trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2021-04-13:
«Alle» snakker om psykisk helse i disse dager, og dessverre med god grunn. Et nedstengt samfunn i mer enn ett år tærer på noen hver. Utfordringen er at folk sliter av totalt forskjellige grunner. De fleste takler nedstengingen, men har en ting som plager dem mye, og som forsterkes jo lenger tid det går. Noen sliter på grunn av at de har mistet jobben, eller står i fare for å miste jobben. Noen har ingen frykt for å miste jobben, men blir gal av å sitte inne i en trang leilighet alene på hjemmekontor. Andre igjen har måttet jobbe svært mye, eller er til enhver tid utsatt for fare for å bli smittet av covid-19 ved utførelsen av jobben sin. Ensomhet er tungt i det vanlige livet, men har blitt ekstremt mye mer gjennomtrengende det siste året. Mange som normalt ikke ville blitt rammet av ensomhet, har opplevd det nå. Dette gjelder kanskje særlig mennesker som har flyttet til et nytt sted, og studenter som har flyttet til en ny by grunnet studier. Der livet skulle preges av nye spennende bekjentskaper, har hverdagen blitt alenegang. Så har vi alle dem som har en kjæreste eller nære pårørende som bor i et annet land. Vi har fått svært mange henvendelser om dette, og det er åpenbart at det for mange går på helsa løs. Jeg er glad for at vi de siste årene har bygget opp helsetjenesten generelt, at vi har fått på plass psykologkompetanse i alle kommuner, mer lavterskeltilbud, mer FACT-tilbud og ikke minst en betydelig styrking av helsestasjonene. Jeg tør ikke tenke på hvor vi hadde stått i dag uten denne styrkingen i alle ledd de siste årene. Når jeg som fortsatt har jobben min, og en mann og barn som også fortsatt har beholdt jobbene sine, og vi alle har vært friske hele tiden, likevel synes at dagene er tunge, er det ikke vanskelig å forstå at de som ikke har vært like heldige, sliter stadig mer. Jeg savner vennene mine, slekta og kollegaer. Jeg savner at det skjer noe, og jeg savner å reise. Jeg savner rett og slett hverdagen min slik den var, og jeg savner det så mye at jeg innimellom føler at jeg blir gal av det. Og savnet øker i styrke for hver dag. Jeg er overbevist om at det som vil ha aller størst effekt for psyken for oss alle, er å få tilbake livet vårt. At vi kan åpne samfunnet, samtidig som våren og sommeren gir oss sol, lys og varme, vil være viktig for veldig mange av dem som nå sliter. Jeg ber derfor om at statsråden, regjeringen, Helsedirektoratet og Folkehelseinstituttet nå, mer enn noen gang tidligere, må veie de psykiske helseplagene opp mot smittetallene, når diskusjoner om åpning av samfunnet finner sted. Er vi i ferd med å betale en for høy pris for å holde smitten nede? Hvilken ubotelig skade påfører vi våre innbyggere og ikke minst de utsatte barna, de enslige og de eldre, ved å leve slik vi gjør nå? Selvfølgelig må vi ruste helsetjenesten i alle ledd for å møte våre innbyggeres behov for helsehjelp i dag, og ikke minst når dette endelig en gang er over. Det tar jeg som en selvfølge. Men mitt hovedbudskap er: Det aller beste for alles psykiske helse er å få ta tilbake livet vårt, og det haster for mange av oss.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2021-04-13:
Hva har alle disse organisasjonene og virksomhetene til felles – Norsk Sykepleierforbund, Norsk forening for lungemedisin, Innlandet fylkeskommune, flere lag i Landsforeningen for hjerte- og lungesyke, Norges Astma- og Allergiforbund, Gudbrandsdalstinget og kommuner som Lom og Gausdal – som for øvrig saksordføreren også nevnte – og videre Gausdal Revmatikerforening og en rekke enkeltpersoner? Jo, det de har til felles, og felles med oss – og da mener jeg vi rød-grønne – er en betydelig bekymring for de negative følgene av en nedleggelse av Granheim lungesykehus i Gausdal. Naturlig nok deler de ansattes organisasjoner og de ansatte ved Granheim samme og sterke bekymring. De viser til at ansatte melder om at de vil slutte, og at flere med spesialkompetanse allerede har sluttet. De siste årene har det vært en jevn nedskalering av tilbudet, fra 38 til 15 senger i løpet av fire år. Alle skjønner at det ville ha vært svært uklokt å legge ned tilbudet slik det opprinnelig var planer om nå, midt i en veldig krevende pandemi, men det flere burde ha skjønt, er at et slikt unikt sammensatt miljø av ypperste faglige kvalitet for vanlige lungelidelser trenger forutsigbarhet nå, ikke bare lovnader for et par leveår til, basert på covid-19. Skal vi sikre dette sykehuset med så mange gode pasienthistorier og et brennende engasjement, må vi sørge for at fagfolkene blir der og ikke trekker seg unna på grunn av uvissheten. Granheim hører framtida til. Derfor fremmer vi rød-grønne forslag der vi ber regjeringa sikre at virksomheten ved Granheim lungesykehus opprettholdes og utvides for å håndtere behovet for behandling og rehabilitering av lungelidelser. Jeg skulle ønske Fremskrittspartiet hadde gått lenger i å støtte dette enn hva Kjønaas Kjos som saksordfører framførte her nettopp. Vi kan ikke akseptere at trange sykehusbudsjetter der Fremskrittspartiet har et langvarig og stort medansvar, skal føre til overhengende trussel om nedleggelser av et helsetilbud der Helse-Norge viser sitt aller beste overfor sårbare pasienter. Vi frykter at Innlandet fylkeskommune har rett når de peker på at flytting til Sykehuset Innlandet vil medføre en betydelig reduksjon av døgnplasser til pasienter med behov for lungerehabilitering, samtidig som behovet for rehabilitering dessverre sannsynligvis vil øke som følge av koronaepidemien. Vi må også ha med i tankene de mange kolspasientene. Vi trenger flere slike plasser, ikke færre – vi trenger Granheim. Til slutt skal jeg fremme forslag nr. 1, fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, som jeg nettopp refererte til.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2021-04-13:
Jeg vil gjerne spørre statsråden om han ser poenget vi har, at det å ha et lengre tidsperspektiv, et par år, vil ha stor betydning for å sikre fagfolk og rekruttering i en fase der det er ekstremt viktig.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2021-04-13:
Hvis vi i Arbeiderpartiet, som også SV har signalisert, sammen med Senterpartiet, skulle velge å bli med sekundært på Fremskrittspartiets forslag, kan statsråden garantere minimum to år? Og utover to år, hva er perspektivet, slik statsråden ser det i dag? Her kan svaret være ganske avgjørende med hensyn til det første spørsmålet jeg stilte, om forutsigbarheten, som er så nødvendig for de ansatte, for spesialistene og ikke minst for pasientene, som ser for seg at de kanskje resten av livet vil kunne trenge et tilbud à la Granheim, som er unikt i nasjonal sammenheng med sin konstruksjon.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2021-04-13:
Vil statsråden garantere at det ikke blir noen videre nedbygging? For det har jo vært en betydelig nedskalering, som jeg sa i mitt innlegg, på fire år. Kan statsråden garantere at det ikke blir noen videre nedbygging i den tidsepoken på minimum to år – og jeg understreker minimum? Vi har finlest dette forslaget og ser jo at det er en forskjell i det som er vedtatt i Sykehuset Innlandet, og det som også Fremskrittspartiet foreslår her, som vi langt fra synes er så godt som det vi la til, men i en situasjon der vi ønsker å stoppe frykten for nedlegging, ser vi at vi da får flertall, sannsynligvis.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2021-04-13:
Som jeg antydet i replikkordskiftet med statsråden, og som Kjersti Toppe anfører: Vi fikk jo ikke helt de svarene vi ønsket, for å si det slik, når det gjelder å støtte forslaget fra Fremskrittspartiet. Men det er det beste vi kan få til i dag, slik det ser ut. Jeg vil også som Toppe gjøre et siste forsøk på å få Fremskrittspartiet med på det forslaget som vi har fremmet i saken, altså forslag nr. 1, som gir en helt annen forutsigbarhet. Men det er flere sterke signaler her om at vi ser for oss en levetid for Granheim langt utover to år – framtida trenger Granheim. Når vi til slutt får et flertall som understreker det som Toppe også understreker – «minimum opprettholdes på samme nivå som i dag» – er det en klar marsjordre, for å si det slik, til regjeringa. Den er rimelig tydelig og kan ikke fravikes, for dette er veldig tydelig tale fra Stortinget. Sjøl om vi for tida ikke har flertall for det vi synes er best, støtter vi det beste vi klarer å få til. Der står vi også. Arbeiderpartiet er til slutt med på og stemmer subsidiært for forslaget fra Fremskrittspartiet.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2021-04-13:
Dette har jeg nok ikke sagt før fra denne talerstolen: Dette er et ganske klokt forslag fra regjeringen. Det er, som saksordføreren var inne på, grunnen til at man har en enstemmig innstilling. Man får egentlig et mer oppdatert regelverk når man nå åpner for å bytte biologiske legemidler i apotek. Så er det viktig å understreke at det ikke skal skje uten at rekvirenten eller kunden ønsker det, og det er kanskje særlig viktig at kunden er klar over at man kan takke nei. Vi i komiteen er også oppmerksom på at dette må være en god prosess, sånn at man sørger for at det er likeverdige legemidler det er snakk om å bytte. Man ser også at det er problematisert at hvis man går over til et annet legemiddel, kan det være behov for noe mer veiledning når det gjelder bruken, og det kan være viktig at apotekene er oppmerksom på det, sånn at man sørger for at man får rett bruk. Vi vet at feil bruk av legemidler har alvorlige konsekvenser i en del tilfeller, og det er klart at hvis man da skal bytte til et annet legemiddel på dette feltet, er det viktig at man vet hvordan det skal brukes best mulig. Jeg mener det er positivt at man her ser at man har et potensial for å gjøre noen økonomiske innsparinger, med tanke på pris. Dette kan kanskje bidra til å stimulere til at man også får utviklet flere gode alternativer, får tilgang til det på markedet. Det vil igjen kunne være et bidrag – men kanskje ikke det største – når det gjelder en av de utfordringene som virkelig har vokst for oss de siste årene, nemlig det området som handler om legemiddelmangel. Hvis vi nå får flere alternativer å velge mellom i noen tilfeller, vil det også kanskje kunne være et bidrag til at man har flere valgmuligheter, og dermed unngår vi en situasjon der pasienter står i fare for ikke å få et legemiddel eller en medisin som de trenger. Alt i alt er dette en positiv sak som det har vært lite uenighet om i komiteen, og jeg tenker at det vi nå er i ferd med å vedta, er bra.
