Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-05-11:
Behandlingen av Dokument 8:90 S for 2009–2010 er svært viktig i en industripolitisk setting. Forslaget om å be Stortinget endre utleieperioden av kraftverk fra 15 til 30 år kan få store uante konsekvenser for Distrikts-Norge, dersom det blir nedstemt. Da vannkraften i forrige århundre ble omdannet til elektrisk strøm, resulterte det i flere kraftforedlende bedrifter i Utkant-Norge. Majoriteten av bedriftene er i dag verdensledende på sine områder. Den kraftforedlende industrien er den nest største eksportnæring i landet og sysselsetter over 25 000 mennesker. Den er ofte den dominerende hjørnesteinsbedriften i sitt lokalområde. De ansatte har mer kunnskap om sine produkter enn konkurrentene, og betyr svært mye for sysselsettingen i de deler av landet hvor industrien ligger. Norsk kraftforedlende industri produserer de reneste produktene i verden. Fornybar vannkraft gjør at energien som denne industrien bruker, er utslippsfri. Et eksempel på denne industrien er produksjon av aluminium. Kinesiske verk slipper ut over tre ganger så mye CO2 som det norske verk slipper ut for samme produksjon. Aluminium er et produkt som trenger mye energi i forvandlingen fra råstoff til ferdig produkt. Etterspørselen etter aluminiumsprodukter er stor i alle deler av verden. Av all aluminiumsproduksjon siden 1900 er ca. 75 pst. ennå i bruk. Produktet korroderer ikke og trenger bare ca. 5 pst. energi til omsmelting. Utfordringen for den kraftforedlende industrien er forutsigbare kraft- og utslippskostnader. Dette er det bransjen selv som gir tilbakemelding om. Tidligere eide mange industribedrifter selv sine egne kraftverk. Dette har mer eller mindre forsvunnet som et resultat av hjemfallsregelen. Utleie av kraftverk med en tidsbegrensing på 15 år har ifølge bransjen liten eller ingen interesse. Eiere av den kraftforedlende industrien er villige til å investere og utvikle industrien i Norge, gitt at konkurransenivået er likt med konkurrentenes. Bedriftene kan leie kraftverk fra det offentlige, men bare for 15 år. Dette er en altfor kort periode for eierne til å investere i nye anlegg eller oppgradere eksisterende anlegg. De fleste kraftforedlende bedrifter har langtidskontrakter som utløper i perioden 2010–2020. For å hindre at bedriftene enten legges ned eller flytter til land med lavere strømpriser og mindre miljøavgifter, såkalt karbonlekkasje, er det nødvendig at bl.a. leiemulighetene av kraftverk økes fra 15 til 30 år. Representantforslaget om økning av utleieperioden fra 15 til 30 år vil bli nedstemt av regjeringspartiene – dette til tross for at det i Arbeiderpartiets stortingsvalgprogram for perioden 2009–2013 heter: «Arbeiderpartiet vil videreutvikle virksomhetene som er verdensledende innen kompetanse, arbeidsmiljø, innovasjon, klima og energieffektiv produksjon. Vi vil at kraftintensiv industri sikres tilstrekkelig kraft, forutsigbare og konkurransedyktige kraftpriser og mulighet til langsiktige avtaler. Vi vil arbeide for at industrien kan få leie kraftverk i inntil 30 år.» Når medlemmene fra regjeringskoalisjonen ennå går mot at utleieperioden for kraftverk økes fra 15 til 30 år, er det betimelig å spørre hvor langt man per dags dato har kommet i sitt arbeid med å utvide utleieperioden. I Trønder-Avisa av 10. mai 2010 står det: «Skal Norske Skog unngå nedstengning på Skogn må Staten få på plass en statlig garantiordning for industrikraft før årsskiftet.» Situasjonen til flere bedrifter fra den kraftforedlende industri er prekær. Skal disse bedriftene forbli i Norge, må de langsiktige betingelsene for energitilførsel bli klargjort. I første omgang ville en utvidet utleieperiode for kraftverk fra 15 til 30 år være det industrien må ha for å hindre nedlegging og/eller utflytting. Karbonlekkasje er noe som bør hindres. Regjeringen, som uttaler at de ønsker at den kraftforedlende industrien skal bli i Norge, bør snarest utvide utleieperioden av kraftverk fra 15 til 30 år. Til slutt tar jeg opp fellesforslaget fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti.