Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-03-19:
Stortinget har vel sjelden behandlet en stortingsmelding der innstillingen er tykkere enn selve meldingen. Med en firesiders stortingsmelding skal jo ikke det mye til, men når en ser på hvor lite Regjeringen har bidratt med i selve innstillingen, er det rett og slett pinlig. Det eneste gode som kommer ut av denne debatten, er at det iallfall føres referat, slik at når regnskapets time kommer ved valget i 2009, kan vi se hva de partiene har sagt, og en kan da vurdere konsekvensene av den politikken de fører. Debatten i dag reflekterer dessverre en veldig tynn stortingsmelding. Regjeringen har ingen faglige argumenter for å forsvare sin politikk. De bruker mye tid på å kritisere opposisjonen, men kommer ikke med noen tall eller fakta som forsvarer deres eget system. Saken illustrerer en flertallsregjering på sitt mest arrogante, og det er jo ganske tragisk, når vi i dag legger grunnlaget for fornybarpolitikken i Norge de neste 10–15 årene. Her presser en gjennom en politikk med knappest mulig flertall, der en samlet opposisjon ønsker saken sendt tilbake. Og når man prøver å få informasjon om hva som er grunnlaget for beslutningene, blir man møtt med en mur av taushet. Vindkraftbransjen har bl.a. bedt om å få tallmateriale for hvorfor støtteordningen blir på 8 øre for vindkraftbransjen. En regner gjerne med at det er en utredning i bakhånd som sier at det vil være nivået som trengs for å innfri løftet om 3 TWh ved ny fornybar vindkraft. Svaret en får der, er at de har ingenting med det tallet å gjøre. Det samme gjelder for mange andre. Det er ingen som vet hvorfor en legger seg på de tallene som en gjør. Det er ingen tvil om at løftet fra regjeringspartiene var at denne ordningen skulle være langt bedre enn grønne sertifikater. Det er den åpenbart ikke, og det bekymrer meg at statsråden ikke ser det selv. Ikke på noe punkt overgår dette systemet det som er i våre naboland. Det har også bioenergibransjen sagt når de sammenligner det norske og det svenske systemet. Så det at en skryter av biokraftsatsingen i Norge, er også et relativt uforståelig punkt. Så snakkes det fra de rød-grønne om at dette blir en robust ordning. Når samtlige 14 høringsorganer som var i energi- og miljøkomiteen, sa at en med denne ordningen ikke vil kunne nå målene til Regjeringen, er det lite som vitner om at ordningen blir robust eller langsiktig. Investeringer legges på is, og en utløser ikke potensialet. Så er det enkelte rød-grønne representanter som klamrer seg til at det jo blir realisert et vindkraftprosjekt her og et småkraftprosjekt der, og later som om det betyr at ordningen er god nok. Jeg er ikke overrasket over at det bygges noen kraftprosjekt. Jeg er nesten overrasket over at Regjeringen slipper det igjennom i saksbehandlingen sin, men jeg er ikke overrasket at det er folk som vil investere i bransjen. Kritikken fra opposisjonen går jo ikke på de vindkraftprosjektene og småkraftprosjektene som realiseres, men på at potensialet totalt sett ikke blir realisert, og at mye skrinlegges. Så ser jeg at SVs løsning dersom potensialet ikke innfris, er at her skal det bevilges mer penger. Problemet er at det er systemet som er feil, det er ikke nødvendigvis mangel på penger. Så registrerer jeg også at Arbeiderpartiets talsmann sier at det blir for lite risiko i en ordning med grønne sertifikater, mens energiministeren er bekymret på vegne av bransjen og sier at det er for mye risiko i en ordning med grønne sertifikater. Hovedargumenter som har blitt brukt mot grønne sertifikater, har f.eks. vært fare for at investeringene ender opp i Sverige. Det har det ennå ikke kommet noen dokumentasjon på, og alle vet at fakta her – det kom også fram i ECONs analyse for noen år siden – er at Norge har mye større potensial når det gjelder småkraft, bioenergi og vindkraft. Alt tyder på at det ville være svenske penger som kom til Norge – ikke omvendt. Vi har den beste ressurstilgangen. Så sier Aasland i sitt innlegg at problemet også vil være at mye av investeringene kommer i vannkraft – og det er jo der problemet ligger. Allerede fra dag én etter valget begynte Hallgeir Langeland fra SV og Magnhild Meltveit Kleppa fra Senterpartiet å krangle om hvorvidt småkraft var godt eller dårlig. Når de ikke klarer å bli enige, må de gå vekk fra et system som ville subsidiert småkraft i særlig grad. Da får man isteden en dårligere alternativ ordning. Så til påstanden rundt kostnader, at dette vil bli veldig dyrt for forbrukerne. Terje Aasland nevnte 5, 6 eller 7 øre/kWh i ekstra strømavgift. Jeg vil gjerne se det dokumentert. Påstanden har kommet mange ganger, ingen har dokumentert dette. Vi vet at grønt sertifikat-prisen i Sverige er på ca. 15–20 øre. Hvis en skal innfri 10 pst. av energimarkedet med fornybare grønne sertifikater, betyr det 1,5–2 øre på forbrukeren – ikke 5, 6 eller 7 øre. Så snakker Regjeringen som om deres eget system ikke har en kostnad. Men Enova får jo allerede 1 øre ved strømprisen i dag. Vi tar inn 10 øre på elavgiften. Man kan si at av dem blir 30 pst. satt av i dette fondet, fordi den ordningen vil gi ca. 2–3 øre ekstra. Så forbrukeren finansierer i dag 4 øre av strømprisen, ikke 1,5–2 øre, som grønne sertifikater ville betydd. Så er Senterpartiet optimistisk og tror at de skal nå målene sine. Men hvis det kun er optimisme som skal styre energipolitikken, er jeg ganske bekymret, når hele bransjen sier at her vil en ikke klare å nå sine mål. Grønt sertifikat-marked vil være(presidenten klubber) den beste mekanismen for å sørge for at(presidenten klubber igjen) man når det målet en har satt seg. Det har ikke Regjeringen(presidenten klubber igjen) klart å vise i sin politikk. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen) (presidenten klubber igjen)