Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2010-06-08:
Som det tidligere har vært nevnt i denne saken, er det ikke selve straffenivået som har å gjøre med hvorvidt det blir færre forbrytelser. Det har med rettsoppfatningen til folk å gjøre, hvordan folk oppfatter det å begå alvorlige forbrytelser, og det skal også si noe om hvor alvorlig en forbrytelse er. Uten at dette skal bli en debatt om straff som virker – det er til og med noen som tar til orde for at de vil ha lavere straffer, fordi høyere straffer ikke har noen preventiv virkning, og ikke har noen virkning på de kriminelle: Nå er det slik at en del kriminelle er de vi kaller «gjengangere», som frekventerer fengslene rimelig ofte, mens en del soner for første og eneste gang; de har altså begått en forbrytelse ved en ren tilfeldighet, eller i affekt, og soner den ene gangen. Men samfunnet skal, som sagt, gi signaler til både kriminelle og samfunnet ellers om at kriminalitet ikke lønner seg, og hvor alvorlig kriminaliteten er ved straffeutmålingen. Jeg tror heller ikke at lengre straff vil være det som virker. Det som virker, er innholdet i soningen. Men likevel, for at vi skal gi de signalene som er riktige overfor samfunnet, og si at det er en alvorlig forbrytelse, har det med straffenivået å gjøre. Når det gjelder denne saken, blir det sagt at den har fått en rask behandling, og at det har vært gjort raske endringer. Første gang saken var oppe, var for ca. ett år siden, da det ble avklart hvor straffenivået skulle ligge. Nå er vi kommet til den delen av dette året, og representanten Ropstad var bl.a. inne på at han ble overrasket. Jeg skal love at Ropstad ikke var den eneste som ble overrasket da vi så resultatet av denne behandlingen. Vi hadde forventet at det kom en klar proposisjon fra regjeringen. Men så er det slik at en del av de endringene som ble gjort i loven, vil ha økonomiske konsekvenser, som også representanten Chaudhry var inne på, f.eks. at domfelte da har krav på å få opp anken sin, og at ankesaken skal behandles av jury, som gjør at kostnadene øker. Det som er rart, er at dette burde noen ha visst etter behandlingen i mai–juni i 2009. Man burde ha visst det da, og man burde ha lagt det inn i statsbudsjettet for 2010. Det ble ikke gjort, og man bruker det som unnskyldning for at man ikke kan kjøre på med de vedtakene som har blitt fattet i denne saken. La det være hevet over enhver tvil: økning av minstestraffene hjelper. Det vil heve straffenivået. Det er det ingen tvil om. Minstestraffen har vært på ca. to år. Gjennomsnittstraffen for en del av forbrytelsene har vært på to år og ni måneder. Når vi da hever den til tre år, kan det i verste fall si at vi øker straffene med ca. tre måneder. Nå er vi klar over at det har blitt fattet vedtak i Stortinget tidligere, og det har blitt gitt klare signaler fra et samlet storting til Høyesterett om at straffene skal økes. Da ser vi også, som statsråden sa, at det er en tendens til at vi får et økt straffenivå, noe som er positivt. Jeg hadde forventet at statsråden hadde vært litt mer ydmyk og innrømmet at noen har tabbet seg litt ut i denne saken, for det er det ingen tvil om. Representanten Håheim holdt et innlegg som var et voldsomt og et engasjert forsvar for en gedigen tabbe som er gjort fra Regjeringen. Det står det respekt av. Men jeg hadde forventet, som sagt, at statsråden ville være litt mer ydmyk og innrømmet at her har vi kanskje driti litt på draget, men vi får prøve å rette dette opp i neste runde.