trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
Vi har en landsbruksminister som etter SVs syn har flagget en del viktige saker. Landbruksministeren har snakket om at vi må få mer lokalprodusert mat, han har bl.a. snakket om skinken frå Skjåk. Han har i spørretimen tidligere sagt at det å nå målet om 10 pst. økologisk produksjon er viktig for Regjeringa. Han har også snakket om fokus på kvaliteten på maten framfor bare dette med pris. Dette er signaler fra landbruksministeren som vi i SV setter pris på, men vi syns det er langt mellom disse ordene og de ambisjonene Regjeringa har for å oppnå dette. Mitt spørsmål til landbruksministeren blir: Har man framover noe større ambisjoner enn bare å snakke om det? Har man planer om å ta en del tunge grep, slik at man faktisk når de målene som man snakker om?
Lars Sponheim (Venstre), 2003-06-19:
Resultatet av denne vårens jordbruksavtale innebærer med de systemendringer som ble gjort, og den utflytting av avtalen som skjer, at jordbruksavtalen mer blir en direkte avtale om inntekt for bøndene. Det betyr at mye av landbrukspolitikken og ting som ligger i gråsonene til landbruket, vil løftes ut og ha sin plass på statsbudsjettet på vanlig måte. Regjeringen fremmer forslag til politikk, til ny politikk og til bevilgninger, og Stortinget vil drøfte og påvirke det. Det er noen som har prøvd å spre den oppfatningen at fordi vi ikke har villet innlemme nye initiativ utenfor den tradisjonelle landbrukspolitikken annet enn i jordbruksavtalen, har vi ikke tenkt å føre en politikk på det området. Men mye av den næringspolitikken skal ligge i forholdet mellom regjering og storting, ikke i forhandlinger med organisasjonene.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-06-19:
Jeg kan for det første bekrefte at ambisjonen var lenge, helt fram til påsketider, å ha på plass en ny markedsordning for melk 1. juli i år. Vi kunne slå fast på det tidspunkt at det var et godt stykke arbeid som stod igjen, ikke minst for å få alle de berørte parter som hadde en stor økonomisk interesse i hvordan en ny markedsordning skulle bli, til å bli enige om dette, slik at vi kunne få en stabil ordning og mest mulig ro omkring den. Derfor har vi valgt å utsette dette noe, for å kunne legge enda mer kvalitet og enda mer arbeid inn i å få en ordning som alle aktørene ser seg tilfreds med. Men jeg skal love her at vi nå gjør alt vi kan for å få dette på plass til 1. januar. Det er jeg ganske sikker på at vi skal få til, og vi vil også ha prosesser som gjør at alle aktører på en god måte skal føle at de deltar. Det foreligger også et mindretallsforslag her om dette, men jeg håper og tror at det kan være mulig å oversende det, siden jeg gir såpass tydelige forsikringer her i dag.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-06-19:
Jeg prøvde i mitt innlegg her i dag, og har gjort det i mange andre sammenhenger, å kommunisere så tydelig jeg kan, at man her må forstå en toleddet strategi. Vi skal fortsatt ha en omfattende og stor volumproduksjon, men den blir mer effektiv, og det blir et lavere antall bønder som produserer det volumet vi trenger. Så bør vi ha en strategi for at mange av de bøndene som ikke lenger vil være en del av den tradisjonelle volumproduksjonen, kan gjøre andre ting, f.eks. ha et sterkt fokus på kvalitet, på lokale produkter, på å foredle produktene lenger og flytte grenseskillene mot tradisjonelt reiseliv – mange ting som gjør at bosetting og produksjon på gårdene kan opprettholdes. Så er representanten Ryan opptatt av kortreist mat. I dagens landbrukssystem/forsyningssystem er det ikke først og fremst slik, fordi man spesialiserer seg og frakter mat over hele landet, fram og tilbake. Men f.eks.: 1. juli åpner vi for fri etablering av melkeproduksjon hvis man foredler selv. Det vil være lokal produksjon først og fremst rettet mot et lokalt og regionalt marked. Hvorfor dette ikke er gjort tidligere, kan man spørre seg om, men nå blir det iallfall gjort. Det åpnes nettopp for den type produksjon jeg oppfatter at representanten etterspør.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-06-19:
La meg først få lov til si at landbruksministeren registrerer også at vi står overfor betydelige endringer, ser det ut til, i melkeproduksjonen. Ikke minst har det sammenheng med at mange står foran betydelige investeringsbehov framover. Vi vet at veldig mange av melkeproduksjonsbygningene ble bygd på slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet. Det er bygninger som nå snart står overfor betydelige investeringsbehov igjen. Jeg registrerer også at veldig mange bønder velger å gå inn på samarbeids- og samdriftsløsninger som et svar på å kunne få økonomi inn i nye investeringer. Det vil selvsagt påvirke strukturen framover. På det direkte spørsmålet om hvordan jeg tror strukturen vil være i melkeproduksjonen om fem år, tror jeg faktisk at den utviklingen som vi har, sakte, men sikkert vil gå videre. Da vil vi ikke se veldig dramatiske endringer om fem år, men vi vil se at gjennomsnittsbruket vil øke noe, ikke minst i sammenheng med at det er så mange samdrifter som vi vet er under planlegging. Men det blir ikke noe mer dramatikk de neste fem årene enn det jeg tror vi har sett de siste fem årene.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-06-19:
Utviklingen i tilbudet av økologiske produkter har gått og går i riktig retning. Tilbudet øker stadig, selv om vi kanskje hadde ønsket at det skulle øke enda raskere. Men utviklingen går iallfall med viktige skritt i riktig retning. Det som ikke utvikler seg like ønskelig, er markedsutviklingen for økologiske produkter. Derfor har vi gjennom de virkemidler som ligger i årets avtale, valgt å dreie ressurser og fokus i retning av hvordan vi skal kunne klare å øke etterspørsel etter og interesse for økologiske produkter. For det er tross alt en utvikling som må være markedsdrevet i den forstand at forbrukerne ønsker det og etterspør det, og også er villige til å betale det lille ekstra som skal til for å kunne dekke inn de ekstra kostnadene som ligger i økologisk produksjon. Det innebærer at vi har gode virkemidler overfor bøndene som ønsker å gå over til økologisk produksjon, og det er ønskelig. Vi må sette inn bedre virkemidler, som gjør at dette også treffer et økende marked.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-06-19:
