trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2012-10-10:
Eg høyrer kva statsråden seier. Det som statsråden seier, er stort sett at ein skal sjå på ting. Eg hadde forventa at statsråden kunne gripe inn og syte for at det vart gjort noko. På nytt vil eg påstå at ein manglar handlingskraft til å få gjort noko med det ein nødvendigvis må ha sett ikkje fungerer, når ein har sete med makta i sju år. Eg høyrer også at statsråden seier at det er viktig å hjelpe dei som sit nedst ved bordet. Det vi registrerer, er at spesielt ungdom er i den situasjonen at dei nesten ikkje har moglegheit til å komme inn på bustadmarknaden utan at dei har foreldre som har såpass med pengar at dei kan hjelpe dei til å få ein bustad. Eg har lyst til å høyre med statsråden: Kva vil statsråden gjere no for å få gjort noko med dette?
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-10-10:
Det var med interesse jeg hørte at regjeringen mener å gjenreise den sosiale boligbyggingen. Jeg tror vi må presisere det dithen at man har gjenreist behovet for sosiale ordninger, eller for å bli i statsrådens eget bilde: Man har rett og slett bedt flere om å sette seg nederst ved bordet. Og meget effektivt i så måte er å øke kravet til egenkapital med 50 pst., fra 10 pst. til 15 pst. av verdien. Regjeringen har, som hovedspørrer var inne på, vært meget aktiv når det gjelder å fordyre boligene, og ikke så aktiv når det gjelder å se på hva vi kan gjøre for å forenkle og få frem en boligproduksjon som avdemper prispresset. Mitt spørsmål til statsråden er: På bakgrunn av at staten har utstyrt seg med 22 instanser som kan blokkere boligprosjekter i kommunene gjennom innsigelser, kan hun nevne én eneste innsigelsesinstitusjon hun vil ta vekk?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-10-10:
Når det gjelder innsigelser og utfordringer, er jo det et tilbakevendende tema. Det er viktig å ha med seg at innsigelser stort sett kommer med hjemmel fra det vi politisk vedtar. Derfor er det også en utfordring for oss alle sammen å vise hvordan vi balanserer ulike gode hensyn. Det er jo nettopp det politikken handler om. Mitt spørsmål er knyttet til selve utviklingen i boligmarkedet, der vi nå ser veldig tydelig at det er i ferd med å bygge seg opp et klasseskille. Ungdom og innvandrere, bl.a., er to veldig sårbare grupper der mange faller utenfor i utviklingen i boligmarkedet. Da er mitt spørsmål: Mener statsråden at de tiltakene som hun så langt har pekt på, er tilstrekkelige for å jevne ut det enorme gapet vi ser mellom behovet for nye boliger og byggetempoet i dag?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-10-10:
«Raundalen-utvalget foreslår i NOU 2012: 5 at prinsippet om utviklingsfremmende tilknytning skal legges til grunn for barnevernets arbeid og ved vurdering av terskelen for omsorgsovertakelse. Tilknytning forutsetter stabile relasjoner. Statsråden erkjenner at det ikke eksisterer oversikt over antall flyttinger av barn i barnevernet. Vil statsråden sørge for at det foreligger oversikt over omfang av flyttinger før Stortinget skal behandle viktige avveininger i barnevernet og organisering av framtidens barnevern?»
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-10-10:
Jeg takker for svaret og hører hva statsråden sier, men jeg vet ikke om vi har helt samme virkelighetsoppfatning. Det får den videre diskusjonen vise. For det første må vi holde fast ved at flytting for et barn, spesielt et sårbart barn som har vært utsatt for omsorgssvikt, er en tragedie. Om det så er barnevernsfaglig utredning, om det så er planlagt fra et beredskapshjem til et fosterhjem, er det faktisk veldig opprivende for en unge å måtte oppleve det. Så all flytting må ønskes redusert til et minimum. Det andre er at KS og Fosterhjemsforeningen er krystallklare på at de tallene som SSB oppgir, ikke er riktige – sannsynligvis sterkt undervurdert. Så spørsmålet blir: Vil statsråden sørge for at vi får et faktagrunnlag som gjør at vi kan ta stilling til dette og vurdere det når Stortinget skal vurdere hele barnevernet våren 2013?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-10-10:
Jeg vil vel presisere mitt spørsmål på følgende måte: Når Raundalen-utvalget ønsker å legge inn et nytt prinsipp som utviklingsstøttende tilknytning som prinsipp for vurdering av omsorgsovertakelse, må det være helt fundamentalt at hvis vi som samfunn skal ta over ansvaret for en unge, må vi gi dem tilknytning. Hvis ikke er det omsorgssvikt i offentlig regi. Det føler jeg at statsråden må ta mer på alvor i sitt svar, for vi snakker om flyttinger innenfor barnevernet. Det er det vi snakker om. Hvordan kan vi vurdere Raundalen-utvalgets prinsipp om tilknytning som terskel for omsorgsovertakelse hvis vi skal behandle det uten å vite om ungene får tilknytning i barnevernet, for det er faktisk det vi snakker om. Nå er det altså et halvt år igjen til Stortinget skal gjøre disse vurderingene, og da bør det være rikelig tid til at statsråden i hvert fall kan skaffe seg et bedre oversiktsbilde over hvor mange ganger unger gjennomsnittlig flytter i barnevernet. Vil statsråden sørge for det?
Svein Harberg (Høyre), 2012-10-10:
Da skal jeg stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «I mars 2012 debatterte Stortinget et forslag fra Høyre om større kommunal myndighet i saker som angår motorferdsel i utmark. En samlet opposisjon, samt Arbeiderpartiet og Senterpartiet, var i debatten tydelige på at en slik endring er riktig og nødvendig. Statsrådens regjeringspartnere var tydelige på at dette ville bli fulgt opp i inneværende stortingsperiode. Hvor står denne saken i dag, og kan statsråden bekrefte at regjeringen vil fremme en sak for å overføre større myndighet i spørsmål om motorisert ferdsel i utmark til kommunene?»
