trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-25:
Det siste innlegget inneholder en type historie som flere av oss har hørt. Noe handler om regelverket, og noe handler nok om at praktiseringen en del steder er rimelig rigorøs – hvis jeg kan si det slik. Da man lagde disse bilsentraene, ønsket man at regelverket skulle praktiseres likt, og også at det skulle praktiseres korrekt. Etter mitt syn er den historien som min medrepresentant nå var inne på, ikke en korrekt praktisering av regelverket. Men jeg bare minner om at statsråden i sitt innlegg og i sine svarreplikker var helt tydelig på at heller ikke hun var fornøyd med hvordan dette fungerer i dag, og at man skal evaluere det og komme tilbake til det. Jeg tror jeg også må innrømme at hvis jeg skulle komme i en situasjon der jeg ville trenge en slik bil – og jeg har nå kjørt bil i over 40 år – ville det nok være svært vanskelig for meg å håndtere en slik henger samtidig med at jeg skulle mestre livet i rullestol. Og samfunnet er faktisk ikke tilrettelagt slik at man kan kjøre rundt med henger hvor som helst og parkere den i nærheten av der man skal. Det ligger vel i sakens natur at hvis man sitter i en rullestol, er det også litt vanskelig å ha lang transportvei fra parkeringsplassen til dit man skal. Dette kan selvfølgelig ordnes også på praktiske måter, men jeg tror nok at man må finne fram til et regelverk her som går innenfor det de fleste av oss vil synes er rimelig. Da tror jeg også vi må vite – og det tror jeg alle her vet – at når man lever med den type utfordringer i livet sitt, er hverdagens små og store gjøremål mer krevende. Det koster mer krefter og mye mer planlegging, og det trengs mye mer omstendelige prosesser enn for oss som er så heldige å kunne gå. Derfor ser jeg fram til denne omleggingen. Men jeg ser også at det er viktig å få til denne likheten i praktiseringen av dagens regelverk, og at man må praktisere det i henhold til det som har vært intensjonen med reglene, nemlig at folk skal få den bilen de har behov for, for å kunne leve et noenlunde likeverdig og selvstendig liv.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-11-25:
Takk til statsråden for svaret. Det er klart at noe går i riktig retning i Nav, og det er viktig ikke å svartmale. Men hvis man ser på de siste tallene som vi har klart å finne fram til i hvert fall, er det sånn at på spørsmålene: Hvor misfornøyd eller fornøyd er du med service du har fått hos Nav helhetlig sett? Der er det en tilbakegang fra våren 2008 til våren 2011. Hvor stor tillit har du til Navs arbeid i sin helhet? Det er en tilbakegang fra 2008 til 2011. Jeg blir møtt med respekt når jeg henvender meg til Nav – tilbakegang fra 2008 til 2011. Min påstand – uten at jeg har gått grundig gjennom all mediedekningen – er at selv om mediedekningen av Nav ikke er mer positiv, er det i hvert fall mindre av den negative. Det kan ikke være sånn at det er det som er årsaken til at Nav gjør det dårligere i brukernes øyne i dag enn i 2008. Jeg synes dette er ganske alvorlig, og det er nesten fristende å si – litt flåsete – at det hørtes ut som statsrådens svar med en gang var: Vi må endre brukerundersøkelsene. Det er ikke noen god løsning. Vi må jo stille oss spørsmålet: Hvorfor er det slik? Da kan det hende – dette vet vi jo ikke – at det er sånn at grunnen til at flere brukere er misfornøyde, er at flere brukere blir stilt krav til. I så fall er det en ganske stor utfordring, for da kan man ikke bare som øverste politiske leder nøye seg med å si at Nav aldri vil oppnå full score, fordi brukerne forstår ikke at Nav også skal stille krav, og de har for høye forventninger. Da må man jo stille spørsmålet: Hvorfor – og hvordan kan man klargjøre for brukerne på en skikkelig og ordentlig måte det Nav skal gjøre, og det Nav ikke skal gjøre? En kan ikke bare konstatere – på grunn av at det er slik systemet er – at Nav aldri vil oppnå full score. Det er veldig fint med intensjoner, og det er bra at statsråden er tydelig i møte med direktoratet på hva som er ambisjonene. Men mitt spørsmål i interpellasjonen var litt mer konkret, nemlig: Hva kan man gjøre? For eksempel – for å peke på dette: Jeg blir møtt med respekt når jeg henvender meg til Nav. Hva kan man gjøre konkret sånn at flere brukere føler at de blir møtt med respekt? Det kan ikke være sånn at avveiningen til Nav må være: Vi skal stille flere krav, men da kan vi ikke møte folk med respekt. For hvis vi skal klare å møte folk med respekt, må vi stille færre krav. Det gir ingen mening. Der etterlyser jeg konkrete tiltak fra statsråden. Er det f.eks. sånn at Nav-ansatte har god nok opplæring? Er det sånn at dette har noe med generalistmodellen å gjøre, at det er folk som kanskje ikke er vant til å håndtere brukere, og som sitter i dag og må håndtere brukere uten å ha fått tilstrekkelig trening i det? Eller er det andre ting? Statsråden må svare. Så håper jeg også at statsråden vil si noe om Nav-ombud, rett og slett fordi det kan være – etter Høyres modell – en viktig fasilitator for dialogen mellom bruker og system, som er så avgjørende.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-11-25:
Takk for innspill til debatt og diskusjon. Det blir jo lett en debatt om alt, og det var ikke meningen at det skulle være en debatt om alt, for hensikten fra vår side var rett og slett å peke på at hvis det er sånn at flere blir misfornøyd med systemet, må man også se på hvordan menneskene som jobber i systemet, har det. Da er det faktisk relevant med f.eks. sykefraværet i Nav-systemet. Men jeg har lyst til å forsøke å konsentrere meg om noen av de konkrete tingene som det går an å gjøre noe med, nå mot slutten. Jeg må bare nevne noe som jeg synes er veldig rart. Er det det å påpeke at Nav har høyt sykefravær, som er å snakke ned velferdssamfunnet? Er det det å påpeke at Nav skal møte folk med respekt, som er å snakke ned velferdssamfunnet? Jeg har litt problemer med å forstå hvor den påstanden kom fra. Men sånn er det kanskje hvis man ikke skriver innlegg basert på det som blir sagt, men bare får dem fra Youngstorget på en eller annen måte. Jeg synes representanten Reiertsen sa det veldig godt, at det er noen tiltak man kan gjøre gratis. Hele komiteen er enig om at man må ha IKT-satsing, f.eks. – det