André N. Skjelstad (Venstre), 2017-05-29:
Lokaldemokrati handler om tillit – tillitt til at beslutninger helst skal fattes av dem som er nærmest det lokalsamfunnet som berøres, tillit til at lokale folkevalgte kjenner sitt eget lokalsamfunn og de utfordringene og mulighetene som preger det lokalsamfunnet, og, ikke minst, tillit til at velgerne i lokalsamfunnet vil seg og sitt lokalsamfunn godt, og at de gjør informerte valg når de velger sine kommunepolitikere. Lokaldemokrati betyr mer skreddersydde løsninger som passer den lokale virkeligheten. Det er derfor det loves debatt rundt lokale løsninger, fordi det er lokalt avgjørelser blir truffet – ikke på Stortinget eller i hovedstaden. Derfor er det nedslående når fylkesmannen til stadighet overprøver lokale vedtak, uten i tilstrekkelig grad å ta retten til kommunalt selvstyre med i regningen. Dette handler om å gjøre det mulig å la kommunene tilby bedre tjenester. Dette handler om å ha tiltro til at det er flere måter å oppnå et mål på, og at selv om målet står fast, skal det være opp til lokalsamfunnene å finne løsninger som passer dem best. Når man snakker om kommunalt selvstyre, kan det noen ganger høres litt fjernt og grått ut. Hva er kommunalt selvstyre, og hvorfor skal vi la kommunene bestemme så mye selv – de er tross alt bare et forvaltningsorgan? Dette er en forståelse jeg vil til livs. Jeg vil den til livs fordi det er lett å glemme hvem som står bak kommunen. Det er et lokalsamfunn og deres folkevalgte representanter. Det er ikke kunnskapsløse og kyniske folk som ønsker å fire på velferdstilbudet til innbyggerne. Det er foreldre, besteforeldre, sønner og døtre, som tar avgjørelser for det lokalsamfunnet de bor i – og ja, representanter fra alle ulike partier. Når de tar avgjørelser, må de leve med konsekvensene. Bevilger de penger til et nytt kulturhus, er det det kulturhuset de kommer til å sende barna sine til på framtidige teaterkurs og kinokvelder. Etablerer de et nytt eldresenter, vet de at enten de selv, eller kanskje deres foreldre, kommer til å kunne tilbringe en del av sitt liv der. Det er derfor vi skal ha tiltro til dem; vi skal ha tiltro til nærhetsprinsippet, for det er ingenting som tilsier at lokalpolitikere tar dårligere avgjørelser enn nasjonalpolitikere. Derfor er jeg glad for at vi nå har fått Prop. 64 L, som øker terskelen for statlig overprøving av kommunale vedtak. Derfor er jeg glad for at Prop. 64 L styrker kommunenes hånd når de vurderer sine neste skritt i saker der de føler seg urettferdig behandlet av staten. I denne stortingsperioden har vi sett spiren av en desentraliseringsreform, en reform som plasserer makta ut, der den hører hjemme: hos folket. Det var en viktig forutsetning for Venstre og de andre borgerlige partiene, at når vi tok fatt på kommunereform og regionreform, skulle det også føre til økt kommunal frihet og nye oppgaver til fylkeskommunen. Prop. 64 L er et godt steg i riktig retning i et demokratiprosjekt som handler om å spre makt og skape liv i lokaldemokratiet. Det blir et paradoks når jeg hører representanten Sund, fra Arbeiderpartiet, som har forståelse for lokaldemokrati, men tydeligvis situasjonsbetinget. Et lokaldemokrati som er situasjonsbetinget, som også representanten Jenssen sa, synes jeg er en merkverdig inngang til de lokale valgene og de lokale måtene å gjøre ting på. Det er en interessant ting representanten Heidi Greni tar opp, ja kanskje er det på tide å begynne å snakke om generalistprinsippet, om det skal gjelde alle steder, er det det som styrker de lokale løsningene aller best – uten at jeg klarte å høre noe svar fra representanten på det. Muligens er nettopp en del av svaret og løsningen at man ikke nødvendigvis kan ha akkurat det samme i hver enkelt kommune.