Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-05-24:
Først vil jeg takke interpellanten for å ta opp et utrolig viktig tema. Matvaresikkerhet og FNs tusenårsmål nummer én om å utrydde ekstrem fattigdom og sult fortjener helt klart Stortingets oppmerksomhet. FNs organisasjon for mat og landbruk anslår at antallet mennesker som sulter i verden, ligger på godt over 900 millioner. I 2009 var riktignok tallet over 1 milliard, men til tross for en nedgang er tallet på mennesker som sulter, vedvarende høyt. 98 pst. av verdens underernærte bor i utviklingsland. I Afrika sør for Sahara er tallet så høyt som 30 pst. av befolkningen. FNs helseorganisasjon anslår at 178 millioner unger er rammet verden over. Å ramse opp tall har kanskje ingen hensikt i seg selv, men jeg synes det er viktig å få litt perspektiv på hva vi snakker om. Høye matvarepriser rammer de fattigste menneskene i verden. Matpriskrigen i 2008 slo selvfølgelig veldig hardt inn, men problemet med at mennesker ikke har tilgang på mat, eller har råd til å kjøpe mat, handler om mer enn det. Det handler om strukturer, og det handler om fordeling. Det handler om fordeling mellom nord og sør, men også om fordeling innad i land. Fattigdomsproblemet gjør at mennesker ikke er i stand til å få tak i mat. De har ikke kjøpekraft til det, og det er jo ironisk å tenke på at det egentlig produseres nok mat i verden, men folk har ikke råd til å kjøpe den, eller tilgang til den. Vi i vår del av verden lever i overflod, mens andre faktisk sulter. Ressursene er urettferdig fordelt. Verdens befolkning er – som interpellanten var inne på – forventet å øke til over 9 milliarder mennesker i 2050, samtidig som vi står overfor et økende press på naturressursene. Vi står med andre ord overfor både et fattigdomsproblem og et miljøproblem, sånn jeg ser det. 75 pst. av verdens fattige bor på landsbygda. De er avhengige av landbruk for å overleve. Klimaendringene kan føre til endringer i nedbør og temperatur, som igjen kan føre til at matvaresikkerheten kan bli truet. FNs mat- og landbruksorganisasjon la vekt på at hyppige endringer og intense værforhold har direkte effekt på mat og på tilgangen på mat, med de konsekvensene det har. Det er ikke enkelt å nå FNs tusenårsmål nummer én. Å halvere antallet mennesker som lever på mindre enn 1 dollar om dagen, fram til 2015, er en krevende oppgave for det internasjonale samfunnet. Det er ikke enkelt å sikre alle mennesker tilgang til mat. Det krever en rekke omfattende tiltak, og også strukturendringer. Det krever at man selvfølgelig bevilger penger til bistand, at vi bidrar til å få et mer rettferdig handelssystem der de minst utviklede landene får sine interesser ivaretatt, at det gjøres et arbeid for å hindre spekulering i matvarepriser, at man bidrar til økt matproduksjon, og at innsatsen for å hindre de negative endringene på grunn av klimaendringene trappes opp internasjonalt. Dette blir selvfølgelig veldig «makro», men det er dette det handler om. Og så må Norge gjøre sin del av innsatsen. Utviklingsministeren var inne på flere ting. Jeg mener det er viktig at vi i Norge bruker bistandsmidlene våre på en effektiv måte, og at vi bruker vår innflytelse i internasjonale organer på en god måte. Det er helt åpenbart at Norge må ha et enda større trykk på matvaresikkerhet og utvikling av landbruk i utviklingslandene, samtidig som vi fortsetter arbeidet med klima og skog. Vi må bruke våre posisjoner i FN-systemet, bl.a. i FNs mat- og landbruksorganisasjon, sånn at FNs midler blir brukt mer målrettet. Vi må fortsette med en bedre samordning av FN-organisasjonene, og vi må opprettholde støtten til FNs matvareprogram, for å nevne noe. I tillegg bør vi ha et sterkt kvinnefokus. Når kvinner står for produksjonen av mellom 60 og 80 pst. av all mat som konsumeres lokalt i Afrika sør for Sahara, må vi sørge for å styrke disse kvinnenes muligheter. Vi må jobbe for å sikre dem mulighet og rettigheter til f.eks. å eie og arve jord og til å få en større del av avkastningen. Det kunne føre til en betydelig matproduksjon lokalt, som igjen ville bidra til å redusere global sult. FNs mat- og landbruksorganisasjon estimerer at hvis kvinner og menn hadde hatt de samme mulighetene og rettighetene, ville avlingene kunne øke med opp mot 30 pst. Kvinners rettigheter er derfor også en viktig dimensjon som vi må ha med oss i denne debatten. Til slutt vil jeg nok en gang takke interpellanten for å ta opp denne viktige saken.