Ivar Kristiansen (Høyre), 2013-04-09:
Det er, som både saksordføreren og Fremskrittspartiets representant har understreket, en enstemmig innstilling vi har på bordet i dag. Jeg vil bare understreke fra Høyres side at vi er særdeles tilfreds med at vi får en årlig anledning til å diskutere disse spørsmålene. Det er en oversiktlig og god melding vi har foran oss. Det er fra vår side også grunn til å understreke at det er veldig positivt at våpenhandelsavtalen i FNs generalforsamling nå er kommet på plass. Det er dog grunn til å understreke at denne avtalen vil først være virkelig på plass når 50 land har ratifisert den. Skal avtalen ha den betydning og virkning som vi alle sammen håper og tror på, er det selvfølgelig svært viktig og helt avgjørende at de store våpenproduserende landene ratifiserer og etterlever avtalen. Det er – rent kuriøst – grunn til å merke seg at land som Iran, Nord-Korea og Syria valgte å stemme imot denne avtalen i FNs generalforsamling. Norsk forsvarsindustri er en betydelig næring, det skal vi ikke legge skjul på. Den omsatte faktisk totalt sett for rundt 13 mrd. kr i 2011. Næringen representerer rundt 4 500 årsverk. I de senere årene har eksportandelen av produksjonen økt og utgjør nå mer enn 50 pst. av totalomsetningen. Det er grunn til å understreke at uten eksport ville ikke forsvarsindustrinæringen hatt noe grunnlag for å drive teknologiutvikling og produksjon i Norge, og mange kompetansemiljøer ville gått tapt. Derfor har vi også en god synergi i Norge mellom Forsvaret og forsvarsindustrien som sikrer en stor grad av kostnadseffektivitet og ikke minst teknologiutvikling, og også den nære og gode dialogen vi har med internasjonale partnere. Det er, som de to foregående talere har understreket, selvfølgelig viktig med legitimitet og etikk i disse spørsmålene. Det er selvfølgelig også positivt med et meget strengt internasjonalt regelverk. Det er altfor mange farlige våpen totalt sett i verden, og enda mer ille er det at mange av disse våpnene i dag befinner seg i såkalte gale hender. Som det fremgår av meldingen er nesten all norsk eksport av forsvarsmateriell til våre alliansepartnere i NATO og såkalte nærstående land. Imidlertid vil nok næringen være opptatt av at fremtidens vekstmarked ikke nødvendigvis befinner seg her, men først og fremst utenfor Europa og USA. Her er kutt i forsvarsbudsjettet blitt mer regelen enn det motsatte. De nye vekstmarkedene skjer i Asia, i Sør-Amerika og også i noen av Midtøsten-nasjonene. Jeg forstår de anførslene som bl.a. Fredslaget har påpekt når det gjelder det uakseptable med eksport hvis eksporten kommer til land, bl.a. i Midtøsten, som anvender våpen mot egen befolkning. I dette tilfellet pekes det på Saudi-Arabia og Qatar. I Midtøsten er det som kjent også mange andre land som Norge ikke eksporterer forsvarsmateriell til, men som har rikelig og dårlig erfaring med å anvende våpen mot egen befolkning. Imidlertid er disse problemstillingene tatt hånd om i den nye, formaliserte sjekklisten, som for øvrig er omtalt i kapittel 4 i denne meldingen vi behandler i dag. Næringens ønske om stabilitet og langsiktige rammevilkår er lett å forstå. Denne holdningen slutter et enstemmig storting opp om, og jeg er ganske sikker på at SVs representant, representanten Serigstad Valen, vil understreke dette i sitt kommende innlegg. Til slutt vil jeg understreke at forsvarsindustrien i stor grad er en teknologitung næring, og dette temaet blir også omtalt i kapittel 3.3 i meldingen. Mange fremmede land følger utviklingen og produksjonen nøye. Heller ikke Norge kan ha en sløv tilnærming til dette temaet. Vi har bl.a. mange utenlandske teknologi- og doktorgradsstudenter på plass i Norge, herunder kinesiske.