trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2016-06-09:
Her i denne sal debatterte vi folkehelsemeldingen for ganske nøyaktig ett år siden. I den lå det langt mer enn skolefrukt, selv om det var nettopp dette som fikk desidert størst fokus fra opposisjonspartiene. I fjor debatterte vi også primærhelsemeldingen, hvor man påpekte noen av de utfordringene kommunehelsetjenesten står overfor, f.eks. flere brukere med mer komplekse tilstander og sammensatte behov samt at helse- og omsorgstjenestene i kommunene er fragmenterte og lite koordinerte. Brukerinvolvering er fortsatt for dårlig ivaretatt. Vi har mangelfull kunnskap om innhold og kvalitet, og det må vi gjøre noe med. Det var faktisk etter behandlingen av disse to meldingene at behovet for denne proposisjonen virkelig ble avdekket: Som på alle andre områder i samfunnet må det prioriteres. Fremskrittspartiet har tidligere vist til ulike tilsynsrapporter som viser at det er stor variasjon i de kommunale omsorgstjenestene i ulike kommuner. Å kartlegge og iverksette tiltak for å begrense uberettiget variasjon vil være et viktig arbeid for å nå målsettingen om likeverdige helse- og omsorgstjenester for hele befolkningen. I primærhelsemeldingen ble det påpekt at kommunen gjennom helse- og omsorgstjenesteloven er pålagt å drive systematisk kvalitetsforbedring og arbeide systematisk med pasient- og brukersikkerhet. Det innebærer både planlegging, iverksetting, evaluering og systematisk forbedringsarbeid. En slik kvalitetsforbedring kan utbedres gjennom data fra tjenesten selv, og vil være nødvendig for videre systematikk. Skal pasientene oppleve at tjenestene de mottar, har god kvalitet, må vi ha verktøy som er gode nok til å måle dette. For regjeringen er det overordnede målet å skape pasientens helsetjeneste. Derfor er det viktig at vi legger til rette for å etablere et register for de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Fremskrittspartiet er opptatt av å forenkle og forbedre. Derfor er det gledelig at man i proposisjonen legger til grunn at kommunalt pasient- og brukerregister skal etableres i allerede eksisterende registre. Rett som det er tar vi til orde for at det finnes store ulikheter mellom kommunene, spesielt når vi diskuterer eldreomsorg. Denne proposisjonen viser også til tilsvarende funn og fastslår at det er fragmenterte og lite sammenlignbare data rundt om i kommunene. En bedre samhandling vil være til pasientenes beste. En rekke tjenester vi benytter oss av daglig, inneholder informasjon om oss selv. Vi logger oss på nettbank fra både pc og mobil. Vi laster ned app-er til telefonene våre både for togbilletter og for å bestille taxi. For hver gang legger vi igjen spor: hvor vi er, og hva vi skal. Når det gjelder helseopplysninger, er det viktig at dette ivaretas på en god måte. Helseopplysninger er for mange veldig personlig. Det er ikke informasjon man ønsker å dele med utenforstående. Derfor har også helsepersonell taushetsplikt. Så lenge man ivaretar selvbestemmelsesrett over egne opplysninger, føler jeg meg trygg på at dette vil videreutvikle tjenester som kommer samfunnet til gode når vi fremover skal utvikle nye og bedre løsninger innen fremtidens helsetjeneste.
Sigurd Hille (Høyre), 2016-06-09:
Det var representanten Ruth Grung som fikk meg til å tegne meg, for et øyeblikk satt jeg igjen med det inntrykket at det var Hordaland Arbeiderparti som på en måte hadde ordnet opp i denne saken. Selv har jeg hatt gleden av å besøke spesielt de tre produsentgårdene i Ulvik gjentatte ganger, senest for 14 dager siden, og heldigvis kan jeg berolige med at det er ikke det inntrykket de sitter igjen med der inne, at det er Hordaland Arbeiderparti som har ordnet opp i dette. Men la oss glede oss over det som tross alt har skjedd her. Jeg minnes for så vidt også at en tidligere statsråd fra Senterpartiet sa at det var ikke mulig å få dette til, fordi EØS-avtalen var til hinder for dette. Nå forstår jeg på representanten Kjersti Toppe at det nettopp er EØS-tilknytningen som gjør at dette er mulig, og da kan vi jo glede oss over det. Jeg vil bare også gi til kjenne at jeg langt på vei støtter representanten Ketil Kjenseths merknader. Men vi får heller nøye oss med det som ligger her, og som det er bred politisk enighet om. Det er et godt skritt på veien, og de lokale produsentene er svært fornøyd med dette. Men det var én ting jeg lurte litt på, og det var Arbeiderpartiets forslag om at man skal følge Vinmonopolets åpningstider for salg fra disse produsentgårdene. Så vidt jeg vet, har Vinmonopolet forskjellige åpningstider alt etter hvor man bor. Nå er det ikke vinmonopol i Ulvik, f.eks., det nærmeste Vinmonopolet er på Voss, og det har kortere åpningstid enn f.eks. Vinmonopolet i Bergen. Så jeg lurer litt på hvordan man har tenkt at det skal håndteres. Uansett: Når Vinmonopolet på Voss, som er det nærmeste, stenger halv fem, er det slik at kommer man til disse gårdene klokken halv fem, kan man ikke få kjøpt noe. Jeg må si at det er en svært urimelig innskrenkning, som jeg ikke forstår logikken i. Men som sagt: La oss glede oss over de fremskritt som tross alt finner sted. Så er jeg helt overbevist om at denne ordningen kanskje kan bli utvidet etter hvert.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg er helt enig med statsråden i at den viktigste investeringen vi kan gjøre, er å investere i barn og unges psykiske helse. Det vil nok også på mange måter være den billigste investeringen vi gjør, med tanke på mulige framtidige utgifter og forringelse av livet til hver enkelt. Arbeiderpartiet har vært veldig opptatt av å styrke skolehelsetjenesten og ønsker å øremerke midler. Nå kommer det fram av flertallets innstilling i saken og også etter opplysninger fra Helsedirektoratet at man har en tilskuddspott i 2016-budsjettet på 100 mill. kr som man omtaler som øremerking, altså søkbare midler. Er det noen grunn til at man har valgt en sånn relativt tungvinn og byråkratisk måte å styrke skolehelsetjenesten på? Kan statsråden si noe om hvorfor man har valgt å gjøre det på denne måten, penger til dem med best søknad?