Børge Brende (Høyre), 2002-04-11:
Denne debatten viser at friluftsliv engasjerer. Og det er bra. Komiteinnstillingen viser også, noe som er enda viktigere, at selv om friluftslivet er mangesidig, er det bred politisk enighet om de aller fleste mål og virkemidler for å gjøre friluftsliv og naturopplevelser tilgjengelig for flere. I meldingen beskriver man fire svært sentrale områder – også fire arealtyper. Det ene er bymark, det andre er grønne lunger, det tredje er fjellområder, og det fjerde er strandsoner. Jeg la merke til at saksordføreren, representanten Brustad, sa i sitt innlegg at nå er det viktig at vi beveger oss fra fine ord og gode intensjoner, til handling. Det er jeg helt enig i. La oss ta de fire utfordringene og begynne med bymarka. Denne regjeringen har handlet der andre har sittet med hendene i fanget i mange år. I løpet av et lite halvår har vi vernet, gjennom to verneplaner – den siste er like rundt hjørnet – 15 000 dekar – i Oslomarka! Dette er viktige naturreservater, det er viktige landskapsvernområder, og det er viktig å bevare det biologiske mangfold i området slik at folk i Oslo, som har et oppland med nærmere en million, også i fremtiden kan ha de samme mulighetene til friluftsliv som i dag. Dette er «fra ord til handling». Denne planen var helt overmoden, og jeg satte fart i den etter at jeg overtok i Miljøverndepartementet. Så til det andre, grønne lunger. I Miljøverndepartementet har det i flere år ligget en plan klar til fremsendelse, knyttet til bedre arealplanlegging i Norge. Den er ikke blitt fremmet. Miljøorganisasjonene og friluftsorganisasjonene har etterspurt den. Om noen uker fremmer Regjeringen en egen stortingsmelding om bedre miljø i byer og tettsteder, som går gjennom hele arealplanleggingen. Komiteen får altså i vår mulighet til å behandle denne meldingen, som går på hvordan vi skal sikre barna våre tilgang til grønne lunger, og hvordan vi skal sikre grøntdrag og grønne korridorer fra byene opp til marka, slik at de som har asfalt utenfor boligen sin, i større grad kan komme seg ut på en sykkeltur eller spasere opp til marka. Denne kommer nå til behandling i Stortinget – og saken var overmoden. Jeg er glad for å få den ut av skuffen, der den har ligget altfor lenge. Fra ord til handling! Så til det tredje forholdet, knyttet til fjellområder. Heldigvis er det nå flere enn noensinne som benytter fjellet til aktivt friluftsliv. Og hva har denne regjeringen gjort? I løpet av et halvår har vi altså opprettet den første nasjonalpark i Norge på ti år, Forollhogna. Saken har ligget og ruget og ruget i departementet. Det er mange som ikke har villet ta belastningen med å kjøre frem en verneplan, i mitt eget valgdistrikt, en verneplan som er veldig viktig, viktig for å bevare seterdaler, viktig for å bevare villrein. Vi viser her rett og slett at vi går fra ord til handling. Hva har man gjort i de ti årene når man ikke har fremmet en eneste nasjonalpark? Man har ikke gått fra ord til handling. Men det har denne regjeringen gjort. Og på toppen av det, etter at det altså er opprettet den første nasjonalpark på ti år, vil vi den 1. juni, med Kongen i spissen, åpne utvidelsen av Dovrefjell nasjonalpark. Komiteen er også hjertelig velkommen. Det blir en stor begivenhet, også som en oppfølging av Forollhogna. Dette er friluftsliv i praksis. Vi vil også i løpet av året utvide verneområdet på Svalbard til de biologisk sett rikeste områdene, og vi vil opprette en verneplan for Bjørnøya. Det er også andre forhold som er nevnt, bl.a. har man vært inne på fisk. Hva gjør vi f.eks. for å verne om den atlantiske villaksen, verne om den fisken som det her er snakk om? Vi har hatt en sterk innsats i forhold til å få stoppet et gyroinfisert anlegg i Bullaredalen, slik at ikke hele Haldenvassdraget mister villaksen sin på grunn av gyroinfeksjon. Der er vi i ferd med å nå i mål i forhold til svenskene, håper jeg. Vi må også komme med ytterligere tiltak i forhold til villaksen. Så til motorferdsel i utmark, som utgjør et stort og viktig kapittel i denne meldingen. Der hadde den forrige regjeringen tenkt å fremme endringer i forskriftene, før prøveprosjektet i åtte kommuner var gjennomført! Men det er åpenbart slik at når Arbeiderpartiet igjen havner i Stortinget, finner partiet grunn til å pusse opp miljøprofilen sin. Det var selvsagt veldig uklokt ikke å gjennomføre et prøveprosjekt med lokal forvaltning og få det evaluert før man endret forskriftene. Og nå er jeg veldig glad for at saksordfører Brustad også gir støtte til det jeg har lagt opp til på dette punktet. Nok et viktig element i friluftsmeldingen som går igjennom! En annen bit som også er helt vesentlig, er kulturminner, det å kunne oppleve kulturminner i forbindelse med friluftsliv. 