Åslaug Haga (Senterpartiet), 2004-06-16:
Krigen i Irak har satt FN på alvorlige prøvelser, og FN har vært gjennom en svært krevende politisk tid. USA mente at FNs medlemsland gjorde FN irrelevant ved ikke å følge amerikanerne og gi mandat til krigen i Irak. FNs hovedkvarter i Bagdad ble utsatt for et alvorlig angrep i august 2003, og flere sentrale FN-medarbeidere ble drept. Nå ser vi imidlertid at okkupasjonsmaktene i Irak har erkjent at de må ha FN med for å løse den floken de har satt seg sjøl i. De har bedt på sine knær om at FNs legitimitet og kompetanse blir brukt i den videre håndteringen i Irak. Vi har igjen fått bevist at FN er nødvendig og relevant. Organisasjonen har mange svakheter, men FN blir aldri noe annet enn hva medlemslandene gjør organisasjonen til. Etter den siste tids prøvelser er det viktigere enn noen gang at Norge støtter helhjertet opp om FN og FNs generalsekretær. I komiteens innstilling understrekes behovet for reform av FN, og det legges betydelig vekt på reform av Sikkerhetsrådet. Ja, reform av Sikkerhetsrådet er viktig og nødvendig for at Sikkerhetsrådets vedtak skal møtes med maksimal respekt, og vi skal ikke gi opp det arbeidet. Samtidig må ikke dette, som vi vet er enormt krevende, skygge for annet viktig reformarbeid i organisasjonen. Det er framgang i reformarbeidet på utviklingsområdet, men det går sakte. For at FNs bistandsvirksomhet skal bli mer effektiv, må de ulike FN-organisasjonene i større grad opptre enhetlig på landnivå, under én ledelse. Vi ser skritt i riktig retning, men Norge må som en av de største bidragsyterne på utviklingsområdet være en pådriver i dette arbeidet. Vi kan ikke tillate effekttap som følge av manglende samarbeid mellom ulike FN-organisasjoner. Uten enhetlig ledelse og tett koordinering vil FN miste slagkraft, og mottakerlandene vil måtte bruke unødvendig mye administrative ressurser, som ofte er en knapphetsfaktor. Senterpartiet er opptatt av at ikke bare må FNs utviklingsorganisasjoner opptre enhetlig på landnivå, men FNs politiske virksomhet må også inngå i den enhetlige ledelsen. Det er en betydelig svakhet ved FN som system at skottene mellom det politiske arbeidet og utviklingsarbeidet er altfor tette. Norge må bidra til at utviklingsarbeidet og det politiske arbeidet kobles tettere sammen. Det sies ofte at kampen mot terror ikke kan vinnes med militære maktmidler alene, og at politiske, økonomiske og miljømessige spørsmål må ses i sammenheng. Og det er sjølsagt riktig. Det har vært gjentatt i denne sal mange ganger i dag allerede. Problemet er at vi altfor sjelden evner å gjøre nettopp dette i praksis. Institusjonelle hindre må ikke ytterligere komplisere allerede kompliserte sammenhenger. Derfor trengs det mer oppmerksomhet omkring behovet for å bygge ned altfor markante skiller mellom politikk på den ene siden og utvikling på den andre. Tettere integrering av FNs arbeid vil kunne være et lite skritt på veien. Senterpartiet er glad for at hele komiteen ønsker økt oppmerksomhet på det konfliktforebyggende arbeidet i FN. Dette er en utfordring til Regjeringa. Under Gro Harlem Brundtlands tid som statsminister ble det opprettet et fond for preventivt diplomati, tilknyttet generalsekretæren. Tanken bak fondet var rett: Mer av FNs arbeid og ressurser må rettes inn mot kriseforebygging. Tida er mer enn moden for å evaluere hvorfor dette arbeidet ikke har fått større oppmerksomhet i FN, og initiativ må tas for å videreutvikle organisasjonens arbeid på nettopp dette feltet. I denne innstillinga, som i de fleste andre innstillinger på det utenrikspolitiske feltet, sutrer mange partier over at vi ikke er EU-medlemmer. Vi kan være uenige om hvorvidt Norge bør være EU-medlem eller ikke, men det forundrer meg at man i alle sammenhenger skal være opptatt av de utfordringene det er for Norge ikke å være EU-medlem, og at man aldri kan se på de mulighetene det gir for Norge å ha en sjølstendig stemme i utenrikspolitikken. Det er påfallende at man ikke ser hvilke begrensninger som også ligger i EU-koordineringa, og ikke minst når man ser hvilke begrensninger som vil ligge der når EUs nye grunnlov etter alt å dømme vil bli vedtatt.