trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2008-04-04:
Venstre meiner at vi må få meir fokus på heilskapleg pasientbehandling, og ein må satse meir på førebygging og rehabilitering. Interpellanten nemnde intermediære løysingar. Eg trur at der er det ein «missing link» i den heilskaplege behandlinga, kanskje ikkje minst når det gjeld alvorleg sjuke gamle. Her trur eg at det trengst ein konstruktiv gjennomgang av finansieringsansvaret mellom spesialistnivå og primærnivå. Eg reknar med at KS vil vere ein partnar her som departementet bør jobbe nærare med for å finne løysingar på det intermediære området. LEON-prinsippet, som fleire har vore inne på, dette med behandling på lågast mogleg effektive nivå, er vi jo einige om i teorien, men i praksis fungerer det ikkje så godt. Her har fastlegane eit stort ansvar for å prioritere dei som verkeleg treng spesialisert oppfølging, sett opp mot dei som kan klare seg med ei enklare oppfølging. Og dersom fastlegane får meir tid, tek seg tilstrekkeleg med tid, som nokre er flinke til, vil det vere eit potensial der til å hindre straumen av pasientar inn mot spesialistnivået. Det er kommunane som har ansvaret for fastlegesystemet, dei har ansvaret for sjukeheimane, og vi veit at ut frå opplegget i fastlegeavtalen skal fastlegane jobbe i offentleg legearbeid ei viss tid i veka - 7,5 timar pr. veke er det no. Men i praksis utnyttar ikkje kommunane dette, så her ligg det eit potensial på eit eller anna vis. Korleis ein skal få det til, veit eg ikkje, men iallfall veit vi at det er berre 5,5 timar i offentleg legearbeid som blir utnytta av denne avtalen, så her er det eit potensial. Vi treng fleire legar òg på sjukeheimar. Det betyr at vi kan ta oss av dei sjukaste sjuke på ein betre måte. Så har vi høyrt om svingdørspasientar, og det er jo slik at svært sjuke eldre altfor ofte blir sende fram og tilbake mellom sjukehus og sjukeheim, dei siste vekene av livet spesielt. Det er jo ikkje ei verdig omsorg - det kan vi ikkje seie. Vi treng fleire sjukepleiarar og fleire legar med kompetanse på samansette sjukdomar på sjukeheimane. Dei må lære å ta avgjerder og sjå når dei eldre er i terminalfasen og mest av alt treng ro rundt seg. Då er det ikkje omfattande operasjonar som står i høgsetet. Vi må kunne gje dei eldre ei verdig avslutning på livet. Vi kan ikkje førebyggje alderdom, men vi kan førebyggje skadar. Venstre har vore oppteke av førebygging og rehabilitering, og som interpellanten er inne på, er det mange gråsoner. Venstre trur ikkje at innsatsstyrt finansiering er løysinga på gråsoneproblematikken. Venstre har meir tru på dialog og ansvarleggjering av dei ulike forvaltningsnivåa.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-23:
Her kan jeg gjøre alle Kielland Asmyhrs ord til mine. Jeg er helt enig med ham i virkelighetsbeskrivelsen. Det er klart at tyngdepunktet for mange av landene trekker sørover og mot og rundt Østersjøen. Én strategi er at Norge er med også der, slik at vi er aktivt til stede rundt bordene og følger med på utviklingen. Den andre strategien er å heve fram relevansen av det som skjer i nord. Der gjør parlamentarikerne en viktig jobb, og vi har nær dialog med parlamentarikerforsamlingen og i presidiet for å sette nordområdespørsmål og Barentsspørsmål på dagsordenen. For eksempel Sverige, som nå har hatt formannskapet i Barentssamarbeidet, gjør en god jobb der, fordi det er alvorlig også for dem. Så har Norge forsøkt i samarbeid med Finland og Sverige å trekke opp spørsmålsstillingene som går på det nordlige Skandinavia. Det er grunnlaget for at den norske, svenske og finske utenriksminister med representanter fra forsvarsdepartementene har hatt en frekvens i møtene sine siste halvannet år, for å vise at selv om noen er kyststater – nemlig vi – og andre innlandsstater – Sverige og Finland – har vi felles utfordringer. Så svaret er: Sette det på dagsordenen, gjøre det relevant og vise fellesinteressene i samarbeid mellom regjeringer og parlamentarikere.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-23:
Det er vesentlige spørsmål som blir tatt opp her. Jeg sa i mitt innlegg at det også handler om politikk, nemlig å sørge for at Island er den ansvarlige aktøren i Nord-Atlanteren som Norge trenger som partner. Det er viktig ikke å snakke Island inn i ytterligere flyt ved å si at de nå er i spill både militær-politisk og alliansetilhørighetsmessig. Min vurdering er at Island ikke er i flyt, og at statsminister, utenriksminister og sentrale politikere snakker veldig tydelig om NATO-tilhørigheten, om den vestlige tilhørigheten og om den nordiske tilhørigheten. Og så skal vi bygge opp om det. En av grunnene er, som representanten Lønning pekte på, den måten Norge og Danmark og andre europeiske land nå bruker Keflavik på i samarbeid med Island. Det andre er at når vi diskuterer nordområdene og sikkerhetspolitikk, har Norge og Island en veldig felles profil i NATO. 29. januar neste år skal det være et seminar med NATOs generalsekretær, islandske politikere og norske, meg inklusiv, om nordområdene og sikkerhetspolitikk. Så vi må ha en høy beredskap på dette, men sørge for at Island er der de sier de skal være, nemlig forankret som en vestlig/nordisk alliert av Norge og NATO.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-23:
Jeg har iallfall ikke noe behov for å si at svaret på det kategorisk er nei. Jeg mener vi skal ha et åpent sinn for å se hvordan det fungerer. Men det er viktig å få med seg at en av grunnene til at vi nå slipper oss litt løs i denne refleksjonen, er at noen land er trygt forankret i NATO og noen trygt forankret i EU, og skuldrene er senket. Hadde vi stilt de spørsmålene i den studien Stoltenberg gjør, tror jeg vi hadde fått en veldig kjent debatt – en EU/NATO-debatt – i de ulike landene. Det ønsker vi ikke. Men jeg mener vi skal ha et åpent sinn for å se hvordan vi kan styrke nordiske mekanismer og ordninger politisk og funksjonelt på den forsvars- og sikkerhetspolitiske siden, slik at de treffer de behovene som vi har. Jeg opplever også at det er en åpenhet for det i de andre nordiske landene. Hvorvidt Nordisk Ministerråd er formen, skal ikke jeg ha sagt. Men vi har jo også en debatt om utenriks- og forsvarspolitikk i Nordisk Råd allerede, som indikerer at man har noe å bygge videre på. Som sagt skal vi ikke utelukke noen alternativer, selv om ikke jeg i dag ser helt hvordan de måtte avtegne seg.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-23:
Jeg må innrømme at jeg ikke har veldig oversikt over Nordisk Råds samarbeid mot Hviterussland, men at de nordiske landene har en mest mulig samordnet profil mot det som jo egentlig er et naboland, iallfall i vårt nærområde, mener jeg er riktig. Norge – som regjering iallfall, og med støtte av Stortinget – opprettholder et engasjement på menneskerettighetssiden, demokratisiden, i Hviterussland. Det er verdt å merke seg at Hviterussland nå er i betydelig bevegelse på mange områder, som vi skal følge meget nøye, og det er naturlig at vi gjør det i samarbeid med våre nordiske naboer. Det gjelder fra et nordisk perspektiv, men også EU er jo i sin naboskapspolitikk, bl.a. ved et initiativ tatt av Polen og Sverige, opptatt av disse østlige naboene som ligger lenger øst for de nye medlemslandene. Så det er flere akser her hvor vi ønsker å arbeide aktivt for å være til stede i forhold til demokratibevegelsen i Hviterussland.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-23:
Først: Jeg husker interpellasjonen fra representanten meget godt. Det var en god debatt, det satte veldig retning for arbeidet vårt, og jeg får nesten si det slik at vi har arbeidet hver dag og hver uke siden det, og som en del av nordområdesatsingen, for å lette grensepasseringen. Med respekt å melde mener jeg at vi har fått til mye, bl.a. kortet saksbehandlingstiden i Murmansk. Jeg sa i mitt innlegg tidligere i dag at 98 pst. av søknadene innvilges, vi har arbeidet med å lette grensepasseringen ved Storskog og har noen veldig visjonære programmer i retning av grenseboerbevis, tvillingbyene Nikel og Kirkenes osv. Men jeg må ta avstand fra den omtalen som ble gitt av generalkonsulatet i Murmansk. Jeg mener det der nedlegges et stort og viktig arbeid av dedikerte medarbeidere, norske og russiske – de gjør et viktig arbeid under ganske krevende omstendigheter. Vi er oppmerksom på at når visumsøknadene skal behandles raskt, for folk som trenger visum til forretningsreiser, er det stor utålmodighet og stort press, men vi legger vekt på at våre medarbeidere der skal opptre ryddig i henhold til lover og regler og på en human riktig måte. At behandlingen er inhuman, kan jeg altså ikke gå god for.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-10-23:
Nordisk Ministerråd har satt opp 60 mill. kr til globaliseringsprosjektet sitt fram mot 2009. Det er vi kjent med. I iveren etter å skaffe disse midlene har de nordiske informasjonskontorene blitt kasteballer mellom Nordisk Ministerråd og Foreningen Norden. Hva mener statsråden om den manglende dialogen med de nordiske informasjonskontorene? Vi har to i Norge, i Alta og i Arendal. Og: Hvorfor ønsker ikke Ministerrådet at disse kontorene, som har et svært aktivt, utstrakt arbeid, skal evalueres?
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-10-23:
Nordisk Ministerråd samarbeider med EU om demokratistøtte til Hviterussland gjennom støtte til eksiluniversitetet European Humanities University, EHU, i Vilnius, og hittil har EHU vært støttet fra Nordisk Ministerråd, Europakommisjonen og bilateralt bl.a. fra Norge. Venstre mener at vi fremdeles må fokusere mye på Hviterussland, ikke minst sett i forhold til valget i september 2008, da det ikke tilfredsstilte kravene til frie, uavhengige og demokratiske valg. Ministerrådet bør nå seriøst vurdere opprettelsen av et eget kontor i Minsk etter modell av de kontorene vi har i de baltiske land. Hvordan ser utenriksministeren på samarbeidet i Nordisk Råd og mulighetene overfor Hviterussland i den sammenheng?
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2008-10-23:
Jeg er nødt til å gi en kommentar til Fremskrittspartiet, som hevder at de blir skviset i enhver sammenheng. Jeg synes ikke det. Jeg synes også at jeg opplever et fremskrittsparti som er mye mer interessert i det nordiske samarbeidet enn jeg har opplevd i mine 16 år som medlem av Nordisk Råd. Jeg har lyst til å gjøre rede for hvilke regler som gjelder i det nordiske samarbeidet og i Nordisk Råd, rett og slett fordi det kanskje er noen som ikke vet om det her i salen. For å bli definert som en partigruppe til Nordisk Råd går det fram av Nordisk Råds forretningsorden at en partigruppe i et nasjonalt parlament, stor eller liten, må finne en tilsvarende partner i et annet land. Det vil si at det må være medlemmer fra to land for å gi et tilstrekkelig grunnlag for å danne en partigruppe. Den muligheten har nå presidiet åpnet for – før var det tre land, nå er det to. Den muligheten har altså Fremskrittspartiet valgt å ikke bruke. Det er egentlig deres sak. De har kanskje ulike motiver for det, det vet ikke jeg. Men det gjør at Fremskrittspartiet dessverre ikke blir definert som en partigruppe i det nordiske samarbeidet. Det taper de penger på, og de taper innflytelse. Men det er altså deres eget valg. Vi har i budsjettgruppen valgt å gi Fremskrittspartiet mulighet til å komme med innspill og syn på budsjettet, og det har de gjort. Det er altså ikke den norske delegasjonen som har ansvar for å peke ut de medlemmene som skal sitte i budsjettgruppen. Det er presidiets ansvar. Det er presidiets ansvar å legge fram forslag om endringer av forretningsordenen, noe de da har gjort i forhold til at man nå bare behøver å ha medlemmer i to land for å kunne danne en partigruppe. Jeg sitter altså ikke alene i presidiet, og det satt langt inne hos noen av de andre landenes representanter å få til det vi faktisk har fått til. Så til følgende misforståelse: Det er ikke krav om konsensus i Nordisk Råd. I Nordisk Råds plenum er det lov å være rykende uenige og faktisk også stemme over ulike forslag, flertallsforslag og mindretallsforslag som vi kaller det her i Norge. Det er kun regjeringene som må være enige, altså bruke konsensusprinsippet. Så bare noen få ord om Det nordiske utviklingsfondet. Jeg synes det er hasardiøst å sende 1 milliard euro rett inn i Verdensbanken og legge ned en god nordisk institusjon – 1 milliard euro, 9 milliarder norske kroner! Det er mye penger. Og uansett må vi juridisk opprettholde Det nordiske utviklingsfondet, fordi de har 35 år til igjen av alle sine låne- og bistandsporteføljer. Til slutt – jeg vet jeg er på overtid: Barentssamarbeidet, som har vært nevnt, blir det noe av. Det lages nå et innhold, sammen med russerne, til en ny Barents parlamentarikerkonferanse som skal holdes neste år.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2008-10-23:
Jeg må bare gjenta meg selv. Jeg er nok ikke alene i denne salen kanskje om å snakke «mot bedre vitende» til tider. Men akkurat i denne saken når det gjelder hvordan man skal danne en partigruppe i Nordisk Råd-sammenheng, så vet jeg at jeg er på trygg grunn. Derfor må jeg gjenta det: Regelverket i Nordisk Råds forretningsorden er slik at det har bestemmelser om at det må være partimedlemmer fra to land for å utgjøre en partigruppe. Så kan man se til Mittengruppen, som vel består av 10–15 forskjellige partier, men det må altså være medlemmer fra to land. Det kan man mene er feil, man kan mene at det er urettferdig, eller man kan sette andre merkelapper på det som kanskje ikke er særlig hyggelige. Men slik er altså regelverket i dag. Det er nå opp til Fremskrittspartiet om man vil benytte den anledningen som man har til å finne seg en partner, eller f.eks. bli medlem av en av de allerede eksisterende partigrupper – det er også en mulighet. Men det er altså opp til Fremskrittspartiet. Jeg syns det er rart at de ikke forsøker det, for de taper faktisk ganske mye penger på det også.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
Russland er et viktig naboland. Det er viktig i Barentssamarbeidet, det er viktig i Arktisk Råd, og det er også viktig i forhold til det nordiske. Og også her er grensepassering og grensehindring viktig. Jeg tok opp i en interpellasjon for halvannet år siden problematikken rundt grensepassering, men fortsatt gjenstår det veldig mye. Når jeg tar opp dette og stiller spørsmål rundt det, er det fordi jeg ikke kan komme hjem en eneste gang uten at jeg treffer på personer som klager på behandlingen de får av konsulatet i Murmansk, og det er litt besynderlig. Når skal vi få på plass en behandling av visumsøkere i konsulatet i Murmansk som ivaretar søkeren på en human måte?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
Aller først: Jeg håper representanten Brørby ikke tok mitt innlegg tidligere i dag personlig. Representanten Brørby er faktisk en av få som har vært positiv til en tilnærming, som gjør at Fremskrittspartiets gruppe skal bli noe mer demokratisk riktig fordelt. Det skal representanten ha skryt for. Jeg må også si at når representanten sier hun føler at parlamentarikere ikke når fram i det nordiske samarbeidet, skal hun vite at det er enda verre for oss, for vi når ikke engang fram i eget land, ved å være representert. Det Fremskrittspartiet ønsker, er ikke noe annet enn å få likebehandling, å få et likeverd. Det ønsker alle i alle andre sammenhenger, men i denne sammenhengen skal man ikke få det – det er ikke passende. Det opplever jeg som meget trist. Jeg syntes det var flott at utenriksministeren støttet representanten Kielland Asmyhrs tanker om å få til en reform i Nordisk Råd, for det trengs, det er helt på sin plass. Man må ikke bli mer katolsk enn paven i konservativ drakt og si at ingenting kan bli bedre i framtiden. Det går ikke an. Vanligvis har jeg veldig mye til overs for representanten Kristiansen. Vanligvis kommer vi meget godt overens. Men jeg må si at det han klarte å lire av seg fra talerstolen i dag, er trist. Det er faktisk slik at Fremskrittspartiet har fremmet flest forslag. Vi har tatt initiativ til å få på plass seminarer mot trafficking. Vi har av egen reisekasse besøkt Murmansk, besøkt St. Petersburg for å komme til bunns i hiv/aids- og tuberkulosesituasjonen. Og dette er noe vi gjør på vår fritid, ikke innenfor vår arbeidstid på Stortinget. Vi ofrer mye tid og krefter på det nordiske, og da er det utrolig kjedelig at noen har sovet så fantastisk godt i timen.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
Det er jo slik i praksis at folk vanligvis ønsker å lytte til dem som måtte føle seg forulempet – og det er på sett og vis dét Fremskrittspartiet gjør. Vi føler at vi ikke blir behandlet ut fra det samme likeverd, ut fra demokratiske rettigheter, som de andre representantene, når det gjelder det nordiske samarbeidet. Vi vet hvordan lovene var på midten av 1990-tallet. Vi vet når lovene ble endret. Vi vet hva som ligger inne med hensyn til en ny endring – og det tilsier at vi faktisk er tilbake omtrent der vi var på 1990-tallet. Det er ikke noen voldsom endring, det er mer en gjentakelse av seg selv.
Inge Lønning (Høyre), 2008-10-23:
Mitt spørsmål gjelder også grensehinderproblematikken, men med en litt annen innfallsvinkel. Vi har konstatert i Nordisk Råd-delegasjonen at det største problemet kanskje ikke er de gamle eksisterende grensehindringer og hvordan man får bygget ned dem, men alle de nye som hele tiden produseres av vanvare, nemlig ved at lovgivningsprosessene i de nordiske land går på hvert sitt spor. Så vidt jeg har forstått, er det i den norske regjering en regel som sier at lovforberedelsesarbeid og det som legges frem for Stortinget i dokuments form, skal belyse forholdet til parallell lovgivning i de øvrige nordiske land. Vi ser stadig eksempler på at det ikke skjer, senest den kompliserte lovpakken Stortinget behandlet like før sommeren, den nye ekteskapsloven. Der var ingen belysning av dette i det hele tatt. Mitt spørsmål til statsråden er: Eksisterer det tilfredsstillende instruks, og hvorfor blir den i så fall ikke fulgt? Hvis svaret er nei, vil statsråden ta initiativ til at det blir en slik instruks?