er viktig. Det er ikke gratis. Men det som det er mulig å gjøre noe med, gratis, er hvordan Nav møter mennesker. Da er det to spørsmål jeg har stilt meg i løpet av denne debatten. Det ene er: Har Nav en klar nok intern rutine for å klargjøre for brukerne hva Nav har ansvar for, og hva Nav ikke har ansvar for? Jeg synes det er bra når f.eks. Nav-direktøren er ute og sier, gjennom Dagsrevyen, at Nav ikke kan ta ansvar for alt. Det tror jeg nesten alle, også Navs brukere, vil være helt enig i. Men har Nav klare rutiner på det internt, nettopp sånn at brukerne vet hva de kan forvente, men også hva de ikke kan forvente? Det andre er jo dette punktet med – og som jeg synes er veldig alvorlig – at det er færre brukere nå som mener at de blir møtt med respekt, eller i hvert fall er det dårligere skår på respekt enn det var i 2008. Jeg tror ikke det har noe med media å gjøre. Uten at jeg foreslår det, er det jo sånn at noen servicebedrifter f.eks. har serviceplakater. De kurser sine ansatte i å møte kundene med respekt. Det er ikke noen grunn til at man skal bli møtt med mer respekt når man skal kjøpe brød eller vaskemaskin enn når man kommer til det offentlige og skal søke om midler til livsopphold. Det andre er: Har man god nok kursing? Er det sånn at de som faktisk sitter der og møter brukerne i Nav-systemet, har trening i å møte mennesker? Eller er det sånn at de ikke har det? Har man klar nok ledertrening? Er det et klart mål for ledere rundt om i Nav-systemet at man ikke bare skal levere på andre resultater, men også levere på at brukerne som er der, skal få tilbudet sitt, og at de også skal føle at de møtes med en helt grunnleggende respekt? Det koster kanskje litt å trykke opp en serviceplakat, men den veldig store utgiften for Nav tror jeg ikke det er. Alt i alt er det nok sånn som representanten Reiertsen sa, at dette er gratis. Så vil jeg bare til slutt nevne Nav-ombud, men det kommer sikkert statsråden tilbake til.
Svein Flåtten (Høyre), 2011-05-27:
På vegne av Harald T. Nesvik, Abid Q. Raja og meg selv har jeg gleden av å fremme forslag om en helhetlig anbudsstrategi der men bl.a. skal oppnå mer innovasjon og leverandørutvikling og styrke forbrukerinteressene ved å innføre en uavhengig konkurransenemnd.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-05-27:
På vegne av stortingsrepresentantene Jan Tore Sanner, Svein Harberg, Henning Warloe, Peter Skovholt Gitmark og undertegnede har jeg gleden av å legge fram forslag om å åpne for forsøk med muntlige karakterer i 7. klasse på barnetrinnet.
Svein Gjelseth (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Eg kjem frå den desidert største offshorekommunen og den største fiskerikommunen i landet, og eg meiner å kjenne denne næringa umåteleg godt. Når eg høyrer på debatten her i dag, får eg eit inntrykk av at mange av dei som har hatt innlegg, ikkje kan ha hatt ein god nok dialog med denne næringa. Eg trur faktisk ikkje dei har vore ute og treft desse matrosane, desse styrmennene og desse maskinistane. Eg vil også i denne samanhengen nemne at kanskje den største utfordringa for maritim næring er Høgre sin kompetansemodell for nettolønsordninga. Viss den modellen hadde vorte gjennomført, hadde vi rasert heile den maritime næringa, for i den samanhengen er det berre offiserane som skal tilgodesjåast, ikkje matrosane og motormennene som vi skal rekruttere frå for å få offiserar inn i denne utdanninga. Så har eg lyst til å nemne samarbeidet med vidaregåande skule, fagskule og høgskule. Då kan eg også ta utgangspunkt i mitt eige fylke. Simulatoren i Ålesund kjem heile denne næringa til gode. Her kan heile mannskap vere og få trene på det dei møter i verkelegheita – ute i Nordsjøen, eller gjerne borte i Brasil eller Australia eller kvar det måtte vere. Vi har også noko vi kallar Vestlandsmodellen ved Høgskolen Stord/Haugesund, der dei har eit samarbeid med vidaregåande skular, fagskular og høgskular. Dette er ein modell som det står respekt av, og ein modell som andre bør sjå til og lære av. Eg vil igjen hevde at samarbeidet mellom dei forskjellige utdanningsinstitusjonane aldri har vore betre enn det er i dag. Og vi har høgt, høgt kvalifisert personell som kjem ut. Vi har aldri vore så ettertrakta som vi no er ute i verda, anten vi er i Brasil, i Australia eller kvar vi er, når det gjeld maritim kompetanse. Er det nokon plass verda ser til Noreg, så er det nettopp i denne samanhengen. Det skal vi vere stolte av, og eg synest ikkje vi skal ivre etter å styre korleis desse utdanningane skal sjå ut, korleis dei skal organisere seg, frå denne sal. Det må vere heilt, heilt feil. Eg synest vi skal pleie det gode samarbeidet som er mellom næringa og utdanningsinstitusjonane. Det er der vi løyser desse utfordringane. Vi er på god veg, og eg er sikker på at vi skal verte endå betre i framtida.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
At statsråden møter motbør frå opposisjonen, vil eg tru at statsråden kan leve med. Men kan statsråden i like stor grad leve med at fylka er misfornøgde og næringslivet er misfornøgd med regjeringas politikk, spesielt knytt til fagskulane? Det er det som er interessant. Statsråden kan gjerne skryte av innsatsen ein legg ned, men når ein ikkje vil sørgje for fullfinansiering av fagskuleplassane, slik at dei er i stand til å satse på teknologisk utstyr, og heller ikkje vil ta ansvar for strukturen, slik både statsråden og saksordføraren her er inne på, korleis kan då næringslivet og fylkeskommunane verte fornøgde? Så spørsmålet mitt er: Er statsråden komfortabel med at næringslivet er misfornøgd med at ein ikkje evnar å handle på dette området, slik opposisjonen vel å gjere gjennom dette forslaget?