Camilla Strandskog (Høyre), 2021-04-13:
De overordnede målene for legemiddelpolitikken er: å sikre god kvalitet ved behandling med legemidler, at legemidler skal ha lavest mulig pris, likeverdig og rask tilgang til effektive legemidler og å legge til rette for forskning og innovasjon. Legemiddelbytte i apotek ble innført i 2001 og er med på å bidra til et av disse målene, nemlig lavere pris på legemidler. I dag gjelder legemiddelbytte generisk likeverdige legemidler og parallellimporterte legemidler. Nå er forslaget å utvide bytteordningen til også å gjelde biologiske legemidler. Det pågår nå en enorm utvikling innen legemidler, og en stadig større andel av legemidlene som utvikles framover, vil være biologiske eller ha biologiske virkestoffer. Ved å åpne for at også biologiske legemidler blir inkludert i bytteordningen er ordningen nå bedre i takt med den medisinske utviklingen. Et annet argument er at det legger til rette for at potensialet for konkurranse i markedet utnyttes bedre. Lavest pris er som nevnt ikke det eneste legemiddelpolitiske målet vi har. God kvalitet ved behandling med legemidler og ikke minst likeverdig og rask tilgang til effektive legemidler er også viktige mål. For pasientene er det viktigste at de får god informasjon, og at de opplever trygghet for det legemiddelet de får. Det er med andre ord ikke fritt fram for å bytte i apotek dersom det er medisinske grunner til ikke å bytte. Dette er viktig for Høyre, og det er også godt ivaretatt i den nye loven.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-13:
Først vil jeg takke interpellanten for å reise en utrolig viktig debatt. Det siste året har mange slitt, men de som har slitt mest, har vært de unge, studenter som bor alene på en liten hybel, skoleungdom som ikke får muligheten til å leve en normal ungdomstid, og mennesker som bor alene. Livet har for mange blitt satt på vent. Tiden man som ungdom skulle bruke på å være sammen med venner, på å gå på fest, på jakt etter en kjæreste, er erstattet av alenetid på hybel. I perioden fra 18. november til 4. desember ble i overkant av 58 000 nordmenn invitert til en omfattende spørreundersøkelse om smitteverntiltak, livskvalitet og psykisk helse. Undersøkelsen ble gjennomført i Oslo, Agder, Nordland og Vestlandet. Resultatene viser at flere sliter med ensomhet og psykiske plager. Unge og aleneboende sliter mest. Blant studentene er én av tre ensomme. Én av fire er ikke fornøyd med livet. Pandemien har, som flere i debatten har påpekt, ført oss inn i en psykisk helsekrise. Det er ingen overraskelse at det å ta fra folk fellesskap, forutsigbarhet og økonomisk trygghet også gjør livet vanskeligere å leve, både for dem som hadde det vanskelig fra før, og for folk som har mestret livet fint til nå. Det oppdages jevnlig unge med psykiske vansker. Alvorlige psykiske lidelser har ofte sin debut i ungdomstiden. Vi har også ungdom som skal overføres fra barne- og ungdomspsykiatrien til voksenpsykiatrien. Det siste året har mennesker som trenger hjelp fra de distriktspsykiatriske sentrene, ofte vært henvist til å møte behandlere via skjerm. Det er utfordrende for mange, og spesielt for sårbare ungdommer, å skulle bygge en ny relasjon til en behandler gjennom en skjerm. Det er også stor sannsynlighet for at behandleren går glipp av viktige observasjonsmuligheter som man har når man møtes fysisk. For enkelte psykiske lidelser og vansker er gruppebehandling den beste måten å få hjelp på, og dette lar seg vanskelig gjøre digitalt. Private psykologer tar imot pasienter fysisk. Det gjør også andre behandlere, som massører, tannleger, frisører og andre, men ved de distriktspsykiatriske sentrene har det ikke alltid vært mulig å få til fysisk oppmøte, og de har derfor henvist nye pasienter til skjermmøte. Vi håper derfor at helseministeren kan se på dette og sørge for at det er fysisk oppmøte som også er hovedregelen ved de distriktspsykiatriske sentrene.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-13:
I fjor høst besøkte jeg Innherred Renovasjon utenfor Levanger. Her kom lastebilene inn med utrangerte kjøkkenskap og annet brukt trevirke. Trevirket ble her til flis som sendes nordover til trevarefabrikken i Hattfjelldal. Der blir flisa til nye sponplater. Veggen til administrasjonsbygget til Innherred Renovasjon utenfor Levanger er dekket av sponplater som er laget av resirkulert tremateriale. Det jeg så, var noe av kjernen i miljøkampens nye «buzzord»: sirkulærøkonomi. Det vi inntil nylig så på som avfall, er nå en ressurs som kan brukes til å lage nye produkter. Tingene våre må vare lenger, brukes om igjen og kunne plukkes fra hverandre når de er oppbrukt, sånn at de kan bli nye ting – som i en sirkel. Egentlig er ikke dette noe nytt. Egentlig er dette noe ganske gammelt, det å ta vare på det man har. Det offentlige kan spille en sentral rolle. Hvert år handler det offentlige inn varer og tjenester for 400–500 mrd. kr. Hvilke varer og tjenester staten og det offentlige velger, har stor betydning for markedet. Det er særlig tre ting vi kan gjøre. Vi kan for det første stille krav om at de varene vi kjøper inn, skal vare lenger. Jeg tror nok det er flere enn meg som har opplevd at mobiltelefonene vi har brukt de snart fire siste årene, har måttet bli byttet ut etter relativt kort tid. De har ikke lang levetid før batteriet er blitt for dårlig eller de reagerer for tregt på kommandoer. Sånn var det ikke før. Mobilene vi hadde før, hadde betydelig lengre holdbarhet. Jeg er overbevist om at hvis mobilprodusentene kunne produsere mobiltelefoner med lang holdbarhet før, kan de det nå også. Vi kan derfor øke forbrukernes rettigheter og øke garantitiden for at varene skal holde lenger. Det andre vi kan gjøre, er å stille krav om at varene må kunne repareres. De som produserer en vare, må ta ansvar for en lengre periode av varens levetid enn i dag. Kunder må kunne levere inn varer og få dem reparert dersom de går i stykker. Det tredje er at varer som selges, må kunne plukkes fra hverandre etter endt bruk, og delene må kunne brukes om igjen. I våre teknologiske duppeditter er det verdifulle metaller som bør tas vare på og brukes igjen, men da må varene være bygd for resirkulering. Jeg tar med det opp forslaget SV har sammen med Miljøpartiet De Grønne.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-13:
Jeg ser også fram til at regjeringen skal komme med sin strategi for sirkulærøkonomi, og jeg håper at den kommer til å inneholde en rekke forpliktende tiltak bl.a. for det offentlige, knyttet til innkjøp av varer og tjenester som kan stimulere til mer ombruk, mer resirkulering, av de varene som kjøpes inn. Så legger jeg merke til at statsråden i sitt innlegg legger stor vekt på hva vi kan gjøre sammen med EU, og at vi bør få til ting sammen med dem. Det er ikke noen tvil om at hvis man får til ting sammen med flere land, vil det være viktig. Men spørsmålet mitt er: Hvis man ikke får med seg EU i første omgang, vil det likevel komme nasjonale krav og regler i den sirkulære strategien som kommer til våren?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-13:
En trenger ikke å være uenig i det. Men la meg ta ett konkret eksempel som jeg også brukte i innlegget mitt, nemlig trevarefabrikken Arbor i Hattfjelldal som i dag produserer sponplater, bl.a. basert på gammelt trevirke opphugd ved Innherred Renovasjon. Arbor sier at de kan produsere sponplater med 70 pst. resirkulert trevirke. Hvis det offentlige, som jeg vil tro også kjøper inn en og annen sponplate i løpet av et år, hadde stilt krav om at de sponplatene de skal kjøpe, skal inneholde 60 pst. eller 70 pst. resirkulert tremateriale – er det en type krav som statsråden ser for seg at kan komme i den strategien han skal legge fram?
