trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Trygdeoppgjøret er et viktig inntektsoppgjør, som berører alle som lever av ytelser fra folketrygden. Gjennom årets trygdeoppgjør er pensjonistene sikret en god inntektsutvikling og fortsatt økning i kjøpekraften. Det ligger an til at veksten for pensjonistene i år blir noe høyere enn for lønnstakere. Dette skyldes bl.a. at vi i tråd med Stortingets retningslinjer også har justert for avviket mellom forventet og faktisk lønnsvekst året før. I årets trygdeoppgjør ble partene, dvs. staten og pensjonistenes, de funksjonshemmedes og arbeidstakernes organisasjoner, enige om å øke grunnbeløpet med 2 760 kr fra 1. mai 2010. Alle pensjoner og øvrige G-regulerte ytelser fra folketrygden øker dermed med 3,79 pst. fra samme tidspunkt. Økningen fra 2009 til 2010 blir på 3,77 pst. Jeg viser også til at fra 1. mai i år utgjør minstepensjonen til enslige pensjonister to ganger grunnbeløpet. Opptrappingsplanen som det ble enighet om under trygdeoppgjøret i 2008, er nå fullført, og minstepensjonistene har fått et kraftig løft. Minstepensjonen til enslige tilsvarte 119 820 kr før trygdeoppgjøret i 2008. Fra 1. mai 2010 tilsvarer den 151 272 kr, en økning på over 26 pst. Dette er penger vi vet vil komme godt med, for det er blant denne gruppen pensjonister vi finner dem som sliter mest økonomisk. Heving av særtillegget har vært et målrettet tiltak for å øke pensjonene til dem som trenger det mest. Også ektepar der begge har minstepensjon har fått en tilsvarende økning. Jeg er svært tilfreds med at vi kom fram til enighet om nytt grunnbeløp med samtlige organisasjoner i trygdeoppgjøret, og vil gi organisasjonene honnør for dette. Jeg viser også til at vi i god tid før neste års trygdeoppgjør vil imøtekomme organisasjonenes ønske om et eget møte om prosessen rundt de årlige reguleringene.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Som jeg også viste til i innlegget mitt, var partene under forhandlingene vi hadde i år, nettopp opptatt av at de vil ha et møte, en drøftelse med staten, om hvordan dette skal skje, når vi nå – som representanten riktig sier – får en omlegging av dette systemet. Vi skal nå ha et slikt møte hvor vi nettopp skal høre partene og ha en ordentlig dialog om hvordan dette skal gjøres framover, og det er helt klart at vi må ha noen retningslinjer for hvordan disse drøftingene skal gjøres. Men jeg vil ikke konkludere her og nå, for nå skal vi ha et møte med partene.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
I forslaget bes det om at regjeringen fremmer forslag til endringer i arbeidsmiljøloven og eventuelt andre lover som skal styrke små og mellomstore bedrifters fleksibilitet og mulighet til å praktisere gradert sykmelding. Det pekes særlig på at arbeidsmiljølovens regler om innleie bør mykes opp, og at regjeringen bør utrede muligheten for å etablere en kompetansepool etter mønster fra Nederland som virkemiddel i sykefraværsarbeidet. Regjeringen tar, i likhet med dem som har tatt ordet her i dag, sykefraværet i Norge svært alvorlig. Vi mener også at det er for høyt. Som kjent er det både fra partene og fra regjeringen i forbindelse med inngåelsen av en ny IA-avtale med tilhørende protokoll uttalt en bred enighet om at det er ønskelig med en økt bruk av gradert sykmelding ved arbeidstakers sykdom. Skal graderte sykmeldinger kunne gjennomføres i praksis, kreves det at arbeidsgiver gjør det mulig for arbeidstaker å fungere i arbeidet til tross for den reduserte arbeidsevnen. Dette fordrer en innsats for – så langt det er mulig – å tilrettelegge arbeidet eller gi arbeidstaker annet passende arbeid i virksomheten. Slike tilretteleggingstiltak er arbeidsgiver allerede i dag forpliktet til å gjennomføre og arbeidstaker til å ta imot, og reglene tar hensyn til ulikheter i virksomhetenes art, størrelse og økonomi. I protokollen understrekes betydningen av at arbeidsgiver må tilrettelegge arbeidet for den enkelte sykmeldte, og at arbeidstaker må bidra til at slik tilrettelegging kan finne sted. I forhold til små bedrifter med begrensede muligheter til å tilrettelegge for eller omplassere arbeidstaker vil arbeid i andre virksomheter kunne være viktige tiltak for å holde arbeidstaker i arbeid. Dagens ordning med IA-plasser er nettopp et slikt tilbud, hvor IA-bedrifter gir arbeidstakere muligheten til å prøve ut arbeidsevnen i en annen virksomhet. I det etablerte samarbeidet mellom partene kan det være interessant å diskutere mulighetene for å gjøre det enklere å få til lignende ordninger. Med hensyn til innleiebestemmelsene i arbeidsmiljøloven er arbeidsleie fra virksomheter som ikke har til formål å drive utleie, altså ordinære virksomheter, tillatt dersom arbeidstaker har fast ansettelse hos utleier og innleier foretar drøftelser med tillitsvalgte. Ønsker en arbeidsgiver å leie ut en delvis sykmeldt arbeidstaker, åpner dagens regelverk således for dette. Det nevnes avslutningsvis at partene i IA-avtalen med den tilhørende protokollen er enige om at økt bruk av gradert sykmelding kan oppnås ved å arbeide videre i henhold til de tiltak som fremgår av den fremforhandlede protokollen. Når det gjelder disse tiltakene, er det lagt opp en plan for gjennomføring i løpet av 2010 og første halvdel av 2011. Tiltakene bygger bl.a. på rapporten fra den faglige ekspertgruppen som ble levert i februar i år. I forbindelse med lovarbeidet skal også reglene om sanksjoner overfor alle aktører, både arbeidsgiver, arbeidstaker og sykmelder, gjennomgås. Planlagt ikrafttreden for eventuelle lovendringer som følge av lovarbeidet, er satt til 1. juli 2011.