trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1999-12-09:
Representanten Sahl snakket varmt om kysten, sikkerheten og farleiene, at dette var prioritert og et område som Kristelig Folkeparti har stor omsorg for. De skriver i sine merknader at de er «opptatt av å ivareta sikkerheten og framkommeligheten i norske farvann og havner», men dette må vel i sannhetens navn sies å være dårlig fulgt opp i praksis. En samlet komite konstaterer at det er et klart etterslep i faktiske bevilgninger i forhold til det som ble vedtatt våren 1997. Det står faktisk ganske dårlig til med de faste installasjonene, og dette truer sikkerheten for dem som ferdes på sjøen. Nå er Regjeringen presset fra alle kanter for å øke bevilgningene til dette viktige formålet, og Høyre er veldig glad for at Arbeiderpartiet har bidratt til å øke dette noe. Men det som forundrer oss, er at man velger å hente penger til å sikre farleiene fra Redningsselskapet. Hva slags prioriteringer er dette? Samarbeidet med Arbeiderpartiet gir de underligste konsekvenser. Sammen med Arbeiderpartiet har man opprettet et båtregister som hittil har kostet 55 mill. kr, og som koster 13,5 mill. kr i året å drive, og så skal man hente penger fra Redningsselskapet for å trygge farleiene. Er det viktigere å passe på båter enn å passe på folk som ferdes på sjøen? Det blir mitt spørsmål. Hvorfor ikke hente pengene derfra? Kan man tenke seg å legge ned det båtregisteret og omprioritere de pengene til sikkerhet på sjøen? Jeg skal love at det kommer til å få Høyres støtte.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1999-12-09:
Det har vært litt forunderlig å sitte og høre statsrådens rørende begeistring over samarbeidet med Arbeiderpartiet, over hvor heldige de har vært som har fått økt veibevilgningene. Jeg finner det påkrevet å påpeke at et samarbeid med Høyre faktisk ville gitt større veibevilgninger. Et samarbeid med Høyre kunne ført til at denne regjeringen faktisk oppfylte valgløftene sine, for det er det flertall for i Stortinget – hvis Regjeringen vil. Det er stor forståelse for at en regjering med et smalt parlamentarisk grunnlag ikke kan oppfylle løfter som det ikke er flertall for, men det er ingen i dette landet som begriper hvorfor det ikke går an å oppfylle et løfte som det er et reelt flertall for å oppfylle. Det som skjer ute i veisektoren, er at staten tar stadig mindre del, tar stadig mindre ansvar for at vi skal ha et tjenlig veinett, og stadig skyver mer av regningen over på bommene og bilistene. Vi som har Europas høyest beskattede bilister! De begynner å lure på hvor hen pengene tar veien. De faller i hvert fall ikke ned igjen i veiinvesteringer. Dette kunne Regjeringen gjøre noe med hvis den ville. Det er bare viljen det står på. Jeg forundrer meg over at Regjeringen ikke har vilje til å oppfylle noe som den faktisk har lovet og har gått til valg på. Jeg stilte et spørsmål tidligere i dag i en replikk, hvor jeg etterlyste vilje til å omprioritere fra båtregister til tryggingstiltak langs kysten. Det er hittil brukt 55 mill. kr på det båtregisteret som ingen har bedt om og ingen har bruk for, mens vi har et voksende etterslep når det gjelder kystmerkingen. Nå skal det hentes inn ved å beskjære Redningstjenesten. Man skal bygge opp merkingen, men skjære ned på ulykkesberedskapen. Vi som nå har tusenvis av lystbåter som ferdes langs kysten! Vi har drukningsulykker, vi har ulykker om bord, og denne regjeringen prioriterer å holde greie på båtene! Menneskene får seile sin egen sjø, bokstavelig talt, havne i sjøen og bli der. Det er jo det Redningstjenesten skal hjelpe til med å forhindre. Redningstjenesten, som f.eks. har eskortetjeneste hele sommeren, blir nå beskåret med 6 mill. kr for å ta igjen den merkingen som Regjeringen ikke har oppfylt sine forpliktelser til å gjennomføre. Jeg spør: Hvor er verdigrunnlaget for prioriteringen hos denne verdiregjeringen?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 1999-12-09:
Representanten Røtvei sa at det var eitt område som eg ikkje hadde vore innom, nemleg rassikring. Det er rett. Eg fekk i eit femminuttsinnlegg ikkje tid til å kome inn på alt. Eg var heller ikkje innom post, tele, luftfart, berre for å nemne ein del andre område. Eg skulle gjerne hatt lengre taletid, både for å gå grundigare inn på dei enkelte tema og for å ta med alt. Representanten Røtvei nemnde at det i realiteten ikkje er den store summen som er satsa på rassikring som det ein ved fyrste augekast kan få inntrykk av. Det er rett at det i dei konkrete summane på posten for rassikring er ein auke, men den er ikkje så stor som eg trur både representanten Ola Røtvei og eg sjølv skulle ynskje. Men det er ein viss auke. Det står òg i den utarbeidde rassikringsplanen at det i tillegg til dei midlane som står på den spesielle posten for rassikring, må brukast av dei ordinære midlane. Reiser vi rundt og ser på rassikringsprosjekt, ser vi at det gjerne er midlar til litt rassikring der, men det er òg ein del andre ting som kjem inn i dei same prosjekta, så det er naturleg at det her blir ein balansegang mellom det vi har av midlar til rassikring, og det ein må ta av dei ordinære midlane. Tanken bak det som er lagt fram, er at det skal vere eit samspel mellom det som går til konkret rassikring, og det som ein treng for å utføre eit prosjekt, og som ein må ta av dei ordinære midlane.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 1999-12-09:
Representanten frå Framstegspartiet har observert heilt rett når han seier at Senterpartiet er eit av dei partia på Stortinget som er oppteke av distrikt. Og mitt inntrykk er at det er eit fleirtal på Stortinget som er oppteke av distriktsutvikling, for nettopp i distrikta skjer veldig mykje av verdiskapinga i landet. Skal vi ta vare på den verdiskapinga som er, må vi difor ta vare på distrikta, men vi må òg ta vare på dei meir sentrale strøka og storbyane. Det er ikkje nokon motsetnad her. Skal ein ta vare på verdiutviklinga, kan ein ikkje sjå bort frå det som skjer i distrikta. Så viser Framstegspartiet til sin vilje til å auka veginvesteringane kraftig. No har sentrumsregjeringa i to år samarbeidd om budsjettet med m.a. Framstegspartiet. På dei alternative budsjetta som Framstegspartiet har lagt fram, har det vore store summar til vegar – det er heilt rett – men når Framstegspartiet skulle til å prioritere blant alle sine ynske, vart ikkje vegløyvingar med til slutt. Så dei to åra sentrumsregjeringa har samarbeidd med m.a. Framstegspartiet, har det ikkje vorte auka midlar til samferdsle. Difor sa eg i innlegget mitt òg at eg er glad for at samarbeidsavtalen med Arbeidarpartiet gav auka midlar til samferdsle. Men det oppnådde vi ikkje dei to føregåande åra då Framstegspartiet var ein av samarbeidspartnarane.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 1999-12-09:
