronter. Ved ikke å fjerne avgiften har miljøet tapt på den måten at svenske aktører har fått anbud, og at det går flere titusener trailerlass til Sverige med søppel fra Norge. For norske fjernvarmeanlegg har i tillegg – i den grad de måtte miste søppel som grunnlag for oppvarming – olje vært et alternativ, noe som også vil være en ulempe for miljøet. Så er det dette med skattebetalernes penger. Når vi først gjennom Enova bevilger store summer til å utvikle fjernvarmeanlegg i Norge, skulle det bare mangle at vi ikke benyttet disse. Det kan også være snakk om tap av verdiskaping her hjemme. For Høyre var det en opplagt sak allerede da vi behandlet budsjettet i høst, at denne forbrenningsavgiften måtte vekk. Og det er synd at det har tatt tid for regjeringen å komme til samme konklusjon. Mange anbud har gått til Sverige, sist var det dette vestlandsanbudet. Der utgjorde forbrenningsavgiften forskjellen mellom det norske tilbydere var i stand til å tilby, og det svenskene kunne tilby. Bare dette ene eksempelet betyr at 93 000 tonn avfall nå i fire år kommer til å gå til Sverige. Så jeg beklager at det har tatt lang tid å komme til den erkjennelsen Høyre allerede hadde i høst. Hvis vi ser over til våre danske naboer, så gikk det bare fire uker fra deres lekkasje av søppel begynte til miljøvernministeren der nede hadde sørget for at denne avgiften ble fjernet. I Norge har regjeringen brukt trekvart år på dette. Men, som sagt, Høyre er fornøyd med at avgiften nå er varslet fjernet fra 1. oktober. Det tjener vi på, både i forhold til verdiskaping og ikke minst i forhold til miljøet.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-05-10:
Statsråden har understreket behovet for konkurransehensyn, men også hensynet til dette avfallshierarkiet og en best mulig helhetlig forvaltning. Én ting er å se dette i et norsk perspektiv, men historien har på mange måter vist oss at det er viktig å se det gjerne i et nordisk perspektiv. Så mitt spørsmål til statsråden er for så vidt todelt. Det ene er om statsråden vil ta initiativ til en helhetlig gjennomgang. Det andre spørsmålet er om statsråden vil gjøre det i et nordisk perspektiv for å forsikre oss om at vi har et regime på linje med våre nordiske naboer nettopp for å unngå uheldige lekkasjer, som fremfor alt er skadelig for miljøet.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2010-05-10:
Dette kan jo bli en kort og grei debatt, forutsatt at man holder seg til temaet som saken omhandler. For bare å ta en kjapp repetisjon av det som er saken: Vi har her et eksempel på et virkemiddel som – skal vi si – ikke virket så godt lenger. Da krisen slo inn i Sverige og avfallsmengden for forbrenning i Sverige ble sterkt redusert, førte det til en prisendring på avfallet som gjorde at norske avfallsforbrenningsanlegg, som er i en oppbyggingsfase, fikk mye dårlige konkurranseevne enn de svenske. Resultatet av det ble jo, som i hvert fall vi på Vestlandet har hatt mye av, store presseoppslag om trailerlass etter trailerlass, angivelig titusenvis av trailerlass, med avfall som kjører fra Norge til Sverige, i en tid da man skal bygge opp norsk fjernvarme som skal fyres på avfall. Da blir det slik at virkemiddelet ikke har noen legitimitet lenger. Virkemiddelet virker ikke lenger slik det er snakk om. Det som blir saken, er at det slår bena under den satsingen som vi ønsker å gjennomføre i forbindelse med fjernvarme. Dette ble vi jo klar over i løpet av sommeren og høsten 2009. Derfor ble det tatt opp i behandlingen av statsbudsjettet. Derfor var det også en flertallsmerknad i forbindelse med statsbudsjettet som sa at regjeringen må ta dette opp, og vurdere denne avgiften. Det har regjeringen gjort. Det ble også kommunisert klart fra regjeringen. Flertallsfraksjonen i energi- og miljøkomiteen har jobbet tett sammen med bransjen og regjeringen i dette