Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2000-12-12:
Eg skal ikkje snakke om dei store linjene i neste års statsbudsjett, derimot om nokre små, men likevel viktige område. Regjeringa gjorde framlegg om at det øyremerkte tilskotet til leirskuleundervisning skulle innlemmast i rammetilskotet til kommunane. Dette er eit rett prinsipp, men det kan etter vår meining ikkje skje før leirskulane er sikra gjennom regelverk eller på annan måte. Det er nemleg slik at kommunane ikkje er lovpålagde å sende sine elevar til eit leirskuleopphald i løpet av grunnskuletida. Og dersom dei øyremerkte midlane skulle forsvinne, ja, da er eg redd for at fleire av våre leirskular utover landet hadde blitt lagde ned. Eit anna moment er at det for tida er eit forsøk på gang i 20 kommunar som får desse midlane inn i sine rammetilskot. Etter vår meining må dette prosjektet først bli sluttført og evaluert før det kan bli aktuelt å avvikle øyremerkinga. Eg er glad for at ein samrøystes komite nå ber Regjeringa om å stoppe ei betalingsordning for fjernlån av bøker frå bibliotek ved universitet og vitskaplege høgskular, og at dette skal finne si løysing slik at ein kan vareta prinsippet om gratis utlån av bøker. Dette er heilt påkravd med tanke på at det verdifulle nasjonale fjernlånsnettet ikkje skal forsvinne. Vårt utgangspunkt må vere at tilgjenget til kunnskap i norske bibliotek ikkje må gjerast vanskeleg for folk som vil tileigne seg meir kunnskap. Me veit alle at fjernstudium og desentralisert undervisning er viktige undervisningsformer i etter- og vidareutdanningsreforma. Derfor er det så viktig at alle som er i ein utdanningsfase, får gratis tilgang til relevant undervisningsstoff gjennom bibliotektenester, slik at ingen blir utelukka av økonomiske årsaker. Eit anna område som er viktig å fokusere på, er området opplæring innanfor kriminalomsorga. Dette er eit viktig tiltak med tanke på utdanning og rehabilitering av menneske som av ulike årsaker kjem ut på skråplanet. Det er ingen grunn til å skryte av vår innsats når det gjeld opplæring for våre innsette. Me har kome eit lite steg vidare, og i denne innstillinga aukar me løyvinga med 1 mill. kr, men framleis står det att fleire utfordringar. Den første utfordringa er å gripe tak i den forskingsbaserte evalueringa av fengselsundervisninga som Stortinget tidlegare bad om, og som nå er i gang. Menneska sin barndom, skulegang og alderdom har i alle tider manifestert samfunnet sine ulikskapar. Det gjeld ikkje minst dei kriminelle, der mange har hatt ein trist barndom og manglande skulegang. Me kjenner alle til undersøkingar som er gjorde, der det viser seg at svært få av dei innsette har vidaregåande opplæring, og mange har ein mangelfull grunnskule. I tillegg veit me at ein stor del av dei innsette har store lese- og skrivevanskar. I samband med etter- og vidareutdanningsreforma vedtok Stortinget at alle vaksne skal få ein individuell rett til grunnskule. Sist sommar blei det vedteke at alle som er fødde før 1978 og er utan vidaregåande opplæring frå tidlegare, skal ha rett til opplæring på vidaregåande skule sitt nivå. Dette er viktige grep som gjer at dei med minst utdanning frå før blir sette i sentrum for å hindre eit klassedelt samfunn. Ikkje minst på denne bakgrunn er det også viktig å sikre og satse på den kunnskapsbaserte opplæringa dei innsette får i fengsla våre. Eit viktig moment er å auke den enkeltes moglegheit til å meistre sin arbeids- og livssituasjon i samfunnet etter avslutta soning, med andre ord bli til gagns menneske. Så vil eg til slutt knyte nokre ord til det eg vil kalle «den nye revolusjonen». Den nye informasjons- og kommunikasjonsteknologien vil forandre samfunnet radikalt, også på måtar og område me ikkje har oversikt over i dag. Men det me veit, er at det er heilt sikkert at utdanning vil vere blant dei sektorane der endringane vil vere størst og skje raskast. Det må me ta innover oss. Det vil seie at alle som er i ein utdanningssituasjon, må både meistre og bruke denne teknologien, i første omgang i eiga læring – i neste omgang i arbeidslivet. I dag ser me berre starten på den teknologiske revolusjonen i utdanninga. IKT er også eit godt pedagogisk verkemiddel. Dette nye pedagogiske verktøyet vil endre opplæringa fundamentalt. Da må også læraren kunne bruke dette fantastiske verktøyet. Derfor er det viktig å satse på å utvikle kompetanse både i lærarutdanninga og ikkje minst gjennom gode tilbod om etterutdanning på IKT.