trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-11-19:
Kristelig Folkeparti stiller seg bak det som er sagt om at salg av alkohol fra lokale produsenter og markedsføring vil true vinmonopolordningen og reklameforbudet for alkoholholdige varer. Alkoholpolitikken, der Vinmonopolet og reklameforbudet er sentrale deler, bør ligge fast. Sannsynligvis er ikke intensjonen til forslagsstillerne å svekke den norske alkoholpolitikken. Isolert sett er noen gårdsutsalg med egenprodusert øl, vin eller sprit ikke det som velter alkoholpolitikken. Produsentene har i dag, med skjenkebevilling, lov til å servere egne produkter til sine gjester. Men hvis salg direkte fra produsent fører til at hele vinmonopolordningen faller, da har brått disse utsalgene fått svært store konsekvenser. At flere statsråder i den rød-grønne regjeringen har tatt til orde for slike utsalg fra produsenter, er litt overraskende. Men jeg er likevel glad for at helsekomiteen er enig med Kristelig Folkeparti i konklusjonen, og at helseministeren også har vært veldig klar i sin holdning her. Landbruksministeren har vist til Finland i denne sammenheng. Der har 49 gårdsutsalg blitt redusert til 36 på grunn av manglende lønnsomhet. Gårdssalg har skapt 100 arbeidsplasser, men de aller fleste av disse nye arbeidsplassene er knyttet opp til produksjonen og ikke til salget av produktene. I Sverige utredes det, som også representanten Toppe var inne på, om det kan åpnes for direktesalg av lokalproduserte alkoholholdige varer uten at dette kommer i strid med reglene for salgsmonopolet og EU-reglene. Denne utredningen skal være ferdig 1. januar 2011. Ifølge oppslag i svenske aviser de siste dagene tyder konklusjonen i utredningen på at de lokale produsentene også vil måtte selge tilsvarende produkter fra andre land. DN i Sverige skriver: «Gårdsbutiker ska inte bara tillåtas sälja egenproducerad alkohol. De ska också få sälja sprit, vin eller öl av andra tillverkare. Det är, erfar DN, slutsatsen i den utredning om gårdsförsäljning som snart läggs fram.» I Sverige ser det altså ut til man kun kan komme seg unna diskrimineringsforbudet i EU ved at gårdssalgene får rett til å selge egenproduserte drikker, men at de da også må selge egenproduserte drikker fra andre land i EU. Det vil i så fall være en gedigen uthuling av monopolordningen, og det håper jeg det ikke er noen som ønsker.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-11-19:
Ja.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-11-19:
Mange hundre pasienter har i år mistet sin terapitrening i basseng. Tilbudet er ikke erstattet av noe annet tilbud. De mistet dette tilbudet. De regionale helseforetakene oppfyller således ikke det som står i oppdragsdokumentene, heller ikke sitt sørge-for-ansvar. Statsråden sier i dag at pasienter skal få den rehabiliteringen de har behov for. Alt det jeg sier, kan dokumenteres. Det finnes hundrevis av pasienter som kan gjøre det på dagen. Mitt spørsmål til statsråden er: Når de regionale helseforetakene ikke følger oppdragsdokumentet, ikke gir et alternativt tilbud, hvilket ansvar har da statsråden?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-11-19:
Takk til saksordføreren for en grundig redegjørelse av representantforslaget fra Venstre. Dette er en sak som Venstre har jobbet lenge med, og som har sterk støtte bl.a. i reiselivsnæringen, og fra sentrale rød-grønne representanter, som saksordføreren var inne på. Vi ønsket nå å teste om det er en reell politisk vilje til å gjøre noe med lovendringen, men den gang ei. Soloutspillene fra landbruksminister Brekk, næringsminister Giske og rød-grønne representanter her på Stortinget har liten verdi. Det bør reiselivsbransjen merke seg. Venstre mener at satsing på lokal produksjon av mat og drikke basert på lokale råvarer er viktig for fremtiden til norsk landbruk, reiselivsnæringen og levende bygdesamfunn. Derfor bør vi også stimulere til økt lokal småskalaproduksjon av øl, vin og sider. Det offentlige virkemiddelapparatet, bl.a. gjennom Innovasjon Norge, har vært en viktig bidragsyter til en satsing på lokal produksjon av mat og drikke. Det viser seg imidlertid at regelverket knyttet til produksjon, distribusjon og servering ofte er en hemsko for at produksjonen skal lykkes. Ikke minst gjelder dette alkoholholdige drikker. Et eksempel er en siderprodusent i Hardanger, som representanten Toppe også var inne på, som fikk innovasjonspenger til utvikling av en siderfabrikk, inkludert en Internett-side som orienterte om fabrikken, men som ble nektet av Sosial- og helsedirektoratet å opplyse om sideren på Internett-siden. Dette blir litt underlig. Nå har enkelte representanter fra Arbeiderpartiet – i alle fall én – varslet om at vedkommende vil stemme for at småskalaprodusenter får selge egenprodusert alkohol i forbindelse med ny landbruksmelding, men altså ikke i dag. Forstå det den som kan. Avslutningsvis: Venstre vil i dag stemme for forslagene nr. 1 og 2 i innstillingen med den samme begrunnelse som Høyres Bent Høie ga, og på bakgrunn av svaret fra helseministeren.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-11-19:
Beklager president, jeg var litt treg. Departementet vil, som statsråden sa, gå gjennom regelverket og fremme forslag om endringer i alkohollovgivningen når det gjelder drikke på inntil 4,7 volumprosent. Det er positivt. Det er veldig bra. Med utgangspunkt i alle de tilbakemeldingene vi har hørt eller lest gjennom media fra rød-grønne statsråder og representanter, er vi på vei videre? Kan vi ane at man vil gå lenger, rett og slett over 4,7 volumprosent? Er det starten på noe i retning av Venstres forslag?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
