Ivar Kristiansen (Høyre), 2004-02-12:
Jeg synes saksordføreren på en utmerket måte har redegjort for saken, som jeg føler får en veldig positiv oppfølging. Bakgrunnen er jo et Dokument nr. 8-forslag fra Arbeiderpartiet. Jeg synes partiet kanskje burde ha anstrengt seg litt for å gi positivt uttrykk for at man er glad for at denne saken får en langt mer positiv oppfølging enn den serien av andre Dokument nr. 8-forslag som blir vedlagt protokollen, som stort sett er den generelle skjebne, eller avvist. Jeg tror det som representanten Arnesen nå gjør seg til talsmann for, er en forhåndsdømming av det produktet som vi – heldigvis – kommer til å få, nemlig en egen stortingsmelding som vil fokusere på de rammevilkårene som fiskeriene og de marine næringene har, og det utviklingspotensialet som disse næringene har for verdiskaping og bosetting langs kysten. Jeg tror at hvis vi går inn i problematikken i det budskapet som Arnesen presenterte her, ser vi at det er de kystsamfunnene som ensidig baserer seg på fiskeriene, som gjennom de siste 35 år har vært de mest forvitrede og truede bosettingssamfunn i dette landet. Det er ikke mangel på stortingsmeldinger, kommisjoner osv. De kommer nå på løpende bånd, og tar for seg sektor for sektor på områder som selvfølgelig hele norskekysten nå vil bli berørt, og er berørt, av. Derfor kan jeg ikke dele den bekymring som representanten Arnesen gjør seg til talsmann for på vegne av Arbeiderpartiet når det gjelder det dokumentet som kommer nå. For jeg tror nemlig at vi gjennom det som det nå kommer til å bli flertall for i denne salen, får en langt større treffsikkerhet rundt det som kan bli situasjonen for de kystsamfunnene vi alle er så opptatt av, og deres skjebne, i motsetning til et dokument med en bredde som blir så stor og så lite treffsikker at man sannsynligvis setter Kommunaldepartementet i sving med å lage et produkt som skal analysere samfunnene fra Svinesund til Grense-Jakobselv. Jeg er redd for at det kommer til å bli et produkt som ikke fokuserer nok på eller gir en treffsikkerhet i forhold til de sårbare samfunn som vi alle er så opptatt av. Jeg kan heller ikke ha det samme negative utgangspunkt som forslagsstillerne har i denne saken. Vi er kjent med de avstandsproblemer og de klimatiske problemer som særlig kystsamfunnene i den nordlige landsdelen har vært og er preget av. Vi har tross alt fått de grunnleggende forhold mer på plass de siste to–tre år, noe som kan gi positive konsekvenser. I norsk økonomi har rente, kronekurs, lønnsoppgjør gjort at nettopp den delen av kysten som er mest sårbar, mest eksportrettet og mest konkurranseutsatt, naturlig nok har vært igjennom fall i kjøpekraft i de markeder man leverer 95 pst. av sine varer og tjenester til. Vi har fått fokusert på den situasjonen. De grunnleggende forholdene er kommet på plass. Derfor tror jeg at vi fra næringskomiteen, fra denne salen, må bidra til å gi denne næringen, som er utstyrt med de dårligste eksportbetingelser av alle næringer, bedre eksportbetingelser. Hvis man sørger for at de hender som bør være i arbeid i nærheten av ressursene, som treffsikkert nok representanten Arnesen var inne på, kan få bearbeidet fisken og de ressursene som marin sektor leverer, ville vi gi disse kystsamfunnene noe mer å fare med og en bedre og tryggere fremtid. Jeg tror også at når vi nå har fått lansert Innovasjon Norge, det innovasjons-«kick-off»-et som ble presentert forleden dag, vil vi når det gjelder forskning og utvikling, kunne få et økt fokus på den nordlige landsdelen, på marin sektor og på kystsamfunnene, og derigjennom bli i stand til å øve et økt trykk og å få en økt satsing på dette området. Til slutt: Må man levere all denne bekymringen på vegne av disse samfunnene? Jeg tror vi skal slutte med det, for det er i hvert fall ikke noe bidrag til å stoppe verken fraflytting eller nedlegging av arbeidsplasser. En må prøve å mane til å skape optimisme, og det tror jeg Fiskeridepartementet vil bli i stand til å gjøre gjennom den kommende stortingsmeldingen.