trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-02-12:
Eg skal prøve å bruke mindre enn fem minutt og berre seie at komiteen er nøgd, og særs nøgd, med St.meld. nr. 17, som på ein klar og skikkeleg måte viser gjennomføringa av råfisklova og fiskeeksportlova i 2001 og 2002. Det er eit par ting vi kan leggje merke til. Det viser seg nok ein gong at fiskerinæringa er ein av berebjelkane i norsk økonomi, og vil vere det i framtida, dersom vi evnar å hauste fornuftig av den fornybare ressursen. Det blir også, har komiteen merka seg, frå 1. mai 2004 ei transittordning for EU-fartøy. Komiteen er nøgd med og samd i at norske styresmakter gjennomfører dette, og at det blir sett krav om ressurs- og veterinærkontroll som dei sentrale elementa i ordninga. Vi har også merka oss at EU-kommisjonen er samd i dette synet. Vi håpar at Regjeringa tar ei evaluering, og at vi på ein høveleg måte får tilbakemelding til Stortinget om korleis dette har gått. Vidare trur eg det er viktig å merke seg at dei forordningane som er sette i verk av kontrollverket og Regjeringa når det gjeld fiskefjusk, både på land og på sjø, ser ut til å ha verknad. Likeins ser det revideringsarbeidet som no er gjort i forhold til landingssetel, ut til å vere ei fornuftig revidering. Komiteen ber om at Stortinget får ei tilbakemelding om korleis dette har verka og vil kome til å verke. Derfor vil ein samla komite berre rå til at St.meld. nr. 17 blir å leggje ved møteboka.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-02-12:
Først vil eg gi ros til Arbeidarpartiet for eit Dokument nr. 8-forslag som set fingeren på ein del vitale spørsmål for Kyst-Noreg. Det er ein samla komite som går inn for at det skal utarbeidast ei stortingsmelding. Det er ei viss usemje mellom Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet på den eine sida og Kristeleg Folkeparti, Høgre og Framstegspartiet på den andre sida når det gjeld omfanget av ei slik melding. Det som det er viktig å ta fatt i, er at det langs Kyst-Noreg er store ressursar både av fornybar karakter og av ikkje-fornybar karakter. Eg trur det òg er viktig at vi ser samanhengen mellom dei ymse ressursane og utnyttinga av dei, og tilrettelegg for at Kyst-Noreg skal kunne ha ei framtid. Det som det likevel er viktig å seie, er at kystpolitikk for så vidt ikkje er berre fiskeri eller berre sjøfart, men at det omfattar kolossalt mykje, både gass, olje, skipsfart, turisme, landbruk og samferdsel i vidaste forstand. Det gjer at det å skulle lage ei stortingsmelding som skal dekkje alt dette, ville bli eit omfattande arbeid. Dessutan ville det faktisk bli litt dobbeltarbeid, fordi mange av desse områda som eg no nemnde, får sine eigne stortingsmeldingar. Vi har NTP, transportplanen, som omhandlar alt som har med samferdsel å gjere, vi har ei reiselivsmelding, ei skipsfartsmelding, som er like rundt hjørnet, og vi har meldingar når det gjeld olje og gass. Det gjer at eg og det som kan karakteriserast som fleirtalet i salen, som er mindretalet i komiteen, vil hevde at det vil bli dobbeltarbeid når ein skal utarbeide ei stortingsmelding for alle desse områda som det allereie er blitt utarbeidd meldingar for. Dessutan vil eg også nemne at det skal utarbeidast ei regionalmelding, som går på regionalpolitikk. Men det er viktig at vi i Stortinget ser på korleis vi skal kunne klare å stimulere dei områda i Noreg der det ikkje går slik som vi ønskjer. Det er klart at i enkelte kystområde og på enkelte plassar går det så det susar, for å bruke eit folkeleg uttrykk, og som vi kanskje ikkje treng å gi så mykje stimulans, mens andre område slit og treng stimulans. Derfor er det viktig at vi ser på dette. Når mindretalet i komiteen vil avgrense ei stortingsmelding til å omfatte fiskeria og dei marine næringane, er det som sagt fordi vi får meldingar på dei andre spesifikke områda. Men det er klart at når statsråden og departementet skal utarbeide denne meldinga, må dei skjegle til dei andre meldingane og sjå heilskapen i dette, slik at det blir til det beste for kystsamfunna. Eg trur ikkje det er nokon tvil om at heile komiteen meiner at ein må sjå heilskapen, men i denne meldinga er det nok å leggje hovudvekt på fiskeri og marine næringar, og då sett i samanheng med dei andre meldingane som kjem på dei ymse områda. Med desse få orda vil eg berre ta opp mindretalsforslaget på vegner av Høgre, Framstegspartiet og Kristeleg Folkeparti.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-02-12:
Eg skal kanskje ikkje forlengje debatten, men eg føler at det blir litt oppkonstruert når ein høyrer, spesielt frå Arbeidarpartiet si side, at vi andre ikkje er villige til å sjå på heilskapen når det gjeld kystutbygginga. Eg prøvde å få fram i mitt hovudinnlegg at det blir utarbeidd ei mengd meldingar på dei aller fleste sektorområda. Eg sa også i mitt innlegg at når statsråden skal utarbeide denne meldinga, ville vi be han om å sjå litt til dei andre meldingane for å dra opp ein heilskap. Det vi må vere klar over, er at fiskeri og dei marine næringane er berebjelken for at Kyst-Noreg skal kunne eksistere og halde fram i ei god utvikling. Dersom vi ikkje ser på det spesifikt, hjelper det ikkje verken med det eine eller det andre. Dersom ikkje desse næringane får rammevilkår som gjer at dei er levedyktige, og at vi kan hauste berekraftig av ressursane, hjelper det lite med landbruk, servicenæringar, turisme osb. Det er det viktig å sjå. Difor trur eg det er viktig å ha den tilliten til Regjeringa og departementa at når dei lagar denne stortingsmeldinga, vil dei skjegle til kva dei andre meldingane har av tiltak for det som gjeld korleis vi skal vidareutvikle Kyst-Noreg og kystsamfunna, og så ta tak i desse samfunna som kanskje har størst problem no. Men – som eg òg sa i mitt innlegg – vi skal vere klar over at det er enkelte kystsamfunn som susar av garde, der det ikkje er behov for at vi politikarar blandar oss inn, fordi dei klarar seg sjølve. Næringane klarar seg sjølve, og politikarane i lokalsamfunnet klarar dette utmerkt godt sjølve, utan et vi blandar oss bort i det. Vi må hjelpe til der det går litt i stå no, men hovudbjelken for å få dette til er fiskeri og dei marine næringane. Går vi djupt inn i dei, ser dei litt frå utsida og tar dei andre næringane inn i dette biletet, vil vi kunne få ei god stortingsmelding, og vi vil kunne få ei god innstilling frå Stortinget når vi skal behandle den om ikkje så altfor lenge.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-02-12:
Eg lurte ein augneblink på om vi hadde blitt det nest største partiet på Stortinget, men eg skjønar at eg skal ta signala og avgrense innlegget mitt eg også. Saksordføraren sitt innlegg kunne eg stort sett ha skrive under på. Vi har ein mindretalsmerknad i lag med Senterpartiet som problematiserer den transittordninga som vart ein konsekvens av den utvida EØS-avtalen. Vi meiner at å tillate transitt er direkte i strid med råfiskloven, og fremma derfor då vi behandla den utvida EØS-avtalen i førre veke, eit forslag i forhold til nettopp dette. Men det som vi er opptekne av i dag, i denne saka, er at ein får på plass kontrollordningar som er gode nok. Salslaga har som jobb å sørgje for at det kvantumet av fisk som blir landa, blir registrert. Det er ein viktig kontrollfunksjon, og vi klarer ikkje å sjå at dette ikkje også skal gjelde for transittlandingar. Eg skal i denne omgangen nøye meg med berre å nemne at dette er noko som vi håpar kjem på plass på ein tilfredsstillande måte. Denne kontrollen er utruleg viktig, og det gjeld også transittlandinga. Så får vi heller ta opp saka ved seinare høve viss det viser seg at ein ikkje får på plass ei tilfredsstillande ordning i forhold til dette. Saksordføraren kunne kanskje ha komme med nokre honnørord i forhold til korleis råfiskloven fungerer, men det er kanskje i strid med saksordføraren sitt partiprogram. Vi får heller ta den debatten seinare, når vi ikkje har berre ei ordinær årsmelding til behanding.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-02-12:
Jeg har bedt om ordet, for hvis Ivar Kristiansen ikke forstår hva som har skjedd, kan jeg friske på Kristiansens hukommelse. Det var Thor Listau som fiskeriminister som opphevet frysekonsesjonsloven. Det burde Ivar Kristiansen vite. Det er årsaken til at fisken blir landet og går ut av landet i frossen form, og at det ikke skapes arbeidsplasser. Han konsentrerte seg kun om å snakke om reker og kolmule, som er en pelagisk fisk. Jeg må igjen si at det ikke er kystfiskerne, og slett ikke de i Nord-Norge, som fisker verken kolmule eller reker. Ja, det er bekymringsfullt. Det som var hovedårsaken til mitt innlegg, var jo at vi ikke kan skape arbeidsplasser i distriktene og i Nord-Norge, og at fisken blir sendt ut av landet. Men hadde det blitt bedre hvis hele EU-flåten hadde ført fisken fra Norge, uten å skape en eneste arbeidsplass? Hadde det blitt bedre da? Det er jo det Ivar Kristiansen står her og sier: All fisk ut, ingenting i Norge! Det er jo det som er alternativet, ikke å skape en eneste arbeidsplass. Men de som eier båtene, blir fetere og fetere og mektigere og mektigere, og aksjene deres blir mer og mer verdt, fordi de stort sett ukontrollert kan lande fisken i EU-land. Ja, jeg forsvarer salgslagene. Salgslagene er opprettet av de små for å ivareta de smås interesser. Det er ingen problemer for de store, for de tar fisken om bord og kan gjøre akkurat som de vil med den. Men det er de små, som ikke kan ivareta fisken, som har dannet salgslagene. Det er de som trenger salgslagene mest. De trenger en garanti for prisen og for oppgjøret. Så jeg er forbauset over Ivar Kristiansens innlegg. Men når han har holdt det, håper jeg inderlig at velgerne forstår hva Høyre i realiteten står for: fisken ut av landet, ikke skap en arbeidsplass!
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-02-12:
Jeg innser vel at man ikke kommer dit man ønsker, med dette forslaget. Nå er det slik at vi har mange viktige næringer på kysten som burde være framtidsnæringer. Ingen er vel heller uenig i at disse næringene og virksomhetene skal være lønnsomme. Men det kan være grunn til å spørre, spesielt når finansministeren fungerer som fiskeriminister, om f.eks. fiskeripolitikken kun skal baseres på bedriftsøkonomiske vilkår uten at det tas hensyn til de samfunnsmessige og samfunnsøkonomiske virkningene? Hva betyr det at vi i fiskeriene må få mer butikk og mindre politikk, slik det har vært uttalt fra fiskeriministerens side? Mener statsråden at en fiskeripolitikk som bare fokuserer på bedriftsøkonomi, er den beste for kystsamfunnene våre? Dette er en hovedkjerne i helheten.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2004-02-12:
Saksordføreren var i sitt innlegg veldig opptatt av helhetstenkning når det gjelder utfordringer i kystsamfunnene. Problemet er at han lander på å støtte et forslag som vil få flertall i salen i dag, fordi det på en måte kun tar for seg fisk. Odd Roger Enoksen sier også at nåværende regjering ikke gjør jobben sin, og setter et lite spørsmålstegn ved om vi i Arbeiderpartiet gjorde jobben da vi satt i regjering. Det jeg tror vi skal stille oss spørsmål om, er: Har vi bygd opp departementsstrukturen slik at vi ikke er i stand til å se helheten? Skal vi på en måte erkjenne at det er et problem at vi bare ser sektor for sektor? Det kunne godt ha kommet til uttrykk i en melding, for det er jo en gang slik at vi behandler fisk, gjennom kommunalkomiteen behandler vi distriktsmeldinger, og vi behandler landbruket, men vi ser ikke etter helheten. Det er det som ikke er bra for oss. Ta f.eks. landbruk. Det ble hevdet på en landbrukskonferanse i Bodø i forrige uke at det er 179 melkebruk igjen i Finnmark. Det er klart det er dramatisk, dramatisk fordi vi mente at vi hadde en kanaliseringspolitikk som sa at det mest intensive og arbeidsomme landbruket skulle være i distriktene, og så skulle korn o.l. produseres i sør. Vi må se helheten i det vi holder på med. Det er der jeg tror vi tar et dårlig grep med det flertallet gjør i salen i dag. Som både representantene Sandal og Arnesen var inne på, er det viktig å se på turistnæringa. Jeg tror maritim turistnæring – vi kan kalle det det – er viktig. Den blir mer og mer viktig. Men den er ikke noe viktig hvis man bare skal se døde bygder og døde kystsamfunn langs kysten av Norge. Det er viktig å se dette som en stor næring også i framtida. Det får vi ikke fram med det forslaget som foreligger, ved å se på fisk. Vi har råvarer. Hvordan vi leverer råvarer, er bekymringsfullt. Vi er råvareleverandører. Vi må ta et annet grep og si: Skal vi snakke om råvarene? Hvordan skal vi selv kunne foredle dem, slik at vi ikke må sende dem ut av landet? Det kunne ha vært en del av en helhetlig tenkning, enten det gjelder landbruk, fisk, olje eller gass, osv. Derfor beklager jeg at vi har kommet i en situasjon der ingen vil se helheten og ingen vil si hvor vanskelig det er å se helheten – for det er det. Det må vi i Arbeiderpartiet også innrømme at det er. Men vi kunne i hvert fall ha tatt oss tid til å prøve.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-02-12:
Bare la meg generelt bemerke at det også for kystnæringen er de generelle rammebetingelsene som er avgjørende. Mange av våre beste eksportnæringer, som holder til langs kysten, ser nå atskillig lysere på situasjonen både hva gjelder inntjening og avsetning – det henger jo til en viss grad sammen – enn hva de gjorde for ett år siden. La meg også peke på, som det står i innstillingen, at kystpolitikk selvfølgelig omfatter mye mer enn fiskeripolitikk. Vi ser det imidlertid ikke som hensiktsmessig fra Regjeringens side å legge frem en altomfattende melding om kystpolitikk og kystsamfunnenes utfordringer når en slik bred drøftelse er dekket av de redegjørelser som tidligere er gitt i distrikts- og regionalpolitikken, og den kommisjonen som nå arbeider med samme tema, vil føre til at Stortinget får en sak senere. I tillegg har Regjeringen varslet overfor Stortinget – til dels er det også krav som er stilt til Stortinget – meldinger på vide sektorområder som skipsfart, olje og gass og samferdsel. Nasjonal transportplan er ingen sektorplan. Etter Stortingets drøftelse skal nettopp Nasjonal transportplan nå omfatte alle deler av samferdselsnæringene og se disse i sammenheng. Det er jo områder som også er viktige for kystsamfunnenes næringsgrunnlag. Derfor ser vi det som mest hensiktsmessig at en ny melding konsentreres om rammevilkårene for fiskeriene og de øvrige marine næringene, med fokusering på hvilke utviklingspotensial disse har som grunnlag for verdiskapning og lønnsom næringsvirksomhet. På det tidspunktet denne meldingen kommer til Stortinget, vil jo Stortinget også ha drøftet bl.a. skipsfartspolitikken, og – som det ble sagt av en tidligere taler – vil det være naturlig å skjele til den innstillingen og legge vesentlig vekt på det som der er sagt, som basis for den meldingen som skal omfatte rammevilkårene for fiskeriene og de øvrige marine næringene.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-02-12:
Dette vil det bli rikelig anledning til å drøfte i forbindelse med den meldingen som nå skal konsentrere seg om fiskerinæringen. Generelt vil jeg si at fiskerinæringen har vært igjennom en positiv utvikling, fra en støttenæring til en næring som står på egne ben og er en av våre viktigste eksportnæringer. Det er slik at de næringer som er bedriftsøkonomisk lønnsomme, også gir det beste bidrag til samfunnsøkonomisk lønnsomhet. Men, som jeg sa, dette vil man få bedre anledning til å drøfte i forbindelse med en stortingsmelding som konsentrerer seg om dette, og ikke samtidig omfatter bl.a. landbruk, skipsfart, samferdsel, olje, gass, reiseliv, mineralutvinning, offentlig tjenesteyting, offentlig forvaltning og struktur, landskapsvern og industri – som det står i merknadene i innstillingen. En slik altomfattende melding tror jeg ville få fokus bort fra den problemstillingen som representanten Arnesen nå var inne på.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2004-05-05:
Jeg foreslår Finn Martin Vallersnes og Øyvind Halleraker.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2004-05-05:
På vegne av Gjermund Hagesæter, Ulf Erik Knudsen, Karin S. Woldseth og meg selv vil jeg sette fram forslag om likebehandling av ukepresse og dagspresse med hensyn til merverdiavgift.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-05-05:
Jeg vil stille et spørsmål til statsministeren. I tidligere spørretimer har finansministeren svart veldig unnvikende, og til dels nektet å svare, på en rekke sentrale spørsmål når det gjelder velferd og skatt. Regjeringen har lagt fram en skattemelding som er dobbelt usosial. Det blir mange milliarder kroner mindre til pensjon, til skole, til eldreomsorg, og i tillegg innebærer lettelsene at de aller rikeste får klart mest – de får mye, mye mer enn dem med lave inntekter. Det er ikke nytt at Høyre og Fremskrittspartiet står for en usosial skattepolitikk. Men det er nytt at Kristelig Folkeparti som et sentrumsparti nå forsvarer skattelettelser som går ut over eldreomsorg, ut over pensjon, ut over andre viktige velferdsformål, fordi man får mindre penger i felleskassen, som nettopp skal finansiere disse tingene. Mitt spørsmål til statsministeren er om han er bekvem med nå å forsvare en politikk han tidligere var motstander av, med omfattende skattelettelser – mye mer enn det Kristelig Folkeparti noen gang før har gått inn for, og som gjør at det blir lite penger bl.a. til eldreomsorg.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-05-05:
Jeg spurte vel strengt tatt ikke om statsministeren forsvarte Regjeringens politikk, for det bør han selvfølgelig gjøre. Men jeg spurte om han var bekvem med å forsvare noe han tidligere har vært en kraftig motstander av – så omfattende skattelettelser. Senest i forrige valgkamp advarte Kjell Magne Bondevik kraftig mot skattelettelser i den størrelsesordenen som Regjeringen nå går inn for, fordi det, ifølge ham, ville gå ut over pensjon, eldreomsorg, skole og andre viktige oppgaver. Det er helt riktig at det er en stor urettferdighet at skatten på kapital har vært mye lavere enn skatten på arbeid. Men det var jo denne regjeringen som startet med å øke den urettferdigheten, ved at den fjernet utbytteskatten. Det er bra at man nå legger opp til at den skal gjeninnføres. Problemet er at man bruker 12 milliarder kr på å dele ut skattelettelser, mest til dem som har mest fra før, slik at den gevinsten som ligger i utbytteskatt, mer enn spises opp ved at man bruker mange milliarder kroner på en usosial måte i skattereformen. Dessuten er det et annet problem med skattereformen, og det er at man gjør noe med de midlere inntektene, men det trekkes inn ved å kutte en lang rekke vanlige fradrag, som f.eks. fagforeningsfradraget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-05-05:
Hvis jeg skal trene på noe, er det å lede en flertallsregjering. Det er stor forskjell på å lede en flertallsregjering, som har et flertall bak seg i Stortinget, og det å lede en mindretallsregjering som består av flere partier, og som har et mindretall bak seg i Stortinget. Det er det som er denne regjeringens problem, for først må man lage kompromisser på kammerset, og så må man til Stortinget og lage nye kompromisser. Dette handler ikke først og fremst om spill og om hvem man går til og ikke går til, men det handler om politikk. Går man til Fremskrittspartiet, får man flertall for en politikk der man bruker mange milliarder på lavere skatt, men da blir det mindre til kommuner, skoler, eldreomsorg og andre viktige oppgaver. Går man til Arbeiderpartiet og får til en avtale med oss til høsten, blir det lite eller ingenting i skattelette – til gjengjeld blir det vesentlig mer til skole, til velferd og til andre viktige fellesskapsoppgaver. Det er det politiske valget denne regjeringen står overfor. Jeg beklager at man har valgt å basere Regjeringens grunnlag på et dokument som er støttet av Fremskrittspartiet, som er en Høyre-dominert politikk, og som går i en annen retning enn det Arbeiderpartiet ønsker. Derfor kommer vi til å legge vekt på å vinne valget i 2005, slik at vi får flertall for en annen politikk i Stortinget.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Selvsagt forsvarer statsministeren og et regjeringsparti den politikken Regjeringen har lagt fram, og det gjør vi fordi den er helt annerledes enn det representanten Stoltenberg framstiller den som. Vi har levert en skattemelding som retter opp den største urettferdigheten i dagens skattesystem, nemlig den lave beskatningen av dem med store kapitalinntekter og den mye høyere beskatningen av dem med tilsvarende lønnsinntekter. Det er den store sosiale urettferdigheten i dagens skattesystem. Det gjør denne regjeringen noe med. Jeg lurer av og til på, når jeg hører representanten Stoltenberg, om Arbeiderpartiet har tenkt å gjøre noe med denne store sosiale urettferdigheten. Når det gjelder omfanget av skattelettelser som vi mener det er nødvendig å smøre en slik reform med, og det vil komme over noen år, så er det omtrent på nivå med det omfanget arbeiderpartiregjeringen foreslo i 1992, når det gjelder skattelettelser i forhold til det totale skattegrunnlaget. Der er det en mikroskopisk forskjell. Kristelig Folkeparti står for en politikk som betyr en oppretting av den største sosiale urettferdigheten i skattesystemet. Vi står for en skattepolitikk som vi tror vil stimulere bedriftene og næringslivet og dermed gi økte inntekter til velferd i årene framover. Arbeiderpartiet har vært med på, tror jeg, to tredjedeler av de skattelettelsene vi så langt har gitt i denne stortingsperioden. Det er derfor veldig vanskelig å bli klok på Arbeiderpartiets skattepolitikk. Noen ganger er de for betydelige skattelettelser, noen ganger er de voldsomt imot, så det er altså vanskelig å finne en linje i Arbeiderpartiets skattepolitikk.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Stoltenbergs misvisende framstilling av skattemeldingen blir jo ikke riktig om han gjentar den gang på gang. Og mantraet om dem som har mest fra før, har vi jo hørt mange ganger. Det blir ikke riktigere av den grunn. De som har mest fra før, er de med store kapitalinntekter, og dem har faktisk Samarbeidsregjeringen tenkt å ta mer skatt fra. Det er heller ikke riktig at vi gjeninnfører den utbytteskatten som var tidligere. Vi innfører en annen form for utbytteskatt, som er mer treffsikker og bedre, fordi den ikke beskatter kapital som går tilbake til bedriften. Så dette er en riktig profil, og det er en bedriftsvennlig profil. Når Arbeiderpartiet driver sin agitasjon mot Regjeringens opplegg, ber de om beregninger fra Finansdepartementet og unnlater å be om beregninger på hva det vil gi av profil å innføre bunnfradrag, noe Regjeringen faktisk har sagt den har gjort. Så de tabellene Arbeiderpartiet har viftet med de siste dagene, er totalt misvisende ut fra den politikk Regjeringen faktisk går inn for. Vi ønsker økte bunnfradrag, for det skal gi en god sosial profil. Arbeiderpartiet bestiller behendig tabeller uten slike økte bunnfradrag.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Når det ikke er redegjort i detalj for hvilke fradrag vi vil beholde og eventuelt fjerne, er det fordi denne skattemeldingen handler om prinsippene for et nytt skattesystem, ikke den enkelte fradragspost eller skattesats ned i detalj. Hovedprinsippet er lik beskatning av kapitalinntekter og lønnsinntekter, som i dag er den store sosiale urettferdigheten. Det gjør Samarbeidsregjeringen nå noe med. Vi innfører en form for utbytteskatt og varsler en nedtrapping med sikte på fjerning av formuesskatten, fordi den etter hvert er en særnorsk skatt som gjør at investeringer lett trekkes mot utlandet istedenfor til norske arbeidsplasser. Det hører også med i bildet, så vidt jeg husker, at norske pensjonister i dag betaler 40 pst. av formuesskattinntekten. Det vil derfor i stor grad hjelpe pensjonistene å fjerne denne. Vi har jobbet med en modell der man fjerner den bare på arbeidende kapital, men det er redegjort i meldingen for hvorfor vi har kommet til at det blir en vanskelig praktiserbar ordning.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Som jeg har sagt: Vi akter ikke i skattemeldingen å gå konkret inn på det enkelte fradrag, utover at vi har henvist til fradrag som har en prioritert stilling i henhold til Sem-erklæringen. Hvis partiene vil gå konkret inn på det enkelte fradrag istedenfor å ta det ved den årlige budsjettbehandlingen, er det selvsagt fritt fram for partiene å gjøre dette. Men dette dreier seg primært om prinsipper for omlegging av et skattesystem som retter opp den største urettferdigheten i dagens system – forholdet mellom dem som har høye kapitalinntekter, og dem som har lønnsinntekter. Da kan selvsagt ikke Djupedal kalle dette for den mest urettferdige skattemelding som noen gang er lagt fram. Den retter opp den største uretten i dagens skattesystem. Skal vi få til det, må vi både innføre en utbytteskatt og redusere marginalskatten noe. Og reduserer en marginalskatten noe, ja, så reduserer en marginalskatten noe. Arbeiderpartiet gikk i 1992 inn for at den burde ligge på i underkant av 50 pst. Vi søker nå å bringe den tilbake dit Arbeiderpartiet ville ha den. Vi setter inn bunnfradrag, minstefradrag, som gjør at dette skal få en god sosial profil.