Svein Harberg (Høyre), 2012-10-10:
Jeg registrerer at statsrådens innlegg understreker at vi fortsatt står på samme sted – nå skal det innhentes informasjon, nå skal en skaffe grunnlag. Det er altså rimelig mange år siden det var forsøkskommuner på dette, forsøkskommuner som samtlige meldte tilbake om at dette var en god løsning. Det har vært flere runder på det underveis i årene etterpå, og alle debatter her i Stortinget har vært tydelige på at dette må vi gjøre noe med. Nå er det altså atter en gang det som er svaret, at nå skal vi innhente grunnlag, nå skal vi passe på at dette går bra. Betyr det at statsråden ikke har tenkt å bruke erfaringene fra forsøkskommunene som grunnlag, men skal innhente et nytt grunnlag for å bearbeide denne saken?
Svein Harberg (Høyre), 2012-10-10:
Det er godt at arbeidet er i gang og at dialogen er i gang. I debatten i mars var i hvert fall regjeringspartnerne til statsråden veldig tydelige på at dette måtte skje, og at det skulle skje nå. Ja, sågar var det noen som mente at det burde kommet våren som var, men det var vel for kort tid til at det var mulighet for det. I den debatten inviterte også statsrådens forgjenger til en dialog om hvordan en skulle få til dette økte lokale selvstyret uten at det ødelegger for det som ingen av oss vil at det skal ødelegge for. Nå er vi altså midt i budsjettbehandlingen, og det er snart bare et halvt år igjen av stortingsperioden. Er det slik at statsråden nå vil invitere til dialog om dette, i og med at det var et så solid flertall i stortingssalen som ønsket å få dette på plass nå?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-10:
Når representanten etterlyser større myndigheit til kommunane i spørsmålet om motorisert ferdsel i utmark, legg eg til grunn at det er spørsmål om såkalla rekreasjonskøyring det vert spurt om, for det var det som var tema i den debatten. Som representanten viser til, vart spørsmålet om auka kommunal myndigheit på motorferdsel debattert i Stortinget i slutten av mars i år under behandling av eit representantforslag frå Høgre om det, Dokument 8:40 S for 2011–2012. Min forgjengar, Erik Solheim, sa i den debatten at regjeringa vil sjå på moglegheiter for å kome kommunane i møte ved å gi dei større myndigheit til å bestemme om dei vil opne for etablering av scooterløype til rekreasjonskøyring. Eg har tidlegare bekrefta at eg vil sjå på det same spørsmålet, i tråd med det statsråd Solheim sa. Eg er òg klar over at mange ønskjer at det kjem ei avklaring på det. Dersom regjeringa skal fremme eit forslag som gir større lokal myndigheit, må vi vere sikre på at det lèt seg gjennomføre utan at vi samtidig – og heller ikkje på lang sikt – risikerer potensielt store konsekvensar for friluftsliv og naturmangfald. Vi jobbar no derfor med å hente inn kunnskap og føreta grundige vurderingar av moglege løysingar. Dei vurderingane vil vere viktige for om regjeringa vil sende eit forslag om endringar på høyring. Eg kan ikkje love noko no om når det spørsmålet vil vere avklart, men vi arbeider med det og vil ikkje la det gå for lang tid, og vi vil ta opp spørsmålet i inneverande stortingsperiode.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-10:
Det eg sa i mitt svar, var at vi arbeider med spørsmålet og vurderer det, i tråd med det tidlegare statsråd Solheim sa i debatten, og i tråd med det eg har svart på her i Stortinget tidlegare. Til det innhentar vi kunnskap og ser på ulike sider ved saken. Ein del av den vurderinga er erfaringar forsøkskommunane har gjort. Eg har sjølv snakka med fleire av dei. Eg har òg sett meg inn i den uavhengige evalueringa som er gjort av dei forsøka, og det utgjer ein del av det grunnlaget som regjeringa no legg til grunn når vi vurderer spørsmålet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-10:
Uavhengig av det synest eg at dialog om og innspel til det spørsmålet er veldig klokt, og eg vil gjerne ta imot representanten Harbergs og andre sine synspunkt og vurderingar, ikkje minst innspel til det han sjølv gjekk inn i, nemlig korleis det går an å hindre negative konsekvensar for naturmangfald, friluftsliv og andre forhold dersom ein skal opne for auka grad av lokalt sjølvstyre. Det kan vere ganske krevjande avvegingar som ein må gjere. Elles har eg lese den debatten som var i stortingssalen i sin heilskap, så eg har eit godt bilete av kva dei ulike representantane frå dei ulike partiar sa og meinte då.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-10-10:
Som det framgår av Nasjonal transportplan for 2010–2019, som ble lagt fram i 2009, innebærer regjeringens godstransportstrategi både en sektoreffektivisering, dvs. en utnyttelse av de ulike fortrinnene til de ulike transportmidlene, og også egne tiltak for overføring av transport fra vei til jernbane og sjø og tilrettelegging for kombinerte transporter. Nasjonal transportplan innebærer jo en sterk satsing på samferdsel med en økning i bevilgninger på 45 pst. i forhold til forrige NTP. Den økte satsingen vil føre til en kraftig forbedring av forholdene for både person- og godstransporten og er den viktigste delen av regjeringens godstransportstrategi. Gjennom statsbudsjettet for 2013, som ble lagt fram på mandag, er de økonomiske rammene for første fireårsperiode av NTP 2010–2019 fulgt opp fra regjeringens side. For Møre og Romsdal betyr det at gjennomføringen av store og viktige prosjekter som Kvivsvegen og Renndalen-Staurset på E39 vil bli videreført og gjennomført. I disse dager starter også utbyggingen av Tresfjordbrua og Vågstrandstunnelen på E136. Et annet tema som også er viktig for et fylke som Møre og Romsdal, er rassikring. Nasjonal transportplan innebærer også en sterk satsing på rassikringstiltak, og Møre og Romsdal har fått en stor andel av de midlene på både riksveinettet og