Norge har lange tradisjoner for å ha en helhetlig alkoholpolitikk. De viktigste virkemidlene er bevillingssystemet, vinmonopolordningen, begrensede salgs- og skjenketider, bestemte forbud og påbud, herunder reklameforbudet, lovbestemte aldersgrenser og en restriktiv avgiftspolitikk. Disse restriktive virkemidlene har vist seg effektive for å nå de alkoholpolitiske målene. I Opptrappingsplan for rusfeltet har regjeringen sagt at disse virkemidlene skal opprettholdes. Det er viktig at vi opprettholder forbudet mot å reklamere for alkohol. Det finnes noen få nødvendige unntak, bl.a. for å gjøre det praktisk mulig å omsette alkohol til neste salgsledd. Vinmonopolet og selgere med salgsbevilling har lov til å informere forbrukerne om produktene de selger, på en svært nøktern måte. Det samme kan produsenter og grossister gjøre overfor sine kjøpere – det vil si grossister, butikker og skjenkesteder. Vinmonopolet er et anerkjent alkoholpolitisk virkemiddel. EØS-avtalen setter krav til monopoler. Blant annet kan vi ikke åpne for salg av alkoholholdig drikk over 4,7 volumprosent fra andre enn Vinmonopolet. Det ville i så fall sette hele ordningen i fare. Som komiteen påpeker, er vi kjent med prosessen i Sverige, og vi vil følge med på hva som skjer. Det er viktig at sterkere alkoholprodukter fra lokale produsenter i Norge er underlagt den samme kontrollen som produkter fra andre produsenter, det vil si kontroll gjennom det omsetningssystemet som Vinmonopolet representerer. Vinmonopolet ønsker å legge forholdene til rette for at norske småskalaprodusenter skal få omsatt sine produkter gjennom Vinmonopolet – og innenfor rammene av EØS-avtalen. Lokale produsenter har allerede mulighet til å skjenke egenprodusert alkoholholdig drikk som inneholder mer enn 4,7 volumprosent alkohol. Departementet har hatt på høring et forslag om også å tillate salg av egenprodusert drikk til og med 4,7 volumprosent. Vi tar sikte på å legge frem et lovforslag for Stortinget før jul. Jeg har forståelse for at bryggerier og lokale produsenter ønsker å informere kundene om produktene sine – slik produsenter av varer som ikke er alkoholholdige, kan gjøre. Alkohol er imidlertid ikke en alminnelig vare, men en vare som har store skadevirkninger. Vi som myndigheter har derfor et ansvar for å bidra til å begrense skadeomfanget ved alkoholbruk. Det er viktig at vi opprettholder dagens alkoholpolitiske virkemidler. Vi har lang og god tradisjon for å ta i bruk de virkemidlene som er mest effektive for å begrense skadeomfanget av alkoholforbruk. Det skal vi fortsette med.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
Det er noen faktorer som ligger i bunnen for hvordan vi kan håndtere det forslaget. Det ene dreier seg om, som jeg er veldig enig med Venstre om, at vi skal beholde vinmonopolordningen, og vi kan på en måte ikke utfordre den fordi den er det viktigste alkoholpolitiske virkemidlet vi har i Norge. Det andre er reklameforbudet, som er et totalforbud mot reklame for alkoholholdig drikk. Disse to forholdene er viktige å understreke og legge vekt på. Så når det gjelder hva Vinmonopolet og andre lokale produsenter kan gjøre, vil det være slik at man kan tillate salg av egenprodusert alkoholholdig drikk med opptil 4,7 volumprosent, hvis dette forslaget går gjennom i Stortinget, men ikke salg av lokalprodusert utover 4,7 volumprosent.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
Etter å ha hørt på en del av innleggene finner jeg grunn til å slå fast at jeg er opptatt av at pasienter som har behov for det, skal få tilbud om nødvendig rehabilitering og opptrening. De regionale helseforetakene har imidlertid det samlede ansvaret for at innbyggerne får tilgang til likeverdige og gode spesialisthelsetjenester. Det gjelder også spesialisert rehabilitering der også fysioterapi inngår. Kommunene har ansvar for rehabilitering i kommunen, herunder fysioterapitjenester. Spesialisthelsetjenesten og kommunehelsetjenesten skal samarbeide om å sikre et godt tilbud til pasientene, og at tjenesten gis på et riktig nivå. Deler av tjenestene kan ligge i grenselandet mellom kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten, og må organiseres ut fra lokale forhold. Foruten tilgjengelig kompetanse vil også geografiske forhold påvirke hvordan tjenestene organiseres. I forslag til ny lov om kommunale helse- og omsorgstjenester foreslår regjeringen å lovfeste at kommuner og helseforetak skal inngå samarbeidsavtaler. Slike avtaler vil legge enda bedre til rette for å tilpasse og dimensjonere tjenestetilbudet i kommuner og helseforetak. Dette vil også gjelde for bassengtilbud. Rehabilitering blir særdeles viktig for å nå målene i Samhandlingsreformen. Regjeringen vil derfor legge stor vekt på dette i det videre arbeidet. Representantene foreslår at regjeringen sørger for at også poliklinisk fysioterapi inkluderes i den innsatsstyrte finansieringen, og at det gis mulighet for egenbetaling. Fysioterapi innen spesialisert rehabilitering inngår i dag i grunnlaget for beregning av DRG-poeng til de regionale helseforetakene. Forutsetningen er at fysioterapeutene er en del av et tverrfaglig team, og at slik helsehjelp utløser egenandel. Om lag 14 000 slike opphold er tatt med i beregningsgrunnlaget for innsatsstyrt finansiering i 2009. Men dette tallet viser ikke all poliklinisk fysioterapi som utføres i helseforetakene. For å skaffe oversikt over omfanget av poliklinisk fysioterapi i helseforetakene må aktiviteten først registreres og rapporteres. Det er stilt krav om slik rapportering i 2011. Jeg vil i den forbindelse be Helsedirektoratet om å gjennomgå fysioterapiområdet i spesialisthelsetjenesten.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
La meg først slå fast at Helse Sør-Øst har ansvar for alle pasientgrupper og å skaffe alle pasientgrupper et forsvarlig helsetilbud, enten det gjelder behandling eller det gjelder rehabilitering. Når det gjelder også ME-gruppen, er det klart at det er viktig at den behandlingen opprettholdes, eller at den i hvert fall ikke legges ned før et tilsvarende tilbud er etablert. Det mener jeg er en forutsetning for all type nødvendig behandling.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