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Først vil jeg vise til at jeg på forespørsel har gitt Stortinget en skriftlig gjennomgang om innholdet i avtalen. Det er også redegjort for avtalen i revidert nasjonalbudsjett. Så har jeg varslet at jeg i forbindelse med de nødvendige tiltakene som skal gjøres for å oppfylle avtalen, skal underrette Stortinget. Noe av det første vi skal gjøre, er å foreta lovendringer, bl.a. i arbeidsmiljøloven og i folketrygdloven, som er nødvendige. Dem vil jeg komme til Stortinget med veldig snart, nettopp for å foreta de nødvendige endringene. I tillegg er det nå vedtatt en oppfølgingsplan mellom partene, med klare målsettinger og datoer for når alt skal være på plass – også når det gjelder hele det arbeidet som skal gjøres med hensyn til legenes sykmeldingspraksis, som er en ganske stor og krevende oppgave, og når det gjelder en omlegging av sykmeldingsblanketten for å få en langt bedre oppfølging av det arbeidet som legene gjør. I forbindelse med disse tingene vil jeg komme tilbake til Stortinget og orientere om arbeidet.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Jeg vil først si – og det har jeg også sagt – at vi må se på protokollen. Denne avtalen er jo nå i en protokoll, og en avtale i protokollen gjelder også for bedrifter som ikke har IA-avtale. Det er et veldig viktig prinsipp. Det betyr at hele arbeidet rundt gradert sykmelding, som representanten sier, også vil gjelde for ikke-IA-bedrifter. Derfor er det, og det er jeg helt enig i, viktig å se på hvordan små og mellomstore bedrifter kan hjelpes til det arbeidet også. Noe av det vi derfor skal gå inn og se på, er hvordan vi kan hjelpe til med tilretteleggelsesplikten. Noe av det arbeidet vi skal gjøre overfor legene og Nav, er jo nettopp å stimulere til at de, sammen med arbeidslivssentrene – det gjelder ikke for IA-bedriftene, det har du rett i – skal hjelpe arbeidsgiver med tilretteleggelsesplikten. Jeg er enig i, som jeg også har vist til, at i visse typer tilfeller kan dette innleiesystemet, sammen med det å hjelpe hverandre, fungere i den sammenhengen, men da må man drøfte det med de tillitsvalgte.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Selvfølgelig kan ikke jeg garantere at tiltakene virker fram til 2013. Jeg tror ingen her ville legge på bordet tiltak på et så vanskelig og utfordrende problem som sykefraværet er. Vi har i all hovedsak fulgt de rådene som ekspertgruppen som vi satte ned, har anbefalt. Så har vi hørt det som er svaret i veldig mange andre sammenhenger: karensdager og kutt i adgangen til sykefravær – jeg vet at det ikke ligger i representantens program nå, men det er ofte det man hører – er det enkleste. Det kan, om mulig, ha noen betydning for korttidsfraværet, men det løser ikke det store langtidsfraværet, som jeg tror vi skal være enige om er en stor utfordring. Men vi gjør nå det som ekspertutvalget sier at vi kan gjøre, og det som vi vet lyktes i 2004. Så er det også riktig, som det ble sagt av Robert Eriksson, at man klarte ikke å holde det nede i 2004. Det økte igjen. Det viser at vi må holde trykket opp hele tiden, for dette er vanskelig. Derfor er ikke hele poenget for meg at vi nå lager alt ferdig, fiks ferdig. Vi må ha et trykk hele tiden, og det gjør vi nettopp ved å ha en gradvis oppfølging av hele avtalen. Jeg tror det er veien å gå.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Det arbeidsgiversiden gikk med på, var at man innenfor sykelønnsordningen kunne flytte arbeidsgivers finansiering fra første tiden av sykefraværet til senere. Det man må se på da, er hvorvidt det totalt sett medfører en retning som vi tror får ned sykefraværet, reelt sett. Jeg tror at det å få arbeidsgiver med på å dekke langtidsfraværet er en riktig vei å gå, men jeg ønsket primært, i likhet med regjeringen, å få dette i en større sammenheng, at man kunne se på hele folketrygdavgiften med tanke på hvordan man salderte ut, altså at man fikk et større område å saldere arbeidsgivers finansiering på. Det er i avtalen enighet om at man skal gå videre og forhandle om dette, men jeg er veldig opptatt av at man må se til at man nå ikke gjør noe som kan bli kjempestore kostnader for Nav, for det er en stor kostnad å legge om hele sykefraværssystemet, uten at man vet at man oppnår det riktige. Det er det vi ser på nå. Men jeg savner litt de gode ideene fra Høyre. Kommer de gode ideene, skal jeg ta dem med én gang.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Jeg understreker, som jeg sa, at jeg tror man skal være ærlig med hverandre her. God politikk er det jeg er åpen for, selvfølgelig. Vi har en avtale nå som sier noe om hvordan vi skal se på arbeidsgivers medansvar. Det er det jeg i første runde ser på nå, for det er jeg på vegne av staten forpliktet til. Det arbeidet skal jeg gå videre med, og jeg vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte om hvordan vi følger opp den saken.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Regjeringen har lagt fram et forslag til stortingsvedtak om pensjoner fra statskassen. Pensjon av statskassen gis med hjemmel i Grunnloven § 75 bokstav i, og regelverket har utviklet seg gjennom Stortingets praksis. Den årlige proposisjonen gjelder midlertidig tilståtte pensjoner av statskassen som departementet har gjort, og som skal godkjennes av Stortinget. Det ligger til Stortinget å bestemme hvordan ordningen med pensjoner av statskassen skal være. Pensjonen bygger ikke på rettskrav, lov eller forskrift, men ytes etter billighet fra statens side, gavepensjon. Informasjonen er i tråd med hva som er gitt i tidligere proposisjoner. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti uttaler at det kan være hensiktsmessig at proposisjonen for fremtiden er noe mer opplysende enn det som var tilfellet denne gang. Fremskrittspartiets medlemmer mener at det bør gis mer objektive kriterier for tilståelse av pensjon til den gruppen hvor slik pensjon er ansett som hensiktsmessig og rimelig. Jeg har merket meg disse synspunktene, og vil ta dem med meg i forhold til arbeidet med neste års proposisjon. Jeg vil til slutt uttrykke tilfredshet med at komiteen støtter regjeringens forslag til vedtak om pensjon fra statskassen.
