trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Litt fakta som bakgrunn for mine poeng: Noreg går så det grin for tida. Sysselsettinga og verdiskapinga er rekordhøg – 330 000 nye arbeidsplassar sidan 2005. Andre økonomiske måleparameter, som vekst i BNP og handelsbalansen, viser eintydig positiv utvikling. Det er all grunn til å gleda seg altså – og alle gleder seg. Men Høgre let vera å gleda seg. Først er det forskinga regjeringa sviktar, og det trass i ein realvekst i løyvingane på 32 pst. sidan me overtok. Knapt nokon annan sektor har opplevd maken til realvekst. I går høyrde me at det var skuleresultata ein sutra over, trass i at alle gode indikatorar peikar på god utvikling, men så enda det òg med eit gedigent mageplask for Høgre i går. Innimellom slår Høgre om seg med stor skråsikkerheit om manglande innovasjonskraft i norsk næringsliv. Det beste ein kan seia om det, er at det stadfestar erfaringa om at skråsikkerheita er omvendt proporsjonal med innsikta. Høgre refererer stadig til Innovation Union Scoreboard, der Noreg plasserer seg på ein beskjeden 17. plass av 34 land. Men Høgre hoppar galant over f.eks. World Competitiveness Scoreboard, der Noreg har ein pen 8. plass av i alt 59 land og med vekting på langt fleire og meir relevante indikatorar. Eg kan kort òg nemna den tyske innovasjonsindikatoren, der Noreg har gått frå ein 14. plass i 1995 til ein 7. plass i 2010, mykje nettopp på grunn av direkte og indirekte støtte til FoU i næringslivet, til produktivitet og betre rammevilkår for innovasjon. I Forskingsrådet sin siste rapport om tilstanden i det norske forskings- og innovasjonssystemet, vert det slått fast: «Det hevdes ofte at Norge kommer dårlig ut i internasjonale rangeringer av innovasjonsevne. Det er en sannhet med store modifikasjoner.» Og vidare: «Men analysen av norsk innovasjonsevne bør avgjort bygge på et mer nyansert grunnlag enn vår samlete plassering i ulike scoreboards.» I presentasjonen av det siste forskingbarometeret vart begrepet «høgtrykk» brukt om situasjonen for offentleg finansiert forsking, der Noreg, som kjent, ligg heilt i toppen, medan «lågtrykk» vart brukt om situasjonen i næringslivet. Det er eit faktum at Noreg i internasjonale samanlikningar kjem dårlegare ut i næringslivet, men det er feil å seia at det er eit uttrykk for manglande interesse for forsking i næringslivet. Det er først og fremst eit uttrykk for kva type næringar me har, og på storleiken på bedriftene.
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Etter nesten 30 år som gardbrukar har eg gjort meg både erfaringar og tankar om landbrukspolitikk. Men eg må tilstå at det er lenge sidan eg slutta å la meg forbausa av kva Framstegspartiet kan koka opp av forslag som vil demontera ein relativt funksjonell landbrukspolitikk. Då representanten Trældal med skråsikkerheit la ut om kva slags medisin som er tenleg for norsk landbruk, slo det meg at mykje av grunnlaget for tusenvis av norske lokalsamfunn vil forsvinna med dette. Grunnlaget for desse lokalsamfunna vil forsvinna. Eg seier ikkje at lokalsamfunna vil forsvinna, men mykje av grunnlaget. Ifølgje Trældal står norske gardbrukarar med lua i handa overfor byråkratar i departementet. Vel, etter eit langt liv, som sagt, som gardbrukar, kan eg knappast seia at eg har sett nokon av desse byråkratane. Men eg må tilstå at i denne salen har eg høyrt mange innlegg som mange utanfor denne salen ville kalla for direkte tullprat. Representanten Trældal og Framstegspartiet vil marknadsretta produksjonen og landbrukspolitikken. Veit representanten Trældal kva dette vil bety? I dag er det slik at marknadsordningane i landbruket syter for ein lik rett for både distriktslandbruket og det bynære landbruket til marknaden i dei største byane våre. Det er altså slik at småbonden i fjord- og fjellbygdene våre med eit svært avgrensa volum får ein lik rett til avsetning av sin produksjon som storbonden med svære volum og kort avstand til marknaden. Men dette vil Framstegspartiet oppheva. Når Trældal i neste setning er svært bekymra for distriktslandbruket, er det openbert ikkje konsistens i det han seier. Det heng kort og godt ikkje på greip. Framstegspartiet vil vidare vri støtta ifrå areal til produksjon. Me huskar at då landbruksstøtta i si tid vart vridd ifrå produksjonsdrivande til produksjonsnøytrale ordningar, var det for å få kontroll over overproduksjonen og for å halda seg til internasjonale avtalar som WTO-avtalen. No er det slik at om ein ser dette i tillegg til desse eksempla, Framstegspartiet og delvis Høgre sine andre framlegg i landbrukspolitikken, som dramatisk budsjettkutt, oppheving av unntaket for konkurranselovgiving for landbrukssamvirket, svekking av tollvernet og oppheving av landbruksforhandlingane, vil det gi resultat. Alt dette i tillegg til opphevinga av marknadsordningane og vridinga av landbruksstøtta frå produksjonsnøytral til produksjonsdrivande, vil demontera mykje av dagens landbrukspolitikk. Men kor er Høgre i denne debatten? Når skal Høgre ta eit oppgjer med Framstegspartiet sine forslag?