I grunnlaget for ny nasjonal helse- og omsorgsplan som er lagt frem, og som nå ligger som nettbaserte høringsdokumenter, er også finansieringen til kommunene og ulike typer finansiering tatt opp. Men la meg bare slå fast at det er nettopp fordi vi ser at det er i skjæringspunktet mellom spesialisthelsetjenestens ansvar og kommunenes ansvar ikke minst for rehabilitering, at Samhandlingsreformen er så viktig. Derfor er det viktig at det er avtaler mellom kommune og sykehus. Derfor er det også viktig at kommunene settes i stand til å drive rehabilitering, Jeg mener at mye mer rehabilitering må skje i kommunene, slik som det f.eks. skjer i Trondheim kommune, hvor de har vært flinke til å bygge opp typer rehabiliteringstilbud etter sykehusopphold, slik at pasienter skal slippe å reise lange veier for å få nødvendig rehabilitering.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
Selvsagt har jeg ansvar for de regionale helseforetakene og gir nødvendige føringer i oppdragsdokumentet og foretaksmøter. Men samtidig er det også slik at det er et ganske klart skille mellom mitt politiske ansvar og hva som er den medisinske vurderingen i hvert enkelt tilfelle, og hvilket tilbud hver enkelt skal ha. Jeg har sagt overordnet at når det gjelder rehabilitering og de ulike rehabiliteringstilbudene, så skal de videreføres. Vi har år for år nå sagt at det skal videreføres minst på samme nivå som foregående år. Og jeg ser det som selvsagt at ikke tilbud avvikles før det er etablert et nytt, hvis ikke det er et tilsvarende eller alternativt tilbud som kan erstatte de tilbudene som er.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
Det er alltid veldig vanskelig å stå i Stortinget og vite hvilken enkeltperson man snakker om – det synes jeg er vanskelig. Men generelt vil jeg si at mange får hjelp, og at hjelpeapparatet er opptatt av å holde fast ved dem som er kommet inn i hjelpeapparatet. Siden dette tilfellet har vært i media, vil jeg si at slik har det også vært her. Så er det jo en diskusjon om hvilken type behandling den enkelte skal ha. Her må vi være tilstrekkelig tålmodige, prøve ny behandling igjen og igjen, og ikke gi opp, særlig gjelder det dem som er unge. I innlegget mitt gikk jeg gjennom en rekke tiltak som vi har satt fokus på, bl.a. når det gjelder tidlig intervensjon – dette er viktige tiltak. Men selvfølgelig er det også viktig å se at mange som er unge, faktisk har ganske lang erfaring i rusmiljøet, og dem er det ikke minst viktig å ta vare på.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-11-19:
Selv om denne saken er kommet til helse- og omsorgskomiteen, er det også en sak for næringskomiteen. Etter Fremskrittspartiets syn handler dette også om å gi distriktene, og da spesielt landbruket, muligheter – muligheter svært mange tidligere har hatt lange og gode tradisjoner i, som i mitt hjemfylke, Hedmark. Det prates mye om kortreist mat. Men enkelte steder, uten at dette er lov, forekommer det også kortreist brennevin. Dette er også et godt forslag til turistnæringen, i og med at de kan utvide sitt tilbud med lokalprodusert alkoholholdig drikke, i form av både øl, sider, vin og brennevin mfl. Det blir da muligheter til mange nye opplevelser og dermed nye inntekter. For Fremskrittspartiet er dette en sak der vi kan si velkommen etter til de fleste andre partiene. I vårt program hva gjelder landbruk, står det: «Det bør også legges til rette for at lokale produsenter kan produsere og selge egenproduserte alkoholholdige varer som øl, vin og cider direkte til kunder.» I dagens situasjon hvor det stadig blir færre og færre bønder, hvor landbruksøkonomien blir dårligere, hvor det nå står ca. 34 000 tomme gårdsbygninger, og hvor det er et strengt regelverk, er mange odelsjenter og -gutter tvilende til om de vil overta etter sine foreldre. Dette må vi gjøre noe med. Det samme gjelder delvis innenfor turistnæringen. Derfor ble jeg glad da jeg leste at landbruksministeren var positiv til produksjon og salg m.m. Men hva skjer? Når saken er oppe til behandling i dag, stemmer bl.a. Senterpartiet imot, selv om landbruksminister Brekk tidligere har sagt at direktesalg av alkohol fra gårdsprodusenter og mikrobryggerier vil gi store muligheter til verdiskaping og styrking av norsk matmangfold. Men når saken kommer hit, ønsker man ikke å være med på det – merkelig. Dette kan selvfølgelig skyldes flere ting, men det kan være at vi har statsråder som er for svake og ikke får fram gode saker, at vi har et senterparti som ikke ønsker at distriktene skal blomstre, eller at man mener at dette er fremskrittspartipolitikk som man ikke ønsker å støtte – uansett hvor godt forslaget er. Jeg tror ikke det er nok å ha sympati for et forslag, slik som landbruksminister Brekk har i denne saken. Man må kjempe for å vinne. For landbruket og turistnæringen ville dette vært med på å gi kreative personer en ny mulighet til enten å skaffe seg eller å sikre sin arbeidsplass. Tross alt er alkohol en vare som allerede er på markedet, en vare som alle kan kjøpe hvis man er gammel nok.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-19:
Stortinget skal behandle tre forslag om rehabilitering. To av forslagene går ut på å reversere avvikling av basseng og at basseng ikke skal legges ned før nytt alternativ er på plass. Det siste forslaget går ut på å inkludere fysioterapi i den innsatsstyrte finansieringen. Komiteen mener at forslagsstillerne tar opp viktige problemstillinger, og viser til at det å bruke basseng som en del av behandlingen gir gode helsemessige effekter. Komiteen er også enig i forslagsstillernes bekymring for nedleggelser av basseng. Det vises bl.a. til den samfunnsøkonomiske gevinsten som bassengtilbud gir ved at store pasientgrupper får bedre helse. Det har også helseministeren understreket i sitt brev til komiteen som ligger ved saken, der det også understrekes at det forventes at helseforetakene og kommunene sørger for å ha tilstrekkelig tilgang på basseng. Så er det kommunene og helseforetakene som må ta stilling til hvordan dette skal løses lokalt. Men de varselssignalene som er gitt, må tas på alvor, og derfor er det viktig å følge utviklingen nøye framover. Det foreslås også å inkludere poliklinisk fysioterapi i den innsatsstyrte finansieringen. Flertallet i komiteen avviser ikke forslaget i utgangspunktet, men mener