trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2004-12-06:
Jeg stemte feil.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-12-06:
Jeg stemte også feil.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Veldig kort - for debatten har gått i Stortinget tidligere i dag. Jeg skal bare ta opp forslaget fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet om lovendring når det gjelder utdeling av utbytte.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2004-06-14:
Eg tek med dette opp det forslaget som er fremma av eit mindretall i næringskomiteen, Høgre, Framstegspartiet og Kristeleg Folkeparti.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Jeg tror verken representanten Heieren Hundhammer eller jeg skal definere hva som er et verdig liv for en rusavhengig. Verdighet er, som jeg sa, subjektivt, og det vil i mange sammenhenger også være relativt. Det vil for rusavhengige sannsynligvis være mer verdig å sette sprøyta i et sprøyterom under tilsyn, uten at de må stresse, og hvor de slipper å sette sprøyta under påsyn av folk rundt, enn å gjøre det ute i det offentlige rom. Men det jeg ikke kan forstå, er at et sprøyterom nødvendigvis må utelukke andre typer helsetiltak. SV har vært i front når det gjelder å kjempe fram både feltarbeid og andre typer tiltak som skal nå rusavhengige. Men dette er en veldig spesiell gruppe, slik det også er blitt påpekt av EU-organet som har evaluert dette. Dette er en gruppe som sjelden nås av de øvrige tiltakene, og det er nettopp derfor man har foreslått et forsøk med sprøyterom, for å se om vi kan nå den gruppa som man ellers aldri når.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Representanten Linda Cathrine Hofstad spør hvordan vi skal kunne håndheve forbudet mot å ruse seg på narkotika, når vi samtidig foreslår at staten skal delfinansiere sprøyterommene. Da må jeg spørre representanten Hofstad: Er Høyre imot utdeling av sprøyter? Er Høyre imot å gi råd om dosering når heroinen blir renere? Hva i all verden mente Høyre da tidligere statssekretær Jørn Holme i Aftenposten den 17. januar 2003 gav klar beskjed, nesten en ordre, til politiet om å ligge unna de slitne rusmiddelmisbrukerne, fordi dette helt åpenbart hadde motsatt effekt på dem og ikke kunne bidra til å hjelpe dem? Er Høyre virkelig så rene og ranke som det representanten Linda Cathrine Hofstad gir uttrykk for her? Eller ser også Høyre at det kan være en fordel å tilnærme seg dette på en noe mer pragmatisk måte?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Senest i dag var jeg nede hos Kirkens Bymisjon på Møteplassen og hos Rusmiddeletaten, og hadde samtaler med såkalte slitne rusavhengige der i forbindelse med at det var bløtkakeutdeling på grunn av at vi nå skal vedta å etablere sprøyterom. Det de fortalte der, var at innenfor et sprøyterom har man den fordelen at man kan teste ut mindre brukerdoser enn det man bruker til vanlig, fordi man nettopp kan sette dem uten det stresset og det presset som man vanligvis opplever ute i det offentlige rom, der man er redd for at politiet eller andre rusavhengige skal ta fra en resten. Man kan altså teste ut mindre brukerdoser, og det må jo være en fordel. Representanten Marthinsen og Kristelig Folkeparti er ikke logiske i sin argumentasjon, i hvert fall ikke hvis det er slik at Kristelig Folkeparti også f.eks. er for utdeling av rene sprøyter, og hvis Kristelig Folkeparti også er for utdeling av kondomer, for jeg vet at Kristelig Folkeparti ønsker å kriminalisere horekunder. Mener Kristelig Folkeparti at det er galt? Skal man være helt prinsipiell, eller skal man stikke fingeren i jorda og se hvordan verden er der ute?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Sjølsagt skal ikke det helsepersonellet som skal bemanne sprøyterommet, stå til ansvar dersom en bruker tar overdose. Brukerne må sjøl ta ansvar for at de injiserer heroin, som det da blir etter flertallets ønske. Men alle helseorganisasjonene som har vært berørt av høringen, har vært veldig klare på at de ønsker å gi konkret veiledning og konkrete råd. De mener faktisk at det ville være uhørt ikke å gjøre dette. Er det slik at Venstre mener at dersom en som jobber i dette sprøyterommet ser at en misbruker er i ferd med å injisere totalt feil, slik at det må føre til en abscess, at vedkommende f.eks. er i ferd med å sette det muskulært, skal man ikke gripe inn og gi andre typer råd? Hva er det med Venstre som gjør at partiet kan heve seg så til de grader over alle de faglige rådene som er kommet i forbindelse med denne behandlingen?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Når jeg hører på representantene særlig fra Kristelig Folkeparti, men også til dels fra Høyre, merker jeg at jeg blir litt skremt. For det man kan få inntrykk av, er at hvis man bare gjør det verst mulig for disse menneskene, tar de kanskje til vettet og blir gode medborgere. Hele tida er det fokus på rusfrihet. Det er fokus på at man ikke kan oppnå verdighet overhodet som rusavhengig. Jeg mener at det er snakk om grader av verdighet, og det er snakk om at det er subjektivt. Vi kan ikke definere hva som er verdig for andre mennesker. Det må faktisk hvert enkelt individ finne ut av sjøl. Det er i hvert fall helt klart - og det skal det ikke være noen tvil om - at flertallet, som altså går inn for sprøyterom, ikke ønsker noen renovasjonspolitikk. Dette er ikke et renoveringstiltak. Det som skjer i Oslo nå, bærer derimot, i hvert fall etter mitt syn, preg av renovasjon. Rydding av Plata og fjerning av tiggere bærer preg av at vi, besteborgerne, ikke ønsker å se elendigheten i ansiktet og innse at også den norske velferdsstaten, som vi gjerne liker å skryte mye av, har sine mangler og problemer. I dag, da jeg var på besøk hos Kirkens Bymisjon og Rusmiddeletaten, fortalte de at det nå er blitt en desentralisering av rusmisbruket rundt i bydelene. Misbrukerne er spredt mer, de er mindre synlige. Blant annet frykter de en økt fare for overdoser, for Plata har bl.a. betydd at man har kunnet rykke ut fort når man har oppdaget overdoser, fordi det har vært synlig. Nå gjemmer man seg mer rundt i portrom og innendørs, og det betyr at det kan bli vanskeligere å oppdage overdoser. Vi tror - vi er ikke sikre, men vi tror - at etablering av sprøyterom vil kunne bidra til å forhindre noen overdoser. Slik tenker i hvert fall jeg: Hvis vi har helsepersonell, som vi skal få - for det har vi sagt at vi skal - bemannet på disse sprøyterommene hele tiden, vil det være innlysende og rimelig logisk at sjansen for at man oppdager overdoser, blir større når man blir overvåket hele veien. Da skjønner jeg ikke helt den motstanden som bl.a. representanter fra Venstre har hatt, mot at de som jobber der, skal kunne bistå med råd og veiledning når det gjelder injiseringen, slik at man kan unngå abscesser, infeksjonssykdommer osv. Det må jo være et veldig viktig bidrag. Selv om dette bare blir ett av flere bidrag innenfor en helhetlig rusomsorg, kan det bidra til å nå en gruppe mennesker som ellers ikke blir nådd. Og det mener vi er positivt.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
SV fant ikke rom for å nulle ut forslaget fra Regjeringa om å øke rettsgebyret til 800 kr, men vi støtter ikke forslaget som kom i forliket mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet i Stortinget om å øke rettsgebyret ytterligere til 845 kr. Derfor vil jeg ta opp SVs forslag.