Sylvi Graham (Høyre), 2010-06-17:
Høyre har foreslått gradert sykmelding som hovedregel flere ganger siden 2007, og SV har stemt dette ned hver gang. De av oss som ønsker en sjenerøs sykelønnsordning vil den vel, og der er Høyre. De aller fleste bedrifter vil virkelig etterleve de forventninger, påbud og forpliktelser de har. Jeg vil gjerne spørre statsråden: Hva vil statsråden gjøre for at små og mellomstore bedrifter, også de som ikke er tilsluttet noen av hovedorganisasjonene og ikke har IA-avtale, skal kunne samarbeide med sine ansatte i en sykemeldingsperiode. Så vil jeg også gjerne spørre om hvilken virkning IA-plassene faktisk har hatt for å bekjempe rekruttering til langtids sykefravær, og kan statsråden svare på hvordan dagens ordning med IA-plasser virkelig fungerer, om hvor mange som benytter seg av dem, og hvilke holdninger arbeidsgiverne og de sykmeldte, og eventuelt Nav, har til ordningen?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Først vil eg takke statsråden for at ho har notert seg og registrert merknadene om at vi ønskjer ei litt meir opplyst innstilling neste år, og det synest vi er veldig bra. Vi meiner at når det er Stortinget som skal vurdere dette og fatte vedtak, er det viktig at ein er tilstrekkeleg opplyst, og at ein får tilstrekkeleg informasjon. For ordens skyld: Etter at vi har fått svar på desse spørsmåla, meiner vi også at saka no er tilstrekkeleg opplyst til at ein kan fatte vedtak i saka. Når det gjeld det eg var inne på – og representanten Lydvo var inne på – om objektive kriterium, har ikkje Framstegspartiet gått inn på saksbehandling og drøftingar. Vi overlèt dette til departementet og ber dei vurdere det. Vi meiner at dersom det berre er subjektive kriterium, og det ikkje er nokon haldbare objektive kriterium for korleis ein skal tildele dette, kan det lett bli forskjellsbehandling, slik at like tilfelle blir behandla ulikt på forskjellige utanriksstasjonar i verda. Så vi meiner framleis at dette må vi jobbe med, men vi kan ikkje begynne å saksbehandle og drøfte dette frå talarstolen. Det må departementet sjå på og vurdere. Eg er som sagt glad for at statsråden har notert seg dei merknadene vi har kome med, og at dei vil bli tekne med tilbake til departementet og lagde til grunn for neste års behandling.
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Jeg har noen kommentarer til merknaden til Fremskrittspartiet når det gjelder objektive og subjektive kriterier for å få tildelt pensjon etter Grunnloven § 75 bokstav i. Da tenker jeg på at her er det laget en ordning hvor man skal ha en sikkerhetsventil for å unngå at de som etter rimelighetsvurdering bør bli tilkjent pensjon, faller utenfor. Fremskrittspartiet etterlyste hva objektive kriterier er. Jeg oppfatter at de objektive kriteriene er at man enten er lokalt ansatt, tidligere statsansatt eller har tjenestegjort som befal. Og så er det særskilte tilfeller. Så ser jeg at Fremskrittspartiet framhever at det er ingen objektive kriterier. Da lurer jeg på om de kan fortelle hvilke objektive kriterier som de ser for seg kan ligge til grunn her, når det skal være en helhetsvurdering og rimelighetsvurdering i forhold til om man skal tilkjennes pensjon. Det skal være noen objektive kriterier, sier Fremskrittspartiet. Så hvis de kan utdype det litt, hadde det vært fint.
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Aller først har jeg lyst til å si at jeg synes det er flott at vi til nå har hatt mange gode fiskeripolitiske debatter i denne sal, som denne, som omhandler kongekrabben. Stortinget vedtok i 2007 en melding om forvaltningen av kongekrabben. Den politikken ligger fast, og det er ikke gjennom et Dokument nr. 8-forslag at de store linjene i forvaltningen av kongekrabben legges. Det er verdt å merke seg at regjeringen i denne meldingen foreslår en evaluering av kongekrabbeforvaltningen etter fem år. Forslagsstillerne er opptatt bl.a. av forslaget om de nye reguleringsbestemmelsene. Dette forlaget om justerte grenser har også vært på høring, med målsetting om at bestanden innenfor det regulerte området skal forvaltes på en måte som sikrer næringsaktivitet og sysselsetting i området. Stabilitet og langsiktig lønnsomhet skal være å finne i den regulerte fangsten. Det er for å oppnå dette at det nå er vedtatt justeringer av grensene for det kvoteregulerte området. Som sagt: Reguleringene er nå vedtatt, og jeg regner med at statsråden vil redegjøre for det.
