Inge Lønning (Høyre), 2008-11-03:
Representanten Langeland antydet at det skulle være utidig å bruke Lagtingets tid til å diskutere denne saken, visstnok fordi Lagtinget skal opphøre å eksistere neste år. Det er en underlig logikk. Jeg vil nok si at det ville ha vært ganske uforsvarlig av Lagtinget hvis det ikke gjør jobben sin så lenge det eksisterer. Lagtingets jobb i henhold Grunnloven er å bidra til å kvalitetssikre de lovvedtak som Stortinget fatter. Representanten Langeland sa videre at Regjeringen her bare hadde handlet etter anbefaling fra Lovavdelingen. Det er i tilfelle den mest lunkne anbefaling jeg noensinne har lest, for Lovavdelingen går jo tvert imot meget langt i å gi uttrykk for tvil om dette kan sies å være innenfor de rammer som Grunnloven setter. Lovavdelingens ekspedisjonssjef sa i den åpne komitéhøringen at han hadde full forståelse for at andre juridiske eksperter kom til den motsatte konklusjon, at dette definitivt er utenfor. Lovavdelingen har altså ikke stilt opp som noen som helst garant for at Regjeringens forehavende er i samsvar med Grunnloven. Professor Smith peker på, i den tidligere nevnte lederartikkelen i Lov og Rett, at Lovavdelingen til og med har en passus i sin uttalelse som går langt i retning av å slå bena under den varsomme konklusjonen at det antagelig er innenfor rammene. Man sier nemlig: «Systematisk omdisponering av betydelige deler av fondets formue uten hensyn til de oppregnede formålene og uten at det ble gitt noen form for vederlag, vil være et eksempel på disposisjoner i strid med grunnlovsbestemmelsen.» Til det kan man egentlig bare si det like kort som professor Smith: «Nettopp!» For det er jo nettopp det tomtefesteinstruksen innebærer, og som Regjeringen ber Stortinget om å få lovhjemmel til å foreta seg. Man må vel si at 20 pst. av den samlede formuesmasse er en betydelig del. Man må også si at det man legger opp til, er en systematisk omdisponering av fondets formue uten hensyn til de oppregnede formålene. Jeg har ennå til gode å se fra Odelstingets debatt eller andre steder at noen har forsøkt å argumentere for at det formål å tildele private tomtefestere fellesskapets midler, er i samsvar med de formål som er oppregnet i § 106, eller i § 5 i lov om Opplysningsvesenets fond. Jeg kan heller ikke se at det er gitt tilsagn om noen form for vederlag til rette vedkommende, nemlig Opplysningsvesenets fond. Det eneste man har gitt, er noen vage og upresise løfter om at man skal sørge for at Den norske kirkes økonomi ikke blir skadelidende. Men hva er nå det? Det er antagelig bare at man skal skrive det inn i budsjettproposisjonen på et eller annet tidspunkt. Man har ikke funnet grunn til å gjøre det i årets budsjettproposisjon. Og Stortinget vil være helt avskåret fra å kontrollere riktigheten av påstanden. Hvis det skulle være gitt vederlag, måtte det være gitt til Opplysningsvesenets fond. Særlig tatt i betraktning at alle partiene på Stortinget har inngått et forlik om å forandre relasjonene mellom stat og kirke i neste stortingsperiode, og alle er enige om at man da også må ta standpunkt til hva som skal skje med Opplysningsvesenets fond når stat og kirke ikke lenger er én juridisk person, er det jo direkte oppsiktsvekkende at man har så stort hastverk med å få tappet 20 pst. av fondets kapital ut i denne stortingsperioden. Jeg vil ikke finne det unaturlig om den tilstedeværende statsråd tar ordet i denne sak for bl.a. å avklare det som statsråd Giske ikke var i stand til å avklare under Odelstingets debatt, nemlig hvorledes Regjeringen akter å forholde seg når denne sak skal prøves av domstolene. Vil man iverksette instruksen vel vitende om at den – folkelig uttrykt – kan bli dømt nord og ned, eller vil man vise den respekt for rettsstaten at man venter med å iverksette instruksen til de rettslige spørsmål er avklart. Det må det være mulig å gi et klart svar på fra Regjeringens side. Når det er grunnleggende viktig at vi behandler denne saken samvittighetsfullt også i Lagtinget, så er det jo fordi alle vet at når den tid kommer at Høyesterett skal ta stilling til det rettslige spørsmål, vil bl.a. lovgivers behandling av det lovvedtak som man eventuelt bestrider rettsmessigheten av, være en vesentlig del av grunnlaget. Derfor er det for meg om å gjøre å få slått fast, og at det skal stå i protokollen fra dette møtet, at Regjeringen er blitt advart, som jeg sa, ikke bare én gang, men fire ganger. Og når man da attpåtil har brukt sin flertallsmakt i Stortinget til å avskjære muligheten for at Høyesterett kunne avgi en betenkning om grunnlovsmessigheten på forhånd, ja så må jeg si at det vil være meget vel fortjent om man må bære konsekvensene i ettertid.