Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-24:
Jeg vil takke interpellanten for å løfte en veldig viktig og alvorlig sak. Nordmenn har med helt ulik personlig og politisk motivasjon mange ganger i Norges historie reist til utlandet for å delta i kriger, alt fra borgerkrigen i Spania til vinterkrigen i Finland og på østfronten under annen verdenskrig. Historien dømmer disse nordmennenes innsats svært ulikt, det er også naturlig. Krigen i Syria er blant de mest grusomme – først og fremst for den syriske sivilbefolkningen, som opplever enorme lidelser. Stadig blir tilgangen på mat svekket, og verden lukker stadig øynene for overgrepene som skjer. Det er det viktig at vi husker når vi diskuterer Syria, selv om inngangsvinkelen i dag er en annen. Det er et ganske høyt antall nordmenn som har valgt å reise til Syria for å delta i krigen. Dette er en sammensatt gruppe, de har ulike motiver for å reise. Partene i krigen blir stadig mer polarisert, flere opprørsgrupper kjemper nå imot hverandre, og det er klart at konflikten har fungert som en magnet for ekstremister og utnyttes i stor grad av store ekstreme bevegelser. Over tid har omfanget av personer som ser på sin deltakelse i krigen som en form for hellig krig, økt. Thomas Hegghammer ved Forsvarets forskningsinstitutt har sagt at Norge har en av Europas største kontingenter til Syria hvis man korrigerer for folketall. Han mener at tre ulike motivasjoner ligger bak jihad-reisene til Syria. Det første er politisk sympati med opprøret. Det andre er religiøs overbevisning om at det er en plikt. Det tredje er psykologiske behov som eventyrlyst og opprørstrang. Han sier: «Eventuelle sanksjoner må være tilpasset hver enkelt persons handlinger. Det betyr at man trenger god etterretning på dem som kommer tilbake. Man må vite hvem de er, hva de har gjort, hvem de har kjempet med i Syria og hva de gjør når de kommer hjem.» Han er derfor av den grunn også skeptisk til å straffeforfølge alle som kommer tilbake med krigserfaringer fra Syria. Vi må alle på det sterkeste advare mennesker mot å slutte seg til ekstremistiske bevegelser. Vi vet at fundamentalistiske ideologer jobber aktivt i Norge med å rekruttere krigere. Denne trafikken er farlig, og den må stoppes. Den ideologien som nå spres av enkelte ekstreme islamister i Norge, skal ikke forsvares, den skal bekjempes. Miljøer som Profetens Ummah sverger til religiøst diktatur, de hyller voldsbruk, og de forleder norske ungdommer til en forferdelig skjebne – ungdommer som har så mye å gi og så mye å leve for, hvis de får litt hjelp til å velge en annen vei. De ekstreme islamistiske miljøene i Norge er små. De representerer ikke noen politisk kraft som kan få innflytelse eller betydning i Norge eller blant norske muslimer. Men erfaringen med høyreekstreme krefter er at små miljøer likevel kan være farlige. Det vet vi så altfor godt i Norge. Alle som står fram som tilhenger av diktatur og voldsbruk, uansett hva slags bakgrunn de har og hva slags ideologi de påberoper seg, fortjener å få samfunnets søkelys på seg. Det er bra at myndighetene følger dem tett, og det er viktig at vi alle er tydelige og tar til motmæle. I Danmark, som andre talere også har vist til, har man lyktes godt med aktiv oppfølging av vold og ungdom i ekstreme grupper og foreldrene deres. Det minner veldig om programmet norsk politi lyktes veldig godt med da 1990-tallets nynazistiske og høyreekstreme miljøer i Norge langt på vei ble oppløst og ufarliggjort. Det forebyggende arbeidet er over tid det klart viktigste. SV la i 2012 fram seks tiltak mot ekstremisme. De ligner ganske mye på dem også Europakommisjonen nylig har foreslått. Det er exit-tiltak for å få ungdom ut av miljøene. Det er forebygging gjennom barnevern, skole, inkludering og psykiatri – den myke beredskapen som vi ikke diskuterer fullt så mye, men som er desto viktigere. Det er strengere våpenkontroll. Det er en sterk fokusering på ekstreme miljøer, herunder islamistiske miljøer. Det er å balansere sikkerhet med personvern, og det er flomlys på ekstreme miljøer i offentligheten. Vi må være tøffe mot ekstremistene og mot årsakene til ekstremisme, og vi har ikke en eneste norsk ungdom å miste til hatets ideologier.