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Det å redegjøre for og forsvare den melding vi har lagt fram, er overhodet ikke å fossro. Vi har bevisst ikke valgt å gå konkret inn på det enkelte fradrag, fordi dette er en systemomlegging. Arbeiderpartiet har vel også alltid ment at en bør ha en viss sanering og forenkling av fradrag fordi det kompliserer skattesystemet. Det ville jo være interessant å vite om Arbeiderpartiet nå fossror bort fra sin tidligere holdning på det punktet. Når det gjelder fagforeningsfradraget, er det viktig som et ledd i det inntektspolitiske samarbeidet. Under min regjering har vi faktisk økt fagforeningsfradraget til 1 800 kr som ledd i et inntektspolitisk samarbeid. Det sier litt om den betydning vi legger i det. Det er riktig at Arbeiderpartiet har fått svar på spørsmål de har stilt departementet. Men det er som kjent slik at som man roper i skogen, får man svar. Når Arbeiderpartiet roper etter en tabell uten økning i bunnfradrag, får de svar på det de ber om. Men Regjeringen har ikke tenkt å legge fram et slikt forslag uten økte bunnfradrag. Vi kommer til å gå inn for økte bunnfradrag, fordi vi vil ha en sosial skatteprofil. Det Arbeiderpartiet nå gjør, er derfor å vifte med misvisende tabeller.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Jeg tror Finansdepartementet, som får de ulike spørsmål, gjør så godt de kan når det gjelder å utrede svar på de spørsmål som blir stilt. Men et skattesystem skal primært lages for at det skal stimulere økonomien, skape arbeidsplasser og virke sosialt rettferdig. Når det gjelder distriktspolitikken, har vi en del virkemidler, ikke minst overfor Finnmark, gjennom tiltakssonen som de nåværende regjeringspartier har gått sterkt inn for – bl.a. med nullsone for arbeidsgiveravgiften, som er en stor fordel for næringslivet i disse strøk. Skal vi få til denne likheten med hensyn til skatt på kapitalinntekter og på lønnsinntekter, må en både innføre en utbytteskatt og redusere marginalskatten, altså toppskatten, noe. Hvis Senterpartiet er imot å utjevne denne forskjellen, som jo er den største sosiale urettferdigheten i dagens system, må vi bare konstatere det. Men vil en utjevne forskjellen, må en bruke de virkemidlene som trengs – og det er både utbytteskatt og redusert marginalskatt.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Som kjent er kirkebygg et kommunalt ansvar. Regjeringen har respekt for det, ikke minst har vi respekt for Den norske kirkes indre selvstyre. Fra Regjeringens side har vi verken vedtatt eller initiert riving eller stenging av kirkebygg, men jeg konstaterer at det i kirkelige kretser er en debatt om dette spørsmålet – sannsynligvis ikke fordi vi har for mange kirker, men vi har dessverre en god del kirker som er feilplassert i forhold til dagens befolkningsstruktur. Noen steder har vi for få kirker i forhold til hvor folk bor i dag. Når det gjelder eventuell omgjøring av bruken av kirker, er det en sak vi faktisk overlater til Kirken selv og til kommunene som kirkeeiere. Vi er ikke blant dem som ser behov for å gi Den norske kirke veldig mange råd – som jeg skjønner Fremskrittspartiet gjør. Vi har sannsynligvis større respekt for Den norske kirkes eget selvstyre. Personlig synes jeg ikke at det å omgjøre en kirke til en moské er det mest naturlige når Kirken selv ikke finner å kunne bruke kirkebyggene lenger. Jeg synes det ville være andre formål som var mer naturlige. Men dette har jeg faktisk full tillit til at Den norske kirke klarer å håndtere ganske godt selv, uten at Carl I. Hagen eller jeg skal stå på Stortingets talerstol og gi dem råd.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Det er nok åpenbart behov for å gå opp noen prinsipielle grensedragninger med representanten Carl I. Hagen, for han sammenlikner eldreomsorgen med kirkesamfunn. Eldreomsorg er en offentlig oppgave. Den norske kirke er et trossamfunn. En skal selvsagt ha en helt annen respekt for et trossamfunns selvbestemmelsesrett enn for hva vi gjør innenfor eldreomsorgen. Jeg håper Carl I. Hagen ved en litt nærmere gjennomtenkning ser den klare forskjellen. Misjonsorganisasjoner er frivillig arbeid. Frivillig arbeid støtter vi, uten å blande oss inn i hvordan misjonsorganisasjonene opererer. Når det gjelder holdning til ombruk eller annen bruk av kirkebygg, er det Kirkens og kommunepolitikernes oppgave. Jeg tror, og føler meg ganske trygg på, at Kristelig Folkepartis kommunepolitikere vil være negative til og gå imot at kirker omdannes til moskeer.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Jeg skjønner at representanten Schjøtt-Pedersen har lært seg mantraet, som fortsatt er like galt som før. Men tilbake til kommuneøkonomien: Denne regjering la fram den høyeste økningen i kommuneinntektene på mange år, også høyere enn i årene da Karl Eirik Schjøtt-Pedersen satt i regjering. Det har vi god samvittighet for. Det har slått ut slik at ikke bare er Molde domkirke fortsatt åpen – jeg fryktet for øvrig aldri at den ikke skulle være det – men i tillegg er det også nå satt i gang en opppussing av den. Representanten Schjøtt-Pedersen er hjertelig velkommen, siden han er så opptatt av disse kirkelige spørsmål, når den er ferdig oppusset. Det anser altså kommunen seg nå for å ha råd til. Det er jeg selvsagt glad for. Regjeringen kommer fortsatt til å legge vekt på en styrking av kommuneøkonomien for at vi kan videreutvikle velferdssamfunnet – det gjelder også kirkelige formål, hvor dessverre Arbeiderpartiet tidligere har skåret ned på bevilgningene. Jeg er veldig glad for at Arbeiderpartiet nå ser bevilgningene til kirkelige formål som en viktig del av utviklingen av Velferds-Norge. Det lover godt!