Kjell Arvid Svendsen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-17:
Kongekrabben er en introdusert art som har vært kjent i norske farvann i over 30 år. Bestanden utgjør en forvaltningsmessig utfordring, men den er også en ressurs for enkelte kystsamfunn i Øst-Finnmark. Målsettingen er å begrense en videre spredning av kongekrabben i norske havneområder og sikre en lavest mulig bestand av kongekrabben utenfor det kvoteregulerte området øst for 26o øst. Regjeringen har nå endelig kommet med regulering for fangst av kongekrabbe. Kongekrabbekvotene settes ned med 24 pst. Og som det er blitt sagt, dette bekymrer fiskerne. I St.meld. nr. 40 for 2006–2007, Forvaltning av kongekrabbe, legges det til grunn en femårig forvaltningsplan. Mange lokale fiskere og bedrifter har investert og forventet et uttak tilsvarende uttakene i 2008 og 2009. Næringen finner det derfor vanskelig å forholde seg til et forvaltningssystem som endres allerede etter to år. I forbindelse med behandlingen av stortingsmeldingen hadde Kristelig Folkeparti følgende fellesmerknad med Venstre: «Hvis forvaltningsregimet av kongekrabben denne stortingsmeldingen skisserer, og som komiteens medlemmer fra Kristelig Folkeparti og Venstre i stor grad støtter seg til, ikke klarer å hindre videre spredning av kongekrabben, vil disse medlemmer ta til orde for at man raskt setter inn tiltak som kan begrense veksten og holde bestanden nede.» Forslagsstillerne viser til Havforskningsinstituttets rapport Kyst og havbruk 2009, der det sies at Varangerfjorden har hatt en betydelig reduksjon både i antall arter og i størrelse på enkeltarter. Det viser seg at kongekrabben kan overleve i et videre temperaturområde, noe som indikerer at den kan etablere seg i områder lenger sør og lenger nord enn tidligere antatt. Det er et faktum at krabben har hatt en betydelig og dramatisk effekt på bunnfaunaen i Varangerfjorden. Målingene før 1994 – før kongekrabbens inntog – sammenlignet med i dag, viser at det er blitt store endringer i faunaen og store endringer i økosystemet i Varangerfjorden. Det er åpenbart at krabben har forsynt seg kraftig. Antall arter i økosystemet er kraftig redusert. Før var det betydelige mengder forekomster og individer av muslinger, sjøstjerner, haneskjell og kråkeboller. I dag er disse omtrent fraværende i Varangerfjorden. Sedimentprofilene viser svært lite dyr i bunnsedimentet. Før 1994 var Bøkfjorden full av smådyr og oksygen. Sedimentet hadde en lys farge. I dag er sedimentfargen svart, dvs. at der er ikke oksygen og ikke bløtdyr. Kongekrabben er øverst i næringskjeden, og en del av føden er rognkjeks, steinbit, flyndre, rogn, skalldyr og bløtdyr. Det synes helt klart at krabben gjør mer skade enn man før antok. Kristelig Folkeparti støtter derfor forslaget om å øke det kommersielle fisket av kongekrabben for å redusere bestanden til et bærekraftig nivå. Kongekrabben, som er en fremmed art i våre farvann, har spredt seg raskt langs Finnmarkskysten. Den er en ressurs, men representerer også store problemer for garnfiskere og for havbunnen. Derfor er det ønskelig med betydelig økt fangst av kongekrabbe.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-17:
Det er eit viktig spørsmål som blir teke opp her i dag. Kongekrabben er ein framand art i vår fauna, og det er stor fare for negative effektar på økosystemet. Stortinget har tidlegare gått inn for å avgrense spreiinga av kongekrabbe og sikre ein lågast mogleg bestand av kongekrabben utanfor det regulerte området aust for 26o aust. SV er bekymra for dei effektane kongekrabben har på økosystemet. Derfor er vi opptekne av å halde bestanden så låg som mogleg utanfor dei regulerte områda. Her er det ikkje snakk om å forvalte ein berekraftig bestand. Her er det snakk om å skattleggje bestanden så hardt som mogleg, og det betyr at vi må ta opp både små og store krabbar. Det er viktig at vi følgjer opp at det blir gjort, og det er viktig at dei som forvaltar kongekrabberegimet, passar på at vi har ei skikkeleg god nedfisking utanfor dei regulerte områda. Stortinget har tidlegare vedteke at vi skal ha ei evaluering etter fem år, og SV meiner at vi både medan vi forvaltar det regimet som er lagt, og når vi skal ha ein skikkeleg gjennomgang etter fem år, skal leggje føre-var-prinsippet til grunn, så vi ikkje får ei utvikling i økosystemet som vi ikkje kan tole.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2010-06-17:
Etter at kongekrabben ble innført fra Stillehavet til Kolahalvøya i en periode fra 1960-tallet og helt fram til 1978, har bestanden økt kraftig, og de økologiske effektene av dette er ennå ikke fullt ut forstått. Kongekrabbens oppblomstring vekker både begeistring og fortvilelse. Fisket etter kongekrabbe gir store inntekter, mens mye av det tradisjonelle fisket har måttet vike. Kongekrabbens inntreden påvirker mengdeforholdene og biomassen til en rekke arter. Dette vil også forplante seg i næringsnettet, og hvilke konsekvenser dette har for økosystemet på sikt, er for tidlig å si. Det som er sikkert, er at kongekrabbe påfører skader på fangst og redskaper til tradisjonelt line- og garnfiske. En skal også huske på at kongekrabben er klassifisert som en høy risiko for stedegent biologisk mangfold i den norske svartelisten i Artsdatabanken. I tråd med stortingsmeldingen Forvaltning av kongekrabbe er det et overordnet mål å begrense den videre spredning av kongekrabbe i norske havområder og sikre en så lav bestand som mulig av kongekrabbe utenfor et kvoteregulert fangstområde i Øst-Finnmark. Gjennom stortingsmeldingen ble det også definert et mål om å forvalte bestanden innenfor det kvoteregulerte området på en måte som tilrettelegger for næringsaktivitet og sysselsetting i dette området. Det er ikke til å legge skjul på at det er en utfordring at bestanden på russisk side er opp mot 15 ganger større enn på norsk side, og at russerne forvalter kongekrabben som en ressurs i hele sitt havområde. Det vil kontinuerlig innvandre kongekrabbe vestover fra russisk farvann, og dette er også noe av bakgrunnen for strategien med et regulert område i Øst-Finnmark. Det er viktig å understreke at det ikke er et mål å ha en bestand av kongekrabbe utenfor det kvoteregulerte området som gir lønnsom fangst over tid. Utenfor det regulerte området må det være en målsetting om minst mulig forekomst av kongekrabbe. Fiskeridirektoratet har nylig avsluttet årets høringsrunde, der justering av grenser for det kvoteregulerte området er foreslått, med bakgrunn i den todelte forvaltningen av kongekrabben. Det er nå opp til Fiskeridepartementet å ta stilling til spørsmålet om kvotestørrelse og en eventuell justering av grensene for det regulerte området. Det er videre grunn til å legge merke til at statsråden har varslet at hun i den sammenheng også vil vurdere nye forskningsresultater knyttet til økosystemeffektene av kongekrabben.