spørsmålet, og vi har klart å få til en helhetlig vurdering. Som saksordføreren var inne på, kom konklusjonen om at vi faktisk fjerner avgiften offentligheten til kjenne på fredag. Jeg synes at denne prosessen veldig godt viser at det er en sann fryd å sitte i posisjon og delta i behandlingen av dette, istedenfor å komme med det som jeg nesten må se på som et meningsløst Dokument 8-forslag, rett før vi får fasit i revidert statsbudsjett – som varslet i statsbudsjettet. Dette er også et eksempel på at vi har en regjering som fører en helhetlig miljøpolitikk og en helhetlig klimapolitikk, slik at dette emnet får den sentrale plassen i politikken som det fortjener. Vi har ambisjoner når det gjelder miljø og klima. Vi bruker de virkemidlene som står til vår rådighet, men lojaliteten vår står ikke opp til virkemidlene. Lojaliteten vår går mot ambisjonene. Vi justerer virkemidlene når det er nødvendig, og vi justerer i tråd med det som skal til for å oppnå de målene vi har. Dette gjør vi både i avfallsforbrenningssaken og i andre saker, som vi ikke skal komme inn på i denne omgang.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-05-10:
Jeg skal heller ikke bruke mye tid her i dag på bakgrunn av det som nylig har skjedd. Venstre hadde forventninger om at regjeringen tok grep om avfallspolitikken da deponiforbudet ble innført. Deponiforbudet representerte en kraftig regulering av avfallshåndteringen – det var helt riktig å innføre det – men burde altså vært fulgt opp med en styrking av vilkårene for alternativ behandling av avfall. I Venstres alternative statsbudsjett for 2010 foreslo vi å fjerne avgiften i sin helhet. Dette var et ledd i vår omlegging til et grønnere skattesystem og økt satsing på bioenergi og fjernvarme gjennom en styrking av Enova. Problemene rundt avgiften på forbrenning av avfall illustrerer etter Venstres syn mangelen på en helhetlig avfallspolitikk fra regjeringens side. Man investerer flere milliarder kroner i fjernvarme basert på avfall, med betydelig støtte fra Enova. På den annen side hadde vi en særnorsk avgift som gjorde at avfall ble transportert ut av landet, og de norske anleggene ble stående uten tiltenkt energikilde – som flere har vært inne på. Lekkasjen er fra revidert – det er gledelig, som flere har vært inne på. Og at regjeringen etter påtrykk fra opposisjonen har fjernet avgiften, er bra.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Statsråden sa at dette er en avgift som ikke er innført av ondsinnethet, og at vi er nødt til å ha flere tanker i hodet samtidig når vi vurderer avgiften. Opposisjonens jobb er jo alltid å være misfornøyd. Man er misfornøyd med at avgiften var der, man etterspør en grundig gjennomgang, og man er misfornøyd med at det tar et halvt til tre kvart år å konkludere med at avgiften bør fjernes. Jeg tror det var nødvendig. Regjeringa har gjort den jobben som ble bestilt av flertallspartiene i statsbudsjettet, nemlig å ha en grundig gjennomgang sammen med aktørene i markedet. Som flere har vært inne på, er denne forbrenningsavgiften egentlig to avgifter. Det er en avgift på de miljøskadelige stoffene som slippes ut av pipa, og det er en avgift på avfall som leveres til forbrenning. Så mener vi, etter den gjennomgangen, at det kan være behov for å se nøyere på konsesjonsgrensen, og at det er virkemiddelet for å redusere utslipp fra pipene. Men den andre avgiften skulle bidra til å gjøre det mer lønnsomt å kildesortere og samtidig være en avgift på CO2 fra forbrenning. I opposisjonens merknader står det at «avfallsenergi er den fornybare energikilde som best kan konkurrere mot fossile brensler». Det er da viktig å påpeke at halvparten av avfallet som forbrennes, er fossilt materiale som prinsipielt burde ha en CO2-avgift. Samtidig har flere vært inne på at det er viktig ikke å dempe presset på kildesortering, gjenbruk