trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Arbeiderpartiet mener at vi burde ha ventet og behandlet også dette spørsmålet om klassedeling i forbindelse med oppfølging av Kvalitetsutvalgets innstilling. Min oppfatning har bare blitt forsterket etter den flertallsinnstillingen vi har på bordet i dag, fordi en del spørsmål knyttet til dette utsettes, en del bes det om ytterligere vurderinger og oppfølging av, og det skaper utrygghet. Hvorfor har det vært så viktig for Kristelig Folkeparti å presse fram en endring akkurat i dette spørsmålet før en har fått svar på de uklarheter regjeringspartiene selv ber om i den foreliggende innstilling? Vi har hatt klasser i så lang tid at ett år fra eller til umulig kan være det viktige. Så to enkle spørsmål om innhold: Er egentlig basisgruppe en mindre klasse? Hva er forskjellen på eventuelt en klassestyrer og en kontaktlærer?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Det er noen unaturlige konstellasjoner her som gjør at en blir overrasket når en har mulighet til å ta replikk på Senterpartiet. Jeg har lyst til å spørre om det som Senterpartiet og også et flertall sier ikke er avklart, begrepet «pedagogisk forsvarlig», som det er lagt vekt på som et viktig argument av dem som har sagt at vi burde ha avventet Kvalitetsutvalgets innstilling. Jeg oppfatter det slik at innstillingen fra Kvalitetsutvalget, bl.a. spørsmålet om størrelsen på grupper, nettopp understreker hvorfor vi egentlig burde kunne ha sett dette i sammenheng. Da vil jeg høre om representanten Kleppa vil ha en oppfatning av hva «pedagogisk forsvarlig» er, når dette kommer tilbake som en oppfølging av Kvalitetsutvalget. Jeg oppfattet tidligere representanten Reikvam, som er med på de samme merknadene og det samme vedtaket som Senterpartiet, som egentlig bare å ville ha en målsetting, og jeg oppfattet en pedagogisk forsvarlig målsetting. Men vi må ha noe mer kjøtt på beina.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Jeg er ikke bare opptatt av å ha som mål å tenke nytt, men også av at resultatet av tankene er gode. I forhold til at det ute ropes om at vi skulle endre klassedelingsregelen, har ikke jeg oppfattet det slik. Det er godt mulig at en del har vært i kontakt med enkeltpersoner rundt omkring, men representantene for de store organisasjonene, de som representerer f.eks. foreldrene og lærerne, har ikke avvist å ta stilling til en mulig endring, men sier: Hvorfor kan vi ikke få svar på en del av de spørsmålene som regjeringspartiene selv stiller til sin egen regjering, og som de ikke kan svare på i dag? Det skapes altså en usikkerhet ute. Er det noe skolen trenger aller minst, er det utrygghet – usikkerhet om hva det er vi nå egentlig vedtar. Og som jeg har sagt: Klassen har vi hatt i så mange år at ett år fra eller til umulig kan spille noen rolle. Men det spiller en stor rolle for alle dem som representerer aktørene i skolehverdagen.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Når SV har forventninger om å gjøre revolusjon sammen med Høyre, så blir jeg utrygg på retning. Begrunnelsen fra Regjeringen i proposisjonen for disse endringene er både ut fra ressurstildelingshensyn og pedagogiske kvalitetshensyn. Det er åpenbart at Regjeringen i hvert fall argumenterte med at vi ville ha sluppet de store hoppene i ressursnivået med f.eks. nye elever ved enkelte skoler, så hensikten med ressursbesparing var nok der. Nå er ressursspørsmålet utsatt, og spørsmålet om det pedagogisk forsvarlige er utsatt. Hva var da hensikten med å presse fram denne saken når vi har en gyllen anledning kanskje allerede til neste år? Jeg synes ikke det er et godt grunnlag når en får til en systemendring med et parti som mener at dette er et hastverksarbeid som ikke ivaretar elevenes og foreldrenes interesser – som Fremskrittspartiet sa tidligere i dag – der SV tydeligvis har gått inn på et kompromiss i forhold til at de fikk utsatt ressursspørsmålet.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Det gjelder statlig utbetaling. Det blir nok litt sammenblanding i forhold til den saken om friskoler som vi diskuterte for kort tid siden. Det sies her igjen litt høyverdig at også denne tilskuddsloven bygger på prinsippet om foreldrerett i henhold til internasjonale konvensjoner, og det blir brukt som argument for at man skal ha statlig utbetaling. Jeg går ut fra at vi følger opp internasjonale konvensjoner på mange andre områder, f.eks. om barns rettigheter, uten at alt som har med barn å gjøre, dermed skal finansieres fra statens side. Jeg går ut fra at barns rettigheter blir ivaretatt både i kommuner og fylkeskommuner. Jeg oppfatter at forslaget rett og slett er en måte å særbehandle private skoler på, i motsetning til øremerkingen over rammene på alle andre områder. Men jeg vil gjerne igjen høre om man har noen dokumentasjon på at internasjonale konvensjoner brytes hvis vi bare følger den gamle privatskoleloven.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Denne replikken kunne jeg vel kanskje ha tatt også i forhold til andre, men det gjelder litt oss selv. Vi avgav innstillingen på tirsdag, der det framkom at det ikke var flertall for noe forslag, og det var heller ikke lansert noen subsidiær stemmegivning. Det kunne en kanskje forvente kom i løpet av dagen her. Jeg tror noe av årsaken til det er den hastemåten regjeringspartiene og Fremskrittspartiet vil ha fram saker her i Stortinget på, noe som betyr at vi nesten bare kom fram til primærstandpunkter i innstillingen. Jeg tror det gjør godt om man bruker litt mer tid, og jeg tror at det kan danne basis for et bedre grunnlag for beslutninger her i Stortinget. Så i dag – to dager etterpå – fremmes det fellesforslag fra regjeringspartiene og SV som forandrer på partienes standpunkter på flere punkter, og som også innfører nye ting i forhold til tallstørrelser. Det er altså ikke en subsidiær stemmegivning. Jeg synes dette er en uryddig måte å gjøre det på. Når jeg tar replikk her, er det for å si at en komiteleder bør i hvert fall sikre at realitetene i partienes standpunkter kommer fram før den dagen saken skal behandles.