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Det litt morosame når ein høyrer representantane frå SV, inkludert statsråden, snakke i dag, er å høyre at næringa jobbar med dette. Eg har aldri før høyrt at representantar frå SV har vore så livredde for å involvere politisk myndigheit, som Stortinget faktisk er, som i denne saka, der dei overlèt alt til næringslivet utan noka form for politisk involvering. Lat det vere deira problem. At ein då har ei litt sånn passiv haldning, er vel heller ikkje uventa. Det er jo SV som i si tid ville utfase heile den norske havfiskeflåten, og sånn sett kan det jo vere naturleg at ein ikkje treng like mange på havet i framtida. Men denne saka er alvorleg viktig for norske sjøfolk. Derfor er det viktig at vi ikkje no, før vi f.eks. har fått ei eiga stortingsmelding om dette, går inn og gjer endringar i sertifikatordninga, slik at ein ikkje får den same sertifikatordninga i fagskulane som det ein har i dag. Det er heilt avgjerande at Stortinget har breie politiske prosessar før ein gjer slike vurderingar. Den moglegheita tek regjeringspartia frå Stortinget i dag. Dei tek frå ein det å ha ei kvalifisert oppfatning av om vi skal tillate alle sertifikatordningane både i fagskulane og i dei høgare utdanningsinstitusjonane. Det er ekstremt skuffande. Det i seg sjølv er ei stor nok problemstilling til at det er nødvendig med ei eiga stortingsmelding. Som også representanten Harald T. Nesvik var inne på, har det denne veka vore Nor-Shipping-messe. Eg var der og forsøkte å køyre ein simulator der ein styrer ein båt. Ein slik simulator kostar ein million dollar. Den er heilt avgjerande for at den maritime utdanninga skal vere framtidsretta. Men statsråden vil ikkje ha noka kvalifisert oppfatning av om det er for mange eller for få fagskular. Det overlèt vi til fylka å avgjere, trass i at ein på ingen måte finansierer det teknologiske utstyret som er heilt nødvendig for å betre kvaliteten i utdanningane. Dette er ansvarsfråskriving. Då må eg tilbake ein gong til til det saksordføraren var inne på: Søkjartala går opp. Ja visst gjer dei det. Og det er ekstremt positivt, det synest alle. Men situasjonen er likevel at ein ikkje finansierer fleire studieplassar, fordi ein held seg til søkjartalet to år tilbake i tid. Då er det veldig bra med fleire søkjarar, men det vert ikkje fleire som vert utdanna av den grunn. Ting heng saman. Dessverre tek regjeringa frå oss moglegheita til faktisk å tenkje langsiktig. Det eg ville ha brukt denne moglegheita til, var også å prøve å vippe Høgre over til å sørgje for ei fullgod nettolønnsordning som gjorde at dei vi faktisk utdanna gjennom systemet, fekk plass i næringslivet etterpå.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Det bør ikkje vere noka overrasking for nokon at Framstegspartiet ønskjer å flytte fagskulane tilbake til staten, der alle andre tertiærutdanningar faktisk er. Det er ikkje vi som avvik frå praksis her. Likevel er det slik, og her har eg enno ikkje fått noko svar, at denne debatten ikkje berre dreier seg om organisatoriske grep, han dreier seg t.d. om ordningar knytte til sertifikatutdanningane på fagskule- og høgskuleutdanninga. Her har Aasen-utvalet konkludert med ei tilråding, og utover det ligg det inga form for vurderingar føre om fordelar og ulemper i slike saker – ingen vurderingar. Når Stortinget ønskjer å setje det på dagsordenen for anten å kunne styrkje den maritime utdanninga eller iallfall sørgje for at ho ikkje vert dårlegare, vert vi frårøva moglegheita til det. Eg ønskjer meg eit heilt eintydig svar frå statsråden her, at det ikkje vert gjort slike endringar utan at Stortinget er involvert gjennom grundige prosessar, slik ein ber om i denne saka.
Henning Warloe (Høyre), 2011-05-27:
Når det gjelder fagskolefinansieringen, som Høyre også har tatt opp i spørsmål tidligere, er det betydelige utfordringer. Det tror jeg statsråden selv er veldig klar over. Men jeg vil gå tilbake til det regjeringen selv lovet i Stø kurs: «Regjeringen vil utrede hvordan kvalitet og framtidig struktur på maritim utdanning kan bedres med sikte på å få flere elever/studenter til å velge og gjennomføre slik utdanning.» Dette med strukturendring er jo også noe som Aasen-utvalget har vært opptatt av og anbefalt. Så mine spørsmål til statsråden er: Har regjeringen gjort denne utredningen av fremtidig kvalitet og struktur på maritime utdanningstilbud? Og hva viser i tilfelle den utredningen, hvis regjeringen har gjennomført dette, slik den lovet?
Henning Warloe (Høyre), 2011-05-27:
Jeg kjenner den tidligere omtalte byrådslederen i Bergen, Monica Mæland, særdeles godt, som min tidligere sjef. Jeg må nok si med all respekt for Monica Mæland at det er ganske meningsløst å dra henne inn i denne debatten. Den handler om det maritime utdanningstilbudet og da først og fremst forslagstillernes – Høyre og opposisjonspartienes – fokus på de høyere utdanningsinstitusjonene og fagskoletilbudet i Norge. For å ta opp tråden fra Marianne Aasens innlegg: Det er Høyres oppfatning at staten burde beholdt ansvaret for finansieringen av fagskoletilbudet og kanskje også spilt en sterkere rolle i forhold til strukturendringer der hvor det behovet er åpenbart. For hvis ikke staten gjør det, hvem skal kunne gjøre det når man skal se et tilbud under ett, og se på strukturendringer, som utredningene har anbefalt. I min replikkveksling med statsråden ble det klart at det var Aasen-utvalgets rapport som var den utredningen av strukturer og behovet for strukturendringer som regjeringen lovet å gjennomføre. Det var jo et greit svar. Men når det gjelder oppfølgingen av den helt klare anbefalingen og bestillingen fra Aasen-utvalget, gjenstår det å se hva regjeringen tenker å gjøre. Jeg må innrømme at jeg forstår fortsatt ikke hva som skulle være galt med en stortingsmelding. Aksel Hagen ga en veldig grei beskrivelse av hva en slik stortingsmelding kunne være: en god situasjonsbeskrivelse, et nasjonalt fokus og en god liste over tiltak man ønsket å gjennomføre – altså å se en større sektor under ett. Slik sett må det jo være, for å bruke et engelsk uttrykk, «a piece of cake» å produsere en slik stortingsmelding. Hvis regjeringen og regjeringspartiene her i Stortinget har rett i at det skjer så mye bra, og gjøres så mye, måtte det jo være enkelt å lage en slik stortingsmelding, som egentlig bare ville være en skryteliste og skrytemelding for regjeringen. Vi ville være fornøyd med det, for det ville gi oss en mulighet til å diskutere nettopp de tingene vi har tatt opp i vårt representantforlag. Slik sett er jo opposisjonens forslag i denne saken ikke å gjøre noe med fagskoletilbudet og finansieringen og ansvaret der, men rett og slett å få en stortingsmelding. Det er en lissepasning til regjeringen, og jeg forstår ikke at ikke regjeringen griper den.
