Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Mange av våre europeiske naboer er inne i en veldig krevende tid og i en veldig krevende situasjon, hvor det kuttes kraftig i de offentlige budsjettene, og hvor man vil ha det tungt i lang tid framover. Det betyr også at mange land synes det er vanskelig å opprettholde det nivået de har hatt på bistandsbudsjettene. Dette har konsekvenser for det utfordrende arbeidet som skal gjøres internasjonalt, bl.a. å jobbe for FNs tusenårsmål, for arbeidet med fred og forsoning og for satsingen på energi- og klimatiltak. Komiteens leder og representanten Høglund kritiserte i sine innlegg regjeringen for å være mer opptatt av å nå 1 pst. av BNI enn av innholdet. Det er feil. Men i en tid da mange land strever med å få ting til å gå rundt, mener jeg det er riktig at Norge holder et høyt nivå på bistandsbudsjettet. Før komiteen begynte behandlingen av budsjettet, ble det gjennomført høringer, der vi fikk mange gode innspill. Blant annet på bakgrunn av de innspillene, som flere talere har vært inne på, satte regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti seg ned sammen for å se på om vi skulle gjøre noen omprioriteringer innenfor rammen av budsjettet. Det ble vi enige om å gjøre, og jeg har lyst til å takke de tre andre partiene for det gode samarbeidet. Vi valgte å omprioritere 100 mill. kr. Det er særlig to områder vi løfter opp, og det er utdanning og landbruk. Vi styrker satsingen på utdanning gjennom Global Partnership for Education med 40 mill. kr, og vi styrker bærekraftig og klimarobust landbruk med 40 mill. kr. I tillegg får sivilt samfunn 10 mill. kr mer og UN Women får ytterligere 10 mill. kr. Det siste er jeg spesielt glad for. De siste dagene har vist oss hvor viktig kvinner er for å skape samfunnsendring. FNs kvinneorganisasjon er en sentral aktør for å bidra til mer likestilling verden over. Det som er mest krevende i politikken, er å prioritere. Men det er, som alle her vet, en del av jobben. Ved hver behandling av statsbudsjettet foreslås det i finansinnstillingen kutt i bistanden fra Fremskrittspartiet. Det er en klar prioritering, men det er også store kutt. Det kan av og til virke enkelt å flytte på tall, men man må være klar over at det har konsekvenser. Et par av kuttforslagene til Fremskrittspartiet bekymrer meg stort, særlig med tanke på at de har ambisjoner om å innta regjeringskontorene etter 2013 og sette sin politikk ut i livet. Norge har lang tradisjon for å prøve å bidra til en positiv utvikling i Midtøsten, særlig i forhold til opprettelsen av en palestinsk stat. Fremskrittspartiet ønsker å kutte i bistanden til Midtøsten og Nord-Afrika med 30 pst. Konsekvensene av et slikt kutt ville vært direkte skadelig for statsbyggingsprosjektet. Hvis man kutter kraftig i støtten til de palestinske selvstyremyndighetene, ville det bl.a. kunne føre til at man ikke kan betale lønninger til offentlig ansatte. Det er det siste palestinerne trenger, særlig i en tid da Israel holder tilbake palestinernes egne skatteinntekter. Fremskrittspartiet ønsker også et kraftig kutt i FNs organisasjon for de palestinske flyktningene, en organisasjon som har som mandat å ivareta de grunnleggende rettighetene de har, og som står for humanitær bistand, utdanning og helsetjenester, og ikke minst er viktig for mange mennesker i Gaza. I alle debatter om bistand blir temaet korrupsjon tatt opp, og det er viktig. Jeg har lyst til å presisere: Norge skal ha nulltoleranse når det gjelder korrupsjon. Norge har iverksatt mange tiltak mot korrupsjon, som utviklingsministeren ved flere anledninger har vært her i Stortinget og redegjort for. Fremskrittspartiet bruker ofte mye tid på dette temaet, men jeg synes de har en litt enkel tilnærming til saken. Det virker som at de tror at korrupsjonen tar slutt hvis Norge trekker bistanden ut av landet. Min holdning til det er at det er viktig at Norge skal være til stede og bekjempe korrupsjonen, ikke det motsatte. I går var jeg i en veldig interessant debatt hos Norad, hvor representanten Peter N. Myhre var til stede. Han mente at vi burde filleriste flere afrikanske ledere. Det kan hende han mener at det vil fungere i kampen mot korrupsjon, men jeg har mer tro på andre tiltak, som å bidra til at land får en mer åpen økonomi, statsbygging, gode skattesystemer og demokratiske prosesser som vil gi utvikling på sikt. Helt til slutt: Jeg har lyst til å si at jeg er stolt over å tilhøre den siden i norske politikk, og flertallet her i Stortinget, som synes det er viktig at Norge tar et stort ansvar internasjonalt og slår ring om nivået på bistanden. En verden som er så hardt preget av fattigdom og konflikter, trenger at land tar ansvar, og det har flertallet i Stortinget vist at man er i stand til å gjøre.