Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2014-11-25:
La meg også starte med å takke europaministeren for en tydelig og god redegjørelse. Jeg er glad i ministre som er tydelige i sitt budskap, og som er overbevist om det man står for. Det er positivt, og der håper jeg flere andre ministre kan ta etter Helgesen. Det er store utfordringer i Europa. Alle svarene ligger ikke i Brussel. Manglende økonomisk vekst skyldes flere forhold, og da må vi ikke lure oss selv. Fremveksten av ulike selvstendighetspartier eller uavhengighetspartier, eller hva vi skal kalle dem, er ikke kun en protest mot manglende arbeidsplasser, men også et signal om den fremmedgjøringen mange føler i sitt eget land. Samarbeid i Europa er positivt. Arbeidskraft som krysser grenser, gir økonomisk vekst. Men samarbeid i Europa må ikke gå på bekostning av nasjonalstatenes demokrati. Det er heller ikke gitt at økonomisk vekst skal være den eneste måten man måler europeisk suksess på. Men økonomisk vekst har det blitt, og representanten Navarsete tar feil når hun påstår at det ikke har gitt økonomisk vekst i Europa de siste 20 årene – eller hvis vi går tilbake i tid. Det er skapt økonomisk vekst – det er ingen tvil om at det er skapt arbeidsplasser og økonomisk vekst. Men vi må også samtidig være ærlige og innrømme at vi vet jo ikke hvordan det ville ha vært uten EØS. Det er jo ikke sikkert at vi hadde vært helt isolert, og at ingen hadde vært interessert i vår olje og gass eller de talentene vår kunnskapsskole eventuelt kunne produsere. Det vet vi ikke. Det vi vet er at samarbeid har gitt arbeidsplasser, samarbeid har gitt teknologiutvikling, samarbeid har gitt økonomisk vekst. Det er positivt. Det finnes ingen europeisk folkebevegelse for en politisk union. Det vi vet, er imidlertid at økonomisk samarbeid skaper gjensidig avhengighet. Gjensidig avhengighet er positivt. Gjensidig avhengighet gir også fred. Når landene er avhengig av hverandre økonomisk, har de også mindre grunn til, eller mulighet til eller ønske om å skape konflikter landene imellom. Det er positivt. Samtidig skal vi også være oppmerksom på at EU-samarbeid, EØS-samarbeid, er en rettsliggjøring av politikken. Det er ikke noen liten sak. Det er faktisk svært alvorlig at stadig flere ulike internasjonale organisasjoner tar over makt og myndighet fra nasjonale parlamenter. Innbyggerne i mange land føler frustrasjon over nettopp dette at selvstendigheten svekkes. Ja, vi skal styrke våre økonomiske bånd med Europa. Det krever utveksling av arbeidskraft og at kapital har muligheten til å flyte over landegrensene. Det er også positivt at vi har utveksling innenfor forskning og utvikling. Men dette må skje i forståelse med innbyggerne. Ønsker innbyggerne å redusere tempoet på integrasjonen, så må politikerne lytte, ikke overprøve. Valget til Europaparlamentet er, som enkelte har nevnt før meg, en hendelse flertallet av Europas innbyggere ikke har noe forhold til, selv om samarbeidet er for altomfattende, for tungt og byråkratisk, som min medrepresentant Kristian Norheim uttrykte det. Det er ikke uten grunn at partier av nasjonal karakter vokser frem. Det er ikke noe poeng å karakterisere partier som tydelig viser sin frustrasjon over utviklingen, det er et faktisk forhold at det skjer, og å fordømme dem er det lite poeng i. En rettsakt kan vise seg å ha liten effekt, liten konsekvens for Norge. Men når du tar alle rettsaktene samlet, har det noe å si for den totale umyndiggjøringen av nasjonale parlamenter. Det er viktig. Det er ingen liten problemstilling. Det er faktisk svært alvorlig. Og som det er så populært å si, er det viktig at vi tar debatten, at vi tør å ta debatten. Nå tar vi debatten, og da er jeg så ærlig å si at jeg har et ambivalent forhold til EU-samarbeidet.