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Når det gjelder spørsmålet knyttet til forskning, har vi jo en relativt høy innsats allerede i dag. Spørsmålet er hvordan vi innretter den innsatsen. Jeg har hatt dialog med Havforskningsinstituttet. Det er for øvrig også en del andre institusjoner som forsker på dette. Man må se på et større område, flere geografiske områder, hva gjelder kongekrabbens framferd. Når det gjelder spørsmålet som også ble tatt opp i representantens hovedinnlegg, som jeg oppfatter er knyttet til hjemmelen for å gjøre de endringene vi nå gjør, ligger det i stortingsmeldingen at det i det kvoteregulerte området vil være årlige reguleringer på bakgrunn av de erfaringene man gjør seg underveis. Siden kontrollene høsten 2009 viste så mye juks, var det helt nødvendig å justere disse grensene.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Nå er det sånn at alle rådene vi får hva gjelder forvaltning, er basert på flerbestandsforvaltning, så jeg legger til grunn at når Havforskningsinstituttet og andre forsker for å gi råd om forvaltning, er også snøkrabben lagt inn i de undersøkelsene og vurderingene. Det er et viktig prinsipp for å kunne gjennomføre en flerbestandsforvaltning at man nettopp ser økosystemet i helhet, og jeg legger til grunn at også snøkrabben inngår her. Det er jo spøkt litt rundt en del bord med hva som vil skje når snøkrabben møter kongekrabben. Det vil vi helt sikkert få et svar på, og jeg vil i min dialog med Havforskningsinstituttet be dem ha et særskilt blikk på den arten.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Vi har til behandling innstillingen fra presidentskapet om godtgjørelse for stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer. Siden 1996 har vi hatt en praksis i Stortinget med at en lønnskommisjon legger fram forslag til justering av godtgjørelsen i Stortinget. Jeg vil sitere fra deres mandat: «Kommisjonens oppgave i henhold til Stortingets vedtak er – med Stortingets samtykke – å fastsette den årlige godtgjørelsen til stortingsrepresentantene og regjeringens medlemmer.» Det har vært vanlig praksis siden 1996 at kommisjonens forslag er det som blir Stortingets vedtak. I og med at det er delt innstilling i saken, finner jeg grunnlag for å redegjøre litt for det forslaget som nå foreligger. Hvis vi sammenligner oss med andre grupper i samfunnet – og det synes denne representanten det er naturlig å gjøre – skal vi ikke ha en lønnsutvikling utover det disse får. Sammenligner man med statsoppgjøret, som endte med en ramme for lønnsøkning i 2010 på 3,3 pst., tilsvarer det tillegget som lønnskommisjonen nå har vedtatt, og som vi anbefaler at vi gir samtykke til, en økning på 2,72 pst. Et lønnsoppgjør er teknisk sammensatt, av overheng, glidning – av mange faktorer. Den type faktorer påvirker stortingsrepresentantenes godtgjørelse i langt mindre grad enn de gjør i mange andre lønnsoppgjør. Jeg vil bare for ordens skyld få gjøre oppmerksom på at når det i mindretallsforslaget, som sikkert senere vil bli tatt opp, står at en «finner det unaturlig at stortingsrepresentanters godtgjørelse øker mer enn dette» – med henvisning til 3,3 pst. – så er det altså et feil sammenligningsgrunnlag. Hvis en tar det kronebeløpet som er foreslått av mindretallet, vil den sammenlignbare årslønnsveksten i 2010 bli 2,32 pst. – altså i forhold til det som flertallet foreslår, som er en økning på 2,72 pst. Med det som bakgrunn ønsker jeg å anbefale at flertallets innstilling blir vedtatt. Bare til informasjon kan jeg for øvrig si at presidentskapet har gått grundig inn disse beregningene, og en av tingene vi har undersøkt, er utviklingen fra det nye systemet ble innført i 1996 og fram til i dag. Hvis en regner prosentvis endring for godtgjørelse – med den endringen som nå er foreslått, og flertallets innstilling blir vedtatt – vil endringen for godtgjørelse for stortingsrepresentanter ha økt med 81 pst. i løpet av perioden fra 1996, mens den gjennomsnittlige årslønnen for alle grupper i samfunnet har økt med 89,1 pst. – altså noe mer enn det utviklingen har vært for Stortinget. Men for å gjenta det: Økningen for året i år – i og med at virkningsdatoen som er foreslått, er 1. mai – er altså på 2,72 pst., som er det sammenlignbare med statens oppgjør på 3,3 pst.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Regjeringen har hatt som mål at tomtefesterne skulle få eie sin egen tomt. Tomtefesteinstruksen ble vedtatt for å legge til rette for en lavere innløsningspris og festeavgift, ved at festeavgiften skulle reguleres i henhold til utviklingen av konsumprisindeksen. Denne instruksen gjelder ikke lenger for Opplysningsvesenets fond som følge av høyesterettsdommen. Bakgrunnen for saken som er til behandling i Stortinget i dag, er et representantforslag fra stortingsrepresentantene Bente Thorsen, Dagrun Eriksen, Svein Harberg og Trine Skei Grande, der de dels ber regjeringen om umiddelbart å følge opp Høyesteretts dom i tomtefestesaken med forslag om å oppheve § 5 andre ledd i loven om Opplysningsvesenets fond, og dels ber regjeringen erstatte Opplysningsvesenets fond fullt ut for det tapet fondet er påført som følge av tomtefesteinstruksen. Man kan lese på departementets hjemmesider at alle pågående innløsningssaker vil bli stanset som følge av dommen, og at regjeringen er i gang med å vurdere konsekvensene av Høyesteretts dom. Departementet går nå gjennom de problemstillingene som dommen reiser, og vurderer i denne forbindelse også spørsmålet om kompensasjon til Opplysningsvesenets fond. Dette er en framgangsmåte som støttes av flertallet på Stortinget. Saken er ikke så enkel som man kan få inntrykk av når man leser representantforslaget. Saken og dommen reiser flere juridisk kompliserte spørsmål og problemstillinger. Det er derfor viktig at saken får en grundig behandling før Stortinget tar sin avgjørelse. Det virker i overkant lettvint at Stortinget fatter et slikt vedtak – nærmest over bordet – uten et skikkelig saksframlegg. Jeg har ingen andre merknader til denne saken og vil råde representantene fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti til å stemme mot forslaget, altså stemme mot I og II i Representantforslag 164 S.
