Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-01-17:
Det var jo en grusom dogmatisk salve, ikke uventet. Men det lever vi godt med. Fremskrittspartiets tre representanter i transportkomiteen har fremsatt dette representantforslaget. Vi gjentar forslaget i innstillingen, der vi har et forslag til, og jeg tar opp begge forslagene. Foregående representant, fra Arbeiderpartiet, konkluderer med at det er penger over statsbudsjettet som er løsningen. «Så enkelt og så vanskeleg» er det, sier han. Det er åpenbart at det er veldig vanskelig. Vi har tidligere i dag tatt inn over oss fagetatenes pålagte rammer til ny nasjonal transportplan, og der er det jo ytterst lite å glede seg over, tvert imot meget å gremme seg over. I tillegg til det dogmatiske verktøyet ved å øke rammene på statsbudsjettet, der altså vegutbygging fortsatt blir sett på som en utgift, kan vi se frem til mer bomskatt og sterke kjørerestriksjoner. Fremskrittspartiet mener at flere ting må gjøres samtidig for at Norge skal få det veiløftet de kommende 10-15 årene som er nødvendig for å styrke norsk fastlandsøkonomis langsiktige vekstevne. Det nytter ikke å spare seg til fant, spesielt ikke når en er rikere enn de fleste. Norges paradoksale situasjon er jo at rikdommen fortsatt øker, riktignok med et lite fall nå i disse børskrakktider. Vi har på 17 dager mistet 40 milliarder kr - penger vi kunne brukt til å ta igjen omtrent hele etterslepet på veivedlikehold i Norge. Det er i høyeste grad en tanke å ta med seg videre. Vi må etter Fremskrittspartiets syn ha nye finansielle virkemidler for å få et nødvendig veiløft. Vi må ha flere nye virkemidler, vi må ha flere verktøy i kassen til samferdselsministeren. I forbindelse med dette forslaget har vi i innstillingen pekt på to slike virkemidler. Hovedforslaget er et forslag om et statlig veiselskap som skal få statlige lån som tilbakebetales over lang tid, f.eks. 40 år. Hva oppnår vi da? Vi oppnår nettopp å skille investering fra utgift og kontantprinsipp i årlige statsbudsjetter - en av de store hindringene for at veibygging behandles nasjonaløkonomisk på en klok måte. Bevilgning til årlig betjening av lån kan komme over statsbudsjettene, for å bruke foregående talers dogmatiske løsning, men veiselskapet kan gjennom statslån sikre avklart, langsiktig og derved forutsigbar finansiering. Usikkerheten omkring finansiering av store prosjekter er derved borte, og rammene kan økes dramatisk - det er kun 1/40 som skal dekkes inn i hvert års løpende statsbudsjett. Vi oppnår også mer. Vi kan bygge ut store, virkelig store prosjekter, vi kan få korridorutbygging. Så store prosjekter har vi hittil bare kunnet drømme om. Når de er finansiert, vil også de store - de virkelig store - internasjonale anleggsfirmaene komme. Da blir prisnivået lavere og tempoet raskere. Departementets kommentarer er forutsigbart negative. Vi har i innstillingen vist til uttalelser knyttet til handlingsregelen, der både flertallet og en samlet komite peker på at det er viktig å styrke økonomiens vekstevne. Det er det vi mener at vårt forslag vil gjøre. Det andre forslaget som er kommet med under behandlingen av saken, og som ligger i innstillingen, er et forslag om å legge til rette for etablering av regionale veiselskap. Denne regjeringen har avlyst sitt eget virkemiddel for å sikre utvidet, avklart og langsiktig finansiering av infrastruktur, nemlig prosjektfinansiering. Nå ser vi jo at fagetatene bringer det inn igjen i NTP-utkastet som er kommet i dag, men Regjeringen har så langt avvist det. Gjenstående virkemiddel er altså bompenger. Det svaret vi har fått på spørsmål til statsråden tidligere, er at en er positiv til lokale initiativ. Det gjaldt et eksempel fra Nord-Odal kommune, der det heter i svaret at «finansieringen av tiltaket må skje innenfor påregnelige økonomiske rammer og uten særskilt statlig tilskudd». Vi mener at etablering av regionale veiselskaper der eierne/interessentene gjennom flere ulike virkemidler kan betjene nødvendige lån til forskottering av bygging av veianlegg, er et alternativ med hensyn til dem som ønsker å ta reelle lokale initiativ og betale for å komme seg frem i køen, men uten å stille opp bomstasjon, for bomstasjon og bomskatt er en svært kostbar ordning. Tiden tillater ikke mer.