Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-12-03:
Det har vært en ekstraordinær høst når det gjelder alle de situasjonene vi har vært oppe i, både nasjonalt og internasjonalt. Det har vært krevende når det gjelder asyltilstrømming til Norge og hvordan vi skal håndtere den situasjonen. Det har vært krevende internasjonalt med alle de hendelsene. Jeg skal komme litt tilbake til det. Men det har også vært en spesiell budsjettbehandling i høst. Først la regjeringen fram sitt alternativ i to faser, budsjettforslaget og tilleggsproposisjonen, og jeg må si at begge dokumentene var preget av et budsjett tilpasset et opplegg der distriktspolitikken og utjevningstiltak er salderingsposten. Det har vist seg å være regelen, uten unntak, for Høyre og Fremskrittspartiet i de årene de har sittet i regjering. Uten unntak er det distriktene som blir salderingsposten, enten det gjelder skattelette eller omstilling. Etter en lang forhandling kom de fire samarbeidspartiene fram til et budsjettforlik i stor grad preget av indre motsetninger og også litt panikk, tror jeg det må ha vært, for å få dekket inn budsjettbehov. Det rare med dette er egentlig det inkonsekvente som framtrer så tydelig partiene imellom. Det ene året subsidierer en utenlandsreiser med fly gjennom å øke taxfree-kvoten og oppmuntrer dermed flere til å ta fly, mens en det neste året innfører en flyseteavgift for å få færre til å fly, angivelig som et klimatiltak. Den ene måneden vil en ha en tiltakspakke for å møte arbeidsledighet. Den neste måneden kuttes den tiltakspakken kraftig mens arbeidsledigheten øker. Det er historien om en dårlig tiltakspakke som ble enda dårligere. Det ene året står fem statsråder og presenterer 10 mrd. kr i ny kapital til Statkraft for å bidra til langsiktighet i eierpolitikken og langsiktige investeringer i fornybar energi. Det neste året stripper en vekk 5 mrd. kr av de 10 mrd. kronene av den langsiktige kapitaltilgangen. Det er en form for inkonsekvens som blir stadig tydeligere. Senterpartiet har lagt fram vårt eget budsjettopplegg. Det er et budsjettopplegg for å ta hele landet i bruk. For oss har det vært viktig å satse på desentralisering og livskraft over hele landet. Sammenlignet med regjeringen bruker vi 10 mrd. kr mer på en grønn og aktiv næringspolitikk og på sosial og geografisk utjevning. Vi prioriterer penger til et statlig grønt investeringsselskap for å fremme grønn næringsutvikling og teknologi, og vi foreslår å innføre det skattefradraget for enøktiltak som samarbeidspartiene har lovet, men ikke gjennomført. Vi legger opp til en kraftfull satsing på kommuner, sykehus og infrastruktur. Dette er langsiktige og viktige behov i det norske samfunnet. Kommunene, enten de er store eller små, må settes i stand til å yte god velferd, og det å sikre sykehusene i hele landet betingelser som gjør at de kan ivareta god helseomsorg, er svært viktig. Samlet sett økte vi også bistandsbudsjettet til langt over det regjeringen foreslo. Det er også nødvendig i en situasjon der vi opplever en av de største humanitære krisene siden den andre verdenskrigen, samtidig som vi vet at det også er store behov i den langsiktige bistanden. Samtidig med behandlingen av budsjettet har vi også behandlet det forliket som seks av partiene på Stortinget har inngått. Senterpartiet har i hele høst bedt om at vi måtte få et forlik mellom partiene på Stortinget om innvandring og integrering. Den spesielle situasjonen vi har sett i høst, der det har kommet svært mange asylsøkere til Norge, krever at vi blir enige om noen hovedprioriteringer som kan ligge fast over tid, for denne situasjonen går ikke over med det første. Dette er en situasjon som det politiske Norge må håndtere og takle over tid. Den ene delen av det forliket ligger på bordet i dag, og Senterpartiet er glad for at vi har blitt enige om viktige tiltak for regulering av også innvandring. Det er vi glade for fordi i dagens situasjon må vi tydeligere skille mellom asylsøkere som har krav på beskyttelse, og dem som ikke har det. Hele legitimiteten til asylinstituttet hviler på at vi er tydelige på det. Å skaffe oss de verktøyene vi trenger for å returnere asylsøkere med åpenbart ugrunnede søknader, er derfor viktig. Men nå er vi også i gang med samtaler om den andre delen av forliket, som handler om integrering og om kommunenes ressurser. Den delen er minst like viktig. Kommunene og de frivillige som gjør den praktiske jobben i denne sammenhengen, er nødt til å få støtte fra storsamfunnet. Vi står overfor noen krevende år når det gjelder integrering og ressurser i den sammenhengen, og de må settes i stand til å gjøre den praktiske jobben for oss. Senterpartiet skal gå aktivt og positivt inn i en sånn forliksforhandling, og det er viktig for oss at vi også får til den delen av forliket før året er omme.