Svein Harberg (Høyre), 2010-06-17:
Bare et par korte kommentarer. For det første antydet jeg i mitt første innlegg at det kunne virke som om regjeringspartiene hadde lyst til å grave seg ned. Nå ser det ut til at de har gjort det, i og med at de er fraværende i denne debatten. Og jeg forstår at det må være vanskelig, etter anbefalingen fra arbeiderpartirepresentanten i starten her, å argumentere for hvorfor en skal stemme imot det en er for. Så registrerte jeg at statsråden i sitt siste innlegg sa at hun tok til etterretning at Høyesterett hadde sagt det de hadde sagt, og at det var behov for lovendring, men ikke nå. I sitt første innlegg sa hun at det ikke var behov for lovendring, fordi Høyesterett hadde opphevet loven. Det er altså slik at når en går inn på denne loven i dag – jeg var der inne i går og søkte på Stortinget – ser en at dette avsnittet ligger der. Derfor synes vi det er riktig å ta Høyesteretts dom på alvor, at Stortinget viser at dette tar vi til følge. Vi tar det som en sak, vi fjerner dette avsnittet, så er det ute av loven – helt uavhengig av hva som skal skje med erstatningen. Derfor har vi bedt om punktvis avstemning. Dette kan en vitterlig ta stilling til i dag og si at nå gjør vi det. Jeg regner med at regjeringspartiene tar en ny runde på dette og tenker igjennom at nå signaliserer vi til folk at vi tar Høyesterett på alvor, vi fjerner dette fra loven, og så er det på plass. Jeg vil igjen etterlyse hva som gjør at en vil stemme imot prinsippet om fullt ut å gi erstatning til Opplysningsvesenets fond. Det er masse diskusjon om summene. De summene som står i dommen, er bare en bit av det. Det er langt høyere summer, kanskje opp mot det dobbelte, som er realiteten når det gjelder erstatningen som Opplysningsvesenets fond mener de har rett på. Er det slik å forstå at en da må lete etter intensjonen med ikke å støtte dette i dag? Er det slik at en i regjeringspartiene har et klart ønske om å redusere dette mest mulig, og ikke erstatte fullt ut?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-17:
Det er interessant å høre at regjeringspartiene nå innser at denne saken ikke er enkel. I de foregående debattene Stortinget har hatt om Opplysningsvesenets fond, har regjeringspartiene gitt et helt annet inntrykk – dette var enkelt, dette var lett, det var mulig å gjennomføre, og man bare gjorde det. Det betyr også at hvis den «lettheten» – som regjeringspartiene til nå har gitt inntrykk av når de har behandlet Opplysningsvesenets fond – virkelig skulle gjelde, så burde man enkelt kunne gått for de forslagene som ligger på bordet i dag. For det handler om å rette opp igjen en bommert som regjeringen har gjort i forhold til at en flertallsregjering er suveren over Grunnloven. Dette er ikke tvil om – som også representanten Anders Anundsen sa – at instruksen ikke gjelder lenger, at den er tilsidesatt, men det tjener Stortinget til ære å ha et lovverk som er riktig og oppdatert, og derfor bør man gjøre dette. Så kan vi høre fra representanten Wickholm at informasjonsstrategien overfor Stortinget får stadig nye veier fra denne regjeringen. Nå kan vi få lese på departementets hjemmeside hvordan regjeringen har tenkt å håndtere saken og høyesterettsdommen fra Opplysningsvesenets fond. I media kan vi lese at de oppfatter dette forslaget som «spill og spetakkel fra opposisjonens side». Vi leverer et forslag i dag av to årsaker. Den ene er at rettspraksis må samstemme med lovene våre. Den andre er at det kommer et budsjett til høsten, hvor jeg mener at Stortinget må gi et klart signal om at det er en klar forventning om at det tapet som fondet er påført, skal bli betalt av regjeringen. Vi unner selvfølgelig tomtefestere billige tomter, vi unner selvfølgelig regjeringen å få oppfylle sine valgkampløfter til tomtefestere som har ønsket å få disse tomtene til en lav pris. Men når slike valgkampløfter skal oppfylles, så mener Kristelig Folkeparti at regjeringen må ta regningen selv og ikke la Kirken og Opplysningsvesenets fond betale for disse valgkampløftene. Jeg har også lyst til å si i denne forbindelse – i og med at vi vet at debatter rundt Opplysningsvesenets fond ofte blir brukt i senere sammenhenger – at det er viktig for Kristelig Folkeparti å presisere at eierskapet, hvem som eier Opplysningsvesenets fond, og hva det fondet kan brukes til, virkelig har styrket seg i Kirkens favør. Så jeg håper at den anbefalingen som representanten Wickholm ga til sine medrepresentanter fra regjeringspartiene, ikke følges, at vi stemmer for det forslaget, I og II, som ligger på bordet, at man gjør opp igjen den uretten man har gjort med hensyn til Opplysningsvesenets fond, og at man stiller opp med de pengene som regjeringspartiene har lovet til tomtefesterne, av egen kasse og ikke av andres.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-17:
Jeg har sittet og tenkt med meg selv: Har regjeringen tenkt å følge opp høyesterettsdommen? Har man egentlig tenkt å oppheve § 5 andre ledd i loven om Opplysningsvesenets fond? Da bør man ikke gi signal om å stemme imot I og skape tvil om hvorvidt man egentlig har tenkt å følge Høyesteretts dom, selv om det var et mindretall som sa noe annet. Vi fjerner jo ikke loven over bordet, vi fjerner ikke ledd over bordet. Vi ber regjeringen fremme det forslaget som skal til, slik at paragrafen blir i samsvar med det Høyesterett har sagt vil være i tråd med Grunnloven. Når jeg hører på argumentasjonsrekken når det gjelder II, om at det er litt vanskelig å komme ut av det juridiske uføre som den ugyldige instruksen har ført regjeringen inn i, vil jeg minne om at det var en del av opposisjonen som advarte mot å innføre den instruksen så lettvint, og tro at det ville være så enkelt. Jeg må også spørre når det gjelder II: Har regjeringen tenkt å kompensere det tapet som fondet har fått, på bakgrunn av den ugyldige instruksen? Da bør man ikke også gi et signal nå om at man ikke ønsker å kompensere det økonomiske tapet som fondet er påført, som følge av den ugyldige instruksen. Stemmer regjeringspartiene imot både I og II i dag, betyr det at de enten stemmer imot noe de er for, fordi noen andre har fremmet forslag, eller så er de nå med og reiser tvil om de egentlig har tenkt å ordne opp i lovverket, slik at det blir i samsvar med Grunnloven, og om de har tenkt å kompensere det tapet som fondet har fått. Her bør det være et enstemmig vedtak i respekt for Grunnloven og i respekt for den dommen som Høyesterett har avsagt.