André N. Skjelstad (Venstre), 2009-01-08:
Som flere har påpekt i debatten, er trygdemisbruk et angrep mot velferdsstaten. Venstre er enig i at det bør være mulig å kreve tilbakebetaling av urettmessig utbetalt beløp også når mindre alvorlige forhold er årsaken til feilutbetalingen. Men jeg vil påpeke at ordlyden «forsto» eller «burde ha forstått» vil kunne dekke et betydelig videre felt. En enstemmig komité viser til at endringene i § 22-15 andre ledd slår fast som prinsipielt grunnlag at tilbakekreving skal skje fra den som har mottatt utbetalingen. Videre slås det fast at krav som ikke kan dekkes hos mottakeren, kan rettes mot en representant som har vært uaktsom. Ellers er det noen endringer som jeg ikke helt skjønner. Den foreslåtte endringen i § 22-15 femte ledd vil føre til at Nav kan kreve tilbake hele den feilutbetalte ytelsen inkludert det beløp som er trukket i skatt. Deretter må mottakeren selv sørge for refusjon for skattebeløpet. Jeg er enig med bl.a. LO som er kritisk til dette og anser at det er uheldig at det kreves tilbakebetalt et beløp fra mottaker som er høyere enn det han/hun faktisk har mottatt. Det er helt klart at Arbeids- og velferdsetaten står sentralt i arbeidet med å hindre og avdekke trygdemisbruk ettersom det er denne etaten som er nærmest til å avsløre misbruk. Jeg vil understreke viktigheten av å forebygge og avdekke trygdemisbruk for å kunne opprettholde oppslutningen om gode velferdsordninger. Venstre har tidligere i mange debatter tatt opp utlevering av pasientjournaler og sensitivt materiale. Vi er også kritiske til det. Det er etter min mening svært betenkelig at et stort antall instanser, også kommersielle, skal ha tilgang til private opplysninger om oss. Koblingen mellom kommersielle interesser og sensitive personopplysninger er svært problematisk. Jeg er bekymret for et vedvarende økende press for å gjøre det enklere å samle, bruke og oppbevare personopplysninger om helse. Det er etter min mening betenkelig at pasienter ikke kan ha trygghet for at fortrolig informasjon forblir mellom lege og pasient. Det er avgjørende at helsevesenet har tillit i befolkningen. Engstelse og utrygghet kan oppstå når opplysninger som er gitt i fortrolighet til helsepersonell, blir videreformidlet til ulike aktører uten at pasienten selv har kontroll. Jeg vil videre vise til at Datatilsynet også peker på faren for at pasienten ikke lenger kan stole på konfidensialiteten hos lege eller behandler. Det er også litt betenkelig. Venstre er enig i innstrammingene i regelverket, men mener at det må gis strenge regler om hvem i Nav-systemet som kan innhente opplysninger og hvordan de skal innhentes, hvordan de skal oppbevares og hvem som har tilgang til dem. Pasienten/brukeren må få informasjon om de opplysningene som innhentes, over hvor lang tid dette skal foregå, og hva som skjer med materialet i ettertid. Ellers har en del av debatten i dag dreid seg om karantenetid. Jeg har personlig litt vanskelig for å skjønne hva Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti mener med dette. Jeg skjønner utmerket godt de eksemplene som saksordføreren nevnte her. Men jeg er langt på vei enig i det Karin Andersen sa om at dette på mange måter blir en dobbelt straff, som jeg har litt vanskelig for å følge med på. Uansett må vi ha som bakteppe at de som begår misbruket, må få sin straff. Men er det rett å lempe dette over på sosialkontorene som må hjelpe, fordi de har et krav til uansett å måtte gi til livsopphold for å hjelpe dem som kommer ut i uføre? Selvfølgelig skal man ha sin straff, men en form for dobbelt straff, som karantenetid, har jeg liten sans for.