Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Petroleumsnæringa er Norges viktigste næring. Den sysselsetter direkte og indirekte om lag 220 000 mennesker, og ikke minst har den gitt og gir fellesskapet enorme inntekter, som vi også trenger videre for å bygge velferdssamfunnet videre ut. Jeg vil innledningsvis kommentere overskridelsene på Snøhvit-prosjektet. Det er svært beklagelig at vi nå får ytterligere overskridelser på dette prosjektet, og at de totale overskridelsene kan komme helt opp mot 12 milliarder kr. Som statsråden har redegjort for, blir det pekt på flere grunner til dette. Jeg må si at jeg ser fram til å få en noe fyldigere redegjørelse, slik statsråden har varslet, enn den vi fikk høre så langt i dag. Jeg stiller meg undrende til at vi nå får flere overskridelser, og jeg vil minne om at statsråden så sent som 6. oktober i fjor skrev i et brev til meg: "Statoil forventer videre at de øvrige deler av Snøhvit-prosjektet vil ferdigstilles i henhold til planer og kostnadsestimater, slik at utsleping av lekter og oppstart av forpliktede gassleveranser kan gå som planlagt." Det vil si at vi for et halvt år siden ble orientert om at alt var under kontroll. Da er det ekstra oppsiktsvekkende at det nå er nye og så store overskridelser som dem vi nå er blitt presentert. Her er det åpenbart at det må være en mye tettere oppfølging av det viktige prosjektet som Snøhvit-utbygginga faktisk er. Derfor må nå alt settes inn for at dette ikke skal skje igjen. Som vi også har hørt, er det flere forhold som spiller inn, og som er grunnen til at en er der en er. Det vakte stor oppsikt og mye debatt da Statoil valgte å gi store og viktige kontrakter til det spanske verftet Dragados. Det medførte at situasjonen ved bl.a. Kværner Rosenberg i Stavanger og i Egersund ble alvorlig. Flere hundre norske industriarbeidsplasser gikk tapt. Det bør nå være klart for de fleste at det kanskje ikke var så lurt å velge et spansk verft, selv om det var billigst der og da. Jeg tror at én lærdom en i hvert fall bør trekke av dette, er at det å tenke mer i retning av helhetlige kontrakter, og hvor også norsk industri kan konkurrere på en bedre måte enn det vi så langt har sett, er bra. Derfor er jeg glad for at det også er bred oppslutning om å tenke i retning av det som komiteen i dag legger fram. Jeg er også glad for forslaget om å be Regjeringen gå igjennom konkurransesituasjonen for våre offshorerettede verft i forhold til andre EØS-land. Det er knyttet store utfordringer til det å forvalte de gjenværende olje- og gassressursene på sokkelen på en måte som er til det beste for fellesskapet vårt. Da er det mange hensyn vi må ta. Ikke minst må vi greie å ta vare på og utvikle hele petroleumsklyngen. Det verste som nå kan skje, er at vi setter oss i en situasjon der vi får en dramatisk nedbygging av denne viktige industrien. Da vil vi miste en verdifull og helt nødvendig kompetanse, som vi har brukt årtier på å bygge opp i Norge. For Arbeiderpartiet er akkurat dette svært viktig. Mange av de tiltakene vi peker på i innstillinga, er derfor rettet inn mot det å unngå en dramatisk nedgang i denne sektoren. I fjor mistet vi om lag 5 000 arbeidsplasser i leverandørindustrien. Nedgangen er bare en begynnelse på en utvikling, dersom vi ikke nå iverksetter aktive tiltak. Selv om sysselsettinga akkurat nå er høy og det ser ganske bra ut, vet vi at den om vel ett år vil avta, når prosjektene som nå er under bygging, går mot ferdigstillelse. Det er slik at etter utbygginga av Ormen Lange, som vi vedtok her i Stortinget for kort tid sia, er det ingen andre store prosjekter som er klare for å bli iverksatt. Derfor er jeg glad for at det er en samlet komite som i dag ber Regjeringa sammen med oljeselskapene gå igjennom en lang rekke prosjekter som ligger noe fram i tid, og vurdere tiltak slik at man om mulig kan gjennomføre og framskynde noen av dem på en forsvarlig måte. Det kan være ett av flere bidrag for å unngå at flere tusen blir permittert og oppsagt om kort tid. Det letes for lite, og der det letes, gjøres det for få interessante funn. Dette er kanskje det mest urovekkende ved norsk sokkel akkurat nå. Arbeiderpartiet mener derfor det er viktig å få opp leteaktiviteten. Da må det gis tilgang til attraktive arealer å lete på. Vi er enige om mye i denne innstillinga. Det er bra at Regjeringa nå gjenåpner for leting i Barentshavet, men det er blitt skapt en usikkerhet om den framtidige letinga i