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Det er veldig bra at Fremskrittspartiet nå er opptatt av å sikre kristen kulturarv. Det forundrer meg da at Fremskrittspartiet stemte imot en av de viktigste reformene for Den norske kirke når det gjelder å ta vare på den kristne kulturarven de senere år, nemlig reformen om trosopplæring, som Den norske kirke har sagt er noe av det viktigste som nå skjer med tanke på vår kulturarv. Det stemte, så vidt jeg husker, Fremskrittspartiet imot. Det bør partiet nå minnes om, når de er veldig opptatt av å styrke denne kulturarven. Ja, vi har en statskirke, men ut fra Kristelig Folkepartis syn er faktisk også statskirken et trossamfunn som skal styre selv i åndelige spørsmål. Når det gjelder å omgjøre kirker til moskeer, synes jeg det er et dårlig forslag. Jeg tror ikke det kommer til å bli gjennomført. En slik gigantisk omgjøring av kirker til moskeer som Sortevik nå forsøkte å skape inntrykk av skulle være nært forestående, har jeg ingen tro på kommer til å skje. Jeg kjenner det norske kirkelandskapet så godt at det føler jeg meg helt trygg på. Så håper jeg at Fremskrittspartiet heretter vil bidra til den viktigste saken for å styrke norsk kulturarv, nemlig trosopplæringen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Ja, det kirkeministeren har sagt om det, står selvsagt ved lag. Jeg synes for det første, og dette er ikke odiøst ment, men virkelig oppriktig, at det er veldig bra med et økende politisk engasjement når det gjelder kirkespørsmål generelt – vel å merke hvis en også tar hensyn til at Den norske kirke er et trossamfunn – og bevaring av kirkebygg spesielt. Men da vil jeg også anbefale at en kommer i nærkontakt med det kirkelige miljø, som ønsker en debatt om hvor en mest fornuftig bør legge kirkene, nettopp for å tjene det norske folk og for å styrke kulturarven, som Fremskrittspartiet var opptatt av. De to statsrådene har sendt et brev til kommunene, og det er nettopp et uttrykk for at Regjeringen tar dette ansvaret på alvor. Vi har ikke her pålagt vedlikehold av kirkebygg framfor andre viktige oppgaver i kommunene. Det er feil referat av det brevet, men vi har minnet kommunene om at de faktisk i henhold til norsk lovgivning har et ansvar for å vedlikeholde norske kirkebygg. Vi har også lagt fram et program for bevaring av norske stavkirker, og kommer tilbake til de øvrige kirkebygg.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Jeg tar på det sterkeste avstand fra mishandling av fanger og alt som er i strid med internasjonale konvensjoner når det gjelder behandling av fanger og handlinger i forbindelse med krigsliknende situasjoner. Konvensjonene skal overholdes. Det er det ingen tvil om. Norges syn på det er helt klart. Det har vi gitt uttrykk for, det kommer vi til å gi uttrykk for, og det kommer vi også til å gjøre i møte med amerikanerne. Så vidt jeg har registrert, uten at jeg har de sitatene for hånden nå, har vel også amerikanske myndigheter selv tatt avstand fra slike billedframstillinger og de handlinger som ligger bak, som Kristin Halvorsen nevnte eksempel på. Det er ingen tvil om den norske regjerings syn på dette. Vi tar skarpt avstand fra mishandling av fanger, tortur og andre behandlingsformer som er i strid med internasjonale konvensjoner. Som kjent har okkupasjonsstyrker i henhold til internasjonale konvensjoner også et ansvar i en okkupasjonssituasjon, slik vi nå har i Irak.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Som kjent hadde ikke USA støtte til krigen i Irak og til okkupasjonen, så det er det ikke nødvendig av Kristin Halvorsen å forsøke å skape inntrykk av. Jeg synes heller hun kunne verdsette at den norske regjering gikk imot krigen i Irak. Jeg har ikke sagt at jeg er fornøyd med tingenes tilstand eller de amerikanske reaksjonene. Jeg skjønner ikke hvor Kristin Halvorsen har det fra. Jeg er tvert imot sterkt opprørt over slik behandling av fanger, enten det skjer i Irak, eller det skjer andre steder. Jeg er også enig i at dette ikke gjør det lettere med hensyn til det som er okkupasjonsmaktenes plan, nemlig å overlate styret i Irak til irakiske myndigheter fra 1. juli. Jeg håper fortsatt at det er mulig. Det er viktig, og jeg håper at FN, slik Norge jobber for, kommer sterkere inn i situasjonen i Irak. Vi vet at FN vegrer seg noe, bl.a. på grunn av sikkerhetssituasjonen, men det er viktig at vi kan få det til.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Tilbake til overgrep mot fanger. Så vidt jeg vet, har også den amerikanske forsvarsministeren sagt at når slikt skjer, er det uamerikanske holdninger. Altså: En tar avstand fra det, og det skulle bare mangle. Slik fangebehandling aksepterer vi ikke. Jeg er enig med representanten Høglund i at vi har en veldig vanskelig sikkerhetssituasjon i Irak nå. Det har vært tidligere vedtak om at det norske ingeniørkompaniet skulle stå der ett år. Regjeringen har ikke funnet å ville omgjøre den beslutningen. Det vil si at i tråd med hva både utenriksministeren og forsvarsministeren redegjorde for her i Stortinget i desember, vil ingeniørkompaniet bli trukket ut i sommer. Spørsmålet om andre eventuelle begrensede bidrag vil det bli konsultasjon i Stortingets organer om.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Jeg er like rystet som Jacobsen og andre over slike bilder og reportasjer. Det har vi dessverre også sett i andre krigssituasjoner tidligere, men det er ikke noen unnskyldning for det som skjer nå. Jeg synes det er veldig viktig at vi kan medvirke til at situasjonen i Irak snarest mulig kommer over i en annen fase, nemlig at FN kommer sterkere inn, og at vi får et irakisk styre, i første omgang et overgangsstyre, for deretter å få et demokratisk valgt styre i Irak. Men det betyr at også vi, som andre land, har et ansvar for sikkerhetssituasjonen i Irak. Selv om vi var imot krigen, og selv om vi ikke er en del av okkupasjonsmakten, kan ikke verden for øvrig dermed fraskrive seg ansvaret for den usikkerhet den irakiske befolkning nå føler, og de lidelser den gjennomgår. Det er også i det lys at vi vurderer et eventuelt mindre nærvær i landet, som i tilfelle forutsetter et folkerettslig grunnlag.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
