Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-08:
Den 18. desember 2006 var en merkedag for Norge. Da meldte styrene i Statoil ASA og Norsk Hydro ASA at de var enige om å anbefale sammenslåing mellom Hydros petroleumsvirksomhet og Statoil. De politiske diskusjonene er mange og spørrende, men det er vel ikke tvil om at sammenslåingen vil skape en sterk og levedyktig norsk aktør i den globale olje- og gassindustrien. Andre spørsmål gjelder den sterke dominansen som det sammenslåtte selskapet får. Dette er omstendelig tatt opp i innstillingen fra komiteen. De borgerlige partiene har en rekke forslag i så måte, forslag som bærer mer preg av å ville være uenig enn av sakens faktiske realiteter. Vi vil følge situasjonen nøye, og eventuelle tiltak vil bli iverksatt dersom det er påkrevd. De rød-grønne partiene vil fortsatt arbeide for å bevare mangfoldet og konkurransen på sokkelen, og til det har vi et godt redskap, nemlig å utøve et sterkt eierskap. Det kan de borgerlige tenke på i sin privatiseringsiver. Jeg er av den formening at dagens mangfold og konkurranse vil bli holdt ved like av de andre etablerte aktørene, nye aktører, konsesjonsverket og stemmereglene i utvinningstillatelsene. De fire største funnene, som også statsråden var inne på, som planlegges utbygd, opereres av andre selskaper enn Statoil og Hydro. Jeg nevner Shell, BP, Total og Gaz de France. Eni er operatør på Goliat, og Shell overtar operatøransvaret på Ormen Lange til høsten. Statoil og Hydro er selskaper som er fremst i rekken på offshoreteknologi, og det vil komme godt med når olje- og gassutviklingen beveger seg nordover. Vi vet at Norskehavet og Barentshavet har noen flere utfordringer enn Nordsjøen, spesielt når det gjelder miljø og klima. Dette ble det tatt høyde for da vi behandlet forvaltningsplanen for Lofoten og Barentshavet, og jeg forventer at miljøutfordringene har fått sin gjennomgang, og at svarene foreligger senest i 2010. Blant annet har Statoil til nå vært meget interessert i Nordland VII og Troms II, og jeg tar som en selvfølge at interessen ikke er mindre etter sammenslåingen. Det sammenslåtte selskapet vil stå enda sterkere for framtidig satsing og deltakelse i nordområdene, og da snakker jeg om Norskehavet nord og Barentshavet med den russiske delen. Konsernsjef Helge Lund i Statoil varsler, i en artikkel i Nordlys 31. mai 2007, at det blir mer leting utenfor Nord-Norge, og sier at det er ingen grunn til å tro at satsingen til StatoilHydro i nord vil dempes når man blir ett fusjonert selskap. Han sier også at letemiljøet i Harstad blir styrket som en konsekvens av fusjonen. Jeg mener det er helt nødvendig at Harstad som kompetansemiljø styrkes i forhold til økt aktivitet i nord. Dette er i samsvar med det hele komiteen uttrykker i innstillingen, hvor man stiller krav til både selskapet og myndighetene. Det må stilles krav til lokal verdiskaping allerede ved godkjenning av framtidige utbyggingsplaner, og aktiviteten i nord må få konsekvenser når det gjelder framtidig utvikling, verdiskaping og sysselsetting på land i regi av selskapet. Vi har tre baseorganisasjoner i nord. Disse tror jeg de borgerlige har glemt i sin kritikkiver. De heter Brønnøysund, Sandnessjøen og Hammerfest. De skal også brukes aktivt i forbindelse med nye utbygginger på sokkelen. Selskapet skal også utvikle disse, samtidig som det blir nødvendig å utvikle tilsynsoppgavene etter hvert som aktiviteten forsterkes. De fleste folkene i nord, ikke minst i Nordland, er optimistiske når det gjelder framtiden. Gjennom forvaltningsplanen og gjennom de føringer Stortinget nå legger for det nye selskapet med hensyn til aktiviteter på land, og det mangfoldet vi fortsatt skal ha, så går dette rett inn i Regjeringens langsiktige strategi for nordområdene, der også forskning, utvikling og kunnskap er nøkkelfaktorer.