Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Som det vil framgå av innstillingen, er det bred enighet om viktigheten av å samordne de ressursene som skal bidra til «styrking av norsk matvaresikkerhet og utvikling av norske konkurransedyktige landbruksprodukter av høy kvalitet», for å sitere en del av det aktuelle Dokument nr. 8-forslaget. Når komiteen likevel har delte merknader, skyldes det først og fremst at et flertall har behov for å distansere seg fra den virkelighetsbeskrivelsen som forslagsstillerne foretar innledningsvis i forslaget. Etter vår mening er det ikke dekning for den noe negative beskrivelsen av dagens landbruksproduksjon og næringsmiddelindustri som forslagsstillerne gjør seg skyldig i. Det er f.eks. ikke grunnlag for å hevde at den fokuseringen som har vært på pris og volum, har gitt oss dårligere produktkvalitet, og at de senere års utvikling har svekket garantien for at den maten vi spiser, er ren og trygg – slett ikke det siste. Etter min mening har næringens forskjellige aktører alltid vært opptatt av å produsere trygg mat. Det er da heller ikke så merkelig, fordi det dypest sett handler om hele næringens framtid. Flere undersøkelser har da også vist at norske forbrukere har stor tillit til den maten som produseres i Norge. Ja, det er allerede i dag grunnlag for å framheve Norge som et foregangsland for ren og sikker kvalitetsmat. Jeg kan heller ikke se at den landbruksmeldingen som ble lagt fram av regjeringen Bondevik, og som Stortinget behandlet for et år siden, gir grunnlag for forslagsstillernes konklusjoner. Jeg heller derfor til den oppfatning at forslagsstillernes innledning må ses på som et arbeidsuhell. Derfor er da også flertallets merknader relativt milde, både i form og innhold. At Venstre fant at det var grunnlag for en særmerknad, finner jeg naturlig. Som det framgår av innstillingen, har en samlet komite ikke funnet grunnlag for å be Regjeringen fremme forslag til å bedre samordningen av ressursene, slik Dokument nr. 8-forslaget legger opp til. Jeg vil i den anledning spesielt vise til departementets brev av 10. mai i år til komiteen. Her viser departementet bl.a. til verdiskapingsprogrammet, hvor hovedformålet er å bidra til høyere verdiskaping både innenfor primærproduksjon og foredling. Regjeringen legger til grunn at virkemiddelapparatet bør ha en felles forståelse og strategi for hvordan den norske landbruksproduksjonen i større grad kan gjøres konkurransedyktig. Utgangspunktet vil være en differensiert markedsstrategi, hvor den ene hovedretningen nettopp har sitt konkurransefortrinn i norsk matvaresikkerhet, særpreg og høy kvalitet. Departementet konkluderer med at samordning av ressursene vil være et av de områdene som kontinuerlig vil bli vurdert i forbindelse med den videre utvikling av en mer konkurransedyktig norsk matproduksjon. Komiteens flertall, alle unntatt representanten fra Venstre, viser til at verdiskapingsprogrammet på en tilfredsstillende måte vil kunne ivareta forslagsstillernes ønske om et nytt samordningsprogram. Dette programmet har også som mål å identifisere og fjerne flaskehalser i systemet, og på den måten medvirke til at stivbeint regelverk ikke hindrer oppstart av småskala næringsmiddelproduksjon. – Her vil jeg gjøre oppmerksom på at ordet «ikke» av en eller annen merkelig grunn har falt ut av innstillingen. Det lille ordet er av avgjørende betydning i denne sammenhengen. Komiteflertallet deler forslagsstillernes syn når det gjelder behovet for å legge til rette for økt nisjeproduksjon, og er enig i at det er et stort potensial for samarbeid der lokale produsenter kan videreforedle lokalt råstoff. Det er derfor selvsagt viktig at den offentlige politikken ikke hindrer, men medvirker til å fremme, denne type produksjon. Til slutt vil jeg vise til at komiteen ber Regjeringen på en hensiktsmessig måte informere Stortinget om framdriften i arbeidet på dette området.