fylkesveinettet. På riksveinettet pågår rassikring av både Hjartåberga på E39 og Oppdølsstranda på riksvei 70, i tillegg til Vågstrandstunnelen på E136. På fylkesveinettet gis det nå betydelige statlige tilskudd til rassikringen av fylkesvei 60 mellom Røyr og Hellesylt. Jeg har også lyst til å nevne at gjennom forvaltningsreformen har regjeringen dessuten styrket bevilgningene til fylkesveinettet med over 1 mrd. kr per år. I tillegg kommer rentekompensasjonsordningen som har utløst en ny aktivitet i fylkene for 2 mrd. kr årlig. Også her er Møre og Romsdal blant de fylkene som får høyest tilskudd. Alt i alt viser dette at denne regjeringen gjør svært mye for å løse de store utfordringene vi står overfor i transportsektoren. Jeg deler representantens vurderinger av at det er viktige og store utfordringer når det gjelder både veisektoren og overføring av gods fra vei til bane og sjø. Men denne regjeringen er godt i gang med prioriteringene innenfor dette området.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-10-10:
Det er riktig at det er et stort etterslep på vedlikeholdssiden på veinettet. Det er et etterslep som er bygd opp over mange, mange år, og det er klart at det er ikke gjort på ett statsbudsjett å ta igjen hele det etterslepet. Men jeg er av den oppfatning at årets budsjett er en sterk satsing når det gjelder både drift og vedlikehold, og også når det gjelder nyinvesteringer på veinettet vårt. Det er slik at regjeringen har prioritert at vi skal bruke til sammen 17,8 mrd. kr på veiformål neste år. Det er en økning på 1,6 mrd. kr i forhold til i fjor. En stor andel av de midlene går også til å vedlikeholde det eksisterende veinettet. Slike tiltak får kanskje ikke bestandig like mye oppmerksomhet som de nye investeringene, men det er etter regjeringens oppfatning meget viktige tiltak i tiden framover.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-10-10:
Som jeg viste til, er altså overføring av gods fra vei til bane og sjø en viktig del av inneværende NTP fra 2010–2019, men det er ingen tvil om at det også vil være en meget viktig del av arbeidet fram mot den neste nasjonale transportplanen, som skal framlegges i løpet av vårsesjonen. Jeg kan ikke forskuttere utfallet av det pågående NTP-arbeidet, men jeg kan forsikre om at spørsmålet om å få en bedre sammenheng mellom både veinettet, banenettet og også godstransport over sjø er en viktig del av det arbeidet. Blant annet er regjeringen opptatt av spørsmål om en egen nærskipsstrategi, fordi vi også ser dét som en viktig bit av å få realisert mer gods over fra vei til sjø. I budsjettet for 2013 har vi foreslått å sette av 25 mill. kr til oppfølging av den nærskipsstrategien. Det er også ting vi tar med oss inn i neste Nasjonal transportplan. Så har representanten helt rett i at her er det mange aktører som er nødt til å samarbeide best mulig.
Arve Kambe (Høyre), 2012-10-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til barne-, likestillings- og inkluderingsministeren: «På bakgrunn av familie- og kulturkomiteens innstilling vedtok Stortinget i mai 2011 enstemmig undertegnedes forslag om en endring av barneloven for foreldres plikt til å betale tilskudd for myndige barn som flytter ut av hjemmet. Siden har lite skjedd til tross for spørsmål til statsråden 30. november 2011. Da ble det varslet at det ble jobbet godt i departementet. Når fremmer regjeringen forslag om endringer i barneloven slik Stortinget har vedtatt, og når regner statsråden med at endringene kan iverksettes?»
Arve Kambe (Høyre), 2012-10-10:
Jeg takker for svaret. Jeg synes jo det tar lang tid – det har snart tatt en halv stortingsperiode bare for departementet å få framdrift i saken. Det illustrerer kanskje den kritikken som opposisjonen og Høyre spesielt har om regjeringens manglende gjennomføringsevne, når det er en enstemmig familie- og kulturkomité som har anmodet om det – jeg skal presisere mitt eget spørsmål, for jeg skrev «vedtatt», et enstemmig storting har ikke «vedtatt», men har «anmodet om» – uten at departementet har gjort annet enn å tenke høyt. Jeg registrerer jo at departementet også har hatt andre ting å jobbe med det siste året, så dette har sikkert ikke hatt topp prioritet. Men for noen av disse familiene kan det være økonomisk ødeleggende å betale, gjerne et par hundre tusen kroner – i det verste tilfellet – for myndige barn som frivillig flytter ut, når de har alternative tilbud. Derfor er det greit: En forskrift er raskere enn en lovendring. Da er altså spørsmålet: Når regner statsråden med at dette kan komme?
Arve Kambe (Høyre), 2012-10-10:
Det har snart gått to år siden Stortinget ble interessert i saken og departementet fikk nyss om saken, så jeg mener at her er det manglende gjennomføringsevne, kanskje, på politisk nivå når man i departementet ikke etterspør det. Det er noe av formålet mitt. Jeg vil samtidig benytte anledningen til å rose det samme departementet og den samme statsråden for andre initiativ som vi har tatt, bl.a. når det gjelder pappaperm. Det ryddes nå opp i den ene saken etter den andre, riktignok via trygderetten, men det går i det rette sporet. Det er helt åpenbart at statsråden har lyttet til f.eks. det jeg har sagt. Det setter jeg stor pris på. Det setter tusenvis av fedre og familier også stor pris på. Derfor hadde det vært greit at departementet hadde det samme giret når det gjelder denne saken, for det involverer mange familier og kan potensielt føre til en dårlig familiepolitikk, noe et enstemmig storting, som sier at dette ikke er lovgivers intensjon, ikke ønsker. Når et enstemmig storting har sagt det, er det en marsjordre til regjeringen om å endre policy.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-10:
La meg starte med å takke representanten Kambe for spørsmålet. Som annonsert i forbindelse med behandlinga av Dokument 8:125 S for 2010–2011 i Stortinget 31. mai 2011, jf. også svar på skriftlige spørsmål, nr. 617 og nr. 718 for 2010–2011, har departementet igangsatt en gjennomgang av reglene for fastsettelse av bidrag etter fylte 18 år for å vurdere om gjeldende regler fungerer etter hensikten. Arbeidet er godt i gang, men gjennomgangen har tatt noe mer tid enn opprinnelig antatt. Gjennomgangen foretas på bredt grunnlag, og ordningen som helhet er gjenstand for vurdering. Temaer og momenter som er av sentral betydning for den helhetlige vurderinga, er barns egen inntekt og låne- og stipendordninger, inkludert borteboerstipend. Dette er vurderingstemaer som også forslagsstillerne har nevnt i Dokument 825 S for 2010–2011. Min foreløpige vurdering er at det er mulig å endre dette gjennom forskrift. Det er f.eks. mulig å åpne for at det gis adgang til å vurdere selve størrelsen på bidrag etter 18 år skjønnsmessig. Ved den skjønnsmessige vurderinga vil bl.a. lån og stipend ungdommen mottar fra Lånekassen, kunne tillegges betydning. Et forslag som skissert, bør presiseres i forskrift og må sendes på alminnelig høring før det kan vedtas. Erfaringsmessig tar en slik prosess noe tid, og det er derfor vanskelig for meg å si eksakt når eventuelle endringer kan iverksettes, slik representanten Arve Kambe ber om, men det trenger ikke å ta veldig lang tid dersom det ikke framkommer store motforestillinger mot en slik framgangsmåte.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-10:
Jeg er glad for at representanten Kambe har presisert spørsmålet sitt, slik at det er i tråd med det som faktisk skjedde i Stortinget, hvor forslaget ble vedlagt protokollen. Men det var allikevel tydelige føringer fra et enstemmig storting den gangen. Det er også korrekt, som representanten Kambe sier, at dette har tatt lang tid, og det er like korrekt at departementet har hatt mye å gjøre i denne perioden, så man har ikke sittet og tvinnet tommeltotter. Jeg er enig i beskrivelsen som gis om at dette selvsagt kan være alvorlig for enkeltmennesker, men jeg er også opptatt av at vi må sikre at barn og unge i dette landet får muligheten til å fullføre sin utdanning. Det er et viktig prinsipp. Med det utgangspunktet antar jeg at vi snart kan komme tilbake med videre prosess i saken, og vi skal sørge for å få det landet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-10:
La meg først få lov til å takke for rosen når det gjelder pappaperm. Det er også et viktig område for regjeringa. Vi jobber med mange viktige områder i det daglige som gjør at noen ganger tar noen ting lengre tid enn andre ting. Men hensikten her er i hvert fall å gi en klar tilbakemelding til representanten Kambe om at vi skal få utkvittert dette i den nærmeste framtid.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-10:
La meg først bare få understreke at fra 2013 gjør vi omfattende endringer i kommunenes rapportering til SSB, som gjør at vi får et bedre grunnlag bl.a. for å foreta longitudinelle studier, altså langvarige studier, for å se hvordan det går med barna. Jeg må også si meg enig i utgangspunktet, at flyttinger kan være veldig opprivende for barn, og stort sett er de det. Men det kan også være bra for barn å bli flyttet hvis omsorgsbasen de har, er så skadelig for dem at det f.eks. kan skade deres utvikling. Derfor er jeg veldig positiv til forslagene i Raundalen-utvalget om å innføre et nytt prinsipp som handler om et utviklingsstøttende prinsipp, i tillegg til de prinsippene som allerede ligger der, og at man i større grad tar utgangspunkt i barns behov for tilknytning og samspill. Det er også mye spennende forskning i dette materialet som nettopp viser barns behov for å ha stabilitet, ha en god omsorg, ha gode rammer rundt seg, og i hvert fall ikke omsorgsrammer som skader deres funksjon eller helse senere i livet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-10:
Jeg er noe overrasket over intensiteten her nå, for jeg er helt enig i at det er behov for å redusere antallet flyttinger når det er utilsiktede flyttinger og uønskede flyttinger. Flyttinger som er ønsket, kan være hvis det er åpenbart at barnet ikke har det bra, hvis barnet f.eks. skal utredes, eller hvis man finner ut at det er andre typer forhold som vil være bedre for disse barna, men da må det være planlagt. Personlig er jeg blitt sterkt berørt av en masteroppgave som har blitt forelagt oss i det siste, «Hør på meg», som er utarbeidet av Janne Berge. Den handler om hvordan man bl.a. gjennom å høre på barn og lytte skikkelig til barn kan bidra til mer stabile relasjoner og færre flyttinger. Jeg mener vi bør sørge for at vi i større grad lytter til barna. Derfor har vi også foreslått flere endringer når det gjelder lovverket. Så må vi også følge opp med praksis og kompetanseheving. Også den styrkinga som vi nå gjør av det kommunale barnevernet og av tilsyn, vil bidra til at vi reduserer antallet utilsiktede flyttinger.
Lars Joakim Hanssen (Fremskrittspartiet), 2012-10-10:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «De siste 10 årene har vi sett en betydelig nedgang i antall gårdsbruk. Bare i Hedmark har det blitt mørkt i mer enn 2 000 gårdsbruk siden årtusenskiftet. Dette skjer til tross for at et betydelig tollvern skal beskytte næringen. Ser statsråden at det er andre virkemidler som skal til for at færre gårdsbruk legges ned?»
Lars Joakim Hanssen (Fremskrittspartiet), 2012-10-10:
Kun 14 pst. av norske bønder driver landbruk på heltid. Mange unge velger bort yrket fordi det er vanskelig å drive på heltid. Er statsråden enig i at rigide regler som delingsforbud, makspris på landbrukseiendommer, boplikt og produksjonstak vanskeliggjør muligheten for folk til å kunne drive landbruk i Norge på heltid?