Fyrst til det fyrste spørsmålet, om kuttet i løyvingane til Redningsselskapet. Eg kan gjerne innrømme at eg ikkje er noko glad for at det vart kutta i løyvingane til Redningsselskapet. Det er eit av dei områda som òg høyrde innunder det som går på tryggleiken på sjøen, og eg håpar at Regjeringa ved neste korsveg vurderer den støtta som Redningsselskapet får. Eg har berre lyst til å kome med nokre få sitat direkte frå proposisjonen når det gjeld vegformål. Der står det på side 69: «Det har i de senere årene ikke vært mulig å opprettholde vegkapitalen med de vedlikeholdsbevilgninger som har vært stilt til rådighet.» Det står vidare på side 71: «I de senere årene har imidlertid bevilgningene til vegformål reelt sett gått ned.»Det står vidare på side 79:«Beregningene viser at etterslepet på vedlikehold i dag totalt er 8 mrd. kr. Det må avsettes om lag 700 mill. kr mer pr. år til vedlikehold utover dagens nivå for at etterslepet ikke skal øke ytterligere.» I budsjettproposisjonen for inneverande år, som vi behandla for eit år sidan, stod det at det mangla 800 mill. kr for å drive igangsette anlegg effektivt. Eg føler at eg og Regjeringa er heilt på linje. Regjeringa har i sin proposisjon peika på dei utfordringane som ligg der. Dei har brukt ord som at her er det eit etterslep, dei har brukt ord om at det her er manglar, og at det ikkje har vore midlar nok til å kunne oppfylle det som burde vore gjort på vegsektoren. Eg vil med mine ord seie at då er det for lite pengar. Eg føler ikkje at Regjeringa og eg er på kollisjonskurs. Regjeringa har òg sagt at dei har prioritert ein del andre område. Og det å prioritere er å la noko gå føre noko anna. Det håpar eg at Regjeringa ser nøye på ved neste korsveg.
Ola Røtvei (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Det var ett område som representanten Ringstad ikke berørte, og det gjelder rassikring. I august i år la Regjeringen fram en egen handlingsplan for rassikring. Der skrev statsråden at i utgangspunktet er det lagt opp til stramme rammer i årene framover. Han skriver videre at dersom man skal satse spesielt på ett område, vil det måtte gå på bekostning av andre viktige hensyn innenfor veipolitikken. Konklusjonen en kan trekke av dette, er at det ikke blir noen ekstrasatsing på vei i årene framover. Så er det lagt opp til at det skal satses 2 milliarder kr på rassikring. Dersom man summerer de prosjektene som er lagt fram, viser det seg at det ikke er 2 milliarder kr utover det som ligger i rammen for Vegplanen. I tillegg er det nå opprettet en egen budsjettpost for rassikring. Det flertallet er bekymret for, er at dette fører til at fylker unnlater å prioritere rassikring i forbindelse med utbedringsprosjekter i påvente av at de skal få midler fra sentralt hold. Med andre ord kan man skape falske forventninger og faktisk urasjonell anleggsdrift. Når da sentrumspartiene kjører fram dette med rassikring som et viktig redskap, sitter jeg tilbake med spørsmålet: Er ikke representanten Ringstad redd for at det som de mener er et viktig redskap, rett og slett blir den godes fiende?
Petter Løvik (Høyre), 1999-12-09:
Eg merka meg at representanten Sahl ikkje svarte på representanten Stolt-Nielsen sitt spørsmål om å styrkje tryggleiken langs kysten ved å kutte i løyvingane til Redningsselskapet, og eg lurer på om representanten Ringstad kjenner seg kalla til å gi eit svar på dette. Representanten Ringstad sa også i innlegget sitt at ho var veldig opptatt av at intensjonane i Vegplanen når det gjeld fordeling av midlane, måtte bli følgde opp. Og då synest eg det er grunn til å spørje om det ikkje også kunne vore interessant å følgje opp intensjonane når det gjeld totalramma i Vegplanen. Når det gjeld Veg- og vegtrafikkplanen som blei vedtatt like før denne perioden begynte, gjekk Senterpartiet saman med Høgre inn for ein kraftig auke. Jorunn Ringstad har sjølv tidlegare gitt uttrykk for at ho er misnøgd med det som er skjedd. I Nationen den 15. juni kalla ho det «løftebrudd» og seier m.a.: «Flertallet på Stortinget vil satse mer på samferdsel. Det nytter ikke når regjeringen ikke er med.» Ho seier også: «Det er en kraftig uro i partiet. Det går ikke mange år før det vil komme et veiopprør.» To dagar seinare får den same representanten svar frå dei parlamentariske leiarane i sentrumspartia, som «lover Ringstad betre tider neste år» – som vi no er på veg inn i – «hvis renta fortsetter å dale og de økonomiske utsiktene holder seg gode». I den same avisa står det at Johan J. Jakobsen «legger vekt på at 1999 er et unntaksår.» Då er det to spørsmål som eg gjerne vil ha svar på: Står representanten Ringstad sin kritikk framleis fast? Det er det eine. Det andre er om det er mogleg å få ei nærmare tidfesting av når det vegopprøret som representanten Ringstad tidlegare har gitt melding om, vil kome.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-09:
Da vi laget denne innstillinga, var jeg litt usikker på om jeg skulle ta med og nevne de prosjektene jeg mente burde starte opp i 2001. Jeg lot være å gjøre det, både når det gjaldt Senja, når det gjaldt Korgfjell og en del andre prosjekt som kanskje burde ha vært startet opp før 2001 – men så er det det å skaffe penger til det. Jeg tror det er viktig at representanten fra Arbeiderpartiet jobber litt tøffere internt i eget parti, slik at det i det hele tatt blir noen penger til veger i den landsdelen som han og jeg kommer fra. Med de lovnadene som ligger der for det sentrale Østlandet, tror jeg vi kan få slite med å få gjennomført lovnaden som gjelder Senja, men jeg kommer ikke til å motsette meg det. Jeg syns det er et godt prosjekt. Det kommer til å bli prioritert hos meg, så sant det står på prioritert plass ifra Troms, og det gjør det jo. Når vi greier å skaffe penger til Troms, som til Finnmark og Nordland, skal vi nok få i gang både den vegen og flere til. Det er litt av en jobb å gjøre, men den jobben tror jeg ikke er vanskeligst når det gjelder meg. Jeg tror den er vanskeligere i egen stortingsgruppe. Så da ønsker jeg ham lykke til med å skaffe penger til Nord-Norge hos Arbeiderpartiet. Det begynte å gå nedover under Opseth, og det har bare gått nedover under stadig nye statsråder fra Arbeiderpartiet og sentrumspartiene. Den trenden skal vi greie å snu i lag, ikke sant?
