Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 1998-12-01:
Først vil også jeg skryte av jobben som saksordføreren har gjort i denne saken. Jeg syns han har lagt fram saken på en ryddig og god måte for komiteen. Som representanten Høegh var inne på, syns også jeg at representanten Skogholt har gjort en god jobb innenfor egne rekker for å få en mer fornuftig alkoholpolitikk. Regjeringen har nå lagt fram denne handlingsplanen for redusert bruk av rusmidler. Det er vel ikke noen stor overraskelse at Fremskrittspartiet ikke kan stille seg 100 pst. bak denne planen som er lagt fram. Det er en god del elementer denne planen tar for seg, som Fremskrittspartiet er enig i. Men det er overraskende at Regjeringen ikke legger fram et mer omfattende dokument enn det som er tilfellet. Dette dokumentet som vi behandler i dag, bærer dessverre preg av å være et dokument som er fylt med veldig mye prat og vyer, men dessverre veldig lite med handling. Det er skuffende at Regjeringen ikke har lagt fram et dokument som i større grad enn det som er tilfellet, omhandler bl.a. det forebyggende arbeidet og nye tiltak innenfor behandling. Det er noe som vi beklager. Det står riktignok en god del om disse områdene i planen, men det er litt for lite håndfast når det kommer til det faktum at det er for få plasser til behandling og særlig til avrusing. Fremskrittspartiet ser det som et stort problem at en rekke personer som trenger hjelp til avvenning, ikke får plass fordi de ikke er rusfrie når de dukker opp til behandling. Dette er noe som Regjeringen må gripe fatt i, i hvert fall så lenge det ikke finnes et tilstrekkelig antall med avrusingsplasser rundt omkring i landet. Jeg må få påpeke at vi har det systemet at når man kommer til avvennings- og behandlingsplassen, skal man være rusfri, men det er dessverre ikke alle som klarer det. Regjeringen viser også til at det skal opprettes et rusmiddelpolitisk råd, som det står i planen, og det skal fungere som en referansegruppe for sosialministeren og være et bindeledd mellom styresmaktene, partene i arbeidslivet, næringslivsorganisasjonene, forsikringsselskapene og de rusmiddelpolitiske organisasjonene. Fremskrittspartiet har dessverre ikke tro på at dette rådet vil komme med så mange nye innspill i rusmiddelpolitikken. Jeg frykter at dette rådet, som nå er opprettet i høst, snarere vil fungere som en sovepute for sosialministeren. Jeg håper at sosialministeren vil være seg bevisst denne faren. Fremskrittspartiet er opptatt av å få til en reduksjon i bruken av rusmidler. Det er et faktum at bruk av rusmidler påfører samfunnet enorme kostnader. Det er også Fremskrittspartiet innforstått med – som også representanten Skogholt var inne på i sitt innlegg – men vi anslår ikke utgiftsbeløpet til å være dobbelt så stort som det som tas inn i avgifter, for det kan dessverre ikke dokumenteres. Vi vet at det tar opp mange sykehussenger, og at det må gjøres noe med det. Fremskrittspartiet er opptatt av at vi må ha en alkoholpolitikk som har en sterk folkelig forankring. Det er viktig at de tiltak som settes i verk for å redusere bruken – og ikke minst misbruken – av rusmidler, må møte forståelse blant landets innbyggere. Fremskrittspartiet har ikke tro på at vi kan løse disse problemene ved hjelp av forbudspolitikk og fortsatt skyhøye avgifter. Dette er tiltak som har vært brukt over lang tid, og det eneste det har ført til, er at vi har kommet i den situasjon at smugling og hjemmebrenning overtar en stadig større del av alkoholomsetningen i dette landet. Dette er noe som vi ikke bare kan sitte rolig og se på. Nå er det på tide at alkohol- og tobakksavgiftene reduseres betydelig, og da er det jo gledelig at regjeringspartiene i sitt budsjettforlik med Fremskrittspartiet og Høyre faktisk har skaffet flertall for å senke alkoholavgiftene for første gang – i hvert fall for første gang på mange tiår. Det er fornuftig av regjeringspartiene, og vi ser fram til et fortsatt fruktbart samarbeid på det området. Dette er imidlertid bare et lite skritt i riktig retning. Det er et paradoks at vi i Norge har et så høyt avgiftsnivå når det gjelder alkohol og tobakk, at store deler av den norske befolkning nærmest valfarter