Inge Lønning (Høyre), 2008-10-23:
Jeg deler fullt ut utenriksministerens syn på samhandlingen mellom Norge og Island når det gjelder finanskrisen. Jeg har ikke noe behov for å be ham utdype det, det er jo primært finansministerens bord. Men derimot skulle jeg gjerne høre utenriksministeren føre resonnementet ørlite grann videre når det gjelder de mer allmenne utenriks- og sikkerhetspolitiske dimensjonene ved dette. Gitt at Island – om man nå kan bruke et dristig bilde – er kommet i flyt og kan tenkes å være nødt til å reorientere seg relativt grunnleggende på mange områder, utover det som allerede har skjedd etter at amerikanerne trakk sitt nærvær tilbake og Norge påtok seg å dekke noe av tomrommet, og gitt at det skulle skje betydelige endringer i den politiske arkitektur i Norden i dragsuget av dette, har den norske regjering en tankemessig beredskap for hvorledes man forholder seg til det?
Inge Lønning (Høyre), 2008-10-23:
Det er litt uvanlig at den årlige debatt om det nordiske samarbeidet utløser heftige sinnsbevegelser. Det er vel grunn til å minne om at spørsmålet om spillereglene i Nordisk Råd ikke avgjøres i stortingssalen og av det norske storting. Spillereglene er definert, og de gjelder på samme måte for alle partier, både de partiene som deltar i partigruppesamarbeid, og de partiene som av ulike grunner velger ikke å delta i partigruppesamarbeidet. Jeg har god forståelse for at det kan argumenteres for en endring av spillereglene, men jeg har ikke noen forståelse for at det er et tema i den årlige debatt om nordisk samarbeid i det norske storting. Den debatten får man ta andre steder, nemlig der hvor spillereglene avgjøres. Så to kommentarer til tidligere replikkveksling med de to statsrådene. En liten oppfølging i forhold til statsråd Grande Røys: Vi er helt enige om at det selvfølgelig vil være slik at i lovgivningsarbeidet i Stortinget vil det fra tid til annen hende at Stortinget bestemmer seg for å endre lovene på en måte som fjerner oss fra de andre nordiske land. – Ja, selvsagt. Mitt poeng var bare at da skal det skje med åpne øyne. Da skal man være klar over det, og man skal ha vurdert det hensynet opp mot alle de andre hensyn man også skal ta. Men betingelsen for at Stortinget kan gjøre det, er at Regjeringen har gjort jobben sin når det gjelder å tilrettelegge for den vurderingen av forholdet til lovgivningen i de andre nordiske land. Det er der jeg håper at statsråden vil følge opp og sørge for at det kommer på plass, slik at det er en utvetydig ordre til alle våre departementer om at så skal skje. Så til den lille meningsutvekslingen jeg hadde med utenriksministeren – det er alltid farlig med billedbruk. Når jeg sa at Island er «i flyt», så mente jeg aldeles ikke at man på Island drøfter f.eks. sin NATO-tilhørighet. Men det som er et faktum, er at det jordskjelvet man nå er inne i, helt sikkert kommer til å tvinge islendingene til å orientere seg på ny, f.eks. når det gjelder sin utsatte valuta. Det vil meget lett kunne føre til at den nordiske arkitektur forandres i retning av at Norge blir det eneste av de nordiske land som er utenfor EU-samarbeidet. Det vil over natten gjøre EØS-avtalen til en bilateral avtale mellom Norge og EU, og det vil medføre betydelige problemer for Norge i fortsettelsen. Dette kommenterte utenriksministeren ikke med én stavelse. Jeg ville ha vært meget takknemlig om han hadde gjort et forsøk på å kommentere det – i hvert fall med én stavelse.
Inge Lønning (Høyre), 2008-10-23:
Jeg registrerer med mild undring at heftigheten i sinnsbevegelsene fortsetter å stige. Det er selvfølgelig tillatt med hjertesukk, men for min del mener jeg at de fortrinnsvis hører hjemme i lønnkammeret og ikke på Stortingets talerstol. Den kan man bruke til mer målrettede ting. I den utstrekning man er frustrert, som en del representanter i det nordiske samarbeid åpenbart er, bør man ikke utelukke den arbeidshypotese at man har skylden for det selv. Initiativretten når det gjelder å delta i partigruppesamarbeidet i Nordisk Råd ligger ikke hos partigruppene, som skal be andre partier om å søke om opptak. Det er den mest skrudde idé jeg har hørt. Det er selvfølgelig opp til det enkelte parti selv å bestemme både sin egen politikk og hvorledes man ønsker å samarbeide med andre. Men det er jo en fordel for politiske partier at de legger trassalderen bak seg!