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-09:
For å ta en liten kommentar på det første om Fremskrittspartiet og jernbane. Det jeg prøvde å påpeke, er at Fremskrittspartiet har noen dramatiske kutt på Jernbaneverket, både på investering og vedlikehold. Jeg nevnte ikke dette med konkurranse og kjøp av tjenester. Det lot jeg være å nevne. Og det som forundrer meg, er at Fremskrittspartiet allikevel er med på en masse merknader som er ganske kostbare. De kutter på investeringene, allikevel skal de videreføre Vestfold- og Østfoldbanen, de er for Eidangertunnelen og for krengetogsatsing på Kongsvingerbanen o.l. Det var da jeg lurte på hvordan man kunne få dette til å gå i hop. Og det fikk vi ikke noe svar på. Når det gjelder SV og om det er en god distriktspolitikk vi har: Ja visst er det det! Nå var det veldig snedig å sammenlikne SVs budsjett med Fremskrittspartiets og ikke med det som er Regjeringens eller flertallets. Og det hørtes ut som om det var et stort gap – og det er det jo på vegsida – mellom oss og Fremskrittspartiet. Vi kan ikke drive på sånn som Fremskrittspartiet gjør, bare kutte i vilden sky på ting som ville ha fått dramatiske konsekvenser. Og dessuten bruker de mesteparten av sine vegpenger i sentrale strøk. Vi har mer vegpenger f.eks. til min landsdel enn det Fremskrittspartiet har, innenfor mye mer ansvarlige rammer enn de har. De er motorvegens riddere, det er først og fremst disse firefelts motorvegene som skal sluke deres investeringsmidler. Det er der det store, umettelige sluket er hos Fremskrittspartiet. Så når det gjelder distriktspolitisk profil, kommer vi mye bedre ut, men det er klart at for dem som ønsker motorveger, må Fremskrittspartiets løsninger være klart de beste. Men man får se kostnadene når de kutter på Posten, på jernbanen og på alle andre områder. Men de har lært én ting siden i fjor, og det vil jeg gjerne rose dem for. Det er første året på lang tid de ikke har kuttet på kjøp av tjenester på hurtigruta og fra det regionale kortbanenettet. De har omsider skjønt at dette er kontrakter som staten har inngått, og staten ville ha tapt enhver rettssak hvis dette gikk igjennom.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-09:
Jeg tror ikke jeg skal prøve å forklare, for da kan det hende at presidenten blir nødt til å klubbe likevel. For å si det sånn: Representanten Sahl behøver ikke å føle bekymring for meg. Jeg er altså litt lite inspirert til en debatt om et budsjett som er perspektivløst. Så begynner han da å fortelle: Ja, men tenk på alt vi har fått! Vi har fått grusvegpakke. Ja, sannelig, her får man mindre på de ordinære budsjettene, og så flytter man det over til en grusvegpakke. De samme pengene som man skulle hatt til andre prosjekter, gir man da i en såkalt grusvegpakke som er øremerket. Blir det noe mer ut av det? Summen blir jo like liten, eller for å si det sånn: Den er blitt enda mindre enn den var. Det har aldri vært så lite penger til den landsdelen, iallfall ikke etter krigen, når en tenker prosentvis i forhold til vegbudsjettet. Tallene før krigen har jeg ikke fått sett på, men jeg tviler på at det var noe verre da enn nå. Så var det ESA-pengene, som ifølge kommunalministeren er rein kompensasjon for de merutgifter man har fått ved økt arbeidsgiveravgift, og som skulle være målrettet mest mulig i forhold til de bedriftene dette gjaldt. Det må man komme drassende med for å bevise at det er noe. Mitt poeng er at det aldri har vært så lågt som 11,5 pst., og sjøl om en kommer opp i 12 pst. hvis man tar med ESA-pengene, er det bunnår, sammen med fjoråret. Tallenes tale er klar. Så er det spørsmål om Bjørvika: Er det fjottpenger? Nei, det er et kostbart prosjekt, det er et av de prosjektene jeg prioriterer her nede. Der har vi også en historie, vi satt faktisk i byråd, og da løftet vi opp det prosjektet som et større byutviklingsprosjekt. Men det er mange prosjekter som jeg har sagt nei til her nede, som vi bruker mange penger på, men som vi ikke burde ha brukt penger på. For eksempel er det Oslofjord-forbindelsen, ny firefelts motorveg i Vestfold, osv. – jeg kunne ha ramset opp flere. Så jeg skal være kritisk, og jeg skal slett ikke støtte Arbeiderpartiet i synet på ny firefelts eller seksfelts motorveg, eller hva de skal ha, utover til Asker – overhodet ikke. Men får vi brukt noen penger på et nytt dobbeltspor på jernbanen utover der, så er jeg med – for fullt!
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-09:
Venstre er et parti som ikke bare skal ha mennesket i sentrum, men som iallfall en gang for noen år sia også var opptatt av miljøet. Av og til kan man koble de to tingene og få et godt resultat, og da syns jeg det blir litt puslete når man om jernbanen sier: vedlikehold, vedlikehold. Vi hadde jo en statsråd for et par år sida som for så vidt sa: sviller og pukk, sviller og pukk. Og det er viktig. Kjøreledning er viktig. Men et miljøparti med mennesket i sentrum må være litt mer visjonært – f.eks. si at det er klart vi trenger noen strategiske investeringer, f.eks. få en dobbeltsporet, rask Vestfoldbane og Østfoldbane, hvor framføringshastigheten dobles så en kan bruke halvparten av tida i forhold til nå på å reise. Jernbanen er det eneste transportmidlet som til og med er miljøvennlig, som kan gjøre det, hvis en får et dobbeltspor hvor man slipper å stå og vente på kryssende tog, og som har den standard og den kvalitet som gjør at vi får opp farta litt – litt mer sånne visjoner fra Venstre, hvis man skal være et miljøparti. Og tenk for menneskene, for en frihet det er å få lov til å slippe å sitte i bilen, å kunne sitte på toget og lese aviser, sove; man kan til og med ta seg en øl etter at man har dratt fra jobb og tar toget eller T-banen – eller hva det skal være – heim. Så spørsmålet om kollektivtrafikk, tog og slikt er også et spørsmål om frihet for mennesket, frihet til å velge. Men da må vi ha et godt tilbud, så jeg syns at Venstre skal være litt mer visjonær, litt mer offensiv og si: Vi tillater et godt vedlikehold, og så trenger vi en del investeringer for å få disse miljøalternativene på plass.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-09:
Etter loddtrekning mellom mange interessante temaer skal jeg ta opp det regionale rutenettet. Det virker på meg som om departementet har hatt som overveiende målsetting å få flere selskaper inn som anbydere. I Norge har man ikke så mange selskaper som kan fly på den typen nett, og for å få dette til har man delt det opp i veldig små biter, nær sagt en enkelt rute, og også en del steder åpnet for en redusert standard, med mindre fly, uten trykkabin osv., i håp om at andre også kunne konkurrere med den dominerende aktøren – Widerøe. Jeg har en følelse av at brukernes interesser ikke har vært like mye vektlagt. Og vi har fått en del resultater som er uheldige. En av de tingene tok jeg opp i mitt innlegg, nemlig at internkommunikasjonen er blitt for dårlig. I noen landsdeler er det så store avstander at man bruker også fly som internkommunikasjon. Og da kan det faktisk være vanskelig å reise i eget fylke – man må ta store omveier – enten man bor i Finnmark eller på Helgeland. Jeg undres derfor på: Gis det i det anbudet som nå er godtatt, noen muligheter for at det går an å drøfte med aktørene – det gjelder i hovedsak Widerøe – om en kan jenke til ruten slik at det er mulig å ha en internkommunikasjon som fungerer, at man f.eks. slipper å reise via byer som ligger temmelig langt borte, for å skifte fly for å reise internt i eget fylke? Eller er dette fastlåst i hele anbudsperioden, uten muligheter for endringer?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
SV slår ofte til lyd for større distriktssatsing på samferdselssektoren og for en samferdselssatsing som har bedre miljø som et stort mål. Det har nettopp representanten Myrvoll stadfestet her fra talerstolen. Befolkningen på Senja i Troms og Troms fylkeskommune har i en årrekke kjempet for å få bygd en internvei i kommunene Berg og Torsken. Denne veien vil ha en svært stor betydning for det aktive næringslivet og for bosettingen i dette området, fordi det vil nedkorte veiavstanden mellom bygdene med mange mil. Det er med andre ord et meget godt distriktstiltak og et utmerket miljøtiltak, fordi det forkorter kjøretiden betydelig. I Norsk veg- og vegtrafikkplan for 1998-2007 er det lagt opp til oppstart av dette prosjektet i første fireårsperiode. I samferdselskomiteens innstilling går Arbeiderpartiet inn for oppstart av dette prosjektet i 2001. Da er mitt spørsmål: Hvorfor kunne ikke SV støtte Arbeiderpartiet i dette? Dette er jo et prosjekt i Nord-Norge, det er et distriktsprosjekt og etter mitt syn også et miljøprosjekt, som Myrvoll snakket så varmt om, og som han har som en ledetråd gjennom sitt arbeid i samferdselskomiteen.
May Britt Vihovde (Venstre), 1999-12-09:
I Venstre har me alltid vore opptatt av å setja mennesket i sentrum, og det vil jo seia når det gjeld NSB, passasjeren. Nå har Regjeringa fått ein rapport, og det er varsla at den vil koma tilbake til Stortinget med eventuelle forslag om konkurranse på sporet. Representanten Oddvard Nilsen var òg i sitt hovudinnlegg inne på at han såg fram til det – nå var det kome ei regjering som faktisk såg behovet for konkurranse. Men skal ein få konkurranse på sporet, må ein òg sikra nødvendig vedlikehald, ein må sikra at køyreleidninga er der, at det er nok skjener og nok spor, slik at desse toga som eventuelt skal konkurrera med kvarandre, har spor å gå på. Det er jobb nr. 1. Så kjem denne saka tilbake til Stortinget, og truleg blir det opna for konkurranse på sporet – det vil Venstre jobba for.
May Britt Vihovde (Venstre), 1999-12-09:
Eg er glad for at representanten Schjøtt-Pedersen ikkje har sagt at han ønskjer å audmjuke denne regjeringa. Men når ein ser på ein del av desse avisoppslaga og ein del av merknadene i denne budsjettinnstillinga, når me ser på svara som er gitt både frå representantar frå regjeringspartia og statsrådar på ein del spørsmål – ein kan ta infrastrukturplanen for Luftfartsverket, der regjeringspartia i merknaden sin seier at det er heilt klart at ein infrastrukturplan for Luftfartsverket er og skal vera ein del av ein nasjonal transportplan, og det har heller ikkje stått noko i budsjettet om at det ikkje vil vera der – opplever me i alle fall frå Venstre sin ståstad at ein prøver å laga ein del konfliktar, delegering og påpeikingar mot Regjeringa, og at ein kritiserer Regjeringas politikk. Dette er det siste budsjettet som me har til behandling før me skal behandla Nasjonal transportplan, og då er det ønske om å leggja ein del føringar for det dokumentet som me nå får til behandling i mars månad, det skjønar me òg. Men eg har lyst til å seia, når ein høyrer ein del utsegner, ta t.d. honnørrabattordninga: Regjeringa har aldri gjort framlegg om å avvikla rabattordninga for eldre, for funksjonshemma og for barn. Ein har berre gjort framlegg om at fylkeskommunen skal få lov til å bestemma dette. Men då blir det òg brukt som kritikk av Regjeringas politikk. Eg hadde lyst til å peika på i innlegget mitt at det har me merkt oss, og me i Venstre har ikkje likt det.
