Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-10:
Takk til Høyre, som er samarbeidsvillige, for å få ting til å gli. Klimapolitikk handler om å slutte med å bruke fossil energi. Siden halvparten av norsk energibruk er fossil, trenger vi mer fornybar energi. Elsertifikatordningen skulle øke utbyggingen av fornybar energi, og det var en god idé. Men den ideen sporet av fra starten, da det dominerende tiltaket ble subsidier til grunneiere som bygger dyre vannkraftverk med hyllevareteknologi i små bekker. For sikkerhets skyld vil flertallet i dag forverre dette ytterligere ved også å gi sertifikater til bekkekraftverk på under 10 MW som ble bygd for ti år siden. Det meste av utbyggingen i det grønne nordiske sertifikatmarkedet har skjedd i Sverige. I forrige uke stanset altså Statkraft sitt vindkraftprosjekt på Fosen fordi strømprisen er blitt for lav. Mye tyder på at det vil bli vanskelig å få liv i den norske vindkraftutbyggingen igjen med dagens regime. Imens ligger norske skattebetalere an til å betale 50 mrd. kr for vindkraft i Sverige fram til 2035. De Grønne har lite imot at Norge bidrar til fornybarutbygging i Sverige. Men uten en plan for å bruke kraften til å erstatte fossil energi, uten å drive fram teknologi som verden trenger, uten å skape arbeidsplasser som kan ta over for oljeindustrien, mister elsertifikatene legitimitet i Norge. Folk flest ser ikke poenget med stadig større naturinngrep og ekstra strømregning for å produsere et planløst strømoverskudd som ender med å undergrave prisgrunnlaget for videre utvikling av fornybar energi. Vi må lage et støtteregime for fornybar energi som kan ta over for elsertifikatene vi har i dag. Riksrevisjonens rapport, som Stortinget behandlet i 2014, gir mange svar, og det samme gjør erfaringene fra andre land. Her er tre viktige kriterier for å få på plass en ny fornybarpolitikk som får utviklingen i Norge tilbake på sporet: For det første: Fossil energibruk må planmessig skiftes ut med fornybar energibruk. En ny energiplan må ta opp hvor mye fornybar produksjon vi trenger for å nå klimamålene, hva som skal dekkes av effektivisering, hva som skal gå til eksport, og hva som skal gå til kraftkrevende industri. Dette kan med fordel komme i den nye energimeldingen som regjeringen har varslet. For det andre: Videre fornybarutbygging må skje innenfor en samlet plan for bevaring av norsk natur. I dag søker altfor mange dårlige prosjekter om konsesjon. Det skaper et høyt konfliktnivå. Sverige og Danmark velger ut noen få områder som egner seg for utbygging, de reduserer konflikter, effektiviserer saksbehandling og tar vare på mer natur. Teknisk Ukeblad har anslått at Norge bruker 2 mrd. kr bare på konsesjonsprosesser, altså mer enn på å bygge ut vindkraft, på grunn av høyt konfliktnivå fordi vi ikke har prioritert natur og planlagt. For det tredje: Problemet er at elsertifikatene er teknologinøytrale, dvs. at de favoriserer billig, eksisterende teknologi. Det var ikke det vi trengte. Vi subsidierer i dag installasjon av utenlandsk hyllevareteknologi i vår vakreste natur. Det gir ikke teknologiutvikling, det gir ikke arbeidsplasser. Det er kanskje god grunneierpolitikk, men det er dårlig klimapolitikk og dårlig næringspolitikk. Tyskerne tenker motsatt. De bruker målrettede subsidier som de har rettet mot sol og vind, og i dag har det ført til at solteknologi og vindteknologi er reelle alternativer over hele verden. På veien har de skapt hundretusenvis av arbeidsplasser og kuttet klimagassutslippene sine med langt over 20 pst. Britene tenker også annerledes. De hadde et regime som var teknologinøytralt og lignet på vårt. Det har de forlatt og gått over til et teknologirettet regime som bl.a. favoriserer havvind. Det fører til at vårt eget Statoil drar til Skottland for å bruke det regimet til å utvikle store havvindprosjekter – de gjør det altså ikke hjemme, der de skulle gjort det. Miljøpartiet De Grønne har foreslått at Norge går inn for en tung havvindsatsing. Det forslaget ligger til behandling i Stortinget, og vi er spent på – særlig i lys av dagens situasjon – hvordan Stortinget vil reagere på det. For det er jo åpenbart at det er i en satsing som havvind at de store ressursene, de store teknologiutviklingsmulighetene og de store arbeidsplassmulighetene ligger – ikke i bekkeutbygging. Norge har fortsatt mulighet til å bli ledende innen utbygging av fornybarteknologi, men da trenger vi et regime som får på plass de forutsetningene som jeg har nevnt, og som gjør at vi både skaper arbeidsplasser, driver teknologi, løser klimaproblemene og bevarer norsk natur.