Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Et cochlea-implantat gir døvfødte barn og døvblitte voksne mye av hørselen tilbake og dermed selvfølgelig helt nye muligheter til å fungere i samfunnet. Jeg må, i likhet med spørreren, dessverre konstatere at ventetida for pasienter som trenger dette, har vært altfor lang. I juni 2004 anmodet Helse- og omsorgsdepartementet Helse Vest ved Haukeland Universitetssjukehus om å prioritere flere voksne som trenger denne behandlinga. Tilsvarende ble Helse Sør ved Rikshospitalet–Radiumhospitalet anmodet om å prioritere flere unger. Denne prioriteringa begynner nå heldigvis å gi resultater. St. Olavs Hospital startet med CI-operasjoner i 2005. Teknologien på dette området går svært fort framover, både for selve implantatene og for hvordan operasjonene utføres. Operasjonene er veldig kostbare. Det har gjort det nødvendig å etablere en egen finansieringsordning for dette. Det var tidligere heller ikke mulig å operere inn implantat på begge ører samtidig. Dette er hovedårsaken til at det har vært et etterslep når det gjelder operasjon på det andre øret på unger som har behov for denne behandlinga. Rikshospitalet–Radiumhospitalet satte i oktober 2005 i gang et prosjekt for å avvikle køen av unger som trenger implantat på det andre øret. Rikshospitalet opplyser at ventetida for disse ungene skal være avviklet innen juni i år. En liten gruppe unger som har kommet til etter at prosjektet startet, vil bli operert til høsten i år. Dette betyr at ventetida for unger skal være avviklet i løpet av høsten 2006. Alle unger som trenger det, får nå tilbud om operasjon på begge ører samtidig, og det er i praksis pr. i dag ingen ventetid. Når det så gjelder voksne, ser det dessverre ut til at ventetida fortsatt er for lang. Kapasiteten til CI-operasjoner for voksne er nå om lag 140 pr. år ved de tre sjukehusene samlet. Pasienter med hørselstap etter hjernehinnebetennelse vil bli prioritert for å bevare resthørselen. Sosial- og helsedirektoratet fikk i juni i fjor i oppdrag å utarbeide faglige retningslinjer på området, både for unger og for voksne. Departementet har bl.a. bedt om vurdering av indikasjon, behovet for ett eller to implantater, øvre og nedre aldersgrense og vurdering av voksne døvblittes nytte av CI, bl.a. i forhold til sosial aktivitet og yrkesaktivitet. Direktoratet er videre bedt om å vurdere samlet operasjonskapasitet ved Rikshospitalet–Radiumhospitalet, Haukeland Universitetssjukehus og St. Olavs Hospital i forhold til det som er det egentlige behovet. De faglige retningslinjene vil foreligge om veldig kort tid. Når de foreligger, vil de danne grunnlaget for hvilke voksne grupper som defineres som rettighetspasienter. Jeg kan forsikre Stortinget om at jeg vil følge dette nøye opp i tida framover. Helt avslutningsvis vil jeg presisere at det ikke bare dreier seg om operasjonskapasitet alene, men også om kapasitet til utredning og oppfølging etter operasjonen. For unger er det spesielt viktig med god spesialpedagogisk oppfølging, slik at de lærer seg å prate. Sosial- og helsedirektoratet er videre gitt i oppdrag å gjennomgå hørselssentralenes og spesialpedagogiske miljøers oppgaver i forhold til de regionale helseforetakenes ansvar for oppfølging av personer som har cochlea-implantater.