Jan Olav Olsen (Høyre), 2003-06-12:
Jeg hadde ikke tenkt å ta replikk på representanten Reikvam, for vi er jo rørende enige – men det var det han sa om skoleledelse, at merknaden betyr at rektorer bør og skal ha formell kompetanse. Jeg håper representanten Reikvam er enig med meg i at det er å trekke vår felles merknad noe langt. Vi sier at det er viktig med formell pedagogisk kompetanse, men vi åpner altså for at andre kan tilsettes som rektorer. Er det ikke å gå litt langt å si at vi her har sagt at rektorer skal ha formell pedagogisk kompetanse?
Jan Olav Olsen (Høyre), 2003-06-12:
Jeg hadde i grunnen satt meg behagelig til rette, for om det ikke er samme rørende enighet mellom regjeringspartiene og Senterpartiet som med SV, er det tross alt enighet. Men i min behagelige sittestilling syntes jeg at representanten Meltveit Kleppa sa at det fra Høyre ble påstått at lærerne var udugelige, pengeslukende mennesker – jeg vet ikke engang om det var ordet menneske som ble brukt. Jeg går ut fra at representanten Meltveit Kleppa er enig i at det ikke er noe som er sagt fra Høyre-hold. Det må i tilfelle være hennes tolkning av hva hun muligens måtte kunne ha hørt. Jeg er selv lærer, og jeg ville ha store problemer med å kunne forsvare et parti som mener at jeg er et udugelig, pengeslukende menneske. Jeg føler at det må være en relativt fri tolkning fra representanten Kleppas side, og vil gjerne ha bekreftet at det er hennes tolkning av noe hun måtte ha hørt.
Jan Olav Olsen (Høyre), 2003-06-12:
Også dette er en sak som etter Arbeiderpartiets mening behandles for raskt, også denne bør skyves framover i tid, hører vi. Det er da tydelig at hadde Arbeiderpartiet hatt flertall i denne salen, hadde norsk skole stått i stampe. Også nå snakkes det om redsel for at friskoler skal rasere den offentlige skole. Representanten Bekkemellem Orheim brukte uttrykket «frislepp». Om dette ikke er mistillit til lokale politikere, må det vel i aller høyeste grad i hvert fall være mistillit til den norske offentlige skolen, og mistillit til at norsk offentlig skole har den kvalitet og kan utvikle den kvalitet som vi alle ønsker at den skal ha. Er det virkelig slik at representanten Bekkemellem Orheim og Arbeiderpartiet har så liten tillit til den offentlige skole at de mener at i det øyeblikk foreldre får en reell valgfrihet til å velge skole, vil det bli et frislepp, og elever vil strømme over fra den offentlige skole til friskolene?
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-12:
Basisgruppene sikrer den sosiale enheten for elevene. Det vil være en fast ramme, og basisgruppene ledes av en lærer, en kontaktlærer eller en elevkontakt som tar ansvaret for hjem-skole-samarbeid, det sosialpedagogiske arbeidet, osv. Men denne kontaktlæreren har ikke eneansvar for undervisningen for disse gruppene. Det er det som er den viktige forskjellen i forhold til den klassiske klassestyrer som har hatt ansvar for mange fag i allmennlæren, og som har hatt sin undervisning. Nå er det allerede i dag mye mer fleksibelt også der, men det er i hvert fall flere som har ansvaret for opplæringen, enn bare den som er fastlærer. Det har vært viktig for Kristelig Folkeparti å sikre ressursene når vi fjerner dette. Her synes jeg vi har hatt et godt og konstruktivt samarbeid i dialogen med SV, så vi er fornøyd med det vedtak som Stortinget nå fatter.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-12:
Jeg tror dagens vedtak er fornuftig for å skape sikkerhet for at ressursene skal beholdes. Jeg tror videre det er et klart signal til skoleeiere om de tilsynsoppgaver som skal gjøres. Men det har fra Regjeringens side ikke vært noen intensjon om å fjerne ressurser fra skolesektoren. Hvis representanten Reikvam mente at det var det som lå i proposisjonen, har han misforstått. Men det gir et ekstra styringssignal for tilsynet. Så er det helt riktig det som representanten Reikvam peker på, at kommunene har en utfordring. Derfor må vi bedre kommuneøkonomien, og jeg mener at det kommuneopplegget som Regjeringen har lagt fram for neste år, er et godt bidrag på den veien. Men så har denne sal et ansvar for å skape realistiske forventninger i befolkningen om hva offentlig sektor kan løse av oppgaver. Her tror jeg også SV kan bidra.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-12:
Jeg tror ikke man finner skrevet i stortingsdokumenter at fra Regjeringens side er dette noen sparereform. Det står ikke det i dokumentene som er lagt fram. Når man hører noe, kan det hende at man hører det man vil høre. Mitt svar er at vi har en felles oppgave i ikke å pålegge kommunesektoren flere oppgaver enn at den har ressurser til å utføre de oppgavene. Det er utfordringen til denne sal. Det er det viktig å huske på når alle fagkomiteer holder på med sine områder, og det er også viktig at man klarer å ha et helhetsperspektiv på sektoren. Kristelig Folkeparti vil kjempe for at kommunesektoren skal få ressurser nok til å løse de oppgavene den har. I dag er det et gap mellom oppgaver og ressurser, og vi må gradvis tette det gapet. Det er utfordringen vi står overfor.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-12:
Vi har i hele vår behandlet friskolelovgivning. Også tilskuddskapitlet har vært en oppfølging av dette, og vi har kjent til Regjeringens forslag siden i slutten av april. Vi mener derfor at det har vært rimelig tid til også å jobbe med tilskuddsmodellen. Når det gjelder forslag nr. 15, sa jeg i mitt innlegg at dette betyr at utslagene av omleggingen til det kommunespesifikke tilskuddsgrunnlaget i forhold til dagens nasjonale snitt, blir mindre enn hvis en ikke hadde lagt begrensninger. For enkelte kommuner er forskjellene større, og når en legger inn en pluss/minus på 7 pst., har en begrenset intervallene som utslaget av den omleggingen gir, slik at det er nærmere et nasjonalt snitt for enkelte kommuner enn det som et rent kommunespesifikt tilskuddsgrunnlag ville bety.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-12:
Svaret er nei, et klinkende klart nei. En skole skal fungere i et nærmiljø, og skoler må etablere seg i det nærmiljøet der en ønsker å jobbe sammen med elevene. Det er jo nettopp foreldrene og barna i nærmiljøet en skal betjene. Hvis en har en konserntankegang knyttet til skoledrift, så blir André Kvakkestads spørsmål logisk. Men i Kristelig Folkeparti tenker vi ikke skole slik. Vi ønsker det ikke heller. Vi ønsker at skole skal komme ut fra et engasjement for å utdanne elever, og at skolen har en rolle i sitt nærmiljø. Da skal dét ligge til grunn når en etablerer, og ikke hvor en kan tjene mest penger.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-12:
Arbeiderpartiet har fremmet forslag om en egen modell. Jeg må si at denne modellen som Arbeiderpartiet og SV har som utgangspunkt, er ganske lik modell 1, den som går på likebehandling, kommunalt tilskuddsgrunnlag og kommunal utbetaling. Den eneste forskjellen er at det her også er knyttet opp til en kommunal godkjenningsrett for friskolene. Det gir selvfølgelig kommunene en annen styringsmulighet i forhold til skolestruktur. Men i finansiell forstand er det ganske likt. Jeg er imidlertid glad for at Arbeiderpartiet er med på å presisere loven i forhold til kommersielle interesser. Da vil jeg si at det største hinderet for at vi skulle få et frislepp av friskolene, er nettopp at vi luker bort de kommersielle interessene og skolekonsernene. Det er det som vil hindre frisleppet. Vi får litt flere skoler, ja, men frislepp får vi ikke.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-12:
Det var et ordspill her med hensyn til briller, og da har jeg lyst til å si at den som mener at regjeringspartiene torpederer Sem-erklæringen om friskolene, absolutt bør skifte briller. Vi arbeider jo faktisk med å oppfylle den, det er det vi holder på med. Så har jeg lyst til å sitere meg selv fra mitt innlegg 27. mai i år, hvor jeg sa følgende: «Ved søknad om godkjenning av friskoler skal kommunene uttale seg om hvilke konsekvenser det kan få for den offentlige skolen, men kommunene skal ikke ha noen vetorett. Her ligger det en skjønnsvurdering som i enkelte særlige tilfeller kan påvirke søknadsbehandlingen.» Det er inn i dette skjønnsrommet forslag nr. 16 må leses, hvor vi understreker at ved behandling av søknader om etablering av friskoler kan en «legge vesentlig vekt på kommunens uttalelse». Dette er ingen vetorett, men det går inn i skjønnsrommet, som jeg erkjenner har vært der hele tiden.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-12:
Jeg synes Senterpartiet både i arbeidet i komiteen og også her har opptrådt veldig logisk og forståelig ut fra utgangspunktet. Nå hørte jeg jo at representanten Meltveit Kleppa hadde et veldig langt innlegg omkring det lokale selvstyret, og hun mente da at hun automatisk ut fra kommunens ansvar for skolesektoren også kunne utlede ut fra det at kommunene også har et finansielt ansvar for friskoler. Jeg er ikke så sikker på at det er noen logisk forbindelse mellom lokalt selvstyre og prinsippet om at en skal ha et finansielt ansvar også for friskolene. Når jeg sier at jeg ikke er så overbevist om den logiske forbindelsen, henger det sammen med at friskoler ikke er en kommunal oppgave. Friskoler er noe som er bygd på en foreldrerettstenkning, som foreldregrupper starter på egen kjøl. Jeg tror faktisk at logikken blir feil!
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-12:
Representanten Simonsen og representantene fra Fremskrittspartiet drar i gang et par debatter her som jeg stiller meg litt spørrende til, for det første at foreldre vil velge å sende sine barn til skoler med størst statstilskudd. Det er faktisk en parallell til at folk bosetter seg i kommuner som bruker mest på skoler. Men det som er poenget i forhold til friskoleloven og prinsippet der, er at hver enkelt skole er et selvstendig rettssubjekt. Hvorfor skulle da skoler samarbeide om å sende elever bort fra seg? Det ville jo ødelegge det økonomiske grunnlaget for egen drift. Skolen ville ikke bli etablert av foreldregruppen hvis det bare var økonomiske resonnement som lå til grunn. Men det er ikke bare økonomiske resonnement som ligger til grunn når man etablerer en skole. Man har en genuin interesse av å drive opplæring av barn i området. Jeg synes at dette er en veldig merkelig problemstilling, som jeg opplever som mer teoretisk enn reell. Så har jeg også lyst til å si til representanten Simonsen når det gjelder hvorfor vi er med på forslag nr. 16, at det er ganske enkelt fordi det går inn i det skjønnsrommet, og presiserer skjønn, som har ligget i proposisjonen. Og så har vi fått flertall for en tilskuddsmodell som vi ønsker, som er ganske viktig for oss. Sosialistisk Venstreparti var villig til å gå inn i den dialogen. Som saksordfører har jeg fridd til alle andre partier for å finne en løsning, men har ikke merket noen vilje. Sosialistisk Venstreparti tok utfordringen til slutt, og vi fant en løsning som vi kan leve med, og som SV kan leve med, og som gir et godt finansieringssystem for friskolene.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-12:
Det var overraskande at det var ein replikk til overs. Då vil eg nytta høvet til å følgja opp det siste spørsmålet frå representanten Reikvam. Det er då vitterleg slik at det frå statsråd Clemet blir skapt eit inntrykk av at det er rikeleg med ressursar i norsk skule. I lys av det ligg det nær å tru at det forslaget som kom frå Regjeringa om å fjerna klassedelinga, nettopp var eit direkte grep for å kunna tildela noko mindre ressursar til skulane. Eg er glad for at eit fleirtal her slår så klart fast, som det no blir gjort, at det å fjerna klassedelinga ikkje skal brukast til å redusera ressursane. Men eg reknar med at Lyngstad kan svara bekreftande på at han òg skjønar at nokon kan tenkja slik.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-12:
Eg takkar for moglegheita til å presisera eit punkt i innlegget mitt som gjekk litt fort innanfor mine 5 minutt, nemleg nettopp det som Vidar Bjørnstad no stiller spørsmål om, og som for oss er veldig viktig, kva vi til slutt kjem til å enda med når det gjeld vaksentettleik. For Senterpartiet er det eit mål med det vi er med på i dag, å sikra ein større vaksentettleik i skulen. Vi registrerer med stor glede at Kvalitetsutvalet då tilrår basisgrupper på tolv elevar. Vi synest det er ei veldig god oppfølging av noko som i proposisjonen framstår som svært så uklart, nemleg uttrykket «pedagogisk forsvarlig». Men – sidan eg har 6 sekund igjen – det er klart at vi i fellesskap må jobba for å styrkja ressurstilgangen til skulen utover det som t.d. no ligg frå Regjeringa.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-12:
Det er rett at eg ikkje har noko direkte sitat med meg her. Men eg vil stilla eit motspørsmål: Kva inntrykk er det folk sit igjen med når det gong etter gong blir sagt at Noreg brukar svære ressursar på skulen utan å få tilsvarande igjen, og når det frå regjeringshald blir godteke utan motførestellingar at over halvparten av kommunane kanskje må kutta i noko så viktig som skuletilbodet? Så er det jo slik, det har vorte gjenteke seinast i dag, at det kommuneopplegget som no ligg føre frå Regjeringa, blir framstilt som å vera nærast eit lyft for kommunesektoren. Det er jo ikkje tilfellet. Det må jo bety at Høgre står for ein skule der det skal brukast mindre pengar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-12:
Det stemmer nok at Senterpartiet og Venstre står saman om viktige spørsmål som gjeld skule. Etter å ha høyrt Trine Skei Grande sitt innlegg om frittståande skular vil eg seia at det er nokre fundamentale forskjellar. Blant anna vart det hevda då at for Venstre var det viktig å få på plass denne lova for å leggja ned nokre offentlege grendeskular. Det tek Senterpartiet sterkt avstand frå. Vi har tru på lokalmiljøet på den enkelte skulen. Vi har tru på vurderingane til dei lokale folkevalde, men vi har faktisk òg tru på at den beste løysinga for skulen er å ha rektorar som i tillegg til anna utdanning har pedagogisk kompetanse. Det har vi god erfaring med, og vi ser ingen grunn til å endra på det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-12:
Det er rett som statsråden seier, at dei fleste kommunane prioriterer skulen langt utover det som er minstekravet. Likevel er det eit faktum at ein i svært mange kommunar ser seg nøydd til å kutta òg innan skulesektoren, og på område der dei slett ikkje ynskjer det, f.eks. når det gjeld den store nedlegginga av grendeskular som føregår. Eit døme på knappe ressursar er at det er kommunar som prøver å omgå § 2-5 fjerde ledd, det som gjeld rett til skriftleg opplæring på eit anna hovudmål enn det kommunane har vedteke. Der prøver Arbeidarpartiet no i ein merknad å så tvil om at den retten står ved lag. Eg vil be statsråden stadfesta at det som er endringa, er grupper i staden for klassar, og at sjølve retten står fast. Og eg vonar òg at ho kan stadfesta at ho ikkje har nokon planar om å endra på den retten.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-12:
Dersom eg forstod det rett, var det her ein debatt om spørsmålet om det er i pakt med internasjonale konvensjonar å betala ut eit tilskot frå kommunen i staden for frå staten. Eg går ut frå at dei tre modellane som vart sende ut på høyring, var klarerte i forhold til internasjonale konvensjonar i forkant. Men mitt spørsmål til Høgre går i forhold til kommunalt sjølvstyre, for no er det jo slik at Høgre har svinga seg stort i den seinare tida når det gjeld styrking av det lokale sjølvstyret. Kva er det som gjer at Høgre i denne saka har så stor mistillit til kommunane at dei faktisk ikkje kan godta at kommunane betaler ut eit tilskot som er nedfelt i lova, fastsette reglar som kommunen ikkje kan fråvika? Korleis harmonerer det med å ha auka tillit til kommunane?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-12:
Senterpartiet har forsvart den gamle privatskulelova nettopp ut frå foreldreretten. Vi har vore urolege for godkjenninga av enkelte av skulane etter denne lova – det er så. Men vi har forsvart prinsippet og denne lova. Vi er djupt ueinige i den endringa som no er gjord, og vi meiner at det faktisk kan innebera ei avgrensing i foreldreretten. Det kan faktisk bli slik at dei foreldra som i dag ynskjer ein god offentleg skule til sine ungar, kan måtta velja ein friskule fordi den offentlege skulen vert lagd ned som følgje av ein stram kommuneøkonomi. Difor er det viktig for oss å halda fram kommunane sitt ansvar for eit lokalt tilrettelagt tilbod. Difor er forslag nr. 16 viktig for oss.(Presidenten klubbar.) (Presidenten klubbar.)
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-12:
Eg vil gjerne be statsråden avklara to forhold. Det fyrste gjeld økonomien. Eg deler hennar oppfatning om at i motsetning til den svenske lova vil ikkje den norske stimulera til særleg etablering av frittståande skular for fortenesta sin del. Men ho innser vel at økonomi har noko å seia? Sjølv om kommunane har stramme rammer, har det allereie vorte etablert ei rekkje nye friskular, og fleire kan koma. Det andre gjeld tilskotsgrunnlaget og lokalt sjølvstyre. Eg oppfattar det slik at hovudforskjellen mellom modell 1, som Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet går inn for, og modell 3b, som Regjeringa går inn for, er kven som skal betala ut tilskotet. Ser statsråden at det ein dag i mai å framstilla ei historisk reform for lokalt sjølvstyre, og så gi etter for friskulane fordi dei ikkje stolar på kommunane, kan verka nokså sjølvmotseiande?