Henning Warloe (Høyre), 2011-05-27:
Vi går vel straks inn for landing. Vi har fra Høyres side fremmet et representantforslag, og opposisjonen har tatt forslaget på alvor. Jeg kan forsikre Marianne Aasen, vår komitéleder, om at vi har lest posisjonens merknader, og det er jo kanskje noe av utgangspunktet for denne debatten. Vi er forundret over på hvilken linje man legger seg, hvilket språk man bruker, og hvor tilsynelatende passivt man velger å forholde seg til et tema som regjeringen selv har understreket den enormt store betydningen av. Ikke minst gjennom det store arrangementet denne uken har vi fått nok en bekreftelse på denne næringens enorme potensial og store, store betydning for Norge på alle måter – verdiskapingsmessig, strategisk, osv. osv. Det er å ta det på alvor som er utgangspunktet for vårt representantforslag. Sånn sett må jeg dessverre si at regjeringspartienes representanter ikke har tilført denne debatten noe som helst.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-27:
Det er mulig at enkelte deler av næringslivet kan uttrykke sånn misnøye som representanten her redegjør for, men mitt hovedinntrykk er at næringen er meget fornøyd med regjeringens innsats når det gjelder både Stø kurs, og når det gjelder de maritime utdanningene. Vi har stått her – denne representanten og jeg – og diskutert fagskolene, og jeg må si at jeg er overrasket over at man fra fremskrittspartihold i Møre og Romsdal er så misfornøyd med sin fylkeskommunes muligheter – som man faktisk har – til å kunne ha ansvaret for fagskolene. Dette er jo en beslutning Stortinget har tatt. Her inviterer vi til et veldig spesielt og godt samarbeid mellom fagskoleutdanningen i det enkelte fylket og høyere utdanningsinstitusjoner, som er de fire vi har nevnt spesielt i denne saken. Her skulle alt ligge til rette for et godt samspill mellom arbeidsliv, fagskoler og høyskoler for å sikre en best mulig maritim utdanning framover. Rekrutteringen har vi. Finansieringssystemet er der – der er vi uenige. Det er fullfinansiert, slik regjeringen har foreslått og Stortinget har sluttet seg til og vedtatt, så her har vi et godt grunnlag.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-27:
Regjeringen satte ned Aasen-utvalget, som har gått grundig gjennom denne næringens behov for utdanning og den maritime utdanningen. Det er utvalgets innstilling som bl.a. ligger til grunn for det arbeidet som vi nå gjør, og som jeg har redegjort for i mitt innlegg, og som helt sikkert også ligger til grunn for representantforslaget i denne debatten. Som jeg sa i mitt innlegg: Parallelt med at dette er utredet fra Aasen-utvalget har regjeringen satset på en prosess som vi kaller SAK, altså samarbeid, arbeidsdeling og faglig konsentrasjon, som er helt i tråd med de behovene som det redegjøres for også når det gjelder maritim utdanning. Så her ser vi, gledelig nok, at fire høyere utdanningsinstitusjoner samarbeider om dette, og at det i seg selv gir motivasjon til samarbeid både med fagskoler og med næringsliv. På den måten får man altså oppfylt mange av ønskene for og kravene til denne utdanningen. Vi stiller også opp med økonomiske midler til dette.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-27:
Vi trenger maritim utdanning både på fagskolenivå og på høyskolenivå. Jeg er veldig glad for det samarbeidet som er innledet både mellom høyskoler og Universitetet i Tromsø og også fagskolene. Jeg har fått bekreftet fra disse høyskolene at de har med seg samarbeidet med fagskolene som en viktig del av det hele. Så tror jeg faktisk at jeg vet mer om regjeringens kontakter mellom statsrådene enn det representanten Kambe vet. Jeg vet i hvert fall at nærings- og handelsministeren, kunnskapsministeren og jeg har god kontakt om disse sakene. Det var representanter både fra Nærings- og handelsdepartementet og Kunnskapsdepartementet i Vestfold for litt siden da vi presenterte våre felles tanker og visjoner om denne utdanningen og dens framtid. Så her er det ikke nødvendig med noe mellomledd med andre statsråder, som andre representanter har vært inne på, her har vi god kontakt. Både fra Nærings- og handelsdepartementet og fra Kunnskapsdepartementet ønsker man å videreføre de gode prosessene som er i gang, både oppfølgingen av Stø kurs og også den satsingen vi nå gjør på maritime utdanninger i en større sammenheng.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-27:
Det er jo rørende å høre på opposisjonens bønn til regjeringen om å lage en stortingsmelding. Her kom nesten oppskriften; vi kunne bare lage en ren skryteliste, så var det greit. Jeg synes dette er en meget merkelig diskusjon, fordi det man ber om, er at regjeringen lager en stortingsmelding om ting som faktisk er i gang på en svært god måte. Jeg har redegjort for – og det har også representanter for regjeringspartiene gjort – hva som er i gang, ut fra f.eks. de anbefalingene som Aasen-utvalget kom med. For det første følger vi opp Stø kurs. Jeg har faktisk vært i ganske nær kontakt med næringslivet, f.eks. i Møre og Romsdal – jeg har prøvd simulator og snakket med folk i næringslivet. De er veldig fornøyd med satsingen på Stø kurs. Det er veldig spennende å se, f.eks. i Ålesund, at man også der er villig til å ha et godt samarbeid mellom høyskole og fagskoler, også om dyrt og kostbart utstyr. Dette med konsentrasjon av utdanning, differensiert utdanningsløp, rekruttering – som vi vet er god, og som det gjelder å få kanalisert på best mulig måte – er prosesser vi er godt i gang med i regjeringen. Jeg er helt enig med dem som har sagt noe om å utdanne til god kvalitet. Her er det viktig at vi holder kvaliteten, og den bør helst være litt bedre enn kvaliteten vi ser i utdanninger i andre land, for vi skal utdanne de beste sjøfolkene. Det er vi helt enige om. At vi har behov for samarbeid, arbeidsdeling og kompetanseutvikling, og at det også er nødvendig med forskningsbasert utdanning, er for meg en selvfølge. Jeg er derfor veldig glad for at vi i forberedelsene til de neste forskningsprogrammene innenfor EU har fått med et viktig område for Norge, som handler om det maritime, og som gir oss rom for å kunne forske enda mer innenfor det marine og maritime området, noe som vil være et gode for de utdanningene vi har på området, enten det er i fagskole eller i høyere utdanning. Noe av det utvalget har kommet med i sine forslag, er jeg ikke uten videre så positiv til, f.eks. at det bør lages en egen rammeplan. Jeg tror det kan forsinke det arbeidet som er i gang med å få et godt innhold i disse utdanningene. Det kan også gjøre situasjonen litt mindre fleksibel enn det man skulle ønske. Jeg har tro på en god fleksibilitet mellom de høyskolene og det universitetet som har innledet et godt samarbeid, som følger opp Stø kurs og Aasen-utvalget på viktige punkter. Jeg kommer selvfølgelig til å stimulere til det, uten at jeg kommer til å styre eller overstyre det, for dette er deres eget ansvar. Jeg er overbevist om at de fortsetter sitt gode samarbeid med fagskolene og trekker dem med, slik at vi får en helhetlig utdanning, med mange ulike fasetter.
