Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2020-10-22:
Jeg vil takke Kari Henriksen for at hun har tatt opp et veldig viktig spørsmål. Det er vondt å høre hvordan jøder, muslimer og andre minoriteter i Norge utsettes for stadig mer trusler og vold. Det så vi i Kristiansand – i eksempelet Kari Henriksen tok opp som sitt hovedtema. Det så vi nå i september – hvor nazister marsjerte utenfor synagogen i Oslo, og få dager etterpå ble en av de samme demonstrantene igjen funnet utenfor synagogen, denne gangen med kniv. Dette er eksempler det er vondt å høre om, men først og fremst er det ikke vondt – det er skummelt. For vi vet at hat og rasisme er farlig. Det er rett og slett dødsfarlig. For det er hatet og rasismen som dreper. Det gjorde det her i Oslo for snart 20 år siden, da Benjamin Hermansen ble drept av nynazister. Det skjedde her i Oslo og på Utøya, da 77 mennesker, de fleste av dem barn og ungdom, ble drept fordi en mann ønsket å hate. Vi fikk se det igjen i fjor sommer, da 17 år gamle Johanne ble drept, og det var kun flaks og et heltemot som gjorde at vi ikke fikk et massedrap av muslimer den dagen. Disse eksemplene gjør at jeg ofte tenker: Lærer vi aldri? Hvorfor tar vi oss igjen og igjen i å bli overrasket over hva slags holdninger vi vet finnes der ute? Derfor må lovene være klare. Det er klart at det er spørsmål og dilemmaer vi står overfor når det gjelder å diskutere lovverket. Jeg er ikke tilhenger av forbud mot nazistiske organisasjoner, men jeg er også helt uenig i det tidligere justisminister Per-Willy Amundsen gikk ut med denne uken, hvor han ønsket å fjerne rasismeparagrafen i lovverket. Lovverket er viktig, men det er så mye annet som er vel så viktig. Det er bl.a. hvordan politiet opererer. Jeg mener man må ha mye mer kunnskap om dette i politiet. Rapporten etter drapet på 17 år gamle Johanne og terrorangrepet mot Al-Noor-moskeen var skremmende lesning. Det var skremmende fordi vi hadde lært så lite etter det som skjedde 22. juli. For hva fikk vi se? Jo, det var kommet et varsel mot terroristen. Politiet gjorde flere feil på veien, og kanskje mest alvorlig, mener jeg, var det at alarmen ikke gikk på politikontoret da de fikk beskjed om at det var en ung hvit mann som skjøt i en moské dagen før id-feiringen og hadde med seg kamera. Etterpå ble det sagt at de hadde for lite erfaring og ikke visste hva de skulle gjøre. Det viser at politiet ikke har nok kunnskap. Det har ikke vært nok oppmerksomhet rundt dette spørsmålet. Det er viktig hvordan man jobber i politiet, og det er viktig hvordan man jobber med holdninger og ord. For det er helt riktig, som Kari Henriksen påpekte flere ganger: Alt starter med ordet. Ordet er det som kommer først når vi skal bekjempe hat og rasisme. Det har vi alle et ansvar for som enkeltpersoner, og det har vi som politikere et spesielt ansvar for. Det har vi her i Stortinget, og det aller øverste ansvaret har de som sitter i regjering. Justisministeren er den som sitter med det øverste ansvaret for å bekjempe rasisme i Norge. Før Monica Mæland var det åtte ministere som satt i Justisdepartementet som Erna Solberg hadde utnevnt. Av dem fant vi bl.a. Per-Willy Amundsen, som snakket om et korstog mot islam før han ble utnevnt til justisminister. Han har også snakket om at man må fjerne barnetrygden for innvandrere, for man skal bevare den norske rase. Han har sagt at rasisme er et problem som ikke finnes i Norge. Dette er mannen Erna Solberg ga det øverste ansvaret for å bekjempe rasisme i Norge. Det var Sylvi Listhaug. Vi vet alle hva som skjedde med henne etter at hun spredte en hatefull konspirasjonsteori. Stortingsflertallet avsatte henne. Én ting er den historien, men en historie som nesten ikke har kommet fram, er at PST mente at justisministerens aktivitet førte til en tredobling av hatmeldinger – etter den facebookposten. Jeg lurer på hva Monica Mæland egentlig tenker om hva hennes tidligere statsråder har gjort, en del av dem hun selv har sittet sammen med i regjering. Mener hun at regjeringen har gjort nok for å ta et oppgjør med hat som dreper? Jeg mener ikke det. Jeg mener Norge har kommet veldig kort med å ta et oppgjør med det. Hver gang vi snakker om Al-Noor-moskeen, får jeg vondt i magen. For hva var oppgjøret etter drapet på 17 år gamle Johanne og angrepet mot muslimer? Jo, det var at vi fikk en meningsløs debatt om håndhilsing – etter at Siv Jensen, som da var finansminister, mente at de som ble angrepet, stod for snikislamisering, etter at kronprinsen besøkte dem. Det var altså beskjeden til de redde muslimene som hadde opplevd å få hele livsgrunnlaget sitt truet. Jeg skal innrømme at jeg har mye større forventninger til Mæland. Jeg håper hun nå er klar til å gå i front for å ta et oppgjør. Jeg må bare avslutte med å si at det er veldig bra med en handlingsplan mot rasisme, men derfor synes jeg det var utrolig skuffende at det også fra Monica Mæland blir gitt millionstøtte til Human Rights Service. Vi leser i budsjettproposisjonen at hun skriver at dette skal bidra til bedre kunnskap om integrering og innvandring. En blogg som oppfordrer til å sjikanere muslimer i Norge, mener regjeringen altså at bidrar til mer kunnskap om innvandring og integrering. Dette hører ingen steder hjemme. Noen vil kanskje reagere på at jeg snakker om disse terrorangrepene i en politisk debatt. Det vil jeg si at jeg vil gjøre mer av. Dette handler om politikk, og vi trenger å diskutere disse spørsmålene mer.