Beate Heieren Hundhammer (Høyre), 2004-06-14:
Med en blanding av ansvarsfraskrivelse og naivitet begrunner representanten Thorkildsen mye av sitt engasjement for sprøyterom med at rusmisbrukere har rett til verdighet når de setter sprøyte, og at sprøyterom skal være et helsetilbud for narkomane. Regjeringen har brukt mye ressurser på nettopp et bedre helsetilbud til rusmisbrukere, gjennom å bygge ut såkalte lavterskel helsetilbud, et tilbud som gjør at rusmisbrukere har kommet et skritt nærmere å få det helsetilbudet som vi andre tar som en selvfølge. I tillegg er antall personer som får legemiddelbasert rehabilitering, mangedoblet de siste årene. Hvorfor vil ikke SV heller bruke ressurser på dette istedenfor på sprøyterom? Hva er det som gjør at SV mener at det er bedre å gi helsetilbud i sprøyterom enn innenfor lavterskel helsetilbud? Og hvilken verdighet vil SV gi de narkomane som ønsker helsehjelp, når slik hjelp gis side om side med narkomane som setter sine heroinskudd?
Beate Heieren Hundhammer (Høyre), 2004-06-14:
Det flertallet gjør i dag, er å vedta en forsøksordning med sprøyterom, som er et sterkt signal om at det samme flertallet på mange måter har gitt opp de tyngste rusmisbrukerne. Da gjør det vel godt for samvittigheten til Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet og SV å tilby denne gruppen de har sviktet, et pent og rent lokale hvor de kan sette sine sprøyter i ro og fred. Det er ikke lett å hjelpe de tyngste misbrukerne. Men det at det er vanskelig, er ingen unnskyldning for å utsette rusmisbrukere for et eksperiment. Rusmisbrukerne, som på de fleste områder står nederst på rangstigen i folks bevissthet, fortjener det beste helsetilbudet og det beste rehabiliteringstilbudet, og ikke tiltak som vanskelig kan tolkes som noe annet enn et desperat forsøk på å vise såkalt handlekraft overfor denne gruppen. Det er også vanskelig å forstå gjennomføringen av et slikt eksperiment når vi ser på erfaringene som er gjort i andre land. I de landene som har åpnet slike frisoner for rusmisbrukere, er det ingenting som tilsier at helsetilbudet og helsetilstanden til rusmisbrukerne bedres. Likeledes er det ikke påvist færre overdosedødsfall. Det er kanskje ikke så rart når gjennomsnittlig tid fra injeksjonen settes til overdosen inntreffer, er lengre enn den tiden man regner med at rusmisbrukeren oppholder seg i sprøyterommet. For å få bukt med et så stort problem som rusmisbruk er både for enkeltpersoner og for samfunnet, plikter vi alle å tenke nytt og å prøve nye tiltak og metoder. Men egne rom for injeksjon av narkotiske stoffer har ingenting å gjøre med å tenke nytt. Det å gi et eget rom for dette formål fremmer verken målet om bedre helse til tunge rusmisbrukere, målet om at flere kan leve et rusfritt liv, eller at flere kan leve et verdig liv ved hjelp av legemiddelassistert behandling. Det er ikke noe framtidsrettet ved et sprøyterom. Rusavhengigheten, utstøtingen fra samfunnet, umuliggjøringen av å leve et normalt eller tilnærmet normalt liv er uforandret. Å gi rusmisbrukerne et helsetilbud er brukt som et argument for sprøyterom. Det er ingen grunn til å opprette sprøyterom for å kunne gi narkomane et godt helsetilbud. Satsingen på lavterskeltilbud gir et helsetilbud som når rusmisbrukeren, et tilbud hvor de ikke blir møtt av fastleger som vegrer seg for å ha dem på pasientlisten sin. At alle som ønsker å komme seg ut av tungt rusmisbruk, skal bli rusfrie, er urealistisk. Derfor er satsingen på legemiddelassistert rehabilitering viktig. Selv om svært mye har skjedd på dette området, er målet ennå ikke nådd. Både storting og regjering har gitt uttrykk for at her skal det satses ytterligere. Målet om at LAR-køen skal være avviklet innen utgangen av 2004, står fast. Det er underlig at ikke et samlet odelsting vil bruke alle tilgjengelige ressurser til lavterskel helsetilbud, legemiddelbasert rehabilitering og behandling for et rusfritt liv, istedenfor å rote seg inn på et blindspor, som sprøyterom er. For meg blir sprøyterom politisk avlat. Det er et forsøk på å vedta seg ut av den synlige elendigheten, gi det en pen innpakning og gjemme det bort.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Jeg oppfatter ikke at dette forslaget i det hele tatt åpner for det som representanten Helleland spør om. Det dette forslaget utfordrer oss på, er hvor kontrollen skal ligge i forhold til den type blandingsmisbruk som han her peker på. Der har flertallet hatt en klar formening om at selve sprøyterommet ikke er noe klart sted å drive denne kontrollvirksomheten. Men jeg ser ikke at dette lovforslaget skulle rokke ved de vilkårene som nå foreligger i forhold til legemiddelassistert rehabilitering. Så det mener jeg faktisk står fast. Når det gjelder spørsmålet om min bakgrunn, i den grad det kan være av noen interesse, har jeg lyst til å si at de som har vært aktive i forhold til rusgiftfeltet, har en ganske delt oppfatning i forhold til dette spørsmålet. Det er helt på det rene. Det synes jeg er perifert. Det som er viktig for mange av oss som har vært aktive i forhold til rusgiftfeltet, er faktisk at det også er i solidaritet med dem som er rusgiftskadde. Det er mange av oss som gjennom årene har slåss mot at disse skal forfølges av politiet og straffes, mens de heller bør ha hjelp og omsorg.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Jeg tror at både allmennprevensjonen og signaleffekten i forhold til de tiltak som samfunnet sender ut via den øvrige politikken, står godt på egne ben, og at den faktisk ikke er avhengig av at politiet både forfølger og hundser og til syvende og sist også straffedømmer dem som måtte bruke stoff inne på disse rommene. Norsk ungdom er betydelig rusrestriktiv i forhold til illegale stoffer. Over 90 pst. av norsk ungdom velger å ikke bruke sterkere stoffer enn hasjisj - vi snakker om at 70-80 pst. av dem ikke bruker hasjisj engang - og det kommer jo ikke av at vi har straffelovgivning rettet mot stoffmisbrukerne. Det er jo nok av filmer og opplevelser i hverdagen som viser at det er et liv vi ikke ønsker oss. Jeg er overbevist om at norsk ungdom ikke er avhengige av at vi skal straffeforfølge de mest utslitte i Oslo sentrum. Hvor har Kristelig Folkeparti vært hen i forhold til utdeling av sprøyter? Politiet nekter å forfølge dem.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Jeg tror det er livsfarlig å ha en debatt om forebygging og behandling av rusproblemer og nærmest bare ha en tanke i hodet om gangen. Det er den debatten som jeg oftest er med på, og jeg mener faktisk at det er den vanskeligste debatten i forhold til at vi må holde flere tanker i hodet på en gang. Det er en masse tiltak, og noen kan virke litt motstridende. Det er ikke snakk om at man skal glemme det som er den restriktive ruspolitikken, forebygging osv. Jeg tror nemlig at hvis vi skal klare å opprettholde en såpass restriktiv både alkohol- og narkotikapolitikk i Norge, er vi faktisk avhengige av å skape legitimitet rundt den politikken, og det innebærer at den ikke rammer de svakeste og mest utstøtte for hardt. Hvis vi fortsetter den linja, vil det ramme den generelle restriktive ruspolitikken totalt sett. Det synes jeg bl.a. representantene fra Senterpartiet og Kristelig Folkeparti bør bite seg merke i. Når det gjelder spørsmålet om de internasjonale forpliktelser som Norge står tilsluttet i forhold til dette tiltaket, synes jeg departementet og proposisjonen har en veldig god drøftelse av det. Den tiltrer Arbeiderpartiet fullt ut, det er ikke i strid med de forpliktelser vi står overfor.
Trond Helleland (Høyre), 2004-06-14:
Representanten Knut Storberget har i mange år før han havnet på Stortinget, vært kjent som en sterkt engasjert avholdsmann, som har hatt mange debatter om dette med en restriktiv rusmiddelpolitikk. Nå går han inn for et forslag der han bl.a. vil la personer som går på legemiddelassistert rehabilitering, få tilgang til sprøyterom. Som det står, det er ikke personalets jobb å sjekke hvem som kommer inn i sprøyterommet. Litt av poenget med legemiddelassistert rehabilitering er å unngå blandingsmisbruk eller å unngå sidemisbruk. Her åpnes det altså opp for den type bruk, og ingen skal kontrollere stoffmengden osv. Det er en rekke avholdsorganisasjoner som har gått imot dette forslaget, og mitt spørsmål til representanten Knut Storberget er: Hvordan kan han forsvare å uthule ordningen med metadonbruk på denne måten, ved å åpne for slik adgang i sprøyterom?
Per Steinar Osmundnes (Kristelig Folkeparti), 2004-06-14:
Representanten Knut Storberget avfeia at dette forslaget kunne ha noka som helst betydning for barn og unge. Då føler eg at representanten hoppar glatt over den effekten som vi ofte kallar signaleffekten. Eg ønskjer å stille eit spørsmål i forhold til dei signala vi sender til barn og unge når vi gir eit offentleg godkjenningsstempel på dette. Vi har tidlegare sagt: Denne handlinga ønskjer ikkje vi at barn og unge skal drive på med. Men no vel altså Arbeidarpartiet å setje eit offentleg godkjenningsstempel på dette. Og i forhold til motivasjon for å bli rusfri, korleis kan ein forvente at rusmisbrukarar skal få motivasjon til å bli rusfrie, når vi aksepterer dette gjennom å lage offentlege sprøyterom? Då kan ein stille seg spørsmålet om kven si verdigheit ein til slutt snakkar om. Er det vår eiga, eller er det rusmisbrukarane si verdigheit vi set i fokus?
Per Steinar Osmundnes (Kristelig Folkeparti), 2004-06-14:
I dag går altså fleirtalet i denne salen inn for ei treårig forsøksordning i forhold til sprøyterom. Representanten Ellingsen understreka at det var ei forsøksordning, og at denne forsøksordninga skulle evaluerast. Når det gjeld det at det på alle dei områda og felta som representanten trekte fram i sitt innlegg, og det som er blitt trekt fram frå fleirtalet i denne salen, vil ha ein positiv effekt dersom ein etablerer sprøyterom, så har det vist seg ikkje å slå til i dei forsøksordningane vi kjenner frå Europa og Australia. Rapporten frå Australia viser at det var 329 overdosedødsfall inne på sprøyterommet. Det vart ikkje reduksjon i hiv-tilfella, og ein kunne heller ikkje sjå nokon effekt i forhold til hepatitt B- eller hepatitt C-virus. Då lurar eg på kva slags kriterium denne forsøksordninga skal evaluerast etter. Kva slags kriterium er det som er mogleg å måle, og som denne ordninga skal evaluerast etter?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-06-14:
Jeg er opptatt av den signaleffekt som dette vil gi, spesielt i forhold til det som antas å være de internasjonale spillereglene her. Blant annet FNs kontrollorgan for gjennomføring av Narkotikakonvensjonen har uttalt at innføring av sprøyterom vil være i strid med Narkotikakonvensjonen, og en stiftelse som er sterkt engasjert i rusproblematikken, stiftelsen Rusnett, sier det samme og er prinsipielt imot denne forsøksordningen. For å sitere deres høringsnotat: "Vi anser dette forslaget som en ren legalisering av heroinbruk. Hvorfor skal Norge som første nordiske land innføre et slikt tiltak?" Det er også mitt spørsmål her. Det er mange andre tiltak som bør settes i verk før man går til det skritt å etablere sprøyterom, etter Senterpartiets mening.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2004-06-14:
Det er ikke et hovedpoeng for meg at staten ikke skal gå inn med midler. Det som er viktig for meg, er faktisk at staten bruker ressursene på noe som vi vet virker. Det er viktigere for meg at vi bruker penger på gode lavterskeltilbud, at vi gir gode rehabiliteringstilbud, og at narkomane har en mulighet til å komme ut av en hverdag der rus dominerer hele livet. Jeg er mot at staten skal gå inn med ressurser til sprøyterom, der rusmiddelmisbrukere skal sitte og se på at andre rusmiddelmisbrukere setter sprøyter. Jeg vil heller at vi skal bruke pengene våre på å gi rusmiddelmisbrukere et verdig liv og en mulighet til å komme ut av rusmiddelmisbruket sitt.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2004-06-14:
Jeg tror representanten Ellingsen må følge bedre med på TV 2-nyhetene ved en senere anledning, for det han sier her, medfører ikke riktighet. Det jeg kommenterte, var det radikale og liberale forslaget som nå ligger til grunn, og som et flertall, nemlig Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Fremskrittspartiet støtter. Det er et radikalt forslag som er veldig langt fra det Regjeringen foreslår. Jeg sa at dette kunne være i strid med FNs narkotikakonvensjon, og det ser jeg fram til å få se konklusjonene på. Jeg ville i større grad satset på gode lavterskeltilbud og en bedre rehabilitering enn å bruke ressursene på sprøyterom, som vi nå gjør.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2004-06-14:
I Høyre har vi en prinsipiell tilnærming til denne saken, men vi har også vært pragmatiske i vår tilnærming til saken. Det det handler om for oss, er at når det er opp til brukerne selv å definere brukerdose, lar man i realiteten sprøyterommet bli et fristed der man sette doser når man vil, man kan sette det stoffet man vil, og det tar vi sterkt avstand fra. Det er faktisk også veldig langt fra det Regjeringen la opp til, nemlig at det kun skulle dreie seg om heroin, og at det kun skulle dreie seg om én brukerdose. Derfor er det et helt annet forslag flertallet nå går inn for; brukerne skal få lov til å definere og ha med seg det stoffet de selv vil, inn i sprøyterommet, og sette den dosen de vil.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2004-06-14:
Det er veldig bra at Fremskrittspartiet ikke går med på å legge opp til at det skal tillates med blandingsmisbruk i sprøyterom. Det er Høyre veldig glad for. Men det jeg er overrasket over, er at Fremskrittspartiet går med på at misbrukerne selv skal kunne ta med seg så mye stoff man ønsker i sprøyterommet, og at sprøyterommet nå blir et fristed for bruk av narkotika. Det overrasker meg fryktelig at Fremskrittspartiet går inn for det, og videre at Fremskrittspartiet hemmer politiet i å gjøre sitt arbeid, og i å bekjempe kriminalitet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Det som gjorde at jeg fikk lyst til å stille et spørsmål til representanten, er at man nå forsøker å trekke opp noen etiske grenser. Det virker som at man nå påstår at flertallet er ute på det etiske skråplan, når vi nå åpner for denne type sprøyterom, at det er en dramatisk forskjell mellom det vi nå åpner for, og det som er situasjonen i dag. Det er særlig det at staten skal yte tilskudd, som visstnok skal være så veldig ille. Hvem er det som gir tilskudd til dem som i dag deler ut gratis sprøyter? Er ikke det staten? Hvem er det som gir tilskudd til helsetjenestene som gir veiledning om hvordan sprøytene skal settes? Hvem er det som eier grunnen der sprøytene settes i dag? Regjeringen har i prinsippet gått inn for sprøyterom, altså tillate at et ulovlig stoff settes lovlig. Det er greit så lenge det er en sosionom som er leder, men hvis det er en sykepleier, blir det riktig galt. Hvor går de finstilte etiske grensene for Høyre i denne saken?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Saksordføreren er på reise, men jeg skal forsøke å redegjøre for det saksordføreren har ønsket å framføre. Som bakgrunn for forslaget vi nå behandler, viser forslagsstillerne til en endring i pasientskadeloven § 18 som trådte i kraft 1. januar 2004. Endringene innebærer at når en pasient velger å gå til søksmål, må pasienten saksøke Pasientskadenemnda for å få rett til erstatning etter pasientskadeloven. Da pasientskadeloven trådte i kraft 1. januar 2003, var Norsk Pasientskadeerstatning, NPE, ansvarlig for erstatningen, altså prosessmotpart. Forslagsstillerne mener at loven av hensyn til pasienten bør tilbakeføres slik den var da den trådte i kraft 1. januar 2003, og slik at pasienten ved søksmål kan forholde seg til NPE som prosessmotpart og erstatningsansvarlig. Samtlige partier i komiteen, med unntak av Fremskrittspartiet, foreslår at forslaget i Dokument nr. 8:48 for 2003-2004 vedlegges protokollen. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet mener at någjeldende bestemmelser fører til at pasienter, når disse søker erstatning, først må bevise at klaginstansens vedtak er ugyldig. Dermed mister en fokuseringen på at det faktisk er pasientens krav som skal prøves, og ikke klageinstansens vedtak. Jeg går ut fra at Fremskrittspartiet selv vil utdype sitt syn, dersom de mener det er nødvendig. Komiteens flertall viser til svarbrev av 25. mai 2004 fra helseministeren til Arbeiderpartiets stortingsgruppe, der det blir vist til at pasientskadeloven § 18 innebærer at søksmålsgjenstanden er pasientens krav på erstatning og ikke gyldigheten av Pasientskadenemndas vedtak. Flertallet legger denne forståelsen til grunn. Flertallet ber imidlertid departementet følge nøye med på at endringene ikke får utilsiktede virkninger for pasienter som søker erstatning. Hvis så er tilfellet, ber flertallet om at saken forelegges Stortinget på nytt.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Markering av egne standpunkt er viktig for en politiker. Der gjør representanten Hofstad en særdeles god jobb. Om morgenen fredag den 4. juni var hun ute på TV 2-nyhetene og la fram Høyres mening i forhold til det som skjer når det gjelder sprøyterom. Det som er interessant, er at det hun uttalte på TV 2-nyhetene, ikke er tatt med i innstillingen fra mindretallet i komiteen. Høyre har altså forfektet to forskjellige syn. Det representanten Hofstad sa på nyhetene på TV 2 den 4. juni, var bl.a. at opprettelsen av sprøyterom var i strid med FNs narkotikakonvensjoner. Hvis det er det representanten Hofstad og Høyre mener, hvorfor har man ikke skrevet det i merknads form? Er det noe som man kun går ut med i media, slik at man har ett standpunkt der, og så har man et helt annet standpunkt når det kommer til realitetene i Stortinget?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Det er slik at denne saken nok har utfordret flere partier enn vårt i forhold til det vi har debattert i kveld. Når det gjelder dette med å ta med doser og hva man selv har bruk for, er det vel slik for de fleste av oss at man selv vet best og kan erkjenne og vurdere hva man selv trenger. Når representanten Hofstad skal på fest på Klæbu, regner jeg med at hun selv er i stand til å vurdere hva hun skal ha med seg. På samme måte tror jeg faktisk at de som er i denne fasen av livet og med den problematikken de står overfor, selv er de beste til å vurdere hva de trenger for på en måte å kunne leve igjennom en dag til. Og slik er det kanskje med flere av oss, uten å nevne navn. Jeg tror at dette skal vi overlate til den som kjenner det best, og så får vi ta ting i etterkant. Men jeg håper virkelig ikke at det er slik at representanten Hofstad er fornøyd med dagens situasjon. Jeg er overrasket over at Høyre ikke vil bidra til å forsøke i det minste å bedre den.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Jeg er selvfølgelig glad for Kristelig Folkepartis bekymring for Fremskrittspartiets kunnskaper og egenskaper. Den tar jeg gjerne med meg. Man stiller spørsmål ved den positive effekten og at det er feilslått av Fremskrittspartiet å støtte opp om det. Ja, med all mulig respekt er det mulig at det er det. Men vi har altså ikke råd til å la være å prøve det ut, for når jeg går på Karl Johan - og når jeg tidligere gikk forbi Plata - og ser en del av dem som ligger der, er jeg ikke spesielt imponert over den eksisterende praksisen på dette området. Hvis Kristelig Folkeparti er fornøyd, så skjønner jeg godt at man står der man står. Men Fremskrittspartiet er altså ikke fornøyd, og vi har tatt innover oss at ting ikke fungerer godt nok, og da har vi en forpliktelse, ikke minst basert på respekten for dem dette gjelder, til å forsøke nye løsninger, nye alternativer. Men det skal gjøres i offentlig regi, under offentlig kontroll. Og vi håper og tror at når helsepersonell er til stede, noe flertallet har presisert skal være der, at det vil kunne gi en positiv effekt.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Jeg takker på nytt for utfordringen. Man skal ikke si nei takk til en god utfordring. Representanten Høie sier at dette er prøvd ut. Ja, det er helt sant, og det har vært en variabel tilbakemelding erfaringsmessig. På samme tid tror jeg at man skal se ting i en lokal og en nasjonal sammenheng, og jeg tror ikke at erfaringene fra et annet land automatisk er overførbart hit. Det tror jeg ikke. Og da regner jeg også med sammensetningen av hva slags regime man laget rundt en forsøksordning. Så jeg er ikke så bekymret for dette. Jeg tror bl.a. at ved å ha helsepersonell til stede, så vil det kunne være med og gjøre dette forhåpentligvis til et godt tiltak. Når det gjelder å bekjempe dette med narkotika og dose osv., så registrerer jeg at det er et problem i dag. Det kommer til å være et problem i morgen. Det er muligens et problem om to år også. Men Fremskrittspartiet har altså konkludert med at vi er villig til å ta det ansvaret som ligger i å prøve dette ut, i motsetning til Høyre, som tydeligvis er fornøyd med dagens situasjon.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Jeg skal starte med å gi statsråden honnør for måten han har redegjort for saken på. Jeg synes òg at jeg skal gi statsråden honnør for holdningen i denne saken. Det har også vært gjennomgående at når vi har hatt saker her som statsråden har vært spesielt opptatt av, har det kommet ganske tydelig fram. Jeg synes òg statsråden hadde et mer nyansert syn i denne saken i kveld, enn det de øvrige regjeringspartiene har hatt, med unntak av Venstre. Samtidig er det slik at statsråden representerer et kollegium av en trepartiregjering. Det betyr at man er kollektivt samlet i forhold til ansvarlighet, i hvert fall på vegne av Regjeringen. I den anledning har jeg lyst til å utfordre statsråden på følgende: Representanten Marthinsen sa i stad at ved å opprette sprøyterom, var det større mulighet for å bli værende i sitt misbruk. Er statsråden enig i en slik vurdering fra representanten Marthinsen?
Bent Høie (Høyre), 2004-06-14:
En kan selvfølgelig ikke ha noe annet enn respekt for Fremskrittspartiets ønske om å forsøke nye ting i forhold til både bekjempelse av narkotika og det å gjøre situasjonen lettere for narkotikamisbrukerne. Men det som er oppsiktsvekkende i denne saken, er jo at en glemmer å se at dette eksperimentet faktisk er gjennomført i noen andre europeiske land og i Australia, og erfaringene derfra tilsier at det ikke er nødvendig å utsette norske rusmiddelmisbrukere for det samme eksperimentet. Vi burde heller brukt disse ressursene for å gjøre det som virker. Men det som er spørsmålet mitt, er: Hvordan kan Fremskrittspartiet åpne opp for at så lenge brukerne selv får definere brukerdosen, blir dette i realiteten et fristed for omsetning av narkotika, der politiet ikke har den samme muligheten som i dag til å bekjempe narkotika, som Fremskrittspartiet har vært opptatt av på samme måte som Høyre, og at dette er et viktig bidrag i forhold til å finansiere alvorlig kriminalitet?
Bent Høie (Høyre), 2004-06-14:
Jeg regner med at statsråden, på samme måte som jeg, er glad for at representanten Bjarne Håkon Hanssen i sitt innlegg dempet motsetningsforholdet mellom Regjeringens forslag og flertallets merknader i denne saken. Jeg regner med at statsråden òg kan bekrefte at det eventuelt vil få konsekvenser i forhold til oppfølgingen av saken. Jeg er veldig glad for at statsråden i sitt innlegg understreket at dette var et forsøksprosjekt. I den debatten vi hadde tidligere i kveld, var det poenget kanskje litt fraværende. Mitt spørsmål til statsråden er hvordan han vil sørge for at dette forsøksprosjektet får en grundig evaluering ut fra gitte kriterier, slik at vi kan få en konklusjon når forsøksprosjektet er over, om hvorvidt dette har vært vellykket eller ikke i forhold til de kriteriene som lå til grunn.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-06-14:
Dette innlegget vitnet jo om den usikkerheten som nettopp nå forbindes med sprøyterommene. Representanten fra Fremskrittspartiet er selv med på å understreke hvor problematisk det egentlig er å operere med at den enkelte selv skal definere dette, eller er det Fremskrittspartiets mening at det er helsepersonellet som skal foreskrive hvor stor brukerdosen skal være. Med andre ord: Skal det overlates til samfunnet å fortelle hvor stor brukerdose du får lov til å sette? Problemstillingen, slik jeg oppfatter den, er jo nettopp den at ved å lage til sprøyterom, hvor også flere misbrukere skal kunne være sammen for å hjelpe hverandre, åpner man nettopp for det individuelle skjønn og den illegalitet som vi ønsker å forhindre. Fremskrittspartiets forslag dekker ikke opp dette.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-06-14:
Logikken ligger jo nettopp i at Kristelig Folkeparti går imot etablering av sprøyterom, fordi det er nettopp disse problemstillingene vi synes er vanskelige, og som vi mener at vi ikke skal bidra til å legitimere. Jeg er fullstendig klar over at man bruker ulike typer narkotika, og at man gjør dette på ulikt vis. For Kristelig Folkeparti er det viktig at tilbudet vårt til de narkomane ikke består i å gi dem enda bedre muligheter til å bli værende i sitt misbruk, men at vi har lavterskeltilbud som kan hjelpe dem ut av rusmiddelmisbruket. Det har vi kjempet for så langt, og vi vil kjempe for det i framtiden. I det håper jeg at vi også kan ha med oss SV. Logikken ligger ikke i at vi forsvarer at man skal få sette heroin, vi går imot bruk at sprøyterom.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-06-14:
Frimodigheten til representanten Thorkildsen er det i hvert fall ikke noe i veien med. Jeg tviler ikke et øyeblikk på at hun har snakket med sterkt rusavhengige. Personlig har jeg i ni år arbeidet i en av de største organisasjonene i Norge som arbeider med rusmiddelmisbrukere, med både alkoholmisbruk, blandingsmisbruk og narkotikamisbruk, så jeg tillater meg faktisk å tro at jeg har noe kompetanse på dette området selv. Det betyr, som jeg sa innledningsvis, at jeg synes ikke det er lett å ta stilling i denne saken, fordi jeg føler omsorg for disse menneskene! Mange av dem er mine venner, jeg bryr meg om dem! Og Kristelig Folkeparti bryr seg om dem! Men vi tror altså ikke at denne løsningen som her legges på bordet, er løsningen på deres problem, og vi tror ikke at dette øker deres verdighet. For øvrig synes jeg ikke noe særlig om den sammenblandingen av regimentene som representanten Thorkildsen gjorde.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-06-14:
Jeg skal ikke bruke tre minutter, men den arrogante måten som representanten Thorkildsen opptrer på, og den fortegningen hun gjør av andre representanter og deres partier i denne sal, fortjener en tilbakemelding. Jeg synes man bør holde seg til et minimum av objektiv gjengivelse av andre partiers standpunkter når man står på Stortingets talerstol. Den bedreviten og selvgodheten som lyser av representantens innlegg, er ikke egnet til å skape allianser. Den har jo bare ett formål, nemlig å framstille andre som dem som ikke ønsker å hjelpe, mens SVs hensikt er å hjelpe. Den måten å snakke på fra Stortingets talerstol, synes jeg man bør holde seg for god til.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-06-14:
Det skal være frivillig å inngå avtale om ekteskap. Muligheten til selv å velge om en vil gifte seg, og med hvem, er en grunnlegende menneskerettighet. Prinsippet er bl.a. nedfelt i FNs verdenserklæring om menneskerettigheter artikkel 16. Like fullt vet vi at flere norske ungdommer med minoritetsbakgrunn opplever å bli giftet bort mot sin vilje. Dette er overgrep som samfunnet må adressere på flere ulike måter. Da justiskomiteen behandlet Ot.prp. nr. 51 for 2002-2003, ble det bl.a. vedtatt et eget straffebud mot tvangsekteskap. Stortinget ville gjennom dette sende et klart signal om at tvang i relasjon til ekteskap er helt uakseptabelt og dessuten straffbart. Rettssikkerheten til ungdommer som tvinges til å inngå ekteskap, må styrkes. Under behandlingen av Dokument nr. 8:25 for 2003-2004 uttrykte en samlet komite et ønske om at ofre for tvangsekteskap skal gis rett til bistandsadvokat. Forslaget som nå behandles, er en oppfølging av dette. Ofre for tvangsekteskap er i en spesielt vanskelig situasjon. De som motsetter seg ekteskap, må ofte bryte med sin familie og nære venner. I en slik situasjon er det avgjørende for ofrene at det offentlige kan yte den bistand som er nødvendig. Vi ønsker derfor å endre straffeprosessloven § 107 a, slik at det uttrykkelig framgår at ofre for tvangsekteskap har rett til å få oppnevnt bistandsadvokat på det offentliges regning. En bistandsadvokat vil kunne gi informasjon til den unge følge opp en eventuell anmeldelse og politiets etterforskning og bistå med praktiske gjøremål rundt eventuell flytting Bistandsadvokaten kan ha en viktig funksjon bl.a. for å unngå at ny identitet blir kjent for familien og andre, noe som kan medføre fare for offeret. Advokaten vil også kunne bistå i sivilrettslige problemstillinger som annullering av allerede inngått