Lars Joakim Hanssen (Fremskrittspartiet), 2012-10-10:
Hver dag legges tre gårdsbruk ned. Vi har for ikke mange måneder siden vært gjennom en smørkrise. Som følge av smørkrisen opphevet myndighetene produksjonstaket midlertidig på produksjonen av melk for å motvirke økende krise. Det klarte man. Så går man tilbake til samme rigide regelverk med produksjonstak. Ser statsråden at det er systemet det er noe feil med i landbruket?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-10-10:
Jeg synes for så vidt det er bra at representanten Bredvold, og nå representanten Hanssen, er bekymret for at gårdsbruk legges ned, også i vårt hjemfylke Hedmark. Men jeg må si at det framstår litt som krokodilletårer, siden representanten Hanssen representerer et parti som ville sørget for vesentlig sterkere nedlegging av gårdsbruk dersom landbrukspolitikken deres ble gjennomført, og da som en følge av en brutal lønnsomhetssvikt i landbruket, ikke på grunn av økt produktivitet og teknologiframgang, som er en av hovedårsakene til bruksendringene som vi ser nå. Tilstrekkelige inntektsmuligheter er avgjørende for at mange nok skal finne det interessant å produsere mat og drive gårdsbruk i det nokså kalde høykostlandet Norge – det kalde og bratte landet vårt. Regjeringen legger derfor stor vekt på å bedre inntektsmulighetene i jordbruket. I det arbeidet er tollvernet en bærebjelke. Norske bønder må ha en pris for sine produkter som står i forhold til kostnadene. Uten et velfungerende tollvern ville vi ikke ha det. Prisinntektene utgjør to tredeler av bøndenes bruttoinntekt. Det er riktig, som representanten antyder, at tollvern ikke kan være det eneste virkemidlet, og særlig ikke i arbeidet med å opprettholde en variert bruksstruktur og landbruk over hele landet. Derfor bruker vi også flere andre virkemidler, særlig budsjettstøtten er viktig. Høye prisinntekter kommer særlig de store volumprodusentene i sentrale områder, som f.eks. rundt Mjøsa der jeg bor, til gode. Det er gjennom andre virkemidler vi driver distrikts- og strukturpolitikk for å ta i bruk landbrukets ressurser i dal- og fjellbygder over hele landet, à la Østerdalen i vårt fylke. Det er gjennom budsjettstøtten vi gir ekstratilskudd til mindre bruk for å kompensere for kostnadsulempene de har. Det er der vi har fraktordningene som reduserer geografiske ulemper, det er der vi har velferdsordningene som er avgjørende for en levelig bondehverdag, og det er der vi har midler til ny næringsutvikling for økt verdiskaping og flere bein å stå på på norske gårder. Budsjettstøtten virker sammen med tollvernet, samvirkets rolle med mottaksplikt, med kvoteordningen og konsesjonsregulering til å sikre lønnsomhet og variert bruksstruktur over hele landet. Det meste av det jeg nå har vist til, vil jo Fremskrittspartiet redusere eller avvikle. De foreslår årlig å kutte 7 mrd. kr på jordbruksavtalen, og de vil redusere tollvernet. Ble dette gjennomført, ville nettoinntekten i jordbruket stort sett vært borte fra det første året. Det hjelper ikke å kompensere med skattelette når man ikke har noe å skatte av. De som er opptatt av et levende landbruk over hele landet, bør sette pris på regjeringens vilje og evne til å bruke et variert sett av virkemidler for å oppnå nettopp et levende og godt landbruk, og at vi også er villig til å ha et velfungerende tollvern som sikrer avsetning av norske landbruksprodukter.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-10-10:
I norsk jordbruk i dag er det over 50 000 årsverk. Det er over 40 000 årsverk i norsk næringsmiddelindustri og den landbaserte næringsmiddelindustrien. Det er en betydelig og stor næring som betyr enormt for store deler av landet. Det er en av landets desidert største næringer når du tar næringsmiddelindustrien og landbruket og ser det sammen. Vi har et mål om å øke produksjonen, øke matproduksjonen – ikke redusere den – for vi ønsker å ha den verdiskapingen, og vi mener også det er en fordel for Norge å ha en viss grad av selvforsyning av mat sånn at vi ikke er helt avhengige av import. Så regjeringens mål er å øke produksjonen – ikke rive ned, som er Fremskrittspartiets målsetting. De virkemidlene vi bruker i landbrukspolitikken, er nettopp for å sikre at vi kan bruke landets arealer – om det er i de mest sentrale strøk rundt Oslofjorden, Mjøsa, i Finnmark, eller i dalstrøk som Gudbrandsdalen og Østerdalen.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-10-10:
Svaret på det er nei. Hvis du tar melk som et eksempel, så er jo noe av utfordringen der at vi bruker bare en liten andel av melken til smør, altså melkefettet, og godt over 90 pst. må vi bruke til andre typer produkter. Så hvis vi bare hadde økt melkeproduksjonen for å dekke hele smørbehovet som er akkurat nå, hadde vi ikke hatt avsetning for resten av melken, og over 90 pst. av melken hadde vi ikke hatt noe sted å bruke. Derfor er det en reguleringsimport av smør som nå markedsregulator foretar. Men vi har et godt system i Norge, og det gjør at vi får brukt ressursene rundt i hele Norge, brukt gressarealene rundt i hele Norge, og det er mange som er villige til å investere og satse. Regjeringen kommer til å stimulere til mer satsing innenfor landbruket i årene som kommer, fordi vi ønsker å øke nasjonalproduksjonen og ha en matproduksjon basert på norske ressurser, som skaper verdiskaping og arbeidsplasser rundt omkring i hele landet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
På vegne av representantene Christian Tybring-Gjedde, Kenneth Svendsen, Jørund Rytman og meg selv framsetter jeg forslag om skattefritak for arbeidsgiverfinansiert månedskort.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-11:
På vegne av Borghild Tenden og meg sjøl vil jeg fremme et forslag om flere sentre for fremragende utdanning.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-11:
Her er det mange inkonsekvenser i argumentasjonen, men jeg skal spørre om det helt grunnleggende. Statsråden sa faktisk at dette forslaget skulle bidra til å styrke menneskerettighetene. Det resonnementet tyder på at det er brudd på menneskerettighetene enten å jobbe med syke mennesker eller å være innlagt på en avdeling med syke mennesker som kan utgjøre en risiko for vold. Det betyr jo at vi i prinsippet kan gravlegge alt vi har jobbet med når det gjelder å få ned tvangsbruk i psykisk helsevern, for det vil si at det foreligger alltid en risiko for vold blant de aller sykeste. Den eneste måten å fjerne all den risikoen på, altså oppfylle menneskerettighetene ut fra statsrådens definisjon av menneskerettigheter, er å isolere alle som i noen som helst tenkelig situasjon vil kunne utgjøre en trussel for vold. Er dette det statsråden faktisk mener, eller er det andre grunner til at hun mener at dette styrker et forslag som jeg mener klart kan komme i brudd med menneskerettighetene?