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-23:
Jeg har lyst til å utfordre utenriksministeren til å reflektere litt videre der han stoppet opp på talerstolen. Det nordiske samarbeidet bygger vel egentlig på tre tunge søyler. Den ene er det institusjonaliserte, formaliserte Nordisk Ministerråd og Nordisk Råd. Den andre er den folkelige delen av samarbeidet som Foreningen Norden står for. Og den tredje er det mer utenrikspolitiske og forsvarspolitiske samarbeidet, som er halvformalisert, kan vi kanskje si. Nå skal tidligere utenriksminister Stoltenberg komme med en vurdering, men mitt spørsmål til utenriksministeren nå er om han kan reflektere litt rundt: Kan det være et svar og kan det være en vei å gå inn i framtiden at denne delen av samarbeidet – dette halvformaliserte samarbeidet på utenriks og kanskje også på forsvar – blir en del av det institusjonaliserte, det formaliserte i regi av Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-23:
Denne debatten har vært preget av innlegg som i alle fall har prøvd å peke framover. En kan diskutere om det har vært noe debatt, i og med at det knapt har vært noen som har kommentert hverandres innlegg, men i alle fall føler jeg at noen innlegg har pekt et stykke framover. Utenriksministeren var i sitt innlegg opptatt av reformer, og han understreket behovet for reformer. Han er også villig til å diskutere det utenrikspolitiske samarbeidet og det forsvarspolitiske samarbeidet. Et mulig alternativ er kanskje å etablere det innenfor det etablerte nordiske samarbeidet. Samarbeidsministeren er villig til å evaluere ministerrådsamarbeidet, det at det er kuttet i antall ministerråd, og vil også se videre framover. Jeg føler nok at ballen ligger hos Nordisk Råd nå. Jeg skulle nok ønske at vi i sterkere grad ville være villige til å ta opp den ballen og gå inn og se på behovet for reformer i Nordisk Råd. Nå går det ikke bare på saksfelt. Det er veldig enkelt å si at vi skal fokusere, hva nå det måtte bety, men vi skal i alle fall gjøre et eller annet med fotoapparat – vi skal tydeligvis bli bedre med det. Jeg tror ikke det bare er det som er problemet. Om vi klarte å etablere strukturene på en annen måte, hvordan hele det nordiske samarbeidet er organisert og forholdet mellom Ministerrådet og Nordisk Råd, slik at vi fikk det nærmere det parlamentariske system, der rådet er det parlamentariske organ som pålegger Ministerrådet å utføre oppgaver – at de på den måten prøver å rendyrke rollene i den retningen – tror jeg det ville styrke det nordiske samarbeidet. Jeg håper inderlig at vi i delegasjonen vil være i stand til å ta disse utfordringene framover, i og med at ministerrådssiden har jobbet med det. Så til en del myter. Det blir ofte skapt myter. En myte er at det er så forferdelig mange prosjekter. Det er mange prosjekter, det er klart, men ordet «prosjekt» er jo bare noe man bruker om ulike aktiviteter. Hvis man ser på budsjettet, er det stort sett en konsentrasjon om noen få områder – det er utdanning, kultur, forskning og noen til, så konsentrasjonen er jo ikke så verst. Så kan man si at man ikke bør kalle alt prosjekter. Så helt til slutt: Jeg bruker ikke å forsvare Fremskrittspartiet, men i dag føler jeg faktisk at de trenger et forsvar, for innlegget til representanten Kristiansen skjøt langt utover alle mål. Jeg synes at Fremskrittspartiet i denne debatten og i nordisk sammenheng har vist økt engasjement, og det fortjener de ros for, framfor den type kommentarer som representanten Kristiansen hadde i sitt innlegg. Jeg tror det helt sikkert er første gang jeg har forsvart Fremskrittspartiet fra denne talerstolen.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-10-23:
Statsråden sa i sitt innlegg at det er blitt tatt tak i, revitalisert og aktualisert mange prosjekt i Nordisk Råd, og en har i dag prøvd å konsentrere seg om å få tatt viktige grep når det gjelder mer praktisk samarbeid. Det er bra. Samtidig slår det meg etter å ha hatt kort fartstid i Nordisk Råd-samarbeidet, at det er ett problem, nemlig at samtidig som man retter oppmerksomheten mot noen få og viktige prosjekter, beholder man alle de gamle. Det slår meg at det er totalt uoversiktlig for en parlamentariker som har hatt fartstid på et år i Nordisk Råd, å skjønne rekkevidden eller omfanget av alt det Nordisk Råd holder på med. Jeg vil gjerne ha statsrådens kommentar til akkurat det. Hvordan kan man spisse noe, når man drar på masse annet?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-23:
Representanten Thore A. Nistad får ha meg unnskyldt for ikkje å vere landbruksminister! Det er landbruksministrane som har hovudansvaret for matprogrammet og sjølvsagt kan alle detaljane om det. Det kan ikkje eg nok om. Mitt hovudansvar er det overordna grensehinderarbeidet, og det å følgje tett opp det arbeidet som Bjarne Mørk Eidem, som er norsk representant, gjer for oss på dette området. Det betyr at min jobb er å sørgje for at han har lett tilgang til dei politikarane som han ynskjer å treffe i Regjeringskvartalet, til dei departementa, det embetsverket han treng å ha møte med nettopp i forarbeidet og jobbinga med ein del konkrete saker, men òg ikkje minst i førebuingane til nye saker, for å peike på at ein ikkje skal utarbeide nye grensehinder. Når desse rapportane ligg føre, er det sjølvsagt mitt ansvar som nordisk samarbeidsminister i Noreg å ta det med meg inn i Regjeringas arbeid og sørgje for at det som rapporten peikar på, òg blir følgt opp frå norsk side. Det er det som er den nordiske samarbeidsministerens ansvar.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-23:
Eg kan faktisk ikkje svare heilt konkret på spørsmålet. Det trur eg eg må få lov til å ettersende informasjon om til Inge Lønning. Eg kjenner ikkje akkurat i detalj om det ligg i ein instruks, eller om det er blitt ein innarbeidd praksis at vi skal sjå til det. Det skal eg sjekke ut og få oversendt representanten Inge Lønning informasjon om så snart eg har moglegheit. Det som er viktig å peike på, er at vi i Regjeringa har ein diskusjon om andre lands lovgiving når vi jobbar med store og viktige saker som vi veit har konsekvensar over landegrensene. Ikkje minst er arbeidet med den store pensjonsreforma viktig. Vi veit at det ikkje alltid er samanheng mellom det som er norske ynske om ei framtidig pensjonsreform, og det Sverige t.d. vedtok for sine innbyggjarar så seint som i 2004–2005. Vi veit at når det gjeld ein del trygdeordningar, er det tilsvarande. Det ligg rett og slett i at landa har valt ulike ordningar for sine innbyggjarar, og det heng ikkje i hop når ein får arbeidsmobilitet over landegrensene. Det betyr ikkje at ein ikkje skal anstrenge seg for å greie ut og prøve å redusere så mykje som mogleg dei grensehindera som kan oppstå i lovarbeidet.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-23:
Det er eit godt spørsmål. Det handlar om berre ein ting, og det er å synleggjere det og så prioritere. Det har eg vore oppteken av i globaliseringsprosessen òg. Når vi skal bruke 60 mill. kr av dei nordiske midlane på vel 800 mill. kr, snart 900 mill. kr, må vi faktisk ta vekk noko for å prioritere noko anna. Det er ikkje alltid like enkelt, og det krev ikkje minst gode prosessar, slik at vi er einige om kva vi skal slutte med når vi no skal fokusere innsatsen. Blant våre ministrar og parlamentarikarar er det folk som har eigarforhold til nokre prosjekt, men det er på langt nær nokon som har eigarskap til alle 1 800, så det er all grunn til å gå igjennom dette. Det vert gjort no, og ikkje minst vert dei prosjekta som skulle vore avslutta for mange år tilbake, avslutta. Men det ligg jo òg både på ministrane og på parlamentarikarane å vere flinkare til å seie kva vi skal slutte å jobbe med når vi lyftar fram område som vi ønskjer å prioritere, og som vi er einige om at vi ønskjer å prioritere. Det må skje tosidig.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-23:
Eg er einig med representanten i at desse nordiske informasjonskontora gjer ein god jobb, og eg har i lag med Island sørgt for at Foreininga Norden no får eit brev, der det går veldig tydeleg fram at dei pengane som vert overførte til Foreininga Norden, skal gå til å dekkje informasjonskontora òg for 2009. Island, som har formannskapen for 2009, har varsla at dette vil verte ein ny diskusjon som dei kjem til å bringe inn i budsjettprosessen for 2010. Det betyr at då har ein ikkje late att døra, som ein kunne frykte at ein hadde gjort, og dermed gått til ei varig avvikling, men tvert imot ligg moglegheita der framleis til at ein òg utover i 2009 skal kunne sikre informasjonskontora jobben deira. Det viktigaste er jo at dei er sikra ei finansiering som gjer at dei kan fortsetje jobben. Det er ikkje sikkert vi skal halde oppe eit stort engasjement for den eine eller den andre måten å sikre finansieringa på. Det viktigaste vi har jobba for, er iallfall at finansieringa vart sikra. Det er ho altså for 2009, og så får vi samarbeide om budsjettprosessen for 2010.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-23:
Dette har eg m.a. diskutert med den svenske formannskapen i inneverande år, nettopp det å evaluere seg sjølv og ikkje berre alle andre. Vi har teke eit svensk-norsk initiativ til ein ekstern konsulent som no er i gang med å evaluere 2005-reforma, då vi hadde ei samanslåing av ministerråd. Formålet med den gjennomgangen var å finne effektive arbeidsformer. No vil jo ei evaluering vise om vi har lykkast i det vi har gjort. Så går det på å jobbe meir tverrsektorielt, og det går sjølvsagt på heile den prosjektporteføljen som bør gjennomgåast og belysast for òg å effektivisere arbeidet i København. Det arbeidet er i gang. Ein ekstern konsulent er bestilt, for eg meiner at vi må fyrst sjå på dei tinga vi har gjort, og evaluere dei, og så må vi ha den kjennskapen med oss inn i diskusjonen om korleis vi no skal jobbe framover. Då tek vi sjølvsagt òg med oss innlegget frå representanten Reikvam til innspel på akkurat det.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
Fjerning av grensehindringer er det store satsingsområdet i nordisk samarbeid. Det er nå til og med løftet helt opp på statsministernivå. Et spesielt satsingsområde som Norden har, er Ny nordisk mat, hvor Norden skal være første hjemmemarked, og så skal man da satse og gå ut i verden og selge produktene. Hva har statsråden gjort med satsingsområdet Ny nordisk mat slik at produktene kan selges fritt i et grenseløst Norden? Hva vil statsråden gjøre når kartleggingen av disse handelshindringene kommer? Vil hun da sørge for at disse blir fjernet?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
Slik som jeg er opplært i parlamentarisk styreform, er det der hvor ministersiden og parlamentarikersiden møtes, parlamentarikersiden som skal være den sterke. Det har vært en del kritikk i dag til hvordan Ministerrådet jobber, og hvordan Ministerrådets sekretariat arbeider. Statsrådens partikollega Reikvam sa, hvis jeg ikke siterer ham feil nå, at sekretariatet i København er sterkt og gjerne forsvarer egne interesser. Vi ser at parlamentarikersiden har et sekretariat i København på en 14–15 personer, mens Ministerrådets sekretariat i hvert fall er ti ganger så stort. Hvilke tanker har statsråden om å reformere Ministerrådets sekretariat og gjøre det mindre byråkratisk og mer lydhørt for de parlamentariske prosessene?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
En representant som har deltatt i det nordiske samarbeidet de tre siste årene, kan gjøre seg mange refleksjoner om det nordiske samarbeidet og arbeidet i Nordisk Råd. Jeg synes vel at stortingsmeldingen om det nordiske samarbeidet, som vi nå debatterer, er litt som arbeidet i Nordisk Råd. Det er forholdsvis lite konkret, veldig snilt og nesten uten vyer for fremtiden. Hovederfaringen jeg har gjort i løpet av disse årene, er at det er hyggelig å møte de nordiske kollegaene. Det er hyggelig å se de nordiske kollegaene i øynene, knytte kontakter og få greie på hvordan parlamentarikerne i de andre nordiske landene ser på det nordiske samarbeidet og på aktuelle politiske saker i tiden. Jeg sitter i miljø- og energiutvalget. Der opplever jeg at arbeidet er veldig konsensuspreget, at man prøver å skyve alt som er konfliktbetont, under teppet. Det man vedtar, er på en måte så lite kontroversielt at alle kan slutte seg til det. Jeg stiller meg tvilende til om det blir noe særlig politikk ut av den type arbeid. Min erfaring er at det nordiske samarbeidet må konkretiseres betydelig. Som andre talere har sagt her i dag: Det er altfor mange prosjekter. Samarbeidet er altfor mye spredt utover, og det er for lite konkret. Derfor bør vi nå se på hvordan det nordiske samarbeidet kan gjennomgå en større reform, slik at det blir mer slagkraftig. Faren er at dette blir nok en kaffeklubb, der det er hyggelig å møtes, men der det skjer lite. Hovedutfordringen er å konkretisere arbeidet med prosjekter som påvirker hverdagen til innbyggerne i de nordiske land, at dette er saker og prosjekter som innbyggerne i de nordiske land har forståelse for. Der er grensehindringsarbeidet viktig. Jeg mener at det antakeligvis er