1 pst. av kulturminnene våre forsvinner. Hva har denne regjeringen rukket å gjøre i løpet av et halvår? En sak som også har ligget veldig lenge og ruget i departementets skuffer, er vern av Yttersø Gård – en perle av en lystgård i Vestfold, med 25 dekar rundt, som Regjeringen vernet like før jul, for da å levere det like før vi gikk inn FNs kulturminneår; det er også Fjellenes år, som man er kjent med. Vi vil revitalisere norsk miljøpolitikk, og det har vi også vist gjennom å ta viktige skritt innenfor friluftslivets områder. Så er det selvsagt noen som ikke har veldig stor sans for privat eiendomsrett, og som har hatt et anstrengt forhold til den i mange år, som gjør to forhold, knyttet til 25-metersbeltet og 100-metersbeltet, til den store saken her i dag, og det forstår jeg godt. Med en slik mangel på resultater på alle de andre områdene, ville jeg med så svakt argument også hevet stemmen på de to punktene. Jeg forstår strategien, men det er ikke riktig at det som regjeringspartiene i Stortinget her har gjort, er noen form for svekkelse av friluftslivet. Tvert imot har man også påpekt det helt åpenbare at hvis man skal ha et godt friluftsliv, og ha et skikkelig vern av viktige områder, er man avhengig av at private eiendomsbesittere og de som eier hus og grunn og hytter, også ivaretar sine områder på en skikkelig måte. Dessuten: Hva har regjeringspartiene gjort? Man har sagt at når det gjelder 25-metersbeltet, er man villig til å vurdere det, og oversende det til Regjeringen, man har ikke sagt nei. Nå virker det som om flertallet ikke engang vil være med på en oversendelse til Regjeringen for nærmere gjennomgang. Men jeg har jo merket meg at Arbeiderpartiet også her har forlatt den forrige regjeringens opplegg. I en artikkel i Dagsavisen den 7. april uttrykker saksordføreren at man ønsker ferdsel i det omtalte 25-metersbeltet. Men det den forrige regjeringen la opp til, var at man bare kunne ha ferdsel akkurat langs strandkanten. Det er skapt uklarhet i forhold til defineringen av innmark til utmark. Dette er jeg villig til å gjennomgå på en skikkelig måte. Jeg håper at opposisjonen tar den utfordringen og lar meg få gjennomgå dette. Når det gjelder 100-metersbeltet, forstår jeg på saksordføreren at nå er det nok, nå må vi gå lovveien. Det er i så fall også en ganske tøff dom over egen innsats gjennom mange år. Saksordføreren sa også at det er gitt veldig mange dispensasjoner i løpet av kort tid. Da sikter man da til Riksrevisjonens undersøkelse. I løpet av kort tid – fra 1982 – er det gitt 8 100 dispensasjoner. Det er bruttotall, en tar også med f.eks. gjenoppbygging av nedbrente hus og falleferdige hus. Jeg har foretatt en spørreundersøkelse blant fylkesmennene, som viser at det er gitt få dispensasjoner til nye bygg i Oslofjord-området i forhold til de øvrige fylkene. Det er selvsagt forskjell på en fabrikk på Vestlandet som er nedlagt, og som gjøres om til friluftsområde, også med hytter, og området langs Oslofjorden, hvor det er et helt annet press. Det tror jeg man skal ha med seg. Vår gjennomgang av det som har skjedd de siste årene, viser f.eks. at Vestfold rapporterte at de første halvår 2001 hadde hatt totalt 77 dispensasjonssaker i 100-metersbeltet, hvorav 60 ble innvilget og 17 avslått. De fleste dispensasjonene gjaldt utvidelse av eksisterende hytter. To søknader om nye hytter ble avslått, men det ble gitt flere tillatelser til å rive gammel hytte og oppføre ny. Som vi ser, er det derfor ikke oppføring av nye bygg som er hovedproblemet her, men derimot er mindre tiltak som tilbygg etc. viktige elementer i dette. Men hva har vi gjort på dette området? Den forrige regjeringen skrev ikke noe brev til fylkesmennene og kommunene. Den 8. mars gjorde jeg rede for at vi i utgangspunktet har et forbud mot bebyggelse i 100-metersbeltet. Dette skal man være meget oppmerksom på fra fylkesmennenes side, og fylkesmennene kan bruke innsigelsesretten sin, også i forhold til reguleringsendringer og dispensasjonssøknader fra ulike kommuner. Dette har man ikke gjort siden 1982, men kanskje man skulle begynne med det før man går lovveien og løfter ansvaret bort fra kommunene, som har hovedansvaret for dette.