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-06-12:
Venstre og Senterpartiet har ofte følt at vi har stått på samme lag når det gjelder lokale løsninger og tro på lokale folkevalgte. Men nå er jeg sannelig ikke sikker, for nå er det mye gammelsosialisme som kommer fram når man snakker om lokalt sjølstyre. Tror virkelig Senterpartiet at lokale folkevalgte og lokale lærere ønsker seg dårlige rektorer uten fagkompetanse som ikke er gode til å være sjefer? Tror Senterpartiet virkelig at lokale folkevalgte ønsker å ha dårligst mulig tilbud? Det blir jo ikke nødvendigvis noe mer penger av at man lager sentrale regler her på huset, det er pengebevilgningene det faktisk er snakk om. Men jeg har litt mer tro på de lokale folkevalgte. Har Senterpartiet mistet all den troen de før har hatt, all den tilliten de før har hatt, når det gjelder lokale folkevalgte og lokale løsninger, og at lærere lokalt er i stand til å finne gode sjefer sammen med de lokale folkevalgte?
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-06-12:
Jeg kan berolige representanten med at jeg ikke røyker sigar. Jeg lurer litt på, og stiller spørsmål tilbake: Hvor sakte skal vi gå fram da? Hvor lenge skal vi vente? Arbeiderpartiet har en merknad i denne saken om at ingenting skal vedtas før alt skal vedtas samtidig. Det er et rop i skolen etter å få til dette. Det er så mange forsøk på dette. Jeg møter så mange lærere hver dag som snakker om alle de reglene som gjør det vanskelig å tenke nytt og vanskelig å prøve nye ting. Vi vet hvor mange skoler som har søkt om forsøk for å bryte med akkurat dette, og de må da få slippe å kjøre gjennom hele forsøkssystemet med søknader og gode begrunnelser hver bidige gang, når vi ser at lærere lokalt utvikler bedre pedagogiske arbeidsmåter når de får friheten. Jeg syns at Søgnen-utvalget har mange spennende ting, men det har også mange store ting som må diskuteres. Hvis vi skal vente på alt, tror jeg at de lærerne som ser at de stanger hodet i et gammelt system, blir ganske oppgitt hvis vi ikke er villige til å gi dem den friheten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-06-12:
Som medlem av et liberalt og radikalt parti ser jeg også gjerne at det skjer revolusjoner på slike områder. Jeg tror at det er i ferd med å skje en revolusjon på skoler, men det er i ferd med å gå dette huset hus forbi. For lærere lokalt tar tak i ting, bringer fram ting og prøver ut ting som gjør at det er i ferd med å skje en lokal revolusjon i den norske skolen som vi ikke har tatt opp i oss. Og vi henger egentlig litt etter med det vedtaket vi holder på med i dag. Poenget mitt var i forhold til noen tabloide oppslag om at nå kom alle klassene til å bli på 60 elever. Det tror jeg ikke går an. Jeg tror heller det er mer sannsynlig at man deler klasserommene i to, enn at man flytter alle ned i gymsalen i alle timene. Som tidligere lærer i videregående skole vet jeg at når en som historielærer har forelesningsbiten, kan en gjerne ha 60 elever, eller en kan ha 100. Men når man har gruppearbeid, er det et kjempeproblem å ha 28. Så det å tenke nytt med å bryte ned slike strukturer, tror jeg er veldig viktig for å tenke nye arbeidsmetoder. Men jeg tror ikke det er noen stor trussel at vi kommer til å se store haller med elever i tida framover.
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-06-12:
Problemet mitt er at jeg ikke ser hva Arbeiderpartiet har tenkt av nye tanker. Jeg ser ikke hva Arbeiderpartiet vil, annet enn å holde på det som er. Det kan godt hende at organisasjonene ikke har vært i front. Sjøl om organisasjonene ikke har vært skeptiske til dette i utgangspunktet, har de ikke vært i front for å få til endringer. Men den fronten finner man i antall fritakssøknader fra hver enkelt skole. Det er jo de lærerne som føler at de møter veggen når de skal tenke på nye måter, det er jo de lærerne som ønsker å jobbe på andre måter, som vi er forpliktet til å følge. Jeg syns i og for seg at når Arbeiderpartiet snakker om at alt skal gjøres samtidig, så har vel de arbeiderpartireformene som denne salen har trykt ned over hodet på skolesystemet uten at det var forberedt, kanskje ikke akkurat vært preget av større forberedelse.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Jeg synes sigarføringen begynner å bli litt vel høy når representanten Skei Grande ganske frimodig uttaler seg på vegne av alliansen av de partiene som tenker nytt. Da synes jeg vi skal stoppe opp et bitte lite øyeblikk. Og så skal vi liksom se etterpå. Jeg vil da påstå i samme ånd at det er de samme partiene som lever etter prinsippet fort og galt. Så jeg vil spørre representanten Skei Grande: Hva var det som var i veien for at Venstre kunne være med og vente på forslaget fra Kvalitetsutvalget, som vi har vært inne på flere ganger, som er så bra, som er så flott? Når Søgnen-utvalget nå legger fram sitt, hvorfor kunne ikke da Venstre være med Arbeiderpartiet og si: Vi vil se alt i helhet, vi vil ha en sammenheng i skolepolitikken?
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Departementet har i proposisjonen konstatert at høringsinstansene har gitt bred støtte for at fylkeskommunen ved yrkesopplæringsnemnda skal kunne godkjenne hele eller deler av fagopplæringen innen bedriftene. Forslaget fikk altså bred tilslutning under høringene, men noen av høringsinstansene ønsket andre løsninger. Her var med andre ord ulike oppfatninger og mange momenter som departementet og Regjeringa har tatt stilling til. Mitt spørsmål til statsråden er: Kan statsråden si noe om hvilke momenter som har vært avgjørende for at Regjeringa foreslår at fylkeskommunen ved yrkesopplæringsnemnda skal være det organ som skal ha denne godkjenningsmyndigheten?
