Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-03:
Jeg mener trontalen viste en regjering som har mistet litt gnisten og mangler ambisjoner på områder der det trengs handlekraft. Vi står overfor en mangel på fagarbeidere, lærere og sykepleiere, vi trenger å få flere inn i arbeidslivet, og vi må løse klimakrisa. Regjeringa klarer ikke å løse alle disse store utfordringene. Lærermangelen og sykepleiermangelen løses ikke, de øker. Det kommer ikke flere i jobb. Tvert imot har Erna Solbergs regjering satt rekord i antall uføre. Klimakrisa øker i styrke, uten at satsingen på klimaforskning og klimatiltak gjør det. Utdanning og kompetanse kan løse mange av de største utfordringene Norge står overfor, men i 2017 manglet Norge 1 000 grunnskolelærere, og mangelen øker i årene framover. Allerede i dag mangler Norge nesten 6 000 sykepleiere, ifølge Nav, og behovet vil bare øke i årene framover. At regjeringa samtidig lar være å satse på flere studieplasser og lar tusenvis av kvalifiserte søkere stå i kø, er et samfunnsproblem. Det er derfor Arbeiderpartiet har foreslått flere studieplasser i våre alternative statsbudsjetter over flere år, med særlig vekt på yrker som er viktige for velferdsstaten. Dersom Norge skal være en kunnskapsbasert økonomi og vinne på kompetanse foran pris, må vi sette flere i stand til å studere, gi dem tid til å studere og kvalitet mens de gjør det. Det haster særlig med å sikre elevene mange nok lærere i årene framover. I dag utdannes det for få grunnskolelærere, særlig for barnetrinnet, gjennomføringen i lærerutdanningen er for lav, og det er store utfordringer med å rekruttere og beholde nye lærere rundt om i landet. Dette er en utfordring for de elevene som i praksis møter lærermangelen i klasserommet, og som opplever at det er flere ukvalifiserte lærere foran tavla. Høyreregjeringas politikk er for passiv i møte med denne lærermangelen. Det har vært mye debatt om karakterkrav til lærerutdanningen. Det er en debatt både Arbeiderpartiet og Høyre gjerne deltar i, men når det kommer forslag om å gjøre kvaliteten i lærerutdanningen bedre for å få flere til å gjennomføre studiet, skygger Høyre og regjeringa banen. Da Arbeiderpartiet før sommeren foreslo økt intensitet og mer praksis i lærerutdanningen, stemte regjeringspartiene mot. Det er synd. Skal elevene våre få den best mulige undervisningen i klasserommet, må de ha kvalifiserte lærere. Det burde være en tydelig målsetting for alle dem som er opptatt av å heve kvaliteten for elevene våre, å få slutt på at framtidas lærere er blant de studentene som bruker aller minst tid på studiene sine. Dessverre har regjeringa misbrukt sjansen – når lærerutdanningen øker fra fire til fem år – til å fylle den med mer innhold, mer studieintensitet og mer praksis. Dette er som sagt først og fremst et problem for elevene, men det er en utfordring som vi politikere må ta mer alvorlig, og det trengs et krafttak for å få flere lærere i hele landet. Til slutt: Arbeiderpartiet foreslår i dag å skrote regjeringas forslag om å tvinge fylkene til å innføre såkalt fritt skolevalg. Det er for det første fordi det ikke er et fritt skolevalg, men et karakterbasert inntak som favoriserer elever med gode karakterer, ikke de elevene som har behov for å kunne velge friere. For det andre er det fordi dette velger fylkene best selv. Ulike ordninger fungerer i ulike fylker. Oslo, Hedmark, Telemark og Troms er forskjellige og vet best hva som gagner elevene der. Troms er f.eks. et fylke som er 50 ganger så stort som Oslo, med en tredjedel av elevene. Å tvinge de to fylkene til å ha nøyaktig samme ordning er ikke bare virkelighetsfjernt, det viser hvor lite regjeringa forstår av Norge utenfor regjeringskvartalet. Dersom det er sånn at Høyre vil tvinge alle fylker og alle folkevalgte til å gjennomføre samme løsning ved å sende ut et dekret fra et kontor i Oslo, kan de bare legge festtalene om lokaldemokrati i skuffen. Forslaget om fritt skolevalg betyr i realiteten et ufritt skolevalg for de fleste. I distriktsfylkene utgjør det en direkte trussel mot en desentralisert skolestruktur, og det betyr at flere elever ikke får plass i sitt nærmiljø. Da Høyre argumenterte for regionreformen og for å tvangssammenslå fylker, var det bl.a. med begrunnelsen om mer makt og ansvar til regionene. Da er det paradoksalt at noe av det første som skjer, er at man skal tvinge alle fylkene til å styre sånn Høyre vil, og ikke sånn som lokalpolitikerne i regionen ønsker.