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-11:
Jeg må kommentere representanten Høie, som mener at vi skaper frykt. Det er fordi vi er redde. Vi er redde for de følgene dette faktisk skal få, og vi mener at vi i det som ligger foran representantene i salen nå, har gjort en grundig jobb for å møte det som også vi mener er utfordringa, men der man legger de grunnleggende rettsprinsippene til grunn. Jeg frykter at dette bryter med norsk grunnlov, og jeg mener at det bryter med EMK. Grunnen til at jeg ikke er helt sikker på om det bryter med Grunnloven, er at alle faktorene i EMK ikke er lagt inn i Grunnloven, sånn som vi ønsket det skulle gjøres. Men dette tror jeg ikke blir ferdig i dag – for å si det sånn. Dette er et brudd på det å omgås de aller, aller svakeste. Vi gjør en innstramming som ikke følger de allmenne rettsprinsippene. Det er de svakeste som her blir utsatt for mulige overgrep, som kan bli sykere, og som heller ikke alltid kan framstille hvorfor de er blitt utsatt for overgrep. Dette kan være så syke mennesker at overgrep ikke kan kontrolleres. Så må jeg svare Breen. Jeg skal gi Breen ett eksempel. I § 4 A-12, første setning står det at alle som besøker noen på et sånt sted, skal kontrolleres. Slik er det ikke hvis du sitter i fengsel. Hvis du sitter i fengsel, er f.eks. advokaten din garantert å få komme inn og besøke deg uten å bli kroppsvisitert, kjørt gjennom metalldetektor eller utsatt for andre ting. Det er flere slike ting i loven – i dag innstrammer vi så sterkt at det faktisk er fanger som sitter inne for store forbrytelser de har gjort i full bevissthet, som ikke blir utsatt for et sånt regime som vi i dag vedtar. I det hele tatt bruker man ordet «skal» på en rekke steder – både i §§ 4 A-12, 4 A-10 og 4 A-9 velger man å ikke ha en vurdering om hvorvidt det gjelder, men man bruker ordet «skal». Det er en sterk innstramming også i forhold til det som er kriminalomsorgen, som Breen akkurat snakket om. Det å utsette syke for enda mer tvangsmidler, det å ikke gjøre dem rettslig kontrollerbare, det å ikke ha systemer som sikrer oss mot overgrep, det å ikke gjøre ting som gjør at alle de som blir utsatt for de hardeste pressmidlene, ikke skal ha noen rettssikkerhet knyttet til de vurderingene, mener jeg er ganske skremmende. Jeg tror vi kommer til å komme tilbake til dette. Når tåka etter 22. juli begynner å legge seg, begynner vi å skjønne at de prinsippene vi skal vedta, faktisk skal gjelde alle mennesker, ikke bare ett enkelt tilfelle.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-11:
Venstre prøver hver dag i denne salen å gjøre regjeringas vedtak bedre. Vi fremmer daglig forslag og blir nesten alltid nedstemt. Men i denne saken har vi fått være med. Parlamentarisk leder i SV sa på Nyhetskanalen at en god klimamelding har blitt bedre. Jeg vil bare ha bekreftet fra statsråd Bård Vegar Solhjell at han deler oppfatninga til sin parlamentariske leder.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-11:
Jeg merker meg statsrådens sterke engasjement for gran. Nå uttrykte miljøvernministeren i denne prosessen at han ikke ønsket seg noen granplantasjer på Vestlandet. Det er Venstre veldig enig i, og det er ingenting i denne meldinga som legger noe grunnlag for at vi skal starte med den typen produksjon, og at vi skal undergrave artsmangfoldet, som også er en viktig del av det miljøet vi faktisk er med og kjemper for. Så spørsmålet mitt til statsråden er om han deler miljøvernministerens uttalelser og bemerkninger og Venstres meninger da vi skrev under dette forliket.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-11:
Nå skal jeg teste ut litt hvordan det er å være på lag med Meltveit Kleppa. Det er mulig spørsmålet blir sett på som en test, og det er det det er ment som: Hvordan vil det klimaforliket som nå ligger på bordet, endre Nasjonal transportplan, og hvordan ser statsråden på de føringene som ligger i dette forliket i forhold til de forslagene hun skal legge på bordet?
Bent Høie (Høyre), 2012-06-11:
Gjennom helgen har en via media blitt oppmerksom på at det ved noen av de lokale psykiatriske avdelingene allerede delvis er satt i gang sikkerhetstiltak, slik det foreslås i dette lovverket, og som kun skal gjelde de regionale avdelingene. Det kom også fram i høringen at enkelte av de ansattes organisasjoner var bekymret for sikkerheten ved de lokale enhetene og for det at det nå blir så pass stor forskjell på sikkerhetstiltakene, også vil øke presset om overføring av pasienter til de regionale avdelingene. Vil regjeringen nå, i etterkant av denne saken, foreta en vurdering av om det også er behov for en gjennomgang av lovverket knyttet til de lokale avdelingene og sikkerhetstiltak der?
Bent Høie (Høyre), 2012-06-11:
Det var to vesentlige forhold som jeg ikke fikk anledning til å gå inn på i mitt hovedinnlegg, og det er det som er mye knyttet til debatten rundt det forslaget som nå ligger. Det første er diskusjonen rundt kriterier for å bli overført til den nye enheten med særlig høyt sikkerhetsnivå. Da vil jeg be om at man også ser på de strenge kriteriene som er lagt i arbeidet i proposisjonen, som også statsråden var inne på i sitt innlegg. Dette er pasienter med en særlig høy risiko knyttet til rømning, gisseltaking, alvorlig voldelig atferd eller angrep mot pasienten selv, medpasienter eller personell. Som man skriver i proposisjonen, vil det være sjelden at pasienten i seg selv er årsaken til at det foreligger en så høy risiko som man her beskriver. Det vil si at man i all hovedsak i de fleste tilfeller også må ha et nettverk utenfor som kan bidra ved dette. Men i de tilfeller det knyttes til pasientens egen situasjon, må det være konkrete planer, også der man f.eks. tidligere har vist at man har evnen til å gjennomføre denne typen handlinger. Det gjør at i realiteten vil kriteriene for overføring være tilsvarende det som er knyttet til straffeloven – at man er dømt til psykisk helsevern. Men det utelukker ikke andre pasienter, og som representanten Breen var inne på, spesielt pasienter som blir overført til psykisk behandling etter at de er straffedømt, og som ikke er dømt til psykisk behandling. Det er også verdt å trekke fram noe som ikke kommer så mye fram i dag, men som har vært en vesentlig del av diskusjonen tidligere, nemlig om det skulle ha vært en egen domstolsbehandling knyttet til overføring til den særlige enhetens sikkerhetsnivå. Det var fra Høyres side det vesentligste diskusjonspunktet knyttet til dette forslaget. Men når det gjelder frihetsbrudd som vil være gjenstand for domsprøving etter tvisteloven kap. 36 eller straffeloven kap. 39 b, mener vi det i de fleste tilfellene vil være et spørsmål knyttet til de regionale sikkerhetsavdelingene. Vi mener derfor at muligheten til å prøve vedtak i kontrollkommisjonen vil være tilstrekkelig for overføringen til dette høyere sikkerhetsnivået. Det er grunn til å si at en del av de beskrivelsene av dette forslaget som representanten Skei Grande kommer med, kan være med på å skape frykt når det gjelder hva dette i realiteten innebærer, fordi beskrivelsen blir veldig generell i forhold til det som faktisk konkret foreslås.