Barentshavet. Jeg viser igjen til den kronikken som fylkesordfører Helga Pedersen og fylkesrådslederen i Troms, Paul Dahlø, hadde i gårsdagens VG. At Regjeringa vil avvente resultatene av de tre prøveboringene som de nå har åpnet for, før de vil ta stilling til om det skal lyses ut flere blokker, er sikkert velegnet som indremedisin i Regjeringa, men det er ikke et velegnet virkemiddel for å skape forutsigbarhet for oljenæringa, og heller ikke for den nordlige landsdelen, som nå ivrer etter å holde på den gløden som Snøhvit-utbygginga så langt har skapt. Arbeiderpartiet mener at myndighetene og oljeselskapene har et felles ansvar for å sørge for at aktiviteten på sokkelen vises igjen i form av arbeidsplasser på land. Jeg har vært innom leverandørindustrien. Men også når plattformene og feltene er i drift, må folk langs kysten i store deler av landet oppleve at oljen gir oss aktiviteter og kjærkomne arbeidsplasser også på land. Driftsorganisasjonene og forsyningsbasene er helt sentrale og viktige i denne debatten. Mange har stilt seg undrende til at Regjeringa i meldinga legger opp til en mer fleksibel konsesjonspolitikk, og er urolige for at dette kan føre til nedbemanninger og mer sentralisering av baseoppgaver. Olje- og energiministeren har i et brev til komiteen avkreftet dette. Jeg er allikevel glad for at et flertall i komiteen i innstillinga sier at konsesjonsvilkårene skal stå ved lag. Vi ønsker ikke noen usikkerhet omkring dette spørsmålet. Det er bred enighet om at utvinningsgraden må økes. En helt nødvendig forutsetning for dette er at det blir forsket mer. At Regjeringa nå foreslår 1 milliard kr til forskningsfond, er bra, og det er et viktig skritt i riktig retning. Avkastninga vil gi oss ca. 40 mill. kr mer til forskning i året. Det er en bra start. Vi mener imidlertid fra Arbeiderpartiets side at det beløpet bør høynes. Vi vil derfor neste år komme tilbake med forslag om å øke det med 1 milliard kr til, slik at avkastninga blir på 80 mill. kr pr. år. Jeg er også glad for at det er så bred enighet omkring metoden med injeksjon av CO2 for å få mer olje ut av reservoarene. Jeg mener det er viktig at vi greier å realisere prosjekter som f.eks. Gullfaks, som kanskje er det prosjektet som har kommet aller lengst. Det er et veldig viktig signal som komiteen og Stortinget senere i kveld kommer til å gi om det spørsmålet. Vi har hatt petroleumsaktivitet på norsk sokkel i snart 40 år. I alle disse årene har hensynet til miljøet og fiskeressursene stått sentralt i den politiske debatten. Slik er det også nå. Vi har hatt høy miljøstandard i næringa. Jeg mener at vi kan slå fast at petroleumsaktiviteten ikke har gått ut over miljøet og fiskeressursene. Men vi må alltid strebe etter å bli enda bedre. Krav til nullutslipp er et viktig tiltak, for å nevne ett eksempel. Ikke bare i de nordlige områdene, men også på andre deler av sokkelen, må vi stille strenge miljøkrav. Meldinga vi debatterer i dag, ble presentert samtidig med revidert nasjonalbudsjett, der Regjeringa foreslo mindre endringer i petroleumsskatten. Arbeiderpartiet støtter som kjent disse endringene. Vi er likevel noe usikre på om grepene Regjeringa totalt foreslår for petroleumssektoren, er tilstrekkelige for å opprettholde aktiviteten på et så høyt nivå som vi ønsker, og slik at vi faktisk greier å følge den langsiktige utviklingsbanen. Fra Arbeiderpartiets side mener vi at Regjeringa burde ha foretatt en ny vurdering av f.eks. volumfradrag for haleproduksjon, som kunne ha vært et viktig bidra for å øke utvinningsgraden og for å opprettholde aktiviteten på et høyt nivå. Jeg er allikevel glad for at det er flertall for å be Regjeringen vurdere ytterligere incentivordninger for økt haleproduksjon. Det er i hvert fall ett viktig skritt på vegen. Fra Arbeiderpartiets side mener vi også at det burde vært en gjennomgang av de mindre SDØE-andelene for å se om det også kunne ha vært et bidrag for å få til en mer effektiv drift av enkelte felt. Vi ønsket også å se om det var mulig å finne flere incentiver, slik at vi fikk til mer leting. Dessverre må vi konstatere at det ikke er flertall for disse forslagene. Men næringa trenger forutsigbarhet. Derfor må det fattes vedtak nå, slik at næringa vet hva den har å forholde seg til framover. Til slutt vil jeg ta opp det forslaget Arbeiderpartiet står alene om, og de forslagene vi fremmer sammen med andre partier. For øvrig anbefaler jeg Arbeiderpartiets gruppe å stemme for innstillinga.