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Det er «en veldig god ordning», sier statsråden, til forskjell fra de tidligere psykiatrimidlene, som var definert med klare kriterier, og så fikk man penger når man oppfylte dem – klare rammer for kommunene å forholde seg til og godt opplyst, i og med at det var en del av en større opptrappingsplan. Jeg tok en telefon til min hjemkommune og dem som jobber i barne- og ungdomsenheten der, og dette var ikke en tilskuddsordning de i det hele tatt hadde hørt om. Skal man styrke skolehelsetjenesten, må det jo være godt opplyste ordninger med enkle søknadskriterier som sikrer kvalitet, og som sikrer at pengene kommer til det de skal. Mener statsråden at dette er en bra måte å styrke skolehelsetjenesten på?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg tar ordet for å følge litt opp replikkordskiftet med statsråden. Skolehelsetjenesten har Arbeiderpartiet vært veldig opptatt av å styrke, og ikke, slik statsråden framstiller det, å kritisere de generelle inntektene til kommunene. Nei, Arbeiderpartiet har i tillegg til å styrke kommunenes frie inntekter ønsket å øremerke midler til skolehelsetjenesten. Så har flertallspartiene omtalt en øremerking på 100 mill. kr. Jeg prøvde å utfordre statsråden på denne ordningen. Ifølge Helsedirektoratet var dette en tilskuddsordning som ble utlyst i år for å utjevne forskjellene i videregående skole, altså forbeholdt skolehelsetjenestene i videregående skole, med utlysningsfrist 12. mars. På Helsedirektoratets sider står det at man har hatt en pott på 28,4 mill. kr. Dette synes jeg faktisk statsråden kunne ha klart opp i, særlig når han kommer med beskyldninger mot Arbeiderpartiet om at vi ønsker å trekke inn penger fra kommunenes frie rammer og øremerke, på en kvalitativt mer forpliktende måte.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg skal ha en kort merknad. Det er jo slik som vi hevder, at dette er en øremerkingsordning som er veldig lite kjent ute i kommunene. Og hvis man skal styrke kommunehelsetjenesten, gjør statsråden en feilkobling i sin konklusjon. Han viser til at dette er politikk som virker. Ja, men gode statsråd, dette er jo en ordning som – når vi skriver 9. juni 2016 – fortsatt ikke er ute og i funksjon. Så om det virker eller ikke, får vi vel se en gang i framtiden. Foreløpig synes jeg at statsråden gjør ganske dårlig rede for en øremerkingsordning på 100 mill. kr, som han selv hevder skal styrke skolehelsetjenesten.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg stemte feil. Jeg skulle ha stemt imot.
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2016-06-09:
Min stemme ble ikke registrert.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-10-12:
Då har eg den gleda, på vegner av Frank Bakke-Jensen og meg sjølv, å fremje eit forslag om å utvide områdeåtgangen i det kvoteregulerte fisket etter kongekrabbe.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-10-12:
Eg vil på vegner av meg sjølv fremja eit forslag om ein nasjonal handlingsplan for arbeidet mot hepatitt C med mål om å utrydda hepatitt C i Noreg.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-10-12:
Vegen ut av barnefattigdom går gjennom foreldra si inntekt. I forslaget til statsbudsjett vil regjeringa kutta kraftig i den økonomiske støtta til store barnefamiliar i mottak. Jo fleire barn ein har, jo større vert kuttet. Ein familie med to barn får ingen kutt, men har ein familie fem barn, får ein kutt på 4 000 kr i månaden. Det betyr godt under halvparten av satsen for sosial naudhjelp. Barnefattigdomen vil altså auka i mottak ved å kutta i støtta til familiar med størst behov. Eg kan ha respekt for at regjeringa vil ha tiltak mot såkalla økonomisk motivert migrasjon, men kan statsministeren meina at det er riktig å straffa barn i familiar i mottak som er så heldige – eller uheldige – å ha fleire søsken?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-10-12:
«4 av 10 kvinner som soner i norske fengsler, soner sammen med menn. Flere opplever seksuell trakassering fra mannlige innsatte. Ved behandling av likestillingsmeldingen vedtok Stortinget å be regjeringen utrede behovet for egne kvinneavdelinger i flere fengsler og vurdere opprettelse av flere egne kvinnefengsler. Hvordan har statsråden fulgt opp Stortingets vedtak, er behovet for flere kvinneavdelinger blitt utredet, og vil det bli opprettet flere egne kvinnefengsler?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-10-12:
Tusen takk for svaret. Er det noko av det statsråden lista opp her som spesielt er vurdert etter at Stortinget behandla likestillingsmeldinga, der ein konkret ber om å greia ut behovet for fleire kvinneavdelingar og fleire fengsel? Eller er dette eit arbeid som har gått føre seg heile tida? Det lurte eg på. Så viser statsråden til ein strategi som skal koma. Eg har fått med meg at Kriminalomsorgsdirektoratet la fram ein rapport i 2015 som heitte Likeverdige forhold for kvinner og menn under kriminalomsorgens ansvar. Der talde eg 54 tiltak under seks hovudtema. Kan statsråden gjenta korleis denne rapporten blir følgd opp? Vil det no koma ein strategi som då blir regjeringa sin, eller korleis fungerer dette i praksis?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-10-12:
Takk for svaret. Eg ser at i den rapporten frå Kriminalomsorgsdirektoratet er det mange tiltakspunkt som dei tilrår for å skapa meir likeverdige forhold for kvinner og menn i fengsel. Men dei har eit heilt konkret mål om at det bør etablerast 300 kvinneplassar i fengsel innan 2030. Eg lurer på om det er eit mål som òg regjeringa har, at det skal verta eit fast tal nye kvinneplassar. Eit anna tiltakspunkt er at det skal regulerast i lov eller forskrift at kvinner som hovudregel skal gjennomføra fengselsopphald i eigne fengselsavdelingar. Meiner statsråden òg at det er behov for å lovregulera retten kvinner har til ei likeverdig soning?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2016-10-12:
Alt vi skal få til i landet vårt, avhenger av at vi er i arbeid, og at vi har kvalifikasjoner og utdanning til å ta tak i nye jobber, ikke minst med tanke på det teknologiske og grønne skiftet vi står foran. Sammenliknet med andre land er vi bra stilt, men det er en dårlig standard for å sammenlikne med utviklingen i Norge fordi norske utviklingstrekk ikke er lovende. Det handler om et større bilde i arbeidsmarkedet enn det som er resultatet av en fallende oljepris, som har rammet deler av landet vårt. Ledigheten er den høyeste på 20 år. Andelen på arbeidsmarkedet er den laveste på over 20 år, og en tredjedel av befolkningen er ikke i arbeid. Selv om befolkningen vår fortsetter å øke, har det det siste halvannet året blitt 13 000 færre sysselsatte i Norge, 26 000 færre i privat sektor. Særlig bekymringsfull er situasjonen blant de unge. Andelen unge som er sysselsatt, har ikke vært så lav på over ti år. Så er det en gruppe som tradisjonelt har ligget høyt i sysselsetting. Det er menn i 30–35-årene, som er i en negativ utvikling. Denne gruppen hadde 5 pst. utenfor arbeidsmarkedet på 1970–1980-tallet. Nå er det tallet over 15 pst. Regjeringen forventer samme høye ledighet i 2017 som i 2016. Samtidig kutter de en tiltakspakke som var laget for situasjonen, som altså forventes å fortsette. I budsjettmaterialet beskrives utviklingen med en stadig større andel av befolkningen utenfor arbeid. På side 22 i nasjonalbudsjettet står det: «Denne utviklingen ser ut til å fortsette fremover.» Det mener jeg minner om passivitet fra regjeringen når det gjelder noen underliggende utviklingstrekk i vårt arbeidsmarked, som er alvorlig – for bærekraften i velferdssystemet vårt, for mennesker, særlig unge mennesker. Statsministeren har tidligere uttalt at ledigheten i Norge er lav, og spørsmålet mitt er: Mener statsministeren fortsatt at ledigheten er lav, og har hun en strategi for å snu utviklingen hvor en stadig større andel er utenfor arbeid?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2016-10-12:
Ja, det er verdt å lytte til LOs leder på dette området og på andre områder når det gjelder forslag til politikk som virker. Jeg mener å påvise at i de fire årene som regjeringen har sittet og hatt ansvar, er disse underliggende trekkene ikke tatt tak i på alvor. Det som derimot er tatt ganske tak i, er bruken av oljepenger. Budsjettdokumentene gir ganske illustrerende beskrivelse av hvordan høy oljepengebruk i liten grad har resultert i nye arbeidsplasser – bidratt på det området. På fire år har regjeringen økt oljepengebruken med 100 mrd. kr. Det er mer enn den økte i åtte år med den forrige regjeringen. I nasjonalbudsjettet forteller regjeringen i klartekst at kommende regjeringer kan glemme en slik innfasing – 35 mill. kr pluss i 2016, forventet 20 mrd. kr pluss i 2017. Så står det å lese at for 2018 og årene etter kan man regne med å bruke 4 mrd. kr mer. Det er altså en bråstopp. Spørsmålet da er: Hvilke tanker gjør statsministeren seg om det handlingsrommet hun overlater til den regjeringen som skal overta etter henne i 2017?
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Jeg er enig med representanten Gahr Støre i at det er bekymringsfullt når sysselsettingsandelen i Norge går ned. På lang sikt er norsk økonomi avhengig av at sysselsettingsandelen går opp. Vi skal bære større utgifter for en del av befolkningen som blir eldre, ved forhåpentligvis å ha enda flere folk i arbeid og å bli enda mer produktiv i årene som kommer. Det er en krevende utfordring. Det er også grunnen til at denne regjeringen har satt fokus på hva som er årsakene til at folk ramler utenfor arbeidslivet. Det er derfor vi har fremmet flere forslag som er knyttet til å gi kompetanse og kunnskap til dem som står utenfor eller i fare for å stå utenfor. Det var derfor vi i Bondevik II-regjeringen etablerte det som den gangen het Ny sjanse, som er kompetansehevende for folk i arbeidslivet som mangler grunnleggende kompetanse, og som vi har økt betydelig også i denne perioden. Det er derfor vi tar på alvor integreringspolitikken, for vi ser at det er viktig å få enda flere av dem som kommer hit, raskere inn i arbeid. Derfor legger dette budsjettet opp til at vi skal ha betydelige økninger i tiltak som bidrar til at folk raskere kommer i jobb. En av de viktige reformene som vi nå gjennomfører, er bl.a. å sørge for at de som har videregående utdanning fra hjemlandet, men som ikke får godkjent den i Norge, likevel får rett til videreutdanning i Norge, noe som vil gjøre at mange som føler seg i en limbosituasjon uten rettigheter, gjør det bedre. Det at sysselsettingsraten går ned, er ikke noe nytt. Toppåret i Norge var 2008. Siden 2008 har sysselsettingsraten falt med ca. 4,8 pst. 3,3 pst. av dette skjedde før 2013. Det er vel også derfor LOs leder 7. januar 2016 sa: «Vi har ikke klart å øke sysselsettingen i takt med befolkningsveksten etter finanskrisen. Vi står med en manko på 100.000–150.000 jobber i dag.» Dette er en utvikling som vi har sett i årene etter 2008. Regjeringen tar denne på alvor og setter i verk tiltak for å gjøre noe med det.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Jeg mener at i en periode da vi fikk det største oljeprissjokket vi hadde hatt på veldig, veldig mange tiår, i en økonomi som var mer oljeavhengig enn noen gang, hvor en større andel av vår realøkonomi var knyttet til olje og virkningene i norsk økonomi derfor var større, var det helt naturlig at vi brukte mer penger. Det antar jeg at Arbeiderpartiet også mente, for i deres alternative statsbudsjett i fjor brukte også de 20 mrd. kr mer av oljepengene. Så hadde de noen veldig destruktive skatteøkninger for norsk næringsliv, som ville bidratt til færre arbeidsplasser fremover, ikke til flere arbeidsplasser fremover. Det er altså en forskjell på 4 mrd. kr, mellom det Jonas Gahr Støre hadde som opplegg for i år, og det vi har som opplegg for i år. Så er det viktig å si: Cappelen-utvalget har sagt at finanspolitikken har vært ekspansiv, og det har dempet nedgangen i økonomien. Det hadde vært større nedgang hvis vi ikke hadde brukt handlingsrommet vårt nå. Og det å la folk gå unødvendig ledig er faktisk roten til mye ondt – og også til dårlig vekstevne fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Det er helt sikkert et vedlikeholdsprosjekt i Norge vi ikke har gitt penger til, men vi har jommen santen