Det som fikk meg til å be om ordet, var at jeg gjerne vil kvittere for og kommentere det interessante innlegget fra Bjørn Jacobsen. For det første må jeg si at det er veldig viktig at det engasjementet han gir uttrykk for, kommer inn i denne salen, at vi har et sterkt fokus på hvordan vi kan klare å få ned bruken av sprøytemidler i landbruket og på den måten både redusere kostnadene for den enkelte bonde og sikre oss at vi tar vare på de enorme miljøverdier som landbruket representerer. Vi har et virkemiddelsystem i dag som virker, nettopp for å nå de mål som representanten her var engasjert i. Vi har et differensiert avgiftssystem som gjør at de mest miljøskadelige sprøytemidlene er dyrere, og at de som gir mindre miljøskade, er billigere. Det virker, og det har vi registrert. I tillegg har vi en sertifikatordning som gjør at de profesjonelle dyrkerne som sprøyter, også må dokumentere at de har kunnskap om dette, kunnskap om at sprøyteutstyret deres virker, slik at en ikke bidrar til en sprøyting som kan skade miljøet. Denne regjeringen iverksetter også fra 1. januar 2004 miljøplaner på alle gårdsbruk, som blir obligatoriske. Det gjør at den enkelte bonde selv må være veldig bevisst på hvilken effekt på miljøet gården har i forbindelse med den drift en har, og det må kunne dokumenteres. Jeg er helt sikker på at den kunnskapsoppbyggingen som vil være knyttet til disse miljøplanene, på en veldig god måte vil bidra til at vi i enda høyere grad kan redusere bruken av sprøytemidler framover. Jeg har også lyst til å gi uttrykk for at et økende kunnskapsnivå hos norske bønder bidrar sterkt til en slik utvikling. Det har vi sett innenfor mange produksjoner. For eksempel innenfor fruktdyrking, som har vært en sprøyteintensiv produksjon, har jeg gjennom 20 år opplevd en dramatisk nedgang i bruken av sprøytemidler, kanskje fra 30 til 40 sprøytinger i året ned til 4–5 sprøytinger i verste fall i regnfulle år. Til sist vil jeg trekke fram det arbeidet som gjøres for å øke det økologiske arealet. I seg selv bidrar det til reduksjon av sprøyting, fordi det er et areal det ikke sprøytes på. Men det bidrar også til en betydelig kunnskapsoverføring til naboer, og også til andre bønder, om at det går an å gjøre ting på en litt annen måte, som gjør at bruken av sprøytemidler i det konvensjonelle jordbruket også kan reduseres. Summen av dette føler jeg meg sikker på skal bidra til at de gode tall vi har vist når det gjelder bruk av sprøyting i landbruket, skal vedvare og kanskje forsterkes. Ikke minst er denne nyvinningen med miljøplaner ganske viktig for å oppnå gode resultater.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
Landbruket står overfor store utfordringar. Eg trur vi skal omstille landbruket for å halde ved lag den store oppslutninga som landbruket faktisk har i befolkninga. Eg trur vi er avhengige av eit landbruk som også har oppslutning i denne salen, ved at det skal løyvast pengar til det her. I den store internasjonale marknaden har ikkje norsk landbruk ein sjanse til å konkurrere om det skal vere ein fri og rå handel. Eg har lyst til å spørje statsråden om dette med sprøytemiddel – eg hadde eigentleg tenkt å ta ein replikk på det i stad. No viser jo jordovervakingsprogrammet at det enno lek sprøytemiddel ut i bekker og i vatn. Sprøytemiddel har eigenskapar som gjer at giftstoffa overvintrar i Noreg. Dette viser jordovervakingsprogrammet. Så har eg lyst til å spørje: Kva er statusen når det gjeld sprøytemiddel i dag? Går forbruket ned både når det gjeld tal på verkande giftstoff og mengda verkande giftstoff? Og dette med å få ned bruken av sprøytemiddel trur eg vil vere med på å gje meir innhald til begrepet «trygg mat». Vi veit at for forbrukarane er dette veldig viktig, det er noko dei etterspør. Går vi over på andre tilsettingsstoff, som f.eks. antibiotika, så veit vi at ca. halvparten av antibiotikabruken i Noreg høyrer til humanmedisinen, og at halvparten ligg i landbruket. Noreg er internasjonalt sett veldig lite på dette. Danmark og andre land bruker mykje meir. Hadde vi fått den landbrukspolitikken som Hedstrøm og Framstegspartiet står for, hadde også bruken av antibiotika og hormon gått veldig opp. Også her går det an å gjere meir i Noreg. Vi veit at veldig mange av sjukdommane i norsk landbruk er relaterte til produksjonen. Blir dyra pressa for mykje, aukar også talet på sjukdommar. Vi har komme såpass langt i enkelte land at ein gjennom forsking faktisk har sett at dersom kalven drikk råmjølka til ei vanleg ku, får han ikkje i seg nok antistoff, nettopp fordi kua mjølkar så mykje og det eigentleg er lettmjølk rett frå kua. Ein driv så intensivt at sjølve dyrekroppen faktisk ikkje er i stand til å produsere dette. Dette er resultatet av eit landbruk som ikkje er i tråd med det folk flest ønskjer å ha – det er ein dyreetikk som folk flest ikkje vil ha. Når det gjeld sprøytemiddel, var det oppe allereie tidleg på 1980- og 1990-talet. Blant anna Kåre Gjønnes, som då var landbruksminister, og som vart nemnd her i stad, gjorde ein del på dette området. Også då han var stortingsrepresentant, etterlyste han resultat av dette med sprøytemiddel og ein utstrekt bruk av antibiotika.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
Det har vore mykje snakk om varaar her, og eg trur vi alle saman i utanrikskomiteen er varaar i denne samanheng. Dei som skulle ha behandla dette, er sjølvsagt næringskomiteen. Det skulle ha vore sendt til næringskomiteen til behandling først. Det som tydelegast viser dette, er at det er landbruksministeren som står i lag med oss og diskuterer desse tinga. Når vi har halde på sidan 1995, er det merkeleg at ein skal tilby Stortinget fjorten dagar å behandle dette på. Når det samstundes blir trekt inn om EØS er god eller dårleg i denne samanhengen, viser vi jo overhovudet ingen vilje til å bruke dei folkestyreelementa som faktisk ligg i EØS-avtalen. Vi skulle kunne ta oss tid til å behandle dette på ein skikkeleg måte. Vi skulle til og med kunne ta oss tid, om vi hadde vilja det, til å bestemme oss for å gå imot ratifisering. Men det som ein har gjort, som komiteen har blitt einig om, er faktisk å dele det opp: ratifisering først, så kjem Regjeringa tilbake på ein eigna måte. Vi får sjå om det kjem til å fungere. Iallfall bør det for ettertida vere mogleg å få denne typen saker til behandling på ein heilt annan måte. Det vil både dei som er for EØS, og dei som er mot EØS, absolutt vere tente med.