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Stortinget behandler i dag et representantforslag i forbindelse med høyesterettsdommen av 12. mai i år, der flertallet kjente tomtefesteinstruksen ugyldig for så vidt den pålegger Opplysningsvesenets fond å regulere festeavgifter og innløse festetomter på instruksens vilkår. Regjeringen er i gang med å vurdere konsekvensene av Høyesteretts dom. I i representantforslaget går på at Stortinget ber regjeringen om umiddelbart å følge opp Høyesteretts dom ved å fremme forslag om å oppheve § 5 annet ledd i lov om Opplysningsvesenets fond. Denne bestemmelsen er hjemmelen for regjeringen til å gi en instruks med særskilte bestemmelser om innløsning og festeavgift for festetomter til boligformål. Høyesteretts dom innebærer, som nevnt, at tomtefesteinstruksen er kjent ugyldig i forhold til Opplysningsvesenets fond. Opplysningsvesenets fonds avgiftsreguleringer og innløsninger følger nå prinsippene i tomtefesteloven og de inngåtte festeavtaler. Fordi ugyldighetsvirkningen følger direkte av Høyesteretts dom, er det ikke umiddelbart nødvendig å oppheve verken tomtefesteinstruksen eller § 5 annet ledd i OVF-loven som følge av dommen. I forslagets II blir regjeringen bedt om å erstatte OVF fullt ut for det økonomiske tap fondet er påført som følge av den ugyldige instruksen. Tapet som følger av innløsningene av festetomter, er langt på vei klarlagt, og framgår for så vidt av framstillingen i forslaget. I tillegg til tapet ved innløsninger av festetomter oppstår det et tap ved at OVF for enkelte festere, i henhold til tomtefesteinstruksen, har innkrevd lavere festeavgifter i 2009 og 2010 enn den avgift som er avtalt i festeavtalen. Spørsmålet om framtidige avgiftsreguleringer for festere som har fått regulert ned festeavgiften etter 1. januar 2009 i henhold til instruksens regler, reiser kompliserte juridiske spørsmål. Eventuell oppregulering av de nedregulerte festeavgiftene vil også ha betydning for framtidige innløsningssummer som i henhold til tomtefesteloven fastsettes ut fra festeavgiften. Departementet går nå gjennom disse problemstillingene og vurderer i den forbindelse også spørsmålet om kompensasjon til Opplysningsvesenets fond.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Som jeg sa i mitt innlegg, skal det ikke være noen tvil om at regjeringen tar til etterretning det flertallet som var i Høyesterett. Og vi kommer også til å gjøre de nødvendige lovendringer, men det er ikke behov for umiddelbart å gjøre lovendringer for at de forhold som høyesterettsdommen tar opp, blir endret. Tomtefesteinstruksen er ugyldig i forhold til Opplysningsvesenets fond, og de innløsninger som skjer fra OVF nå, følger de ordinære reglene som er nedfelt i tomtefesteloven. Så er det flere her som problematiserer at vi ikke øyeblikkelig legger fram et helt nytt lovforslag. Men det er, som jeg sa i mitt innlegg, flere forhold som må avklares, og som vi er nødt til å bruke noe tid på. Jeg er opptatt av at vi nå skal få gjort ting riktig, slik at vi kan få denne saken ut av verden og få gjort de nødvendige opprettinger. Det dreier seg altså om de avgiftene som ble nedregulert som følge av tomtefesteinstruksen, og hvordan man skal forholde seg til det i forhold til tomtefesteloven. Det jobber vi med, og når vi har avklart det, skal vi selvsagt også ha en dialog med de som er involvert, når vi har klargjort det juridiske grunnlaget. For dem som skal innløse tomtene sine, er det ikke noen tvil om hvilken rettstilstand som nå gjelder. 12. mai er gjennomskjæringstidspunktet, og de som innløser tomtene sine i ettertid, får gjort det etter tomtefestelovens bestemmelser. Så spør Anundsen fra Fremskrittspartiet om det var riktig å anke. Jeg mener faktisk at det var riktig å anke. Nå har vi fått en høyesterettsdom i denne saken. Da er det klart hva grunnlaget er. Jeg registrerer at det var forskjellige syn også i Høyesterett i denne saken, men at flertallet landet på at dette ikke var i samsvar med den måten Høyesterett mener man skal fortolke Grunnloven på. Det tar vi selvsagt til etterretning.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Dessverre har regjeringsflertallets vedtak i saken om endring i tomtefesteloven påført Kirken store økonomiske tap. Opplysningsvesenets fond er en viktig finansieringskilde for Den norske kirke. Dette er Kirkens eneste frie middel, og må tas vare på på en forsvarlig måte. Det manglet ikke på advarsler fra opposisjonen om først å få en domsavgjørelse på om vedtaket som var fattet i Stortinget med knappest mulig flertall, var gyldig. Dette flertallet vendte det døve øret til og lot vedtaket tre i kraft, med den begrunnelsen at en dom fikk de eventuelt rette seg etter i ettertid. Nå forventer vi at regjeringen snarest mulig tar grep for å innfri høyesterettsdommen og betale Opplysningsvesenets fond de pengene det har krav på. I tillegg har regjeringens vedtak medført at den har satt seg selv i en vanskelig situasjon, òg i forhold til tomtefesterne som har benyttet seg av det ugyldige instruksvedtaket. Men hvordan regjeringen vil løse de utfordringene den står overfor når det gjelder den enkelte som ble villedet til å stole på det ugyldige vedtaket, må bli en sak mellom staten og den enkelte. Det viktigste nå er at regjeringen erstatter Kirkens tap etter den – igjen – ugyldige tomtefesteinstruksen, setter av penger til dette i statsbudsjettet for 2011, og snarest kommer til Stortinget med forslag om å oppheve annet ledd i § 5 i lov om Opplysningsvesenets fond. Det vil bli mye ryddigere for ettertiden hvis den blir opphevet for å etterkomme høyesterettsdommen. Det er det denne saken dreier seg om. Dersom regjeringspartiene skal bruke de juridiske problemene som de selv har skapt i saken, som unnskyldning for ikke å gå inn for å etterkomme dommen, er det, som sagt, ikke det som skal behandles i dag. I dagens møte behandler Stortinget saken om å etterkomme høyesterettsdommen, og det vil være merkelig om ikke regjeringspartiene går inn for dette.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-17:
Vi har merket oss at referatsak nr. 418 er foreslått sendt justiskomiteen. Asylsaker blir i hovedsak behandlet i Utlendingsdirektoratet og delvis behandlet i politiet. Det skjer uansett ingenting i denne saken i løpet av sommeren, men jeg foreslår at vi sender den til kommunal- og forvaltningskomiteen, og så får vi til høsten eventuelt ta stilling til om den skal behandles sammen med andre saker som omhandler hele omorganiseringen i UDI og i politiet.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-11-12:
Jeg har den glede å fremme et representantforslag på vegne av stortingsrepresentantene Ketil Solvik-Olsen, Oskar J. Grimstad, Henning Skumsvoll, Per Sandberg, Siri A. Meling, Elisabeth Røbekk Nørve, Lars Myraune og meg selv om kraftsituasjonen i Trøndelag og Møre og Romsdal.