Arve Kambe (Høyre), 2011-05-27:
Da jeg i februar i år satte maritim utdanning på dagsordenen gjennom en interpellasjon til næringsministeren, må jeg si at jeg ble overrasket over næringsministerens fokus. Han så nesten ut som et spørsmålstegn under hele interpellasjonsdebatten, og han ante ikke hvorfor han var i salen. Det avstedkom et representantforslag fra meg og noen kollegaer i Høyre for å gjøre noe med maritim utdanning. Det er altså sånn at maritim utdanning faktisk trenger en nasjonal agenda og et nasjonalt fokus, og det ønsker ikke regjeringen. Da blir det litt underlig at Tora Aasland kommer til stortingssalen uten å ha koordinert det med kunnskapsministeren eller med næringsministeren. Det vakuumet som denne regjeringen har når det gjelder maritim utdanning, viser hele poenget med at en stortingsmelding om maritim utdanning er på sin plass. Når statsråden snakker om maritim utdanning i forhold til høyskolene, sier hun at de ikke skal sentraliseres, men fokuset i forslaget er faktisk på fagskolene og de videregående skolene.
Arve Kambe (Høyre), 2011-05-27:
Norsk maritim profesjonsutdanning og norske sjøoffiserer har et svært godt omdømme og har hatt det veldig lenge. Behovet for maritim kompetanse i Norge er økende. Bransjen trenger tusenvis av ansatte framover, rett og slett fordi skipsfarten vil øke i pakt med globalisering, verdenshandel og befolkningsøkning og også en målsetting fra dette hus og denne sal om en overgang fra vei til sjø når det gjelder transport. Jeg synes både denne debatten og interpellasjonsdebatten der jeg utfordret Giske, avslører én ting: Regjeringen er rett og slett tatt på senga når det gjelder saken om maritim utdanning. Man har ikke hatt fokus i det hele tatt. Og da skjer den ryggmargsrefleksen den rød-grønne regjeringen dessverre har i alle saker i denne salen, at man stemmer det ned av prinsipp. Det er smålighet av verste sort når det i den type saker som dette går ut over dem som skal utdanne seg til å bli offiserer på våre norske skip framover. Det er sterkt beklagelig. I Norge i dag – og det er dette statsråden må merke seg, ikke at det er fire høyskoler, for det var faktisk ikke poenget med forslaget – er det 21 videregående skoler som tilbyr maritim utdanning, det er 15 maritime fagskoler, og så er det altså de fire høyskolene i Tønsberg, Haugesund, Ålesund og Tromsø. Dagens system vil i framtiden gi et for dårlig tilbud, rett og slett fordi elevmassen på den enkelte skolen er for liten, utstyret er for gammelt, og det nye utstyret som må på plass, blir for dyrt. All statistikk viser også at den arbeidskraften som er der, enten velger å jobbe om bord på båtene, i rederiene, i Kystverket, i Sjøfartsdirektoratet eller i Det Norske Veritas. Det er bedre betalte jobber enn å undervise maritimt personell for framtiden. Derfor er det veldig skuffende å lese innstillingen, for regjeringen forstår ikke og ser heller ikke ut til å ønske å gjøre noe med den utfordringen som er der – verken fra Kunnskapsdepartementet, fra Næringsdepartementet eller fra statsråden som har ansvar for den høyere utdanningen, kommer det fram – og det viser at dette åpenbart er et fragmentert ansvar. Det som skjer når ansvar fragmenteres, er at det blir ingen politisk regi, ingen politisk styring. En samlet næring, Maritimt Forum, Rederiforbundet, Maritimt Opplæringskontor, Stiftelsen Norsk Maritim Kompetanse, hvem det måtte være som var på høringen, sa at dette forslaget bør vedtas. Og da er det underlig at regjeringen er så handlingslammet i denne saken som de dessverre er her. Samarbeidet og arbeidsdelingen mellom institusjonene som tilbyr høyere maritim utdanning og mellom fagskoler og høyere utdanningsinstitusjoner, er lite utviklet, men det er i klar bedring. Det er ikke der utfordringen ligger, men på nivået under, og det er det Stortinget som må ta tak i. Høyre ønsker økt nasjonal oppmerksomhet for å sikre en styrket maritim utdanning i Norge. Derfor fremmer vi i dag dette forslaget om en styrket norsk maritim utdanning.