det er viktig først å få en oversikt over omfanget av poliklinisk fysioterapi i helseforetakene, for så å ta stilling til om det skal inkluderes. Man viser også her til svaret fra statsråden, hvor det framgår at dette vil bli gjort i forbindelse med behandlingen av Samhandlingsreformen. Avslutningsvis vil jeg si at det er viktig at det kontinuerlig holdes et politisk fokus på habilitering og rehabilitering. For å sitere fra innledningen i den nasjonale strategien, som nå er under gjennomføring, for perioden 2008–2011, om rehabilitering. Der står det at rehabilitering ikke har den posisjon og prestisje som de overordnede helse- og velferdspolitiske målsettingene skulle tilsi. Den vedtatte strategien tar nettopp opp i seg å endre på dette. Når Stortinget til våren skal fatte beslutninger om gjennomføring av Samhandlingsreformen, må det nødvendige grunnlaget for å løfte rehabiliteringen legges. Sterkere politisk styring, individuelle planer, økt brukermedvirkning, forpliktende samarbeidsavtaler mellom helseforetakene og kommunene er noen av stikkordene. Dette kommer vi tilbake til i Stortinget når Samhandlingsreformen skal behandles til våren. Så jeg avslutter med det og viser til at komiteen foreslår at forslagene vedlegges protokollen.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-19:
Det er fremmet forslag om tiltak rettet mot ungdom som for første gang blir tatt med narkotiske stoffer, pålegg om å delta i et informasjonsprogram og et frivillig, forpliktende program om jevnlige urinprøvetester. Til slutt er det et generelt forslag om prøveprosjekter mot risikogrupper. I utgangspunktet er det bra med nye forslag om hvordan vi skal møte de veldig store utfordringene samfunnet har i forhold til et stadig økende problem med bruk av narkotika blant ungdom. Det er veldig viktig å sette inn tiltak raskt første gang ungdom blir tatt, slik det her er foreslått. I det grundige svaret fra helseministeren blir det redegjort for hva som gjøres på dette området nå, og det gjøres mye. Det er flere forsøksprosjekter under utprøving, bl.a. slike som det her er foreslått – ikke som de konkrete, men andre typer forslag. Jeg var selv for noen dager siden i Sortland kommune, hvor jeg ble presentert for ett av prosjektene som gjennomføres i Nordland, et samarbeid mellom fylkesmannen og Sortland kommune som heter Ungdom i svevet. Det er et prosjekt som også handler om tidlig innsats og raske reaksjoner. En viktig problemstilling som har vært omtalt i debatten, er det som helseministeren tar opp i brevet til komiteen som bl.a. går på om det vil være riktig å vedta et pålegg om deltagelse i et informasjonsprogram, som ett element i en problemstilling. Pålegg kan være riktig i noen tilfeller, men det er tvilsomt om det vil ha samme effekt overfor alle. Vi har fått Stoltenberg-utvalgets rapport om narkotika og ny narkotikapolitikk. Denne rapporten drøfter den typen forslag som her er tatt opp. Rapporten er nå sendt ut på en bred høring, og den vil komme tilbake til Stortinget i form av en stortingsmelding om ikke veldig lang tid. Jeg går ut fra at helseministeren kan orientere om det. Jeg avviser altså ikke i utgangspunktet noen av forslagene som her er tatt opp, men jeg mener at de bør ses i en helhetlig sammenheng. De bør forankres godt i fagmiljøene. Stortinget får anledning til å debattere og drøfte disse mulighetene når vi får dette tilbake i en helhetlig sammenheng.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2010-11-19:
Ja, da vil jeg ta opp forslaget.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2010-11-19:
I Samhandlingsreformen er rehabilitering et vesentlig punkt og er omtalt som særdeles viktig. Kommune-Norge ønsker Samhandlingsreformen velkommen, men de har noen vesentlige spørsmål. Det gjelder selvfølgelig økonomi, og jeg vet at det legges ned mange tilbud rundt i Kommune-Norge i disse dager. Siden rehabilitering er et så viktig område, som vi også har debattert her i dag, hva vil statsråden gjøre overfor kommunene for å sette dem i stand til nettopp å kunne sørge for gode tilbud til innbyggerne?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-11-19:
Sølvskottberget Rehabiliteringssenter i Oppland har fått penger fra helsemyndighetene for å utvikle og utbygge rehabiliteringskompetanse for ME-pasienter. Bakgrunnen var at det har vært og er et svært mangelfullt tilbud til denne pasientgruppen på landsbasis. Men nå står rehabiliteringssenteret i fare for å bli nedlagt fra januar 2011, fordi de har tapt anbud og ikke får forlenget sin avtale med Helse Sør-Øst, til tross for at det er stort behov for denne spesielle kompetansen. Mitt spørsmål til statsråden er om hun synes det er fornuftig at helsemyndighetene først bruker penger – mye penger også – på å bidra til at det blir bygd opp et så unikt tilbud, og at en deretter må lage et anbud som ikke ivaretar hensynet til å sikre viktig behandling for denne utsatte gruppen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Jeg har den glede på vegne av representantene Oskar Jarle Grimstad, Tord Lien, Per Roar Bredvold, Torgeir Trældal og meg selv å fremme et representantforslag om å tillate økt fangst av kongekrabbe.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Bakgrunnen for min replikk er at jeg vil gi representanten Slagsvold Vedum muligheten til å svare på spørsmålet fra representanten Myhre, slik at han denne gangen kan svare på det og ikke omgå det. Spørsmålet fra representanten Myhre var: I hvilket omfang har Senterpartiet fått gjennomslag i Regjeringen for sitt standpunkt om å si opp EØS-avtalen? For det er jo en del av Senterpartiets politikk. Og mitt videre spørsmål til representanten Slagsvold Vedum er følgende: Hva vil man da erstatte avtalen med? Vil man gå inn på systemet som Sveits har, at man framforhandler avtaler på hvert enkelt område innenfor samarbeidet – mellom da eventuelt EU og Norge? Når det gjelder den tråden, mottar vi råd om at vi i hvert fall ikke må gå inn på det feltet, for det blir et rimelig kaotisk system. Hva er det Senterpartiet vil erstatte EØS-avtalen med?