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Det er ganske vanlig at man fra denne talerstolen sender hilsener hjem, men denne gangen har jeg tenkt å ta med en hilsen hjemmefra til denne salen. Dette innlegget kunne like godt ha vært et innspill til sak nr. 5, men jeg velger å ta den fra talerstolen i anledning av denne debatten. Dette handler om manglende flytilbud i nord, og spesielt i mitt hjemfylke. Da flyselskapene planla årets vinterrutetilbud til Finnmark, fikk vi et sterkt redusert tilbud. Spesielt utfordrende er det at SAS har valgt å kutte ut sine direkte ruter til Finnmark på ettermiddags- og kveldstid. Som en erstatning velger SAS og Norwegian å fly vinge mot vinge på formiddagen. Mange føler frustrasjon over selskapenes manglende vilje til å tilby flyruter som tilfredsstiller deres behov. For både næringslivet og private kunder fører dette til økte kostnader ved at man får ekstra overnattinger og dyrere billettpriser. Sånn sett fungerer markedet. Redusert kapasitet og stor etterspørsel gir selskapene muligheter til å ta de prisene de vil. Vi har i dag et prisnivå på enkelte ruter som vi må mange år tilbake for å finne. En slik utvikling skaper ikke mer aktivitet – heller tvert imot. Flere har også gitt uttrykk for at de føler det er ille at selskapene ikke bryr seg mer om lojale kunder i nord, og at de ikke ser at dette medfører en svekkelse på lengre sikt. Det er ikke vanskelig å være enig med dem. Næringslivet merker det som nå skjer, på sine bunnlinjer, og spesielt sterkt rammer det hotell- og konferansemarkedet. Nå unner vi selvsagt Tromsø alt godt, men det er avgjørende viktig at Finnmark i større grad får ta del i den positive utviklingen vi ser, bl.a. innenfor vinterturisme. Reiselivsdestinasjoner i Finnmark blir hardt rammet av det reduserte vintertilbudet fra SAS og Norwegian. Både representanter fra næringsliv og politikere på alle nivåer har kritisert de valg flyselskapene har gjort. De har vært invitert til dialog, men så langt uten resultat. Flyselskapene hevder med tyngde at ruteopplegget henger nøye sammen med markedsgrunnlaget, men mange trekker det i tvil. Fra denne talerstolen vil jeg oppfordre staten som eier til å ta med seg de bekymringene og ikke minst de konsekvensene et svekket rutetilbud i nord har for både næringsliv og andre reisende. Jeg er fullstendig klar over at vi som politikere skal ha en armlengdes avstand til det som foregår i ulike styrerom der staten har eierinteresser. Men jeg har også helt klare forventninger om at statens representanter i styret til – i dette tilfellet – SAS også må kunne være ombudsmenn for flyselskapenes kunder i nord. Av den årsak har befolkning og næringsliv i Finnmark store forhåpninger om at man vil få et bedre flytilbud når neste års vinterrute planlegges.
Svein Gjelseth (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Den maritime næringa er ei av Noregs aller viktigaste kjelder til verdiskaping og velferd. Noreg har stor global slagkraft bygd på kompetanse og innovasjon. Dette er grundig dokumentert, m.a. gjennom forskingsprosjektet Et kunnskapsbasert Norge, Reve og Sasson 2012. Inga anna næring har større kompetansebasert verdiskaping enn den maritime næringa. Maritim næring har rundt 100 000 tilsette, ho omset for om lag 1 mrd. kr per dag, og ho har ei verdiskaping som svarar til ca. 125 mrd. kr per år. Næringa sin verdsleiande posisjon gir store inntekter til samfunnet, skapar arbeidsplassar og gir grunnnlag for spreidd busetting i heile landet, særleg langs kysten. I Noreg er det bygd opp ei unik maritim klynge. I denne maritime klynga er det i stor grad slik at alt heng saman med alt. Gjennom den maritime strategien «Stø kurs» har myndigheitene lagt eit betydeleg grunnlag for den verdiskapinga vi har sett i denne næringa dei siste åra. Ein føresetnad for næringa sin suksess har vore og vil fortsatt vere stabile, føreseielege og internasjonalt konkurransedyktige rammevilkår. Norske sjøfolk og tilgangen til praktisk erfaring frå sjøen er ei viktig forklaring på den norske maritime suksessen. Dette er dokumentert i ei rekke forskingsprosjekt og er nyleg konkretisert og utdjupa i Fafo sin rapport Fra sjø til land. Rapporten slår fast at tilsette med praktisk erfaring frå sjøen er av stor betydning for innovasjon og nytenking også i verksemder på land. Kompetansen til underordna mannskap er like viktig og attraktiv som kunnskapen til offiserane. Nettolønnsordninga for sjøfolk er derfor ei nødvendig og ikkje minst lønnsam investering i maritim kompetanse. Det er med stor undring eg les innstillinga og registrerer at Høgre og Kristeleg Folkeparti vil erstatte denne ordninga med ein sokalla kompetansemodell, der berre offiserane får nettolønn. Venstre går endå lengre, dei vil avskaffe heile ordninga. Når ein då veit at tilnærma 90 pst. av dei som i dag vert offiserar om bord, kjem frå underordna stillingar på dekk og i maskin, vert undringa endå større. Det er nettopp desse folka reiarlaga etterspør. Sjøfolka er sjølve navet i den maritime klynga. Derfor må nettolønnsordninga verte halden oppe og heller gjerast endå betre. Nettolønnsordninga for norske sjøfolk bør etter mi meining vere heilt på linje med ordninga til konkurrentlanda våre.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
I dag har vi sett og ser at en del sjøfolk og representanter for sjømannsorganisasjonene er til stede på galleriet for å følge debatten om sin framtid og rammebetingelsene for næringen. Etter det jeg forstår etter å ha lest innstillingen, tar Kristelig Folkeparti og Høyre til orde for å erstatte nettolønnsordningen med en kompetansemodell. Venstre vil, som vi vet, rasere ordningen. Da vi tok over i 2005, tok vi over et uforutsigbart kaos i den maritime politikken. Regjeringen vedtok å lage en egen strategi for maritim politikk, der bl.a. rederiskatteordningen og tilskuddsordningen for sjøfolk var viktige tiltak sammen med en hel rekke andre tiltak på dette området. I dag har vi forutsigbarhet og stabile rammebetingelser for næringen. Jeg er kjempeglad for at regjeringen og de rød-grønne på Stortinget er enige om at nettolønnsordningen skal videreføres. Det kommer også mange positive tilbakemeldinger fra hele næringen. Vi leverer – på dette området som på så mange andre områder – og det bør man merke seg. Regjeringens aktive maritime politikk virker godt. Det er viktig med stabile rammebetingelser for denne næringen, og det kan ikke gjentas mange nok ganger. Med et eventuelt regjeringsskifte vil næringen få andre rammebetingelser enn den har i dag. Derfor blir stortingsvalget 2013 utrolig viktig – også for denne næringen. Det blir andre betingelser også her som vil svekke næringen og sjønasjonen Norge. Forklaringen på at norske sjøfolk er blant de aller beste i verden, er at de har fått mulighet til å gå gradene om bord, og at en jobb om bord har lagt grunnlag for den maritime karriere. Det er viktig, og det er en verdi vi må ta med oss. Helt til slutt til en annen sak. Det gjelder leiekontrakten for Brønnøysundregistrenes lokaler. Den utløper om få år, og det er igangsatt et arbeid med å utrede framtidige lokalbehov. Derfor er vi veldig glade for at det kommer 20 mill. kr til Statsbygg til utredning og forprosjekt i budsjettet for 2013. Det er en utrolig stor arbeidsplass på Sør-Helgeland, og det er viktig at man nå utvikler denne arbeidsplassen. Så det ble veldig gledelig mottatt da de 20 millionene ble bevilget av denne regjeringen.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Ja.