Hans Seierstad (Senterpartiet), 2003-06-19:
Det kunne ha vært artig for meg å invitere Fremskrittspartiet til gården min på Toten. Jeg er sjuende generasjon som driver jordbruk der, og jeg trives utrolig godt med det. Men jeg ser jo at tidene endrer seg veldig. Det er krevende, men det er utrolig interessant. Jeg synes at representanten Hedstrøm her beskriver norsk landbruk som om alt har stått stille. Da er det noen som ikke har fulgt med i timen. Det er vel ingen annen næring som har utviklet seg så sterkt de siste 30-40 årene, som nettopp landbruket. Jeg er glad for at vi har en offensiv landbruksminister som inspirerer oss til å tenke nytt, og jeg mener også at det er viktig at vi tenker nytt. Men jeg er helt klar på at hvis vi skal ha landbruk i Norge, må det være et politisk landbruk. Det er ganske overraskende at noen kan tro at vi kan drive et landbruk i dag ut fra de forutsetningene som Fremskrittspartiet legger inn i det. Derfor synes jeg at Stortinget har krav på å få vite hva Fremskrittspartiet egentlig legger i norsk landbruk. Er det slik at et robust landbruk er et landbruk som er konkurransedyktig på pris i forhold til land som Fremskrittspartiet ønsker å sammenligne Norge med? Er det et robust landbruk? Det andre er: Er landbruk for Fremskrittspartiet kun definert ut fra hvor rimelig maten kan produseres? Hvis det er det som er utgangspunktet, synes jeg at Fremskrittspartiet bør være tydelig på det, for det er klart at det vil få stor påvirkning i forhold til hva vi legger i norsk landbruk og hva det norske folk gir uttrykk for i forhold til norsk landbruk. Norsk landbruk skal ikke kun produsere volummat. Det er en tilleggseffekt som er viktig for mange som bor i dette store landet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-06-19:
I likhet med den stedfortredende saksordfører har jeg også på kort varsel steppet inn for min partileder for å begrunne Senterpartiets syn i saken – uten at jeg dermed tror det gjør meg til noen varapartileder! Men jeg skal iallfall kort prøve å redegjøre for Senterpartiets synspunkter i saken. Dette er en sak som går langt tilbake i tid. Allerede i 1997 ble kommisjonen og Norge enige om en avtale om utvidet handel i forhold til artikkel 19. Den gangen mente en del EU-land, bl.a. Sverige, at dette var en ubalansert avtale. Så gjenåpnet forhandlingene, og man kom på nytt fram til en avtale i fjor høst. Det er en avtale som etter Senterpartiets mening er blitt ubalansert fra norsk side, på samme måte som da Sverige mente at det var ubalansert for svensk side eller EU-siden forrige gang. Forskjellen er bare at når det blir ansett som ubalansert fra EUs side, gjøres det noe med det. Når det blir ansett som ubalansert fra norsk side, godtar vi det likevel. Og det gjør vi da i dette spørsmålet. Men det er ikke noen tvil, etter Senterpartiets mening, om at de vridninger en får i tollregimet som resultat av dette, i praksis vil være i Norges disfavør. Den økte eksportmuligheten for norske produkter vil være mer teori enn praksis, mens den økte importen av matvarer til Norge i høyeste grad vil være en realitet. Den ubalansen er en ubalanse som innebærer kostnader på flere hundre millioner kroner, og som vil være en belastning som først og fremst norske matprodusenter må bære. Vi synes det er merkverdig at Norge uten videre aksepterer den avtalen slik som den nå ble framforhandlet. Vi synes det er uklokt ensidig å redusere 127 tollposisjoner, som en her har gjort, uten at en vitterlig har fått noe særlig tilbake. Og vi synes det føyer seg inn i rekken av flere endringer som de norske myndighetene uten videre er med på, bl.a. reisegodsforskriftene i fjor høst, som også var en del av det samme. På den bakgrunn ønsker Senterpartiet å gå imot tilslutning til den avtalen som i dag ligger på bordet. Vi deler imidlertid enkelte av komiteens merknader omkring en mulig gjennomføring dersom et flertall i Stortinget i dag skulle vedta at avtalen skal inngås. Det gjelder gjennomføringen knyttet til en del sider ved avtalen, særlig når det gjelder frukt og grønt. Jeg vil for min del si at jeg deler representanten Blankenborgs spørsmål, og også tolkning, når det gjelder de merknadene en samlet komite har kommet med om gjennomføringen av avtalen når det gjelder frukt og grønt. Jeg vil gjerne ha en klargjøring fra statsråden omkring hvordan Regjeringen vil forholde seg til det spørsmålet videre.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
Jeg vil bare kort bemerke til det siste som statsråden sa, at jeg ser ikke at flertallet har tatt stilling til hvorvidt det er riktig å gi vedkommende en stilling i Forsvarsdepartementet eller i Forsvaret, men la nå det ligge. Jeg har to spørsmål til statsråden. Det første dreier seg om det som flertallet i komiteen mener var egnet til å skape misforståelse mellom Stortinget og statsråden. Der er mitt konkrete spørsmål: Mener statsråden at det er mulig å si at man har gitt noen et tilbud om dialog dersom henvendelser fra den ene part til den andre blir borte og ikke besvares? Så til det andre spørsmålet. Statsråden sa at på ett punkt kunne hun ikke dele kritikken. Det dreide seg særlig om noe fra Fremskrittspartiet i forhold til dette med en Kafka-prosess. Men forstår statsråden kritikken fra komiteens flertall på de andre punktene? Har statsråden tatt denne kritikken innover seg på noen måte? Kommer denne kritikken fra et stortingsflertall til å ha noen konsekvenser i forhold til framtidig behandling av denne saken?