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Representanten Lillian Hansen hadde et svært interessant innlegg, der hun helt avslutningsvis kom inn på hva som er Regjeringens politikk, mens resten av innlegget ble brukt til å prøve å late som om hun hadde greie på andre partiers politikk. Jeg vil sitere følgende fra innstillingen: «Komiteen viser til at vinteren 2009 var svært krevende for omsetningen av hvitfisk(…) (…) Man viser til hvor godt det fungerte for pelagisk fisk, og hvor godt det fungerte for laks. Videre har man sagt at man burde kunne se på det forvaltningsmessige – altså hvor stor forvaltningsbit en skal kunne legge til salgslagene. Da blir det svært underlig når representanten Lillian Hansen til slutt sier at vi skal få satt en riktig markedspris. Det er jo underlig at man overlater til en aktør å sette prisen. Det er nemlig ikke markedspris, det er en gitt pris fra en spesiell aktør, dvs. salgsleddet. Jeg vil stille følgende spørsmål til representanten: Hva vil man gjøre av endringer i råfiskloven, slik at vi slipper å få den situasjonen vi hadde i vinter, en gang til?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Da tar jeg neste replikk også. Den bygger for så vidt på det første svaret jeg fikk fra representanten Lillian Hansen. Representanten sier at hun synes ikke dette hører hjemme i denne debatten. Denne saken dreier seg jo om råfiskloven, og meg bekjent har ikke Regjeringen planlagt å fremme andre saker for denne komiteen knyttet til råfiskloven – i hvert fall ikke i nærmeste framtid. Jeg ser på fiskeri- og kystministeren, kanskje hun kan avkrefte senere hvorvidt det kommer en ny sak. Dette er jo nettopp anledningen vi har til å diskutere denne saken. Og da stiller jeg spørsmålet: Når mener representanten Hansen at vi skal få anledning til å diskutere råfiskloven? Representanten Hansen var oppgitt over det forslaget som ligger her. I forslaget ber en om at Regjeringen foretar en gjennomgang av råfiskloven. Hvorfor har ikke representanten tillit til sin egen regjering og det de vil komme tilbake til? For vi ber jo bare om en gjennomgang av loven.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Jeg synes det er trist at komiteens leder ikke har lest forslaget – og da må jeg nesten få lese forslaget for komiteens leder, slik at han får med seg innholdet: «Stortinget ber regjeringen foreta en gjennomgang av råfiskloven med tanke på forenkling og avbyråkratisering, herunder systemet med fastsettelse av minstepriser.» Det er jo nettopp det: Vi har ikke konkludert, for vi ser at disse mekanismene er krevende. Derfor ber vi Regjeringen foreta en gjennomgang for så å legge fram forslag til hvordan vi kan komme fram til en løsning som er bedre enn den vi har i dag, og den som vi har bak oss. Så var også representanten inne på den finansielle situasjonen Europa. Det er for lett bare å henvise til den, for vi har fått en ny situasjon knyttet til pangasusen, som har kommet i betydelig større grad inn i markedet. Vi har fått bygd opp vår egen torskebestand i Barentshavet, som også gjør at vi tilfører mer til markedet. Det er også med på å drive prisen ned. Da må vi finne bedre prismekanismer, som gjør at vi får solgt fisken vår til en så høy pris som mulig.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Nei, vi ønsker ikke å sette ordningen i spill. Vi ønsker faktisk å få på plass en ordning som gjør at vi i framtiden får en mer bærekraftig næring også på salgssiden. Det som er litt av problemet, er at vi har fått ulike priser. Det gjør at de som har måttet kjøpe da minsteprisen var satt høyt, og som nå har dette liggende inne på lager – de har faktisk måttet kjøpe det, fordi de ikke har noe alternativ – er nødt til når man i ettertid setter ned prisen, å selge med tap. Da kommer Stortinget inn i bildet og sier at da må vi gjøre noe med egenkapitalen til disse bedriftene. Det viser at dette ikke har fungert. Men så er vi åpne for og vil gjerne at Regjeringen foretar en gjennomgang, nettopp for å se om det kan være alternative måter å gjøre dette på. For hvis ikke representanten Aasland heller har sett at vi har utfordringer i tiden som kommer knyttet til salg inn mot markedene våre, da har vi virkelig et problem – hvis regjeringspartiene ikke er villig til å ta det inn over seg.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
En bedrift som selger f.eks. torskefilet, er faktisk nødt til å kjøpe torsk for å kunne produsere filet. Hvis du ikke kjøper den, må du legge ned bedriften din. Så enkelt er det. Så lenge man har et system der man har monopolvirksomhet på råfisken, er du nødt til å kjøpe gjennom salgslaget til den prisen det har fastsatt. Sånn er det dette systemet fungerer. Jeg antar at representanten Lillian Hansen ikke mener at vi skal legge ned hele filetindustrien oppe i Nord-Norge, bl.a., som følge av at prisen er for høy fordi den er satt i strid med det markedet er villig til å betale. Så jeg håper at vi i hvert fall kan enes om at vi må ha en pris som markedet kan ta inn produktene for. Det var ikke tilfellet i høst og i vinter, og det er det som gjør at du får bygd opp lager.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Spørsmålene mine til statsråden gjelder to felt. Det ene er fiskesalgslagenes rolle. Det kan jo i perioder settes en del spørsmålstegn ved en sammenblanding av salgslagenes rolle når de skal omsette fisk, og den forvaltningsmessige delen de i tillegg har. Når man i forskriften utvider dette til å gjelde alle marine ressurser, har man også lagt grunnlag for en enda større problemstilling. Mitt første spørsmål til statsråden er: Ser statsråden at det her kan være problemer, så det kan være behov for en presisering av det skillet som skal være mellom disse to tingene, prisfastsettelsen og det forvaltningsmessige? Mitt spørsmål nr. 2 er følgende: Er statsråden fornøyd med det systemet som i dag er knyttet til fastsettelse av minstepris, eller vil statsråden sørge for at det blir foretatt en gjennomgang?