Jonni Helge Solsvik (Høyre), 2012-12-12:
For en som til daglig lever og virker i en stor og viktig fiskerikommune, er det lett å slutte seg til beskrivelsene av hvor viktig fiskerinæringen er for utvikling av mange kystsamfunn. Det gjelder imidlertid ikke andre kriterier for fiskerinæringen enn for andre næringer med hensyn til hva som skal til for at næringen skal bidra til å skape en positiv utvikling, nemlig lønnsomme bedrifter, og da lønnsomme bedrifter i hele verdikjeden. Den uttalte visjonen om at Norge kan bli den fremste sjømatregionen i verden, er det all grunn til å slutte seg til. Visjonen er absolutt oppnåelig, men det krever en politikk som fremmer – igjen – lønnsomhet i hele verdikjeden av næringen. Jeg hørte representanter tidligere i dag som var inne på demonstrasjonstog for eller imot noe. Da må det ikke være slik at det å demonstrere for eller imot nødvendige endringer nødvendigvis er det som dokumenterer hvilken politikk som er mest framtidsrettet. Det er faktisk slik at da det i 1950 var ca. 150 000 fiskere som landet i overkant av tre millioner tonn fisk, og det i dag er ca. 10 000 fiskere som tar opp omtrent det samme kvantum, dreier det seg om teknologiutvikling og strukturelle endringer som har vært nødvendige for å fremme lønnsomhet i næringen. Når det i innstillingen pekes på det faktum at utsiktene for eksport til viktige markeder for fiskerinæringen er en utfordring i årene framover, og det derfor kan være behov for å iverksette tiltak også for sesongen 2013, er det en utfordring at denne typen ordninger, f.eks. garantiordninger, også må ta hensyn til endrede markedsforhold. Vi er nemlig ikke tjent med at fisk blir kjøpt for deretter å bli lagt på lager og så til slutt bli solgt med tap. I dette perspektivet er det merkverdig å høre at det stilles spørsmål ved om det er rett å spørre om hvorvidt innførte lover og regler helt tilbake fra slutten av 1930-tallet, ikke må tas opp og diskuteres i et framtidsperspektiv, slik Høyre har tatt til orde for. Etter min oppfatning er en slik diskusjon basert på framtidens utfordringer helt nødvendig for at også fiskerinæringen i framtiden skal bidra til en positiv utvikling i mange kystsamfunn.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-12:
Jeg registrerer at næringsministeren sier det ikke er «rocket science» å endre formuesskatten. Samtidig har han altså ikke lagt fram endringer i tråd med de ønskene han selv kommuniserte i januar 2011. Da virker det jo som han er ganske evneløs i forhold til å drive selv «rocket science». Veksten i offentlig forbruk ønsker Fremskrittspartiet å begrense, rett og slett fordi det vil tvinge oss til å effektivisere offentlig sektor. Menon hadde en rapport som ble framlagt i mars i år, om at en kunne kutte offentlige utgifter på innkjøp med opptil 45 mrd. kr ved å effektivisere den ordningen. Bare der er det altså betydelige midler å hente. Det er mye mer enn det Fremskrittspartiet foreslår i skattelettelse. I tillegg ønsker vi å bruke mer oljepenger på å investere i realkapital i Norge, framfor å drive aksjespekulasjon i utlandet. Jeg synes det er interessant at norske sosialister synes det er kulere å bruke pengene på aksjemarkedene ute enn å prøve å bygge dette landet. Når en ser hvilke behov det er for infrastruktur i Norge, er det ikke mangel på nødvendighet, men det er mangel på prioritering.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-12-12:
Først til representanten Flåtten: Hvis han kommer innom Kristelig Folkepartis gruppeavslutning og ikke har tenkt å begå utroskap der, og kanskje da heller kan snakke litt om landbrukspolitikk, er vi veldig åpne for det. Jeg merker meg omsorgen fra Ingrid Heggø, Arbeiderpartiet og andre her knyttet til landbrukspolitikken. Det virker – også litt på det siste innlegget fra statsråden – som om man nærmest har tatt for gitt at det blir et regjeringsskifte. Det er jo greit å notere seg at man har slik omsorg for hvordan opposisjonen skal iverksette en politikk på vegne av et nytt flertall. Når det gjelder formuesbeskatningen, kan jeg i hvert fall anbefale Kristelig Folkepartis løsning, nemlig at vi kutter ut formuesbeskatningen på den arbeidende kapital – med andre ord kutter ut skatten som går direkte på norsk næringsliv og norske arbeidsplasser, men at man ikke kutter skatten på det som eventuelt tas ut til privat forbruk. Når det gjelder landbrukspolitikken, vil jeg bare minne om at det i de regjeringer hvor Kristelig Folkeparti har deltatt de siste 10–15 årene, ikke har vært brudd i forhandlingene, slik vi opplevde tidligere i år under den rød-grønne regjeringen. Jeg skjønner at man har et behov for å peke på andre når man selv så til de grader mislyktes for bare noen få måneder siden. Bare som en kuriositet: Så vidt jeg vet var det under tidligere landbruksminister Johan C. Løken fra Høyre at prosenten av BNI som ble brukt på landbruk, var høyest. Så vi ser fram til et konstruktivt samarbeid med Høyre, uavhengig av hvilken posisjon det skal være i etter valget. Vi står for vår politikk, og den har vi tenkt å fremme og be om velgernes tillit til. Jeg tar med meg de omsorgsfulle angrepene fra posisjonen – de tror jeg vi skal greie å håndtere i fellesskap, i det som eventuelt skulle bli et nytt flertall etter valget.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-12:
Den saka vi diskuterer no, er ikkje akkurat ny. Allereie i 2003 begynte Riksrevisjonen å sjå på denne saka. Dei følgde også opp saka i 2008, 2009, 2010, og dei følgjer ho opp no frå 2011 til 2012. Framleis er ikkje desse problema løyste, tvert imot har bestanden på denne tida auka med 40 pst. Når skal statsråden gå frå ord til handling?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-12-12:
Det er slått fast at vi skal ha ei reindrift som skal vere økologisk, økonomisk og kulturelt berekraftig. Vi les i statsrådens vurdering i brev av 25. oktober 2012 at arbeidet med å få redusert reintalet blir høgt prioritert av både Reindriftsstyret, forvaltinga og departementet, og det blir presisert at det er avgjerande for næringa og for andre interesser at dette arbeidet lykkast. Men trass i desse fagre orda kan vi ikkje akkurat påstå at dette ser ut for å lykkast i nokon særleg grad, trass i at ein har fleire verktøy ein kan bruke for å få ned bestanden. Mattilsynet har f.eks. ansvaret for å sjå til at reglar knytte til dyrevelferd blir haldne, og det undrar meg at ikkje dyrevernorganisasjonar har gjort det same med dette problemet som dei har gjort når det gjeld pelsdyrhald og aktørar der som ikkje har sørgt for dyrevelferda. Riksrevisjonen si undersøking viser at verken Landbruks- og matdepartementet, Reindriftsstyret eller Statens reindriftsforvaltning har utarbeidd planar eller strategiar for korleis reduksjonsplanane skal bli utarbeidde og følgde opp. Landbruks- og matdepartementet må no manne seg opp og sørge for at dette kjem på plass omgåande. Dette er ikkje noko som berre forslagsstillarane krev, men også Riksrevisjonen peikar på Landbruks- og matdepartementet sitt særlege ansvar så langt. Dette har dei ikkje oppfylt. Ein må også sørge for å innføre ordningar for reinmerking for å sikre det reelle talgrunnlaget og sikre at reguleringa av maksimalt tillate tal på tamrein blir korrekt. Denne saka har, som sagt, gått i veldig mange år. Vi har kome til 2012, og problema er endå ikkje løyste. Tvert imot har bestanden på denne tida auka med nær 40 pst. Vi har altså 10-årsjubileum. Store delar av Finnmarksvidda er overbeita som følgje av eit for høgt reintal. Målet om berekraftig reindrift er langt frå realisert, men blir akseptert av ei regjering som rosar seg sjølv for å ha fått på plass naturmangfaldlova. Vi stoppar mange viktige samfunnstiltak som følge av denne lova, altfor mange, hevdar fleire. Men her er det altså fritt fram. Vi støttar også FNs vedtak om å opprette eit internasjonalt naturpanel som skal gi kunnskap om jordas naturmangfald og økosystem og fremje forslag til ny politikk. Frå norsk side er det ei prioritert oppgåve å få naturpanelet raskt i gang, og regjeringa vil arbeide for at FNs miljøprogram aktivt skal støtte opp om naturpanelet sitt arbeid framover. Så har vi likevel ei slik sak gåande over år i den mest sårbare delen av naturen vår – og det får lov til å fortsetje over så lang tid. Statsråden og departementet hans må sørge for at denne saka ikkje får lov å eskalere vidare i negativ lei, men vise handlekraft og resultat, elles må han overlate jobben til andre som maktar å få det på plass slik det skal vere. No er tida overmoden for handling også i denne saka.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2012-01-31:
På vegne av representantene Øyvind Korsberg, Per-Kristian Foss, Marit Nybakk, Dagfinn Høybråten, Trygve Slagsvold Vedum, Trine Skei Grande, Snorre Serigstad Valen og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om endring i Grunnloven § 14 med sikte på å utelukke at stortingsrepresentanter kan beskikkes som statssekretærer.
Henning Warloe (Høyre), 2012-01-31:
Det er riktig at jeg har tatt opp dette temaet, som også statsråden nevnte, i tidligere interpellasjon, og det har vært tatt opp i ulike sammenhenger. Men det er vanskelig å få noe svar på det vi spør om, og det var det dessverre også i innlegget fra næringsministeren. Jeg er klar over at målsettingen fortsatt er at Norge skal være et av de mest innovative landene i verden. Jeg valgte ikke å bruke det mot regjeringen i mitt første innlegg, for jeg er enig med statsråden i at det er en veldig ambisiøs målsetting. Det er kanskje et understatement, som det heter, spesielt når vi vet at Norge ligger dårligst an i Norden. Vi er på bunnen når det gjelder satsing på forskning og utvikling, vi ligger under gjennomsnittet i Europa for innovasjon, vi er også dårligst i Norden på kommersialisering av forskningsresultatene – her i Stortinget ble det like før jul behandlet et eget forslag fra Høyre om styrket kommersialisering av forskning. Vi er også, viser indikatorer fra Forskningsrådet som kom i fjor høst, dårligst på samarbeid og kontakt mellom akademia – universiteter og høyskoler – og næringsliv. Der skiller altså Norge seg ut i negativ retning i forhold til de andre nordiske landene, som det er enkelt å sammenligne oss med, egentlig. Når det gjelder alle disse forholdene og faktorene, ligger vi altså dårligst an i Norden. Det som er litt trist, er at de andre nordiske landene ikke bare er bedre enn oss i Norden, de ligger også på topp blant de europeiske landene. Der ligger Sverige på topp, der ligger Finland på topp, der ligger Danmark på topp. Vi har altså noe å strekke oss etter. Det er derfor vi nå utfordrer næringsministeren, og tidligere forsknings- og høyere utdanningsminister: Hva tenker regjeringen om dette? Én ting er jo å ramse opp hva man gjør, men det er åpenbart ikke slik at politikken fungerer tilfredsstillende når vi altså scorer så vidt dårlig. Så jeg får gjenta mine spørsmål: Fastholder regjeringen målet om at det skal investeres 3 pst. av BNP i forskning? Skal næringslivets andel fortsatt være 2 pst.? Når tror statsråden at målet kan nås? NHO har laget en plan som viser at målet kan nås i 2030, men det krever også stor innsats. Hvilken strategi vil næringsministeren anbefale at regjeringen i så tilfelle velger?
