Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2012-06-04:
La meg først slå fast at Norge har et sterkt lokaldemokrati, og skal ha et sterkt lokaldemokrati – og, som representanten Skei Grande sa, lokaldemokratiet er betydelig eldre enn parlamentarismen. La meg legge til at lokaldemokratiet også er en viktig del av den norske modellen. Jeg hørte på den debatten som var i forrige uke om forholdet mellom stat og kommune. Det var en veldig spennende og interessant debatt. Jeg mener at slik skal vi behandle politisk både lokaldemokratiet og rollefordelingen mellom forvaltningsnivåene – som krever politisk smidighet og fleksibilitet og mulighet til å videreutvikle politikken og lokaldemokratiet. Kommunene er velferdsstatens tjenesteprodusent. Hvordan skal barnehageplasser fordeles? Hva slags eldreomsorg skal det være? Hvordan skal vi regulere ulike deler av kommunen? Dette besluttes av det lokale demokratiet. Organiseringen av lokaldemokratiet og forholdet mellom forvaltningsnivåene må være dynamisk, og det må være en fleksibilitet. Prinsippet om lokaldemokratiet har forankring i vår nasjonale lovgivning, og det er der det hører hjemme. Og la meg legge til at det er forskjell på lovfesting og grunnlovfesting. Grunnloven er et rettslig dokument som gir en del rettigheter. Man grunnlovfester prinsipper, overordnede prinsipper for staten, som kan håndheves av domstolene, og tar det inn i Grunnloven fordi det ikke skal forandres. Man gjør noe veldig statisk. Vi er i vårt land også veldig grunnlovskonservative på mange måter, selv om vi nå kommer til å endre språket. Å lovfeste betyr at vi endrer lover – og det kan vi gjøre hele tiden – ut fra utviklingen i samfunnet og de rammebetingelser som den gir. Når det gjelder ordlyden og intensjonen i Europarådskonvensjonen av 15. oktober 1985 om lokalt selvstyre, anser vi fra Arbeiderpartiets side, og vel også fra SVs side, det oppfylt på bakgrunn av den lovgivningen. Så er det interessant, og saksordføreren hadde en både problematiserende og veldig god gjennomgang av dette, at de land som har grunnlovfestet lokaldemokratiet, ikke nødvendigvis har et så veldig sterkt lokaldemokrati. Kanskje er Frankrike det beste eksempelet på dette. Det er også et spørsmål om det å grunnlovfeste vil styrke kommunene eller lokaldemokratiet. Grunnlovfesting vil kunne bety en fastfrysing av organiseringen av lokaldemokratiet på det tidspunktet som Grunnloven blir endret. Og hva er det egentlig i dag som vi blir bedt om å grunnlovfeste? Det kan kanskje hindre den dynamiske utviklingen av lokalpolitikk og behandling av saker lokalt gjennom ulike rammebetingelser i samfunnet, og det synes jeg er en god begrunnelse for ikke å stemme for det forslaget som nå ligger til behandling. Det er slik at staten har et overordnet ansvar, Stortinget har et overordnet ansvar, vi legger sentrale styringsrammer, og vi får politiske beslutninger om implementering lokalt, i tillegg til at stadig flere områder også blir lagt til det lokale demokratiet i kommune og fylkeskommune. Så vil jeg vise til det saksordføreren understreket, om at det under høringen kom fram at grunnlovfesting vil kunne endre praksisen for oppgavefordelingen i Norge. Hvis vi vedtar det, grunnlovfester vi i så fall dagens kommunemodell – eller gjør vi det? Men vi konkretiserer ikke hvilken type – kanskje en stagnering i dynamikken mellom stat og kommune som kan hindre en videre utvikling av vårt velferdssamfunn, som etter min oppfatning hele tiden både må forbedres og fornyes.