For det første er jeg veldig glad for resultatet av den undersøkelsen som viser at det er stor oppslutning i det norske folk om å beholde et godt landbruk og levende bygder i Norge. For det andre konstaterer jeg at det også var referert til i Nationen for noen dager siden at vi har en økende optimisme i norsk landbruk. Det er jeg glad for, og det er jeg glad for som statsminister å ha medvirket til – for jeg har medvirket til at i de år vi har hatt regjeringsansvar, har vi fått til forhandlede løsninger med jordbrukets organisasjoner. Vi har som mål å jevne ut inntekstforskjellen i forhold til andre grupper. Der har det faktisk skjedd noe positivt – i de to årene Samarbeidsregjeringen har hatt ansvaret, har vi hatt en inntektsøkning for bøndene på ca. 23 pst. Det er langt over det andre grupper har hatt, jeg tror det er over det dobbelte. Men så hadde de også inntekter på ca. 150 000 kr pr. årsverk da vi begynte, nå er det på vel 190 000 kr. I så måte har det altså vært en klar bedring. Det har vært en viss nedleggelse av antall årsverk de siste par årene, så vidt jeg husker, ca. 6 pst. Vi har i det tilbudet som ble levert landbruket i går, ikke lagt til grunn noen fordobling av det, men en videreutvikling langs de linjer som har vært. Vi mener at dette vil gi grunnlag for at bøndene over de tre år som Samarbeidsregjeringen har hatt ansvaret, vil ha hatt en klart sterkere inntektsstigning enn andre grupper. Vi bidrar altså til å jevne ut forskjellene og til å skape økt optimisme i norsk landbruk. Det har vært hensikten for denne regjering, for vi ønsker et sterkt, robust norsk landbruk og levende bygdesamfunn. Det betyr visse strukturendringer, det skjedde også da Senterpartiet var med på å ha regjeringsansvaret, for øvrig.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Selvsagt ikke. Slike demagogiske framstillinger har ingenting med virkeligheten å gjøre. Samarbeidsregjeringen ønsker et jordbruk både i Nord-Norge, på Vestlandet, på det indre Østlandet og i øvrige deler av landet. Jeg må konstatere at under Samarbeidsregjeringen har faktisk inntektsveksten i jordbruket vært sterkere enn da Senterpartiet var med i regjering. Jeg var også med i samme regjering som Senterpartiet – det var også da en brukbar utvikling, men den har vært enda bedre nå. Og det er selvsagt svaret til Åslaug Haga: Vi ønsker ingen nedleggelse av landbruket i deler av Norge, vi ønsker tvert imot at det skal utvikle seg videre. Jeg tror Senterpartiet gjør klokt i å ta innover seg den virkeligheten at også forhandlingene i Verdens handelsorganisasjon vil måtte føre til visse strukturendringer i norsk landbruk, og det er kanskje klokt at vi forbereder oss på noe av det. For øvrig skal selvsagt ikke statsministeren og heller ikke Senterpartiets leder føre jordbruksforhandlingene over Stortingets talerstol. De føres i disse timer i forhandlingsrommene, og der bør de bli.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Som sagt, vi bør ikke føre jordbruksforhandlingene over Stortingets talerstol. Det vil jeg også tro at Senterpartiet ved nærmere ettertanke er enig i. Det er klart at for landbruket, som har høye kapitalkostnader, spiller renten en viktig rolle. Den påvirker bøndenes inntekter, så en kan ikke se bort fra den rentegevinsten vi har hatt, og som sammen med overføringene har gjort at vi nå de to siste årene har hatt den sterkeste stigning i bøndenes inntekter på mange år. Det blir ikke slik med Regjeringens tilbud at en ikke kan drive gårdsbruk og få støtte til det med under 80 kyr. Det tror jeg også Enoksen er fullstendig klar over. En viss omstilling må vi ta, også fordi det vil komme som et resultat av Verdens handelsorganisasjons forhandlinger. Det tror jeg det er klokt at vi forbereder oss på, men vi skal gjøre dette i et tempo som gjør at vi bevarer jordbruket både i Nord-Norge og på Vestlandet. Nå skal det forhandles, og så håper vi nok en gang at vi skal greie å få en forhandlingsløsning, slik det har vært i de senere år.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Først skylder jeg å gjøre oppmerksom på at statsråd Erna Solberg har funnet det nødvendig å presisere noe i forhold til den ingressen som stod i VG i går, hvor det var framstilt som om hun avviste et mulig budsjettsamarbeid med Arbeiderpartiet. Det har hun i en skrivelse til meg sagt at hun ikke har gitt uttrykk for. Regjeringen har ved de foregående budsjettbehandlinger naturlig nok gått først til Fremskrittspartiet og invitert til budsjettdrøftinger, fordi de støttet dannelsen av denne regjeringen på et bestemt grunnlag. Det vil vi igjen gjøre, og vi håper det kan gi en løsning. Det gav det de to første årene. Hvis det ikke gir en løsning, slik det skjedde sist høst, forbeholder vi oss retten til å gå til Arbeiderpartiet. Det er Regjeringens politikk at vi holder begge de to mulighetene for en budsjettløsning åpne. Når det gjelder statsministerens formuleringer, skal statsministeren tale på vegne av en trepartiregjering. Det har jeg god trening i, enten det er sentrumsregjering, eller det er Samarbeidsregjeringen. Det kan det hende at Arbeiderpartiet også etter hvert må skaffe seg trening i hvis de skal få realisert sine drømmer.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Det jeg gav uttrykk for, er Regjeringens politikk, nemlig at vi først går til Fremskrittspartiet. Det er det naturlige. Og, som jeg sa, jeg håper gjerne at vi får en løsning der. Men får vi ikke det, forbeholder vi oss retten til å gå til Arbeiderpartiet og søke en løsning der, slik det ble i fjor. Vi holder begge de to mulighetene åpne. Når det gjelder trening i å formulere seg på vegne av flere partier, er jeg fullstendig klar over at Arbeiderpartiet ikke har ambisjoner om å ha Høyre med i regjering. Men man kan jo legge seg i trening med tanke på å ta hensyn til Senterpartiets og SVs standpunkter, f.eks. til EØS, til NATO og til nærings- og miljøpolitikken, når man uttaler seg.(Munterhet i salen) Det er bare å legge seg i trening. (Munterhet i salen)
