Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-06-10:
La meg først få takke forslagsstillerne fra Venstre for å sette en viktig sak på dagsordenen – selv om jeg mener at forslaget fra Venstre er lite realistisk i dagens bilde. Jeg synes også det er på sin plass å takke komiteen for et godt samarbeid, og saksordføreren for et godt utført stykke arbeid. Jeg synes også debatten på en ganske god måte har illustrert en del av de dilemmaene vi faktisk står oppe i, hvor det er ulike interesser som står imot hverandre. Jeg skal komme litt tilbake til det i mitt innlegg. Jeg deler bekymringen over at et for stort antall pågrepne og varetektsfengslede sitter for lenge i politiets arrester. De siste årene har andelen pågrepne som sitter lenger enn 48 timer i politiets arrester, vært økende. Gjennomsnittlig antall varetektsinnsatte har økt betydelig siden 2006, og det har vært en utvikling i retning av lengre sittetid. Årsaken til utviklingen er at vi ikke har nok fengselsplasser. Flere av talerne har vært inne på at det er en nær og avgjørende sammenheng mellom det antallet fengselsplasser vi har tilgjengelig, og varetektssoning, politiarrestbruk og oversitting. La meg likevel si at det er viktig også å ha i bakhodet de tunge hensynene som ligger til grunn for at personer skal kunne pågripes og holdes i varetekt. Vi har de senere årene hatt en betydelig vekst i alvorlige, straffbare handlinger begått av utenlandske statsborgere, der varetektsfengsling regelmessig fremstår som et nødvendig grep i straffeforfølgingen. Norsk politi har målrettet innsatsen mot de organiserte og grenseoverskridende kriminelle grupperingene, og i dag er ca. 59 pst. av de varetektsfengslede utenlandske statsborgere. Dette arbeidet har gitt resultater, men det har også medført et behov for nye soningsplasser og varetektsplasser. Etter mitt syn, har tidligere regjeringer ikke i tilstrekkelig grad lagt til rette for behovet for utbygging av fengselsplasser som følge av det endrede kriminalitetsbildet. Når vi diskuterer hvordan vi skal redusere tiden personer sitter i politiarrest, er det viktig å ha en bred tilnærming. Det viktigste hadde vært å få på plass tilstrekkelig antall fengselsplasser. Det reflekterer også en debatt vi hadde i denne sal i forrige uke, hvor kapasitetsutfordringene i kriminalomsorgen var meget sterkt adressert. For å forhindre en videre negativ utvikling i brudd på fastsatte frister for overføring fra politiarrest til fengsel foreslo regjeringen en kapasitetsutvidelse tilsvarende 88 plasser i løpet av 2014 i Prop. 1 S Tillegg 1 for 2013–2014. Disse ble vedtatt av Stortinget. Men vi trenger mer kapasitet i kriminalomsorgen, og det sies at det er omtrent 90 pst. belegg som vil være det optimale for å tilfredsstille politiets behov for varetektskapasitet og den fleksibiliteten en trenger i kriminalomsorgen. I dag ligger kapasitetsutnyttelsen på ca. 98 pst. Det er selvfølgelig et alternativ å dra ned belegget til 90 pst. Konsekvensen av det vil jo være en dramatisk vekst i soningskøen. Dette viser på en måte de rammene som vi til enhver tid må forholde oss til. Den ene beslutningen har konsekvenser for en annen type prioritet. Så er jeg naturligvis kjent med dommen i Oslo tingrett fra 2. juni i år, som representanten Nybø var mye inne på i sitt innlegg. Dommen er til vurdering i departementet, og vi har ikke bestemt oss for hvorvidt saken skal ankes. Men uansett endelig utfall, minner dommen oss om den uheldige effekten av den manglende kapasiteten innen kriminalomsorgen, og det understreker også behovet for gjennomføring av de tiltakene regjeringen har planlagt. Kort oppsummert kan jeg si, som jeg sa i forrige uke: Alt ville vært så meget bedre dersom tidligere regjeringer hadde prioritert bygging av fengselsplasser. Nå må vi gjøre den jobben også, og det skal vi gjøre. Så må jeg til slutt si at jeg synes det er godt å ha det som fremstår som et tilnærmet samlet storting i ryggen når vi skal gå løs på den formidable utfordringen – og jeg vil understreke det: den formidable utfordringen – som representantforslaget fra Venstre viser til, og som Stortinget nå vil bidra til å gi regjeringen noen arbeidsoppdrag knyttet til.