Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-05:
Jeg hadde – som jeg har hatt mange ganger tidligere – gleden av å avgi stemme ved siste valg ved Øren skole i Drammen, og Stortinget har akkurat hørt statsråden vise til erfaringer fra Drammen innenfor dette felt. Da jeg avga min stemme ved denne skolen ved siste valg, var det vitterlig politikere og listekandidater til stede i salen, men de hadde ikke noen direkte kontakt med velgerne, slik de har hatt tidligere, med tanke på å vise vei til avlukkene og til å krysse av i manntallet – men det skal jeg komme litt tilbake til. Det er en del bra forslag i dette dokumentet, bl.a. endringen i fritaksreglene, som er en betydelig forenkling. Jeg ser egentlig ikke på dette som et tap for ombudsplikten, men som en tilpasning til hvordan loven i praksis har virket. Om man hadde et ønske om ikke å stå på en liste, har man kunnet unngå det ved å ta – skal vi kalle det – et «korttidsabonnement» i et annet parti, eller ved å søke fritak av velferdsgrunner. Alternativt har man kunnet unnlate å møte når man blir innvalgt, eller unnlate å engasjere seg, og jeg tror ikke dette har vært gunstig for lokaldemokratiet i de tilfeller hvor det har vært slik. Man blir ikke gode og engasjerte kommunepolitikere av å bli tvunget inn på en valgliste. Så til dette med politikere i stemmelokalene. Jeg har en viss erfaring både som medlem av stemmestyrer og som lokalpolitiker i 20 år – og også som stortingspolitiker, selvfølgelig. Én ting er de innspill som kommer fra valgobservatørene. En annen ting er når statsråden trekker frem kommunevalget i Drammen som den eneste konkrete begrunnelsen ut fra norske forhold når det gjelder denne sak. Det er helt riktig at vi har hatt uheldige erfaringer med listekandidaters oppførsel i valglokalene i Drammen. Noen ble vel ivrige i å forklare velgerne ikke bare hvordan de skulle stemme, men også på hvilket parti de skulle stemme – så ivrige at man fulgte velgerne langt inn i stemmelokalet, plukket frem stemmeseddelen til dem, og puttet den i hånden på dem. Dette var særlig knyttet til kandidater med innvandrerbakgrunn, og særlig fra to partier: Arbeiderpartiet og SV. Jeg mener dette ikke nødvendigvis viser et behov for en grunnleggende endring av loven, men det viser at det er et behov for å være påpasselig dersom man er leder av et stemmestyre, og at det er et behov for at våre nye landsmenn får en opplæring i hvordan man skal te seg når man er i en slik posisjon. Man kan ikke nødvendigvis gå hen og skrote en helt velfungerende lov bare fordi noen med innvandrerbakgrunn tar seg til rette. Det er en rekke spørsmål som kunne vært drøftet mer i denne debatten. Det er i hvert fall noen spørsmål som ikke har blitt avklart verken av saksordføreren eller av statsråden. I de merknader som flertallet i komiteen – mindretallet i Stortinget – har lagt frem, pekes det bl.a. på følgende: Hva med «politiske aktivister, medlemmer av organisasjoner og lignende som ikke er listekandidater, men som har åpenbare interesser i valgutfallet både partipolitisk og i forhold til enkeltkandidater»? De ville også ha en stor habilitetsproblematikk i forhold til hvem som skal bli valgt. Det kan f.eks. være den lokale fagforeningslederen som har gått ut klart og tydelig og sagt at han håper på et arbeiderparti/SV-flertall i kommunen. Hva med listekandidatenes familiemedlemmer, forretningsforbindelser, venner osv.? De har også en ganske stor interesse av valgutfallet. I andre deler av norsk lovgivning oppfatter vi dem som inhabile. Jeg ser dette som problematisk og noe som man ikke har fått svar på gjennom denne debatten. Når det gjelder det vedtak som kommer til å bli fattet i dag, mener jeg det løser et problem som ikke eksisterer, og det påfører kommunene mer problemer knyttet til økonomi og knyttet til opplæring.