Torbjørn Hansen (Høyre), 2005-12-19:
Jeg er glad for at representanten Tørresdal har tatt opp denne interpellasjonen, og jeg er også glad for at statsråden i sitt innlegg bekreftet at Regjeringen ser alvorlig på problemene med kameraderi, smøring, korrupsjon og tilgrensende problemstillinger, og at hun er åpen for å se på tiltak som kan forebygge dette problemet. Vi har egentlig ganske liten informasjon om omfanget av problemet i Norge. Representanten Tørresdal refererte til en meningsmåling som viser at tre av fire innbyggere mener at korrupsjon er et problem i Norge, og at 60 pst. mener at det er et økende problem. Det kan være et signal om at folk der ute opplever noe i sin hverdag som ikke inngir god nok tillit til offentlig forvaltning. Fra media har vi hørt til dels graverende eksempler på ulike typer økonomisk utroskap og korrupsjon knyttet til offentlig og frivillig sektor: fra vannverket på Romerike til en sak i Statens vegvesen. Politiet i Oslo har hatt to saker den siste tiden, og Forsvaret jobber med en sak. Røde Kors har hatt en stor sak med domsavsigelse, og vi har saken med en psykiater og en psykolog som mistenkes for å ha gitt legeattester mot økonomisk vederlag. Dette er meget alvorlige saker. Mindre alvorlig, tilsynelatende, er rapporten om de mange kommuner som ikke følger innkjøpsregelverket. NRK spurte nylig 40 revisorer som har ansvaret for 300 kommuner i Norge. To av tre av disse revisorene sier at de har registrert brudd på reglene for offentlige innkjøp. Og NHO mener at det er tette bånd mellom innkjøper og leverandør som er årsaken til bruddene på regelverket. Dette gir også grunnlag for bekymring. Fra privat sektor, både frivillig og næringsliv, vet vi at underslag og faktisk rene tyverier fra egen bedrift er et utbredt problem. Bedriftene bruker store beløp på å forebygge og etterforske slike saker. Når dette er vel dokumentert som et omfattende problem i privat sektor, er det liten grunn til å tro at offentlig sektor skal være helt forskånet. Jeg vil derfor ta opp forhold knyttet til offentlige innkjøp, som delvis ligger under kommunalministerens virkeområde og delvis under Fornyings- og administrasjonsdepartementet. Offentlig sektor handler for rundt 240 milliarder kr i året. Kommunene står for en stor andel av dette, og Norge har mange små kommuner og mange små innkjøp. Kommunene er pålagt anbudsplikt for innkjøp over 500 000 kr, en grense som ble hevet fra 200 000 kr nå i september av den forrige regjeringen. Da ble altså anbudsgrensen hevet med 150 pst., hvis vi ser det på den måten. Anbudsplikten sikrer rettferdig konkurranse og god utnyttelse av samfunnets ressurser. Et annet viktig sidehensyn er forholdet til ryddighet og åpenhet i innkjøpsprosessen. Innkjøp er en kritisk situasjon i forhold til risiko for korrupsjon, smøring og kameraderi. Verdien av å få et oppdrag eller å få bedre margin skaper grunnlag for uredelige motytelser til dem som kan påvirke innkjøpsprosessen. Anbud, konkurranse og åpenhet er derfor godt egnet til å forebygge risiko for slike problemer. Her gir faktisk regelverket et godt og forebyggende grunnlag for å hindre korrupsjon i offentlig sektor. I Soria Moria-erklæringen har Regjeringen skrevet at terskelen for anbudsplikt skal heves opp mot EU-nivå. EU-nivået er 1,8 mill. kr, mot terskelverdien som nå er 500 000 kr i Norge. Det vil i praksis si at man fjerner store deler av kommunesektorens innkjøp fra anbudsplikt og innsyn. I den grad Regjeringen kan påvirke omfanget av korrupsjon og kameraderi, vil dette være et grep som åpner opp for mer av dette problemet. Jeg er derfor tilfreds med at Regjeringen nå har tatt til fornuft og besluttet å videreføre anbudsterskelen på 500 000 kr, slik som det ble fastsatt av den forrige regjeringen. Derimot er det litt uforståelig at Regjeringen dropper kunngjøringsplikt for innkjøp under 500 000 kr og fortsatt sier at de vil komme tilbake til heving av anbudsgrensen opp mot EU-nivå senere. Alle innkjøp over 200 000 kr hadde full anbudsplikt fram til september. Da terskelen ble hevet, skulle anbudsplikten erstattes av en mindre byråkratisk kunngjøringsplikt, en forenklet kunngjøringsplikt for mindre innkjøp. Kunngjøringsplikten skal sikre åpenhet, innsyn og konkurranse på store volum av mindre innkjøp i kommunesektoren. Dette er også et krav fra Næringslivets Hovedorganisasjon, som ønsker rettferdige vilkår, og det er et krav fra autoriteter på korrupsjonsarbeid, som Jan Borgen i Transparency International Norge og Erlend Grimstad. Regjeringen har tatt et uheldig steg i retning av mindre åpenhet rundt innkjøp. Erlend Grimstad sa til Aftenposten den 15. desember i år: «Når myndighetene fjerner regler om utlysning og konkurranse ved innkjøp under 500 000 kroner, ligger veien åpen for smøring, bestikkelse og påvirkningshandel.» Jeg deler denne bekymringen. Høyre mener at åpenhet er viktig i forhold til offentlige innkjøp, og vi kommer tilbake til den saken på et senere tidspunkt.