Henning Warloe (Høyre), 2012-01-31:
Jeg er glad for det siste innlegget fra lederen for næringskomiteen. Bortsett fra at det er kjekt at man i regjeringspartiene er interessert i å ta debatten, hadde jeg egentlig håpet at vi kanskje kunne fått den debatten her i dag, og ikke en eller annen gang i fremtiden, for vi har nå gjort utallige forsøk på å få denne debatten i gang. Men det er litt pussig at når man tar initiativ til en debatt om det som vi i Høyre mener er et viktig tema, og ikke forsøker å angripe regjeringen, blir man likevel beskyldt for å svartmale. Samtidig sier representantene for regjeringspartiene at vi har et potensial, vi har noen utfordringer, men når Høyre sier det samme, er det altså svartmaling. Forstå det den som kan! Min interpellasjon, i likhet med den interpellasjonen jeg hadde om delvis det samme temaet til forskningsministeren i fjor høst, er strengt tatt egentlig bare nesten en lissepasning til regjeringen og til statsråder som kunne svart med å flagge noen ambisjoner, men det er ikke det vi hører. Jeg konstaterer at næringsministeren også her i dag har sagt at målet ligger fast. Selv om representanten Heggø sa at 3 pst.-målet ikke er et mål i seg selv, må jeg stole på at næringsministeren holder fast ved dette målet sammen med resten av regjeringen. Vi har ikke fått beskrevet noen tanker eller noen strategi for tiltak som kan bringe oss nærmere målet – det har vi heller ikke fått her i dag. Det har vært vist til at regjeringen har etablert en rekke tiltak, og jeg er veldig klar over det viktige arbeidet som gjøres i disse sentrene våre, Sentre for forskningsdrevet innovasjon og disse NCE-ene, Norwegian Centres of Expertise. Men det er kanskje litt feil å gi dagens regjering æren for disse sentrene, for de ble etablert i løpet av årene under Bondevik II-regjeringen, i alle fall de første av dem. De nye, for energi og miljø, er etablert under denne regjeringen – det er korrekt. Så vil jeg til slutt si at jeg tror representanten Holmelid var inne på et viktig poeng, for han viste til at offentlig støtte til forskning i næringslivet er større i Norge enn i våre naboland. Det kan godt hende det er riktig, men resultatene er dårligere. Han stilte spørsmålet hvorfor dette ikke gir større resultater. Det er et veldig viktig poeng. Svensk næringsliv har en forskningsinnsats på 2,7 pst. av deres BNP. I Norge er det 0,7 – for en større offentlig støtte. Det er et viktig poeng som vi må ta med i debatten videre.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-01-31:
Som jeg sa i mitt forrige innlegg, står 3 pst.-målet fast. Det er et faktum at den norske forskningsinnsatsen aldri har økt så sterkt som den har gjort under den rød-grønne regjeringen. Det er faktisk slik at prosentvis så har forskningsbudsjettene økt like mye som kulturbudsjettene, som jeg kjenner godt, og som jeg vet at representanten Warloe også kjenner godt. Vi har snakket mye om et kulturløft. Det er få som har snakket om et forskningsløft, men realiteten er at den prosentvise økningen har vært til dels større over disse årene – omtrent den samme som kulturøkningen, men i milliarder mye mer fordi utgangspunktet selvsagt var mye større budsjetter. Så er det også riktig at vi ligger litt lavere i det private næringsliv. Nå er det jo ikke noen ulempe at vi har et veldig høyt BNP, og at dermed en stor forskningsinnsats likevel ikke utgjør så mye prosentvis av BNP som det gjør i mange andre land. Blant annet skyldes jo det veldig store oljeinntekter, som gjør at vi får mye igjen for pengene. De milliardene vi bruker til forskning f.eks. i olje- og gassektoren, er store investeringer, men prosentvis av den bruttoomsetningen de genererer, utgjør de ikke så mye som i andre industrier. Det skal vi være glade for, for det gir enorme inntekter til landet vårt. Samtidig beskriver representanten Warloe et riktig bilde av at verdensøkonomien blir mer kunnskapsbasert, og at det å være en innovativ nasjon krever en kontinuerlig innsats for å forbedre kunnskapen, produksjonsprosessene og produktene. Jeg mener at vi har blitt bedre i løpet av de siste årene i det å kommersialisere forskningsresultater. Jeg synes universitetene og forskningsinstitusjonene våre gjør en stadig bedre jobb med å bidra til knoppskyting, til bedriftssatsing, til patentering, til næringsutvikling. Vi må ha gode forskningsmiljøer ved universiteter, høyskoler, helseforetak og forskningsinstitutter, men vi må også ha denne broen inn i næringslivet, som representanten også er opptatt av. Det er også et viktig mål å øke kvaliteten i norsk forskning, for det er ikke bare antall kroner eller antall hoder – som det jo gjerne er lett å måle – som er avgjørende, det er også at kvaliteten i forskningen er av internasjonal verdi, at den faktisk bidrar til å utvikle kunnskap som er unik, som er etterspurt, og som også er nyttig for norsk næringsutvikling. Så er det et viktig mål at de norske forskningsmiljøene og kunnskapsbedriftene har et tett internasjonalt forskningssamarbeid, bl.a. gjennom bred deltakelse i EUs rammeprogram for forskning og teknologisk utvikling. Vi må innse at det aller meste av ny kunnskap kommer til å bli utviklet i andre land enn Norge, og det at våre miljøer kan ta dem i bruk raskt og effektivt, er av stor betydning også for norsk næringsliv.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-01-31:
Dette er en viktig debatt, og det er et stort engasjement på tvers av alle partier. La meg bare slå fast at 3 pst.-målet står fast, men målet er ikke viktig i seg selv; det er hva det skaper av næringsutvikling og kunnskapsvekst, som er det avgjørende. Det er helt riktig, som representanten Warloe viste til, at i Sverige har man en høyere prosentvis andel av BNP til forskning og utvikling, men vi har altså et 50 pst. større BNP enn svenskene, så hvis jeg måtte velge mellom Sverige og Norge, velger jeg Norge. Det at vi har en høy prosentvis vekst i BNP – f.eks. i 2012 på anslagsvis 2,5 pst., som SSB sier, i motsetning til eurosonens 0,2 pst. – gjør at vi må øke forskningsbudsjettene våre vesentlig mer for å holde tritt med BNP-veksten. Men det er ikke et problem; det er en fantastisk gave at vi er verdens rikeste land, så noe riktig gjør vi. Det er også et faktum at forskningsinnsatsen aldri har økt så sterkt i Norge som den har gjort under den rød-grønne regjeringen. Jeg var selv forskningsminister i årene 2000–2001. Da vi overga stafettpinnen i Forskningsdepartementet til Høyre, ble forskningsveksten året etter halvert sammenlignet med det budsjettet vi hadde lagt fram. Så det er ikke bare et spørsmål om hva man sier; det er også et spørsmål om hva man gjør. Vi skal fortsette å øke forskningsbevilgningene, men vi skal også fortsette å rette oppmerksomheten veldig tungt inn mot kvalitet, mot å få mest mulig igjen for pengene, mot å bygge disse broene mellom næringsliv og forskning, mot å kommersialisere mer av forskningsresultatene våre, mot å bygge et internasjonalt nettverk, slik at vi tar i bruk all den forskningen som også skjer internasjonalt, og mot å spisse forskningen, ikke minst, der vi har spesielle fortrinn. Der vil jeg vise til flere av de rød-grønne talerne som også snakker om dette med ikke å ha en næringsnøytral innsats, men om å sette virkemidler, forskningspenger, kapital og kunnskap inn i de næringene hvor vi har helt spesielle fortrinn. Det er det som har gjort oss rike, og det er den strategien vi skal bruke for at landet vårt skal forbli et godt land å bo i. Jeg tar engasjementet fra Stortinget med som en inspirasjon, både for Næringsdepartementet når det gjelder ambisjoner på forsknings- og utviklingsområdet, og for forskningsministeren i hennes arbeid. Her er dette tverrsektorielle samarbeidet av stor betydning, at forskningsinstitusjoner og utdanningsinstitusjoner i enda større grad må se hva de kan gjøre for næringslivet, og at næringslivet i enda større grad kan nyttiggjøre seg den kunnskapsutviklingen som foregår i Norge.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-01-31:
Dette er jo litt forskjellige spørsmål. Om rederiene velger å flagge hjem eller ikke, trenger ikke nødvendigvis å påvirke antall sjøfolk som Norge har. Men vi mener at det er et selvstendig mål å ha flest mulig båter under norsk flagg, bl.a. fordi det gir oss større tyngde internasjonalt, i internasjonale organisasjoner. Det å være en av de største sjøfartsnasjonene gjør at vi har større påvirkning på alt fra miljøregler til konkurranseregler i internasjonale diskusjoner. Så er det om å gjøre at vi beholder et høyt antall sjøfolk, det er en viktig del av klyngen vår. Vi vet at både rederiene, verftene og leverandørindustrien forteller at den kompetansen våre sjøfolk har, fra bruk av båtene til bruk av utstyr, bidrar til teknologiutvikling også i disse norske bedriftene. Her ser jeg at opposisjonen spriker. Her har Fremskrittspartiet mest å hente på et samarbeid med de rød–grønne. Det skal vi fortsatt satse på i årene som kommer.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-01-31:
Regjeringen legger opp til et stabilt rammeverk rundt den maritime næringen. Vi mener at vi har konkurransedyktige vilkår nå, både for rederiene og for å opprettholde antallet norske sjøfolk om bord i båtene. Vi registrerer at opposisjonen er svært delt her, med særlig Høyre som pådriver for nedskjæringer bl.a. i støtteordninger for sjøfolk. Vi har sett på fartsområdebegrensningene, men det er veldig vanskelig å lage ordninger som ivaretar alle målene vi har; å sikre gode konkurransevilkår, sikre sjøfolk og sikre en god og effektiv næring. Så per i dag foreligger det ingen planer om endringer av dette regelverket. Og som representanten helt sikkert er klar over, er langsiktig forutsigbarhet en av de viktigste forutsetningene for et konkurransedyktig næringsliv, slik at man vet hvilke rammebetingelser man har å investere etter. Det er også regjeringens målsetting på det maritime området.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-01-31:
Det å sørge for at vi opprettholder en betydelig andel norske sjøfolk, er det mange faktorer som påvirker. Rammebetingelsene for hele næringen er selvsagt en av dem, og det å sørge for at vi har norske rederier som også rekrutterer norske sjøfolk, er en viktig del av det. Nettolønnsordningen bidrar til at det også er mer lønnsomt å ansette disse sjøfolkene. Men så er det selvsagt et grunnleggende premiss at vi klarer å utdanne nye generasjoner sjøfolk, at den maritime utdanningen oppleves som attraktiv. Vi har hatt en full gjennomgang av de maritime utdanningene for å se på hvordan dette systemet kan gjøres enda bedre. I verftspakken, som vi presenterte våren 2010, var nettopp dette med kompetansebygging, det å sørge for at man driver med innovasjon i hele sektoren, og at man har maritime klynger i regionene som bidrar til oppmerksomhet om både næringen og rekruttering, viktige faktorer. Så vi får fortsette å snakke næringen opp og gi et tilbud til unge mennesker som ønsker å satse innenfor den maritime sektoren.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2012-01-31:
Først vil jeg takke representanten for at han tok opp dette viktige temaet om styrking av næringsforskning. Nå er det engang sånn at framtiden også skal skapes, den vedtas ikke. Vi må derfor legge forholdene til rette for mennesker som er i stand til å skape verdier. Investeringen i humankapital må styrkes hvis velferd og velstand skal opprettholdes. Norsk nærings- og arbeidsliv er i liten grad i stand til å konkurrere på pris med utenlandske næringer. Våre bedrifter må konkurrere med topp kvalitet og effektive løsninger for å selge sine varer og tjenester. Derfor er det av stor betydning at norske bedrifter får gode og forutsigbare incentiver til å drive med forskning og utvikling. For å få til dette må forskningsinnsatsen styrkes, og da må forholdene legges til rette for næringslivets forskningsinnsats. Forskningsrådets brukerstyrte innovasjonsarena, Sentre for forskningsdrevet innovasjon og SkatteFUNN er viktige virkemidler for å stimulere til tettere samarbeid mellom næringsliv og akademia. Et annet viktig tiltak har vært gaveforsterkningsordningen som ble innført i 2006. Denne har regjeringen nedlagt. Det synes jeg står i stor kontrast til det representanten Heggø sier, som roser regjeringens satsing på samarbeid mellom næringsliv og utdanningsinstitusjoner. Fremskrittspartiet oppfatter dette som et kutt i noe av den mest brukerstyrte forskningen vi har. Industri og annet næringsliv har en rekke gaveprofessorater gående over flere år. Tilbakemeldingene fra bl.a. maritim næring er at gaveforsterkningsordningen har vært avgjørende for å få på plass hele 20 gaveprofessorater til maritim FoU på universiteter og høyskoler over hele landet de siste årene. Vi mener det blir vanskelig å nå regjeringens mål om at næringslivet skal stå for to tredeler av forskningsinnsatsen i Norge når næringsrettet forskning systematisk taper i budsjett etter budsjett. Fremskrittspartiet var faktisk veldig spent på hvilke tiltak statsråden ville foreslå for å styrke næringsforskningen. Statsråden viste at han var veldig klar over betydningen av bedriftsforskning. Regjeringen har som mål at Norge skal bli verdensledende innen forskning og utvikling. Jeg må si at dessverre tok ikke statsråden ballen. Han benyttet ikke muligheten til å komme med noen som helst nye tiltak for å styrke næringsforskningen. Det korter i hvert fall ikke ned veien til målet.