John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-05-25:
Det er positivt at det nå er etablert et betydelig antall avtalehjemler mellom fylkeskommunene og private spesialister, selv om Fremskrittspartiet gjerne skulle sett at enda flere avtalehjemler ble etablert. Et betydelig antall legespesialister står nemlig fortsatt uten fylkeskommunal avtale, samtidig som det offentlige helsevesen har betydelige helsekøer og mangel på helsepersonell. En god del av de avtalehjemler som er etablert, gjelder spesialister i ulike former for kirurgi, det være seg generell kirurgi, ortopedi, øre-, nese- og halssykdommer og øyesykdommer. Det var jo så langt jeg kunne forstå, en forutsetning for å etablere avtalehjemler at man skulle utnytte den operative kapasiteten hos disse private spesialistene på en bedre måte enn tidligere, og at pasientene, for å få hjelp hos disse spesialistene med avtale, skulle slippe med vanlig egenbetaling. Det er ikke mindre enn et paradoks at en nå registrerer at den operative virksomheten og kapasiteten hos disse private avtalespesialistene ikke kan utnyttes, fordi takstene for ulike operasjoner i privat praksis er så lave at det ikke er regningssvarende å foreta kirurgiske inngrep – ja, det er sågar et direkte tap hvis slike inngrep blir foretatt ved spesialistenes egne kontorer. Denne situasjonen var grunnen til at Fremskrittspartiet fremmet det foreliggende Dokument nr. 8-forslaget. En enstemmig komite uttaler i foreliggende innstilling at den «mener at grunnlaget for å opprettholde og øke operasjonskapasiteten hos praktiserende spesialister vil være å justere takstene til et regningssvarende nivå». Så langt er dette ikke gjort. Jeg er klar over at det føres forhandlinger mellom partene, dvs. staten og Den norske lægeforening, men så langt har ikke opplysninger om disse forhandlingene ført frem til at takstene er foreslått forhøyet. Jeg finner det uforståelig at man skal ha to ulike takstsystemer, ett for offentlige poliklinikker og ett med lavere takster for private operative inngrep. Dette er diskriminering av en yrkesgruppe, som Fremskrittspartiet er helt uenig i. Forslaget fra helseministeren til komiteen om at de private spesialistene kan bruke sykehusenes utstyr og lokaler til sin operative virksomhet, er etter mitt skjønn mer eller mindre meningsløst og praktisk ugjennomførbart. De aller fleste avtalespesialister som gjør kirurgiske inngrep, har både utstyr og lokaliteter til dette i sine respektive kontorer og også helsepersonell for assistanse til ulike operasjoner. Spesielt gjelder dette øre-, nese-, hals-operasjoner og øyeoperasjoner. Jeg finner det derfor meningsløst at spesialistene skal forflytte seg til et offentlig sykehus for å utføre disse inngrepene. Det er tidsspille og misbruk av ressurser da lokaliteter og utstyr altså has ved disse kontorene. Det kunne være fristende å spørre helseministeren direkte her og nå hva grunnen er til denne diskrimineringen av private spesialister i forhold til de legespesialister som betjener de offentlige poliklinikkene. Jeg trodde ærlig talt at det også var helseministerens ønske og mål at flest mulig pasienter skulle kunne bli behandlet, og at man i de private spesialisthjemlene så en ressurs som bedre skulle utnyttes for å redusere helsekøene på flere fagfelt. Ventelistene for kataraktoperasjoner har økt fra 5 000 i 1987 til hele 16 800 pasienter i 1998. Det burde således være et sterkt behov for å øke antall kataraktoperasjoner og at det blir lagt til rette for dette, slik at disse operasjonene kunne utføres ved de private øyelegespesialistenes kontor. Jeg kan også i denne sammenheng bemerke at effektiviteten i forhold til antall operasjoner pr. årsverk generelt er langt større ved de private klinikkene og de private legekontorene enn ved de offentlige poliklinikkene. Det er altså god ressursutnyttelse ved de private spesialistenes kontortjeneste. Det totale kronebeløp som det her snakkes om, og som burde skytes inn som friske penger fra departementets side når det ikke kan løses på annen måte, dreier seg tross alt bare om et sted mellom 12 mill. og 15 mill. kr, og det skulle således ikke være det store problemet å få dekket inn dette beløpet, eksempelvis ved behandling av revidert nasjonalbudsjett. Jeg tror nok jeg tør si at det er viljen det står på, og beklageligvis synes jeg å registrere i ulike sammenhenger at det også fra denne regjeringens side er en viss negativ innstilling til private helsetilbud generelt. Etter mitt skjønn burde det være like normaltakster for kirurgiske inngrep, enten disse inngrepene blir utført ved private kontorer eller ved offentlige poliklinikker. Jeg håper at de pågående forhandlinger mellom Lægeforeningen, departementet og Rikstrygdeverket vil føre frem, slik at man kan bringe takstene opp på et forsvarlig nivå, og slik at de private spesialistene først og fremst kan behandle flere pasienter, men også skal kunne vedlikeholde sin faglige teknikk når det gjelder operative inngrep.