May Britt Vihovde (Venstre), 1999-12-09:
Nå er me i SV og Venstre i den situasjonen at på grunn av storleiken får me ikkje så veldig lang taletid i denne salen, og me har vel uttrykt frå begge partar at me godt kunne ha ønskt oss lengre taletid. Då skulle eg ha vore veldig visjonær og snakka om meir enn sviller og pukk, eg ville òg ha snakka om kva ønske eg hadde for norsk jernbane. Men eg har lyst til å minna representanten Myrvoll på noko. Eg snakka om «bautapolitikk», og eg trur at når me skal diskutera Nasjonal transportplan, kan det godt henda at representanten Myrvoll og representanten Vihovde er veldig einige om kva prosjekt som skal prioriterast. Men i Venstre er me såpass realistiske at me held oss til eit fleirtal. Innanfor dei rammene som ligg i dette samferdslebudsjettet, er det ein del store vegprosjekt som må gjennomførast, som er starta opp, og som det vil vera ein større miljøkatastrofe å stoppa. Eg har lyst til å minna representanten Myrvoll om ei utsegn frå denne talarstolen, der SV hadde som forslag å stoppa Trekantsambandet og bruka dei pengane til heilt andre ting. Ein kan meina kva ein vil om Trekantsambandet, men då eg såg på haugen av pukk som låg i min kommune, og då eg såg på kva for miljøkatastrofe og miljøkostnader det ville ha blitt om ein hadde stoppa dette prosjektet, blei eg litt i tvil om SVs miljøpolitikk. Men eg trur at SV og Venstre har ei felles forståing, og så får me sjå kva me finn fram til i Nasjonal transportplan.
Kjellaug Nakkim (Høyre), 1999-12-09:
Representanten Vihovde var i sitt innlegg innom Oslopakke 2 og den satsingen på kollektivtransport som må til. Det er positivt at det skal satses på infrastruktur og på nytt materiell på jernbanen. Det er også bra at mange vil vi skal kjøre kollektivt, men det betyr ikke at man ikke trenger å bygge ut veinettet – også her i Oslo-gryta. Nå er det egentlig slik at de fleste her reiser med Flytoget. Det har jo blitt et godt tilbud, men det er en økonomisk katastrofe. Jeg undres noen ganger på hvem flertallet i denne salen tror NSB er til for, om det er slik at NSB er til for forbrukeren. NSB er av Stortinget satt i en unik monopolsituasjon, og vi vet at Stortinget kjøper persontransporttjenester av NSB for nesten 1 milliard kr. Samtidig øker og øker billettprisene. Det jeg lurer på om representanten Vihovde har gjort seg noen refleksjoner om, er: Står NSBs tilbud – sett ut fra de pengene de forvalter – i forhold til de tjenestene og den servicen vi får? Vi vet forferdelig lite om det. Det eneste vi vet, er at evalueringen av anbud innenfor rutetransporten har ført til den erkjennelse at konkurranseutsetting fører til redusert støttebehov. Vi vet også at i Sverige er det nå konkurranse på sporet. Det fører til flere avganger, flere passasjerer og flere betjente stasjoner, med det samme tilskuddet fra staten. NSB har som sagt monopol på transport på jernbanen, men Ueland har åpnet for konkurranse på sporet – først og fremst på gods, men det vil vel også komme på persontrafikken. Også Regjeringen lukter på denne konkurranseutsettingen. Det jeg undrer meg på, er om representanten Vihovde og Venstre nå vil være en pådriver overfor Regjeringen, slik at det kan bli konkurranse på sporet også på persontransporten, til forbrukerens beste. Og vil representanten Vihovde være med på å sette forbrukerens behov i fokus, og ikke NSBs?
Kjellaug Nakkim (Høyre), 1999-12-09:
Stortinget bør kunne kreve et bedre tilbud på forbrukernes vegne av NSB, og det til samme sum som staten og forbrukerne i dag betaler. Men vi vet foreløpig lite om hva vi egentlig kan kreve. Pendlere har tidligere stevnet NSB inn for Forbrukerrådet fordi de ikke har fått den varen de har betalt for. Det har de fått medhold i hva angår forsinkelsene, noe NSB har måttet ta til følge. Det vi imidlertid vet lite om, er hvordan tilbud og service står i forhold til den sum penger NSB forvalter. Det får vi først erfaring med når konkurranse på sporet blir innført. Monopolinstitusjoner må også evalueres. Anbud innen rutetransporten har ført til mindre tilskuddsbehov. Staten som eier og Stortinget som bevilgende myndighet må på forbrukernes vegne kunne forlange mer for pengene. La meg ta østre linje på Østfoldbanen som et eksempel. Der har det vært en betydelig økning i antall reisende til tross for mange forsinkelser, dårlig materiell og innstilte tog – uten orientering til de reisende. Servicen er i grunnen på bunn. Og hva kan grunnen være til det? Grunnen er bompenger, piggdekkavgift, høye parkeringsavgifter, køer på veiene og økte bensinpriser. – Statsgiganten trenger konkurranse; servicen er på bunn. Det er med forundring jeg har lyttet til debatten om bygging av Bjørvikatunnelen, spesielt hva angår representanten Husøys innlegg. Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og SV pålegger Regjeringen å sette i gang prosjektet Bjørvikatunnelen uten å øke rammene. Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet har også tydeligvis svært forskjellige måter å finansiere prosjektet på. Fremskrittspartiet har sine monopolpenger, mens Arbeiderpartiet slett ikke anviser dekning i det hele tatt. Og i Schjøtt-Pedersens innlegg svirret milliardene i hopetall. Vi har Oslopakke 1 og vi har Oslopakke 2, vi har Bjørvika, vi har etterslepet på veikapitalen, og vi har etterslep på igangsatte store prosjekter. I tillegg kommer slikt som Drammenspakka. Og alt er konsentrert her nede på Østlandet. Men i NRK Østfold lover Schjøtt-Pedersen penger til Østfoldpakke fase 1. Han var helt klar i sine uttalelser, det var ingen tvil, den skulle bevilges. Og da høres det ut som Schjøtt-Pedersen har en egen sareptakrukke å ta av. Men sareptakrukken eksisterer dessverre ikke når det gjelder samferdselsmidler. Og da vil det jo kunne tyde på at noen prosjekter må stilles i bero hvis ikke rammene for veiinvesteringene økes betraktelig. Men med de erfaringene vi har fra tidligere, vet vi at Arbeiderpartiet ikke akkurat har vært noen spydspiss når det gjelder å øke rammene for veiinvesteringene(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Siden representanten Vihovde åpenbart avla meg en visitt, kan det kanskje være på sin plass å gi en liten kommentar tilbake. La meg først presisere at jeg aldri har brukt ordet ydmykelse til avisen, det får stå for journalistens regning. Jeg er glad for at vi har fått et budsjettforlik. Jeg er glad for at vi har fått et budsjett som både sentrum og Arbeiderpartiet kan stå bak. Men det må samtidig være tillatt å påpeke at komiteen faktisk både har kritisert Regjeringen ganske sterkt på enkelte punkt, og har gitt veldig klare føringer om en annen politikk enn det Regjeringen har lagt opp til på enkelte områder. Anbudet på regional luftfart er det mest åpenbare eksemplet, der er kritikken sterk, løsning for Oslopakke 2, T-baneringen, situasjonen for fyr og merker, hvor man etterspør den gjennomgangen for Stortinget som Stortinget tidligere har bedt om, infrastrukturplan for luftfart, saksbehandlingstiden ved veiprosjekter, Stortingets samstemmige nei til å avvikle den sentrale ordningen med pensjonistrabatt og barnerabatt, man hadde ønsket en annen løsning for hurtigruta, men slutter seg etter omstendighetene til det forslaget som ligger der, spørsmålet om en systematisk klassifisering av havner – her er det et sett av tiltak, hvor det er gitt en del pålegg overfor Regjeringen, og jeg er veldig glad hvis representanten Vihovdes innlegg er en bekreftelse på at Regjeringen og regjeringspartiene tar dette innover seg og vil følge opp disse påleggene. Det tar jeg for øvrig som en selvfølge. Men la oss være enige om at det ikke er slik at Regjeringens politikk har fått tilslutning på alle punkter, selv om Regjeringens budsjett har fått tilslutning med de endringer som framgår av budsjettavtalen. Det er gitt relativt sterke føringer på mange områder, og ikke minst tror jeg Regjeringen gjør klokt i å merke seg at det også er en betydelig kritikk på enkelte punkter.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Stortinget har tidligere sluttet seg til en sammenslåing av Telenor og Telia. Dette er en sammenslåing av to likeverdige selskaper, hvor det hele tiden har vært forutsatt balanse mellom de to land. Det var enighet mellom de to eierne om at det nye selskapets styre skal ta avgjørelsen om hvor ledelsen for de ulike forretningsområdene skal lokaliseres. Samtidig ble det ettertrykkelig presisert at slike saker skal behandles etter særskilte stemmerettsregler. I framlegget til Stortinget om sammenslåing av Telenor og Telia gir Regjeringen slik informasjon: «Beslutningen underlegges de spesielle stemmerettregler som er etablert i aksjonæravtalen, dvs at minst en aksjonærvalgt representant fra hvert land må være enig i beslutningen.» Stortinget sluttet seg til det. Nestlederen i det nye selskapets styre, Arnfinn Hofstad, har i dag uttalt at vedtak om lokalisering av forretningsområder ikke er formelt fattet. Hofstad sier: «– De norske styremedlemmene mener beslutningen krever et flertall i styret som inkluderer ett styremedlem nominert av den svenske stat og ett styremedlem nominert av den norske stat.» Arbeiderpartiet forutsetter at Regjeringen står fast ved den informasjon som ble gitt Stortinget i St.prp. nr. 58 for 1998-99 Om sammenslåing av Telenor AS og Telia AB, noe som ikke kan bety annet enn at statsråden som eier ikke godkjenner protokollen fra gårsdagens styremøte.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Det kunne sies mye om anbudsutlysninger. Her viser jeg til merknadene i innstillingen, og forutsetningen om at departementet kommer tilbake til det i neste års budsjett. Jeg finner imidlertid grunn til å vise til min forrige replikk. Jeg merket meg at statsråden bekreftet at vedtak om lokalisering må gjøres etter de særskilte stemmerettsreglene. Dette har som konsekvens at vedtaket i gårsdagens styremøte ikke er gyldig, at det ikke er fattet et formelt riktig vedtak. Det har som konsekvens at protokollen derfor ikke kan godkjennes. Jeg forutsetter at styret følger den norske regjeringens pålegg om å ta saken opp til ny behandling, etter de regler som framgår av aksjonæravtalen. Arbeiderpartiet forutsetter at Regjeringen vil følge denne saken meget nøye. Det er riktig at styret er gitt ansvar for lokaliseringsbehandlingen etter de regler som er fastsatt i aksjonæravtalen. Men det er selvfølgelig den norske regjeringen som er ansvarlig for at Stortingets forutsetninger og Regjeringens egen informasjon til Stortinget blir fulgt.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
President! Kan jeg få rette opp en åpenbar misforståelse?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Jeg finner grunn til å understreke at jeg ikke i noen av mine innlegg har kommentert de enkelte forretningsområder. Det er heller ikke mitt poeng. Mitt poeng er at aksjonæravtalen skal følges, og at Regjeringens informasjon(Presidenten klubber) (Presidenten klubber)
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Jeg holder på å avslutte den. Regjeringens informasjon til Stortinget skal selvfølgelig legges til grunn. Det forutsetter jeg blir gjort, og oppfatter det som en bekreftelse fra statsrådens side.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
La meg først rette en åpenbar misforståelse hos representanten Kristiansen. Det er nok slik at Arbeiderpartiet for sin del i hvert fall legger til grunn at man skal nå de mål som var trukket opp i havnemeldingen, og i den utstrekning man har mulighet for å få tilslutning til det i Stortinget, blir det betydelige økninger. Vi har tidligere uttalt av vi så for oss en økning på 50 mill. kr til havner, farleder, fyr og merker i budsjettet for 2000 og ytterligere 50 mill. kr i budsjettet for 2001. Det blir et noe større beløp enn de 100 mill. kr som Kristiansen her viste til over en femårsperiode. Vi har kommet langt på vei gjennom en økning på 40 mill. kr i budsjettforliket, og det tror jeg at et samlet storting er meget vel tilfreds med. Så vil jeg gjerne henlede statsrådens oppmerksomhet på at vi fra komiteflertallets side i budsjettinnstillingen forutsetter, og da under særlig henvisning til situasjonen når det gjelder fyr og merker, at man i budsjettframlegget for 2001 fremmer de nødvendige forslag for å nå måltallene som var trukket opp i havnemeldingen våren 1997, og vi ber også om at Regjeringen vurderer en oppfølging i revidert budsjett. En av problemstillingene når det gjelder havner, er at det er knyttet til prioritering. Derfor vil jeg vise til at komiteen i dagens innstilling har understreket betydningen av at alle prosjekter som er aktuelle for statlig finansiering, må vurderes i forhold til den samlede fylkesplanen for fiskerihavner og i forhold til en fylkeskommunal prioritering. Jeg forutsetter at departementet legger til grunn et mer velutviklet prioriteringsverktøy, slik at fylkeskommunene får større gjennomslag for de prioriteringene man gjør, og slik at man ikke får den – la oss kalle det – tilfeldighet for prioriteringer som vi nok kanskje har hatt på denne sektoren.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Når det gjelder godkjenningen av selve protokollen, vil nok den vanligvis ikke bli forelagt statsråden. Men i denne spesielle saken har jeg bedt om å få den forelagt for å få gjennomgått hva som er protokollert etter gårsdagens møte. La meg si at Regjeringen legger til grunn, slik også Karl Eirik Schjøtt-Pedersen gjør, at beslutning om lokalisering av forretningsområder krever behandling etter aksjonæravtalens punkt 4.3 b), og da med henvisning til St.prp. nr. 58 for 1998-99. Jeg har derfor bedt styreformannen i selskapet føre saken opp igjen på ordinær saksliste for forventet styremøte 28.-29. desember i år og å behandle den etter aksjonæravtalen punkt 4.3 b). Når det gjelder selve fordelingen av de tolv forretningsområdene, vil jeg ikke gi meg ut på noen vurdering av dem i dag. Dette tilligger det styret å gjøre. Her kan det være ulike vurderinger nedfelt i styrets beslutninger, og det kan hele tiden være vurderinger knyttet til kravet om en balansert og likeverdig utvikling på disse områdene de to land imellom. Det er likevel slik at det er tillagt styret å trekke konklusjonene på et forretningsmessig og kommersielt grunnlag, så totalvurderingene vil til slutt ligge hos styret som organ. La meg bare avrunde med å si at jeg ser det derfor ikke som naturlig at saken bringes opp til eierne på det nåværende tidspunkt, når styret etter stemmerettsreglene så klart er tillagt myndigheten på dette området.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Ofte kan kanskje noen falle for den fristelsen å tro at statsråden ikke er bileier, bilkjører, bruker drivstoff, betaler bompenger etc., men jeg kan i alle fall bekrefte her og nå at jeg er bileier og bilkjører, bruker drivstoff og betaler bompenger etc. Jeg er derfor også tilhenger av forenkling av lover og regler, og det skjer nå en fortløpende prosess i ulike departementer knyttet til prosjektet «Et enklere Norge». Det skjer også i Samferdselsdepartementet og underliggende etater. Vi håper at vi skal ha positive resultater på disse områdene i løpet av rimelig kort tid. Når det gjelder vegprising, må jeg understreke gang på gang at dette er et trafikkregulerende middel som man kan vedta å innføre lokalt, for på den måten å regulere bruken av veg og kostnadene knyttet til det. Deretter godkjenner dette hus det, og det er derfor representantene her har det siste ordet. Det kommer selvfølgelig en bi-ting som penger inn ved vegprising, og de skal brukes til trafikkformål. Jeg støtter ikke lovbrudd på noen måte, og jeg vil prøve å hindre at noen går i fella og blir lovbryter uten å ville det eller skulle det. Jeg har etter anmodning fra Stortinget vært med på å skaffe hjemmel for at byer skal kunne innføre piggdekkgebyr eller piggdekkavgift. Men jeg har gjentatt gang på gang at det ikke er noe forbud mot å kjøre med piggdekk i Norge. Det er tillatt for alle og enhver, for alle grupper, men det er et prinsipp som heter: Forurenser skal betale! Og av helse- og miljømessige grunner er det innført et gebyr for dem som kjører med piggdekk, for på den måten å bidra til å få ned piggdekkbruken, men også for at de som kjører med piggdekk, skal betale for de kostnader de påfører lokalsamfunnet.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Nei, statsråden mener ikke at det er fornuftig. Men jeg har registrert – både mens jeg selv var representant i dette hus og også etterpå – at er det noe man ønsker som stortingsrepresentant, så er det å vise at man starter opp prosjekter, selv med små beløp. Noe av utfordringen i samferdselspolitikken de senere år, har vært at man har gjort det på altfor mange områder med altfor små beløp. Man har startet opp med et symbolsk beløp og ikke tatt høyde for behovet for rasjonell drift i årene etterpå. Og nå er vi i klemma. Det budsjettet vi nå er med og behandler, er det budsjettet etter krigen som har de sterkeste bindinger noensinne. Det blir mye bedre i 2001. Det er knyttet til fire prosjekter som tar over 1 milliard kr av de totalt 1,8 milliarder kr vi har til stamveger. Og det ville være veldig fristende hvis ikke tillegget fra komiteen hadde kommet på plass, å ha fått en mer rettferdig fordeling over hele landet i det siste året av planperioden, begynt å plukke fra de fire prosjektene og sagt at det ikke er mulig å gjennomføre dem med de beløpene som man nå stiller til rådighet for neste år. Men så har komiteen føyd til til slutt: under forutsetning av at det skaper rasjonell framdrift. Det er denne avveiningen som er vanskelig, og den blir meget vanskelig til neste år. Vi må se hvilke prosjekter vi egentlig kan plukke fra for å oppfylle Stortingets forutsetninger på disse områdene, hvis man kommer tilbake og tar dette bokstavelig ved neste budsjettbehandling. Det er i det dilemmaet vi er nå.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