Bent Høie (Høyre), 2012-06-11:
De menneskeskapte klimaendringene gir oss store utfordringer, men også store muligheter hvis en møter det tidlig og offensivt. For et konservativt parti som Høyre er det vesentlig å legge til grunn et føre-var-prinsipp og samtidig sikre at vi ikke gir våre etterkommere jobben med å rydde opp etter oss. Ved klimaforliket i 2008 bidro Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre til at vi satte oss mer ambisiøse mål i klimapolitikken. Klimameldingen skulle gi oss svarene på hvordan en skulle nå disse målene. Derfor har Høyre vært utålmodig med hensyn til regjeringens gjentatte utsettelser av denne meldingen. Jo lengre tid det går, jo vanskeligere er det å nå målene fra klimaforliket. Regjeringspartienes krav om at Fremskrittspartiet ikke skulle ses ved forhandlingsbordet, satte mulighetene for et bredt forlik i fare. Men for Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre var det imidlertid viktigere å få til resultater enn å fortsette spillet. Men ikke resultater for enhver pris. Vi forhandlet med utgangspunkt i de kravene som vi også var blitt enige med Fremskrittspartiet om. Derfor vil også flertallet av forslagene i dag bli vedtatt enstemmig. Man kan på mange måter si at denne prosessen ikke bare bidro til en bedre klimamelding, men den bidro også til et bedre klima-klima mellom de ikke-sosialistiske partiene. Vi mente at regjeringen hadde brukt for lang tid på arbeidet med å få ferdig meldingen, og var derfor i forhandlingene spesielt opptatt av å få til flere forpliktende tiltak og penger allerede i 2013. Hadde vi ikke fått til dette, ville mye av behovet for et forlik vært borte. Etter 2013 vil vi uansett arbeide for at flertallet har en enda mer ambisiøs politikk. Fra forliket vil jeg spesielt trekke fram en styrket og bedre belønningsordning for kollektivtransport i storbyene, det at man allerede i 2013 får konkrete tiltak i arbeidet med å fase ut oljefyring rundt omkring i landet, både i private hus og i offentlige hus, og ikke minst vil jeg trekke fram et styrket miljøteknologifond. Om dette siste er det uenighet om hvordan avkastningen av fondet skal settes. Fra Høyres side vil vi jobbe for at man kan få en større avkastning, slik at man raskere kan innfase større beløp når det gjelder å utvikle ny, miljøvennlig teknologi. Norge har det beste utgangspunktet for å være et foregangsland på dette området, hvis man legger en mer ambisiøs politikk til grunn.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2012-06-11:
Det eneste man fra helse- og omsorgskomiteen har en dissens på, gjelder § 4 A-8 første ledd. Der har Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet fremmet et alternativt forslag. Essensen i det forslaget går på at de som skal kunne flyttes opp til det øverste sikkerhetsnivået innenfor det psykiske helsevernet, må være dømt til tvungent psykisk helsevern. Det som undrer meg i den saken, er hvordan Fremskrittspartiet får dette til å henge sammen med sin kritikk av regjeringen i en rekke andre saker, hvor man gang på gang påpeker at regjeringen ikke tar samfunnets behov for beskyttelse på alvor. Jeg har lyst til å få en kommentar fra Fremskrittspartiet på hva de tenker rundt denne problemstillingen. Det man fort da kan få, er en del av de menneskene som pendler litt mellom kriminalomsorgen og psykiatrien, hvor man da f.eks. kan ha en situasjon hvor en person blir dømt for drap, det blir ordinær rettergang, personen havner i fengsel, får ordinær fengselsstraff, og så får vedkommende en psykose og trenger psykisk helsehjelp. En naturlig prosess for det i dag er at man havner på det høyeste sikkerhetsnivået innenfor helsevernet. Som jeg forstår Fremskrittspartiet, mener dere at denne personen ikke i det hele tatt skal kunne settes på det høyeste sikkerhetsnivået, og jeg undres da på hvordan det kan henge sammen med det fokuset Fremskrittspartiet ofte later til å ha når det gjelder samfunnets sikkerhet, gitt det man vet om de problemene man har hatt ved de regionale sikkerhetsavdelingene både med rømning og gisseltaking. Så jeg har lyst til å utfordre Fremskrittspartiet på det ene poenget. Så har jeg også lyst til å utfordre Venstre på noe. For det første synes jeg det høres ut på representanten Skei Grande som om alle personer som er i det psykiske helsevernet, enten er i det regionale psykiske helsevernet eller på tur til å havne på det nye sikkerhetsnivået. Det er jo ikke tilfellet. De aller fleste er på et mye, mye lavere nivå og vil ikke være i nærheten av å bli omfattet av det nye regelverket. Men det jeg har lyst til å utfordre representanten Skei Grande på, er: Hva er det hun mener er strengere med den nye sikkerhetsenheten kontra det man ser i høyrisikofengsel – når du da to ganger i ditt forrige innlegg påpekte at dette er mye, mye strengere enn det man har i fengsel? Hva konkret tenker du på da?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
Mange av oss er av den oppfatning at psykiatrien må styrkes, og ikke minst at vi må fjerne stigmatisering og få forståelse for at det er en sykdom og intet annet. Med andre ord: Psykisk syke skal behandles med verdighet. Nå går vi inn i en situasjon der man i fremtiden faktisk kan få den situasjonen at psykisk syke mennesker plutselig befinner seg på cella ved siden av Behring Breivik eller andre tungt kriminelle. Spørsmålet blir da om statsråden virkelig mener at dagens helsetilbud til psykisk syke er så dårlig at de må sperres inne i fengsel for at samfunnet og den enkelte pasient skal kunne føle seg trygge.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
Jeg tror jeg skal gå over på en annen vinkling i denne saken. Man kan lese i proposisjonen: «Det er ikke tatt stilling til etablering av en slik enhet ennå, og departementet vil komme tilbake til eventuelle behov for midler til drift og investeringer i de årlige budsjettforslagene.» Likedan står det også i proposisjonen at det ikke er tatt stilling til hvorvidt en slik enhet skal ligge innenfor et fengsel eller utenfor. Når det er slik at vi for bare noen få dager siden har kunnet lese i media at en slik enhet allerede er nærmest ferdig bygget på Ila, er det grunn til å stille seg noen spørsmål. Da må spørsmålet bli: Har statsråden gitt Stortinget riktig informasjon, eller er det kommunikasjonen med justisministeren som er dårlig?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