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
I sitt første svar til meg i forhold til om statsråden har tatt kritikken innover seg, så viser statsråden til eksempler på at statsråden har opplevd dette som en vanskelig sak, og det har jeg selvfølgelig all mulig sympati for. Men det var altså ikke det som var mitt spørsmål. Mitt spørsmål var om den kritikken som nå kommer fra Stortinget, får noen konsekvenser for den framtidige håndteringen og behandlingen av denne saken. Jeg registrerer at statsråden hadde tunge vurderinger i forhold til å anke/ikke anke, men det er mindre viktig i forhold til det som var mitt spørsmål. For å gjenta spørsmålet, hvis det skulle være utydelig: Her kommer et stortingsflertall med en klar kritikk. Har statsråden forstått denne kritikken, og har statsråden tatt denne kritikken innover seg? Og får denne kritikken noen konsekvenser? Jeg registrerer jo at partifeller av statsråden gir uttrykk for at de ikke er i stand til å lese og forstå kritikken ut fra merknadene og det som sies i salen, og da blir det jo ekstra interessant å høre om statsråden har forstått det som har vært sagt og skrevet.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
Jeg vil innledningsvis bare kort få bemerke at det Fremskrittspartiet og SV har fremmet i sitt forslag nr. 3, ikke gjelder erstatning. Det er et forslag om en oppreisning på bakgrunn av, som det er gjort rede for i merknadene, at det etter vårt syn er en ekstraordinær situasjon når en enkeltperson får lide så stor overlast fordi EOS-utvalgets merknader ikke er fulgt opp. Men det er ikke noe juridisk grunnlag for å gå til erstatningssøksmål. Dette er etter vårt syn to forskjellige ting. I forhold til forslaget om ny og uhildet vurdering, som vi fremmer, er ikke det et forslag om å instruere domstolene. Det er et forslag om å instruere Regjeringen. Statsrådens andre replikksvar til meg illustrerer godt hvorfor vi fremmer et slikt forslag. Det statsråden sier – hvis jeg forstår henne rett, jeg håper hun korrigerer meg hvis jeg har misforstått noe – er at hun merker seg Stortingets kritikk, og hun har gjort rutineendringer. Statsråden har til nå dessverre ikke vært i stand til å si noe konkret om hvorvidt Stortingets kritikk i denne konkrete saken vil ha noen konsekvenser i forhold til behandlingen av den. Tvert imot er det slik at et stortingsflertall i merknads form sier: «Etter flertallets syn ville en naturlig konsekvens vært at man hadde foretatt en ny og uhildet gjennomgang av denne saken i tråd med egne retningslinjer.» Men statsråden sier klart og utvetydig fra Stortingets talerstol at hun ikke finner en ny og uhildet gjennomgang nødvendig. Det er klart at man selvfølgelig kan si at det er stortingsregjereri å fremme et slikt forslag, men jeg mener at en statsråd som tar til seg kritikk i merknads form fra et stortingsflertall på den måten at hun sier at hun er uenig, kanskje ber om at ting fremmes i forslags form. Men jeg vil gjenta spørsmålet, for det er mulig at jeg har misforstått statsråden. Jeg har forstått henne dit hen at det ikke er noen konsekvenser å peke på av stortingsflertallets kritikk i forhold til denne konkrete saken. Selv om dette ikke er en replikk, vil jeg på det sterkeste oppfordre statsråden til, dersom det på noen konkrete punkter i forhold til Ellingsen-saken vil være noen praktiske konsekvenser av det at et stortingsflertall kommer med en klar kritikk, å eksemplifisere det fra talerstolen. Det håper jeg hun kan.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
Vedkommende er nå tilbudt en stilling, men så langt jeg kjenner til, har han ennå ikke akseptert dette tilbudet. Modulf Aukan viste til statsrådens utsagn om behovet for kommunikasjon før man finner fram til en stilling som er akseptabel for begge parter. Jeg tror dette er svært riktig. Stillingen som vedkommende har fått tilbud om, er, så langt jeg kjenner til, et – om jeg kan kalle det det – ensidig tilbud i den forstand at dette er et tilbud som er sendt vedkommende pr. brev, og med beskjed om å reagere på tilbudet. Ser statsråden det hensiktsmessig nå å ta initiativ til en dialog for å finne fram til en løsning?
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
Jeg synes nok fremdeles at statsråden burde vurdere å ta initiativ til en dialog. Dette er ikke en sak mellom en myndighetsforvaltning og samfunnsmaskineriet for øvrig. Dette er en sak mellom arbeidstaker og arbeidsgiver. Og arbeidsgiver har i denne saken altså opptrådt urimelig overfor vedkommende, ettersom vedkommende er oppsagt, og oppsigelsen er ugyldig. Dette stiller et særlig krav til oss som arbeidsgivere. Det er verken en god eller en rimelig situasjon om denne saken nå fortsetter å stå i stampe. Dette tilbudet som er gitt, og som det ikke er respondert på, så langt jeg kjenner til, tyder på at arbeidsgiver bør ta et initiativ og være raus, romslig, og forsøke å få dette på plass. Jeg vil anbefale statsråden veldig sterkt å ta et slikt initiativ. Så bad jeg om ordet for å få lov til å komme med en stemmeforklaring. Det er jo slik at Arbeiderpartiet er med på de kritiske flertallsmerknadene i denne saken, og da kan det virke som om vi hopper av midt i svevet når vi kommer fram til vedtaksforslagene her. Når det gjelder forslag nr. 1, er vi ikke med på det, fordi saken står for retten. Vi ønsker altså ikke å gå inn i denne saken som står for retten. Når det gjelder forslag nr. 2, har vi uttrykt våre kritiske merknader i denne saken på den måten vi mener er hensiktsmessig og fornuftig. Når det gjelder forslag nr. 3, om å gi erstatning til vedkommende, er for det første saken ikke ferdigbehandlet. For det andre er det vår oppfatning at Stortinget ikke bør påta seg rollen å bestemme, definere og også fastsette erstatninger, men overlate det til de rette instanser i samfunnet. Derfor er vi ikke med på de forslagene som er lagt fram.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-06-19:
På det tidspunktet anken ikke var trukket, var det viktig å kunne ha en dialog med Ellingsen om innplassering i en adekvat stilling. Etter at anken ble trukket, ble det viktigste å iverksette dommen, og dommen sier at Ellingsen skal ha tilbake sin stilling i Forsvaret. Han var avdelingsdirektør da han mistet jobben. Det er bakgrunnen for at Forsvaret, etter at dommen ble rettskraftig, har konsentrert seg om å identifisere en avdelingsdirektørjobb med et konkret innhold, ikke en jobb som ville oppleves som «å bli satt på et kontor» uten reelt innhold. Men det er klart at det er et begrenset antall avdelingsdirektørstillinger i Forsvaret med relevant innhold i forhold til den jobben han hadde, og denne stillingen er den som passer klart best.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-06-19:
Når det gjelder det første spørsmålet, der Carl I. Hagen refererer til dialogen med Ellingsen etter at dommen ble rettskraftig, som en dialog som har stått helt stille, så deler jeg ikke den oppfatningen. Det var helt klart i dommen at det var det å få jobben tilbake i Forsvaret som var viktig. Derfor er det Forsvaret, som underordnet etat av Forsvarsdepartementet, som har hatt dialogen med Ellingsen. Og Forsvaret har vist fleksibilitet ved å kunne ha en dialog om eventuell førtidspensjon, eventuelt permisjon i en rehabiliteringsperiode, tilleggskompensasjon utover den erstatning som dommen hadde tilkjent, mv. Det har imidlertid gjennom media kommet fram at noen har oppfattet at det var en aktuell problemstilling å gi vedkommende en stilling i Forsvarsdepartementet. Det har aldri vært aktuelt, og jeg er glad for at flertallet der har den samme oppfatning som jeg har.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-06-19:
I det svaret jeg gav i Stortinget 19. juni i fjor, formulerte jeg meg så nært som mulig opp til teksten i det brevet jeg refererte til. Spørsmålet fra Arnøy er om det er en reell dialog når det i ettertid viste seg at et brev som var sendt til Forsvaret, ikke var registrert mottatt av Forsvaret. Tilbudet om dialog ligger i det første brevet, selv om jeg er den første til å innrømme at det var meget uheldig at man senere ikke har kunnet registrere det brevet det refereres til, i Forsvarets arkiver. Når det gjelder det andre spørsmålet, om jeg har tatt dette innover meg, er det klart at i det at jeg valgte å trekke anken, i det at vi har strukket oss lenger i tilbudet til Ellingsen, enn det som strengt tatt står i dommen, og i det at EOS-utvalgets påpekninger er fulgt opp til punkt og prikke, ligger det nettopp en erkjennelse av at i denne saken er det absolutt ting vi har å lære.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-06-19:
Jeg vil ta det siste først. Det antydes at Forsvaret ble omorganisert i min tid for å forhindre at Ellingsen fikk tilbake sin stilling. Hvis jeg tar feil i den antakelsen, er det godt, men jeg oppfatter et par av innleggene slik at det antydes det. Da må jeg bare gjøre oppmerksom på at den stillingen Ellingsen hadde, ble omorganisert vekk lenge før jeg tiltrådte som statsråd. Når det er sagt, vil det i enhver organisasjon som er under hyppig omorganisering, være slik at alle, enten de er i en oppsigelsessituasjon eller ei, må regne med å bli plassert om i andre stillinger i organisasjonen. Det viktigste her er viljen til å sette inn Ellingsen i en like viktig jobb – avdelingsdirektørstilling – med høyere lønn. Når det gjelder sikkerhetsklareringsspørsmålet, er det viktigste her om jeg som statsråd mente at mine forgjengere gjorde en feilvurdering da de fratok Ellingsen sikkerhetsklareringen. Men jeg har altså støttet det vedtaket de to foregående regjeringer har gjort i det spørsmålet, og jeg har derfor ikke vurdert det Carl I. Hagen spør om.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-06-19:
Når det gjelder komiteens merknader, så berører de en rekke forskjellige forhold. Det er derfor ikke mulig å svare samlet på annen måte enn at jeg har merket meg kritikken og selvfølgelig på vegne av departementet vil sørge for i framtiden å ha så ryddige saksbehandlingsrutiner som overhodet mulig, hvilket jeg også har iverksatt gjennom ny instruks. Men elementer av kritikken går f.eks. på at det bør foretas en ny uhildet gjennomgang. Min vurdering har vært at den uhilda gjennomgangen som Godal iverksatte, som ble avsluttet like etter at jeg tiltrådte, selv om den har hatt mangler ved seg, ikke har gitt et annet resultat enn det en ny gjennomgang ville ha gitt. Derfor har jeg fulgt det som står i EOS-utvalgets siste brev, nemlig at det blir opp til departementet å vurdere om det er nødvendig med en ny gjennomgang. Og vi har ikke funnet det nødvendig. Det er ett av flere punkt som komiteen har nevnt.(Presidenten klubber.) Det er tidsmessig vanskelig å gå inn på alle. (Presidenten klubber.)
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
Dette er en sak om et lite beløp, men et beløp som kan provosere. Beløpet er på 3 kr, en økning fra 108 kr til 111 kr. Grunnen til at det kan provosere, er at det i innstillingen under «Vurderingar» står: «Auken i tenestetillegget er eit viktig bidrag i arbeidet med å heve statusen til dei utskrivne vernepliktige mannskapa.» Det skal altså heve statusen. Det er da man kan spørre: Hvor mye blir statusen hevet av 3 kr – og det er vernepliktige mannskaper det dreier seg om – når vi vet at det kun er ca. 40 pst. av hvert årskull som gjennomfører førstegangstjenesten, og man samtidig kan lese i Dine Penger at man sparer 100 000 kr ved å slippe verneplikten. Det er da man kan føle seg litt provosert i forhold til om 3 kr er med på å heve statusen. Det er en enstemmig komite som går inn for dette. Men jeg kan på Fremskrittspartiets vegne love at vi vil jobbe for at statusen til de vernepliktige vil bli hevet i tiden framover, og at vi vil være med på å bidra til at kronebeløpet blir hevet slik at det virkelig monner. Det er ikke mye man får kjøpt for 3 kr.