Arve Kambe (Høyre), 2011-05-27:
Jeg synes det er kjekt at debatten drar seg til, for det viser at denne debatten er ønskelig fra Stortingets side. Statsråden synes det er «rørende» – det klarer hun faktisk å si fra Stortingets talerstol – at opposisjonen er interessert i dette emnet. Jeg synes rett og slett måten statsråden har svart på dette representantforslaget på, er trist. Jeg synes heller ikke det hun har sagt fra Stortingets talerstol, vitner om at hun har satt seg godt inn i saken. Hun driver rett og slett med høytlesning fra embetsverkets papirer. Det som har vært et problem for meg, er at når det ikke er et nasjonalt fokus på dette fra Stortingets hold, så er ikke det tatt ut av løse luften. Det er tatt ut av næringen selv. Jeg siterer fra en arbeidsgruppe nedsatt av Maritim utvikling, MARUT: «Utvalget anbefaler konsentrasjon av utdanningstilbudet, differensiert utdanningsløp, rekrutteringsarbeid, en nasjonal rammeplan, samarbeid og arbeidsdeling, kompetanseutvikling, investeringer i infrastruktur og økt Forsknings- og utviklingsvirksomhet.» Det er dette vi kunne tenke oss å få en diskusjon om – et nasjonalt fokus på – i Stortinget. Da kunne vi fått en diskusjon om hvordan man skal sørge for at fylkeskommunene får et incitament til å sentralisere fagskolene, hvis man ikke ønsker at staten også skal overta finansieringen av dem. Aksel Hagen fra SV var overrasket over debatten. Opposisjonen – en samlet opposisjon – er ikke det. Jeg tror kanskje det har noe å gjøre med hvor man kommer fra. Jeg tror kanskje også en illustrasjon som Raymond Johansen kom med, der han sier Arbeiderpartiet skal ta over Vestlandet, vitner om dette. Det er få på Vestlandet som har et ønske om å bli tatt over av rød-grønne politikere, enten de sitter i regjering og storting eller som ordførere. Det tror jeg også denne debatten vitner litt om. Det er en helt annen forståelse hos opposisjonens politikere for denne type problemstillinger enn det er hos to SV-statsråder i Kunnskapsdepartementet, som kanskje historisk sett ikke har vært særlig interessert verken i maritim virksomhet, rederier, skipsfart eller sjøfolk. Det er det andre partier, f.eks. Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, som har vært interessert i. Det at Marianne Aasen, komiteens leder, tar ordet i en sak om maritim utdanning uten å snakke om maritim utdanning, sier vel det meste. Hun foreleser for Stortinget om maktfordelingen, noe som er ganske påtakelig. Hun mener at hvis vi ikke hadde foreslått en stortingsmelding, men hadde hatt konkrete forslag, ja, da hadde det vært bra! Jeg tror Stortinget vet at hver eneste gang vi er konkrete på noe som helst, så blir det – i tillegg til selvfølgelig å bli nedstemt – sagt i neste setning at det bør settes inn i en helhetlig sammenheng. Det prøver Stortinget å gjøre, men regjeringen makter ikke å følge det opp.
Arve Kambe (Høyre), 2011-05-27:
Grunnen til at jeg tar ordet, er at saksordfører Gjelseth bringer et nytt moment på banen og kritiserer Høyres kompetansemodell. Når det gjelder regjeringens Stø kurs, står et enstemmig storting bak den. Den rød-grønne regjeringen har to år på rad nå kuttet i nettolønnsordningen, slik at det er blitt en refusjonsordning. Det har også Høyre gjort. Regjeringen bruker ca. 1,6–1,7 mrd. kr, mens Høyre bruker ca. 1,2–1,3 mrd. kr, avhengig av hvordan det kommer inn. Det er ikke noen dramatisk forskjell. Det som rederiene i tillegg har sagt er veldig viktig for dem, er tilgang til markedet, kanskje en åpning for NIS-registrene for offshorefartøyer, det har vært formuesskatten, som er en kjempestor belastning, det har vært utflagging, beskatning av aktiv kapital, arveavgift. Det er en hel haug andre rammebetingelser som her er viktige, og som jeg tror Høyre er vel så godt kjent med som Arbeiderpartiet.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Vi behandler nå en sak om utdanning innen maritim sektor. Det er den nest største næringen i Norge, og den har kjempestor betydning for mer eller mindre alle deler av landet. På Haugalandet og i Sunnhordland står maritim sektor for godt og vel 35 pst. av lønnsinntektene. Dette sier mye om hva et godt utdanningstilbud betyr. Jeg må si at jeg har problemer med å skjønne regjeringens manglende vilje til å føre politikk på dette området. Her har altså regjeringen via ulike departement vært med på å støtte utarbeiding av MARUT-rapporten. Når så denne er ferdig og anbefalingene om hvilke nasjonale grep som må bli tatt for å møte utfordringene, blir presentert, er regjeringens verktøykasse tom. Og ansvaret for å finne gode løsninger blir overlatt til sektoren selv og til departementet. Dette gjelder landets nest største næring, og jeg må konstatere at regjeringen ikke ønsker å ha en hånd på rattet i forhold til å ivareta kvaliteten på den maritime utdanningen, selv om næringen ber om det. Dette står heller ikke i stil med at Norge har som mål å være en ledende sjøfartsnasjon på verdensbasis. Når regjeringspartiene sier at departementet generelt må legge til rette for og stimulere til å arbeide med utfordringene i sektoren, lurer jeg på hvilket departement de sikter til. Utfordringene som næringen står overfor, er jo nettopp det at de har flere fagkomiteer og departement å forholde seg til. Dette representantforslaget viser at det også er stor politisk uvisshet om hvem som behandler hva når det gjelder maritim utdanning. Denne saken ble for kort tid siden fremmet for næringsministeren, som viste til at saken var sendt til feil adresse; han ville ikke ha noe med saken å gjøre. At næringen ber om at det må samarbeides på tvers av ulike politiske fagfelt og på departementsnivå, er fullt ut forståelig. Det er positivt at det er satt av 115 millioner statlige kroner til styrking av maritim sektor de siste fem år. Til sammenligning har bransjen selv siden 2004 betalt inn 390 mill. kr gjennom Stiftelsen Norsk Maritim Kompetanse til ulike formål og tiltak for å styrke næringen og norsk maritim kompetanse. Det viser at næringen bidrar med store beløp for å sikre rekruttering og kompetanse. I forbindelse med Maritimt Forums arrangement Nor-Shipping Campus tidligere i uken ble følgende spørsmål stilt: Har Norge råd til ikke å satse på fagskolene? For Fremskrittspartiet er svaret nei. Vi støtter derfor forslaget i saken. Fremskrittspartiet mener at bransjen må stå fritt til å satse på etablering, men staten må satse på utdanningen innen Norges nest største næring i samarbeid med næringen selv.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Jeg kunne bare ikke dy meg, men måtte benytte sjansen til å si noen ord til. Så mye utenomsnakk og forbisnakk, og at vi ikke vil forstå – jeg føler det er mye som ikke stemmer her. Når enkelte til og med drar det så langt at de oppfordrer opposisjonen til å komme med et forslag som går på å overføre fagskolen til staten igjen, er jeg forundret. Hvor mange ganger har ikke vi stått her og sagt det i debatter, kommet med muntlige spørsmål og skriftlige spørsmål? Og hva får vi til svar? Vi får til svar fra ministeren at dette har vi til observasjon, dette følger vi nøye med på. Til og med representanter fra posisjonen er enig i disse merknadene som går på at dette skal være til observasjon for å se at fagskolene gagner de næringene som vi er avhengige av i dette landet for å få det til å gå rundt, og for å få arbeidsplasser. På toppen av alt er fagskolene yrkesfagenes høyeste utdanning. Likevel skal vi galant overlate dem til fylkene, når universiteter og høyskoler er statlig ansvar. På hvilken måte viser regjeringen at en skal bygge opp yrkesfagene, når fagskolene på en måte blir stemoderlig behandlet i forhold til annen høyere utdanning? Så sier ministeren at utdanningen er voldsomt godt i gang, ja vel, og at de har ambisjoner for utdanningen i sektoren – det er også klart. Ja, det er vi enig i, ambisjonene i sektoren er klare, men hvordan er forholdene for å få utført disse ambisjonene? Vi har altså lærebøker fra 1972 – lærerne må bruke enormt mye tid og ressurser på å lete på Internett for å finne hva de skal undervise i og samordne det. 1972, har vi fått opplyst at lærebøkene er fra – det er helt utrolig i et av verdens rikeste land. Det er en floskel jeg aldri pleier å bruke, men i dag måtte jeg bare ta den fram. Kanskje må det en nasjonal rammeplan til for at regjeringspartiene virkelig skal kunne forstå hvordan dette skal løses framover – for å våge å ta politiske grep?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Først av alt vil jeg si at jeg er meget skuffet over at statsråden inntar en så passiv holdning som hun gjør i denne saken. Det kan virke som om det man er mest redd for, er at denne sal skal få en sak fra regjeringen, slik at vi skal kunne få en bred debatt om maritim utdanning. Denne uken har den største happening i verden knyttet til shipping og rederivirksomhet skjedd – i alle fall dette året. Det har skjedd på Lillestrøm og i Oslo den siste uken. Jeg har selv vært deltager på flere av disse seminarene, og vært rundt og møtt næringen hver eneste dag. Det kan se ut som om verden nesten har gått forbi regjeringen, for det er klart at når man ikke følger opp det som har med antallet fagskoler å gjøre, og når man ikke ser på organiseringen av utdannelsen ved de videregående skolene, kan man ikke ha fått med seg den utviklingen som har skjedd innenfor maritim sektor. Hvis man ser på det tekniske utstyret som finnes, og som man skal operere på båtene, enten det gjelder kraner, vinsjer, det som skjer i styrhuset, i maskinrommet, etc., så er det høykompetanse innenfor datateknologi. Statsråd Giske har faktisk gjort mye bra for næringen. Han har fulgt opp på en rekke forskjellige områder. Men det gjenstår en del, og det er særlig knyttet til utdanning. Den veksten vi kommer til å oppleve innenfor sektoren hvis vi gjør tingene riktig, kan være formidabel. Men vi kan også sette oss i en posisjon der verden nærmest reiser fra oss. Jeg skal bruke et par eksempler: Utviklingen når det gjelder antallet skip, særlig innenfor offshoresektoren, er relativt konstant i våre egne havområder, i Nordsjøen. Den store veksten skjer utenfor Brasil, gjennom Petrobras’ utbygginger der, det skjer utenfor Australia, Nigeria og andre plasser i verden. Da må vi være i stand til å tilby den høykompetansen det er behov for i framtiden. Hvis man en av de siste dagene har vært og besøkt Campus, som har vært her nede på rådhusplassen, har man kunnet se at de simulatorene og det som man bruker i utdannelsen, koster svært mye penger. Det er ikke mulig at hver enkelt fagskole har disse tingene på plass for å kunne yte den beste opplæringen innenfor dette. Derfor vil det være fornuftig om vi fikk en stortingsmelding om den maritime utdannelsen, slik at man får på plass ting – vise at det er en sammenheng mellom regjeringens plan Stø kurs, det næringen trenger, og ikke minst den kompetansen som de som skal jobbe i næringen, har behov for – for å møte framtiden.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-27:
Denne debatten har fått en temperatur som faktisk overrasker meg litt. På nytt får vi en mål–middel-debatt, der opposisjonen ber om melding – eller nasjonal plan, eller strategi – mens vi i posisjonen mener det er viktig å se på alt som allerede er i gang, i dette tilfellet ikke minst i sektoren selv, og ikke minst ved at det er kommet på plass gode samarbeidsrelasjoner mellom dem som gir slike utdanninger, og de som trenger slike utdanninger – i dette tilfellet næringslivet. Det er interessant når Fremskrittspartiets Jon Georg Dale sier noe slikt som at vi må ha konkrete tiltak, derfor trenger vi en stortingsmelding. Hva er egentlig en stortingsmelding? En stortingsmelding er ikke minst en god situasjonsbeskrivelse. Etter min mening har vi gode situasjonsbeskrivelser. Vi vet hvordan tilstanden er der ute med hensyn til behovet for slike utdanninger og hva slags utdanninger som er på gang. En stortingsmelding skal bidra til nasjonalt fokus. Jeg syns så absolutt at vi har et nasjonalt fokus. Vi har MARUT-rapport, vi har Aasen-utvalget, vi har Stø kurs. Det er absolutt nasjonalt fokus på dette området. Det tredje en stortingsmelding som regel kommer opp med, er en god tiltaksliste. Jeg kan ikke skjønne annet enn at vi absolutt har tiltak på gang her. Så kan vi diskutere om de er sterke nok, om de er gode nok, om de er