De såkalte FOT-rutene, anbudsrutene, er låst til det selskapet som har fått kontrakten, men der det ikke er lyst ut ruter, tverrforbindelser etc., er det opp til flyselskapene om de vil fly der likevel. Når jeg sier det slik, er det fordi mange av de internforbindelsene det henvises til nå, ikke har vært inne i kontrakter tidligere, men har blitt flydd likevel, og jeg vil tro det også kan skje i framtiden. Men vi har et konkret problem, og det er at det fra fylkene har blitt stilt et stadig sterkere krav om flere og flere direkteruter og også om reduserte priser. Direkteruter kontra internforbindelser utvikler seg dermed til et problem. Derfor har vi etter ønsker denne gangen lyst ut langt flere direkteruter enn før. Vi har også delt opp noen ruter, rett og slett fordi vi – for å si det i denne salen – ikke skulle komme i den situasjonen at vi ble klaget inn for ESA for å skreddersy opplegg som bare var tilpasset en enkelt operatør. Med andre ord er vi i den situasjon at vi har et stort rutenett som dekkes av noen få store operatører, som gjør en veldig god jobb, men når det gjelder de flyplassene og rutene som har krav om lavere kapasitet enn en 37-seter, kom det inn ett – muligens to – nye selskaper. De andre vant da det store selskapet med store fly. Ellers har det ikke vært slik at det har vært krav om trykkabin i utlysningene tidligere. Noen av oss har levd hele livet med Twin Otter-en, og Twin Otter-en var en del av hverdagen. Det hadde ikke vært noe i veien for at Twin Otter-en kunne fortsette å fly. Med andre ord er det en misforståelse at vi har endret på kravene på dette området. Det har bare blitt slik gjennom fornyelsen av Widerøe-flåten.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Jeg har ingen problemer med å være enig med representanten Karl Eirik Schjøtt-Pedersen i både hans tolkning og hans argumentasjon og – ikke minst – hans oppfordring til styret når det gjelder prosessen videre. Jeg skylder nok å gjøre Stortinget oppmerksom på at det er litt ulikt syn på disse spørsmålene – i alle fall i kveld – hos den svenske og den norske eier, den svenske næringsminister og den norske samferdselsminister, når det gjelder tolkningen av punkt 4.3 b). Det er fra min side ikke tvil om hva forutsetningene er, og hva kravet er, i denne sammenheng, og derfor har jeg oppfordret styret til å foreta en formell behandling og gjøre de nødvendige vedtak som skal gjøres, for at punkt 4.3 b) skal oppfylles. Nå må jeg også si at medieoppslagene gjennom lang tid har fokusert veldig mye på ett av de tolv forretningsområdene. Det er klart at for de to landene har også de andre elleve forretningsområdene betydning. Det er ikke slik at et land bare har behov for ett av forretningsområdene, og så kan det andre landet få de elleve andre. Forutsetningen er at det skal være likeverdighet, at man i sum kan si at dette er likebehandling, og at man på grunnlag av forretningsmessige og økonomiske vurderinger har konkludert korrekt i styresammenheng. Når det gjelder det enkelte forretningsområdet som har vært omtalt gjennom debatten i den senere tid, vil jeg av naturlige grunner ikke gå inn på det i kveld, i og med at jeg forutsetter at styret i det nye selskapet behandler saken.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-12-09:
Til det siste først: Det er vel ikke riktig å si at tilstandsrapporten er fullt ut ferdig. Det vi fra departementets side har sett som nødvendig i forhold til situasjonen vi har i fyr- og merketjenesten, er at man bør legge fram en melding for Stortinget som tar for seg alle problemene og utfordringene som ligger innenfor området, ikke minst hva som bør gjøres med hele den bygningsmassen som er tilknyttet de mange fyrstasjonene – 110 i alt, hvorav 79 er automatisert. Det er vel i første rekke innenfor den bygningsmassen man har de store kostnadsutfordringene når det gjelder vedlikehold. Så spørsmålet vil være hvor viktig det er for navigasjonssikkerheten på kysten og det arbeidet som fyrtjenesten skal utføre, at man fortsatt har den bygningsmassen intakt. Her kan det bli snakk om mange anvendelser, f.eks. salg til ideelle organisasjoner og til kommuner, som man allerede har startet litt arbeid med, og man må se på hvem som skal ha ansvaret for de verneverdige delene av bygningsmassen. Det er egentlig et stort arbeid, men vi regner med at vi kanskje i løpet av vårsesjonen neste år kan legge fram en fyrmelding som tar for seg alle de utfordringene og oppgavene som ligger i det arbeidet i dag. Når det så gjelder manglende vedlikehold, er ikke det noe som har oppstått i løpet av kort tid. Det er et etterslep over mange år. Personlig ble jeg som statsråd første gang oppmerksom på situasjonen i forbindelse med arbeidet med budsjettet for i år, da Kystverket la fram situasjonen for departementet. Vi fant det riktig å gi den meddelelsen til Stortinget som ble tatt inn i budsjettet, slik at Stortinget ble oppmerksom på det. Det er beklagelig, men vi har faktisk ikke greid å prioritere slik at man har kunnet ta et sterkt inngrep i oppfølging av vedlikeholdet på alle områder. Men sikkerheten mener vi er ivaretatt gjennom det vedlikeholdsarbeidet som er prioritert.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-12-09:
Det er riktig at vi har en kyst som det er veldig komplisert å lage sikker navigasjonsdekning for, det er mange forhold som må ivaretas – og som er ivaretatt. Vi mener at vi i hovedsak har en kyst som er veldig godt oppmerket for alminnelig skipsferdsel, men utfordringene er selvfølgelig helt annerledes for hurtigbåtene, noe vi dessverre har erfart, med et tragisk resultat. Når det så gjelder Stad skipstunnel, er det satt i gang et utredningsarbeid hvor fylkeskommunene Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal sammen med Kystverket går gjennom det tidligere utredningsmaterialet, for å se om det er tilfredsstillende som et grunnlag for å lage et prosjekt for bygging av tunnelen. Gruppen la fram innstilling for departementet som konkluderte med at den utredningen som var foretatt, nok var mangelfull, og foreslo at man gjennomførte et større utredningsprosjekt. Departementet har lagt opp til at det kan startes opp og gjennomføres i løpet av neste år. Det er kostnadsberegnet til ca. 8 mill. kr.