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
Det er jo sent på kvelden, og utgangspunktet for komiteen var at det ikke skulle gis noen kommentar til denne saken. Men når Bredvold framfører at 3 kr ikke er noe, må det sies at det jo ikke er det som er temaet her. Vi øker beløpet fra 108 kr til 111 kr, det er dagpengene det er snakk om. Vi sier også i innstillingen at vi vil komme tilbake til denne saken om statusheving. Derfor har vi ikke tenkt på den saken når det gjelder disse tre kronene. Jeg viser til innstillingen om at vi kommer tilbake til saken om statusheving når den kommer som en egen sak for Stortinget.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
Eg vil gjerne be om at presidenten ordnar voteringa på ein slik måte at ein først voterer over XI i innstillinga – det gjeld spørsmålet om ny kostnadsnøkkel for sosiale tenester – og deretter over Framstegspartiet sitt forslag, nr. 26, som omhandlar same sak. Så vil eg presisere at når det gjeld den vidare handteringa av saka, legg eg til grunn at saka om ny kostnadsnøkkel, som truleg då blir vedteke i samsvar med forslag nr. 26, blir behandla parallelt i Stortinget, slik at den nye ordninga med ny kostnadsnøkkel for sosiale tenester kan setjast i verk frå 1. januar 2004. Til slutt, når det gjeld forslaga frå Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Framstegspartiet og Arbeidarpartiet om økonomisk ramme for kommunesektoren for 2004, vil eg be om at voteringsrekkjefølgja blir slik at ein først voterer over SV sitt forslag, deretter over Senterpartiet sitt, så over Arbeidarpartiet sitt og til slutt over Framstegspartiet sitt forslag. Eg vil då oppmode om at Arbeidarpartiet sine representantar subsidiært stemmer for forslag nr. 24, frå Framstegspartiet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-19:
President! Det samme gjelder Senterpartiet for forslag nr. 9.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
I og med at forslag nr. 13 er vedtatt, trekker vi forslag nr. 1.
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-06-19:
Jeg stemte feil.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2003-06-19:
Jeg stemte også feil.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-04-10:
På Kommunenes Sentralforbunds ordførerkonferanse i går innledet administrerende direktør Finn Bergesen i NHO en paneldebatt. Noe av det han sa, var at næringslivets hovedkrav var lavere kronekurs. Den høye kronekursen har forverret konkurranseforholdet for konkurranseutsatt industri og næringsliv med 10 pst., selv etter at renten har gått ned 1,5 pst., og selv etter at vi har fått en lavere kronekurs. Og han sa at ingen bedrifter kan klare dette, og at dette vil føre til konkurs, til tap av bedrifter og til tap av arbeidsplasser. Jeg er derfor glad for at Regjeringens hovedstrategi mot arbeidsledighet nettopp har vært å gjenreise kraften i næringslivet og sikre ny vekst i sysselsettingen, og lav ledighet på langt sikt, gjennom et stramt finanspolitisk opplegg. Det ville vært mye mer populært å bruke masse penger, men det ville vært kortsiktig. Regjeringens politikk vil legge til rette for lavere rente, slik at den fortsatt sterke kronekursen reverseres og lønnsomheten i konkurranseutsatt næringsliv bedres. Bergesen pekte på at selv med et nulloppgjør ville lønnsstigningen i år bli 4–5 pst., mens det var ventet at konkurrentene ute ville få en lønnsstigning på 3,5 pst. eller mindre. Altså: Til tross for et nulloppgjør ville vi likevel tape 1,5–1 pst. i forhold til konkurrentene. Derfor er det viktig at Regjeringen har lagt opp til et inntektspolitisk samarbeid med partene. Dette var også noe næringslivet, og Bergesen, ønsket seg, fordi dette ville føre til lavere rente, slik at vi kunne få redusert kronekurs. Som statsråd Norman har gitt uttrykk for – ikke bare i dag, men også tidligere – bekymrer den økte ledigheten. Etter Kristelig Folkepartis mening, og etter Regjeringens mening, er det sløsing med ressurser å la folk gå arbeidsledige. Det er alvorlig for den enkelte som rammes av arbeidsledighet, og det er spesielt alvorlig for dem som rammes av langtidsledighet. Derfor har nettopp disse vært Regjeringens prioritering. Det er viktig at vi prøver å demme opp for langtidsledighet. Da Regjeringen la fram budsjettet, sa man at man ville følge utviklingen nøye. Så har man altså fått kritikk fordi man ikke allerede i fjor høst foreslo mer. Men vi har fulgt nøye med. Regjeringen har levert – den lovte å komme tilbake. Og den kom tilbake. Det har vært en alvorlig utvikling, og jeg er veldig glad for at det i tillegg til det Regjeringen har foreslått, er et flertall for å trappe opp med ytterligere 2 500 tiltaksplasser. Det er av stor betydning at arbeidsledige aktiviseres og kvalifiseres for ledige jobber, samt at tilbudet på arbeidskraft opprettholdes i påvente av økt etterspørsel. Ledighetens sammensetning, med bl.a. et økende innslag av personer fra industrien, tilsier et bredt spekter av arbeidsmarkedstiltak. I lys av situasjonen på de ulike lokale arbeidsmarkeder vil det være Aetats oppgave å vurdere den endelige sammensetning av arbeidsmarkedstiltakene. I tråd med gjeldende retningslinjer ved inntak på arbeidsmarkedstiltak vil langtidsledige ungdommer og innvandrere fortsatt prioriteres.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Først vil jeg på vegne av saksordføreren få takke komiteen for et godt samarbeid om denne saken, som har endt ut i en enstemmig komiteinnstilling. Bakgrunnen for forslaget er den urimelighet mange opplever når de blir avkrevd årsavgift for et kjøretøy som er stjålet når årsavgiften forfaller. En del av kjøretøyene som stjeles, kommer heller ikke til rette, og da blir det ekstra urimelig å måtte betale årsavgift. Dette ble også tatt opp i Innst. S. nr. 255 for 2001-2002 om revidert nasjonalbudsjett i fjor vår, hvor et stort flertall bad om at regelverket endres nettopp på dette punkt. Saken har også vært reist flere ganger i Stortingets spørretime, men finansministeren har hele tiden vist til det arbeid som pågår når det gjelder endring av regelverket for årsavgift, med sikte på å komme tilbake til en ordning hvor det er mer samsvar mellom den tid kjøretøyet er registrert og den tid det skal betales årsavgift for. Dokument nr. 8:67 tar opp igjen problemstillingen, og det er en enstemmig komite som ber Regjeringen foreslå endringer i regelverket i statsbudsjettet for 2004 som innebærer at årsavgiften skal betales for den tid kjøretøyet vitterlig er registrert. Finansministeren viser i sitt brev til komiteen om saken til at dette også vil kunne få positiv betydning i situasjoner hvor kjøretøyet stjeles. Fra Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Kystpartiets side legges det til grunn at det nye regelverket utformes slik at det også fanger opp situasjoner hvor kjøretøyet er stjålet og er borte en viss periode. Dessuten mener vi at regelverket må åpne for utsatt betaling av årsavgift i tilfeller der bilen er stjålet på det tidspunkt årsavgiften forfaller, og for frafall av årsavgift for den aktuelle perioden i inneværende år om kjøretøyet ikke kommer til rette igjen. Det forutsettes også at det nye regelverket gjøres gjeldende for 2004. Med dette anbefaler jeg komiteens innstilling på det varmeste.