Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-07:
Hele kommunereformen skulle bygge på å være en demokratireform. Det hadde vært fint hvis den hadde vært det, for det trenger vi. Vi trenger å sette kommunene i stand til å utføre de oppgavene de har fått, for de er store og tunge. Da handler det om at vi skal finansiere de viktige oppgavene de har, og vi i SV er klare til å finansiere en lærenorm – det har vi gjort i våre budsjetter. Vi er kjempeglad for at dette kommer på plass, for det er nødvendig for at det skal være nok lærere til å se alle ungene. Men sånn som landet vårt ser ut, vil nok fremdeles noen kommuner være store og noen være små, i hvert fall hvis det er hoder vi teller. Vi får 17 Vestfold-fylker inn i mitt hjemfylke, og noen av kommunene i mitt fylke er like store som Vestfold alene, men har 2 000 innbyggere. Og nabokommunen er omtrent like ens, så det blir ikke akkurat noen folkeansamling av å slå disse sammen. Det er da heller ikke gjort, for man ser at det løser ikke de problemene man sier det skal løse. Det blir ikke veldig mange innbyggere. Sånn blir det heller ikke etter denne reformen som regjeringen nå har gjennomført. For man synes jo det er helt greit at noen kommuner får lov til å være slik, mens man tvangssammenslår noen kommuner som absolutt er store nok, f.eks. Sørum, Fet og Skedsmo, som det jo ikke kan være noen som mener er for små til å løse oppgavene sine. Dette er jo også veldig sentralt plasserte kommuner, så man skulle tro at da var alt løst. Men det er det ikke. Hvis man går etter hva fylkesmannen kontrollerer i disse kommunene, så er det like mange brudd i disse store kommunene som i de små. Hvis vi går etter hva befolkningen synes om kommunen sin, så er det faktisk flere som er fornøyde med kommunen sin i de små. Det kan sikkert ha flere grunner. Noen mener det kommer av at folk i små kommuner ikke har greie på sitt eget beste, men det vil jeg advare mot. Det kan hende at noen av dem faktisk har et tilbud som er godt. De tingene de har nær innpå seg, og som de føler at de har innflytelse over i hverdagen, er også et viktig element, som kan bli borte i store kommuner. Det er ikke mulig å oppheve denne geografien, hvis man da ikke har en plan om at det ikke skal bo noe særlig folk i disse kommunene, og at man vil flytte dem. Det kan vi se f.eks. på regjeringens satsing på bredbånd, der dette skal utbygges kommersielt. Og det betyr jo at det ikke går an å drive bedrifter, ha unger på skolen eller drive offentlig virksomhet i disse bygdene hvis man ikke sikrer dette fra samfunnets side. SV har hele tida vært for de frivillige kommunesammenslåingene. Vi har til og med tatt initiativ til det og fått gjennomført flere i forrige periode. Så vi har ikke noe imot det, men vi ønsker altså at dette skal være frivillig. Det er sånn at kommuner samarbeider. Store kommuner samarbeider like mye som små. Det må de. Det må de gjøre heretter også. Det er masse interkommunalt samarbeid mellom store kommuner. Det er bra. Det er ikke noe galt med det. Jeg skjønner ikke når samarbeid ble noe fælt og galt. Det er riktig at en del av disse kommunene som har få innbyggere, er nødt til å samarbeide med naboen om å få hele stillinger osv. Ja, det må de, men hvis de velger det, mener vi at det er den løsningen de skal få lov til å velge. Hvis de vil slå seg sammen, er SV for det. Så til saken der det har vært snakk om dårlige prosesser. Det har vært dårlige prosesser hele vegen, men Forsand og Sandnes er kanskje den verste. Under behandlingen i juni fremmet SV forslag om å utsette akkurat denne saken, nettopp fordi det var et stort rabalder – helt inn i stortingsmøtet. Vi visste ikke helt hva som var riktig, og det viste seg jo i ettertid at der var det innkalt til et møte, som ordføreren nektet, og som Fylkesmannen sier var feil. Jeg mener det hadde vært klokt om Stortinget den gangen hadde lyttet til SV og utsatt den saken, og at vi nå kunne ha behandlet den i ro og mak. Det er i hvert fall mitt råd til regjeringen framover. Det kan godt hende at det er lurt at flere kommuner slår seg sammen, men la dem få lov til å ha en prosess på det sjøl, som er frivillig, som er uten økonomisk tvangsmidler og uten tidsfrister som gjør at man ikke får gode løsninger folk er fornøyd med.