til våre naboland for å kjøpe denne typen varer til det som kan kalles folkelige priser. Et annet problem som det er verdt å merke seg, er at en rekke ungdommer faktisk får sitt første møte med alkoholen via smuglersprit og hjemmebrent på grunn av det høye avgiftsnivået, samtidig som det er ganske enkelt å skaffe seg de illegale varene til en langt lavere pris. Det er også et faktum at så lenge den kriminelle tjener så enorme summer på sin virksomhet, vil dessverre stadig flere begi seg ut på denne banen. Den kriminelle vil få omsatt sine varer fordi produktene har en langt lavere pris enn det som selges lovlig i Norge, og så lenge det norske folk ikke har forståelse for den særnorske alkoholpolitikken og avgiftspolitikken. Fremskrittspartiet er opptatt av at det må satses på å bruke positive virkemidler i kampen mot misbruk av rusmidler, og det er etter Fremskrittspartiets mening viktig å satse på det forebyggende arbeidet. Det må være en målsetning, slik alle partier gir uttrykk for, at man får hevet debutalderen hva bruk av rusmidler angår, samtidig som vi kommer ut med en form for informasjon som blir forstått av ungdommen. Dersom man skal kunne få gjennomslag for en argumentasjon hos ungdommen, må denne informasjonen fremmes på ungdommens premisser, ikke på de voksnes, og aller minst på politikernes premisser. Det er viktig å påpeke alkoholens og narkotikaens skadevirkninger og det samfunnsproblem som dette medfører. Men vi må ikke komme i den situasjonen at man blir så belærende at det fortsatt er tøft å bruke rusmidler så tidlig som mulig. Det skrives i handlingsplanen at man ikke tar sikte på noen bred gjennomgang av alkoholloven, siden det er så kort tid siden man hadde en stor revidering av den. Jeg finner det likevel nødvendig å gå inn på en del endringer på noen områder. Det var viktig for komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre å fremme forslaget om at det skulle tillates salg av vin på innenriksflyginger i Norge. Dette ble viktig da sosialministeren nektet flyselskapene å selge vin på sine flyginger i Norge, til tross for at Stortinget tidligere har signalisert at dette var ønskelig. Dette ser nå ut til å få flertall i denne sal, men jeg finner det riktig å minne om forslagets ordlyd, nemlig at dette skal gjennomføres «omgående». Fremskrittspartiet har også funnet det riktig å fremme et forslag om en oppmyking av § 9 i alkoholloven, med tilhørende forskrifter, slik at det kan bli lovlig å nytte firmalogo i reklamesammenheng selv om det gjeldende firmaet også produserer alkoholholdige produkter. Vi har alle sett den uheldige, og på mange måter uforståelige, håndhevelse av denne lovparagrafen. Det er etter min mening noe som er galt når man gjør det ulovlig f.eks. for et bryggeri å ha sin firmalogo på et kjøleskap i et skjenkelokale fordi dette bryggeriet produserer øl i tillegg til mineralvann. Det er også gledelig å merke seg at det vil bli åpnet for at Vinmonopolet skal kunne igangsette en forsøksordning for selvbetjente polutsalg – og her får jeg bare håpe at min egen hjemkommune, som skal åpne vinmonopol over nyttår, kan få denne sjansen. Dette kan være et viktig skritt på veien, slik at det norske folk får et mer balansert syn på denne type produkter og kommer seg litt bort fra den formyndertankegangen som har vært gjeldende fram til i dag. Fremskrittspartiet er villig til å gå lenger og ønsker at salg av vin og sterkøl kan foretas etter kommunal bevilling. Det ville føre til at det kunne bli åpnet for salg i dagligvareforretningene. Men dette synet er det dessverre bare Fremskrittspartiet og Høyre som står for i dag. Det vises i handlingsplanen til at man fortsatt vurderer «helsefaremerking av alkoholholdige drikker som et mulig tiltak». Jeg må si det overrasker meg at dette er noe som fortsatt vurderes selv etter den debatten vi har hatt etter at sosialministeren gikk ut med dette synet første gang. Skal dette bli gjeldende, er det nok en rekke andre matvarer som også må vurderes. Det er en kjensgjerning at salt og fett påfører landets innbyggere betydelige helseproblemer og samfunnskostnader, og at biler dreper mange personer i trafikken. Er det disse områdene som er de neste sosialministeren