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2012-01-31:
Det har vært en interessant debatt, som viser at norsk skipsfart har enormt stor betydning for sysselsettingen. I noen landsdeler har den mye større betydning enn i andre. Vestlandet skiller seg ut som den landsdelen som har flest sysselsatte både direkte i næringen, blant leverandører som skipsverft og blant leverandører av tjenesteytende karakter. En rapport for 2011 som den maritime næringen på Haugalandet og i Sunnhordland har laget, viser at samlet omsetning i den maritime næringen i regionen var på 35,12 mrd. kr. Dette er et formidabelt beløp. Jeg vil absolutt anbefale alle som er opptatt av og interessert i skipsfarten og de ringvirkningene som den har for andre næringer, å lese rapporten. Regjeringspartiene skriver i sin merknad: «Denne regjeringen har satset på maritim næring gjennom konkrete tiltak.» De viser til at næringen gis forutsigbare rammer ved at nettolønnsordningen videreføres i statsbudsjettet for 2012. Den videreføringen som er vedtatt, medfører at konkurransekraften er betydelig svekket mot andre lands skipsfart. Leder av Maritimt Forum uttalte i forbindelse med regjeringens forslag til statsbudsjett for 2012 at heller ikke i år reguleres «sjøfolkenes ordning med hensyn til generell lønnsutvikling eller pris og inflasjon». Og videre: «Det statiske taket regjeringen innførte i 2008 ligger fast. Det betyr i realiteten at den norske ordningen hvert år svekker sin konkurransekraft, og at kostnadene ved å satse på norsk kompetanse nå er om lag 25 prosent høyere enn andre europeiske nettolønnsordninger.» Dette viser at regjeringens politikk ikke ivaretar norsk skipsfart. Men jeg er enig i at den tross alt er bedre enn politikken til enkelte partier som vil nulle ut ordningen – eller de partiene som har en politikk på området der de kun vil at nettolønnsordningen skal gjelde for offiserer. Dersom vi ser på utviklingen i Haugaland/Sunnhordlandregionen når det gjelder antall norske sjøfolk og antall utenlandske sjøfolk på norske skip i perioden 1999–2011, har antall norske ansatte doblet seg, mens antall utenlandske ansatte faktisk har tredoblet seg. Dersom dette fortsetter, står vi i fare for å tape mange arbeidsplasser til sjøs. Dette kan på sikt også få store negative konsekvenser for leverandørene til skipsnæringen. En meningsundersøkelse som Maritimt Forum gjennomførte blant rederier, viste at alle rederier mener at videreføring og styrking av refusjonsordningen for sjøfolk er en av de viktigste sakene for næringen. Fremskrittspartiet mener at det er av stor betydning at norsk skipsfart får forutsigbarhet og de samme rammevilkår som dem de konkurrerer med. Derfor er det av stor betydning at vi får en lovfestet, fullverdig nettolønnsordning for sjøfolk.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-01-31:
På vegne av saksordfører Elisabeth Røbekk Nørve har jeg gleden av å si noen ord om komiteens behandling av forslaget fra Fremskrittspartiet om en lovfestet, fullverdig nettolønnsordning for sjøfolk. Næringskomiteen og Stortinget har nå gjennom mange år vært enige om at norsk skipsfart – og den maritime klynge – er en svært viktig næring for Norge. Det har derfor heller ikke vært de store uenighetene om nettolønnsordningen. Fra Høyres side har vi hatt en litt annen inngang til dette, ved at vi har lagt mer vekt på kompetanse og har hatt en litt annen modell i våre alternative budsjetter – en modell som allikevel ikke kronemessig avviker veldig mye fra den som regjeringen har hatt. Men jeg understreker at vi har hatt en litt annen inngang til dette når det gjelder kompetanse, på samme måte, kan en si, som regjeringen har hatt en annen inngang til f.eks. rederiskatteordningen; man måtte opp i Høyesterett for å få avklart at norske rederier skulle ha de samme betingelsene som man stort sett hadde ellers i Europa. Så det har vært noen forskjeller i hvordan man har sett på det, men stort sett har det vært en enighet om at det maritime miljøet i Norge fortjener både komiteens og Stortingets støtte. I denne saken pekes det på at denne nettolønnsordningen finnes i de fleste europeiske land. Det er riktig, og derfor er det viktig at vi har en ordning som er konkurransedyktig. Jeg har også lyst til å understreke at for Høyres vedkommende mener vi at man fremover, i tillegg til å vektlegge dette med kompetanse for norske sjøfolk, også må se på hvor konkurransedyktige de norske registrene er. Vi har hatt forslag i Stortinget om å se på innretningen av skipsregistrene. Vi har også samtidig foreslått å se på nettolønnsordningen i kombinasjon med denne utvidelsen. Vi har ikke fremmet et konkret forslag om hvordan det bør gjøres, men vi har bedt regjeringen om en vurdering av det. Vi synes det var et godt forslag for å kunne se på den maritime næringens utviklingsmuligheter videre for å være konkurransedyktig og ha en god kompetanse både når det gjelder registrene og hos mannskapene. Derfor har vi fremmet et annet forslag enn det som er innstillingen her. Jeg er faktisk litt overrasket over at regjeringspartiene velger å ikke bifalle et forslag fra Fremskrittspartiet som i sin intensjon er prisverdig. Vi stemmer heller ikke for forslaget om å lovfeste, men foreslår at det vedlegges protokollen, nettopp for å vise at vi mener at saken er god, at den fortjener oppmerksomhet, og at det er et prisverdig forslag som ligger der. Så får vi se hva som kommer siden. Siste ord er sikkert ikke sagt om nettolønnsordningen, men jeg tror neppe det blir nye runder om dens totale eksistens. Det blir heller runder om hvordan den praktiske utformingen skal være, og da tenker jeg først og fremst på en utforming som gjør oss konkurransedyktige i fremtiden, totalt sett. Jeg tar opp det forslaget som vi fremmer sammen med andre.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-01-31:
Representanten Haugen sa i sitt innlegg at jeg var «begeistret» for det som kom i landbruksmeldingen om dette. Det var å ta i. Jeg har skrevet at jeg var positiv til det. Nå hører jeg at statsråden sier i sitt innlegg at han ikke vil si noe konkret om hvordan han har tenkt å gjøre dette i praksis, fordi meldingen er til behandling i komiteen. Da er egentlig spørsmålet mitt: Forventer statsråden at flertallet i komiteen kommer til å gi signaler om hvordan dette skal ordnes i fremtiden – som han da vil håndtere det etter – eller skal han selv gjøre en gjennomgang av dette etter at meldingen er vedtatt som den ligger? Hvilke forventninger har han til komiteen i den sammenheng?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-01-31:
Takk til interpellanten. Dette er et viktig tema. Dette er en viktig debatt. Kunnskap er og blir sentralt. Når nordmenns arbeidsinnsats utgjør over 70 pst. av Norges nasjonalformue, er det opplagt at kunnskapsnivået til den enkelte er avgjørende for nyskaping og vekst nå og i fremtiden. Både for å møte krav om nye og mer klimavennlige løsninger og generelle krav om innovasjon trenger vi en betydelig satsing på kunnskap, forskning og innovasjon. Innovasjon er trolig den viktigste drivkraften for utviklingen av samfunnet. De siste to hundre årene har verden opplevd en økonomisk vekst uten sidestykke i historien. Veksten har medført en økning i levestandarden til et nivå få trodde var mulig for bare en generasjon siden. Tilvenningen til økningen har gått like raskt, og det ville vært utålelig for de fleste å gå tilbake til levestandarden f.eks. i 1979 – uten Internett og mobiltelefon, for å nevne to viktige endringer vi har opplevd de siste 40 årene. Denne utviklingen er det nytenkende og innovative sjeler som står bak. Det er kanskje ambisiøst, men Kristelig Folkeparti har som mål at Norge skal være verdens mest innovative og nyskapende land. Innovasjon og økonomisk utvikling frigjør ressurser som kan brukes til andre samfunnstjenlige formål. Utviklingen av nye og innovative ideer er ofte nyttig for flere bedrifter enn bare den bedriften som utvikler dem. Nye og etablerte småbedrifter er i dette arbeidet helt sentrale – uten dem stanser Norge. Derfor prioriterer Kristelig Folkeparti i sitt alternative statsbudsjett for 2012 mer midler til innovasjon. Vi økte støtten til innovasjonstiltak gjennom BIA, opprettholdelse av Innovasjon Møbel, forsknings- og teknologiutvikling i havbruksnæringen, verdiskapingstiltak i landbruket og såkornfond for nyinvesteringer, for å nevne noe, slik at nye prosjekter i små og mellomstore bedrifter kan sikres finansiering. Kristelig Folkeparti mener at næringslivet må bygges nedenfra, og at politikernes viktigste rolle er å legge til rette for gode og forutsigbare rammevilkår for verdiskaping. På denne måten kan næringslivet gi trygge arbeidsplasser og overskudd til fordeling til viktige fellesskapsgoder, for vi må ikke glemme at det er det fremtidige, verdiskapende næringslivet som skal bære kostnadene for kommende generasjoner. Økt satsing på forskning og innovasjon er sentrale suksesskriterier for et verdiskapende næringsliv. Selv om målet er et stykke fram i tid, har Kristelig Folkeparti ett hovedmål for innovasjon: Norge skal være verdens mest nyskapende land, for det er innovasjon og nytenking som driver Norge fremover.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-01-31:
Vi sier ofte at rederiene er selve navet for at den maritime klyngen i Norge skal bestå og videreutvikles. Verdiskapingen er stor, og det er den største næringen etter petroleumsvirksomheten. Det er derfor viktig at næringen har gode rammevilkår, og at disse rammevilkårene tjener hele den norske skipsfartsnæringen. Selv om Kristelig Folkeparti har en annen modell for refusjonsordningen, vil vi at refusjonsordningen skal bestå. Jeg vil allikevel understreke at den har en konkurransevridende effekt i forhold til andre næringer, som f.eks. fiskerinæringen. Det er foreslått brukt 1,6 mrd. kr til ordningen for 2012, og regjeringen foreslår som tidligere en begrensning av de enkelte støttebeløp. Kristelig Folkeparti mener det totale tilskuddsbeløpet kan reduseres ved innføring av en endret modell som ivaretar norske sjøfolks kompetanse. Det har blitt argumentert med at nettolønnsordningen har ført til en sysselsettingsvekst, og at fjerning av denne vil føre til et ras av sysselsatte sjøfolk. I evalueringen av nettolønnsordningen som Econ Pöyry leverte regjeringen i fjor, kom det fram at sysselsettingsveksten i perioden etter at nettolønnsordningen ble innført, kunne ha vært drevet av boomen innen offshoremarkedet. Det er særlig slepebåter og forsyningsskip som har opplevd en sterk vekst i omsetning og aktivitet. Det er derfor mye som tyder på at veksten i sysselsettingen heller skyldes markedsforhold enn styrking av sysselsettingsordningene. At veksten i sysselsetting innen slepebåter og forsyningsskip først oppsto ett til to år etter at nettolønnsordningen ble innført, er nok en indikasjon på dette. Veksten i sysselsettingen er heller ikke unik for Norge, men omtrent den samme som i sammenlignbare europeiske land. I gjennomsnitt var veksten i sysselsettingen i sammenlignbare europeiske land på 17 pst. i perioden 2001–2007. Veksten i Norge var i samme periode på 19 pst. Rapporten forteller også at en ikke kan spore en særnorsk sterk vekst i sysselsettingen etter at nettolønnsordningen ble innført i 2002–2003. Rapporten konkluderer derfor med at veksten i norsk sysselsetting heller må forklares med markedsforhold enn med endring i sysselsettingsordningene. På bakgrunn av dette tror ikke Kristelig Folkeparti at lovfesting av en nettolønnsordning er den beste løsningen for å øke sysselsettingen i norsk skipsnæring. Kristelig Folkeparti støtter derfor komiteens tilråding om at forslaget ikke bifalles.