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2021-04-13:
Først vil jeg begynne med å takke forslagsstillerne og komitémedlemmene for samarbeidet. Innstillingen er lagt fram, og den er kjent, så jeg vil si litt mer om Arbeiderpartiets syn. Etter en rekordvåt høst og en tragisk skredkatastrofe ved utgangen av fjoråret ble vi smertelig påminnet om hvor sårbare vi er overfor sterke naturkrefter. Klimaendringene fører til mer nedbør, kraftigere nedbør, ekstremvær og ødeleggelser. Vi kan aldri sikre oss 100 prosent, men vi må være bedre forberedt på hyppigere flom og skred, og vi må sørge for å forebygge for å forhindre ulykker og katastrofer. NVE har en viktig oppgave med å kartlegge risiko og å forebygge og begrense skader som følge av flom og skred, som en konsekvens av bl.a. klimaendringer. Mange kommuner har ennå ikke utført nødvendig og viktig faresonekartlegging og kan dra nytte av NVE i arealplanlegging som skal sikre mot risiko knyttet til flom og skred i vassdrag. I tillegg vet vi at det er stort etterslep innen vann og avløp. Det er behov for betydelige investeringer de nærmeste årene. NVE leverte i desember 2016 en rapport som slo fast at dagens bevilgningsnivå gjør at mange sikringsprosjekter ikke kan gjennomføres. Samtidig viser NVE til at økte bevilgninger ville kunne ført til reduserte kostnader for samfunnet ved flom- og skredhendelser. I statsbudsjettet for 2021 ble det likevel avsatt ti ganger mindre til forebyggende flom- og skredsikring enn det NVE anbefaler for å sikre Norge mot alvorlige hendelser. Dette reagerte flere bransjeorganisasjoner på, og med dagens bevilgningstempo vil det ta minst tolv år å dekke det behovet NVE har identifisert og estimert. Økte bevilgninger ville kunne ført til reduserte kostnader for samfunnet ved flom- og skredhendelser gjennom direkte kostnader til reparasjon av bygninger og infrastruktur, samt følgekostnader av brudd i infrastruktur. All erfaring viser at det er klokere og billigere å forebygge framfor å reparere skader i ettertid, noe som er godt dokumentert. I tillegg til dette vet vi at mange som lever og bor i flom- og rasutsatte områder, føler stor grad av usikkerhet og frykt – frykt for at liv, helse og verdier skal gå tapt. Det er for stor avstand mellom budsjett og reelt behov. Derfor har Arbeiderpartiet i sine alternative budsjetter foreslått betydelige økninger i tilskudd til tiltak mot klimaendringer og ekstremvær, flom og skred, til forebygging, til sikring og til utstyr og kunnskap.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2021-04-13:
Arbeiderpartiet kommer ikke til å stemme for de representantforslagene. Det er ikke fordi vi mener det er dårlige forslag, og det er ikke fordi vi er fornøyd med bevilgningene over statsbudsjettet fra regjeringen med deres budsjettpartner. Det er rett og slett fordi vi vil fortsette å legge inn en økning i vårt alternative budsjett, og vi mener det er der mye av diskusjonen hører hjemme. Samtidig må jeg spørre representanten for regjeringen: Er det slik at vi kan se en økning og en økt satsing over statsbudsjettet også på denne posten fra regjeringspartiene, eller vil man fortsatt holde igjen i forhold til opposisjonen, som ønsker å bruke mer penger?
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2021-04-13:
Det er enklere for meg å stå her og love på vegne av Arbeiderpartiet at vi ønsker å prioritere dette budsjettområdet høyere, noe vi har bevist i vårt alternative budsjett gang på gang. Så har jeg lyst til å si at det skulle bare mangle om ikke potten var noe større nå enn den var for åtte år siden, da den siste rød-grønne regjeringen gikk av. Man liker å vise til siste regjering, men av og til lurer jeg på hvem man snakker om, for det har vært veldig mange. Jeg ville aldri sagt veldig mange rare, det hadde vært stygt, men det har vært veldig mange regjeringer med forskjellig sammensetning de siste årene, så det kunne vært interessant å spørre: Hvor stor er den realveksten? Vi har jo hatt noen inflasjoner og jeg holdt på å si verdenskriger – det har vi ikke hatt – men det har skjedd veldig mye siden den rød-grønne regjeringen satt.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2021-04-13:
Eg trur me er unisont einige om at flaum og skred er viktig å prioritera òg framover. Slik sett er det bra at me får løfta problemstillingane opp i stortingssalen gjennom dette representantforslaget, og på den måten òg får åskodeleggjort det arbeidet som regjeringa no er i gang med på området. Me fekk alle ein grufull og alvorleg vekkjar gjennom nokre døgn i romjula, og det er stor einigheit om at det er ein situasjon som me ikkje ønskjer å oppleva om att. Regjeringa har lenge jobba med tematikken flaum og skred, og her er det viktig både å gå i djupna av det og sjå at me har den rette systematikken i arbeidet, og – sjølvsagt – å finna årsakssamanhengen til kvifor dette skredet konkret fekk slike katastrofale følgjer. Det er ikkje vanskeleg å forstå at det er ønske om handling når slike hendingar finn stad, men for Høgre er det viktig at me held fram med det systematiske arbeidet me har starta på, og ikkje hoppar til forhasta slutningar og tiltak som ikkje følgjer av kunnskapsbasert tilnærming. Sjølv om det ligg mykje klokskap i denne salen, må me nok erkjenna at eit fagleg grunnlag for kva tiltak som er rette å gjera, nok ligg utanfor dette rommet. Sånn sett må me ha tolmod og ta oss tid til å lytta til dei som best kan rettleia oss til å ta dei rette avgjerdene. Me er veldig glade for at regjeringa har prioritert arbeidet med flaum- og skredførebygging, både gjennom systematisk arbeid og gjennom årlege løyvingar. Så får me setja vår lit til at fagkunnskapen finn dei gode tilnærmingane, sånn at me etter kvart kan ta dei gode og rette vala. Ekstremver vil utfordra oss ytterlegare i åra som kjem. I dag har me hatt røysting i samband med klimameldinga, og desse sakene heng saman. Ved å ta klimaendringane på alvor og bremsa dei gjennom systematisk og godt klimaarbeid vil me leggja til rette for reduserte konsekvensar av ekstremver, flaum og skred. Sånn sett er det difor bra at me no har hatt ein så grundig gjennomgang av mål og tiltak på området. For oss vert det difor viktig å visa at me saman med næringslivet og befolkninga er villige til å gjera dei grepa som me meiner er naudsynte for å bremsa årsakene til flaum og skred, og me har no staka ut ein kurs for klimaarbeidet som vil bidra til at Noreg òg i framtida vil kunna nyttast til busetnad og trygg ferdsel langs vegane våre. Det er på den måten me best vil kunna førebyggja og sleppa å reparera.
