Oddvard Nilsen (Høyre), 1998-12-09:
Sentrumsregjeringens framlegg til budsjett for samferdselssektoren var i grunnen som en kunne forvente. Høyre hadde et lite håp om at forliket fra bl.a. veiplanbehandlingen våren 1997 skulle kunne skimtes, men store forhåpninger hadde vi slett ikke. Sentrumspartiene er etter fremleggelsen av årets budsjett tilbake til det «normale». Årets budsjettforslag resirkulerer det som preget de samme partiene i forrige periode på Stortinget – en generell nedprioritering av samferdsel og da spesielt veisektoren. Den positive velviljen våren 1997 var nok situasjonsbetinget. Stortingsvalget lå som kjent bare tre måneder fram i tid. Sentrumspartiene begrunner årets samferdselsbudsjett med at den økonomiske situasjonen tilsier en innstramming av norsk økonomi. Høyre er enig i at det må til en balansert nedkjøling, men dette kunne vært gjort på en langt bedre måte enn hva sentrumspartienes forslag innebar. Høyre er glad for at vi fikk bort dette tiårets største skatte- og avgiftsøkninger, men vi er lei oss for at samferdselssektoren allerede ved fremleggelsen av budsjettet var en av taperne. Høyre mener det hadde vært mulig å legge opp til et budsjett på en annen måte og ved det i større grad prioritere samferdselssektoren. Sentrumsregjeringen valgte en annen løsning, bl.a. å fordele 300 mill. kr – en såkalt distriktspakke – på alle departementene. Det er en hyggelig «julegave» til alle statsrådene. De kan nå reise rundt i landet og dele ut av sine tildelte julepakker. Høyre har ingen tro på at det vil bli noen målbar effekt av denne innsatsen. Høyre mener at en ville fått langt mer igjen for midlene om de hadde vært anvendt samlet innenfor samferdselssektoren. Da hadde det også vært mulig å oppfylle deler av et tidligere ønske fra sentrumspartiene, bl.a. å legge fast dekke på riksveiene i dette landet. En utbedring av flaskehaler på riks- og fylkesveiene kunne ha bedret framkommeligheten og derved redusert distriktenes transportkostnader. Men nei, det ville ikke sentrumspartiene. Jeg har merket meg at sentrumsregjeringen fortsatt slår ring rundt det berømmelige nattogtilbudet på Raumabanen. I en situasjon hvor samferdselssektoren skriker etter ressurser, blir dette en høyst merkelig prioritering, og enda merkeligere når tellinger viser at antall reisende med nattoget har sunket med 12 pst. fra 1997 til 1998. Disse midlene burde vært omdisponert og brukt til noe mer fornuftig. Det er faktisk slik at de 8,6 mill. kr som dette tiltaket koster, er over det dobbelte av hva det ville ha kostet å opprettholde eksempelvis driften på Leirin flyplass, dersom en ville prioritere dette prosjektet. Dette er bare for å vise at en kunne ha fått handlingsrom, men da måtte en hatt vilje til kritisk å gå gjennom egne prioriteringer og kanskje også innrømme noen tidligere feilprioriteringer. Det siste er som kjent slett ikke lett. Høyre har i flere år vært opptatt av behovet for strukturendringer innen samferdselssektoren, både for at sektorene lettere skulle tilpasse seg svingninger i de årlige budsjetter og for å kunne foreta en omprioritering mellom sektorene dersom det skulle vise seg å være riktig. Høyre har ikke fått gjennomslag for slike strukturendringer. I budsjettet for 1999 ser vi resultatet. Her pekes det på at det mangler 800 mill. kr i veisektoren for å drive effektivt. Et annet sted understrekes behovet for bedre effektivitet i den samme sektoren. Det er faktisk slik at i årets budsjett sier en rett ut at veisektoren skal drive ineffektivt. I dette bildet blir den påplussingen