Jeg ba om et treminuttersinnlegg fordi representanten Breen gjorde noen visitter til Fremskrittspartiets stillingstaking i denne saken på det ene punktet hvor vi skiller oss fra regjeringen. Det er viktig å understreke at Fremskrittspartiet har en del skepsis når det gjelder Grunnlovens bestemmelser og tilbakevirkende kraft, det har jeg gitt uttrykk for, men vi har tvilt oss til å støtte innstillingen. Men når jeg hører representanten Breen angripe Fremskrittspartiet, snakker han som en justispolitiker. Han refererte til justispolitikk i sitt første innlegg, og han understreket det langt på vei i sine holdninger i sitt andre innlegg. Dette, som vi andre snakker om, og som vi burde snakke om, er helsepolitikk. Vi snakker om psykisk syke mennesker, og det er ikke justispolitikk. Det kan også virke som om representanten Breen har glemt hva Fremskrittspartiet er med på i innstillingen, og som det er flertall for, nemlig det at vi må ha en innstramming av de regionale sikkerhetsavdelingene. Det ligger faktisk i innstillingen, og det har Fremskrittspartiet gitt uttrykk for gjennom mange, mange år. Og ja, det finnes fanger som – på samme måte som de som ikke er fanger – blir psykotiske. Det finnes sikkert både de som er dømt for å ha snytt på skatten, og de som er dømt for drap, men det finnes også mennesker som ikke er dømt for noe som helst. Vi ønsker at psykisk syke mennesker skal få behandling i det ordinære behandlingsapparatet. Er det fare for deres egen eller andres sikkerhet, har vi altså de regionale sikkerhetsavdelingene, som Fremskrittspartiet – og nå heldigvis også regjeringen – ønsker å stramme inn; vi ønsker å gjøre dem enda bedre. Dette er svaret. Vi ønsker at psykisk syke mennesker skal behandles som psykisk syke mennesker og ikke måtte sone i en celle ved siden av massemordere.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-06-11:
Jeg har et spørsmål om hvorvidt helseministeren har forståelse for den avgrensingen Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti gjør i saken, der vi foreslår at kun pasienter som er dømt til tvungent psykisk helsevern, kan overføres til enhet med særlig høyt sikkerhetsnivå. Noe av bakgrunnen er at en del av disse vil kunne oppleve det som straff, i og med at plasseringen av denne avdelingen kan være innenfor fengselsmurene.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-11:
Jeg har lyst til å understreke at psykiatrien de senere årene har vært styrket. I hele landet har psykiatrien vært styrket, ikke minst ved utbyggingen av distriktspsykiatriske sentre, som det er mange av rundt om i kommunene, og som har bidratt til en mye bedre behandling av psykisk syke. De er gitt et mye bedre tilbud, et tilbud det også mange steder er opp til den enkelte hvordan en vil benytte, ved at man kan velge å legge seg inn. Når det gjelder denne saken, dreier den seg om tre ting: Den dreier seg om at sikkerhetsnivået ved de regionale sikkerhetsavdelingene – hvor det er mange typer pasienter – skal heves, at det åpnes for en enhet med et særlig høyt sikkerhetsnivå, og at vi med en nasjonal koordineringsenhet skal få en bedre oversikt over dem som er dømt til tvungent psykisk helsevern.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-11:
Komiteen har jo bedt om at det blir fulgt med på dette. Vi vil følge med på de erfaringene som gjøres. Men jeg har lyst til å understreke at her er man i et dilemma, for det er mange som legges inn ved psykiatriske avdelinger som verken er voldelige eller farlige for noen. De er bare syke, og det å innføre denne typen sikkerhetstiltak der ville egentlig være veldig inngripende, særlig fordi både Stortinget og regjeringen er opptatt av at vi skal bruke så lite tvang som mulig. Så dette er en vanskelig avveining. Samtidig har jeg forståelse for at noen står i veldig vanskelige saker. Men dette er jo noe vi må følge med på, og som krever en gjennomgang av sikkerheten generelt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-11:
Jeg har lyst til å understreke at når det gjelder avdelingen med særlig høy sikkerhet, vil det være en veldig grundig vurdering av hvilke pasienter som blir lagt inn der. Men jeg vil også gjenta det jeg sa i innlegget mitt, om at med det skillet vil man unnta pasienter som er dømt for alvorlige forbrytelser, og som er farlige for samfunnet, men som blir akutt psykisk syke i fengsel og må behandles i helsevesenet. De ville da ikke kunne overføres til en slik enhet, og hvor skulle man ivareta dem da? Det er ikke sikkert man har god nok sikkerhet på de ordinære avdelingene til at den sikkerheten kan ivaretas. Det synes jeg også er en faktor man må ta med. Derfor dreier dette seg bare om sikkerheten og sikkerhetsnivået, og det gjelder generelt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-11:
Jeg mener at menneskerettighetene gjelder for alle. Det gjelder både for dem som er dømt til tvungent psykisk helsevern, for dem som er i psykiatrien, og for samfunnet for øvrig – hver enkelt innbygger i dette landet og i andre land. Det gjelder for alle. I noen tilfeller er man nødt til å gjøre noen inngripende tiltak overfor enkeltpersoner for å beskytte den enkelte, pasienten selv eller personell, og for å ivareta sikkerheten med tanke på rømning, gisseltaking eller angrep utenfra, og også med tanke på samfunnet for øvrig. Det mener jeg at dette forslaget ivaretar. Jeg mener at det lovverket vi har hatt, ikke godt nok og i høy nok grad har ivaretatt sikkerheten på de regionale sikkerhetsavdelingene. Det mener jeg må gjøres noe med, og det er det dette dreier seg om. Det dreier seg om sikkerhetsnivået i psykiatrien.