Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2012-12-18:
Utvikling skapes først og fremst av en sunn nasjonal politikk. Internasjonale forhold har betydning, men det helt avgjørende er hvordan landene velger å møte globaliseringen og egne innbyggeres ønske om en bedre hverdag. Politiske institusjoner og prosesser som sikrer maktfordeling, rettsstat, demokrati og menneskerettigheter, er helt sentrale. I tillegg kommer åpenhet mot omverdenen, som stimulerer til handel og private investeringer. Høyre vil legge større vekt på lokale myndigheters tilrettelegging for egen økonomisk utvikling. En åpen økonomi med stabile rammebetingelser som fremmer lokale og utenlandske investeringer, og som bidrar til økt handel, er en forutsetning for å skaffe skatteinntekter for offentlige tjenester og å vokse ut av fattigdom. Verden samlet har hatt en fantastisk velstandsutvikling. Først og fremst er det pga. økonomisk vekst at 450 millioner mennesker har arbeidet seg ut av fattigdom de siste 15 årene. Det har skjedd spesielt i land som Kina, India og Vietnam. De siste 50 årene har gjennomsnittsinntekten i verden blitt tredoblet. Fellesnevneren er en mer åpen økonomi og utstrakt internasjonal handel. Handel er den sterkeste drivkraften for økonomisk vekst og dermed for muligheten til å skape arbeidsplasser og økonomisk velstand. Det er fremdeles altfor mange fattige, men samtidig er det god grunn til å glede seg over at andelen fattige er på sitt laveste noen gang. Allerede i 1994 publiserte forskere ved Princeton University en forskningsrapport som viser en positiv sammenheng mellom velstandsnivå og miljøvern. Denne sammenhengen har siden blitt gjentatt i en rekke publikasjoner. For Høyre er dette svært viktig. Vi trenger på den ene siden økonomisk vekst for at nye millioner av mennesker skal kunne arbeide seg ut av fattigdom, men samtidig er vi avhengig av at klimagassutslipp og miljøødeleggelser reduseres kraftig. Et annet helt sentralt utviklingstrekk er at både antallet demokratier og andelen av befolkningen som bor i demokratier, øker. Ifølge Freedom House er tre fjerdedeler av alle land frie eller delvis frie. Antallet demokratier har blitt fordoblet de siste 30 årene. Det finnes ingen demokratier uten markedsøkonomi. Åpenhet og valgfrihet er fundamentale rettigheter for å gi mennesker makt og innflytelse. Frihandel og eiendomsrett er også sentrale komponenter. Lukkede land klarer bare i svært begrenset grad å levere økonomisk vekst og velferd for egen befolkning. Oxfam har beregnet at dersom Afrika økte sin andel av verdens eksport med bare én prosent, ville det gitt økte inntekter på om lag 70 mrd. dollar. Verdensbanken anslo i 2006 at utenlandske arbeidere sendte hjem 250 mrd. dollar. Bare på grunn av skatteunndragelse er det estimert at utviklingsland taper 160 mrd. dollar årlig. I tillegg kommer ulovlig kapitalflukt. Høyres målsettinger for utviklingspolitikken er å bidra til økt demokratisering, til realisering av menneskerettighetene og til at mennesker kan arbeide seg varig ut av fattigdom. Høyre vil aldri godta at utviklingspolitikken går på tvers av disse helt sentrale målene. Det er viktig å vektlegge samstemthet i utviklingspolitikken, dvs. å bidra til at all norsk politikk overfor fattige land trekker i samme retning, enten det gjelder handelspolitikk, bistand, utdanningspolitikk eller helsepolitikk. Alle stater, også fattige stater, har hovedansvaret for å innfri politiske, sivile, økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter for sine innbyggere. Høyre mener også at norsk utviklingspolitikk skal spille på lag med lokale politiske myndigheter der det er mulig, og oppmuntre til lokalt eierskap til prioriteringer og prosjekter som finansieres med norske midler. Et slikt ønske bygger på, og bygger opp under, demokratier, og vi vil kreve at vi aksepterer også beslutninger som vi ikke nødvendigvis er enige i. Men utvikling som går på tvers av universelle menneskerettigheter, vil Høyre alltid reagere sterkt på. Det er økonomisk vekst som har vært den sterkeste faktoren for, og bidragsyteren til, det store flertallet av mennesker som har arbeidet seg ut av fattigdom de siste 15 årene. Derfor er det et hovedmål for Høyre at vår utviklingspolitikk skal bidra til økonomisk vekst. De økonomiske forskjellene mellom land går generelt ned fordi fremvoksende økonomier vokser raskere enn de mest utviklede økonomiene. Her er det store ulikheter. Samtidig øker forskjellene internt i en rekke