Svein Harberg (Høyre), 2021-06-09:
Som vanlig er det lite å bemerke til statsrådets protokoller. Denne gangen var det imidlertid varslet en debatt om utnevninger eller beskikkelser av embetsmenn, noe som er en del av kontroll- og konstitusjonskomiteens halvårlige gjennomgang av protokollene. Forsvarsminister Frank Bakke-Jensen ble i statsråd 21. september 2020 beskikket i åremålsstilling som fiskeridirektør. Utnevnelsen har utløst noe debatt med varierende utgangspunkt, og komiteen har sendt brev både til statsministeren, til settestatsråd Nybø og til Frank Bakke-Jensen for å gjennomføre sin kontroll av prosessen. Komiteen fulgte opp med å avholde en åpen kontrollhøring med statsminister Erna Solberg og næringsminister Iselin Nybø om beskikkelsen av Frank Bakke-Jensen som fiskeridirektør, og om prinsipielle forhold knyttet til utnevnelse av medlemmer av regjeringen til embetsstillinger. Et sentralt spørsmål var om prosessen med utnevnelsen av ny fiskeridirektør ble gjennomført i tråd med god forvaltningsskikk. Nærings- og fiskeridepartementet ble bistått av et rekrutteringsfirma for å innhente og kvalitetssikre aktuelle kandidater til stillingen. På bakgrunn av dette ble det gjennomført interesseavklaringssamtaler for å øke tilfanget av søkere, og det var i denne prosessen Frank Bakke-Jensen ble aktuell som kandidat. I tråd med god forvaltningsskikk ble hans søknad behandlet på ordinært vis, og i den offentlige søkerlisten som ble journalført hos departementet 7. september, var Frank Bakke-Jensens navn unntatt. Jeg viser til statsministerens svar i høringen om dette: «Jeg mener det er grunnlag for at det skal være offentlig hvis en statsråd søker en stilling, fordi det er grunnlag for meroffentlighet.» Det er videre viktig å slå fast at ansettelsen i saken har fulgt kvalifikasjonsprinsippet i statsansatteloven § 3, som sier at den best kvalifiserte søkeren skal ansettes i ledig stilling. Det var en klar anbefaling at det var Frank Bakke-Jensen som var den best kvalifiserte kandidaten. Jeg bare noterer meg at enkelte politikere påberoper seg bedre kunnskap og vurderingsevne enn de profesjonelle på dette punktet. Så har det samtidig oppstått en debatt om det i det hele tatt er riktig at en sittende statsråd skal kunne utnevnes i embetsbestillinger av sitt kollegium. Det er for så vidt en spennende og kanskje nødvendig debatt. Det som blir så feil, er når/at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV bruker en stortingsbehandling i 1909, med bakgrunn i en helt spesiell situasjon der et forretningsministerium utnevnte seg selv til slike stillinger, som grunnlag for å mene at statsministeren i sine utnevnelser har gjort noe galt. Og ikke nok med det – helt uten analyse og vurderinger blir det slått fast at dette ikke må skje. Det kan jo hende at saksbehandlingen, relevant eller ikke, kunne trenge nye øyne og grundige vurderinger i dag. Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og uavhengig representant Leirstein mener det gjerne kan tas en gjennomgang og vurdering av hvordan denne problemstillingen skal håndteres i framtiden. Bør sittende statsråder kunne søke på og utnevnes til embetsstillinger? Er det ok at avgående statsråder legger igjen en slik søknad på vei ut døren, noe både Arbeiderpartiet og Senterpartiet har god erfaring med? Er det tilliten til en objektiv og god ansettelse som skal legges til grunn, må det vel være en rimelig lang karantenetid? Utelukker en de beste kandidatene på denne måten? Dette mener vi i Høyre det kan være nyttig å se på, men opposisjonen vil bare avgjøre deler av problemstillingen i dag. Oppsummert: Det er ingen regler som forbyr sittende statsråder å søke og å bli utnevnt til et embete. Protokollkomiteen som i 1909 gjennomgikk statsrådets protokoller, bekymret seg for en praksis der statsråder ble utnevnt til embeter uten reell konkurranse om stillingene. Kvalifikasjonsprinsippet er lagt til grunn ved utnevnelsen av Bakke-Jensen, og statsministeren har ikke brutt verken lover, regler eller retningslinjer.