Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-29:
Jeg tar i grunnen ordet for å understreke det som saksordføreren har vært inne på tidligere, nemlig begrunnelsen for at vi har denne formuesskatten – skatt på arbeidende kapital – som nå debatteres. Vi debatterte et lignende forslag, framsatt av representanter fra Høyre, den 29. mars i år. Da var saken oppe etter at Stortinget hadde debattert fordelingsmeldingen. Det passet i grunnen veldig godt, for disse to spørsmålene henger nemlig nøye sammen. Når det gjelder fordelingsmeldingen, kom det klart fram i debatten og i dokumentene at Norge som nasjon har klart, som det eneste landet i Europa etter 2005, å redusere forskjellene i samfunnet. I Sverige, Danmark og i det øvrige Europa øker forskjellene, mens vi har klart å redusere forskjellene. Og hvorfor? Jo, fordi vi nemlig innførte denne skatten som nå debatteres. Vi innførte den, og hovedmotivet var en aktiv fordelingspolitikk – en utjevning av forskjeller. Går man inn i kjernen av debatten om dette, er det nemlig et politisk valg: Er det det som er, som skal prioriteres, er det det som vektlegges i politikken – fordeling og utjevning av forskjeller i samfunnet – eller er det det som representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet har argumentert for, nemlig næringslivets behov for skattelette og for å betale mindre i skatt? Det er kjernen i hele denne debatten. Jeg er veldig glad for og stolt over at den rød-grønne regjeringen har klart å bidra til å innføre et skattesystem som gjør at de som har mest, de som har størst evne til å betale skatt i dette landet, nemlig de med størst formue og høyest inntekt, nå betaler skatt – ikke slik det var tidligere, nemlig at svært mange av dem framsto som nullskatteytere. Så det er helt klart et politisk valg, en politisk prioritering som ligger til grunn for denne skatten, og det er ingen grunn til å avvikle den, men jeg registrerer at her er frontene veldig tydelige. Får vi et nytt flertall på Stortinget, vil denne skatten gradvis bli fjernet, og vi går tilbake til de tilstandene vi hadde under den forrige borgerlige regjeringen, hvor vi hadde økte forskjeller, og hvor vi hadde nullskatteytere blant dem med størst skatteevne. Sånn vil vi ikke ha det. Derfor går vi imot å avvikle denne skatten. Jeg vil helt avslutningsvis bare understreke at det er skapt et inntrykk av at det går dårlig for norsk næringsliv, at vi har store problemer, at vi har store utfordringer. Dette er ikke realiteten. Det skapes flere arbeidsplasser nå enn noen gang tidligere. Vi har den laveste arbeidsledigheten i Europa. Norge er et land hvor det går svært godt. Derfor er de utfordringene som det er vist til, som deler av næringslivet har, og som alle er enige om, ikke begrunnet. De har ikke sin årsak i formuesskatten. De har sin årsak i den internasjonale krisen og mangelen på etterspørsel etter varer og tjenester fra deler av industrien. Det er vi enig i. Men det finnes helt andre måter – og langt andre måter – å løse disse problemene, disse utfordringene, på enn å avvikle formuesskatten. Derfor er min konklusjon helt klar: Det ligger et politisk valg til grunn. Det ligger en politisk prioritering til grunn, nemlig dette med å utjevne forskjeller, dette med at de som har størst evne til å betale skatt, også skal være med og bidra.