skal helsefaremerke? Eller er det landbruksprodukter som smør, melk og fettrike kjøttvarer som er det neste? Regjeringen viser i proposisjonen til at den ser det som et problem at det innføres og selges produkter som rusbrus eller såkalte alcopops – dette til tross for at undersøkelser som er gjennomført av SIFA i ungdomsmiljøer, viser at det knapt kan registreres noen som har fått sitt første møte med alkoholholdige drikkevarer via denne typen produkter. Fremskrittspartiet er ikke redd for denne typen produkter og vil også vise til at salget av rusbrus har stagnert, så vel i dagligvarebutikkene som på Vinmonopolet. Dette gjør at Fremskrittspartiet vil gå imot at definisjonen av øl i forskriften til øllov endres, eller at man vurderer å bruke retten til å påvirke vareutvalget i Vinmonopolet mer aktivt enn i dag. Det vises i handlingsplanen til at Regjeringen står fast på målet om å redusere alkoholforbruket i Norge med 25 pst. innen år 2000, sett ut fra et 1980-nivå. Dette gjør man selv om det bare gjenstår ett år av denne perioden og man faktisk ikke har kommet lenger enn til en reduksjon fra 1980 på 11 pst. Det er viktig at når man setter seg mål, skal målene være realistiske. Og det er viktig når man så tydelig kan se at målene ikke er oppnåelige, at man da endrer dem eller frafaller dem. Det er dessverre ikke tilfellet i denne saken. Fremskrittspartiet er så ærlig at vi innrømmer at dette ikke er mulig, og mener derfor at den målsettingen som regjeringspartiene fortsatt står inne for, er noe man burde gå bort fra. Proposisjonen tar også for seg problematikken rundt den lavere promillegrense – for å si det som i eventyret – til lands og til vanns. Dette er en problemstilling som etter Fremskrittspartiets mening ikke hører hjemme i denne handlingsplanen, men det er nok heller en sak som bør gå til justiskomiteen, og der vil det i så fall bli fremmet nye saker for Stortinget. Det sies også i planen at dette er noe man vil komme tilbake til. Derfor vil vi avvente diskusjonen om disse problemstillingene til en sak foreligger til behandling i sosialkomiteen eller i justiskomiteen, eller når den kommer til Stortinget. Proposisjonen fremmer forslag om en bevilgning på 20 mill. kr til forskjellige tiltak. Det viste seg at før komiteen fikk avgitt denne saken, var det allerede kommet en ny proposisjon til komiteen, der det sies at man ikke kan klare å bruke opp disse pengene. Så langt som vi nå er kommet i budsjettåret, vil det ikke være tilrådelig å bevilge disse pengene under denne handlingsplanen. Derfor vil Fremskrittspartiet stemme imot det forslaget om bevilgninger som ligger der. Det kan ikke ha noen hensikt å bevilge 20 mill. kr i denne saken når vi har til behandling en annen proposisjon der det sies at man ikke kan klare å bruke disse pengene. Representanten Skogholt var inne på at Fremskrittspartiet var imot metadonbehandling i fengslene. Fremskrittspartiet er ikke imot metadonbehandling i fengslene, Fremskrittspartiet sier som følger: Personer som har begynt på metadonassistert behandling, skal kunne fortsette med dette i fengslene. Vi har i dag lange ventelister for å få behandling med metadon, og Fremskrittspartiet sier at fengselsstraff ikke kan være en grunn til at man kan komme med i et metadonprosjekt. Det er for å forhindre at man må begå en kriminell handling for at man skal ha mulighet til å komme med i et slikt prosjekt, at Fremskrittspartiet går imot dette forslaget. Men som tidligere sagt, personer som har begynt med metadonassistert behandling, skal få fortsette med den også innenfor fengselsmurene. Til slutt: Jeg stilte et spørsmål til sosialministeren i spørretimen angående metadonassistert behandling, og om hvor langt man var kommet bl.a. i Oslo for å få flest mulig narkomane med i dette prosjektet. Jeg fikk da til svar at det nå er ca. 200 personer i dette landet som får metadonassistert behandling. Det er beklagelig at vi ikke har klart å få med flere, og jeg håper og tror at dette er noe som sosialministeren vil følge opp videre, slik at vi kan få fylt opp antallet plasser rundt omkring i landet, og slik at stadig flere kan få nytte dette tilbudet så de kan få en tilnærmet normal livsførsel.