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Fremskrittspartiet har i merknadene i innstillinga brukt veldig mange ord om tilsyn og kontrollfunksjonen i frittstående skoler. Fremskrittspartiet foreslår bl.a. at det skal opprettes foreldreråd på den enkelte skole. Foreldrerådet skal ha en selvstendig myndighet og foreta tilsyn med skolen. Foreldrerådet skal lage rapporter, og de skal behandles videre i offentlige organer. Man kan få inntrykk av at Fremskrittspartiet er mer opptatt av foreldreretten i den private skolen enn i den offentlige. Er det slik at den offentlige skolen er mindre viktig for Fremskrittspartiet, eller er det også slik at man i den private skolen har større behov for å få foreldretilsyn enn i den offentlige skolen? Er det, når alt kommer til alt, ikke samsvar mellom Fremskrittspartiets mantra om likebehandling mellom offentlig og privat skole likevel?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV har hele tiden ment at komitebehandlingen av denne saken har vært for rask, og at Stortinget burde ha satt den i en bredere sammenheng. Hele innstillingen bærer også preg av dette, og vi ser at regjeringspartiene ikke klarer å skape flertall for noen modell i den framlagte innstillingen. Selv om SV i dag gjør det kjent at de gir støtte til Regjeringens forslag, modell 3b, med statlig utbetaling og et sammenligningsgrunnlag med skolestørrelsen ved den enkelte skolen, har ikke regjeringspartiene i løpet av den tiden vi har jobbet med saken, klart å skape et flertall. Jeg mener at hadde vi hatt mer tid, kunne det vært skapt et solid flertall i denne saken. Men jeg har konkrete spørsmål. Hva vil forslag nr. 15 innebære? Jeg har lyst til å spørre hvorfor en nettopp i dag har kommet fram til en modell som handler om en endring pluss/minus 7 pst. i forhold til dagens ordning. Når det gjelder forslagene nr. 14 og 16, ser jeg at det betyr mye av det samme som Arbeiderpartiet har sagt i innstillingen, og vi kan støtte de to forslagene, men jeg ønsker et konkret svar på hvorfor en kommer fram til det en gjør i forslag nr. 15.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
En kan være fristet til å ta et lite historisk tilbakeblikk på hvilke reformer som har vært fremmet i forhold til skolen gjennom de siste tiårene. Hvis jeg ikke husker helt feil, er det vel ikke nettopp partiet Høyre som har gått i bresjen for å komme med nye reformer, verken i skolepolitikken eller i barne- og familiepolitikken. Dette handler ikke om en generell mistillit til den offentlige skolen. Situasjonen er at dette handler om prioriteringer. Hadde det vært slik at det ble lagt inn nye friske midler, nye penger inn i den totale potten, så hadde situasjonen vært annerledes. Men det vi får rapport om fra Kommune-Norge, er at her er en nødt til å velge. Vi ser at det framlegg til budsjett som partiet til representanten har fremmet, handler om en veldig sterk betoning av de private skolene og en nedbygging av det offentlige tilbudet. Vi har hatt den runden mange ganger i denne salen, og jeg ser ingen grunn til å gjenta dette nå på dette tidspunktet. Men, som sagt, jeg synes at Høyre må gå litt i seg selv når det handler om realiteter.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Det er mulig representanten Arne Lyngstad har rett. Men jeg tror det er slik at det også handler om hvilket tilbud den offentlige skolen faktisk kan gi, for at det vil lønne seg å etablere en privat skole. Man lager et marked for en privat etablering hvis det offentlige tilbudet er for dårlig. Det har vi sett gode eksempler på i forhold til helsevesenet, og jeg tror det samme vil kunne skje hvis ikke vi legger inn nok ressurser til å satse på den offentlige skolen. Jeg har også lyst til å si, i forhold til det forrige spørsmålet og til det Arne Lyngstad nå var inne på, at det faktisk er slik at de undersøkelsene vi nå får fra Sverige, viser at fritt skolevalg og større innslag av private skoler fører til økte skiller i den svenske grunnskolen. Jeg hadde håpet at Arne Lyngstad også var opptatt av dette. Kristelig Folkeparti har i hvert fall tidligere hatt et hjerte for disse tingene. Jeg er glad for den oppstrammingen som skjer i forhold til kommersialisering, men jeg hadde håpet at Kristelig Folkeparti stod litt mer oppreist i forhold til disse tingene i dag.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Det er sterk uenighet mellom partiene om hvem som skal utbetale støtten til privatskolen. Departementet ønsker at utbetalingen fortsatt skal skje fra staten. I forrige sak hørte vi statsråden prise det kommunale selvstyret, og at lokalpolitikerne vet best i mange sammenhenger. Begrunnelsen for dette er jo at en kommunal utbetaling oppleves som mer usikker og uforutsigbar for de private skolene, og at det er viktig å sikre rettighetene til dem som ønsker et privat tilbud. Da blir det forunderlig at Regjeringen ønsker å fjerne øremerkingen på de fleste andre områdene – jeg kan jo bare nevne leirskole, skolefritidsordning, musikk- og kulturskoler og landslinjer – og legge dette inn i rammene til kommunene. Når det så gjelder privatskoler, skal utbetalingen fortsatt være statlig. Hva er statsrådens begrunnelse for statlig utbetaling? Forstår statsråden at dette kan oppfattes som en særbehandling av den private skolen?