tvangsekteskap, erstatningskrav, økonomisk skifte og eventuelt barnefordeling. Det er viktig at retten til bistandsadvokat ikke bare gjelder der tvangsekteskap er inngått. Retten må også omfatte tilfeller der tvangsekteskap ikke er gjennomført, men der en person er på flukt fra et tvangsekteskap under planlegging. Flere tvangsekteskap inngås i sommerhalvåret. Det er derfor viktig at retten til bistandsadvokat blir en realitet før sommerferien. I innstillingen ber komiteen Regjeringen sørge for at endringen i straffeprosessloven trer i kraft umiddelbart. Kristelig Folkeparti mener også det er grunn til å vurdere andre utvidelser av bistandsadvokatordningen. Man bør f.eks. vurdere rett til bistandsadvokat i saker vedrørende mishandling av kvinner og eldre og i saker som omhandler menneskehandel. Regjeringen vil med det første nedsette et utvalg som skal utrede fornærmedes stilling i straffeprosessen. Dette utvalget vil bli bedt om å foreslå tiltak som kan styrke fornærmedes stilling i straffeprosessen. Det er viktig at dette arbeidet prioriteres, slik at Stortinget så fort det lar seg gjøre, kan vurdere bistandsadvokatordningen som sådan. Jeg ser fram til å få Regjeringens vurderinger på dette punkt forelagt Stortinget. For øvrig anbefaler jeg den enstemmige innstillingen i det foreliggende dokument.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Denne saken er i ferd med å ta en underlig vending. Man viser til at man er imot sprøyterom, samtidig som det er ingen i denne salen som vil anta at politiet aksjonerer nede på Plata mot en tung heroinmisbruker som setter sprøyte. Vi har i realiteten en situasjon der rusmiddelmisbrukerne setter skuddene sine uten at samfunnet reagerer på det, og dermed har vi også egentlig akseptert det. Det er viktig å ha helsepersonell på disse sprøyterommene, for dersom så galt skulle skje at man setter en for sterk dose og uhellet er ute, eller at en rusmiddelmisbruker som kommer inn, er i en slik helsetilstand at han både trenger veiledning og hjelp fra helsevesenet, så har vi en arena som virkelig er lavterskel for disse personene og der de faktisk kan få veiledning. Dette er viktig. Spørsmålet mitt til representanten Marthinsen gjelder brukerdoser og størrelsen på brukerdoser: Hvordan kan man styre og fortelle hvor stor den enkeltes brukerdose skal være? Det avhenger nemlig av historikken på rusmisbruket.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
1. januar i år trådte en endring i pasientskadeloven § 18 i kraft. Dette innebærer at dersom en pasient velger å gå til søksmål, må pasienten saksøke Pasientskadenemnda for å få rett til erstatning etter pasientskadeloven. Tidligere var det Norsk Pasientskadeerstatning som var ansvarlig for erstatningen, og som også var prosessmotpart. Slik ordningen nå er blitt, skapes det en stor usikkerhet i systemet om hvordan denne endringen skal forstås, og ikke minst hva som egentlig skal kunne prøves, særlig så lenge en faktisk ikke får møte den reelle motparten i rettssalen. Det er heller ingen logikk i at det skapes et kunstig skille mellom offentlige og private helseforetak, dersom en skal gå til sak mot disse. Dersom en pasient saksøker et privat helseforetak, møter en dette foretakets forsikringsselskap som også er den part som er direkte ansvarlig for erstatningsutbetalingen. Komiteens flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet, viser til brev av 25. mai fra helseministeren, der det vises til det faktum at det at det er Pasientskadenemnda som saksøkes, ikke skal ha betydning for domstolens prøvingskompetanse. Jeg stiller ikke spørsmål ved dette brevets innhold, og jeg stiller heller ikke spørsmål ved hvordan loven skal forstås. Problemet er bare at en del av de tilbakemeldinger som blir gitt, viser at denne endringen som er foretatt, har skapt usikkerhet og problemer når det gjelder forståelse. Fremskrittspartiet fremmer derfor forslag om å endre loven tilbake til slik den var før 1. januar. Jeg tar herved opp det forslaget som er inntatt i innstillingen.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Vi vet at det er ulike injeksjonskulturer fra sted til sted, men det er også forskjellige typer injeksjoner blant rusmiddelmisbrukere i Oslo. Det injiseres heroin, men det injiseres også amfetamin. Noen injiserer Diacepampreparater som de knuser, andre Flunipam eller andre preparater. Noen av disse preparatene innebærer også at du får stans i åndedrettet hvis dosen er for høy, og det er vanskelig å kontrollere dosene. Kan Marthinsen forklare oss her logikken i at man mener at hvis man skal komme til et slikt rom, skal det være heroin og det som innholdsstoff som skal definere at man skulle kunne bruke rommet - ikke andre stoffer, og, som vi vet, de fleste kan bruke ett stoff en gang og et annet en annen gang. Hva er logikken i det? Og hva er logikken i at man mener at man ikke skal ha tilgang på helsepersonell der og da, når man vet at en del av disse injeksjonene nettopp kan føre til at man får åndedrettsstans der og da når man har injisert seg?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
For en drøy måned siden gikk kona og jeg nedover langs Sentralstasjonen og prøvde å krysse Europaveien for å nå havna og se på utbyggingen av operaen. Idet vi gikk der, så vi at det lå et menneske innunder veien. Jeg krøp under, og ganske riktig, der lå det en som helt åpenbart var en tyngre rusmiddelmisbruker. Han lå i en haug med sprøytespisser, og det var klart at han måtte ha vært der flere ganger og ikke bare denne ene, eller så hadde det vært mange andre der også. Det gikk ganske lang tid før vi klarte å riste liv i ham, for han hadde tydeligvis satt en sprøyte og var langt nede. Dit hadde han tydeligvis gått stadig vekk, kanskje gjennom vinteren også, for det var noe lunere der enn om han hadde vært ute. Etter hvert våknet han såpass mye til at vi klarte å geleide ham over vegen og på den andre siden, men det var jo trafikk, så han kunne fort ha blitt påkjørt. Det er altså tydelig at ikke bare oppholder en rekke seg på Plata, men noen lever også under slike forhold. Han