Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-23:
Seinere i dag skal vi debattere en sak om ungdom som havner på uføretrygd, for tidlig noen ganger, fordi de ikke får god nok oppfølging tidlig nok. Det er vel noe av det denne saken handler om. Det er en av grunnene til at Regjeringen har gått gjennom og er i ferd med å reformere arbeids- og velferdsforvaltningen og regelverket som hører til den. Det er behov for det. Det er mange stoppere i systemet. Det har flere talere beskrevet. Jeg skal si litt mer om det sjøl også. Jeg er kanskje den eneste her som var med og stemte mot da taket ble innført. Også Fremskrittspartiet var da med på å innføre dette taket. Jeg har lyst til å si at argumentene mot ordningen da var akkurat like gode som de er i dag. Situasjonen er også akkurat lik, nemlig at det er behov for at de som trenger bistand for å komme tilbake i arbeidslivet, får et tilbud med reell individuell tilrettelegging og tilpasning for å komme i arbeid. Utdanning er uhyre viktig i dagens arbeidsmarked. Eva Kristin Hansen refererte i sitt innlegg til funksjonshemmedes organisasjoner som påviser at funksjonshemmede profitterer mest på utdanning, og det er de som har minst. Det betyr at hvis vi greier å satse på lengre løp, med kompetanseheving, oppnår vi at flere vil få innpass i arbeidslivet, og ikke minst at de får en mer stabil tilknytning til arbeidslivet og ikke blir en type reservearbeidskraft, svingdørsarbeidskraft, eller hva man skal kalle det. Det er de personene som er minst i stand til å takle det, som bør oppleve en slik situasjon. Derfor ser SV fram til den gjennomgangen som vi nå skal ha av regelverket på dette området. Da er det ikke bare taket på finansieringen som skal diskuteres, det er mange andre ordninger. Det er også viktig å se på aldersgrensene i dette systemet, slik at man får på plass den reelle individtilpasningen som trengs for at vi skal lykkes bedre enn det vi gjør i dag. Jeg har lyst til å nevne noen av de tilbudene som har vært forsøkt på prosjektbasis på dette området - jeg nevner det til kjedsommelighet. SAVIS-prosjektet, som vi har hatt i Hedmark og Oppland, har nettopp fokusert på lengre utdanningsløp for folk som har vært ute av arbeidsmarkedet svært lenge. De har lyktes overmåte bra med å gjennomføre formell utdanning innafor fastsatte tidsløp, men litt lengre tidsløp, og med en kostnadsramme som i noen grad overskrider det som er taket her. De har gjort forsøk under dispensasjon fra ulike regler. Jeg er opptatt av at vi nå ser på regelverket. Vi er sjølsagt nødt til å ha noen begrensninger i det, men hovedfokus må være på at vi faktisk sikrer at folk som ikke er i arbeid, har en reell mulighet til å få og til å beholde et arbeid i lengre tid. Jeg er helt sikker på at regnestykket på sikt går opp hvis vi satser mer på lengre kvalifiserende løp heller enn å fortsette å utprøve kortere tiltak om igjen og om igjen - tiltak som erfaringen viser dessverre ikke ofte nok fører til at folk faktisk kommer i arbeid. Derfor ser jeg veldig fram til de forslagene som kommer fra Regjeringen på dette området. Jeg vet at det er et behov for en revisjon av mange av disse reglene, men det er også behov for at NAV møter folk som har ambisjoner om å komme seg tilbake til arbeid og har et ønske om en utdanning, med mer oppmuntring enn det mange av de eksemplene jeg har fått med meg, viser, eksempler som viser at man nærmest blir demotivert og får beskjed om at man må jekke ned lysten og ambisjonene sine til et nivå som NAV synes er mer passende. Jeg tror vi har alt å tjene på å backe opp under folks lyst til og ønske om både å få utdanning og å komme i arbeid.