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Denne saken handler i utgangspunktet om biler som blir stjålet, og hvor eier likevel står ansvarlig for å betale årsavgiften. Jeg vil tro at dette av de fleste oppfattes som helt urimelig, og at det må gjøres noe med det. Og det er det Stortinget gjør gjennom det vedtaket som blir gjort her i dag. Men komiteen går lenger enn det. Den peker i sine merknader på at det også er andre situasjoner hvor kjøretøyet ikke disponeres gjennom hele året, og ønsker en bedre sammenheng mellom den tiden kjøretøyet disponeres og avgiften som skal betales. Dette er forhold som Fremskrittspartiet har tatt opp flere ganger, og vi har pekt på urimelighetene i et system hvor denne sammenhengen ikke er til stede. Før 1978 ble avgiften beregnet etter antallet måneder kjøretøyet var registrert, og komiteen peker på at med dagens teknologi burde en tilsvarende ordning kunne innføres uten vesentlig økning av administrasjonskostnadene. Finansministeren opplyser i brev av 6. mars 2003 at årsavgiften er til vurdering både i Toll- og avgiftsdirektoratet og i Finansdepartementet, og at sammenhengen mellom avgiften og den tiden kjøretøyet har vært registrert, blir vurdert. Dersom komiteens innstilling blir vedtatt, må vurderingen gå på hvor tett denne sammenhengen skal være, og hvordan omleggingen skal gjennomføres.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Det er gledelig at det i denne saken er en samlet komite som går inn for at de ca. 20 pst. av befolkningen som lider av enten melkeallergi eller laktoseintoleranse, skal få sine melkeerstatningsprodukter uten avgift, på samme måte som de av oss som kan drikke vanlig melk. Dette burde være selvsagt. Det er derfor forstemmende å lese brevet fra Finansdepartementet av 7. mars 2003. Toll- og avgiftsdirektoratet har ikke anbefalt fritak fordi det er vanskelig å avgrense produktene teknisk, og de hevder i tillegg, med henvisning til SNT, at barn over tre år og voksne i liten grad har direkte behov for erstatningsprodukter for melk. Poenget er jo ikke om melkeerstatning er nødvendig for å overleve, poenget er en likebehandling av mennesker med et spesielt problem. Melk blir brukt i og sammen med så mange matvarer at det åpenbart må være et reelt problem å greie seg uten. Erstatningsproduktene er i utgangspunktet ganske mye dyrere enn vanlig melk, og avgiften må derfor føles ekstra urimelig. Jeg er glad for at en samlet komite her slår fast at Stortingets oppgave ikke er å gjøre livet lettest mulig for byråkratene i Toll- og avgiftsdirektoratet, men er villig til å innføre en åpenbart rettferdig ordning, til tross for innsigelsene.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Som en av forslagsstillerne i Dokument nr. 8:67 for 2002-2003 må jeg si meg relativt fornøyd med sakens behandling i Stortinget. I forslag til vedtak, I, står det: «Stortinget ber Regjeringen i budsjettet for 2004 legge frem forslag om endringer i årsavgiften for biler, slik at den blir fleksibel og knyttet opp mot den tid eieren faktisk disponerer kjøretøyet.» Dette vil da også måtte innbefatte stjålne kjøretøyer. Selvfølgelig er ikke dette den største saken som Stortinget har hatt til behandling, men for dem som blir rammet av at deres bil blir stjålet tidlig på året, føles det svært urettferdig å måtte betale full årsavgift for den stjålne bilen i tillegg til årsavgift for den nye man har måttet skaffe seg. Totalt sett ble nesten 17 000 biler stjålet i 2002, og ca. 1 200 ble aldri funnet. At dette ikke er en ny sak for Tollvesenet, kan en se av en av deres brosjyrer, der det vises til vanlige spørsmål de får om årsavgiften. Der spørres det: «Kjøretøyet mitt er stjålet i avgiftsåret, må jeg betale avgift?– Ja, alle kjøretøy som er registrert i motorvognregisteret pr. 1. januar er avgiftspliktige.» Det er svært viktig at de avgifter en bl.a. betaler for å eie og bruke motorkjøretøy, står i forhold til de tjenester en får tilbake. Jeg har tro på at de endringer som Stortinget her ber om, vil bli endringer som bileierne blir atskillig mer fornøyd med enn dagens ordning.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2003-04-10:
Vedtaket i denne saken er en meget god nyhet for de bileiere som i dag rammes urettferdig av ordningen med årsavgift. Selv om årsavgiften er en fiskal avgift, som i dag i liten grad er knyttet til bruken av kjøretøyet, er det helt åpenbart at bileiere oppfatter at avgiften er knyttet til den tiden kjøretøyet disponeres. Selve navnet, årsavgift, antyder at det er et tidsperspektiv i dette. Dagens ordning har riktignok en viss periodisering med enten hel eller halv årsavgift, med mindre kjøretøyet vrakes før midten av mars. I en del tilfeller slår dette likevel urimelig ut. Ved kjøp av nytt kjøretøy f.eks. i slutten av juni, må man betale årsavgift for hele året. Hvis man f.eks. får en ny bil i julegave i slutten av desember, må man likevel betale årsavgift for seks måneder. Det mest urimelige tilfellet er kanskje dersom bilen blir stjålet i begynnelsen av året, og man må betale full årsavgift uten å ha noen glede av kjøretøyet. Dokument nr. 8:67 for 2002-2003 inneholder et konkret forslag knyttet til nettopp stjålne biler og årsavgift. Det konkrete forslaget er nok lite hensiktsmessig sett i lys av at det er meget byråkratiserende, og at vi har om lag 2,5 millioner avgiftsbetalere i Norge. Forslaget vil innebære en betydelig manuell behandling av en rekke avgiftskrav, en kostbar ordning som igjen kunne føre til