trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2020-11-04:
Spørsmålet mitt går til kommunalministeren. Regjeringa har den siste tida vore oppteken av kva Fylkesmannen i framtida skal heita, mens Framstegspartiet er meir oppteke av kva rolle Fylkesmannen skal ha. I haust har eg besøkt ei rekkje lokalpolitikarar, og det er éin ting som går igjen når eg besøkjer dei, og det er historiene dei fortel meg. I Kinn fortel dei at Fylkesmannen stoppar mykje, bl.a. ein tursti som ikkje er ferdig. I Stavanger har Fylkesmannen nekta Biltema å selja bilting. I Etne seier Fylkesmannen nei til å byggja eit hus fordi det er lukt frå nabogarden. I Bjørnefjorden tek Fylkesmannen omkamp på tidlegare godkjende planar på grunn av manglande byggjegrense. I Fitjar kommune går Fylkesmannen imot ei flytebrygge på ei øy som ikkje har bilveg. Og – kanskje ironisk: I min heimkommune, Austevoll, fremja Fylkesmannen motsegn for manglande parkeringsplassar på ei øy der det aldri har vore ein bil. I Bergen var det to naboar som skulle byggja seg naust. Den eine fekk ja, den andre, på ein heilt identisk plass, sa Fylkesmannen nei til. I Masfjorden var det eit ungt par som ville flytta heim og skilja frå ei tomt på heimegarden. Fylkesmannen sa nei. Og i Lillesand stoppa Fylkesmannen ein garasje som lokalpolitikarane ville ha. Felles for alle desse sakene er at lokalpolitikarane har vore på plassen, dei har vurdert saka, dei har sagt ja. Fylkesmannen har ikkje vore på plassen. Han har sete på Google Maps og sagt nei. Regjeringa har sendt ei rekkje brev om at fylkesmennene skal vektleggja lokaldemokratiet sterkare. Seinast sende Monica Mæland eit slikt skriv. Når me møter lokalpolitikarar i heile landet, frå alle parti, fortel dei at dei ikkje opplever at ting har vorte betre. Dei opplever framleis at Fylkesmannen er for streng. Så eg lurer på: Er det på tide med eit nytt initiativ frå denne statsråden om at fylkesmennene skal vektleggja lokaldemokratiet sterkare?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2020-11-04:
Eg registrerer at statsråden ikkje svarte på mitt spørsmål om han vil ta nye initiativ til å understreka overfor fylkesmennene, men heller bekrefta at han ønskjer å vareta det regimet der Fylkesmannen fyrst lagar vanskar for kommunane når det kjem til å laga gode planar, for deretter å bruka dei same planane mot lokalpolitikarane. I eksempelet Biltema i Stavanger gjekk statsråden langt i å bekrefta at Fylkesmannen har gjort ting riktig. I eit svar på eit skriftleg spørsmål frå representanten Roy Steffensen fortel statsråden at han ikkje kan gå inn i saka juridisk fordi ein setjefylkesmann har avgjort den saka, og derfor ligg saka utanfor kommunal- og moderniseringsministeren sin kontroll. Framstegspartiet har lenge vore kritisk til setjefylkesmannsystemet, men er statsråden komfortabel med at han har delegert frå seg myndigheita til å gripa inn i saker fordi han har gjeve den myndigheita til en setjefylkesmann?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2020-11-04:
«Reiserestriksjoner pålagt av myndighetene har gjort at kundegrunnlaget i reiselivet har forsvunnet, 170 000 arbeidsplasser står på spill. Regjeringen har fulgt opp med en ny krisepakke for reiselivet på 1,4 milliarder kroner. Disse bevilgningene vil imidlertid ikke kunne bidra til å faktisk berge bedrifter og arbeidsplasser dersom man ikke også har langsiktige tiltak på plass. Jeg mener derfor at vi må iverksette tiltak som sørger for at vi har et reiseliv i Norge. Hva mener statsråden skal til for å kunne redde reiselivsnæringen?»
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2020-11-04:
Eg takkar statsråden for svaret. Det er positivt at ein i alle fall har retta blikket litt lenger fram enn til nyttår – ut februar. Men eg kunne ha tenkt meg at ein var meir offensiv, slik at når vaksinen kjem – eg vel å uttrykkja meg sånn – kan Noreg vera eit land som er veldig attraktivt. Me har kontroll på smittesituasjonen i eige land samanlikna med mange andre, me har god plass, me har fantastiske naturopplevingar me kan selja. Me kan faktisk styrkja oss, men då er nøkkelen at reiselivsaktørane må vera klar til å selja Noreg når den tid kjem, ikkje kjempa for eiga overleving. Ei av dei store utfordringane dei har no, er alle dei garantiane dei skal stilla til Reisegarantifondet. Me veit at omtrent alle pengane som statsråden har stilt til rådvelde, vil gå til å stilla garanti på lukka konto viss ein ikkje finn ei løysing for at ein kan avlasta garantiansvaret. Det er den store nøtta som statsråden må løysa på kort sikt for at me skal kunna møta framtida og selja Noreg, når pandemien forhåpentleg snart er over.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2020-11-04:
Eg lurer på om statsråden ikkje høyrde spørsmålet mitt – når ein unnlèt å svara på om ein er villig til å avlasta garantiansvaret som vil koma. Det er ikkje slik at det berre er nokre aktørar i reiselivsnæringa som dette vedkjem, dette vedkjem heile kjeda. Er ein ein reisebestillar i den ordninga, er ein avhengig av heile kjeda, ein er avhengig av distriktsarbeidsplassane som tilbyr produkt i pakkereisa, ein er avhengig av hotell, ein er avhengig av fly. Alt heng saman med alt. Det er ei heil kjede som her står i spel. Problemet er at ein er nøydd til å stilla desse garantiane ganske raskt. Då vil all likviditet som blir ført inn i reiselivet, måtta gå til å stilla garanti, med mindre ein kan finna ei løysing, som f.eks. at GIEK kan utvida til at dei kan stilla desse garantiane i ein kortare periode, slik at reiselivet kan vera offensive og sjå framover – ikkje bruka tida på å overleva og finna dei som har garantiansvaret. Så eg spør igjen: Er statsråden villig til å finna ei løysing, sånn at ein kan få løyst den utfordringa med garantistilling som snart vil forfalla? Det er ei enorm utfordring for heile kjeda.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-04:
Bedrifter og arbeidsplasser i kultursektoren generelt og innen scene spesielt er svært hardt rammet av koronakrisens konsekvenser. De som arrangerer konserter, de som leverer lys og lyd, eller artistene selv har stått midt i denne krisen siden mars. Når arrangører kun kan samle 200 publikummere innendørs med faste sitteplasser, er det klart at bedrifter som til vanlig lever av å arrangere konserter og festivaler med titusener av publikummere, sliter og ikke vil være tilbake til normalen før om lenge. Hardest rammet innen kultur er sceneteknisk produksjon. I snitt er hele 80 pst. av de ansatte fortsatt permittert. Men på tross av den akutte situasjonen og på tross av at kultursektoren i 2018 omsatte for 39 mrd. kr og sysselsatte 36 000 personer, har krisetiltakene til disse bransjene systematisk vært for små, kommet for sent og stadig vært fulle av hull og mangler. Etter måneder med protester fra opposisjonen og fra bransjen ble kompensasjonsordningen for avlyste arrangementer endelig utvidet til også å gjelde underleverandører. Men hittil har ingen fått penger. Det er kun kompensasjonen for perioden mars–april som er utbetalt. Først nå har ESA godkjent ordningen, og representanten fikk i et svar fra statsråd Raja vite at noe av grunnen til forsinkelsen handler om kontroll på søknadene, som ble bedt om fra statsråden selv. Jeg har møtt bedrifter innen sceneteknisk produksjon som er helt tydelige på at dette betyr konkurs. Et eksempel på dem som er hardt rammet, er Joker Lyd, Lys & Scene, en mellomstor underleverandør. Så mitt spørsmål til statsråd Raja er: Hva vil han si til folka i Joker, f.eks., som står i fare for å miste levebrødet sitt? Hvorfor har dette tatt så lang tid, og vil pengene bli betalt ut nå?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-04:
Vi vet også at fra 1. januar 2021 vil det ikke lenger være kompensasjon, men man vil gå over til stimuleringsmidler. Det er et hovedgrep som er støttet. Men igjen: Stimuleringsordningen er ikke for underleverandører, og den vil uansett ikke hjelpe de bedriftene som leverer til store konserter og festivaler med tusenvis av publikummere eller internasjonale artister. De trenger fortsatt kompensasjon i 2021. Men regjeringen har med innføringen av stimuleringsmidlene nå faset ut kompensasjonsdelen framover, og det gjør at underleverandører igjen vil falle imellom. Statsråden ville ikke svare på hva han vil si til folka i Joker, men et annet eksempel er Oslo Kru her i byen. Det er en bedrift med over 100 fast ansatte sceneteknikere – en nøkkelbedrift i konsertbransjen. De gir tydelig beskjed: De får ingen effekt av stimuleringsordningen. De lever av oppsparte midler, og kommer det ingen kompensasjon i 2021, kommer de til å gå konkurs. Hva vil statsråden si til de over 100 fast ansatte i Oslo Kru?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-04:
Ja, det er mange ordninger – jeg er helt enig med statsråden i det – men poenget er at kompensasjonen for avlyste arrangementer fases ut 1. januar 2021. Da vil f.eks. Oslo Kru, med over 100 fast ansatte, gå konkurs. Det må statsråden svare for. Et annet spørsmål: I går varslet regjeringen – veldig fint – at de vil forlenge den økte kompensasjonsgraden for permitterte til 31. mars, altså høy grad, men for selvstendig næringsdrivende er kompensasjonsgraden redusert fra 80 pst. til 60 pst. ut året, og den blir helt avviklet 1. januar 2021. Når kompensasjonen blir avviklet over nyttår, står mange derfor på helt bar bakke. Et eksempel er Magnus Boyd, som er scenetekniker. Han har null i inntekt foran seg nå – stimuleringsordningen vil ikke hjelpe ham. Denne ordningen er jo på Arbeids- og sosialdepartementets bord, men den er avgjørende for kulturlivet, og Venstre har prisverdig nok vært veldig opptatt av de selvstendig næringsdrivende i kulturlivet. Derfor må jeg spørre statsråden om han som kulturminister ikke har fått gjennomslag i regjeringen for at også Arbeids- og sosialdepartementet skal tenke på kulturlivet.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-04:
Det jeg har prøvd å vise med disse spørsmålene er at ja, det finnes mange forskjellige ordninger som treffer kulturlivet. De er viktige, de er gode, og de har blitt kjempet fram av en bransje. Men til tross for at jeg i Dagsnytt 18 i april i år, tror jeg det var, pekte på at folk f.eks. innen sceneteknisk produksjon stadig – gang på gang – faller mellom disse ordningene og står uten kompensasjon, er situasjonen den samme nå, og fra 2021 vil det bli enda verre. Derfor var mitt konkrete spørsmål nå om kompensasjonen for selvstendig næringsdrivende. Slike som Magnus Boyd har ingen sikkerhetsnett og vil stå på bar bakke etter nyttår. Derfor må jeg gjenta mitt spørsmål til statsråden: Hva vil han si til alle dem i kulturlivet som nå står uten et sikkerhetsnett fordi regjeringen faser ut den kompensasjonen som fortsatt trengs, fordi kulturlivet jo fortsatt står midt i denne krisen?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2020-11-04:
Det virker som at kulturministeren ikke forstår at det blir mindre arbeid på alle dem som rigger lyd og lys, når man skal stimulere til arrangementer innenfor dagens smittevernregler. Kulturministeren nevnte kompensasjonsordningen for næringslivet, som han sa at store deler av kulturlivet har fått tilgang til. Ja, noen kulturaktører har det. Men nå har noen av dem blitt bedt om å betale tilbake. Da koronaen rullet inn over landet vårt, ble store og små kulturinstitusjoner over hele landet stengt på få timers varsel. Scenene ble tømt, salene var tomme. Det gjelder også alle landets kinoer. Kinoene våre er landets mest brukte og mest populære kulturtilbud, og vi har savnet å se film på stort lerret gjennom krisen. Mange av disse kinoene har fått krisestøtte, men så viser det seg at skatteetaten og Finansdepartementet mener at kinoene som fikk støtte, skal tilbakebetale støtten, da de visstnok ikke var pålagt å stenge, selv om myndighetene forbød arrangementer som kino. Vil kulturministeren rydde opp i dette, slik at landets kinoer slipper å gå konkurs?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2020-11-04:
Kulturministeren har ansvaret for kulturtilbudet som kinoene er. Når det nå har seg slik at kulturarrangementer ble forbudt i mars, og at kinoene i forskrift ble ansett for å være et kulturtilbud og søkte krisestøtte og mottok det, men så får kontrabeskjed fra skatteetaten via Finansdepartementet om at de ikke skulle fått slik støtte fordi de ikke var pålagt å stenge, ja da kan man bli forvirret. For skatteetaten og Finansdepartementet sier at kinoene kunne ha hatt åpent, de kunne snurret film uten å ha folk til stede. Unnskyld meg, men det blir like dumt som å si at frisørene heller ikke skulle blitt stengt ned, de kunne jo bare hatt åpent uten å klippe hår. Så her mener jeg at kulturministeren faktisk må oppklare hva slags regler som egentlig skal gjelde for kinoene. Og hva skal kinoene nå gjøre når de står i en situasjon der de kan gå konkurs fordi de må betale tilbake krisehjelp fordi finansministeren mener at de ikke var stengt, mens helseministeren stengte dem ned?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2020-11-04:
Det enkleste hadde jo vært om de bare kunne fått beholde den støtten de allerede har fått. Jeg er meget godt klar over regelverket i alle de støtteordningene vi har, men sakens kjerne her er at helseministeren og myndighetene stengte kinoene fordi det ble ulovlig å ha kulturarrangementer med folk til stede, mens skatteetaten og finansministeren nå mener at det ikke ble gjort. Så jeg spør kulturministeren: Ble kinoene lovpålagt stengt i mars, eller ble de det ikke?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-11-04:
Jeg kjenner på mye avmakt som kulturpolitiker når det er så lett å bla opp 36 mrd. kr til regjeringsbygg, men så vanskelig å tette alle de hullene som finnes for alle dem som er rammet av nedstengingen av samfunnet i kulturen og frivilligheten Vi har hørt om noen eksempler, og det gjelder også alle kulturaktørene som har markedet sitt i utlandet – de får ingen hjelp. Grendehus og bydelshus, som er samvirker, får ikke noe støtte. Eventbransjen, som har sørget for at kulturlivet blomstrer, er i møter, men blir ikke hørt. Frivilligheten ber om at disse lagene deres som ber om små beløp, må få full momskompensasjon, så de får noe. I tillegg er det lokalavisene, som faller helt ut av mediestøtteordningen. Mediebransjen har sagt at dette kommer til å skje, men de får ikke gehør. Hva skal alle disse gjøre for å bli lyttet til av statsråden? Hva skal de gjøre for å bli hørt?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-11-04:
Her i Norge har ikke minst Stortinget bidratt til veldig mye midler for å prøve å hjelpe en veldig viktig bransje og noe som er viktig for samfunnet vårt, nemlig kulturen og frivilligheten. Men det er utrolig vanskelig å forstå når pengene egentlig har kommet, hvorfor det da skal være så vanskelig å få dem? Hvorfor lager man regler som gjør at det er greit at noen faller utenfor, mens andre får støtte? Når disse tingene blir påpekt gang på gang, forstår ikke jeg hvorfor man ikke bare går litt mer helhjertet inn i problematikken fra regjeringens side, og mest sannsynligvis fra Finansdepartementets side, og anerkjenner krisen kulturlivet står i? Dette er sannsynligvis uforståelig for de fleste. Noen får penger, andre ikke. De som eksporterer varene sine til utlandet, får støtte, men ikke kulturaktører som har markedet sitt der. Hva mener kulturministeren det er med kulturen som gjør at de blir nedprioritert hele tiden?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-11-04:
Naturen vår i Norge privatiseres. Skog tas over av utenlandske oppkjøpere eller aksjeselskap. Men Høyres parlamentariske leder hevder at det ikke er noe problem, skogen blir i Trøndelag, den blir der den er, uten å tenke over at både fossefallene våre og oljefeltene også fysisk ville blitt der de var, om tysk, fransk eller amerikansk kapital hadde fått kjøpt opp naturressurser, slik Høyre og Carl I. Hagen ønsket. Selv om høyreregjeringen privatiserer alt fra skog til jernbane, blir jo landet vårt geografisk liggende der det ligger, men vi blir et fattigere land med færre arbeidsplasser og større forskjeller. Det er likheten og friheten som nå er til salgs. Høyres sponsorer skal ha kortsiktig avkastning på sine pengegaver. Fellesskapet blir fattigere. Mulighetene til vanlige arbeidsfolk og familier innskrenkes. Hvorfor er det så viktig for landbruksministeren og høyreregjeringen å privatisere våre felles norske naturressurser?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-11-04:
Tre viktige poenger om privatiseringen av Statskog som nå pågår: For det første: 30 pst. av de arealene som selges fra landbruksministeren og høyreregjeringen, går til aksjeselskap eller oppkjøpere som bor et annet sted enn der skogen ligger. For det andre: Arbeiderpartiet foreslår gang på gang, og vi vil nå foreslå igjen, å stoppe dette utsalget. Dessverre har høyrepartiene så langt stemt imot. Og for det tredje: Vi har som et minimum forsøkt å samle Stortinget og få med Bollestad på at disse ressursene i det minste må komme lokale kjøpere til gode og spres på flere hender i stedet for å ende i aksjeselskap – med et skriftlig spørsmål 27. april. Er det ikke på tide å trekke i nødbremsen, stoppe privatiseringen og lytte til folkeklokskapen, som vil sikre det felles eierskapet til naturen vår?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-11-04:
Det var tidligere landbruksminister Sylvi Listhaug som fjernet den demokratiske kontrollen over priser på skogeiendommer, som sånn sett har akselerert utviklingen for mer salg og spekulasjon i skogeiendommer. Jeg hører her at statsråd Bollestad følger lydig opp i Fremskrittspartiets fotspor uten noen tegn til å endre denne kursen, som er feil. Samferdselsminister Hareide fra samme parti privatiserer jernbanen. Høyre-statsrådene tar seg av resten, bl.a. med privatisering av renholdet i Forsvaret. Så statsråden for seg denne privatiseringen av fellesskapets verdier bit for bit da hun jobbet for å bli en del av høyreregjeringen?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-11-04:
Her hører vi en høyreregjering som sier én ting, og som selger videre. Derfor vil jeg til slutt utfordre landbruksministeren konkret, ettersom vi i Stortinget skal behandle nettopp et forslag om å forbedre regelverket og lovverket knyttet til felles eierskap, norsk eierskap og skog denne høsten. Da har vi sammen muligheten til å ta fatt i noen av de manglene vi nå ser. Vil landbruksministeren da anbefale Stortinget å gjøre konkrete endringer i lovverket, som skiller seg fra den kursen Sylvi Listhaug som tidligere landbruksminister la opp til? Eller vil vi fortsatt se muligheter for utenlandske oppkjøpere til å ta over mer skog i en periode hvor kronekursen er veldig lav, og at det sånn sett vil bli veldig lukrativt å ta over eiendom og investere i det i en usikker tid i verdensøkonomien?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-11-04:
Jeg takker for spørsmålet. Jeg har lyst til å si litt om hvordan historien har vært her. Siden 2003 har det ikke vært krav til konsesjon og prisreguleringer for denne typen kjøp av skog – det som har vært et AS. Siden 2003 har også Arbeiderpartiet sittet i regjering i åtte år og ikke endret regelverket som gjorde at dette salget i Trøndelag, som man henviser til, var mulig. Hvis det var så viktig for Arbeiderpartiet at det ikke skulle være mulig å selge områder til eiere med utenlandsk adresse, burde Arbeiderpartiet i de åtte årene de hadde makt, og til og med en flertallsregjering, kunnet endre dette. Så har jeg lyst til å si innledningsvis: Jeg skulle ønske at dette hadde blitt kjøpt opp av norske eiere. Det er utgangspunktet. Statskog hadde også en mulighet til å kjøpe opp dette. En fikk en prisantydning på dette, og en valgte å gå dit hvor prisantydningen var, men når dette gikk langt ut over det som var prisantydning, lot en være. Det er faktisk sånn at skogen ligger der fortsatt, rettigheten til befolkningen ligger der fortsatt, og muligheten for befolkningen til å bruke arealet ligger der fortsatt. Så det er ikke sånn at det norske folk har mistet muligheten til å bruke den, men det er noen andre som eier den og skal drive den.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-11-04:
Hvis vi virkelig mener at en ikke skal selge til utenlandske eiere eller til aksjeselskap, må en faktisk endre loven. Det mulighetsvinduet hadde Arbeiderpartiet i åtte år, men lot det være. Det kunne altså vært gjort. Samtidig mener jeg at hvis vi virkelig mener at ikke utenlandske eiere, eller private, skal være med og eie våre eiendommer, må en også tenke hva andre land vil tenke om oss. Da må Norge tenke gjennom hvor vi investerer våre midler, og da må norske eiere også vurdere hvor en setter inn og kjøper opp f.eks. svenske eiendommer. Dette må en ta inn i den helhetsvurderingen som representanten nå tar til orde for.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-11-04:
For det første har jeg innledningsvis sagt til representanten at jeg skulle ha ønsket at Statskog hadde vunnet fram i denne budrunden. Det gjorde de ikke. Samtidig er det faktisk sånn at vi har et regelverk for hvordan en skal bruke pris. Jeg tenker at det viktigste for meg er at eiendommen som nå ligger der, som ble kjøpt av tyske eiere, har en tilgjengelighet for folket som bruker den, at den har en bruk som skaper arbeidsplasser i Trøndelag, for en skal forvalte denne skogen. Jeg tror ikke at en tar med seg tømmeret kun til Tyskland. Jeg tror det vil skape arbeidsplasser også der en skal forvalte denne skogen.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-11-04:
For det første vil jeg se på forslagene som kommer, før jeg vil ta stilling til dem. Det tror jeg alltid er klokt. Det andre jeg har lyst til å si, er at jeg er opptatt av norsk eierskap. Men jeg er også opptatt av forvaltningen av skogen, for skogen er noe av det viktigste vi har både når det gjelder det grønne skiftet, det å kunne bruke skogen i fritiden og å kunne oppleve naturen, og å ta ut overskuddet av naturens rikdom. Det mener jeg er et fellesgode. Men jeg ønsker i første omgang å se på hva som kommer i forslagene, og så skal jeg vurdere dette ut fra hva forslagene er.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-11-04:
Jeg vil takke representanten Greni for spørsmålet. Jeg er sikker på at vi kan være enige om at skogen kan bidra betydelig til verdiskaping og sysselsetting i landet vårt. Vi har store skogressurser i vårt land. Hogsten er mye lavere enn tilveksten i skogen. Det betyr at vi har ressurser nok til å hogge mer. Derfor er jeg opptatt av at det å legge til rette for et høyt uttak av tømmer både er bra for skogen vår og en rett måte å tenke verdiskaping på. I 2019 hadde vi det største uttaket av tømmer i landet vårt siden 1920. Regjeringen jobber med å legge til rette for effektivt uttak av tømmer fra norske skoger. Vi har doblet tilskuddet til skogsveier, vi har bidratt til å realisere en rekke tømmerkaier, og vi har satt av betydelige midler til å fjerne flaskehalser på fylkesveier. Dette kommer i tillegg til en historisk satsing på vei og jernbane, som samferdselsministeren har vist til. Det å effektivisere transporten fra trestubbe til industri er ekstremt viktig for regjeringen. Det krever også en forutsigbarhet, slik at en klarer å få dette helt ut til industrien, og at den industrien også har energi til å kunne bearbeide dette tømmeret. Men verken jeg eller representanten kommer utenom at det er et faktum at det er etterspørselen i markedet som avgjør hvor mye vi kan hogge, og i den siste tiden har vi dessverre sett at vi har hatt en redusert etterspørsel. Det handler jo også om den situasjonen vi er i akkurat nå, koronasituasjonen. Som en oppfølging av bioøkonomistrategien har regjeringen styrket og også gjort noe med virkemiddelapparatet i Innovasjon Norge. Vi har sagt til Investinor at de har fått utvidet sitt mandat til å investere akkurat i skogsektoren. Og jeg har lansert en egen strategi for FoU og innovasjon i næringen, nettopp for å skape arbeidsplasser samt økt etterspørsel etter trebaserte produkter. Og jeg har opprettet et dialogforum for skognæringen selv, nettopp for å klare å få til det samvirket, slik at vi klarer å ta ut potensialet i virkemiddelapparatet, slik at vi faktisk får en industri som er basert på markedet i Norge, og som kan skape produkter som etterspørres. Det er faktisk slik at det å ha et aktivt og bærekraftig skogbruk er viktig for landet vårt, det er viktig for nytenkende industri, men det er også kjempeviktig for det grønne skiftet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-11-04:
Jeg vil hele veien se på virkemiddelapparatet og se på hva som er nyttig for den næringen, og det er derfor det er så viktig for meg å ha den dialogen så tett. Det var også nettopp den dialogen som gjorde at en kunne gå inn med 50 mill. kr, fordi næringen sa at dette får vi mye igjen for, og det viste seg at vi fikk mye igjen for dem. Samtidig må vi også ta ut den massen som industrien har bruk for. Det var en sammenheng mellom det som de som driver hogsten ute, sa, og det som industrien også ba om, om produkter de trengte, og at dette hang sammen. Det gjorde at de f.eks. under det besøket jeg hadde på Borregaard, sa at dette var kjempeviktig for dem i den industrien de har. Dette vil jeg også se på framover, at vi hele veien klarer å ha et virkemiddelapparat som funker. Så spør representanten Greni meg om jeg kan love noe om akkurat det som ligger på bordet nå. Jeg skal se hva som ligger igjen, og så skal vi jobbe med å få sikret at vi hele veien har en effektiv skognæring i landet vårt, for det er viktig for regjeringen, men det er aller viktigst for landet vårt.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-11-04:
Jeg takker for det spørsmålet også. Jeg vil si når det gjelder bruk av skog: Når vi i 2019 tok ut mer skog enn vi noen gang har gjort siden 1920, vil jeg ikke si at statsråd Bollestad ligger på latsiden med hensyn til det å ta initiativ når det gjelder skog. Jeg er opptatt av at det er noen områder vi skal verne, men jeg tror at vi i veldig mange av områdene våre gjennom god forvaltning også klarer å ivareta en del skog for å sikre at vi binder nok karbon, og at vi klarer å ta ut trevirke som brukes både i industrien og i våre bygg, som gjør at vi samtidig får en miljøgevinst. Dette vil jeg som statsråd fokusere på, og jeg er helt overbevist om at det samarbeidet vil jeg også få med klima- og miljøministeren.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2020-11-04:
Statsråden sa at Fylkesmannen skal vektlegge lokaldemokratiet tungt, men må vel også vektlegge denne salen tungt. Fylkesmannen er jo statens representant i fylket og har ansvar for å følge opp vedtak fra storting og regjering. For noen år siden vedtok et stort flertall i denne salen, etter forslag fra regjeringen, at det skulle bygges firefelts motorvei med 110 km/t fra Kristiansand til Stavanger for å knytte arbeid, bosted og landsdeler tettere sammen. Dette var en klar og tydelig bestilling fra denne sal. Statens representant i fylket, som har ansvar for å følge opp vedtak fra storting og regjering, valgte i januar å motarbeide dette klare vedtaket, ta en omkamp og anbefale at veien burde bygges som to- og trefelts vei. Mener statsråden at dette er et godt eksempel på at Fylkesmannen følger opp vedtak som regjering og storting har fattet?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-11-04:
«Etter at evalueringen av seksårsreformen ble avlyst i oktober 2019, tok det fem måneder før noen i Kunnskapsdepartementet fulgte opp med spørsmål om status i saken. Tidligere statsråd Sanner har sagt at det var en prioritert oppgave fra statsrådens side å følge opp den videre prosessen. Informasjon som nå er tilgjengelig etter Dagsavisen sine avsløringer, viser et motsatt bilde, at prosessen ble trenert og unødvendig forsinka. Kan statsråden redegjøre for hva som egentlig skjedde i saken, og hva hun nå vil gjøre?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-11-04:
Jeg takker for svaret, og jeg bare konstaterer at statsråden og regjeringa fortsatt peker på utenforstående når en skal vise til hvorfor denne prosessen tok så lang tid. Jeg er mer interessert i den interne prosessen i regjeringa og hvorfor den har tatt tid. Tidslinjen i regjeringas arbeid er, som statsråden nå bekrefter, at det var et enstemmig vedtak i mai 2018 i Stortinget. Så gikk det et halvt år før det ble tatt i saken i regjering, da i tildelingsbrevet til Utdanningsdirektoratet. Over nyttår mot 2019 var det stille. Først i april var det et møte mellom departementet og Utdanningsdirektoratet. Da hadde det gått ti måneder. Utdanningsdirektoratet var raske, men treghet i avklaringen fra Kunnskapsdepartementet gjorde at det altså til slutt tok 13–14 måneder etter vedtaket i Stortinget før utlysningen var klar. Dette er prosessen i en sak regjeringa selv beskriver som en oppgave med høy prioritet. Jeg synes det minner mer om «Prosessen» av Kafka. Er statsråden fornøyd med at en høyprioritert oppgave i Kunnskapsdepartementet av enkel art – det er snakk om en utlysning – tar 13–14 måneder?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-11-04:
Da er vi uenige om det. Jeg synes det er urovekkende at statsråden ikke tar noe selvkritikk når det helt tydelig har vært stor treghet i Kunnskapsdepartementets oppfølging av dette, og at det er mye av grunnen til at en ikke har fått dette på plass. Jeg er allikevel glad for at det ene av de vedtakene, som også statsråden sier, kunnskapsoppsummeringen, faktisk er på plass, men mer – også der – overrasket over at en har gjort så lite for å følge det opp. I kunnskapsoppsummeringen som ble lagt fram, etterlyser forskerne penger og ressurser til å utvikle en lekbasert pedagogikk. Det er en ganske rent kunnskapsbasert anbefaling av et av våre beste forskningsmiljøer på området. Det er den type anbefalinger statsråden pleier å like, men til nå har ikke regjeringa i særlig grad fulgt opp disse anbefalingene. Jeg lurer derfor på om regjeringa nå vil ta konkrete initiativ for å utvikle en lekbasert pedagogikk for de minste barna i skolen, sånn at disse elevene sikres læring på sine premisser.
Guri Melby (Venstre), 2020-11-04:
Jeg må si at jeg undrer meg litt over responsen fra representanten, og jeg lurer på om han enten ikke hørte svaret mitt, eller ikke forstår hvordan prosesser med å utlyse et stort forskningsoppdrag foregår. For det første er man nødt til å ha et kunnskapsgrunnlag for å lage et grunnlag for en utlysning. Det ble gjort umiddelbart etter at Stortingets vedtak var fattet, og det grunnlaget ble samlet inn og brukt både da Kunnskapsdepartementet skulle utforme sitt oppdrag til Utdanningsdirektoratet, og da Udir videre skulle lage sitt oppdrag. Etter mitt skjønn er framdriften i denne prosessen normal. Det som var beklagelig, var at vi i første omgang bare fikk inn ett anbud. For tempoets skyld skulle man selvsagt ønsket at det anbudet var godt nok til at man kunne gått videre med det, men da mener jeg det er bedre at man prioriterer å sikre å få inn gode anbud, som man faktisk ender opp med å få gode resultater fra, enn at man går videre med ett som ikke var bra nok for å vinne noen få måneder i et såpass stort forskningsoppdrag. Jeg mener at framstillingen av saken, både slik den har vært i Dagsavisen, og nå fra representanten, er feilaktig.
Guri Melby (Venstre), 2020-11-04:
Som jeg også sa i innlegget mitt, ble jo kunnskapsoversikten bestilt raskt, og den var ferdig allerede i oktober 2018, altså bare noen veldig få måneder etter Stortingets vedtak. Det mener jeg var helt avgjørende for at vi skulle få perspektivet for de yngste barna inn i fagfornyelsen, som har blitt rullet ut for fullt fra høsten av. De tilbakemeldingene vi har fått, både under høringsrunden, da læreplanen var ute på høring, og også nå i implementeringen, er at de nye læreplanene i veldig stor grad svarer på det som har blitt etterlyst om en mer lekbasert læring. Så er det også sånn at vi nå har gått over til en mer desentral videreutdanningsstrategi og kompetansehevingsstrategi i norsk skole, og det er stort rom for både kommuner og regioner til å bruke de ordningene vi har til å fokusere på utvikling av en lekbasert pedagogikk. Det ligger jo også veldig tydelig i veiledningen knyttet til læreplanmateriellet, på Utdanningsdirektoratets hjemmesider, som også gir stort rom for en lekbasert pedagogikk. Så jeg mener at det er fulgt opp i veldig stor grad.
Guri Melby (Venstre), 2020-11-04:
Både regjeringens egen plattform og Stortingets anmodningsvedtak tydeliggjør behovet for å få mer kunnskap om hvordan de yngste elevene har det i skolen. Oppdraget om å utlyse evalueringen av seksårsreformen ble gitt til Utdanningsdirektoratet gjennom tildelingsbrevet for 2019. Som jeg informerte om i mitt forrige svar, til representanten Tvedt Solberg, leverte direktoratet den 7. mai 2019 et forslag til hvordan evalueringen kunne utformes, og departementet sluttet seg til forslaget, med noen mindre justeringer, i brev av 14. juni samme år. Føringene fra departementet ble gitt i tildelingsbrevet og i den skriftlige kommunikasjonen knyttet til utformingen av bestillingen. Dette er normal prosedyre når departementet ber Utdanningsdirektoratet om å sette ut forsknings- eller evalueringsoppdrag. I slike oppdrag er det direktoratet som gjennomfører utlysning, og det er også direktoratet som vurderer kvaliteten på tilbudene som kommer inn. Utdanningsdirektoratet er forelagt spørsmålet fra representanten Fagerås, og i svaret til meg skriver de følgende: «I denne type anskaffelse er det påkrevd at Utdanningsdirektoratet følger regelverket for offentlige anskaffelser. Derfor ble evalueringen av seksårsreformen lyst ut som en konkurranse med forhandling i juni 2019. Høsten 2019 var det mange utlyste prosjekter samtidig. Det kan ha ført til begrenset kapasitet i flere av forskningsmiljøene som var aktuelle for dette oppdraget. Dessverre kom det bare inn ett tilbud, og når det er tilfelle, åpner regelverket for at man kan avlyse konkurransen. Dette er en svært viktig evaluering, og den har en økonomisk ramme på seks millioner. Utdanningsdirektoratets vurdering var da at det var mest forsvarlig å avlyse konkurransen og lyse den ut på nytt slik at det ble en reell konkurranse om oppdraget. Siden konkurransen ble avlyst, ble også det berammede forhandlingsmøte med Rambøll avlyst. Rambøll fikk informasjon om at konkurransen ble avlyst fordi det bare kom inn ett tilbud, men at Udir kom til å lyse ut dette prosjektet på nytt og at de var velkomne til å søke igjen. Ved neste utlysning var Utdanningsdirektoratet opptatt av at de skulle informere godt i forkant av utlysningen og at timingen for utlysningen skulle være god. Det ble avholdt et informasjonsmøte i januar 2020. Oppdraget ble utlyst igjen i februar 2020. Utdanningsdirektoratet mottok nå fem tilbud fra ulike forskningsmiljø og etter grundige vurderinger ble oppdraget tildelt til OsloMet. OsloMet er godt i gang med oppdraget og den første rapporten fra evalueringen vil foreligge tidlig på nyåret.» Avslutningsvis vil jeg igjen poengtere at Kunnskapsdepartementet på ingen måte har trenert Stortingets ønske om en evaluering av intensjonene med seksårsreformen. Det finnes ingen belegg for å påstå det. Vi har tvert imot fulgt opp både ønsket om en kunnskapsoversikt, lagt til rette for at denne har fått innvirkning på de nye læreplanene, og sørget for en evaluering av seksårsreformen, akkurat slik Stortinget har ønsket. Nå ser jeg fram til både delrapportene og den viktige sluttrapporten, som OsloMet skal levere i 2023. Jeg håper vi kan diskutere saken og ikke bare prosessen.
Guri Melby (Venstre), 2020-11-04:
I innlegget mitt var jeg tydelig på at det var Utdanningsdirektoratet som hadde ansvaret for både gjennomføringen av konkurransen og vurderingen av de tilbudene som kom inn. Verken politisk ledelse eller departementet gikk inn og overprøvde deres faglige vurdering. Det var en rent faglig vurdering fra Utdanningsdirektoratet som lå til grunn for at konkurransen ble avlyst, men vi fikk en redegjørelse fra Utdanningsdirektoratet om deres begrunnelse. Når de sier at tilbudet hadde fundamentale svakheter, mener jeg at det er et ganske tydelig språk. Jeg har ikke satt meg godt nok inn i det tilbudet til å kunne vurdere om det er en riktig vurdering eller ikke, men vi må ha den typen tillit til våre fagetater hvis dette systemet skal fungere. Jeg tror også at for de yngste barna i skolen er det viktigere at vi får en ordentlig god evaluering enn at den kommer tre–fire måneder senere enn den kunne ha gjort.