det viktigste arbeidet som Nordisk Råd nå arbeider med. Det å nedbygge grensehindringer mellom de nordiske landene er noe som direkte påvirker livet til de nordiske borgerne. Der er det mye å gjøre. Jeg synes at det arbeidet som er igangsatt nå, ser veldig positivt ut, og man har satt på personer som har erfaring, og som fortsatt har – får vi håpe – en type gjennomslagskraft overfor myndigheter, og som vet hvordan man skal arbeide i systemet for å få gjennomslag for saker. Man har på en måte funnet frem til pensjonister som skal drive med dette litt på deltid. Det burde nok være en idé å sette av mer penger til heltidsstillinger for dette arbeidet. Den danske matministeren har satt i gang en kampanje i Danmark – «Meld en regel» – som retter seg mot alle i det danske samfunnet som er blitt påvirket av matregelverket og matlovgivningen. Man oppfordrer næringen selv og enkeltpersoner til å melde fra om unødvendige regler. Jeg tror at man også kunne sette i gang en kampanje av typen «Meld et grensehinder» – sette av mer penger til å opplyse den nordiske befolkningen om at dette er et arbeid som Nordisk Råd prioriterer. Man kunne da melde fra om hindre som hver enkelt borger konkret har erfart i sin hverdag.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
Jeg vil takke utenriksministeren for at han også ser behovet for reform, og at Norge skal være aktive i forhold til å reformere systemet. En erfaring man har gjort seg som deltaker i det nordiske samarbeidet, er at det er veldig Østersjø-orientert. Det er på mange måter naturlig, fordi de fleste nordiske land grenser til Østersjøen. Miljøutfordringene i Østersjøen er store, og man har også forholdet til de baltiske land og Russland. Men Norge bør ha en stor interesse i å få trukket også den nordlige dimensjonen frem, og det sa utenriksministeren litt om. Jeg opplever imidlertid at interessen fra de andre nordiske land, spesielt Sverige, Danmark og Finland, ikke er så stor for det nordlige. Da har Norge en stor utfordring i å trekke fokuset vestover og nordover med tanke på de store ressursene som vi ser i nord innenfor energi, miljø og næringsutvikling, og at nordområdene vil påvirke den globale sikkerhetspolitikken i stor grad fremover. Hvordan vil utenriksministeren nå arbeide i forhold til sine nordiske kollegaer for å trekke frem dette viktige området?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
Jeg får takke for den støtten som Rolf Reikvam gav oss i sitt innlegg, for Ivar Kristiansen kan verken ha fulgt med på hva som skjer i Nordisk Råd eller i denne debatten. Han viste at han på en måte spiller seg helt ut av den virkelige verden. Han stilte et spørsmål om hva Fremskrittspartiet har bidratt med. Det kan være grunn til å spørre hva Høyre og Ivar Kristiansen har bidratt med i den nordiske debatten, bortsett fra i diverse fora å komme med en del svulstige innlegg uten innhold. Det er slik at jeg har ikke sagt at Nordisk Råd er noen kaffeklubb. Men det er fare for at det fort kan bli det. Det bør vi ha et våkent blikk til, og vi bør diskutere hvordan dette samarbeidet skal fungere framover, og vi må være reformfokuserte. Er det slik at Ivar Kristiansen og Høyre ikke har noe syn på den framtidige organiseringen av det nordiske samarbeidet, og vil man ikke støtte eventuelle initiativ til å få en reform? Stiller ikke Høyre spørsmål om hvordan det nordiske samarbeidet fungerer? Jeg tror at Ivar Kristiansen må ha hatt en dårlig dag. Når han kommer med påstander om at Fremskrittspartiet har hatt samrøre – jeg tror det var det ordet som ble brukt – med Dansk Folkeparti, burde egentlig presidenten ha påtalt det, for presidenten er også med i Nordisk Råd. Fremskrittspartiet har aldri hatt noe samarbeid med Dansk Folkeparti, og kommer heller ikke til å ha det. Derimot kan jeg bekrefte at enkelte av Høyres samarbeidspartnere har gitt signaler om at kanskje Fremskrittspartiet kan være en mer aktuell fremtidig samarbeidspartner enn det Høyre er. Jeg synes Berit Brørby skal ha skryt for at hun har vært positivt innstilt til å ta Fremskrittspartiet med i det nordiske samarbeidet. Det har vært lite engasjement fra andre i den norske delegasjonen. Men når Berit Brørby sier at man nå har endret regelverket, slik at Fremskrittspartiet kan finne seg en annen partner i et av de andre nordiske land for å bli en partigruppe, prater hun mot bedre vitende. Hun vet at Fremskrittspartiet er et ungt parti. Hun vet at alle de andre partiene, bortsett fra ett parti, allerede har samarbeid i eksisterende partigrupper. Det fordrer altså at enkelte andre partier i de etablerte partigruppene må bryte ut av de eksisterende partigruppene. Denne saken viser også at vi har behov for en betydelig reform. Nordisk Råd følger ikke opp i forhold til hvordan den politiske hverdagen er i de nordiske land.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
Det kan godt hende at representanten Ivar Kristiansen synes det er hyggelig å komme til Nordisk Råd, møte sine konservative kollegaer over et glass finere konjakk og diskutere siste golftur. Men det blir det ikke noe politikk av, og det er det Fremskrittspartiet har etterlyst i denne debatten. Hvis man oppfatter det slik at det er Fremskrittspartiet som setter seg selv utenfor partigruppesamarbeidet, ja, så inviterer vi partigruppene til å invitere Fremskrittspartiet med i de eksisterende partigruppene – og så vil vi vurdere det. Så får vi se om Inge Lønning og Ivar Kristiansen kunne være interessert i å ha Fremskrittspartiet med i sin partigruppe. Initiativet er deres. Så reagerer jeg på dette med penger, som Berit Brørby trekker opp. Fremskrittspartiet er ikke opptatt av penger, vi er opptatt av politikk.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-10-23:
Det er åpenbart i Norges interesse å delta i dette samarbeidet. Det er åpenbart opp til oss selv i veldig stor grad hva vi vil ha ut av dette samarbeidet, hvor vi sitter i et felles forum sammen med tre land som er EU-medlemmer. Og ikke minst dette med nettverk, som jeg nevnte i mitt første innlegg, er viktig og avgjørende, og det er noe som vi er nødt til å dyrke videre i denne sammenhengen. Det er også viktig i denne nettverksbyggingen å ha den direkte dialogen med våre naboland og med våre selvstyrte enheter, som vi møter på dette grunnlaget. Og jeg mener vi har god erfaring med på mange måter å være et eksempel for resten av verden. «Norden som vinnerregion» og ulike adjektiv som har vært benyttet i denne sammenheng, tror jeg er begrep som alle de politiske partiene kan stille seg bak. Så vil jeg sitere fra fremskrittspartirepresentantenes taler i dag. Det er altså definert at man fra min side er løgnaktig og svulstig. Men Fremskrittspartiet bør ikke føle seg forurettet når man siterer det de har sagt fra denne talerstolen. Jeg har litt erfaring fra dette forumet, Stortinget, som bl.a. har bidratt til at jeg har hørt på fremskrittpartirepresentantenes årlige innlegg om og presentasjon av denne stortingsmeldingen en del ganger – og det har aldri vært til å misforstå. Jeg gjentar at jeg har den største respekt for representantene som i dag har hatt ordet, men de får stå ved det de har sagt. Jeg siterte ganske kjapt begreper som «lite konkret», «snilt», «et samarbeid uten vyer», «hyggelig» – ja, det kan være hyggelig ment, men jeg er ikke sikker på om det var hyggelig ment i denne sammenhengen – «konsensuspreget», «skyve under teppet», «kaffeklubb», «skjer lite», osv. Jeg synes at man heller enn å utøve en sportsgren som Fremskrittspartiet behersker ganske godt – å føle seg forurettet – får stå ved det man har sagt fra denne talerstolen. Jeg har ingen kritikk å komme med når det gjelder de respektive representantenes innsats i forskjellige Nordisk Råd-sammenhenger der de måtte representere sitt eget parti. Men det bildet som skapes herfra, gir relativt klart uttrykk for hva slags engasjement man har, og hva slags tilnærming man har til dette samarbeidet.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
Jo, Fremskrittspartiet kan spillereglene – og vi vet at de ikke utformes i Stortinget. Men vi må få lov til å komme med våre hjertesukk likevel. Som også representanten Brørby sier, vet vi hvordan man skal etablere en partigruppe. Men verken denne delegasjonen eller resten av Nordisk Råd skal på noen måte få trengt oss inn i favnen til Dansk Folkeparti – overhodet ikke. Dessuten påpekte jeg også i mitt innlegg at presidiet, budsjettgruppene og valg av medlemmer til komité ikke har noe med partigruppene å gjøre – det er uavhengig av partigruppene. Det er det vår delegasjon til Nordisk Råd som bestemmer. Så jeg kan heller ikke der se at vi er blitt tatt hensyn til. Men jeg håper jo at det endrer seg etter hvert, når man faktisk skjønner at vi er hardt arbeidende og har et stort engasjement. Så vil jeg kommentere til representanten Kristiansen. Han fokuserer på de ordene i våre innlegg som er negative. For så vidt er det helt riktig, og vi står ved dem – hvert eneste ord står vi ved. Men det Kristiansen glemmer, er å fokusere på det positive. Faktisk har vi alle balanse i innleggene våre: Samarbeid er viktig. Felles utfordringer, godt samarbeid og bredt fellesskap nevnte ikke Kristiansen noe om. Det ser ut som om representanten fra Høyre nå er på jakt etter prosenter, at han skal skåre billige poenger ved å framstille Fremskrittspartiet som et negativt og sutrete parti, noe vi overhodet ikke er – det skulle det engasjementet vi legger til grunn i Nordisk Råd, absolutt vise. Så jeg håper at representanten Kristiansen vil holde seg for god til å fortsette å sjikanere Fremskrittspartiet.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-23:
Med utgangspunkt i det som har kommet fram i debatten i dag, særlig fra Høyre og Venstre, vil jeg si følgende: Vi trenger å styrke fremmedspråkkompetansen blant norske skoleelever. Norske skoleelever gjør det bra i engelsk, men kun engelsk er ikke nok. Derfor er det en viktig målsetting at de aller fleste elevene gjennomfører et 2. fremmedspråk på ungdomsskolen. En del elever opplever motivasjonssvikt på ungdomstrinnet. Delvis tror jeg dette skyldes at noen opplever at det ikke stilles høye nok krav til dem. Det er demotiverende ikke å få nok utfordringer. Men for andre henger motivasjonssvikten sammen med at de har falt av mange av de teoretiske fagene. Vi ønsker ikke at obligatorisk 2. fremmedspråk skal føre til at disse elevene møter flere nederlag i skolen. Men ved ikke å ha obligatorisk 2. fremmedspråk betyr ikke det at vi ikke har ambisjoner på vegne av skolen eller elevene. Tvert imot – vi har ambisjoner om at alle elever skal oppleve mestring. Det betyr at de som ikke mestrer norsk eller engelsk, skal få muligheten til å lære det godt. Dette mener vi er i tråd med satsingen på basisferdigheter. Når vi vet at 20 pst. av dem som går ut av ungdomsskolen, har så dårlige lese- og skriveferdigheter at de vil møte store problemer i videregående opplæring, mener vi at det viktigste er å sørge for at disse elevene blir bedre i norsk eller engelsk. Valg av språkfag på ungdomstrinnet kan gjøres i samarbeid mellom lærere, foreldre og eleven selv. Da vi innførte den nye ordningen, mente vi at den ville innebære ansvarlige valg. Det ser vi i dag at den har gjort. Som statsråden sa, er det i dag en økende andel elever som velger språkfag i ungdomsskolen. Av 60 000 elever er det ca. 2 000 som velger norsk fordypning, og det er ca. 10 000 som velger engelsk fordypning. Resten velger faktisk et annet fremmedspråk, fordelt på spansk, tysk og fransk. Utfordringene framover blir å motivere elevene i den videregående skolen til å satse på et annet fremmedspråk enn engelsk. Jeg er fornøyd med de tiltakene som er igangsatt i den videregående skolen med tanke på at flere skal velge språkfag. Det gjelder både tiltakene med en mer hensiktsmessig struktur og innføring av tilleggspoeng for programfag i andre fremmedspråk enn engelsk ved opptak til høyere utdanning. Norge trenger mennesker med gode språkferdigheter for at vi skal kunne delta og hevde oss i det internasjonale samfunnet. Til slutt: tilbake til plasseringen av et nasjonalt senter for skriveopplæring og skriveforskning: Det er slik at universitetene skal uttale seg innen 7. november, og vi forventer faktisk enighet om plassering i Trondheim og HIST. Med respekt for høringsfristen ber jeg Høyre og Venstre om å oversende forslag nr. 8.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-10-23:
Vi har mye bråk og uro i norske klasserom, og kommunene varsler nå at svak kommuneøkonomi og manglende lærerkrefter fører til større klasser. For at tunghørte og CI-opererte som velger talespråk, skal kunne lykkes med en tilrettelagt, aktiv språkopplæring, er det fra ulike fagpersoner vist til at klassestørrelsen ikke må overstige 15 elever. Mitt spørsmål blir: Hva vil statsråden konkret gjøre for snarest å sikre denne gruppen elever over hele landet et faglig forsvarlig språkopplæringsmiljø og brukbare verktøy, slik at de kan lære så vel norsk som fremmedspråk? Vi fikk høre at statsråden henviste til at dette var spesialpedagogikk, og vi vet at den kvernen maler veldig langsomt.