gitt mye penger til vedlikeholdsprosjekter. Vi ruster nå opp sykehusene på Vestlandet og på Sørlandet, vi bygger nytt sykehus i Stavanger, vi bygger veier, vi asfalterer, vi gir 750 mill. kr til kommunene i disse områdene for at de skal kunne foreta nødvendig vedlikehold og få gjort noe med vedlikeholdsetterslepet på kommunale bygg. Det er altså slik at den pakken vi har nå, er identisk lik størrelsen på den vi hadde i budsjettet i fjor. Så kommer det et revidert nasjonalbudsjett til våren hvor vi får se hvordan utviklingen i økonomien er. Vi har valgt et budsjettopplegg som fokuserer på både arbeid og aktivitet i de områdene som rammes sterkt, på samme nivå som i budsjettet i fjor. I tillegg fortsetter vi arbeidet med den langsiktige omstillingen og har mange av de velferdstiltakene som gjør at de som har lav tilknytning til arbeidslivet, skal få bedre tilknytning til arbeidslivet fremover. Derfor er vår medisin en god medisin for utviklingen, og det mener jeg vi har fått dokumentert denne høsten.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Det er helt riktig at vi aldri har hatt en så stor forskjell mellom den målte såkalte AKU-ledigheten og den registrerte ledigheten, og det er etter hvert mange forskere som stiller spørsmål ved hvorfor det er slik. Hva er bakgrunnen for det? Noe av det er nok at en del ungdom som i perioder ville begynt å jobbe istedenfor å ta utdanning, nå tar utdanning. Det er bra, for vi vet at hvis man går for tidlig ut i arbeidslivet og har for lav kompetanse, blir tilknytningen til arbeidslivet også dårligere fremover. Men det er fortsatt uavklarte størrelser. Vi legger til grunn at ledigheten nok er større totalt sett i Norge, og at vi skulle hatt flere sysselsatt enn det vi har i dag, flere enn det de registrerte ledighetstallene viser. Men det er også slik at det sannsynligvis er en stor andel studenter som i dag ikke får deltidsjobb, og som har utfordringer, som slår ut i AKU-tallene, men som ikke slår ut i de registrerte ledighetstallene. Nå er nok ledigheten litt høyere enn 2,8 pst. Det er den absolutte ledigheten, og den er jo lavere nå fordi vi har en høy andel på tiltak. Så den registrerte ledigheten totalt sett er nok litt i overkant av 3 pst.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Hvis man ser på kartet over Norge i dag, og ser på de områdene som tradisjonelt defineres som Distrikts-Norge, går de som aldri før. Ledigheten i Troms er den lavest registrerte siden 1978. Oppland og Hedmark har ekstremt lav ledighet. Sogn og Fjordane ligger lavest av alle. Det kan altså ikke være slik at alt er vondt og vanskelig i Distrikts-Norge – hvis det går så det suser med denne regjeringen. Det er naturlig at vi har fokus på de områdene der ledigheten er størst, de områdene som trenger mest hjelp. Men i tillegg ser vi på det langsiktige for å gjøre det mer konkurransedyktig. Vi har en massiv utbygging av infrastruktur. For eksempel er det slik at når det gjelder riksveibevilgninger, går man fra at Nord-Norge fikk 11 pst. til at de får 21 pst. av riksveibevilgningene i 2017. Det betyr at vi bygger ut de langsiktige årene for transport, som også bidrar til at når jobbene er der, kommer også produktene ut til markedene.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Det totale bildet er at vi øker fra 2,4 til 2,8 mrd. kr – fra 2013 har vi økt opp til 2,8 mrd. kr, med 400 mill. kr mer på innovasjons- og stimulansemidler. Det vil være litt ulikt mellom de ulike ordningene. Vi har prioritert noen ordninger, og så får vi sikkert en diskusjon om hvilke prioriteringer andre partier på Stortinget gjør. Men totalt sett løfter vi fortsatt disse virkemidlene. Ett av de virkemidlene som nå viser seg å være absolutt mest suksessfullt, er en sak som Høyre og Venstre i mange år sto sammen om på Stortinget. Det er SkatteFUNN-ordningen, som vi fikk gjennomført i Bondevik II-regjeringen. Provenyet øker betydelig, altså hvor mye penger vi må bruke på den ordningen, fordi den nå, med de forbedringer som er gjort under denne regjeringen, blir mer og mer populær for nyoppstartede selskaper, men også for etablerte selskaper. Så i sum gjør vi noe. Akkurat kapitalincentivordningene er en sak vi jobber mer med, men tre måneder var for kort tid for oss til å finne gode løsninger som også bærer innenfor et ESA-regelverk.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Regjeringen har iallfall nå levert et svar på det som har vært kritikken som bl.a. Fafo har kommet med av de gamle ungdomsgarantiene, de som ble innført under den forrige regjeringen. De har funnet ut at de garantiene ikke møter de unges behov for oppfølging og tjenester. Og så har vi sagt: Da må vi ta den kritikken på alvor – gammel SV-politikk virker ikke, la oss prøve litt mer Høyre-politikk, og det er faktisk å ha tydeligere og klarere oppfølging av den enkelte. Nå får man rett til oppfølging etter åtte uker, det skal da gjennomføres, og man skal kunne måle på det og se at alle gjør det. Det er tydeligere og klare rettigheter. Så er det klart at 30 mill. kr er til dem som skal følge opp ungdommene direkte – tiltakene ligger jo i tiltaksmeldingen allerede – og sørge for at vi bruker de tiltakene som finnes, for å hjelpe eller samarbeide med fylkeskommunene for å få en del ungdommer tilbake igjen på skolen for å fullføre en utdanning som gjør at de kommer bedre igjennom og står mer rustet i arbeidsmarkedet fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Vi har fulgt opp den enigheten vi hadde i fjor knyttet til ekstra innsats i skolen. Det var klart at den skulle ha virkning for inneværende år og ikke ligge til grunn hvert eneste år – altså at det bare skulle være et halvt års virkning. I så måte har det vært et klart og tydelig premiss for det budsjettarbeidet vi hadde i fellesskap. Når det gjelder de 600 stillingene i ungdomsskolen – det vi kaller sen innsats, reparasjonsarbeid – var det et forsøk som skulle gjennomføres, og som var tidsbegrenset. Det var også tydelig uttrykt da det ble innført av den rød-grønne regjeringen. At vi nå avvikler det og i stedet øker på tidlig innsats, mener jeg er en riktig prioritering. Vi vet at mange av de problemene som oppstår i ungdomsskolen, oppstår ikke der. De oppstår tidligere fordi man har hull i undervisningen. Det vi mener er viktig, er at kommunenes plikt til innsats for elever som henger etter, skal skjerpes inn. Det skal forsterkes, og det skal tydeliggjøres. De viktigste midlene til kommunene kommer gjennom de frie inntektene, som altså øker med 4 mrd. kr i årets budsjett, for å følge opp og bidra til også bl.a. å styrke skolen. Vi skal ha en tydelig plikt til kortvarig og intensiv støtteundervisning for elever som henger etter, og det er en plikt som i dag ikke er klart nok regulert i loven. Det er det vi har lagt inn penger til i budsjettet. Det er en årsvirkning på ca. 350 mill. kr og er en stor satsing. Vi er mer opptatt av å fortelle kommunene hva de skal nå av mål enn å detaljstyre akkurat hvordan de skal nå målet, og at de får sterkere krav knyttet til gjennomføringen. Noen barn trenger også en annen type oppfølging enn det to lærere i klasserommet kan gi, fordi de sliter med andre utfordringer. Dette klarer skolen og kommunene faktisk bedre å målrette enn om vi lager et felles system som skal gjelde for alle.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Vi er ikke generelt tilhengere av en norm. Vi er opptatt av at det skal være nok lærere og lærerkapasitet, men også av andre hjelpetiltak i skolen. Jeg tror mange av oss som har gått gjennom skolen som dyslektikere, vet at det ikke nødvendigvis er slik at en lærer ekstra hadde løst det problemet – det hadde kanskje noen med en annen type kompetanse gjort. Det er ikke til hinder for at en lærer kan ha den type kompetanse, men jeg tror at skolen også er god til å se dette. Jeg tror det viktigste vi gjør, er å bryte opp en del av de spesialpedagogiske miljøene som er for langt vekke fra elevene – ofte må man ha en diagnose før man får hjelp – og flytte de ressursene tettere inn i skolehverdagen, slik at når man opplever at noen henger etter, får man hjelp fra dem som har spesialkompetanse kanskje på akkurat de utfordringene man ser. Jeg tror egentlig at kommunene er i stand til å gjøre disse prioriteringene når vi gjør lovkravene sterkere og øker inntektene til kommunene.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Jeg har hatt gleden av å møte mattelærere i etter- og videreutdanning som forteller hvor fantastisk fint det er å få faglig påfyll, som forteller hvordan det å lære nye måter og metoder å undervise på – kanskje særlig for å nå de gruppene som de ikke helt har klart å fange med de metodene de har brukt – har vært bra for dem, og hvor godt det fellesskapet er. Jeg tror derfor at etter- og videreutdanning til lærere er noe vi systematisk skal gjøre mer av i alle år fremover, og jeg er glad for at denne regjeringen virkelig leverer på det løftet vi har gitt på dette. Det er viktig å kunne, og dette er ikke bare en diskusjon om flere studiepoeng i matte. Veldig mange elever i barneskolen møter lærere som ikke har studiepoeng i matematikk i det hele tatt. Derfor er det viktig å løfte det, og det ser vi nok også på noen av matteresultatene vi har. Jeg registrerer at 70 pst. av lærerne for et par år siden sa at de ønsker seg mer etter- og videreutdanning. Det ville gjøre dem til bedre lærere og bedre i stand til å møte det varierte klassemiljøet. Det er ikke til hinder for at det også er bra med flere lærere, men det er også viktig at den kompetansen lærerne har, gjør at de er i stand til rett og slett å motivere alle elevene i klasserommet.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Dette var en forsøksordning til hundre kommuner i landet som hadde dårlige resultater i noen fag, særlig i matematikk, på ungdomsskolen. Den ble foreslått av den rød-grønne regjeringen, men vi har finansiert den gjennom hele den forsøksperioden som det var snakk om. Dette er sen innsats, det er ikke tidlig innsats. Denne regjeringen har, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre på Stortinget, bidratt til at det har blitt over 1 000 nye lærerårsverk på de laveste klassetrinnene. Vi mener at det ikke er et poeng at man skal øremerke ordninger av den typen over lang tid. Og det er jo helt tilfeldig om det er de samme kommunene som sliter om noen år og fortsatt skal ha de pengene. Vi mener at vi nå skal konsentrere den største, nye skolesatsingen om tidlig innsats – ikke om å velge ut 100 kommuner som skal få ekstraordinære tilskudd, og som den gangen var ment som et prøveprosjekt. Jeg har ikke registrert at Arbeiderpartiet på noe tidspunkt har prioritert flere stillinger i sine alternative budsjetter i løpet av de årene de nå har vært i opposisjon.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
I samarbeid med Kristelig Folkeparti og Venstre har denne regjeringen nå lagt til rette for 1 000 permanente lærerstillinger for de laveste trinnene. De er altså permanente, de er lagt inn og videreføres. Det er kanskje den viktigste satsingen på å løfte tidlig innsats, i tillegg til det vi foreslår nå, nemlig å gjøre lovreglene tydeligere, slik at man får flyttet de hjelperessursene som skal inn for å hjelpe dem som begynner å slite, og som ikke henger med. Det tror jeg er den viktigste satsingen, og det kommer vi til å fortsette å mene. Det er riktig at skolestart for 6-åringer ble innført med ulike typer motiver. Da skolestart for 6-åringer ble innført – og da var jeg faktisk stortingsrepresentant, så jeg husker det godt – var det to ulike typer motiver. Det var Høyres, vi ønsket å skape en bedre skole og mer kunnskap. Så var det noen som mente at dette var en måte å sørge for å ta ut et helt årskull av barnehagene og få bedre barnehagedekning på, og derfor hadde man lek mer enn læring fra 1. klasse. Heldigvis har man angret på det. Nå er det læring som står i fokus fra første klasse.