Guri Melby (Venstre), 2020-11-04:
Jeg mener at læreplanen er det viktigste verktøyet vi har nasjonalt for å styre innholdet i og måten det jobbes på i norsk skole. Jeg mener at fagfornyelsen er utrolig viktig for å sikre at vi har en skole som bidrar til læring på de yngste barnas premisser. Jeg mener det blir veldig feil å skulle sette opp en slags motsetning mellom det å ha systematisk læring helt fra første skoledag og det at barn trives og har det bra. Jeg startet faktisk dagen med et frokostseminar om lesing og hva de siste undersøkelsene om lesing som er gjennomført, viser oss. Det er veldig mye som tyder på at de som profitterer aller mest på å få en systematisk leseopplæring helt fra 1. klasse, er guttene og de som kommer fra hjem med lav sosioøkonomisk status. Det er altså de barna som har de dårligste forutsetningene fra før, som profitterer aller mest på at vi har en systematisk opplæring. Den opplæringen kan selvsagt henge veldig tett sammen med lek. Der er det ingen motsetning.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-04:
«Dagsavisen har avslørt hvordan Kunnskapsdepartementet med tidligere kunnskapsminister Jan Tore Sanner i spissen har trenert stortingsvedtaket om å evaluere seksårsreformen. Dette er alvorlig. Sanner var i utgangspunktet også imot en evaluering. Da departementet utlyste oppdraget kom det inn to interessenter, bl.a. ett fra Rambøll, som ville ta oppdraget i samarbeid med Universitetet i Sørøst-Norge. Rambøll ble innkalt til et forhandlingsmøte som senere ble avlyst. Kan statsråden redegjøre for hvorfor dette møtet ble avlyst, hva det var med Rambølls prosjekt departementet ikke likte, og hvordan det kunne gå så lang tid før tråden ble tatt opp igjen?»
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-04:
Slik jeg forstår ministeren nå, var det ikke kvaliteten på Rambølls prosjekt som det var noe feil med, det var bare at det var få søkere. I juni i år stilte jeg kunnskapsministeren et skriftlig spørsmål hvor jeg etterlyste evalueringen av seksårsreformen. På det spørsmålet svarte ministeren: «Udir lyste ut oppdraget om å evaluere seksårsreformen første gang høsten 2019. Det kom ingen tilbud som tilfredsstilte kravene til kvalitet(…) (…) Rambølls forskningsprosjekt skulle ledes av førsteamanuensis Hilde Dehnæs Hogsnes ved institutt for pedagogikk ved Universitetet i Sørøst-Norge, en av få forskere som har gjort nyere studier av seksåringer i skolen. Med seg hadde hun fire erfarne forskere, to av dem er professorer, begge med overgangen barnehage–skole som sine forskningsfelt. Jeg lukter at det ligger politiske motiver bak at konkurransen ble avlyst. Vil ministeren kommentere det? Jeg vil også gjerne høre hva det er med OsloMets evaluering som gjør den kvalitativt bedre enn dette.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-04:
En kan si mye om denne prosessen, men én ting er i alle fall sikkert: Dette vil være en viktig og etterlengtet evaluering, ikke bare for Skole-Norge, men også for elever og foreldre. For SV har grunnlaget for reformen hele tiden vært at en skulle ta det beste fra skolen og barnehagen og smelte det sammen til en førskolestart i 1. klasse. Skolen skulle tilpasse seg seksåringene – ikke omvendt. Men barnepsykiatere har slått alarm. Camilla Stoltenberg sier at hun er bekymret for at guttene blir skoletapere. Hun har sagt at gutter taper gjennom hele skoleløpet, og at det starter allerede i 1. klasse. I tillegg viser forskning at barna savner leken når de går fra barnehagen til skolen. Jeg er mer enn noen gang før sikker på at vi må gjøre noe for de minste barna i skolen. Når regjeringen skal svare på hva de gjør, svarer de «fagfornyelsen». Kan statsråden svare på hva hun gjør – utenom fagfornyelsen – for de yngste barna i skolen?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-11-04:
«For mange i dette landet er det vanskelig å forstå at det skal brukes 36 mrd. kroner på et nytt regjeringskvartal i Oslo, et prosjekt som heller ikke Oslo selv ønsker. Det er mange andre prosjekter rundt i landet som ikke blir realisert fordi det må spares, enten det er skoler, sykehus eller veier. Å være nøktern er sjølsagt viktig på alle områder. Vi må være nøye med hvordan skattebetalernes penger blir brukt. Hvorfor er det viktig for regjeringen å bygge med løsninger og til en prislapp som verken Oslo eller distriktene ønsker?»
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-11-04:
Det er utrolig viktig når man er så heldig å få regjeringsansvar, sånn som Høyre fikk i 2013, at man er seg sitt ansvar bevisst. Høyre har ledet dette prosjektet fra 2013 til i dag. Så er det en veldig stor forskjell på å sitte med regjeringsansvaret, ha det apparatet og styre hver dag, og det å være på Stortinget, der vi får en presentasjon av hva som blir det samlede kostnadsbildet til slutt – ifølge nye rapporter kan det komme opp i 36 mrd. kr. Da er spørsmålet mitt: Hva har Høyre gjort underveis for å få kostnadene ned? Her kommer det selvfølgelig et prosjekt her og et prosjekt der, som synliggjør kostnadene. Hvilke konkrete grep har man tatt for å få kostnadene ned? Vi synes det er en uansvarlig høy pengesum – det er nå regjeringen inviterer Stortinget til å si «go», og vi synes det har blitt for dyrt. Hvilke konkrete forslag til kutt har man fått, og hadde det vært mulig å presentere det for Stortinget, eller har man ikke stilt de spørsmålene?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-11-04:
Når man ser D-blokka, som ble diskutert i stad, og flyttingen av Utenriksdepartementet fra dagens adresse til regjeringskvartalet: Hva er beregnet besparelse hvis man lar Utenriksdepartementet ligge der det ligger i dag, som er en historisk plassering i bybildet, og som har fungert svært godt? Hva kunne man spart i prosjektet hvis man valgte å bruke flere av dagens bygninger? Og hva er den sikkerhetsmessige utfordringen i den daglige driften av Utenriksdepartementet nå som gjør at man ikke kan fortsette å ha Utenriksdepartementet på nåværende adresse?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-11-04:
«Norsk skognæring og treindustri er avgjørende for omstilling til et mer fornybart samfunn. Det er avgjørende at de store «lokomotivene» i treindustriene driver utviklingen. Samtidig skal Norske Skog Saugbrugs i Halden legge ned en av sine papirmaskiner fra nyttår, noe som berører 50 arbeidere ved fabrikken. Det representerer også et bortfall av behov for over 200 000 kubikk tømmer. Hvilke verktøy har statsråden i verktøykassa si for å hjelpe norsk skognæring og Norske Skog Saugbrugs spesielt videre med det grønne skiftet?»
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-11-04:
Statsrådens parti, Venstre, snakker mye om det grønne skiftet. Og det er klart at verdens papirproduksjon er på vei ned som følge av digitalisering. Men ressursen tre, skog, er der fortsatt, og den er helt avgjørende for at vi skal nå klimamålene våre. I Norge i dag avvirker vi 11 millioner kubikk tømmer hvert år. Saugbrugs alene tar imot 900 000 kubikk av det – bare for å illustrere hvor viktige disse «lokomotivene» er. I tillegg eksporterer vi 3,6 millioner kubikk til Sverige. Statsråden står og snakker om at man har virkemidler. Hva slags virkemidler er det statsråden viser til for å avhjelpe Saugbrugs, for å sikre disse arbeidsplassene, utvikle nye og sørge for at norsk tømmer foredles i Norge?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-11-04:
Jeg tror vi må etablere en kriseforståelse her om virkemidler. Men dessverre er ikke disse virkemidlene særlig godt egnet som verktøy for en næring som er i knestående. Faktum er at norsk skog- og treindustri er nemlig der. Klokka er ikke bare fem på tolv, den er fem over tolv, og dette går dypere enn det faktum at Norske Skog stenger en av sine papirmaskiner. Det handler om bruk av tømmer, det handler om bruk av skog. Hva vil statsråden gjøre for at disse tømmertogene til Sverige ikke blir enda lengre, men fortsatt finner sin endestasjon i Halden og bidrar til fornybare produkter, verdiskaping og arbeidsplasser?
Iselin Nybø (Venstre), 2020-11-04:
Jeg har stor forståelse for at situasjonen i Norske Skogs virksomhet i Halden oppleves som vanskelig. Det er en situasjon som i hovedsak skyldes redusert etterspørsel etter publikasjonspapir. Det er en utvikling som også synes å ha blitt forsterket som følge av covid-19-pandemien. Jeg er gjort kjent med at Norske Skog er opptatt av å finne gode løsninger i samarbeid med de tillitsvalgte. Det synes jeg er bra. Regjeringen kan vanskelig gjøre noe med de underliggende markedsforholdene. Også papirprodusentene i Sverige og Finland må stenge maskiner. Det er bedriftene selv som må ta de nødvendige forretningsmessige grepene for å tilpasse seg endringer i markedet. Det myndighetene kan medvirke til, er å legge til rette for omstilling og å gi gode og generelle rammevilkår for verdiskaping. Staten bidrar med virkemidler som skal stimulere til økt innovasjon og verdiskaping gjennom det næringsrettede virkemiddelapparatet. Enova og Innovasjon Norge er blant regjeringens viktigste verktøy for å fremme grønn omstilling og innovasjon. Gjennom disse aktørene tilbyr staten en rekke ordninger som også kan være relevante for skogindustrien. Regjeringen styrer virkemiddelapparatet på et overordnet nivå, hovedsakelig gjennom styringsavtalene, og innenfor disse avtalenes rammer er det opp til aktørene å utforme programmer, prioritere mellom områder og tildele støtte til enkeltprosjekter. Regjeringen har lagt fram en rekke tiltak for å redusere virkningene av koronautbruddet, og vi har særlig styrket de næringsrettede virkemidlene på innovasjon og grønn omstilling. I forslaget til statsbudsjett for 2021 foreslår regjeringen å prioritere mer enn 9 mrd. kr til næringsrettet forskning og innovasjon. Vi har økt overføringene til Enova. I forslaget til statsbudsjett for 2021 videreføres rekordstore bevilgninger til miljøteknologiordningen under Innovasjon Norge. Regjeringen fører altså en næringspolitikk som generelt kommer konkurranseutsatt industri til gode. Vår styrking av virkemiddelapparatet viser at vi mener alvor når det gjelder å bidra til grønn omstilling. På den måten legger vi også til rette for at treforedlingsbedrifter kan videreutvikle og effektivisere sine virksomheter og utvikle nye og bærekraftige produkter. Men det må altså skje i bedriften.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-11-04:
Som jeg var inne på i mitt svar, har vi et bredt virkemiddelapparat som består av ulike aktører. Innovasjon Norge, Enova, Siva, Forskningsrådet – de har ulike programmer som kan være relevante også for denne delen av industrien. For eksempel har Innovasjon Norge lavrisikolån og miljøteknologiordningen. Vi har en bioøkonomiordning, vi har innovasjonskontrakter, vi har klyngeprogram. Vi har Grønn plattform, som regjeringen nå har lagt fram for å få fram grønne teknologiprosjekter. Forskningsrådet har BIA, de har FORNY2020 og SkatteFUNN-ordningen. Siva har sine ordninger. Sånn kan jeg fortsette. Poenget er at regjeringen ikke kan tildele penger til enkeltprosjekter. Det er derfor vi har virkemiddelapparatet, for at de skal vurdere hvilke søknader og hvilke prosjekter som er best.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-11-04:
Det er riktig at denne delen av industrien har vanskelige tider nå og kommer til å ha vanskelige tider framover. Det er fordi markedet har endret seg. Forbruket, etterspørselen, har gått ned. Det betyr at de ikke kan fortsette som før. Det skjer ikke bare i Norge, det skjer også i en del andre land i Europa at vi ser denne endringen i markedet. Det betyr at bedriftene må omstille seg, de må finne nye forretningsmodeller, de må finne nye måter å bruke råstoffet sitt på. Det kan ikke regjeringen vedta hva skal være. Vi kan legge til rette med de ordningene vi har, for at gode prosjekter, gode ideer og lønnsomme forretningsmodeller skal få den støtten som trengs, og som regnes som god for at de skal kunne utvikle nye forretningsområder. Men dette må skje ute i bedriftene, for regjeringen kan ikke komme på nye forretningsmodeller for enkeltbedrifter. Men vi har et godt virkemiddelapparat og ulike ordninger det går an å søke på.