land, med hensyn til både inntekt og tilgang til grunnleggende velferdstjenester. Diskriminerte og fattige befolkningsgrupper får i de fleste regioner ikke ta del i den økonomiske veksten. Veksten må selvsagt fordeles for å innfri rettighetene til de aller fattigste. Det er en rekke årsaker til dårlig fordeling utover manglende eller dårlig fordelingspolitikk. Diskriminering og manglende reguleringer er i mange land de to viktigste forklaringene. Det er viktig å påpeke sammenhengen mellom fordeling og økt vekst. For Høyre er det viktig at hvert enkelt samarbeidsland skal ha større eierskap til egen økonomisk utvikling. Høyre ønsker å støtte samarbeidslandenes innsats for å styrke sitt utdannings- og helsesystem, slik at de fattige får tilgang til velferdstjenester. Styrking av skattesystemet vil også være et viktig virkemiddel. Slik kan vi bidra til å innfri rettighetene til fattige og marginaliserte befolkningsgrupper. Hvordan skattesystemet utvikles og veksten fordeles, er opp til hvert enkelt land, men vi kan bidra med vår kompetanse. Flertallet av verdens fattige befinner seg i mellominntektsland. Det er først og fremst en fordelingsutfordring, ikke et utviklingsproblem. Demokratisering, lik rett til utdanning og styrket sivilt samfunn er bedre egnede virkemidler for å ta tak i denne problematikken, i tillegg til nasjonal fordelingspolitikk. Nullvekst gjør det umulig å bekjempe fattigdom – den viktigste trusselen mot liv. Men vekst på miljøets bekostning gjør det umulig å bevare den viktigste kilden til liv – vår naturarv. Høyre vil føre en samstemt utviklingspolitikk med mål om økt demokratisering, om respekt for menneskerettighetene og om å bidra til at mennesker arbeider seg varig ut av fattigdom. Målene skal også være førende for norsk handelspolitikk. Norske egeninteresser må vike der de står i motstrid til disse målsettingene. Parallelt med en betydelig bistandsinnsats har Norge opprettholdt høye tollmurer og forsvart en handelspolitikk som skaper effektive barrierer mot utviklingslandenes eksportmuligheter. Det er påfallende å se selvmotsigelsene i norsk politikk. OECD har beregnet at landbruksstøtten i industrilandene utgjør 300 mrd. dollar per år, nær tre ganger så mye som all offisiell bistand. Å bedre utviklingslandenes muligheter til å delta i den globale økonomien er en forutsetning for at mennesker skal kunne arbeide seg varig ut av fattigdom. Handel og økonomisk vekst er de sterkeste drivkreftene for det. Korrupsjon er en av de sterkeste hemskoene for økonomisk utvikling. Korrupsjon undergraver rettsstat og demokrati, fører til avgjørelser som strider mot fellesskapets interesser, og virker avskrekkende på investorer. Dessverre er det de fattigste som rammes hardest av korrupsjon. De har ikke råd til å betale bestikkelser for å sikre sine rettigheter og må bære hovedbyrden av de konsekvenser korrupsjon har på samfunnsøkonomi, sysselsetting og miljø. Kamp mot korrupsjon blir således en avgjørende del av kampen mot fattigdom og et meget viktig verktøy for å gi individer mer makt over egne liv. Høyre vil legge større vekt på lokale myndigheters tilrettelegging for økonomisk utvikling. En åpen økonomi med stabile rammebetingelser som fremmer lokale og utenlandske investeringer og øker handelen, er en forutsetning for det. Hvilke konkrete tiltak som skal iverksettes for å sikre godt styresett, vil nødvendigvis variere fra land til land ettersom ulike land har ulike utfordringer. For Høyre vil imidlertid målene om parlamentarisk kontroll, kontroll med myndighetene fra sivilsamfunnets side, kapasitetsbygging og antikorrupsjon ligge til grunn for utviklingspolitikken uansett nasjonale variasjoner. For å gjøre innsatsen mot fattigdom mer effektiv trengs mer målrettet innsats spesielt overfor utsatte grupper. Det er avgjørende for å demme opp mot stadig økende forskjeller, også i mellominntektsland. Jenter og kvinner, særlig de som bor på landsbygden, tilhører mange steder utsatte grupper. 70 pst. av verdens fattige er jenter og kvinner. Verdensbanken viste i sin årsrapport fra 2011 at diskriminering mot kvinner bremser økonomisk vekst og at satsingen på likestilling er et av de mest effektive virkemidlene i kampen mot fattigdom. Verdensbanken sier videre at mer politisk deltakelse fra kvinner fører til bedre offentlige tjenester, som vannforsyning, skolegang og mindre korrupsjon. FNs generalsekretær har hevdet at manglende likestilling bremser utviklingen innenfor alle de åtte tusenårsmålene.