André Oktay Dahl (Høyre), 2010-11-12:
På vegne av representantene Anders B. Werp, Elisabeth Aspaker og meg selv vil jeg fremlegge forslag om plan for IKT-investeringer i politiet og reell styrking av politiets driftsbudsjett.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-11-12:
Jeg vil på vegne av representantene Erna Solberg, Torbjørn Røe Isaksen, Sylvi Graham, Sonja Irene Sjøli, Bent Høie og meg selv framsette forslag om å redusere sykefraværet gjennom en bedre utnyttelse av «Raskere tilbake»-ordningen.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-12:
Dette er en god og interessant debatt, og det har heldigvis vært noe debatt på forhånd også. For dette er en viktig sak, og jeg tilhører dem som synes at det er veldig spennende med samfunnsutviklinga vår, som gir oss mer mangfold, både med hensyn til livssyn og religioner. Når vi har hatt en viss debatt på forhånd, er det selvsagt skuffende, og jeg er overrasket over, at flere ikke har oppdaget og latt seg inspirere av vår landsstyreuttalelse av 6. juni med overskriften «Et tredje standpunkt: Ulik bakgrunn – Felles framtid». Men heldigvis så har Trine Skei Grande oppdaget den og brukte den i sitt innlegg, og statsråden viste også til den i sitt innlegg. Det er litt skuffende at våre gode komitékollegaer ikke har oppdaget våre politiske debatter, for stortingspolitikere bør jo være kunnskapsbaserte. Her sier vi under deloverskriften «Religionsfrihet»: «(…) utvikle imamutdanning på norske læresteder i dialog med muslimske miljøer». Begrunnelsen vår var – og er – mye det som flere har understreket her, og som komiteen også understreker, at det er viktig å legge til rette for at flere religiøse ledere har bakgrunn i og kjenner til Norge og norske samfunnsforhold. (…) Men som flere på en glimrende måte har sagt: Når den religionen det angår, det muslimske miljøet, sjøl sier at dette er dels umulig, dels urealistisk, dels uheldig per dato, så er det like selvsagt at storting og regjering ikke aktivt skal fremme den type utdanning. Da er det, som flere på en ryddig og god måte her har understreket, viktig å ta med seg skillet mellom islamstudier og den forkynnende teologiske delen av en slik utdanning. Så er jeg litt overrasket over at liberaleren Trine Skei Grande synes det er uheldig at saksordføreren og en medkomitérepresentant velger å takke ja til å møte noen som ønsker å prate med oss i denne saken. Jeg trodde faktisk at for en stortingsrepresentant, og særlig en saksordfører, var det nærmest et ideal at når noen henvendte seg til oss i forbindelse med en sak, så skulle vi møte vedkommende som henvendte seg til oss, særlig når vi prater om en sak der vi får én formell henvendelse – bare én – og to uformelle henvendelser, og noen av oss velger så å møte dem som ikke helt har klart å knekke nettkoden og fått meldt seg på på den helt riktige måten. Det undrer meg virkelig at et liberalt parti som Venstre er imot dette. Vårt, og mitt, utgangspunkt for å møte dem var at er vi trygge på egne standpunkt, så tør vi å prate med andre.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2010-11-12:
Noen kommentarer først til utfordringer Arbeiderpartiet har fått: Kirkeforliket er ikke i spill. Jeg understreker at stat og kirke ikke skal skilles. Det Tord Lien sa, var at vi i dette landet går mot en situasjon hvor stat og kirke skal skilles. Det er ikke en del av kirkeforliket på den måten han uttrykte det. Så vil jeg understreke at vi selvfølgelig har religionsfrihet. Det var det Ingalill Olsen pekte på i sitt innlegg da hun refererte til Grunnloven, hvis det var det det var spørsmål om. Så ønsker jeg å kommentere følgende i Trine Skei Grandes første innlegg: Det gis inntrykk av at de andre partiene i salen er mot islamstudier. Det har jeg opplevd slik at det er ingen her i salen som er imot det – og slike studier har vi. Jeg tror det er svært viktig at vi har det i en tid som vår, hvor islam er en mye større del av den vestlige verdens virkelighet, i motsetning til før. Det vi er imot, er å utdanne religiøse ledere i hvordan de skal forkynne. Vi er ikke imot det tredje alternativet, kurset som handler om hvordan det er å være religiøs leder i det norske samfunn, som er åpent for alle. Da er jeg inne på noe representanten Trine Skei Grande sa i sitt treminuttersinnlegg. Der ramset hun opp ulike retninger innenfor kristendommen og ulike tolkninger og måter å håndtere dem på. En del av de eksemplene som ble brukt, hører etter min mening faktisk ikke inn under statskirken. Det er nettopp det som er poenget: Selvfølgelig er det ulike typer prester i statskirken, og det er ulike menigheter i statskirken, men det er ikke slik at alle som er kristne, er med i statskirken. Trine Skei Grande sier også at det ikke utdannes prester ved Universitet i Oslo. Det er et praktisk-teologisk seminar, som ligger under Fornyingsdepartementet, men de samordner undervisningen på Det teologiske fakultet. Du kan også ta det frittstående. Det betyr i realiteten at hvis man har studert teologi i den tiden som trengs, tar man det praktisk-teologiske seminaret på Universitetet i Oslo. Det skyldes jo den historikken vi har rundt statskirken. Studiet ble opprettet i 1848. Det da å si at vi ikke utdanner prester, men at vi skal utdanne imamer på Universitetet i Oslo, synes jeg blir en underlig sak når realiteten er at vi faktisk utdanner prester. Det vil trolig fortsette, men det har en historikk. Det å opprette egne studier for imamutdannelse er flertallet imot, men vi vil kanskje ha enda bedre studier i islam.