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Jeg tror at det vi gjør i statsbudsjettet nå, å signalisere at det kommer en lovproposisjon med sterkere forpliktelser for kommunene fremover om å skjerpe plikten til å gripe inn og hjelpe, og følger opp med midler i budsjettet, kanskje er noe av det aller viktigste. Vi må forvente at kommunene velger å organisere ressursene sine ut fra lokale forhold, hvordan de kan organisere seg best mulig, men nå kommer altså lovkravene til å være betydelig sterkere. Jeg tror at det å løse opp i en del av denne tilbaketrukketheten for den pedagogiske ekstraordinære hjelpen, om det er psykologtjenester eller om det er logopedtjenester eller annet, og at det flyttes nærmere inn i skolen, er en ganske viktig del av det. Ikke minst må skolen ha et svar på: Hva skjer når noen henger etter? Mange skoler sier at da trenger de kanskje noe ekstra hjelp, og da må det være mer fleksibelt enn det det er i dag. Det å måtte få en diagnose først betyr ofte at det tar flere år før man kommer i gang med å få ekstrahjelp.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Jeg skjønner at rød-grønne politikere er opptatt av et prosjekt som SV sloss igjennom i regjeringen, og som var viktig. Men når jeg sier «sen innsats», er det fordi vi lapper på det at vi ikke har vært god nok tidlig, og hvis vi blir mye flinkere i årene fremover på å gjøre den tidlige innsatsen god, er det ikke nødvendig med den type tiltak. Og så er det ikke sånn at vi bare legger pengene inn som frie midler. Det er varslet at det kommer en innstramming i lovpåleggene til kommunene, og det vil være helt unaturlig å ha øremerkede ordninger samtidig som man har stramt lovpålegg for hvordan man skal følge opp. Det lovpålegget vil selvfølgelig styre ressurser mot skolen og mot tiltakene for å hjelpe. Vi tror, som sagt, at det å sørge for at du raskere får hjelp tidlig i skolen, at du ikke opplever skolen som en nederlagsarena, men isteden opplever den som en mestringsarena, kanskje er noe av det aller viktigste vi gjør for at det skal bli mer overflødig med spesialpedagogisk hjelp senere i skoleløpet, og at vi kommer mer inn der hvor land som altså har et mindre frafall, også er, om man følger bedre opp tidlig.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Denne regjeringen overoppfyller Nasjonal transportplan på jernbanesiden. Vi har en kraftfull satsing både på vedlikeholdsområdet og på investeringsområdet. Samtidig har vi sett behov for å modernisere. Noen av de prioriteringene som er gjort av jernbanen, har vi gjort i samarbeid med Stortinget, med Kristelig Folkeparti og Venstre, og det har vi også gjort når det gjelder spørsmålet om å reformere jernbanen. Vi har sagt at vi ønsker en bedre styring av sektoren, se resultater, og vi mener at det er en mulighet for å få bedre tjenester. Så er det jo ikke sånn at vi ikke har gjort dette. Bondevik II-regjeringen gjorde faktisk en konkurranseutsetting på Gjøvikbanen. NSB vant. Og hva opplevde vi? Bedre togsett, flere avganger, mer punktlighet, mer serviceorienterthet mot brukerne. Det var resultatet av den ene konkurranseutsettingen. Det var forslag om flere konkurranseutsettinger, men så kom Senterpartiet inn i regjeringskontorene og stoppet det, og dermed ble det ikke mer punktlighet, bedre togsett eller de resultatene som brukerne på Gjøvikbanen fikk av konkurranseutsettingen. Jeg tror at NSB er i stand til å vinne i konkurranse med andre. Det har de vist tidligere at de har klart å gjøre, men vi har laget en ryddig struktur, og det er følgelig sånn at akkurat i en omlegging og en endring påløper det noen kostnader knyttet til den omorganiseringen, men jeg synes det er altfor tidlig å felle noen dom. Det kan være at Marit Arnstad må spise i seg disse ordene, og kanskje vil vi oppleve at nettopp denne reformen bidrar til at vi får et mer moderne og bedre drevet jernbanesystem i Norge. Men denne reformen tar ikke vekk alle utfordringene, derfor har regjeringen også prioritert betydelig mer midler til jernbane for å sørge for at vi har bedre mulighet til at brukerne av jernbanen skal få det bra.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Jeg tror ikke at vi er så perfekte innen jernbanedrift i Norge at det bare er den typen effekter som kan komme ut av det. Jeg tror faktisk at det er mulig å organisere seg på en bedre måte. Jeg tror det er mulig å få frem bedre bruk av pengene på investeringssiden, få bedre resultater. Det er ikke slik at vi bare har fulgt opp den rød-grønne nasjonale transportplanen. Med det budsjettet som er lagt frem, ligger vi på 106,7 pst. av Nasjonal transportplan. Både det og på belønningsordningen og kollektivløsninger har vi bevilget betydelig mer enn det som det var lagt opp til i Nasjonal transportplan fra den rød-grønne regjeringen.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Vi har en streik i en lovlig konflikt mellom tariffpartnere. Da er det naturlig at en regjering ikke står og kommenterer fra Stortingets talerstol innholdet i og grunnlaget for den streiken. Det er partene som må kommentere detaljer i konflikten, og det er partene som må finne løsninger. Denne streiken er ikke et spørsmål om hva staten skal gjøre, det er en streik om hva som skal tariffreguleres, og det har altså ikke myndighetene noe som helst med, og det bør også Stortinget i respekt for trepartssamarbeidet ikke blande seg inn i. Jernbanetilsynet har ansvaret for sikkerhetskravene, også knyttet til utdanning, og derfor skal de ha et møte knyttet til dette for bl.a. å sikre seg hvilken opplæring og hvilke sikkerhetskrav som skal gjøres. Men det er en ordinær del av det staten gjør i den arbeidsfordelingen som er. Jernbanetilsynet har alltid ansvar for sikkerhet, og det kommer vi alltid til å sette høyt fra regjeringens side.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Vi jobber med spørsmål om hvordan man skal fastsette pensjonssystemet i NSB fremover, det kommer vi tilbake til. Når vi skal konkurranseutsette, kommer vi til å sette kvalitetskrav, vi kommer til å sette sikkerhetskrav – som settes av Jernbanetilsynet – og vi kommer selvfølgelig til å se på kostnader. Men det er viktig for oss at denne reformen skal lede til bedre jernbane, den skal lede til flere avganger. Derfor har vi bl.a. bidratt til å kjøpe inn betydelig flere jernbanesett de siste årene, sånn at vi sikrer oss at vi har et godt og moderne materiell.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Først og fremst gjør vi nå noen store investeringsløft i intercity – og også på Bergensbanen og andre tiltak som bidrar til at vi på lang sikt kommer til å få kortet ned tiden, det kommer til å være raskere å komme frem. Dermed vil jernbanen være viktigere i kollektivnettet som skal være på Østlandet, og også på de lange distansene kommer det til å være både tidsinnsparinger og bedre regularitet. I tillegg er det nå, som sagt, kjøpt inn betydelig med nye togsett – med den sluttgarantien som staten må gi for det – som bidrar til at også kvaliteten på reisen skal bli bedre. Men det kommer til å ta tid før vi er i havn, for det har over mange tiår vært investert for lite i jernbanen i Norge i forhold til hva potensialet er, og hva som er nødvendig. Når det gjelder jernbaneutbyggingen, prioriterer vi selvfølgelig mest de områdene hvor det vil ha mest effekt på klimautslippene raskest. Det betyr at intercity rundt Oslo og de nære banene f.eks. rundt Stavanger og rundt Bergen vil være blant de prioriterte.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Jeg er helt enig i at det ikke er alltid, når man hører spørsmålene, at man tror en helt husker hva en selv styrte med. Men det får være de rød-grønne partienes utfordring. Jeg mener vi leverer mye, og vi leverer over NTP for jernbane. Jeg er likevel ikke fornøyd. Det er mye vi skal gjøre i årene fremover for å få et godt nok jernbanetilbud i Norge. Når det gjelder kollektivsatsingen, har vi lagt inn oppfølgingen av belønningsordningene, og vi har lagt inn penger til de nye bymiljøpakkene. I tillegg kom det gjennom forhandlingene i fjor en ekstrabevilgning til kollektiv i det som ble delt ut til de ulike byområdene, men den var lagt opp til å være ettårig. Den har vi altså ikke videreført, og det får vi da diskutere med våre samarbeidspartnere på Stortinget. Vi har fulgt opp det vi har avtaler om knyttet til bymiljøpakker, og ikke minst går vi inn med noen nye grep som f.eks. å bidra til planlegging på Fornebu for å få det i gang snart, for nå tar det for lang tid.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Vi mener at punkt 4 d var et godt punkt. Vi har klart å få til hoveddelen av det. Det står altså der at «differensieringen av foreldrebetaling i barnehager og SFO økes.» Vi har fått til mer enn bare å differensiere foreldrebetalingen i barnehager, i samarbeid med Venstre. Vi har til og med fått gratis kjernetid for dem som har absolutt lavest inntekt, men vi har ikke fått på plass en slik ordning for SFO ennå. Det håper jeg vi kan samarbeide om. Vi har lagt frem en utredning med forslag til hvordan det kan gjøres. Det er noen utfordringer knyttet til dette som vi i dag ikke har full oversikt over. Den ene er bl.a. at det er mange kommuner som har ordninger med inntektsgradert betaling, friplasser og søskenmoderasjon, og da er spørsmålet hvordan vi skal forholde oss til det. Vi er redd for å lage ordninger som kan ende med at det faktisk blir dyrere for noen, slik som det ble da den rød-grønne regjeringen innførte maksprisen i barnehager. Da ble det betydelig dyrere barnehage for dem med lavest inntekt. Vi er redd for at vi skal lage reguleringer nasjonalt som bidrar til å legitimere at ordninger som i dag er gode, faktisk får økte priser enkelte steder. Men jeg er helt sikker på at vi kommer til å få gode diskusjoner rundt disse spørsmålene. Vi har bare sagt at vi ser noen problematiske sider, men vi har lagt frem en utredning i tråd med det vi ble enige om i budsjettforliket for 2016.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Det ser jeg. Det er også derfor vi er enig i at vi skal forsøke å finne frem til en ordning for dette, knyttet til gradert betaling. Vi må finne den gode ordningen. Jeg må samtidig si at jeg av og til synes at vi ikke alltid skal løse alle problemene for norske kommunepolitikere. De må ha noen problemer igjen å løse selv. Det synes jeg. Jeg tar ikke på meg ansvaret for at det rød-grønne styret i Trondheim kaster ut 40 barn av SFO-ordningen fordi de ikke har betalt. Det er fullt mulig å finne frem til gode lokale ordninger knyttet til å sørge for at iallfall de som er mest utsatt og har størst behov for det, har en mulighet til å delta. Det må være blant de tingene man i kommunene kan finne løsninger på. Jeg ser frem til et godt samarbeid med Venstre for å finne en god modell for dette, en måte vi kan ordne det på som gjør at SFO blir et godt tilbud innholdsmessig, men også tilgjengelig for folk med lavere inntekt.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Det er alltid farlig å basere seg på ens egne opplevelser av å ha hatt barn i skolefritidsordning – eller AKS, der jeg har hatt barn. Det er stor forskjell på kvaliteten i disse tilbudene. Det er ofte også personavhengig, av ledelse, hvor kreative og hvor dyktige de er, hvordan man oppfatter tiltak, og hvor god man er til å samarbeide med resten av miljøene rundt. Jeg opplevde i Oslo-skolen at mine barn var på skoler der veldig mye aktivitet var plassert inn, med mulighet til å ha deler av fritidsaktivitetene sine innenfor skolefritidsordningen – en god løsning, gode modeller – som bidro til at vi faktisk også fikk mer ro på kvelden og på ettermiddagen, fordi en del av f.eks. idrettstilbudene og kortilbudene var organisert inn. Jeg er ikke uenig i at vi kan tenke oss en rammeplan eller annet, men jeg er litt opptatt av at hvis vi mener at dette dreier seg om at lokalsamfunn er forskjellige i måten å organisere det på, må vi også lage en arena for å lære av hverandre, lære av de gode eksemplene. Noen steder drives jo SFO av idrettslag, hvor man har en skolefritidsordning basert på andre aktører enn bare dem som er kommunens. Vi må ikke miste dette. Jeg er redd for at vi da på en måte også mister en varians som lokalsamfunnet kan gi, som ikke staten og statens regler direkte gir.