behov for å øke avgiften. Finansdepartementet viser i sitt brev til finanskomiteen til at Regjeringen arbeider med en omlegging av årsavgiften, og at man fraråder Stortinget å pålegge endringer i årsavgiften før dette arbeidet er fullført. Det sier seg selv at det vil være uhensiktsmessig å gjøre detaljvedtak i Stortinget knyttet til årsavgiften, med de store effekter dette vil ha både for avgiftsinnkrevingen og for avgiftsbetalerne, når avgiften samtidig er til utredning for mulig omlegging. Det er uansett viktig at vi nå får en forbedring av ordningen med årsavgift. Dagens system ble innført i 1978 og var da en betydelig forenkling av en meget byråkratisk ordning. Nå er tiden inne for å bruke ny teknologi til å gjøre ordningen mer treffsikker igjen. Jeg er derfor meget tilfreds med at en samlet finanskomite stiller seg bak et forslag som innebærer en klar tidsangivelse av en avgiftsreform som er etterlengtet av mange bileiere. Det kommer forslag om dette i statsbudsjettet for 2004. Samtidig legges det ikke unødvendige føringer på detaljene i dette før det foreligger en utredning i saken. Når det gjelder mindretallsmerknaden, hvor det legges til grunn visse detaljer knyttet til det nye systemet for årsavgift, er jeg glad for at det ikke blir flertall for dette. Det finnes forskjellige modeller for en årsavgiftsordning, og det ville være underlig å vedta detaljer i dette uten å ha informasjon om hvordan et eventuelt nytt system skal bli.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2003-04-10:
I likhet med i forrige sak foreligger det her en enstemmig innstilling fra finanskomiteen. I Dokument nr. 8:68 for 2002-2003 foreslås det fritak for avgift på alkoholfrie drikkevarer og avgift på drikkevareemballasje for kornbaserte melkeprodukter. Fritaket begrunnes i at det i dagens regelverk er et slikt avgiftsfritak for melk og melkeprodukter. I forslaget vises det til at deler av befolkningen lider av melkeallergi og laktoseintoleranse og derfor ikke kan drikke vanlig kumelk. For denne gruppen vil kornmelk kunne være et alternativ. Komiteen viser i sin vurdering til at avgiftsfritak for enkelte typer produkter kan være vanskelig å avgrense rent teknisk, og at mange avgiftsfritak ofte fører til ytterligere avgrensningsproblemer. Fra før medfører vedtakene om avgifter på alkoholfrie drikkevarer og drikkevareemballasje vanskelige grensedragninger. Videre kan det innvendes at lettelser i skatter og avgifter behandles i statsbudsjettet, og da i en relevant sammenheng med statens øvrige inntekter og utgifter. Forslaget om avgiftsfritak for kornmelk forventes imidlertid å ha små provenykonsekvenser. Komiteen konkluderer med at også melkeallergikere bør kunne få et melkeprodukt uten at dette blir avgiftsbelagt utover det som er vanlig for kumelk, og foreslår derfor at korn- og soyabaserte melkeprodukter fritas for avgift på alkoholfrie drikkevarer samt grunnavgift på drikkevareemballasje, og ber om at et forslag om dette fremmes i revidert nasjonalbudsjett. Jeg anbefaler herved komiteens innstilling.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Eg er òg glad for at ein samla finanskomite har slutta seg til forslaget om å be Regjeringa kome attende i revidert nasjonalbudsjett med eit forslag om å frita kornbaserte mjølkeprodukt for desse avgiftene, sjølv om det rett nok, som representanten Monsen var inne på, er kome visse motførestellingar i eit brev frå finansministeren. Vanleg kumjølk er friteken for desse to avgiftene, og det er heilt klart motivert ut frå at mjølk er eit nyttig næringsmiddel. Det inneheld ein del næringsstoff og vitamin som ein meiner folk flest har nytte av, og det er ingen prinsipiell forskjell mellom vanleg kumjølk og kornbasert mjølk. Ein skal heller ikkje sjå bort frå at når mjølk er friteken for avgift, så er det kanskje motivert litt ut frå at ein skal hjelpe bonden med å nå ein større marknad med sine mjølkeprodukt. Det er for så vidt òg eit næringsaspekt ved dette produktet. Da verdiskapingsprogrammet for landbruket i si tid vart utforma, var det jo for å stimulere til litt meir foredling av norskproduserte råvarer. Dette prosjektet med å utvikle kornbasert mjølk har nettopp fått støtte gjennom verdiskapingsprogrammet. Vi er no i desse tider på desperat jakt etter ny næringsutvikling. På dette området er det gjort grundig forarbeid med store marknadsundersøkingar. Det er lagt ned enormt med forsking for å kome fram til dette produktet. Så i tillegg til det som er sagt, vil eg berre føye til at ut frå eit næringsaspekt er det òg veldig bra at ein har moglegheit til å fjerne denne flaskehalsen for at produksjonen og salet av dette skal lykkast.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Bare noen merknader til representantene Width og Bjørklund. Det er ikke riktig at flertallet i forsvarskomiteen og i denne salen ikke ønsker en politisk gjennomgang av Program GOLF når første fase er over, selv om vi ikke støtter Dokument nr. 8-forslaget om at departementet skal legge fram egen sak. Vi får, som statsråden ganske grundig redegjorde for, en evaluering av første fase, og den skal vi ta stilling til. Det gir oss en politisk kontroll, etter min oppfatning, og jeg vil understreke at det var nettopp det som var intensjonen da daværende statsråd Bjørn Tore Godal endret Prosjekt GOLF til Program GOLF. Så er det slik at det ikke er tid til å ta noen pust i bakken i forhold til dette prosjektet, slik representanten Width sa. Jeg vil minne om at høsten 2001 sluttet Stortinget seg enstemmig til omleggingen fra Prosjekt GOLF til Program GOLF, og hadde da ingen innvendinger, tvert imot. Man var tilfreds med at statsråden hadde grepet inn og tatt politisk kontroll og endret Prosjekt GOLF til Program GOLF. Når det så gjelder den kommende rapporten fra Riksrevisjonen – som vi vel ikke har sett ennå, noen av oss, men det har ligget noen foreløpige merknader på nettet – vil jeg også understreke så sterkt jeg kan, at dette dreier seg om Prosjekt GOLF og dets forløpere, som altså daværende forsvarsminister Bjørn Tore Godal grep inn overfor og fikk stoppet. Det betyr at det som står i Riksrevisjonens rapport, er også flertallet i komiteen enig i. Vi er enig i at Prosjekt GOLF var ute av kontroll, og at det var nødvendig å gripe inn og endre innretningen og framdriften på dette og gjøre det om til et program som ble faset inn i enkeltprosjekter.