og gjenvinning. Det man da egentlig har gjort her, er at man har sagt at det å implementere en ny teknologi, utbygging av forbrenningsanlegg og fjernvarme i Norge, gjør at vi får en avgiftsreduksjon. Vi bryter med prinsippet om at CO2 egentlig bør ha en avgift. Det mener jeg er en riktig konklusjon nå. Konkurransesituasjonen for avfallsforbrenningsbransjen i Norge er vanskelig, ikke minst som følge av at Sverige har mye høyere energipriser enn vi har. Derfor er vi fra SVs side svært fornøyd med at avgiftene fjernes, men det er også viktig å peke på at de skal evalueres. Hvis konklusjonen blir at avfallsgjenvinning reduseres, må vi se nøyere på regler, f.eks. for forbehandling av avfall før brenning, tiltak mot unødig emballasje, miljøfiendtlige varer som ender som avfall, osv.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2010-05-10:
Regjeringens behandling av motorferdselloven er et skoleeksempel på hvordan man setter til side befolkningens mulighet til å påvirke styrende myndigheter. Som lokalpolitiker deltok jeg i høringsprosessen om loven i 2007. Høringen ble sendt ut med det som etter vår mening var en ganske kort høringsfrist. Det ble uttrykt et ønske fra oss om å utsette fristen, slik at de nyvalgte lokalpolitikerne høsten 2007 kunne få ta stilling til loven. Dette var etter departementets mening ikke mulig, da man hadde som intensjon å fremme loven for Stortinget i løpet av ganske kort tid. Lovforslaget var, som det forelå, et klart brudd med den politikken alle partier unntatt SV til da hadde ført på dette feltet. Dette bekreftes av det rekordstore antallet høringsinstanser som kom inn i anledning høringen. Det store flertallet var imot innstillingen fra direktoratet. Så har det altså gått gode to og et halvt år uten at noe særlig har skjedd. Det siste vi har fått høre, er at loven ikke skal fremmes. Man skal heller styre i form av forskrifter. Dette er et kroneksempel på at SV i regjering bruker alle midler for å tvinge gjennom sin politikk. Høring er en viktig del av den demokratiske lovgivningsprosessen vi har i Norge. Da SV her oppdaget at høringen ikke ga de svar de ville ha, og det viste seg at man ikke klarte å trøtte ut motstanderne på et par år, gikk de heller til det skritt ikke å fremme loven for Stortinget. Dette er å sette lokaldemokratiet til side, og er en ganske så forkastelig holdning fra regjeringspartienes side. Spørsmålet er: Kan lokalpolitikerne overta et så stort ansvar som motorferdselloven? Først er det slik at lokalpolitikerne har ansvar for både barn, unge og eldre ute i kommunene. Barns, unges, voksnes og eldres helsetjenester er det lokalpolitikerne som forvalter. Sosialtjenester til både liten og stor er det altså lokalpolitikerne som forvalter. Det er faktisk slik at lokalpolitikerne allerede har et ganske så stort ansvar – og det skulle da bare mangle! SV oppviser en fantastisk forakt for lokaldemokratiet med sitt mantra om sentralstyring, sentralstyring og sentralstyring. Lokaldemokratiet handler om muligheten for å ta konkrete grep i lokale problemstillinger. En lokal forvaltning av motorferdselloven etter statlig vedtatt rammeverk vil etter Høyres mening åpne for flere gode ting. Det er faktisk slik at lokal selvråderett gir økt bolyst. Det er også slik at lokal selvråderett, etter vår mening, gir større ansvar og forståelse for at man både skal ta hensyn til miljø og til natur. Det er også slik at lokal selvråderett gir mulighet til å finne smidige kompromisser som tar hensyn til flere lokale behov. Man har faktisk et næringsliv der ute som har et behov. Det er mulig å møte kulturelle behov, det er mulig å møte behov sett i lys av historien, og det er mulig å møte lokalbefolkningens behov for friluftsliv og bruk av naturen på forskjellige måter rundt om i landet. Det er disse hensynene man bare kobler av når man fører en så rigid, udemokratisk og sentralstyrt politikk som den statsråden her står for. Som avslutning vil jeg ta opp Høyres forslag.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2010-05-10:
Nå er det slik at jeg måtte springe til Her og nå, så jeg har dessverre ikke hørt statsrådens svar. Men jeg er nesten villig til å ta en blindtest på at jeg vet hva han svarte, så det skal nok gå helt fint! Det blir veldig ofte en ren snøscooterdebatt. Det kommer av at den saken ligger i loven, men det er også litt viktig å komme tilbake til at det er et viktig aspekt her, og det er det lokaldemokratiske. Jeg har som ordfører hatt gleden av å åpne Varangerhalvøya nasjonalpark i lag med statsråden. Jeg vil minne statsråden på den åpningen. Hvis den nasjonalparken skal få den verdien som vi diskuterte at den burde få, og hvis den skal bli så verdifull for Norge, for Finnmark, for Øst-Finnmark og for befolkningen rundt og i nasjonalparken, er det viktig at befolkningen føler at dette er noe som er deres, dette er noe man har fått være med på å påvirke, dette er noe man har fått lov til å være med på å jobbe med. Den politikken som statsråden fører, maler gjerne det bildet når det gjelder nasjonalparkene, men i gjerning gjør man det umulig å engasjere lokalbefolkningen rundt slike prosjekter. Det er det som er det viktige lokaldemokratiske perspektivet. Det er viktig å flytte makt ned når det er soleklart at den makten kan forvaltes av de lokalpolitikerne som er til stede. Da skaper man engasjement. Da skaper man ansvarlighet. Jeg er født og oppvokst i Båtsfjord. Jeg er fjerde generasjon. Det er ikke lenger tilbake enn til bestefaren min – de kalte ham for reven da han fikk hjertefeil og ikke kunne ro fiske. Da måtte han forsørge familien ved å gå på jakt. Reven kalte de ham fordi han gikk ut og de aldri visste når han kom tilbake. Men han fikk mat til huset. Jeg har et veldig nært forhold til naturen der oppe. Jeg finner meg ikke i at skrivebordsfolk og byråkrater skal fortelle meg at min oppfatning av hva som er naturvern, og hva som er natur, er feil, at det er en feil holdning. Dette handler om kjærlighet til naturen. Det handler om natur og kultur. Det handler om kjennskap. Og det handler om at lokalpolitikere er fullt ut i stand til å ta ansvar for disse tingene. Det er det som er budskapet. Måten denne saken har vært behandlet på i regjeringen, er forkastelig, for den bare kapper tampene til lokaldemokratiet. Det synes jeg ikke man skal gjøre.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-05-10:
Nok en gang ser vi eksempel på regjeringens handlingslammelse, dessverre. Høyre vil gjøre det helt klart at vi ikke ønsker en cowboypolitikk i denne saken med fri flyt av scooterkjøring, men det trengs en avklaring. Statsråden, som selv representerte Sør-Trøndelag en gang, vet jo hvor viktig denne saken er. På Røros, i Selbu, i Holtålen betyr denne saken ufattelig mye. Over hele landet ønsker man en avklaring fra regjeringen i denne saken. Derfor må nok regjeringen snarest mulig komme med en avklaring, og la oss kalle en spade for en spade. Kan statsråden svare på: Er det den svært store splittelsen mellom Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet som gjør det umulig å legge frem en endring i denne saken?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-05-10:
Høyre frykter at denne saken blir trenert frem til 2013, selv om statsråden fortvilet prøver å fremstille det som noe annet. Og det er ikke riktig heller – slik jeg oppfatter det – at det bare er rekreasjonskjøring det strides om. Det er også flere sider ved denne saken som må avklares. Jeg vil likevel rose statsråden for én ting: Jeg er veldig glad for at statsråden har kastet fra seg forslaget fra DN rett i søpla der det hører hjemme. For hvis en nasjonal regulering var ført i pennen av byråkrater som knapt før har sett en scooter, ville den nye loven mistet all sin troverdighet. Det som nå er utfordringen, er å finne fornuftige avveininger, der ulike hensyn avspeiler den lokale virkeligheten rundt omkring i Distrikts-Norge. Alle – eller i hvert fall de fleste – er jo enige om at man må ivareta ulike hensyn, både vern av natur og miljø og å balansere den praktiske nytten av snøscooter. Jeg er dermed veldig overrasket over at statsråden fra denne talerstolen mistenkeliggjør opposisjonens motiver i denne saken, nemlig at det er sterke lobbyister som står bak vårt engasjement. Til statsrådens orientering: Dette stemmer ikke overhodet. Er det én sak jeg har fått mange henvendelser om i den tiden jeg har sittet på Stortinget, er det nettopp denne saken. Det er fordi folk der ute ikke forstår hva som foregår. Og det er jo ikke noe rart, for Senterpartiets folk på Stortinget reiser rundt i hele landet og forteller at regjeringen skal gjøre noe med denne saken, vi skal liberalisere lovverket, vi skal forenkle, vi skal gi mer makt til kommunene. Så reiser SVs folk rundt i landet og forteller at her er det en mer restriktiv politikk som skal legges til grunn, og at forslaget fra DN er meget bra. Det er ikke rart at folk blir forvirret. Folk der ute, folk rundt omkring i Distrikts-Norge, ønsker en avklaring, ja de forventer en avklaring. Jeg synes det er pinlig at det ikke kommer et svar. Regjeringspartiene kan ikke fortsette å håndtere folk på denne måten. Nå er det på tide at de sier klart fra hva de har tenkt å gjøre i denne saken. Så får man heller være ærlig. Hvis det er slik at det er helt umulig for Senterpartiet og SV å komme til en enighet, får man heller si det, istedenfor å holde folk for narr på denne måten.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-05-10:
NRK skal i utgangspunktet være en reklamefri kanal. Riktignok er dette forbudet myket opp på enkelte punkter, men hovedgrepet står fast. Begrunnelsen for dette er dels ønsket om en reklamefri sone, og dels basert på erkjennelsen av at det norske reklamemarkedet er begrenset, og at det derfor bør reserveres de kommersielle aktørene vi ønsker skal konkurrere med NRK. Overgangen til ny teknologi og utvikling av nye digitale plattformer representerer store utfordringer for mediebedriftene. Utviklingskostnader, dramatisk tøffere kamp om annonsekronene og sterkt endrede brukervaner utfordrer i dag mediemangfoldet som vi har kjent det frem til nå. Disse utfordringene ble særlig synlige da finanskrisen førte til svikt i annonseringen. Selv om bedre tider i noen grad kompenserer for dette, er det liten tvil om at hele bransjen over tid står overfor svært krevende omstillingsprosesser. Et av unntakene NRK har når det gjelder annonsering, er annonsering på nett. I kjølvannet av finanskrisen ble det tydelig at NRK på nett, som i kraft av sin offentlige finansiering var mindre utsatt enn konkurrentene, sto frem som en potensielt farlig konkurrent til de private aktørene. Konvergensen på medieområdet tilsier at vi må forvente at stadig mer av mediehverdagen vil bli å forstå som nettbasert. Argumentene for reklameforbudet på vanlige tv-sendinger vil derfor i stadig sterkere grad også gjøre seg gjeldende for den nettbaserte formidlingen. Høyre mener derfor det er nødvendig å se på reklamereglene på nytt, med sikte på at også NRK på nett skal være reklamefri. Det er viktig å legge denne føringen nå mens vi er relativt tidlig i utviklingen og nettannonsering ikke representerer veldig store beløp for NRK. Ut fra det vi vet, snakker vi om 15–20 mill. kr det siste året. NRK har heldigvis selv forstått dette og derfor på eget initiativ stanset reklamesalget på nettet. Det mener Høyre er et klokt trekk, som over tid vil styrke legitimiteten til NRKs offentlige finansiering. Høyre mener imidlertid at det er naturlig at prinsippet om reklamefrihet knesettes i regelverket – også for nettutgavene. Dette er en del av de rammebetingelsene det ligger til eier å fastsette – ikke en frivillig praksis NRKs styre til enhver tid selv velger. Prinsippet om reklamefrihet bør ligge fast i NRKs digitale formidlinger generelt. I den utviklingen vi nå er inne i, bør dette prinsippet fastsettes på et overordnet plan, nemlig i regelverket. Vi opprettholder derfor forslaget om at regjeringen må bidra til at slike regelendringer skjer.