som har skjedd på veiinvesteringssiden gjennom omprioriteringer i komiteen innenfor rammene, bare et beskjedent lite bidrag. Et ønske fra sentrumspartiene om å prioritere ned veisektoren burde hatt som en naturlig konsekvens at en også startet arbeidet med å nedbemanne Statens vegvesen for å sikre en tilpassing til ressurssituasjonen. Høyre ser behovet for en slik diskusjon uavhengig av ressurssituasjonen, men denne har selvsagt forsterket behovet. En slik gjennomgang bør også omfatte spørsmålet om en virkelig må ha produksjonsavdelinger i alle sektorer, både i Jernbaneverket, i Statens vegvesen og i Kystverket. Det kan være grunn til å vurdere om noen kan slås sammen for derved å oppnå større grad av fleksibilitet. Høyre er villig til å diskutere alle slike løsninger. Høyre oppfordrer til at en setter dette arbeidet i gang så snart som overhodet mulig. Høyre vil i denne sammenheng også peke på den nylig fremlagte rapporten fra Norges Rederiforbund knyttet til anbud i fergesektoren. Rapporten synliggjør at en ved å nytte anbud i større grad kan ta ut en betydelig økonomisk eller kvalitetsmessig gevinst. Høyre vil oppfordre sentrumsregjeringen også her til en kritisk gjennomgang av dagens systemer. Andre talere fra Høyre vil gå mer i detaljer hva angår fiskerihavner, jernbane og luftfartssektoren. Jeg skal derfor ikke omtale disse særlig mer i mitt innlegg. Jeg skal bruke de siste minuttene på de to andre proposisjonene, St. prp. nr. 27 og St.prp. nr. 5, som behandles samtidig med dette budsjettet. I St.prp. nr. 27 orienteres komiteen bl.a. om NSBs overføring av fakturaer fra 1997 til 1998. Denne saken ligger i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Jeg skal derfor la den ligge, men jeg vil likevel understreke at Høyre mener dette er kritikkverdig. Kritikkverdig finner Høyre også bruken av krengetogbevilgningen for 1998. Det var voldsom støy rundt krengetogsaken i forbindelse med budsjettet for 1998. Det var ikke måte på løftebrudd og hvilke vanskeligheter som ville bli påført NSB dersom en ikke bevilget alle disse midlene. Saken fikk en ytterligere opptrapping gjennom revidert nasjonalbudsjett – og et nesten like høyt støynivå – hvor en tilleggsbevilget ca. 72 mill. kr til dette tiltaket. I etterkant viste det seg at pengene ikke ble brukt til dette formålet, men bl.a. til å dekke ubetalte fakturaer fra 1997. Jeg tror faktisk det er på tide med en skikkelig opprydding. Det må selvsagt være slik at Stortinget til enhver tid vet hva en bevilger penger til, og at midlene også går dit. Det kan ikke være slik at sektorene får tildelt midler, og så bruker de dem som de selv måtte ønske. Slik kan det ikke være. Et annet område hvor det er tid for opprydding, er innen kap. 1066 Lostjenesten, slik saken nå fremstilles i St.prp. nr. 5. Høyre har i flere år påpekt det alvorlige i kostnadsutviklingen innenfor dette monopolområdet. Det kan virke som om det er i lostjenesten man ser det mest ekstreme utslag av sammenkoblingen av monopol og selvfinansieringsprinsippet. Kostnadene går til himmels, og avgiftene øker omtrent hvert halvår. Det er alvorlig for en næring som flertallet i samferdselskomiteen til stadighet har påpekt må få forutsigbare rammebetingelser og lik dem som andre transportsystemer har. Dette har vært understreket gang på gang for å sikre en transportform som i mange tilfeller er meget, meget miljøvennlig. Også her må det foretas en skikkelig opprydding i tiden som kommer. Med dette tar jeg opp de forslagene Høyre har i budsjettinnstillingen, alene eller sammen med andre.