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Det kan føres argumenter i marken for og imot. Vi har alt i alt funnet det mest hensiktsmessig å foreslå det vi foreslår, men jeg ser at det i innstillingen er foreslått at et par ord tas ut, og at fylkeskommunen – hvis jeg nå erindrer dette riktig – har dette ansvaret. Departementet har ingen problemer med at fylkeskommunen tar ansvar og dermed også bestemmer hvordan dette skal skje.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Jeg kan bekrefte at vi har og vil ha en omfattende dialog med fylkesmennene, dels generelt om skole, siden dette er et nytt arbeidsområde ettersom utdanningsdirektøren er integrert, men også spesielt om denne saken som vi behandler i dag. Ja, tilpasset opplæring er den store visjonen, den viktigste utfordringen i norsk skole – det å redusere ulikhetene mellom elever, klasser og kanskje også skoler. Der spriker evalueringen av Reform 97 lite grann. Det er ytterst krevende, og det er på mange måter en visjon, men det som jeg synes er veldig spennende når jeg er rundt omkring i Skole-Norge og besøker skoler som organiserer seg mer fleksibelt, mer i tråd med det vi vedtar her i dag, er at det er en entydig tilbakemelding fra lærere og fra skoleledere, fra foreldre og fra elever om at de synes de får til bedre dette å legge til rette for at den enkelte elev kan realisere sine evner og talenter og strekke seg etter sine egne ressurser. Det må være målsettingen, fremfor at man bare konstaterer at man følger reglene og sitter i en klasse med 28 elever, som i noen tilfeller kan være helt uforsvarlig, fordi det er altfor mange.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Det siste kan jeg bekrefte. Man kan si at en konsekvens av den hovedendringen vi gjør, er at vi enkelte steder må endre ordene, fra klassebegrepet til det nye begrepet. Men ellers er det ikke noen endring av den regelen i vårt forslag. Når det gjelder kommuneøkonomien, så er det bare å erkjenne at den selvfølgelig er vanskelig, og at det rammer flere sektorer og også kan ramme skolen for tiden. Det er mitt inderlige håp at vi kan få til en varig og bærekraftig balanse i kommuneøkonomien. Det må skje på flere måter. Alle må ta et ansvar, både i kommunene og her i salen. Og her i salen tror jeg det i hovedsak dreier seg om to ting. Det ene er økonomien til kommunene, som vi selvfølgelig påvirker gjennom overføringer, og det andre er handlefriheten. Jeg synes det er litt rart at Senterpartiet stadig vekk tar det opp i denne sammenhengen. For så vidt jeg husker fra Senterpartiets landsmøte, ble det hevdet etterpå at hvis vi økte handlefriheten til kommunene, så kunne de spare mange milliarder kroner. Her er det et eksempel på at vi øker handlefriheten. Det er pedagogisk riktig, og det vil altså spare penger og styrke balansen i kommuneøkonomien.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Jeg synes ikke dette er presset frem. Jeg har snart sittet i regjering i to år. Saken har vært på en helt ordinær høringsprosess. Det ligger et dokument i Stortinget som jeg faktisk selv synes er ganske bra, og det blir nå behandlet her, slik Stortinget har bestemt, og det er et spørsmål som etter min mening er overmodent i den forstand at veldig mange mener at dette og et par andre ting faktisk er de viktigste hindre for skoleutvikling i Norge. Og nå når Kvalitetsutvalgets innstilling foreligger, bør jo alle være beroliget. For Astri Søgnen sa på pressekonferansen da hun la den frem, at hun tar til etterretning at dette blir vedtatt i Stortinget, men at de ønsker å gå enda lenger. Hva enda lenger er, er litt uklart for meg, for egentlig virker det ganske likt det Kvalitetsutvalget har foreslått, og det som vedtas her i dag. Disse tolv elevene i basisgruppe som Kvalitetsutvalget snakker om, er jo til forveksling likt det tallet som stemmer med den faktiske lærertettheten i Norge. Det er 11–12 elever pr. lærer i gjennomsnitt i Norge. Slik sett kan man organisere elevene i så små grupper. Og det er også det vanlige i disse skolene som gjør dette, at én lærer har ansvaret for kanskje maks 15 elever – altså en mindre gruppe enn den vanlige klassen.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Som jeg sa, det skjer på mange skoler. Og jeg kan godt si at jeg gjerne skal være mer opptatt av det og «stresse» det mer, som representanten Reikvam sa. Når jeg er litt varsom med å love for mye, er det fordi jeg faktisk ikke er klar over hvor forsømt dette området er. Jeg vet ikke hvor stort dette lerretet er i forhold til å bleke, så jeg vil ikke være altfor skråsikker på hva man kan få til på kort tid. Men jeg registrerer at det i særlig grad skjer på disse skolene som organiserer seg mer fleksibelt. Jeg synes det er veldig positivt, og jeg tar det gjerne med meg også videre vis-à-vis tilsynsmyndighetene. Så har jeg lyst til å kommentere den forrige replikken, siden jeg ikke rakk dette med «pedagogisk forsvarlig». Etter min mening er det et veldig godt begrep. Det er et skjønnsmessig uttrykk, men det er ikke et negativt ladet ord for bl.a. jurister og for dem som skal føre tilsyn. Det er en reguleringsform som etter min mening er svært tjenlig på livsområder som er kompliserte, som er mangfoldige, og der standardløsninger ikke virker. Og er det noe evalueringen av Reform 97 viser oss, så er det at standardløsningene ikke virker, for der greier vi ikke å ivareta ulike elevers behov for ulike løsninger. Når det ligger en skjønnsmessig bestemmelse til grunn, må det konkret prøves i det enkelte tilfellet, og det er mye mer forsvarlig enn bare å telle elever.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Den som eventuelt måtte ha lest vårt opprinnelige høringsforslag, vil se at vi der drøftet ulike modeller. Vi gikk inn for et kommunalt tilskuddsgrunnlag. Vi snakket om en likebehandlingsmodell og en gjennomsnittskostnadsmodell, og så drøftet vi statlig og kommunal utbetaling. Jeg mener at det kan fremføres argumenter for det ene og for det andre. Men alt i alt har vi falt ned på at foreldreretten er det viktige her, og at det på en måte må bli styrende for utbetalingen. Det er ikke så mye knyttet til usikkerheten, for usikkerheten tror jeg mer er knyttet til tilskuddsgrunnlaget enn til utbetalingen. Det er mer en prinsipiell holdning, som representanten Arne Lyngstad var innom tidligere. Jeg kan slutte meg til de merknadene han gav på dette punkt. Men jeg sier åpent at det er mulig å føre argumenter for de ulike modellene.