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Jeg ble litt provosert over statsrådens uttrykte tause flertall, i hvert fall i noen kommuner. For å ta ett eksempel: I Åsnes kommune sa de ja til å starte en snøscooterled – en kort led, men for den bedriften som søkte, ville dette bety ganske mye, og folk var med på dette. Kommunen sier ja, bare kjør i gang, mens fylkesmannen sier nei, i henhold til de paragrafer som finnes. Synes statsråden dette er riktig behandling av et lokaldemokrati som ønsker snøscooterkjøring i form av næringsdrift?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-05-10:
Jeg tror ikke dette handler om å slippe løs alt. Jeg tror heller ikke at det handler om å slippe alt fritt fram, slik statsråden sier. Det handler om kontrollerte former. Dagens debatt om ny lov om motorferdsel i utmark og vassdrag dreier seg om en stor og viktig sak. Det handler om naturen, naturens muligheter og hvordan vi mennesker kan bruke disse på en fornuftig måte til alles beste. Det handler om muligheter til rekreasjon, det handler om å forflytte personer eller varer fra a til b, det handler om distriktspolitikk, og det handler om turisme og reiseliv og om næringslivets muligheter generelt. Jeg vil si det så sterkt at for enkelte distrikter, bl.a. deler av Hedmark, vil en mykere og mer fornuftig lov om motorferdsel, slik Fremskrittspartiet vil ha, gjøre at distriktene vil vokse og livskvaliteten blomstre. Det er ikke det at vi vil la folk kjøre som tullinger, men i ordnede, godkjente traseer, eller leder, som det heter. I dag sliter distriktene med fraflytting, forgubbing, et magert næringsliv og ellers ikke altfor mye som tyder på en altfor stor optimisme. I dag er det spesielt Sverige, men også Finland, som tjener stort på våre strenge regler om motorferdsel. Svært mange med denne interessen reiser inn i disse to landene for å kjøre. De har med seg venner og familie, leier seg inn på en hytte, et hotell eller lignende, kjøper alt av tjenester og legger igjen mye penger. Dette er penger som våre reiselivsaktører og andre næringsdrivende i Norge sårt hadde trengt. Med en lang og kald vinter, hvor mange overnattings- og turiststeder må stenge, eller i hvert fall permittere sine ansatte, kunne det å tilby snøscooterkjøring i en eller annen form være gull verdt. Et eksempel på hvordan loven fungerer, er hvordan fylkesmannen i Hedmark omgjorde et positivt vedtak i Åsnes kommune om å tillate Dæsbekken Villmarkssenter å utvikle en snøscooterled. Dette er en lokal bedrift som har utviklet seg positivt gjennom mange år, og som ønsker å kunne tilby enda bedre tjenester, samt styrke sysselsettingen, ved å tilby snøscooterkjøring. Åsnes kommune sier ja, men fylkesmannen, som sagt, sier nei, i henhold til nasjonal forskrift § 5 første ledd bokstav d. Det er ikke lett å forstå dette, og slike vedtak som fylkesmannen her gir, øker heller ikke næringslivets lyst til å prøve å utvikle seg. Det er skuffende at regjeringen, med Senterpartiet og Arbeiderpartiet, ikke har ønsket å bidra til en oppmykning av betydningen av motorferdsel. At SV ikke ønsker det, er ingen overraskelse, men med så mange distriktsrepresentanter skulle man tro at det ikke bare er Fremskrittspartiet og Høyre som ønsker en slik oppmykning. Dette er et bevis på at skal man ha en god distrikts- og næringspolitikk, er det Fremskrittspartiet som har løsningen.