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2021-04-13:
Norge er et langstrakt land med infrastruktur fra Lindesnes i sør til Hammerfest i nord, og tidvis blir vi utsatt for flom, skred, ras osv. Hver gang det inntreffer, er det én gang for mye. Det fører til materielle skader, men også noen ganger til personskader og til at liv går tapt, dessverre. Klimaendringene fører til endret vær, men samtidig er det ikke grunn til å tro at enhver flom, skogbrann og nedbør er knyttet til menneskeskapte klimaendringer. Uavhengig av det er det viktig å sikre liv og verdier mot ekstremvær. Derfor bevilget Fremskrittspartiet rekordmye til flom- og skredforebygging da vi satt i regjering, og i vårt alternative statsbudsjett for 2021 bevilget vi 200 mill. kr ekstra til flom- og skredforebygging. Norge har et statsbudsjett på 1 500 mrd. kr., og Fremskrittspartiet vil bruke mer penger på å sikre oss mot flom og skred. Det kommer vi til å kjempe for i framtidige statsbudsjetter, men vi vil ikke binde Stortinget, framtidige storting og framtidige budsjetter med et løst Dokument 8-forslag. En av de viktigste tingene vi kan gjøre, er bl.a. å bygge ny og moderne infrastruktur. Derfor ønsker Fremskrittspartiet i motsetning til forslagsstillerne å bygge nye, moderne veistrekninger – erstatte gamle, rasutsatte veistrekninger med nye moderne og sikre veier som er både klimatilpassede og værbestandige. Derfor bruker vi bl.a. også mer penger på rassikring, nybygging og sikring. Vi vil bygge flere hundre kilometer ny motorvei og har bl.a. doblet den nasjonale transportplanen i forhold til hva de rød-grønne, med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, la inn. Der er det også veldig mye penger som vil påvirke dette arbeidet. Til slutt vil jeg si at i tillegg til å bruke mer penger på Nasjonal transportplan vil vi nå før sommeren ha et alternativt budsjett. Vi kommer også til å ha en debatt om Nasjonal transportplan i denne sal. Der kommer Fremskrittspartiet til å ta til orde for mer flom- og skredmidler, uavhengig av forslaget her – bare så det er sagt – fordi mer penger til flom- og skredsikring er viktig for Fremskrittspartiet.
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2021-04-13:
Det var fint å se statsråden igjen. Jeg har et spørsmål. Eksemplet kommer fra regionen som både undertegnede og statsråden kommer fra. I desember 2015 rammet «Synne» både Agder og Rogaland. Selv om det fikk store konsekvenser for både innbyggere, kommuner og næringsliv, som f.eks. NorDan på Moi eller i Kvinesdal, der hus ble skylt bort, ble effekten av «Synne» redusert på grunn av at kraftselskapet Sira-Kvina kunne dempe effekten ved å holde igjen vann i vassdraget lenger oppe. Det betyr at fordi man hadde mer regulerbar kraft, ble effekten av flommen mindre. For Fremskrittspartiet er dette en vinn-vinn-situasjon, der en får både mer kraft og mindre flom. Derfor lurer jeg på om statsråden vil ta initiativ til mer regulerbar kraft der det er fare for flom.
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2021-04-13:
Dette er en debatt som egentlig er veldig interessant, for vi er alle sammen imot forsøpling, at man kaster ting i naturen, eller at man bruker opp råstoff og overforbruker kloden. Det er ikke noe noen her inne ønsker. Grunnen til at vi forbruker mer, er helt åpenbart at vi er blitt rikere – heldigvis. Samtidig har Norge gode ordninger for retur og avfallshåndtering. Vi misbruker ikke våre naturressurser, og produkter kan ofte leveres inn der de er kjøpt, gå til gjenvinning, osv. I det offentlige er det viktig at vi har gode og fornuftige ordninger. Vi bruker skattebetalernes penger, og de skal ikke misbrukes. Det er viktig å gjenbruke der det går an, der det er naturlig, og der det passer seg sånn. Ellers er det viktig med sterke forbrukerlover som gjør at man ivaretar forbrukeren på en god måte. Og så må man kunne sammenligne produkter med forskjellig kvalitet, osv. For eksempel har vi en sterk garantiordning som gjør at et produkt kan ha en sterkere garanti i Norge enn andre steder. Videre jobbes det kontinuerlig med sirkulærøkonomi. Fremskrittspartiet har vært med på å vedta en plan for det. Vi imøteser regjeringens arbeid med det og kommer til å stille krav til det når det kommer til Stortinget. Vi må likevel erkjenne at folk i Norge i 2021 kjøper nye produkter. Det er helt vanlig at produkter som en sykkel, en tilhenger, fotballsko, en drill eller hva det måtte være, er noe man gjerne kjøper alene, og noe man har lyst til å eie, ikke som en del av et spleiselag eller en timeshare-ordning med nabolaget, som Arbeiderpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne foreslår. For Fremskrittspartiet er det åpenbart at det ikke er skattebetalernes oppgave å være med og dele fotballsko og muttertrekkere med ofte godt bemidlede mennesker. Når det er sagt, vil jeg ikke at det skal bli misforstått som at Fremskrittspartiet er imot en ordning som har en sosial innretning rettet mot barn og unge, der man låner ut sportsutstyr til dem som ikke har råd. Det er en ordning som Fremskrittspartiet bl.a. har styrket i regjering. Grunnen til at man ikke reparerer ting i butikk lenger i dag, er jo at man har et kostnadsnivå som er skyhøyt. Da snakker jeg ikke om kostnadsnivået i Kina, for der åpner de jo kullkraftverk og fabrikker på løpende bånd og spyr CO 2 rett ut i atmosfæren, noe de fleste klimapartiene i Norge ikke bryr seg så mye om når det er snakk om kostnadsnivået i Norge. Derfor bør vi slutte å pålegge norske bedrifter avgifter som deres konkurrenter i utlandet ikke har, og som igjen driver prisene opp. I forrige uke diskuterte vi bl.a. klimaplanen, som vi har stemt over i dag, der Fremskrittspartiet bl.a. sa nei til en CO 2 -avgiftsøkning som ville gitt en håndsrekning til kinesiske fabrikker. Ellers ser jeg fram til en god debatt om sirkulærøkonomi i dag.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-04-13:
For å begynne med det viktigste: Det er fortsatt grunn til bekymring når det gjelder flom og skred. Senterpartiet har derfor ved hver eneste korsvei i denne perioden foreslått å styrke bevilgningene til flom- og skredforebygging betydelig, i tråd med anbefalinger gitt av bl.a. NVE. Over lengre tid har vi gjentatte ganger løftet behovet for flomsikringstiltak og langsiktig arbeid med flom- og skredforebygging. Vi synes derfor representantforslaget er fortjenstfullt og er glad for at vi i dag kan få være med og løfte problemstillingen, som er betydelig i hele landet. Flom og skred står hvert år for store ødeleggelser, i form av både naturskader og skader på bygninger, infrastruktur og innbo, som koster det offentlige, ikke minst det private, store summer. Klimaendringene, som vi har diskutert tidligere denne uken, vil bidra til å forsterke dette gjennom et våtere, varmere og villere klima. Behovet for aktiv klimatilpassing for i størst mulig grad å forhindre naturskader som følge av flom og skred er utrolig viktig, og det er grunn til å understreke at flom og skred er like mye et beredskapsspørsmål som et spørsmål om naturødeleggelser og økonomiske verdier. I tillegg trues verdifull matjord langs elvedrag av økte nedbørsmengder og mer overflatevann, mens utsatte veistrekninger utgjør en fare for sikkerheten på veiene i store deler av landet. Forslaget vi har til behandling i dag, reiser en del aktuelle problemstillinger og er med på å løfte en viktig sak på en tidspunkt der flom og skred er satt på dagsordenen gjennom de dramatiske hendelsene på Gjerdrum. Senterpartiet mener likevel at dette området, på grunn av tilbakevendende utfordringer med varierende alvorlighetsgrad, fortjener større oppmerksomhet og en grundigere behandling enn det vi klarer å gjøre gjennom et Dokument 8-forslag her i dag. Vi mener derfor det er på høy tid at Stortinget blir forelagt en sak med en mer helhetlig tilnærming til problemstillingene, med tilhørende bredt og solid kunnskapsgrunnlag. Stortinget har ikke fått en melding om flom- og skredproblematikken siden 2011–2012. Senterpartiet ser at utviklingen når det gjelder flom og skred de siste årene, med de klimaendringene vi står midt oppe i, og ikke minst med den tragiske hendelsen jeg har referert til, tilsier at det er behov for en samlet gjennomgang av flom- og skredutfordringene i Norge, og vi fremmer derfor et forslag om det her i dag. Vi har også gjennom behandlingen av denne saken gjort oppmerksom på at i de tilfeller fylkeskommunene får ødelagt vei eller annen infrastruktur, må det løses innenfor rammen av fylkeskommunenes egne budsjetter. Dette er i motsetning til primærkommunene, der det eksisterer erstatningsordninger knyttet til naturskader som flom, ras og skred. Senterpartiet mener at dette er et litt merkelig skille, da det er i alles interesse at det både forebygges og ryddes opp etter flom og skred uten at det går på bekostning av nødvendige tjenester til innbyggerne, enten det er kommunene eller fylkeskommunene. Jeg tar opp forslagene fra Senterpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-04-13:
Jeg vil også uttrykke glede over at statsråden er tilbake etter en liten koronapause. Så registrerer også jeg at statsråden ikke har glemt regjeringens mantra, nemlig at bevilgningene er større nå enn de var for åtte år siden. Det gjelder vel egentlig for alle felt. Statsråden nevnte i sitt innlegg at man nå har en rekke utredninger på gang. Da må jeg spørre statsråden: Er det et frampek om at regjeringen planlegger en stortingsmelding på dette feltet, slik vi foreslår i dag? Kan Stortinget forvente en stortingsmelding i framtiden på dette feltet fra regjeringen?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-04-13:
Vi har akkurat behandlet klimameldingen. Noe som har blitt veldig åpenbart, er at vi dessverre ikke alltid ser ting i sammenheng, slik vi kanskje burde. Klima blir behandlet for seg, energi blir behandlet for seg, og regjeringen har egentlig varslet at vi skal få en melding om sirkulær økonomi, som også behandles for seg. Samtidig øker presset på naturressursene sterkt. Det er viktig klimapolitikk at ressursene brukes og gjenbrukes mest mulig effektivt. Forbruk og varer og tjenester utgjør i sum hovedårsaken til de klima- og miljøutfordringene verden står overfor. Mengden produkter hver husholdning og person forbruker, øker, og den samlede størrelsen på ressursforbruk og avfallsmengde i samfunnet øker i takt med forbruksmønsteret. I min tidligere jobb i en av dagligvarekjedene mener jeg å ha hørt at det hvert tolvte minutt gikk en container fra Kina til det norske forbruksmarkedet. Det sier litt om størrelsene vi snakker om her. Vi har gjort det vanskelig å gjøre kloke, klimavennlige valg når forbrukere velger å kjøpe nye produkter framfor å reparere den brukte varen. Ofte er det både billigere og enklere å kjøpe nytt, eller teknologi og design har utviklet seg, noe som gjør at man må kjøpe nytt. Hvis man skal klare å vri forbruksmønsteret, trenger man positive virkemidler som påvirker det. Det trengs økt kunnskap og informasjon som fremmer forbrukermakten, og som gjør det mulig for forbrukerne å ta bærekraftige valg. Vi må hjelpe forbrukerne til å sette sirkulær økonomi foran økt forbruk, bl.a. ved å øke kunnskapen om produktinformasjon, reklamasjon, gjenbruk, reparerbarhet og materialgjenvinning. Forbrukerne må også vite at det er mulig å stille krav om kvalitet og holdbarhet. Det er gjort ganske klart, bl.a. gjennom NRK-serien Sløsesjokket, at vi har sovet i timen når det gjelder måten vi bruker og forbruker ressursene våre på. Det kom ganske klart fram at det er et behov for å endre regelverket slik at et produkts levetid øker. Det kan vi selvfølgelig gjøre på flere måter, bl.a. gjennom bedre design, teknisk standardisering, kostnadseffektive reparasjonsmuligheter og krav om mer tilgjengelige deler. For forbrukerne vil det være viktig bl.a. med økt reklamasjonsfrist for varer kjøpt i butikk og på nett, at holdbarhet og tilgang på reservedeler innarbeides i forbrukerkjøpsloven, og at det stilles strengere krav til produktdesign, slik at varene faktisk kan tas fra hverandre og repareres. Krav om avfallsforebygging, gjenvinning og økt bruk av gjenbrukte materialer er viktig for å nå det grønne skiftet og den sirkulære økonomien. Nettopp derfor har det offentlige et særlig ansvar som innkjøper, en særdeles viktig rolle i det arbeidet, ved å stille strengere krav til hele livsløpet for et produkt eller en tjeneste. Offentlige innkjøp er en sterk drivkraft i den sammenheng og kan bidra til å endre markedets karakter og til å løfte og utvikle innovative løsninger. Jeg tar med det opp forslaget Senterpartiet er en del av.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-04-13:
Klimaendringene er her. I årene som kommer, vil været bli mer og mer ugjestmildt, ikke minst i nord og i vårt langstrakte land mot vest. Vi må forvente mer styrtregn, flere ras, mer stormflo og flere naturskader. Dette kommer til å bli enormt dyrt, men hvis vi gjør smarte grep nå, kan regningen bli mindre i tiårene framover. Men det trengs en helt annen vilje enn stortingsflertallet viser i denne innstillingen. NVE mangler minst 4 mrd. kr i flom- og skredforebyggende tiltak. De advarte om et etterslep i mange år. Regjeringen har svart med altfor små økninger i bevilgningene, men som de skryter uhemmet av. På veinettet er situasjonen dramatisk. Hvert år går det i snitt over 2 300 skred på norske veier. Klimaendringene vil mest sannsynlig gjør disse veiene enda mer rasfarlige i årene framover. Statens vegvesen har beregnet at det vil koste 70 mrd. kr å skredsikre de mest utsatte strekningene, så flom- og skredsikring er dyrt. Å rydde opp etter flom og skred er mye dyrere, målt både i menneskelig lidelse og i penger. Så langt har tragedien på Gjerdrum alene kostet ti menneskeliv og 900 mill. kr i naturskadeerstatninger. Det som forundrer meg mest med denne saken, er at det virker som om regjeringen synes den gjør en god jobb, men faktum er at regjeringen bevilger smuler sammenlignet med det NVE ber om. I stedet for å erkjenne at flom- og skredsikringsarbeidet i Norge mangler finansiering, valgte statsråd Tina Bru i februar å beskylde Miljøpartiet De Grønne for å utnytte Gjerdrum-tragedien politisk. Det er nedring og et billig forsøk på å vri debatten bort fra eget ansvar. God flom- og skredsikring handler om å ha både et godt nok regelverk, tydelig nok ansvarsplassering og tilstrekkelig finansiering. Regjeringen svikter nå på alle tre områder. I denne innstillingen fremmes det en rekke forslag som ville ha bedret flom- og skredsikringen i Norge hvis forslaget hadde blitt vedtatt. Sammen med Senterpartiet og SV ber vi regjeringen legge fram en stortingsmelding om flom og skred samt styrke NVE og fylkeskommunenes arbeid med flom og skred. Sammen med SV ber vi også regjeringen gjennomgå regelverket for bygging på kvikkleire samt å stramme inn kravene til sikring av eksisterende bygg. I tillegg ber vi regjeringen styrke førsteforsvaret vårt mot ekstremvær, flom og overvann ved å styrke arbeidet med restaurering av myr og annen natur. Flom- og skredsikring har kostet penger. Klimakrisen vi er med på å skape, driver prislappen i været, men kostnaden ved å gjøre så lite som denne regjeringen gjør, er mye, mye større på sikt.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-04-13:
I går var det Norges «Earth Overshoot Day». Det betyr at hvis alle andre skulle hatt det samme forbruket som nordmenn, ville vi trengt over tre jordkloder for å produsere de ressursene eller den biokapasiteten som trengs for å opprettholde vårt forbruk. Miljøpartiet De Grønne vil bidra til å flytte den datoen til 31. desember hvert år, og det vil vi gjøre ved å kaste bruk-og-kast-samfunnet på historiens søppeldynge. Vi vil vri forbruket fra dagens miljøsløsende varer og tjenester til lønnsomme ressurssmarte løsninger samt kultur og opplevelser. Vi vil legge til rette for deling, oppsirkulering, gjenbruk og reparasjoner, slik at vi i enda større grad kan klare oss med de materialene vi allerede har tatt fra naturen. Det er flere gode forslag i denne innstillingen. For eksempel har Senterpartiet nesten ordrett adoptert Miljøpartiet De Grønnes forslag fra 2018 om å forby produkter med innebygd planlagt foreldelse. Det er svært hyggelig at Miljøpartiet De Grønne kan inspirere Senterpartiet til et tett samarbeid om bedre miljøpolitikk, særlig når de selv insisterer på å framstå som en miljøpolitisk motpol. Miljøpartiet De Grønne står sammen med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV om til sammen ni forslag til vedtak, bl.a. vil vi øke støtten til utstyrssentralene og utrede en varedeklarasjon som viser klimagassutslipp og ressursforbruk fra produksjonen av varer. Samtidig er det interessant å se hva Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV ikke vil være med på. I merknadene er vi skjønt enige om at det ofte er både billigere og enklere å kjøpe nytt enn å reparere eller gjenbruke, og at det er blant hovedårsakene til et stadig økende forbruk. Likevel er det bare Miljøpartiet De Grønne som er villig til å gjøre noe med det, gjennom å fjerne momsen på reparasjoner og innføre en ny miljøavgift som favoriserer varer med lav miljøbelastning. Begge deler ville underbygget en rekke av de andre forslagene i innstillingen. I Norge blir mange lurt til å kjøpe billig, nytt og dårlig. Slike varer produseres i lavkostland, men reparasjoner blir dyrt fordi reparatørene har norsk lønnsnivå. Hvis ikke vi gjør noe med dette, f.eks. gjennom å fjerne momsen på reparasjoner, kommer folk flest i hele Norge til å fortsette å både bruke og kaste som før. Vi fremmer derfor et forslag i dag fordi regjeringen har pålagt private brukthandlere en masse byråkratiske prosedyrer, slik som registreringsplikt for varer med lav verdi. Vi vil også la dem ta imot varer fra personer under 18 år. Dagens brukthandellov er en unødvendig byrde på private entreprenører som vil gjøre det vanskelig å drive en brukthandel. Med det tar jeg opp våre forslag.
