Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2019-12-11:
De representantforslagene vi debatterer her i dag, inneholder svært mange og alvorlige problemstillinger som berører spesielt sårbare grupper. Det er mange punkter i disse forslagene som jeg gjerne skulle hatt tid til å adressere enkeltvis og grundig, men på grunn av den siste tids spesielle oppmerksomhet rundt nettopp ett punkt, forslaget om å forby såkalt konverteringsterapi, velger jeg å bruke mine få minutter på nettopp dette. Aller først: La det være helt klart at Kristelig Folkeparti tar sterkt avstand fra alle påtvungne, oppsøkende eller aggressive forsøk på å endre menneskers legning. Det er galt. Det skal ikke skje. Vi vil også jobbe for at det ikke skal skje, for alle mennesker har rett til å være den de er. Vi kan forby ting vi ikke liker. Men bør vi? Det er noen følelsesmessige, overveldende grunner til å forby konverteringsterapi, men det er også noen tungtveiende, saklige grunner til ikke å forby det. Når Kristelig Folkeparti velger ikke å gå inn for et forbud, handler det først og fremst om at de grenseoverskridende handlingene vi har sett i VGTV-dokumentaren, allerede er forbudt og regulert i en rekke lovverk. Per i dag er det heller ingen som vedkjenner seg at de driver med denne typen terapi, så sånn sett vil det heller ikke være et målrettet virkemiddel. Det kan snarere tvert imot bli en hvilepute, at vi som samfunn og vi som lovgivere tenker at ja, nå har vi tatt tak i dette, men i realiteten har vi ikke utrettet noen ting som helst. Ved å innføre et forbud mot konverteringsterapi står vi også i fare for å svekke noen verdier som er å anse som grunnpilarer i vårt demokratiske samfunn, nemlig trosfriheten og ytringsfriheten. Hvis staten skal gå inn og regulere sjelesorgen og forbønnen i trossamfunn ved å sette begrensninger for hva det er lov til å samtale om eller ikke, hva man kan søke forbønn for eller ikke, vil det bety en svekkelse av individets tros- og ytringsfrihet. En utfordring er at når mennesker uten kjennskap til tros- og livssynssamfunn kommer inn i en sak utenfra, glemmer de at både sjelesorg og forbønn er enorme verdier i mange menneskers liv. I denne debatten har flere tatt til orde for at de ønsker å forby både forbønn og sjelesorg, og at de aller helst også vil gå inn og regulere hva som forkynnes. Ja, det er snublet så kraftig i verdifulle begreper at de som ønsker å forby, ikke vet hva de forbyr. Jeg tror vi som politikere langt på vei deler samme intensjon i denne saken. Vi vil forhindre at mennesker skal bli utsatt for påtvungne forsøk på å endre deres legning. Vi vil beskytte disse menneskene fra skadelige maktovergrep vi har fått høre om i sterke og modige historier den siste tiden. Vi ønsker et samfunn med frihet og med mangfold. Men i desperasjon og ønsket om raske løsninger kan man risikere å oppnå det stikk motsatte, et smalere samfunn der demokratiske rettigheter er svekket. Ja, for vi må ta inn over oss at i et samfunn der tros- og ytringsfriheten er svekket, er heller ikke minoriteters kår særlig gode. Her finnes det ingen lettvinte løsninger. Skal vi forebygge forsøk på seksuell reorientering under tvang eller sterk sosial kontroll, må vi se på hvordan vi bedre kan håndheve eksisterende lovverk. Vi må sørge for mer åpenhet og jobbe opp imot miljøer der det legges til rette for mye personlig samtale. Det handler om bevisstgjøring av ledere og eventuell ubalanse i maktforhold i samtalesituasjoner, og at den voksne som oppsøker hjelp, til enhver tid får sitte i førersetet i sin egen prosess. Dette mener Kristelig Folkeparti er den beste og mest bærekraftige måten å forebygge på og forhindre at mennesker skal utsettes for påtvungne, aggressive og oppsøkende forsøk på å endre deres legning. Det er ikke alt som kan reguleres helt spesifikt med lov, og selv om vi er opprørt over urett og vil forby ting vi ikke liker, må vi ta oss tid til å spørre oss: Bør vi?