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Jeg er ikke i tvil om Stoltenbergs ambisjoner, og det er greit nok at han starter den valgkampen nå. Jeg la også merke til hva han sa om lite eller ingenting i skattelettelser, og konstaterer at han har vært med på rundt 14 milliarder kr så langt i denne perioden. Hvis han mener det er lite eller ingenting, er det greit for meg. Men det var ganske interessant, det representanten Stoltenberg begynte med, nemlig at han vil trene seg på å lede en flertallsregjering. Det krever trening, for Arbeiderpartiet har jo ingen erfaring med å sitte sammen med andre partier i regjering – så det er sikkert klokt å starte den treningen. Så sa han at mindretallsregjeringer er problemet. Men Stoltenberg har mange ganger de siste månedene åpnet for en mindretallsregjering. Han har til tider vært veldig nær å avskrive muligheten for en flertallsregjering, på grunn av bl.a. EU-saken, og sagt at da leder Arbeiderpartiet en mindretallsregjering. Så jeg kan ikke skjønne at han tar så skarpt avstand fra det. Hvis dette virkelig er et uoverstigelig problem, kan hele Stoltenbergs regjeringsdrøm falle i grus.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Jeg starter selvsagt ikke høstens budsjettforhandlinger nå, før Regjeringen endog har fått sluttført sitt arbeid med budsjettet. Hvor mye en eventuelt kommer med i et første tilbud i forhold til det vi kan være villig til å strekke oss til til slutt, vil jeg ikke kommentere nærmere nå. Det tror jeg Carl I. Hagen skjønner inderlig godt. Når det gjelder revidert nasjonalbudsjett, synes jeg det vil være naturlig å finne en løsning med Arbeiderpartiet, som vi fant løsningen på selve budsjettet sammen med. Dette er jo ikke et nytt budsjett, men det er en revisjon av et vedtatt budsjett. Hvis ikke en slik løsning går, har en andre muligheter i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, enten andre partier eller såkalt slalåmkjøring, fordi revidert nasjonalbudsjett som kjent ikke vedtas som en totalpakke, slik budsjettet om høsten gjør, men vedtas kapittel for kapittel. Det har skjedd opptil flere ganger også i de senere år, med et brukbart sluttresultat. Så den handlefriheten vil Samarbeidsregjeringen benytte seg av. Jeg kan varsle så mye at også revidert blir krevende, fordi det er en del utgifter som stiger raskt automatisk, og som vi må finne inndekning for.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
En flertallskonstellasjon sentrum-høyre tror jeg ikke er særlig realistisk, for sett fra min side er Fremskrittspartiet ikke en aktuell regjeringspartner. Men det er interessant, det Kristin Halvorsen nå sier. Jeg skjønner at det er nødvendig å gå i trening halvannet år før dette kan bli aktuelt, for det er sannelig en del spørsmål som skal avklares. Det skal bli interessant å se hva de tre partiene sammen kommer fram til før valget når det gjelder miljø- og næringspolitikken, når det gjelder forsvarsbudsjettet – det blir det jo en test på allerede i høst – og når det gjelder den daglige NATO-politikken, og da ikke bare spørsmålet om NATO-medlemskap, som SV er imot, men også den daglige sikkerhetspolitikken som skal føres oppe i UD, enten det er Kristin Halvorsen som skal sitte der, eller det er Jagland eller en annen. Dette ser jeg virkelig fram til med stor spenning. Det Kristin Halvorsen nå sier, må jo bety at Arbeiderpartiet allerede har avskåret seg fra å ta opp EU-saken tidlig i neste stortingsperiode, for hvis de skal gjøre det, er et slikt trepartiprosjekt, ifølge både Senterpartiet og SV, dødt. Så det var en interessant ny vri og opplysning.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-05-05:
Det siste spørsmålet skjønte jeg faktisk ikke, for Erna Solberg, som Schjøtt-Pedersen sikkert siktet til, har ikke gitt uttrykk for den prioritering at hun ønsker en regjering sammen med Fremskrittspartiet. Tvert imot har hun gang på gang gjort det klart at hun ikke anser det som realistisk, og i så måte har vi akkurat samme oppfatning. Men det er interessant, det Schjøtt-Pedersen nå sier om Stoltenbergs statsministerambisjoner. Han gjør det nå helt klart at Stoltenberg, hvis det blir parlamentarisk grunnlag for det, kan ende opp som statsminister for to helt forskjellige regjeringer, enten for en trepartiregjering med Senterpartiet og SV, eller for en ren arbeiderpartiregjering. Og det er jo to helt forskjellige regjeringer, vil jeg anta, med en ganske ulik politikk, for skal Senterpartiet og SV inn, skal de selvsagt ha innflytelse – det skulle bare mangle – og da vil jo den regjeringspolitikken bli en helt annen enn om Arbeiderpartiet styrer i mindretall. Dette er to vidt forskjellige regjeringsalternativer, og det er høyst uklart før valget hvilket vi får – hvis det blir parlamentarisk grunnlag for det. Den situasjonen er ganske interessant. Stoltenberg kan bli statsminister for to regjeringer som er helt ulike, og som selvsagt må føre en ganske ulik politikk.