hadde en plastpose med de mest nødtørftige gjenstander. Jeg har også vært nede på Plata en gang og diskutert litt med en del av dem som buker rusmidler, både lettere og tyngre, og det som slår en, er at dette er forskjellige personer, som både har forskjellig utdannelse, forskjellig syn på livet, forskjellig syn på bruk av narkotiske stoffer og også forskjellige oppfatninger om sprøyterom. Men det mange av dem beskriver, er at de har et ønske om å få behandling, men de får det ikke. En del har ventet lenge. De mangler behandlingstilbud, og tilbudet kommer ikke, heller ikke om de er motivert for det. Det vi ser, er at man trenger en rekke tiltak. Man trenger tiltak som legemiddelassistert rehabilitering for noen, man trenger tilbud som går på full rusfrihet for noen, og man trenger en type tilbud for noen, som ikke nødvendigvis handler om full rusfrihet, men som handler om å ta vare på de mest forhutlede, slik som han som lå under den brua, for rett og slett å kunne tilby ham noe annet. Kanskje er ambisjonen om at den konkrete personen en dag helt skal slutte med sprøyter, en urealistisk ambisjon. Men det man i hvert fall kan bistå med, er å hindre at vedkommende får infeksjoner. Kanskje kan man bistå i en kontakt med Frelsesarmeen, rett og slett bistå med en medmenneskelig atferd som gjør at man sikrer en type støtteordninger som ikke er der i dag. Det er relativt drøyt når vi både fra Kristelig Folkeparti og Høyre hører at flertallet skulle ha et ønske om å skjule folk inne på et sprøyterom i den hensikt at man skal slippe å se dem ute. Det er en relativt absurd påstand. For er det noe sprøyterommet nettopp gir mulighet for, er det en individuell tilnærming til den enkelte, ut fra de behov man blir kjent med når man kommer dit. Men ingen blir kjent med behovet til en person under ei bru på E6 hvis man ikke kan nå vedkommende, hvis denne personen er utilgjengelig og usynlig.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Både Høyre og Kristelig Folkeparti har framsatt en rekke interessante hypoteser her i kveld som de til dels relativt kraftfullt har framført. Man vil jo i referats form kunne få utprøvd disse hypotesene på en hensiktsmessig måte, nemlig ved rett og slett å prøve dem ut i praksis gjennom et forsøk. Og det er det flertallet har foreslått. La oss gjennomføre et forsøk for å se om de påstandene som her er framført, er korrekte, eller om det kan tenkes at forsøket bringer oss fram til andre resultater. Da er det jo lurt for mindretallet å ta innover seg at et flertall vil gjennomføre det forsøket, og at man gjør det på en måte som kan gi best mulig resultater. Jeg synes det er interessant å merke seg hvor forskjellig Venstres tilnærming - statsrådens tilnærming, har vært, og Høyres og Kristelig Folkepartis tilnærming. Men det er klart at uansett vil man få testet ut om det Marthinsen sier, er korrekt, eller om Heieren Hundhammers teori er korrekt, ved at forsøket blir gjennomført. Så kan vi i ettertid diskutere om såpass vidtfavnende påstander hadde hold eller ikke. Det vil vi jo få se om to år. Takk for oppmerksomheten.
May Britt Vihovde (Venstre), 2004-06-14:
Representanten Thorkildsen seier no at sjølvsagt skal helsepersonell vera der, og dei skal gi råd. Ja, men helsepersonell har òg sine rettar. Då går ein over på ei anna lovgiving. Då synest eg faktisk at justiskomiteen burde bede om å få ei utgreiing og lagt fram forslag til lovendring som gjer ansvarsforholdet klårt; at helsepersonell faktisk ikkje vil bli stilt til ansvar om dei er med og gir råd og rettleiing dersom dei ser at nokon som er der, tek ein overdose. For oss er det ikkje viktig om det er helsepersonell til stades i det rommet. For oss er det viktig at det er helsepersonell til stades i dette lågterskeltilbodet, og som kan rettleia og hjelpa våre narkomane. I komiteinnstillinga blir det sagt at det skal vera lyse rom, det skal vera helsepersonell til stades, og ein skal ha samtalegrupper. Vi ser faktisk for oss eit lågterskeltilbod med eit rom der det er mogleg å setja sprøyter, men alt det andre er faktisk i nærleiken og det gir eit heilskapleg tilbod.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-06-14:
En regjering har plikt til å forholde seg til Stortingets vedtak. Det har denne statsråden gjort på vegne av Regjeringen. Spenningene som ligger i saken, er vel kjent, og de ble kanskje best framført av representanten Ellingsen. Jeg synes de er kommet ærlig til uttrykk her. Det er ingen grunn til å tilsløre det. Det synes jeg har kommet fram helt klart og greit. Når jeg har merket meg det, betyr det selvfølgelig at jeg følger opp. Men det er klart - for å si det rett ut - at det hadde lettet mitt arbeid hvis jeg hadde fått spørsmål om nødvendige lovendringer på et tidligere tidspunkt, og at komiteen hadde tatt det med. Men det er ikke et argument for at jeg ikke skal gjøre mitt ytterste for at det som er framført, og som jeg synes representanten Bjarne Håkon Hanssen ryddet ganske skikkelig opp i, får et målrettet og praktisk resultat.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-06-14:
Jeg oppfatter ikke at det er uenighet om at en skal prøve dette og evaluere det hvis flertallets innstilling fører fram. Da er poenget å gjøre det så godt som overhodet mulig når det gjelder sprøyterommet, men også, som jeg registrerer at en del andre representanter har tatt opp, i sammenheng med en hjelpekjede. Det er jo det som er poengtert. Jeg får plundre med hvordan jeg skal gjøre det bra, men det er klart jeg legger til grunn at en skal evaluere det. Det er ingen tvil om, og det vil jeg gjerne gi som en saksopplysning, at sprøyterom, slik forslaget er fremmet av Regjeringen, kanskje har en noe annen personalmessig soliditet enn en del av de sprøyterommene som eksisterer utenfor Norge. Vi har aldri ment at dette skal være et tungt og kaldt rom alene. Det var heller ikke Regjeringens opplegg, men synspunktene om hva som er forskjellen her, er framført. Jeg er også enig med representanten Høie i at representanten Bjarne Håkon Hanssens innlegg bidrog til å gjøre min jobb lettere.