Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2009-05-05:
Først vil jeg takke representanten Lånke for å ha satt et interessant og viktig tema på dagsordenen i dag. Det er ingen tvil om at vi har behov for mer kunnskap – ikke minst forskningsbasert kunnskap – for å gripe de muligheter og møte de utfordringer vi står overfor knyttet til bl.a. klimaendringene i nordområdene. Regjeringens plattform for det videre nordområdearbeidet «Nye byggesteiner i nord» og to stortingsmeldinger som er lagt fram den siste måneden, svalbardmeldingen og forskningsmeldingen, fokuserer på forskning i nordområdene gjennom de naturgitte fortrinnene disse områdene har, spesielt på miljø- og klimasiden. I nordområdestrategien, trinn 2, ble det foreslått å utvikle et senter for klima og miljø i Tromsø – «kunnskapsmiljøene i Tromsø(…) videreutvikles til et internasjonalt ledende senter for forskning på klima og miljø i nordområdene», heter det. Senteret skal organiseres som et nettverk knyttet til Norsk Polarinstitutt, og skal ha ansvar for å koordinere samarbeidet mellom institusjoner nasjonalt og internasjonalt. (…) Institusjonene står i dag fritt til å velge sine satsingsområder uavhengig av en strategi fra Regjeringen eller ikke. I Nord-Norge finnes det en rekke gode eksempler på forskning og utvikling knyttet til de utfordringene nordområdene har. På Høgskolen i Narvik har man valgt å satse på forskning på bl.a. kaldt klima-teknologi. Kaldt klima-teknologi er den samlede virkningen av lave temperaturer, snø, is og vind, eventuelt også fravær av dagslys i den perioden hvor det ikke er sol. Kaldt klima-teknologi er teknologi som er spesielt utviklet for å redusere ulemper ved, eller utnytte fordeler av, det kalde klimaet. Dette er forskning på hvordan man antar at snøen legger seg rundt en bygning, på veien eller i terrenget. Videre forskes det på effekter av ising på vindturbiner og konstruksjoner i ekstremklima. Dette er gode eksempler på hvordan man kan utnytte de fordelene man har, til å utvikle ny teknologi gjennom forskning på feltet. Høgskolen i Narvik har inngått forpliktende samarbeid med Nord-Russland hva gjelder forskning – og med universitetene i Murmansk og Arkhangelsk om bl.a. å utvikle en internasjonal master innen miljøteknologi. På Høgskolen i Bodø har forskning på nordområdene vært sentralt i flere år nå. I 2007 ble Nordområdesenteret for næringslivet etablert. Også i Bodø står samarbeidet med Russland sentralt. Et resultat av dette har vært oppstarten av studiet Master of Science in Energy Management, der norske og russiske studenter sammen studerer problemstillinger innen energiledelse med et spesielt fokus på nordområdene. Utdanningssamarbeidet mellom Høgskolen i Bodø og MGIMO-universitetet i Moskva framheves i det første trinnet i nordområdestrategien som en modell når det gjelder mulighetene for felles norsk-russiske doktorgrads- og mastergradsprogrammer. Det er viktig å involvere næringslivet i arbeidet med forskningsstrategier – i nordområdene gjelder dette mange ulike næringer, som fiskeri og sjøfart, og olje- og gassutvinning, men også reiselivsnæringen. Nordområdene er i dag et godt besøkt reisemål for turister fra alle deler av verden. Dette er bra, og vi ønsker mer av det. Mange har en oppfatning om at reiselivet ikke tar miljøhensyn. Det er jo ingen seriøse interesser innenfor reiselivsnæringen som ønsker nordområdene ødelagt, men de kan ha mye å tilby av kompetanse på hva som kan være problematisk i grensesnittet mellom natur og turisme. IAATO, som er reiselivets egen organisasjon i Antarktis, har selv regulert turismen i mange år. Antarktistraktaten har selv adoptert mange av de begrensninger som reiselivet etablerte på frivillig basis flere år før de ble inntatt i traktaten. Jeg tror at dersom turisme og forskning kan gå hånd i hånd, slik det gjøres i Antarktis, vil det være bedre for alle. I Antarktis bidrar ekspedisjonscruiseskipene i forskningsarbeidet, bl.a. med prøvetaking og observasjoner. Effekten er økt forståelse for forskning. I interpellasjonen til statsråden fokuserer interpellanten spesielt på Svalbard. Forskning er en av de viktigste virksomhetene på Svalbard og inngår som et viktig bidrag til bosettingen på og forvaltningen av øygruppen. Forskningsmiljøet bidrar til å gi svalbardsamfunnet flere bein å stå på. Forskning skal også i framtiden være en av bærebjelkene i norsk svalbardpolitikk, noe også den nye svalbardmeldingen sier. Kunnskap er blitt en hovednæring for det høyarktiske øysamfunnet. Vi må satse videre på de norske forskningsmiljøene innenfor petroleum og klima, marin og polar forskning. Norge har i dag store og viktige miljøer på disse feltene. Det må vi satse videre på. Hvis vi klarer å se de ovennevnte feltene sammen, vil det styrke vår posisjon som kompetansenasjon for nordområdeforskningen. Videre vil det være viktig at Norges forskningsinnsats og tilstedeværelse i Ny-Ålesund og på UNIS ikke henger etter i forhold til andre land. Infrastrukturen, som har blitt styrket sterkt de siste årene, og de naturgitte kvalitetene, er der.(Presidenten klubber.) Og de må benyttes av norske forskere, slik at vi holder tritt med den internasjonale forskningsvirksomheten i disse områdene. (Presidenten klubber.)