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Ja, vi har jo kunnet lese i media at flere fiskeoppkjøpere har hatt store økonomiske problemer, og enkelte har også villet legge ned sin virksomhet. Jeg skal ikke dra det videre, det får vi ta i en annen sammenheng. Men mitt spørsmål til statsråden er følgende: Statsråden var selv inne på meklingsinstansen i sitt innlegg. Meklingsinstansen var en prøveordning i 2007, fram til 31. desember 2008, da den opphørte. Statsråden sier at man har til vurdering å se på andre mekanismer for å fange opp den biten, eller hva man skal komme tilbake igjen til. Så spørsmålet mitt til statsråden er når vi kan forvente å få noe. Nå er det ett og et halvt år siden at det instituttet falt bort – altså 31. desember 2008. Vi har hele 2009 bak oss, og snart halve 2010. Når kan vi forvente å få en sak?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Vi skal også være forsiktige med å trekke bastante konklusjoner i den andre retningen – at minsteprisen ikke har hatt noe å si for dette. Når man opererer i et marked, er det selvfølgelig en sammenheng mellom hva man kjøper inn et produkt for og hva man kan selge ut et produkt for. Så den bastantheten gjelder nok begge veier. Mitt spørsmål til statsråden kan jo da være: Vil statsråden kategorisk avvise at minsteprisen kan ha hatt noe å gjøre med at enkelte har fått økonomiske problemer?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Først og fremst vil jeg si at det er positivt at vi har fått på plass en samfiskeordning. Jeg skal komme mer inn på det i mitt hovedinnlegg om en liten stund. En av grunnene til at vi ønsket å få dette på plass, var det sikkerhetsmessige aspektet. En annen grunn til det var lønnsomheten i næringen. Når det gjelder fiskeressursene, fiskebestanden, styrer man hvor mye som kan fiskes, gjennom et kvoteregime. Hvis to personer har hver sin båt og ønsker å fiske sammen, så får de nå lov til det, ut fra et sikkerhetsperspektiv og et økonomisk perspektiv. Men hvis samme eier har to båter, krever man altså at når man først har fisket opp kvoten til den ene båten, skal man dra inn igjen, skifte båt og dra ut med den andre båten for å ta kvoten til den. Spørsmålet mitt til representanten Lillian Hansen er følgende: Synes representanten at dette høres fornuftig ut, i et miljøperspektiv og i et økonomisk perspektiv?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Det er nettopp næringen selv som har kommet med innspill om akkurat dette perspektivet, som gjør at en del faller utenfor ordningen, fordi man nettopp ekskluderer eiere som har to båter. Det er næringen som har spilt inn dette. Jeg tror også representanten har fått innspill her, både fra media og sitt eget hjemfylke. I mitt eksempel spurte jeg representanten om følgende: Du eier to båter, og begge har kvoter. Hvis vi så ser dette i et miljø/klimaperspektiv, synes representanten det er fornuftig at når du har fisket med den ene båten, skal du dra distansen inn igjen – kanskje inn fjorden der du hører hjemme – for å hente en ny båt for å fiske på det samme stedet, men på et annet grunnlag?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Mitt spørsmål tar utgangspunkt i innlegget fra representanten Lange Nordahl, der hun viste til at det at samfiskeordningen burde komme på plass nå – i hvert fall argumenterte hun slik – utelukkende hadde med torskesesongen og lave priser, altså det økonomiske systemet, å gjøre. Da må jeg få stille representanten Lange Nordahl følgende spørsmål: Med det som utgangspunkt, hvorfor ønsker man ikke da at en fisker som eier to båter, skal få samle kvotene og bruke den ene båten på fiske? Det må da være mye mer økonomisk enn at han bruker to båter? Hvorfor skal denne personen utelukkes fra samfiskeordningen, når representanten selv bruker økonomi som argument for at samfiskeordningen bør komme på plass?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Her tror jeg rett og slett at representanten må hjelpe meg litt. Hun viser til den tidligere driftsordningen og at hun er redd for kvotehandel. Men det er altså snakk om samme person, det er den samme personen som har kvotene, men de er fordelt på to båter. Jeg regner med at representanten Lange Nordahl ikke er redd for at personen skal selge kvotene til seg selv. Det dreier seg altså om en person som eier to båter, men der hver kvote er linket opp mot båten, altså en kvote pr. båt. Spørsmålet er: Hvorfor skal ikke denne personen, som altså eier to båter med forskjellige kvoter, få lov til å samfiske disse?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Spørsmålet mitt til statsråden vil dreie seg om dette med statsstøtte, eller subsidier til fiskerinæringen. Det var vel representanten fra Kristelig Folkeparti som var inne på lønnsomhetsbiten og hvorvidt staten burde ta en større del av byrden etc. Jeg vil sterkt advare mot at vi igjen gjør fiskerinæringen om til en subsidienæring. Jeg vil også minne om at Regjeringen og Stortinget i forbindelse med innspill til grønnboken til EUs fiskeripolitikk nettopp la hovedvekt på at EUs subsidiepolitikk til fiskerinæringen måtte stanse, ja det står faktisk at den måtte stanses innen en gitt dato. Jeg synes det er fornuftig, for det er klart at vi må ha en næring som klarer å stå på egne ben. Vil statsråden bekrefte at Regjeringen vil føre en politikk som fortsatt vil sørge for at fiskerinæringen er den sunne og gode næringen som den er, og uten subsidier?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-05-06:
I likhet med representanten Eva Kristin Hansen gleder jeg meg også veldig til Høyres landsmøte i helga – jeg tror det blir en fin oppvisning, for et parti i stadig framgang. Men jeg vil egentlig besvare spørsmålet med noe av det utenriksministeren sa i sin redegjørelse, for når Regjeringa sjøl varslet i redegjørelsen at de har tid fram til høsten med hensyn til å vurdere evalueringen som gjøres i EU av datalagringsdirektivet, syns jeg også Høyre skal ta seg den tida. Hvis Regjeringa har tid til å vente på evalueringen, har også Høyre tid til å vente på den.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-05-06:
Den økonomiske krisa i mange av EU-landene diskuteres flittig, både i denne salen og utenfor denne salen. Det var også en del av den redegjørelsen som utenriksministeren ga, og det var også en del av den redegjørelsen han ga om generell utenrikspolitikk for ikke lenge siden. Det er ikke tvil om at den situasjonen som nå har oppstått, er alvorlig. Samtidig tror jeg det er viktig å være klar over to ting: Det ene er at det er lett for nei-partier – jeg registrerte det senest i en debatt i Politisk kvarter med Senterpartiets leder Liv Signe Navarsete for et par dager siden – å vise sin smule skadefryd over det som nå skjer i eurosonen. For det andre er det viktig å huske på at veldig mange av de landene som nå rammes, særlig Hellas, har stor skyld for problemene på egen hånd. Det er altså et system der man ikke har liberalisert økonomien, det er et system som ikke har gjennomført nødvendige reformer, og det er et system som er nokså gjennomsyret av korrupsjon. Transparency International sa at i 2009 forsvant 790 mill. euro i bestikkelser i Hellas. Det er viktig også å huske på at situasjonen for de landene som nå er i krise, sannsynligvis ville vært betydelig verre dersom vi ikke hadde hatt eurosamarbeidet og den solidariteten EU-landene nå viser med hverandre.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-05-06:
Både mitt parti og andre partier har gitt Regjeringa ros for at arbeidet med delelinja har kommet i havn etter 40 års diskusjoner. Jeg legger også merke til at utenriksministeren var snar med å si at dette arbeidet er noe som hviler på mange regjeringer, som har jobbet i lang tid for å få det resultatet som nå foreligger. Jeg tror ikke vår situasjon i forhold til delelinjespørsmålet hadde vært verre om vi hadde vært med i EU – som jeg føler ligger under representantens spørsmål. Jeg føler nemlig at vår innflytelse i Europa er veldig avhengig av at vi har et nært forhold til EU, gjerne gjennom medlemskap, men at vi også kan diskutere gjennom disse redegjørelsesdebattene hvordan vi skal forvalte vårt utenforskap, altså rammen av EØS-avtalen, rammen av den tilknytningen vi i dag har til EU. Jeg syns det er bra at vi har fått til en løsning i delelinjespørsmålet, men man kan jo også si som så at det er nå arbeidet begynner. Det er nå den virkelige diskusjonen kommer, f.eks. om hvordan de gass- og oljeforekomstene som man kan komme til å finne, skal forvaltes. Det er en jobb som ikke er unnagjort, sjøl om avtalen skal ratifiseres snarlig i Norge og Russland – eller kanskje det vil ta lengre tid før avtalen ratifiseres.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-05-06:
Utenriksministeren rettet i sitt innlegg kritikk mot meg fordi jeg tok meg den grenseløse frihet å gå tilbake til det som var utgangspunktet for de halvårlige EU- og EØS-redegjørelsene, nemlig at Stortinget i åpen sal skulle ha anledning til å diskutere viktige EU- og EØS-saker og hvordan de påvirker Norge. Det er helt åpenbart at diskusjonen om finanskrise og generell krise i Europa og i mange av EU-landene er en diskusjon som har pågått lenge, og som jeg diskuterte i mediene senest på tirsdag og i går ettermiddag. Og det er en sak som vi diskuterer ofte i denne sal. Senest hadde vi en grundig og god gjennomgang i forbindelse med debatten om den generelle utenrikspolitiske redegjørelsen 26. mars. Det betyr ikke at det er uinteressant å diskutere. Spørsmålet er bare hvorfor det er sånn at regjeringspartiene er så ukomfortable med at det som nå ønskes diskutert, nemlig hvordan Norge best kan ivareta sine interesser og sine posisjoner i forhold til EU, blir diskutert i åpen sal. Hvorfor er det vanskelig å diskutere det i åpen sal? Hvorfor er det vanskelig å bruke redegjørelsen til det redegjørelsen skulle bli brukt til?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-05-06:
Det har vært en god og interessant debatt, og jeg vil berolige dem som har mistenkt at jeg ikke har interesse for situasjonen i Hellas, og si at den situasjonen følger både jeg og mitt parti nøye, som alle andre. Jeg har også brukt store deler av min debattid i nasjonale medier denne uka til å snakke om nettopp denne situasjonen, fordi den er alvorlig, og det som skjedde i Hellas i går, er selvfølgelig også dypt tragisk. Når jeg valgte det fokuset jeg hadde i mitt innlegg, var det for å fokusere på det som Stortinget har mulighet til å komme i inngrep med når det gjelder innflytelse og posisjoner. Derfor syntes jeg det var litt merkelig at redegjørelsen fra utenriksministeren, som for øvrig var en god analyse, en god situasjonsbeskrivelse, som jeg også påpekte i mitt innlegg, først på side 13, av 17 sider, kom inn på det som var aktuelle EU- og EØS-spørsmål, som har betydning for Norge og Norges posisjoner. Det er helt åpenbart vanskelig for en regjering som er sammensatt av ja-partier og nei-partier – det er jo noe som kan komme til å skje i mange sammenhenger framover, uansett hvem som danner regjering i dette landet; her er det to nei-partier som endatil vil ut av EØS – å klare å forme en strategi som er konsistent. Representanten Bård Vegar Solhjell mente til og med at Norge burde ha en tilknytning som minner om den som Sveits har. Han sa i et replikkordskifte at det kunne være aktuelt, og da vil jeg bare minne om at Europaparlamentets komité for det indre marked nettopp gjennomførte en evaluering både av EØS-avtalen og de bilaterale avtalene til Sveits. Når det gjaldt de bilaterale avtalene til Sveits, ble de beskrevet som statiske, utilstrekkelige, tungvinte og problematiske, og det er kanskje ikke noen ledestjerne for Norges tilknytning til Europa. Det er heller ikke uventet at to nei-partier, som SV og Senterpartiet, ønsker å fokusere på det som akkurat nå ikke går spesielt bra i Europa. Desto viktigere er det at Stortinget gjennom denne debatten om redegjørelsen har en mulighet til å fokusere på hvordan norske interesser kan ivaretas i et Europa og i et EU som blir stadig mer komplekst, stadig mer uoversiktlig, og hvor det blir stadig vanskeligere, også ifølge utenriksministeren, å ivareta norske interesser og å bli hørt. Som utenriksministeren sa i replikkordskiftet vi hadde her i stad, skal man leve med forskjeller. Jeg har respekt for utenriksministeren, både faglig og personlig, men da mener jeg samtidig at det ikke kan være slik at vi i debatter i Stortinget, når vi velger ikke å følge det opplegget utenriksministeren vil at vi skal følge, får sterk kritikk, og da får vi høre det fra Stortingets talerstol. Det må være rom for at vi har ulike måter å legge opp våre innlegg på, ulike måter å debattere på, og jeg mener at vi gjennom en sterkere debatt om hva som faktisk foregår i EU de neste månedene, de neste årene – ikke bare det som har foregått siden forrige redegjørelse – kunne fått et storting som var bedre i inngrep med hvordan vi kan påvirke norske posisjoner i EU.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-05-06:
Jeg har ikke på noe tidspunkt i debatten ment at gjeldskrisa i Hellas og de finansielle problemene som der oppleves, er fortidas problemer. Snarere tvert imot er det en av framtidas utfordringer. Mitt poeng var at redegjørelsen i stor grad bærer preg av å ta opp ting som har skjedd i EU siden sist hva gjelder EØS-relevant lovgivning for Norge f.eks. Og til Svein Roald Hansen: Det er altså slik at på side 13 begynner redegjørelsen med: «Jeg vil nå omtale enkelte aktuelle EØS-saker.» Det var det som nettopp var mitt poeng. Jeg er av den oppfatning at denne redegjørelsesdebatten ikke skal være en sak mellom utenriks- og forsvarskomiteen og utenriksministeren. Det er jo nettopp derfor vi har denne debatten i en åpen sal, slik at alle komiteer kan delta med saker som er aktuelle på deres områder, som jeg opplever at enkelte av medlemmene fra andre komiteer også har gjort i denne salen. Det syns jeg er bra. Det bidrar til å vitalisere debatten om hva som skal være Norges posisjoner på aktuelle rettsakter framover.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Representanten Eriksen Søreide var opptatt av at man skulle være offensiv og tidlig ute i forhold til viktige EU- og EØS-saker, og det tenkte jeg jeg skulle gi representanten anledning til å være. Høyre skal jo ha landsmøte i helgen, og det er knyttet ganske stor interesse til og spenning rundt diskusjonen rundt datalagringsdirektivet. Det er mange partier som har gode diskusjoner rundt akkurat den saken, spesielt knyttet til det med personvern, men det jeg lurer på, er hva representanten mener om direktivet, og hva hun mener at Høyre bør gjøre med den saken.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-06:
I heile Europa er det no ein ekstremt alvorleg økonomisk situasjon, stor arbeidsløyse – stigande – ei gjeldskrise under oppsegling i ei rekkje land og ein alvorleg situasjon å handtere for landa. Eg må berre seie at det er nesten ikkje så eg kan tru det når leiaren av utanrikskomiteen snakkar om EU-debatten her i 10 minutt utan å nemne det i det heile. Så eit spørsmål. Eg reknar med at Høgre framleis ønskjer snarleg norsk EU-medlemskap, inkludert medlemskap i Den økonomiske og monetære unionen, og mitt spørsmål er: Korleis ville norsk ØMU-medlemskap påverke vår evne i Noreg til å handtere den økonomiske situasjonen vi har vore i, og er i? Ville det styrkje eller svekkje den? På kva måte kunne det eventuelt forenkle vår evne til å handtere den økonomiske situasjonen dersom representanten meiner at det hadde betra evna til å handtere han?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-06:
Først: Eg synest det er positivt at representanten Myhre les SVs arbeidsprogram. Han kan fortsetje med det – gjerne òg andre delar enn kapittel 11.9. Der står det at SV ønskjer å ha ei anna tilknytingsform til EU og har det som utgangsstandpunkt. Sveits, f.eks., har andre avtalar med EU. Noreg har hatt det tidlegare. Ingen av delane har ført til massearbeidsløyse. Tvert imot er det slik at Noreg har langt lågare arbeidsløyse i dag, og har hatt det lenge, enn det som er innanfor euroområdet og EU. Så er det slik at no er det i denne salen og i mange samanhengar etterlyst ein breiare gjennomgang av EØS-avtalen. Derfor har Regjeringa sett i gang ei vurdering av korleis avtalen tener norske interesser, korleis han fungerer i forhold til EU. Eg la merke til at representanten Høglund, frå same parti som representanten Myhre, nettopp uttrykte interesse for å sjå nærmare på om det er nødvendig med justeringar og endringar i EØS-avtalen. Eg trur at å sjå på det har brei støtte langt inn i Framstegspartiet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-06:
Eg hang nesten ikkje med på alle spørsmåla på slutten, men for å begynne med det første: Betyr det i så fall at representanten Astrup meiner at dei landa som ikkje er ein del av eurosamarbeidet, og som har hatt store problem, har vore inne i ein destruktiv spiral av proteksjonisme og devalueringar? Det er jo ikkje det som har skjedd. Noreg og andre land har jo samarbeidd med andre om handteringa, men vi har hatt større handlefridom i vår eiga handtering fordi vi kan bruke det fulle spekteret av penge- og finanspolitikken. Det har gjort det lettare. Det er svært viktig med eit tettare internasjonalt samarbeid om korleis ein forhindrar finanskriser, korleis ein regulerer finansmarknadene, og korleis ein òg sikrar betre stabilitet. Ein felles valuta ville ha gjort det vanskelegare for Noreg, og det viser seg å gjere det vanskelegare for dei landa som no slit innanfor euroområdet. Så til datalagringsdirektivet. Vi har hatt moglegheit til å påverke og fremme våre syn på førehand. Det har vore eit omfattande debatt i EU om det, og det går framleis føre seg ein omfattande debatt i EU-landa om det. Det er ei rekkje land som ikkje har ratifisert direktivet. Kommissærane har sett i gang ei evaluering, ein gjennomgang, av det. Det er altså ikkje sånn at moglegheita for å påverke er slutt. Tvert imot er det sånn at eit norsk nei til datalagringsdirektivet vil verte lagt merke til i Europa, det vil ha betydeleg innverknad på den debatten som går føre seg i mange land, og i den vidare EU-prosessen. Så det vil vere viktig om Høgre her seier nei no og følgjer SV og andre parti.