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Jeg tror det er mange som tar feil når det gjelder den nye friskoleloven, på ett vesentlig punkt, nemlig at det skal være økonomi som styrer etableringen av friskoler. I vårt opplegg ligger det ingen økonomiske incentiver til å starte en friskole. Det er snarere tvert om. Dette er ildsjelenes lov. Dette krever store anstrengelser og ganske mye dugnadsarbeid. Jeg tror rett og slett ikke at folk flytter friskolen sin rundt omkring av hensyn til økonomi. Men hvis det er dyrere å drive skole i én kommune enn i en annen, skyldes det jo at det er dyrere. Det betyr ikke at det blir noe mer til overs. Men det er forhold ved den kommunen som gjør at det er dyrere å drive skole. Jeg tror ikke den type motiver vil styre etableringen av friskoler. Jeg tror det kommer til å være et vesentlig skille fra den svenske lovgivningen, som faktisk gir adgang til å ta ut utbytte. Der kan man tenke seg rent private, kommersielle firmaer som etablerer skoler, med store investeringer up front, fordi de regner med at de skal få det igjen siden. Det blir ikke mulig i Norge. Her vil det være ildsjeler knyttet til et lokalmiljø og til en brennende idé som etablerer en skole.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Nå har jeg, i motsetning til tidligere statsråder og i og for seg meg selv også, ikke tenkt personlig å sitte og avgjøre disse søknadene. Jeg håper vi har fått en lov som kan forvaltes av et faglig organ underlagt Utdannings- og forskningsdepartementet. Jeg synes det er viktig at kommunene er godt inne i dette, at det tillegges vekt, det kommunene mener innenfor de momentene som er nevnt i dette forslaget. Men jeg er også særdeles opptatt av at det skal være en god dialog. Jeg synes ikke at kommunene og friskolene skal se på hverandre som motstandere eller fiender, men at de skal se på seg selv som to parter som kan samarbeide om å lage et best mulig skoletilbud i kommunen. Det tror jeg vi legger til rette for gjennom det som står i loven. Jeg synes også det er greit, det som fremsettes som et forslag her i dag, for det understreker en del av de forholdene som skal tas hensyn til og tillegges vekt, uten at det dermed har blitt en vetorett.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Dette med utbetaling har jeg allerede kommentert. I den grad det foreligger noen selvmotsigelse her, tror jeg den er for ingenting å regne i forhold til en del av de andre selvmotsigelsene som oppstår i denne sal når det gjelder kommunalt selvstyre. Det har vært avholdt en rekke landsmøter i vår som har hyllet det kommunale selvstyre. Det skal bli spennende å se hvor mange som greier å følge det helt til mål. Når det gjelder økonomien, tror jeg at om ti år vil denne debatten fremstå litt rar. Vi kan jo bare tenke på det barnehageforliket som er inngått nå, og spørre oss selv: Tar de private barnehagene som mottar offentlig støtte, noe fra de offentlige barnehagene? Jeg tror ikke vi tenker slik på det når det gjelder barnehager i dag, og slik vil det selvfølgelig heller ikke være med friskolene. En elev kan bare gå på én skole av gangen, friskoler mottar mindre enn offentlige skoler, og offentlige skoler skal trekkes for mindre enn det friskolene får.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Jeg er selvfølgelig klar over at Stortinget bare kjenner statsråden. Grunnen til at jeg tillot meg å nevne det, var at det var et tema i forbindelse med behandlingen av friskoleloven, hvorvidt man skulle legge godkjenningen til et uavhengig underliggende organ. Det var simpelthen et tema i innstillingen ved behandlingen den gangen, og derfor tillot jeg meg å nevne det. Det har også vært ganske mye omtalt hvorledes det store politiske skjønnet med den nåværende privatskoleloven kan medføre problemer, spesielt når det er hyppige regjeringsskifter og statsrådene har ulike meninger om private skoler. Jeg må ærlig talt innrømme at jeg vet ikke helt om jeg forstår Fremskrittspartiets spørsmål når det gjelder å sluse elever mellom skoler og kommuner. For meg høres det veldig underlig ut at noen foreldre skulle la seg være med på et eller annet som innebærer å sluse elever til og fra. De som vil etablere en skole, må søke, så må kriteriene oppfylles, og så vil det bli godkjent. Om det står en montessoriskole eller noen annen bak – samme forbund står jo bak en rekke skoler i en rekke kommuner – ser jeg ikke helt hva som er problemstillingen, for de vil da motta forskjellige tilskudd etter den nye modellen.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-06-12:
Jeg skal forsøke ikke å forlenge debatten. Jeg følte bare behov for å oppklare det som kanskje kunne virke som en misforståelse i forhold til representanten Karin Andersens innlegg. Jeg mente ikke å polemisere mot barnehageavtalen, det var snarere tvert om. Det jeg mente, var å bruke det som en illustrasjon på en kanskje dristig spådom for fremtiden. I dag er det jo slik at de fleste vil mene at det er fint å gi tilskudd til private barnehager, og at det ikke stjeler noe fra offentlige barnehager. Man er opptatt av en viss likebehandling mellom private og offentlige barnehager. Det var bare det som var mitt poeng, at det kanskje kan bli et moment i fremtiden når det gjelder friskolene – bare for å oppklare at jeg altså ikke har kritisert noe forlik som nå nylig er inngått her i Stortinget. En ting til til Karin Andersen. Jeg er helt enig i at det aller viktigste vi kan gjøre, og det som står øverst på min agenda, er å styrke den offentlige skolen og bedre kvaliteten der. Det er der over 98 pst. av elevene går. Av alle de utdanningssaker vi har behandlet her siden jeg ble minister – noen mener at det er altfor mange – har altså bare to dreid seg om friskoler eller private skoler, den ene er friskoleloven og den andre er finansieringen av dem. Resten dreier seg om den offentlige skolen. Senest behandlet vi – rett forut for denne saken – en sak som dreier seg om den offentlige skolen, og som jeg tror SV og regjeringspartiene er enige om er en meget viktig kvalitetsutviklingssak for skolen, nemlig den om bl.a. klassedelingsregler. Så bare la meg bruke det som et eksempel. Den er veldig viktig.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-06-12:
Kristelig Folkeparti ønsker at friskolene skal få tilskudd etter vertskommunens kostnader parallelt, altså blir det forskjell mellom friskoler i nabokommuner. Det blir følgelig ekstra viktig å etablere friskolene i de kommuner som selv benytter mest pr. elev, altså motsatt av det Lyngstad tror. Spørsmålet blir da: Anbefaler Lyngstad at f.eks. de kristne friskolene etablerer seg også i nabokommunene, slik at de ved sine årlige inntak kan sluse elevene inn på den friskolen som vil få størst betaling pr. elev?
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-06-12:
Etter Lyngstads svar på min replikk kunne det være greit å få en avklaring. Dersom en ser at økte tilskudd gir rom for et bedre tilbud, er det intet galt i at en skoleeier ønsker å oppnå dette med tanke på sine elever. Er det noe i det fra Regjeringen foreslåtte regelverk som hindrer en skoleeier i å ha to skoler innenfor rimelig skyssavstand for elevene, slik at skoleeier ved inntak til skolene hindres i å fordele elevene slik at de får optimale økonomiske muligheter til å gi et best mulig tilbud?