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Jeg trodde at Arbeiderpartiet var enig i det grunnleggende prinsipp om at arbeidslinjen er viktig, også for fremtidens utvikling av velferden i Norge. Vi står overfor noen store oppgaver fremover, og det synes jeg også Arbeiderpartiets leder skisserte godt i sitt første spørsmål, bl.a. kommer det til å være mange flere eldre og færre yrkesaktive i befolkningen. Derfor har det vært en enighet mellom Arbeiderpartiet og Høyre om at arbeidslinjen bør ligge i alle våre velferdsordninger, med mulighet for gradert uføretrygd, med mulighet for å kunne føres tilbake igjen til arbeidslivet. Vi har laget felles skatteregler og felles systemer. Derfor har vi vært opptatt av at for uføretrygdede – en del har en mulighet til å komme tilbake igjen til arbeidslivet, helt eller delvis – bør det ikke være slik at det ikke lønner seg å gå ut i jobb på grunn av elementer i dette. Det er derfor vi gjorde endringer i barnetillegget. Den skissen som man alltid trekker opp når det gjelder hvilke skattelettelser man har hatt, er mer en populistisk bit enn å ta ansvaret for den alvorlige utviklingen vi vil ha fremover hvis ikke arbeidslinjen blir dominerende i norsk velferdspolitikk.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Jeg er tilhenger av at vi også har kontantytelser, særlig til dem med lavest inntekter, og i faser av livet. Så har ikke jeg tatt stilling til alle forslag fra programkomiteen, og den er også delt i dette spørsmålet. Jeg synes ikke partiledere alltid skal avvikle alle debatter som går i partiet, ved å signalisere hvor en selv står. Men det er klart at tjenester og tjenestetilbud er viktig, også for barnefamiliene. For noen av de svakeste og fattigste vil det vi har gjort når det gjelder f.eks. gratis kjernetid og gradert foreldrebetaling – som for øvrig var ganske enkelt å få enighet om at vi skulle gjøre, siden disse fire partiene var enige om, før vi kom i regjering, at vi burde gjøre dette – bidra til ikke minst å utruste barn til å kunne delta i samfunnet på en måte som kontantytelser ikke alltid gjør. Derfor må vi veie tjenester og kontantytelser opp mot hverandre. Det jeg tror kanskje er det aller viktigste med tanke på barnefattigdom, er å hjelpe de barna som føler at de ikke kan delta i ting fordi foreldrene ikke har råd.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Da Stortinget diskuterte spørsmålet knyttet til innstramminger i flyktningtilstrømmingen i fjor, var man enige om at man skulle gå inn for å se på måter å stramme inn på de ytelsene man får i mottak. Det har regjeringen fulgt opp med å sette et tak i forbindelse med budsjettet i år. Jeg mener at det er viktig at den perioden man er i mottak, er kortest mulig. Det viktigste for barn og barnefattigdom når det gjelder asylsøkere og personer som skal bli værende i Norge, er at vi har en god integreringspolitikk. Det at vi sørger for at vi løfter folk raskere inn i arbeidslivet, og at de kommer til å klare seg bedre, vil være mye viktigere for foreldrene enn hvor mye penger de får i mottaket. Dette var en del av de innstrammingene som vi var enige om at vi skulle se på, og vi har lagt frem et forslag om det i budsjettet for at det ikke skal være for gunstig å bo i et mottak. Når det ikke er så stort press i år, kan man selvfølgelig løpe vekk fra de innstrammingene man var enig om at man skulle forsøke seg på i fjor, men jeg tror det er lurt å være konsistent.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Det er alltid en fordel når partier selger inn sakene sine før en muntlig spørretime til en avis, sånn at vi kan se hva vi kan regne med å få spørsmål om. Vi har gått ganske grundig gjennom det innsalget som SV i dag har gjort til VG, og for å si det sånn: Har de ikke mer å komme med? Det var mitt spørsmål da jeg så det, for sannheten er jo at målt mot alle de forbedringene vi gjør i mange velferdsordninger, er dette lite. Vi foreslår en stor reform hvor vi dobler antallet familier som får hjelp i en vanskelig situasjon med varig syke, innenfor pleiepengeordningen, en ordning som vi forsøkte gang på gang å få den rød-grønne regjeringen til å gjøre noe med, men som de ikke gjorde noe med i alle de årene de satt. Vi gjør omlegginger i ordningen for bostøtte, som bidrar til at ja, noen som har fått for mye før, ikke får det, men vi bruker proveny og pengene til å gjøre forbedringer i bostøtteordningen. Vi sørger for at flere mennesker faktisk får et lavere egenandelstak på fysioterapi. Vi har en lang liste med mange som har vært uprioritert – noen diagnoser har gitt prioritet til gratis fysioterapi, en rekke andre diagnoser har ikke gitt noe. Nå senker vi taket og har likebehandling av egenandeler på alt det andre. Disse endringene tegnes som et bilde på en dugnad for de rike. Det er mye mer penger som bidrar til å forbedre tiltakene for folk som har det vanskelig i Norge, i dette budsjettet, enn de innstrammingene og endringene vi gjør i ordninger som det var naturlig å gjøre endringer i. Når det gjelder en sak jeg ser har vært viktig, de ressurskrevende brukerne, har jeg lyst til å minne om at den rød-grønne regjeringen to ganger foreslo å gjøre endringer i det. Da sto SVs talsmenn på barrikadene og sa at nei, dette gjelder ikke brukerne i det hele tatt. Det er altså en annen regel for Lysbakken når han sitter i opposisjon, da gjelder det brukerne, men når han selv sitter med regjeringsmakten og gjør akkurat det samme, øker andelen for kommunene mer, da er det noe annet. Det synes jeg er litt dobbeltmoralsk.
Erna Solberg (Høyre), 2016-10-12:
Det som gjennomføres i den nedtrappingen av overgangsordningen som det ble enighet om i forbindelse med gjennomføringen i 2014- og 2015-budsjettene, er 5 mill. kr. La meg ta et eksempel fra listen til Lysbakken. Der er et av kuttene at vi kutter i en ordning på 9 mill. kr til Kontoret for voldsoffererstatning, det er da lansert som kutt for de svakeste. Men vi putter altså de 9 mill. kr sammen med 19 friske millioner til en voldsoppfølgingstjeneste ved alle landets politikamre. Der får vi pluss 19 mill. kr i forbedringer for de svakeste gjennom det vi gjør. Derfor sier jeg at det var en interessant liste å lese, det er et tegn på at dette er et godt budsjett, at det er gode sosiale prioriteringer, når SV så panisk må finne løsninger der hvor vi faktisk gjør forbedringer i sakene, som argumenter for at det blir dårligere, fordi det skal passe til retorikken de har tenkt å gå til valg på, ikke til terrenget som vi ser.