Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-02-03:
Aller først en liten visitt til foregående taler, hvor han avslutningsvis sier at det er ingen tvil om at det er et taktskifte i klimapolitikken. For å komme med den erkjennelsen tror jeg man må være godt forankret i regjeringspartienes synspunkter og verdigrunnlag, for utenfor regjeringspartiene er det klart at det er diskusjoner om hvorvidt det er noe taktskifte i klimapolitikken, og om virkemidlene er de riktige. Men jeg skal nå la det ligge, for jeg synes at når det gjelder denne saken, i likhet med noen flere saker som komiteen har behandlet i denne stortingsperioden, er tiden for å diskutere om det finnes menneskeskapte klimaendringer litt borte. Hvordan klimaendringene har oppstått og konsekvensene – den diskusjonen er litt borte. Vi vet at det berører vår hverdag allerede nå. Og vi er forbi tiden for å diskutere om klimaendringene vil bety ytterligere forsterkninger av de utfordringer og de forskjeller som verden representerer mellom fattig og rik. 2015 blir også et veldig viktig klimaår. Vi har regjeringens 2030-mål, som de har varslet skal legges fram raskt, og det er vel sånn at der er trykksverten hengt opp til tørk. Vi har et spennende og viktig klimatoppmøte i Paris i slutten av dette året, og jeg tror noen av utfordringene blir å klare å forene oss i så stor grad som mulig i et så viktig framtidselement som klimaperspektivet faktisk pålegger oss. Og da synes jeg faktisk at dette forslaget – som i utgangspunktet er, skal vi si, ganske ambisiøst, og som er Miljødirektoratets forslag til tiltak satt inn i en kontekst hvor man foreslår det for Stortinget, og det man har kommet fram til gjennom behandlingen i komiteen – er et lite skritt i riktig retning. Det er ingen revolusjon, men det understreker en vilje i Stortinget til å finne sammen, om noen temaer i hvert fall. Så jeg synes det er positivt. Så er det positivt at en samlet komité så til de grader understreker Norges ansvar og Norges muligheter. Vi skriver veldig tydelig i komitéinnstillingen at Norge har teknologi, kompetanse og kapital til å utvikle og ta i bruk ny teknologi som kan redusere utslipp ute og hjemme. Og Norge har, som et av de rikeste land i verden, en unik mulighet til å vise at det er mulig å kombinere høy levestandard med lave utslipp. Gjennom det legger vi egentlig en betydelig forpliktelse på oss selv, og det er det jeg synes mye av saken i dag faktisk egentlig handler om, at vi tar noen skritt i riktig retning, og at vi veldig bredt klarer å forene oss om noen punkter – i alt fem forslag til vedtak. Utfordringen i fortsettelsen tror jeg nettopp er at vi prøver å bygge opp under så bred enighet som mulig, og at vi klarer å få de sterke virkemidlene knyttet til det. Så er det selvfølgelig noen i salen i dag som vil stemme for alle forslag som er fremmet. Men jeg tror at vi bør bruke 2015 til å prøve å forene Stortinget mest mulig i realistiske tiltak fram mot 2030 og fram mot 2050, sånn at vi når det langsiktige målet vårt om at vi skal være et lavutslippssamfunn i 2050. Og ett av de forslagene til vedtak som er fremmet, er jo spesielt interessant i så måte, nemlig: «Stortinget ber regjeringen legge frem en sak om hvordan fossil energibruk i Norge kan erstattes med fornybare energikilder som tilpasning til lavutslippssamfunnet.» Klarer vi å anvise veien på det og tydeliggjøre tiltakene som ligger i et sånt forslag, har vi kommet et godt stykke på vei. Da er det kun de prosessuelle utslippene, eventuelt fra industri, som måtte gjenstå.