Tina Bru (Høyre), 2021-04-13:
Det er jo ikke først og fremst jeg som setter i gang prosjekter for å bygge mer fornybar energi. Vi har jo hatt disse diskusjonene tidligere også, og det er absolutt, som representanten påpeker, mulighet for å regulere bedre med tanke på flom hvis man har et utbygd vassdrag eller kan ta grep for å øke den evnen til vassdraget. Jeg er absolutt ikke imot at man gjør det, men jeg mener også at det er en balanse her. Ofte har vi hatt denne diskusjonen i forbindelse med f.eks. vernede vassdrag, det vet jeg er noe Fremskrittspartiet har vært opptatt av, og jeg tror vi alltid må balansere disse hensynene. For meg er ikke dette en svart-hvitt-situasjon, og jeg tenker vi må se på hva vi kan gjøre for å redusere faren for liv og helse, og innimellom kan dette være et grep som vil fungere.
Tina Bru (Høyre), 2021-04-13:
Jeg tror representanten vet ganske godt at jeg selvfølgelig ikke kan stå her og forskuttere en budsjettprosess i regjering. Det jeg kan betrygge representanten med, er at vi på ingen måte har holdt igjen. Tvert om har vi under vår regjeringstid tatt et løft på dette området som var helt nødvendig gitt nivået bevilgningene lå på da representantens parti satt i regjering sist. Det har vært en ganske betydelig økning, men jeg har aldri – selv om det var flere som nevnte dette i innlegget sitt – forsøkt å skape et inntrykk av at alt er perfekt, og at vi har dekket hele behovet. Tvert om har jeg vært ganske tydelig i denne salen tidligere på at vi har et enormt behov for mer flom- og skredsikring. Vi vet at det så langt er identifisert opp mot 4 mrd. kr i tiltak. Kanskje er det også mer. Det er mer enn det man vil klare å løse i ett enkelt budsjettår uansett. Det tror jeg også gjelder for Arbeiderpartiet. Ja, vi må opprettholde nivået, absolutt – det er vi nødt til, vi kommer til å ha et økende behov fremover.
Tina Bru (Høyre), 2021-04-13:
Jeg skal gi representanten rett i at det har vært flere forskjellige regjeringer. Om de har vært rare eller ikke, vet jeg ikke om jeg skal ta stilling til, men det har vært ulike konstellasjoner, det er riktig. Jeg er for så vidt glad for at Arbeiderpartiet kan stå her og love at de vil fortsette å øke bevilgningene på dette området, i så måte i god tradisjon med det vi har gjort gjennom vår regjeringstid, om enn med skiftende konstellasjoner, rare eller ikke. Men dette er et viktig område, så hvis vi kan enes politisk om at dette er noe som må prioriteres fremover, er det ingen ting som vil glede meg mer enn det.
Tina Bru (Høyre), 2021-04-13:
Først og fremst tusen takk for alle uttrykk for at det er hyggelig å ha meg tilbake igjen. Jeg synes også det er hyggelig å være tilbake. Jeg mener at det arbeidet som Gjerdrum-utvalget skal gjøre, er veldig viktig. De har fått et bredt mandat til å se på mange ulike ting – alt fra ansvarsfordeling til hvordan regelverket er i dag. Bør det gjøres endringer osv. for å sikre oss bedre mot særlig kvikkleireskred i fremtiden? Hvorvidt dette bør bli til en stortingsmelding eller ikke, er det for tidlig for meg å ta stilling til nå. Jeg vil avvente hva utvalget kommer med, og så får vi se hva slags oppfølging det vil få. Det vil ikke være meg imot å kunne fortsette i regjering etter at utvalget har lagt frem sin rapport til høsten etter valget. Vi kan gjerne ta den diskusjonen da.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2021-04-13:
Til representanten Sjåstad: Siden den rød-grønne regjeringa satt, har det heldigvis skjedd mye. Noe av det som har skjedd, er digitalisering, og komiteen har vært på besøk hos Meteorologisk institutt og fått et godt innblikk i hva som utvikler seg innenfor digitalisering. Det gjør også at vi kan forstå mer av hva som skjer, og også forstå hvor det kan skje. Værradar i Finnmark er noe av det som det er bevilget til, f.eks. – et stort landområde som det er viktig å ha digital informasjon om, og som gjør at vi bedre kan modellere hvor enn det kan skje hendelser. Kompetanse er også en del av det å skulle forebygge. Kommunene er en viktig del av det å ha førstelinja. Det er nok en debatt vi må forsterke, for rekrutteringen til de tekniske fagene, både når det gjelder yrkesfag og når det gjelder ingeniører og høyskoleutdannede sivilingeniører, er en utfordring ute i Kommune-Norge. Vi finner eksempler på kommuner som har stengt døra og slukket lyset når det gjelder ingeniører innenfor teknisk sektor, og rett og slett outsourcet hele driften til konsulentselskaper. I en gående beredskap høres ikke det, i hvert fall ikke for meg, betryggende ut. Når en skal øve, er det viktig at en har kompetansen innomhus. Det bringer meg videre til kapasitet, som også er viktig å ha ute i kommunene. Er det noe regjeringa har sørget for, er det å bygge opp kompetansen innenfor NVEs område, nettopp for å støtte opp under kommunene og ressursene der ute. Arbeidsdeling er også viktig her for å forebygge de hendelsene som vil måtte komme nærmest uansett. En tenker ofte at dette er mye kyst- og fjellfenomener, men i mitt «land», Innlandet, har det vært veldig mange hendelser de siste åra. Ingen kunne forutse at det i Skjåk skulle bli både 20 varmegrader, snø og styrtregn i løpet av én natt og store oversvømmelser. Det gikk mye på elva og på vannet den høsten. Likeledes i Kvam, hvor vi har brukt veldig mye penger på å sikre grender som to år på rad ble rammet av store oversvømmelser. Det betyr også at vi er nødt til å jobbe lokalt og regionalt mot avskoging og for å beholde en del myrområder for å ta vare på forsinket vann. I mange sammenhenger må vi arbeide sammen for å sikre oss best mulig mot flom og skred.