dynamiske nok. Men for all del: Det foregår allerede mye i dag. Så for meg er dette pussig. Jeg har sagt mange ganger før at jeg syns det er veldig rart at opposisjonen skal ha en stortingsmelding på plass, istedenfor at vi kunne samlet oss i enda større grad om å forbedre de tiltak og aktive handlinger som allerede er i gang i denne sektoren, for å få en ønsket vekst og utvikling innen maritime utdanninger i Norge. Det som også undrer meg, er at Høyre og Fremskrittspartiet så til de grader viser mistillit til fylkeskommunene når det gjelder den type utdanninger. De vil tydeligvis at det skal foretas et nasjonalt grep fra oven, ut fra en forestilling om at en ikke tror at fylkeskommunene i samarbeid med næringen sjøl vil klare å utvikle den type utdanninger. Er dette noe Høyre og Fremskrittspartiet vil gjøre med alle fagskoleutdanninger, eller er det bare denne utdanningen som skal behandles på den måten? Det er ikke bare fagskoleutdanning Høyre og Fremskrittspartiet vil ta tak i, men også videregående utdanninger og strukturen der. Det overrasker meg at de to partiene så til de grader går inn for å innføre et paradigmeskifte i norsk utdanning, der staten skal gå inn og overstyre det fylkeskommunene driver med. Ikke minst den type utdanning tror jeg er tjent med at det er fylkeskommunen, fagskoler og næringen sjøl som får lov til å fortsette å videreutvikle det gode arbeidet som allerede er i gang, istedenfor at vi nærmest skal stoppe opp hele prosessen ved å sette i gang med en stortingsmelding.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-27:
Nå synes jeg debatten har blitt litt ryddigere, i hvert fall for min egen del, siden sist jeg sto her. Det jeg mener, og vi rød-grønne mener, er at vi vet nok om de store utfordringene vi her står overfor, som veldig mange både fra opposisjon og posisjon har hatt gode innlegg om, til å kunne diskutere tiltak. Så har vi tiltak på gang, og det er veldig viktig å følge med på hvordan de fungerer. Det kan godt hende at de skal forsterkes, slik at vi virkelig klarer å løse de spennende utfordringer som her foreligger – absolutt. Dette skal være en dynamisk debatt som Stortinget absolutt skal delta i, men vi klarer å delta i den uten at vi skal lage en stortingsmelding. Såpass tiltro må vi ha til oss som stortingspolitikere, at vi heller må kunne delta i gode debatter – i dette tilfellet med næringsliv og fylkeskommuner – for å bidra på vår måte, enn at det må lages en stortingsmelding nærmest for internt bruk. Vi bør vite nok om dette til å gjøre vår del av jobben. Derimot er jeg enig i at vi trenger en stortingsmelding, og det synes jeg har kommet klart fram gjennom de siste innleggene her, hvis det er slik at vi nærmest vil ha et paradigmeskifte når det gjelder måten vi styrer både høyere utdanning, fagskoler og videregående skoler på. Hvis det er slik at vi vil ha inn en sterkere stat som styrer både struktur og innhold i utdanningen fra oven, trengs det en ny stortingsmelding. Jeg har per i dag mest sans for at vi spiller den rollen vi nå gjør, at vi heller smører de positive prosesser som er i gang mellom skoleeiere og samfunn og næringsliv der ute, utenfor Stortinget, enn at vi skal gjeninnføre en statlig overstyring. Som sagt mange ganger fra min side, jeg er særlig overrasket over at det er Høyre og Fremskrittspartiet som vil gå i spissen for å samle mer makt på statlig nivå.
Svein Harberg (Høyre), 2011-05-27:
Representanten Aksel Hagen er overrasket over engasjementet i denne saken. Jeg er vel mest overrasket over at Hagen er overrasket, for det burde ikke overraske noen at vi er opptatt av kvalitet i utdanningen, og at vi mener at Stortinget skal mene, og har plikt til å mene, noe om kvalitet i utdanningen, og skal være med, og har plikt til å være med, og styre systemet slik at vi kan tilby de utdanningene vi trenger. Statsråden refererte selv til at vi har ambisjon om å være verdensledende på de feltene vi her snakker om når det gjelder utdanning. Men når vi får høre hvordan det skal gjøres, da skal en bare overlate det til aktørene. Det framstilles her – både fra statsråden og andre – som om vi ikke kan gjøre noe, for det er fylkeskommunen som har det utøvende ansvaret i hverdagen – eller de høyere utdanningsinstitusjonene. Hele tiden driver statsråden og instruerer, har tildelingsbrev, har dialog, gir beskjed om at dette trenger dere ikke å bruke blekk på å søke om engang – jeg har nettopp vært på møte med et universitet – for dere får aldri penger til sånne plasser, og man kan tildele til andre plasser. Dette driver statsråden med hele tiden, men når opposisjonspartiene i stortingssalen ber om at en skal gripe inn i noe, nei da er det helt umulig å gripe inn. Det er tafatt. Hvis vi har en statsråd som ikke kan gripe inn overfor fylkeskommuner eller høyere utdanningsinstitusjoner, vet jeg ikke hva statsråden skal fordrive tiden med, for det er en plikt å drive med akkurat det. Det andre som jeg reagerer på i debatten, er at det bare er snakk om antallet – ja, nå er det mer rekruttering. Dette dreier seg om en stortingsmelding om kvaliteten i maritim utdanning. Kvaliteten får vi når det er sammenheng fra videregående skole, samarbeid med fagskoler og opp til høyere utdanning, når de har utstyr som kan lære opp folk til den framtiden vi skal inn i. Kirke-, utdannings- og forskningskomiteen har nettopp vært på et todagers besøk til Bergen og har sett fantastiske ting som det drives med med hensyn til maritim forskning, maritim utvikling. Dette krever hele tiden folk som er ute i det maritime miljøet, og som kan håndtere den framtiden. Da må vi sikre at det rundt om i landet er utdanningsinstitusjoner på alle nivåer som kan levere folk til det. Dette dreier seg ikke om antall. Det er flott det som regjeringen har gjort, og det som har gitt resultater når det gjelder å øke antallet, men dette dreier seg om kvalitet. Dette dreier seg om hvordan en sammen med næringen skaper de gode kompetansemiljøene, der utstyret er på plass, der de kompetente lærerne er på plass, og der de kompetente miljøene utvikler seg i fellesskap. Det er det altså regjeringens og Stortingets ansvar å få til, og det må vi gripe fatt i.