trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2021-04-14:
Jeg vil mene at vi skal ha en risikodiversifisering for dette fondet. Det betyr at vi ikke må ha et fond som plutselig får en betydelig nedgang fordi én næring eller ett område får tilbakeslag. Det mener jeg er det ansvaret vi har fremover. Det er klart at i det øyeblikket det blir mye mer lønnsomhet, vil sannsynligvis mange av de klimainvesteringene som gjøres, skje gjennom selskaper som har helt ordinær deltagelse på børsen. At mange flere selskaper går inn, at infrastrukturselskaper plasseres der vil være en helt naturlig del av utviklingen. Men denne politiske styringen og plukking av på en måte én sektor i stort monn, kan medføre at vi tar stor grad av risiko. Det kan medføre at vi har mindre penger i fremtiden til våre neste generasjoner, og det mener jeg vi må gjøre gradvis og stegvis. Det har egentlig vært litt av suksessmodellen for oljefondet, at alle endringer vi har gjort i vinklinger knyttet til dette, går stegvis og gradvis, vi prøver oss frem og passer på at kostnadene ved å drifte fondet ikke blir altfor store.
Erna Solberg (Høyre), 2021-04-14:
I Norge har vi god tannhelse. Vi har bedre tannhelse enn i mange av de landene som har en større offentlig finansiering av tannhelsen. Det betyr at systemene våre fungerer. Det betyr sannsynligvis at folkeopplysningen om å pusse tennene når man er liten, å sørge for å bruke fluor og alt det andre, har gitt mange gode resultater. Så vi har altså en god tannhelse generelt sett. Regjeringen har vært opptatt av at vi skal skjerme særlige brukere. Et av de store grepene som daværende helseminister Ansgar Gabrielsen gjorde, tilbake til den borgerlige regjeringen fra 2001–2005, var å etablere veldig mye lavterskeltilbud for tannhelse for rusmisbrukere, ut fra prinsippet om at de også må få lov til å tygge maten. Så det er gjort målrettede tiltak knyttet til dette. Vi har fortsatt som hovedtilnærming at vi går inn og hjelper dem som har størst utfordringer, dem som har størst kostnader, så det er prioriteringen til regjeringen. Vi har gitt både psykolog- og tannhelsetilbud til personer som har vært utsatt for tortur og overgrep. Det er styrket f.eks. i budsjettet i inneværende år. Vi har altså en tilnærming hvor det kanskje er aller viktigst å hjelpe de som får størst utgifter, og de som har helt spesielle årsaker til at de får det.
Erna Solberg (Høyre), 2021-04-14:
Vi er også opptatt av at folk med tannsykdommer og store tannutgifter og annet skal få dekket det. Det er alltid godt å ha en ekstra forsikring i livet, enten det er privat eller gjennom jobben, som gjør at når det skjer uhell og ulykker og man får store kostnader knyttet til det, er man forsikret. Vi har altså ikke funnet rom til å prioritere å gi generell tannhelsehjelp til alle – men det kan godt tenkes – i våre budsjetter. Det har heller ikke noen andre av de større partiene – på noe tidspunkt. Det er mange som har hatt det som forslag og snakket om det i valgkamper, men jeg har konstatert at gjennom de årene jeg har vært stortingsrepresentant, er det, i diskusjonen om tannhelsen og tennenes rolle i kroppen, ingen regjeringer som reelt sett har fremmet forslag om å gjøre noen dyptgripende endringer i dette. De har fulgt samme strategi som vi gjør, se på gruppene knyttet til dette mer målrettet. Så har jeg lyst til å understreke at vi har god tannhelse. Det kan være at vår måte å organisere tannhelsetjenesten på også gjør at folk forbereder seg godt på ikke å få hull i tennene.
Erna Solberg (Høyre), 2021-04-14:
Det er viktig å jobbe med å sørge for at folk har en inntekt de kan leve av, og at de faktisk har inntekt til å kunne betale uforutsette utgifter. Det er en del av den strategien som regjeringen legger til grunn når vi jobber mye med å få flere inkludert i arbeidslivet. Den største forskjellen i Norge i inntekt er mellom de som står utenfor arbeidslivet, og de som er innenfor arbeidslivet. Står man utenfor arbeidslivet, vil det være mye mindre sannsynlig at man mestrer uforutsette utgifter. Så er det rom for sosialkontor til å gi hjelp til den typen regninger hvis man er i en økonomisk situasjon der man trenger hjelp til tannbehandling og uforutsette utgifter, men mange vil ikke være i den situasjonen at de kvalifiserer for supplerende hjelp eller annet. Vi må alltid diskutere hvor store reformer det skal være, og hva vi har råd til når det gjelder generell behandling. Men vi mener at denne retningen, nemlig at de som har ekstra store utgifter til tannbehandling, kanskje begrunnet i sykdom eller ulykke, bør være en riktigere og mer målrettet måte å bedre tannhelsen på enn generelle ordninger, som f.eks. at man får dekket en eller to tannlegetimer i året.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-04-14:
Jeg bor på Langhus i Nordre Follo kommune. Vi var episenteret for det første utbruddet med den britiske mutasjonen i Norge, med utbruddet som startet ved Langhus bo- og servicesenter. På Fugleåsen på Langhus finner man også Norges største døgnhvileplass for langtransportsjåfører. Derfor stilte jeg et spørsmål til samferdselsministeren om smittevernet og sikkerheten her i slutten av januar. Da lokalavisen Østlandets Blad besøkte døgnhvileplassen i den forbindelse, var det rundt 100 utenlandske og én norsk bil som sto parkert der. Dette gir grunn til bekymring. Bekymringen ble ikke mindre da NRK i helgen meldte om at opptil 120 smittede utenlandske sjåfører kan komme inn i Norge hver uke, etter anslag fra Helsedirektoratet. Alle har unntak fra kravet om testing på grensen. De slipper også karantene. Mitt spørsmål er: Hvorfor er det ikke innført obligatorisk testing av langtransportsjåfører på grensen, slik FHI har anbefalt?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-04-14:
Ja, da tar heller statsministeren sjansen på at utenlandske sjåfører med smitte kan komme inn i mitt lokalmiljø. Jeg forstår ikke helt, for man har i tidligere svar til representanten Gahr Støre lagt så stor vekt på at man skal følge faglige råd, og her har FHI siden januar anbefalt at disse sjåførene skal testes på grensen. Dette handler ikke om at de skal settes i en ti dagers karantene. Vi forstår at ferske varer må komme inn i landet. Men vi har hurtigtest her på Stortinget. Det tar 15–20 minutter fra man blir testet til svaret er klart. Da vi hadde diskusjonen om testing inn til fødeavdelingene, sa helseministeren at tilgangen på hurtigtester ikke var et problem. Hvorfor kan man ikke bruke hurtigtester på grensen og teste langtransportsjåfører, slik FHI har anbefalt? Hvorfor vil statsministeren ta den risikoen for å få smitte inn i landet hver eneste uke?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-14:
Det er usikre tider, og vår jobb som politikere er å skape så mye forutsigbarhet vi kan i disse uforutsigbare tidene. Nylig klarte Senterpartiet og Arbeiderpartiet å presse regjeringen til å innføre en egen kompensasjonsordning for personer bosatt i Romania, Polen, Latvia, Spania, Sverige og andre EØS-land. Det velger da regjeringen å legge opp til at man skal bruke over en kvart milliard kroner på hver eneste måned. Samtidig sier regjeringen nei til å være med og trygge arbeidsplasser i Norge gjennom å forbedre permitteringsreglene. Synes statsministeren det er riktig prioritering å bruke over en kvart milliard kroner på personer som ikke er bosatt i Norge, samtidig som man sier nei til å styrke permitteringsreglene, som kan trygge arbeidsplassene i Norge?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-14:
Da kunne det vært interessant å be statsministeren også å redegjøre for hvilke andre EØS-land som har tilsvarende ordninger for nordmenn som jobber der, for arbeids- og sosialministeren kunne ikke fremvise det. Statsministeren gir inntrykk av at dette primært gjelder personer bosatt i Sverige. Det er over 80 000 personer som nyter godt av disse ordningene. Det store flertallet er bosatt i Øst-Europa – i Romania, i Latvia, i Polen, i Litauen – og det koster som sagt over en kvart milliard kroner. Regjeringen gjennomfører dette slik at de skal motta sykepenger selv om de er friske, men vi vet at nordmenn som mottar sykepenger eller andre ytelser fra Nav, er gjennom et ganske strengt kontrollregime som passer på at de ikke f.eks. jobber ved siden av. Hvilket kontrollregime ser statsministeren for seg at man skal ha for disse personene, de som mottar disse ytelsene? Eller skal det være sånn at kontrollregimet kun gjelder for norske arbeidstakere?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-14:
Jeg forstår statsministerens argumenter når det gjelder å få varer inn til landet, at vi må ha en varestrøm inn til landet, og at testing selvfølgelig kan ha sine utfordringer. Allikevel mener vi i Senterpartiet det hadde vært rett også når det gjelder lastebilsjåfører og trailersjåfører. Men så er det en ting til når det gjelder dette med lastebiltransport. Det er at man har mulighet for såkalt kabotasjekjøring, altså at man kan kjøre med innenlands oppdrag. Hvis man har en lastebil som kommer med varer f.eks. til Vestby, kan man ta seg innenlands oppdrag og kjøre fra Vestby til Bergen, fra Bergen til Trondheim, fra Trondheim til Oslo igjen og så ut – tre oppdrag innenriks. Der er det heller ingen testing. Norges Lastebileier-Forbund har tatt opp i flere runder med regjeringen at en burde i hvert fall hatt et system der de som skal ha innenlands kjøring, burde testes. Da er mitt spørsmål til statsministeren: Er det ikke et rimelig krav at de som skal kjøre kabotasje, altså ta innenlands oppdrag, burde testes, og at oppdragsgiver har et ansvar for at de trailersjåførene framover skal ta en test? Vil statsministeren gjøre noe med det?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-14:
Høyre og Fremskrittspartiet har hatt et hovedgrep i alle sine reformer, og det har vært stordrift og sentralisering. Da man skulle sentralisere politiet, kalte man det nærpolitireformen, men det ble tidenes sentralisering. Da man skulle sammenslå kommuner, kalte man det demokratireformen. Det ble tvang. Man har sentralisert skatteetaten, Nav, tingretter, høyskoler. Det har liksom vært et eneste stort fellesprosjekt – stordrift har vært svaret. Vi har fått og hatt tidenes mest sentraliserende regjering, og politikk har konsekvenser. I vår nordligste landsdel har man de siste to årene sett at man har mistet 7 746 innbyggere. Det er 7 746 flere som har flyttet ut av landsdelen, enn som har flyttet inn. I fjor høst kom distriktsnæringsutvalget, som skulle gå gjennom distriktspolitikken, se hva som er årsakene, og hvor viktig næringslivet er for bosetting og utvikling rundt omkring i hele Norge – et veldig interessant utvalg. Hvis man leser det som er skrevet, er det veldig tydelig tale, og jeg har lyst til å sitere: «Arbeidsplassene i offentlig sektor, og særlig i staten, er sentralisert i større grad enn i næringslivet.» At arbeidsplassene i staten er sentralisert i større grad enn i næringslivet, er altså en av konklusjonene til distriktsnæringsutvalget. Da er mitt spørsmål til statsministeren: Er statsministeren enig med distriktsnæringsutvalget i at det er staten som har sentralisert mest?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-14:
Det var et kreativt svar og en kreativ historieskriving. Så skjønner jeg at statsministeren ikke ønsker å svare på det som er konklusjonen til distriktsutvalget, at det er staten som sentraliserer mest. Det er distriktsutvalgets konklusjon, og det er sikkert litt ubehagelig for statsministeren å lese, for det er også en dom over hennes politikk. Det er sånn at staten har økt – fra statsminister Erna Solberg kom inn og de første seks årene hun satt sammen med Fremskrittspartiet, økte staten med 21 259 ansatte. Men det er bare det at det er en del kommuner som har gått i minus. De 261 kommunene som har tapt, har tapt 9 192 arbeidsplasser. Så det har vært en voldsom sentralisering med statsministerens politikk – flere og flere arbeidsplasser blir konsentrert på færre og færre plasser. Mitt politiske spørsmål til statsministeren er: Synes ikke statsministeren det er et problem at staten trekker seg ut av store deler av Distrikts-Norge?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-14:
Statsministeren og jeg er bare uenige om hvordan vi skal organisere den norske staten. Når man ser listen over de 260 – hvis man skal kutte ut Fredrikstad, hvis det er et problem å bekymre seg for utviklingen i Fredrikstad – ser man at det klassisk er små og mellomstore steder rundt omkring i hele Norge som har mistet arbeidsplasser. Så sier statsministeren at ja, men da kan vi løse ting digitalt. Da skal jeg ta et konkret eksempel. La oss ta Salangen. Det er et stort oppslag i dagens Verdens Gang om sentralisering av politiet. De som bor i Salangen, kommer selvfølgelig sikkert til politiet på politiet.no, men problemet er at når krisen er der, kommer ikke politiet. La meg sitere den lokale brannmannen: «Vi har jo ikke politiet her, så da kalles brannvesenet ut og er framme tidligere i de aller fleste tilfellene. Så vi fungerer som stedfortreder. Det er i hvert fall sånn vi opplever det.» Brannmannen anslår at det som regel tar én til to timer før politiet kommer fram til stedet. Synes statsminister Erna Solberg at det er et framskritt at politiet ikke kommer fram til stedet? Er det en del av den såkalte moderniseringen til Høyre?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-14:
Når man ser på statistikken – det er sikkert ubehagelig for statsministeren – når det gjelder politiet, ser man at antallet ganger de kommer senere til et skadested, er høyere og høyere. I 2016 var de først til skadested 68 pst. av gangene, nå er de først 61 pst. av gangene. Det er en konsekvens av at politiet trekker seg ut, og da er det deltidsbrannmannen og andre som må ta jobben i stedet. Men la oss gå over til en av regjeringens store prestisjereformer. Erna Solberg tvang igjennom fylkessammenslåing og laget den rare regionen Viken. Jeg har noen ganger lurt på hvorfor man gjorde det når folket var så imot. Hvorfor tvangssammenslå Troms og Finnmark når 87 pst. av befolkningen sa nei til sammenslåing? Erna Solberg ga jo i morgengave – ble det kalt – til Venstre at man skulle legge ned en lovlig distriktsnæring, pelsdyrnæringen. Det var ingen utredning, man bare la den ned. Var det hensynet til Venstre som gjorde at man tvangssammenslo til Viken og til Troms og Finnmark, eller var det av hensyn til at landets befolkning skulle få et bedre tilbud?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-14:
Jeg skjønner at statsministeren ikke har så veldig ønske om å forsvare den tvangssammenslåingen hun valgte å gjøre, eller som Høyre og Fremskrittspartiet valgte å gjøre. I går ble det presentert en ny meningsmåling av NRK Oslo og Viken, som Infact hadde tatt opp. Der sa 73 pst. av dem som bor i Østfold, at de ønsker å gå tilbake til Akershus, Buskerud og Østfold. 18,6 pst. støttet fortsatt at Viken skulle være ett fylke. Jeg hørte på innslaget, og der var en av Vikens «medmødre» med. Det var Ingjerd Schou, hun satt i rommet der man tegnet det nye kartet. Også hun sa at Viken egentlig var en dårlig idé, at Østfold fylke var en bedre idé. Er det sånn å forstå at Høyre har tvangssammenslått de fylkene, Høyres stortingsrepresentanter synes det er en dårlig idé, alle synes det er en dårlig idé, statsministeren vil ikke forsvare det, og den eneste grunnen er at man ønsket å ha makt og ville gi en seier til Venstre?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-14:
Da skjønner jeg at det ikke er statsministeren, Høyre og Fremskrittspartiet her i Stortinget som har ansvaret, det er buskerudpolitikerne som har ansvaret for at det ble en tvangssammenslåing av fylkene. Det synes jeg er litt rart, men det er vel sånn det er. Det er vel en av de tingene Erna Solberg håper på at vi klarer å få endret på, tenker jeg, når hun går ut av kontorene, for hun synes selv det ble en dårlig løsning. En annen ting som regjeringen har gjort: Det er mye snakk om skatt og avgift, men når man ser på skattegrep som har handlet om dem som har lang transportvei, har det alltid vært en skjerpelse, f.eks. har landets pendlere opplevd en kraftig skatteskjerpelse under statsminister Erna Solberg. De som er avhengig av kortbanenettet, har opplevd at avgiftene har økt så mye at flytilbudet har blitt dårligere rundt omkring i Norge. Og når man skulle gjøre ferjene mer grønne, tok ikke staten regningen, ferjeprisene har gått opp og har rammet dem som er mest avhengig av transport i Norge. Nå har regjeringen varslet en tredobling av CO 2 -avgiften. Har regjeringen i det hele tatt gjort beregninger på hvilke distriktskonsekvenser det kan ha?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-14:
«I Prop. 92 L(2020–2021) foreslår regjeringen følgende straffrie terskelverdier for befatning med narkotika: Heroin: 2 gram. Kokain: 2 gram. Amfetamin: 2 gram. Cannabis: 10 gram. Ifølge rustelefon.no, som er en offentlig veiledningstjeneste rettet mot ungdom, tilsvarer de foreslåtte terskelverdiene 80 brukerdoser kokain, ca. 20 brukerdoser amfetamin, 10 brukerdoser heroin og 50 brukerdoser cannabis. (2020–2021) Mener statsråden at rustelefon.no oppgir feil brukerdoser, slik han ga inntrykk av under Debatten på NRK?»
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-14:
Sist uke hadde jeg et godt møte med en polititjenestemann og en polititjenestekvinne som jobbet med forebyggende arbeid på henholdsvis Manglerud og Stovner politistasjon. De kunne fortelle at allerede nå, på grunn av de nye terskelverdiene, var det vanskeligere å utføre politiarbeid. Denne uken hadde de stoppet en som sto og røyket en joint, og sa at han ikke kunne stå her og røyke. Han hadde på seg brukerdoser tilsvarende det som var terskelverdiene. De visste at han var en dealer, og han sa: Ja, men dette er jo nå lov. Er statsråd Høie bekymret for at politiet nå sier, med så mange klare tilbakemeldinger, at det blir vanskeligere å slå ned på dealing og handling, og på gjengene? Ser statsråd Høie den bekymringen, eller mener han at de som jobber operativt i hverdagen i Oslo eller andre steder, tar feil?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-14:
Politiet er selvfølgelig fullstendig klar over hva som er reglene – vi har et veldig dyktig politi i Norge med dyktige tjenestekvinner og tjenestemenn, godt og velutdannet. Men de refererer det slik at man på gata allerede begynner å bruke de terskelverdiene, og at de som selger og omsetter narkotika, sørger for at de som dealer, har på seg de brukerdosene, og at det da blir vanskeligere gråsoner hele veien. Men til nå i denne reformen har ikke statsråd Høie klart å forsvare norsk politi nesten én gang. Kripos sier i sin høringsuttalelse til denne reformen: «Vi oppfatter avkriminalisering som et eksperiment med et høyst usikkert utfall.» Statsrådens eget fagorgan Folkehelseinstituttet sier i sin høringsuttalelse, gjentatt i en kronikk i Aftenposten, at det ikke er tilstrekkelig vitenskapelig begrunnet. Er statsråd Høie uenig med Folkehelseinstituttet og Kripos, eller er han enig?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2021-04-14:
Helsetjenesten har gjort en formidabel innsats under pandemien og omfordelt ressurser og tatt unna den store utfordringen som pandemien har gitt. Men det har også oppstått ventetider og helsekøer, som øker. Flere lever med smerte, med usikkerhet, og de venter på hjelp. Derfor sørget Fremskrittspartiet for at vi bevilget mer penger, slik at man kan benytte kapasiteten i den private helsetjenesten: 600 mill. kr i revidert i fjor og 250 mill. kr ekstra på årets budsjett. Problemet ser bare ut til å være at pengene brukes ikke til dette. Statsministeren svarte på spørsmål fra representanten Siv Jensen 14. oktober 2020: «Vi signaliserer mer kjøp, anbud og bruk av private.» Signalene ser dessverre ikke ut til å hjelpe. Flere private helseaktører melder om ledig kapasitet på fagområder der ventetidene har økt. Aleris i Bergen og Oslo har ledig kapasitet. Operasjonssalen i Bergen står tom, mens det er lange ventetider i Helse Bergen. Likevel blir det færre henvisninger, pasientsvikt, fra det offentlige helsevesenet. Fremskrittspartiet mener det er uholdbart at våre innbyggere må gå rundt med smerte og usikkerhet selv om det blir bevilget penger, og selv om det er ledig kapasitet. Fremskrittspartiets stortingsgruppe har vært i kontakt med Helsedepartementet om de kan redegjøre for status for bruk av pengene, men det kan de ikke. Mener statsministeren det er akseptabelt at mange i Norge lever i smerte og usikkerhet når det er bevilget penger og det finnes ledig kapasitet i den private helsetjenesten?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2021-04-14:
Da håper jeg det blir tatt tak i, for mens private har svikt i henvisninger fra den offentlige helsetjenesten, går de så det griner. Det er fordi det er sterk vekst i det privatbetalende markedet, altså pasienter som betaler av egen lomme, og helseforsikring. Fremskrittspartiet mener det er en svært uheldig utvikling at de som har tjukk lommebok, slipper kø, at de som har tjukk lommebok, får tilgang til medisiner og behandling som avslås i det offentlige helsevesenet. Uten tjukk lommebok ser vi at flere og flere tyr til innsamlingsaksjoner, som vi f.eks. har sett at foreldrene til lille Ulrik på 4 år, som har en øyesykdom som gjør at han kan bli blind, må starte med. Uten egne penger og uten innsamlingsaksjon blir mange henvist bakerst i køen, selv om kapasiteten fins i den private helsetjenesten. Mener statsministeren det er akseptabelt at folk må betale selv eller ty til innsamlingsaksjoner for å slippe smerte, usikkerhet og måneder og år i kø for å få hjelp?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2021-04-14:
Regnestykket for samfunnet av at folk er sykmeldte for å vente opp mot et år og mer på å få behandling, er rett og slett grusomt. La oss ta en sykepleier med ryggprolaps. Det er store smerter for den det gjelder. Oslo universitetssykehus har ventetid på denne operasjonen på 53 uker. La oss si at denne sykepleieren har en inntekt på ca. 500 000 kr i året. Behandlingen hos Aleris for å ta denne ryggprolapsen er 62 000 kr. Med andre ord vil samfunnet spare over 400 000 kr. Og ikke bare det: Den det gjelder, vil bli spart for store smerter. Mener statsministeren det er fornuftig pengebruk å ha folk gående sykmeldt når det koster småpenger å kjøpe behandling hos private aktører, slik at man kan redusere smerte og komme raskere tilbake i jobb?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2021-04-14:
Enten de jobber eller ikke, er i hvert fall smertene store, behandlingskapasiteten er der, og det handler om vilje. Barn og unge betaler en svært høy pris under pandemien. Over et år er borte – dyrebar tid i et ungt liv. Mye av det de har gledet seg til, høydepunkter, er enten amputert eller avlyst, enten det er konfirmasjon, russetid, skoleball eller andre tilstelninger. Det ropes varsko om barn og unges psykiske helse. Det har vært en tredobling av antall som søker hjelp for spiseforstyrrelser. Det er flere henvendelser, de er sykere enn før, og de er yngre enn før. Antallet som tar kontakt med selvmordstanker, øker også. Barn og unge som har hatt det vanskelig fra før, har fått det verre, og de tilbringer mer tid med voldsutøver og overgriper. Senvirkningene av pandemien kan bli svært alvorlige. Hva vil statsministeren gjøre for å hjelpe barn og unge i desperat behov for hjelp til å håndtere spiseforstyrrelser og andre psykiske utfordringer som følge av pandemien?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-04-14:
«Staten har forlatt oss»,» er bare ett av utsagnene vi har hørt fra ordførere når de skal beskrive regjeringens distriktspolitikk. Vi får meldinger om at vanlige folk opplever den sterkeste sentraliseringspolitikken på flere tiår, og statsministeren foreslår å fjerne og sentralisere trafikkstasjoner, fjerner og sentraliserer skattekontorer, fjerner og legger ned lokalt politi, tvangssammenslår fylker til regioner folk ikke har noen tilhørighet til, kutter i pendlerfradrag, øker avgiften for vanlige folk, men kutter i skatten til de rikeste. Folk opplever stadig større forskjeller mellom by og land og flyttestrømmen fra distriktene bare øker, og regjeringen nekter for at det er slik. Så jeg vil spørre statsministeren: Hvorfor er det slikt gap i forståelsen mellom vanlige folk der ute og regjeringen? Hva er det folk ikke forstår?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-04-14:
Det var altså dette folk ikke forsto. Da vi lanserte Arbeiderpartiets nye distriktssatsing for en tid tilbake med 60 punkter for en bedre distriktspolitikk, møtte regjeringens egen distriktsminister opp i Stortinget for å svare ut regjeringens egen jobb med dette. Da, plutselig, fikk vi altså høre at regjeringen straks skulle lansere en ny todelt distriktspolitikk, og at det lå høyt på regjeringens bord. Nå er dette en stund siden, og vi har ikke hørt noe mer om denne nye todelte distriktspolitikken og hva den skulle inneholde. Så kan statsråden gi oss – kall det – en løypemelding på hva denne todelingen av distriktspolitikken egentlig er for noe? Hva er det som skal todeles i regjeringens distriktspolitikk, slik statsministerens egen statsråd varslet?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-14:
SV har lagt fram en plan som viser hvordan vi kan kutte norske CO 2 -utslipp, klimagassutslipp, med over 60 pst. – tiltak for tiltak, tonn for tonn, krone for krone – et gjennomarbeidet klimabudsjett for årene fram til 2030. Vi har også lagt fram en plan for et rettferdig grønt skifte med den nærings- og industripolitikken som trengs for å gjennomføre en omstilling som kan ta oss bort fra oljeavhengighet, gjennom massiv satsing på grønne oppgaver til industrien og gjennom rettferdige løsninger, hvor vi kombinerer f.eks. det å gjøre det dyrere å forurense med tiltak for å fordele de pengene, sånn at vi kan holde både utslippene og forskjellene nede. Når vi nå har tatt på oss, samtlige partier, offensive klimamål for 2030, må alle seriøse partier ha en plan for hvordan det målet skal nås. Sist torsdag behandlet Stortinget regjeringens klimamelding. I beste fall fjerner den om lag halvparten av de utslippene regjeringen har forpliktet oss til å fjerne gjennom Parisavtalen – i beste fall, hvis alt av tiltak som nevnes der, gjennomføres. I går ettermiddag stemte regjeringspartiene mot samtlige forslag fra opposisjonen som kunne gitt større utslippskutt. De stemte i tillegg mot en rekke forslag som innebar konkretisering av regjeringens egne forslag og forpliktelser til å gjennomføre dem. Betyr dette at statsministeren og regjeringen er fornøyd med å komme halvveis til målet i 2030?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-14:
Nå synes nok jeg kanskje ikke at det er Senterpartiets klimapolitikk man skal strekke seg etter og måle seg mot. Min utfordring var jo SVs klimapolitikk som alternativet til regjeringens. Jeg vil vel si at selv om det er helt riktig at regjeringen kan vise til at vi har en kvotepliktig sektor, og at industrien og oljesektoren kommer inn under den, tror jeg ingen på ramme alvor tror at målene vil bli nådd i de sektorene uten en aktiv politikk for å få det til. Det betyr at vi er nødt til å ha en plan for industrien, og vi er nødt til å ha en plan for oljesektoren. Derfor er det jeg sa innledningsvis, helt riktig – regjeringen har kun lagt fram en plan for å komme halvveis til Paris-målene. Da må også statsministeren akseptere å få en tydelig utfordring fram mot valget. Vi har en plan. Kommer vi til å få se regjeringens plan også for industrien og oljesektoren, regjeringens plan for å komme i mål i 2030?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-14:
Statsministerens svar viser egentlig det som i stadig større grad kommer til å være skillelinjene i klimapolitikken. Etter hvert som færre og færre – heldigvis – mener at vi kan la være å gjøre noe, blir det en større og større debatt om hvordan vi kommer til målet. Det regjeringens klimamelding og statsministerens svar her viser, er jo en blind markedstro som ikke kommer til å ta oss til målet. Kvotemarkedet kommer ikke til å løse klimakrisen. Vi er nødt til, hvis vi skal ha en vellykket omstilling, å ha en mye mer aktiv nærings- og industripolitikk, en som gjennom sterkt statlig engasjement kan sørge for at vi blir verdensledende på grønn skipsfart, kan sørge for at vi får fart på karbonfangst og -lagring, batteriindustri, hydrogenindustri, bioindustri – alle de fantastiske mulighetene Norge har. Har statsministeren ikke ett eneste nytt utslippskutt å komme med før velgerne skal si sitt i september?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-14:
Mange av disse forslagene er bra, men det nytter ikke å være bare teknologioptimist, man må ha en teknologipolitikk som aktivt bidrar til at vi får mer av dette. Men la oss gå litt videre, for da regjeringspartiene skulle stemme over klimameldingen, stemte man altså ned 140 forslag fra den rød-grønne opposisjonen som kunne bidratt til betydelige utslippskutt. Man valgte konsekvent å ikke stemme for forslag fra opposisjonen, med noen veldig få unntak. Det var ett forslag regjeringspartiene valgte å stemme for, nemlig å si nei til kjøttavgift. Det som bare var litt rart med det forslaget, var at ingen har foreslått å innføre kjøttavgift. Det er et eksempel på at vi får en sånn innbilt kulturkrig istedenfor reelle klimatiltak og reelle uenigheter om ting noen har foreslått. Det er en ganske pussig måte å drive politikk på, særlig for regjeringspartier. Er det det som er regjeringens nye klimastrategi, å gå mot forslag som ikke fins? Og har dere i så fall regnet på utslippseffekten av det?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-14:
Det er jo fristende å minne regjeringen om at de aldri greier å dokumentere at regjeringens skattepolitikk har den typen positiv effekt på sysselsetting og næringsliv. Men den debatten skal vi få rikelig anledning til å ha fram mot valget. Summen av regjeringens klimapolitikk ser jo mørk ut. Man har altså kun tiltak for å komme halvveis til målet, man vegrer seg mot å føre en mer aktiv nærings- og industripolitikk for å få fart i klimautviklingen også i kvotepliktig sektor. La meg nevne en ting som knapt er berørt i klimameldingen. Det er solenergi. Norge har jo enorme muligheter for satsing på sol. Vi kan bygge opp en kraftfull solcelleindustri, og vi kan hente store mengder strøm fra solen. Allikevel stemmer regjeringspartiene mot en rekke forslag som kunne sikret en mer offensiv satsing på solenergi i Norge. Selv om det ser mørkt ut, burde det være mulig å slippe inn litt sollys. Så mitt spørsmål er hva grunnen er til at regjeringen har så lite å si om satsing på solenergi. Når skal regjeringen se lyset?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-14:
Det burde kanskje presidentskapet ta en runde på, president! Jeg har lyst til bare å avslutte der jeg begynte, for det som statsministeren sier nå, tror jeg egentlig avdekker det som er en hovedskillelinje i klimapolitikken akkurat nå. Statsministeren ser muligheten innenfor sol, men vil at markedet skal gjøre jobben. Vi vil nettopp ha et aktivt statlig engasjement, hvor vi legger strategier for å utløse det potensialet som vi ser fins, og som markedet ikke kommer til å klare alene. Jeg begynte med å si at ethvert seriøst parti må ha en plan ved dette valget for å nå 2030-målet, og at det regjeringen har lagt fram, bare tar oss halvveis til målet. Derfor er det jo et viktig spørsmål om Høyre og regjeringspartiene kommer til å komme med noe mer før valget, eller om det som det ble stemt over i går, er den klimaplanen Erna Solberg går til valg på.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2021-04-14:
Det som skiller klimasaken fra alle andre politiske spørsmål, er at dette er noe vi skal holde på med i veldig mange år framover. Det er ikke noe som gjelder én stortingsperiode, eller to stortingsperioder. Det gjelder i alle år fram mot 2050. Derfor er det som har vært det viktigste kravet fra bl.a. næringslivet, ikke nøyaktig hvordan vi gjør det, men at de skal ha forutsigbarhet, at de vet at noe varer utover én stortingsperiode. Da regjeringen la fram sin klimamelding, sto statsministeren i spørretimen og sa at hun ønsket å få til bredest mulig enighet, men at de først skulle starte med Fremskrittspartiet, for det var deres foretrukne partner i klimapolitikken. Hva de samtalene med Fremskrittspartiet førte til, vet jeg ikke, for de ble knapt enige om en eneste merknad og ikke et eneste forslag. Det vi senere så, var en regjering som heller ikke var villig til å lytte til noen andre – ikke til opposisjonen, ikke til de klimastreikende ungdommene, ikke til næringslivet, ikke til bøndene, ikke til fiskerinæringen. I går satt Stortinget i én time og stemte ned 500 forslag. Regjeringspartiene stemte ned alle sammen, med unntak av det ene om at man ikke skulle innføre kjøttavgift. Hvorfor er ikke regjeringen villig til å endre noe av sin politikk? Og mener statsministeren det hadde vært en fordel med en bredere oppslutning rundt klimapolitikken?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2021-04-14:
Der avslørte statsministeren at hun ikke har lest klimainnstillingen som ble behandlet i Stortinget i går. Det var 150 forslag som Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet sto sammen om – i tillegg til en rekke andre forslag som partiene hadde. Felles for dem alle var at man skulle ha klarere mål, mer aktiv næringspolitikk og mer sosialt rettferdig klimapolitikk. Det er tidligere blitt henvist til hvordan statsministeren i Norge ikke er så villig til å lytte til opposisjonen – i klar kontrast til Mette Frederiksen i Danmark. Det samme har vi sett i klimapolitikken. Mette Frederiksen har fått til Europas mest ambisiøse klimamål fordi hun har samarbeidet på tvers av blokkene. Hun har fått næringslivet med seg fordi hun har startet et partnerskap med næringslivet. Det er noe av det Arbeiderpartiet ønsket i Stortinget, men som regjeringspartiene sa nei til. Hva er grunnen til at statsministeren har sagt nei til et forpliktende partnerskap med næringslivet, som kunne gitt store utslippskutt og skapt massevis av arbeidsplasser i Norge?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-04-14:
Jeg vil åpne med et stort hurra for regjeringen, for NBIM og Tangen, fordi vi forrige uke fikk vår aller første investering i fornybar energi, i såkalt unotert infrastruktur. Endelig – jeg danset på bordet av glede! Gjorde statsministeren det også? Men det er et skår i gleden. Det følger av loven om Statens pensjonsfond at målet med investeringene skal være å oppnå høyest mulig avkastning, med en akseptabel risiko. Dette er et mål som ofte blir trukket fram som et argument mot å la fondet investere mer i miljørettede aksjer og grønn infrastruktur. Men i dag kan ikke fondet investere mer enn 120 mrd. kr i miljørelaterte aksjer. Begrensningene på fondets mulighet til å investere i disse og unotert infrastruktur samtidig som fondet gis anledning til å investere i olje og gass, bidrar til å redusere fondets avkastning. For nå er tallenes tale klar: I fjor hadde fondet en negativ avkastning på 25 pst. på olje- og gassinvesteringer. Samtidig hadde vi en positiv avkastning på over 34 pst. på miljøinvesteringene. Med andre ord sto miljøinvesteringene med 60 pst. høyere avkastning enn olje- og gassinvesteringene. Også i 2019 hadde fossilinvesteringene den laveste avkastningen, på 13 pst., samtidig som miljøinvesteringene hadde en avkastning på over 35 pst. Jeg kan fortsette – tallene viser akkurat det samme for 2017 og 2018, altså fire år med betydelig høyere avkastning enn fondets gjennomsnitt de siste fire årene, men bare en bitte liten miljøandel. Så hvordan mener statsministeren da at å fortsette å begrense fondets mulighet til å investere i miljørelaterte aksjer bidrar til å oppnå fondets mål om høyest mulig avkastning, når alternativet er å kunne danse enda mer på bordet over reell grønn vekst?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-04-14:
Avkastningen i en lang årrekke nå tilsier at investeringene synes å ha en svært akseptabel risiko, i motsetning til olje- og gassinvesteringene, som har gått med tap eller vært betydelig lavere enn gjennomsnittet til porteføljen. Både EU, USA og Kina skal nå akselerere det grønne skiftet, og de har satt netto null utslippsmål alle tre. Dette er den aller største delen av verdensøkonomien, og det er en helt ny situasjon i verden. Problemet er at det er for få gode prosjekter under utbygging. Mitt spørsmål er: Vil regjeringen åpne for at pensjonsfondet kan bidra til å finansiere nye fornybar infrastrukturprosjekter framover?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-04-14:
Jeg er takknemlig og glad for å høre at statsministeren ser at risikoen på fornybar er lavere, og at lønnsomheten er høyere. Da vil jeg understreke at få ting Norge gjør, kan ha så stor betydning for verden framover som hvordan vi investerer i Statens pensjonsfond utland framover. Mitt spørsmål er da: Er regjeringen klar for å trappe opp dette betydelig fra dagens beskjedne 120 mrd. kr – det rare er at 120 mrd. kr blir en mindre og mindre andel av fondet – med f.eks. 30-gangeren, dvs. 3 600 mrd. kr eller ca. en tredjedel av oljefondet? Hvor bør det målet ligge, etter hvert som oljefondet vokser i årene framover? Jeg vil høre om statsministeren er med på en opptrapping til en tredjedel.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-04-14:
Forskjells-Norge forsterkes av at hundre tusener har gått ned i inntekt, mistet jobben eller fått livsverket lagt i grus. Samtidig har mange milliardærer, ifølge Kapital i hvert fall, blitt enda rikere i 2020. Gjenåpningen kan ta tid. Det handler ikke bare om å fase ut smittevernstiltak, men at det skjer rettferdig. Og krisen har jo vist at velferdsstaten er vårt viktigste beredskapssenter. Så gjenreisingen av økonomien må gå hånd i hånd med en gjenreising – og styrking – av velferdsordningene våre. Så ser vi fra undersøkelser at folk som har lav inntekt, også har langt dårligere tannhelse enn dem som har bedre råd. Arbeidsledige, uføre og studenter ligger over snittet blant dem som har udekkede behov for behandling. Før pandemien viste tallene av en av tre utsetter tannlegebesøket av økonomiske grunner. Nå har vi over 200 000 ledige, og vi kan anta at enda flere ikke har råd. Når tennene ikke behandles som en del av kroppen, kommer forskjellene i samfunnet til uttrykk også i folks tannhelse. Folk som har dårlig råd, får ikke dekket helsebehovet sitt, og de må ta regningen for dette selv. Så vedtok Stortinget i 2018 at regjeringen måtte styrke norsk tannhelse og utjevne ulikheten her. Dette har regjeringen varslet å følge opp i en prioriteringsmelding. Den skulle ha kommet i fjor, men etter hva vi vet, har ingenting skjedd. Det er menneskelig å få hull i tennene, men store hull i velferdsstaten bør vi kunne gjøre noe med. Når kommer regjeringens oppfølging av Stortingets vedtak, og hvordan kan det forsvares at tennene ikke behandles som en del av kroppen i helsevesenet vårt per i dag?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-04-14:
Takk for svaret. Apropos det å tygge maten sin: Vi kunne lese på NRK tidligere i år om Nikolai som ble påkjørt av en elsparkesykkel så kjeven knakk og tenner ble ødelagt. Han fikk i utgangspunktet dekket kjevebehandlingen, det fikk han, men ikke tennene. Så han levde da på potetmos og suppe og lå an til å måtte betale dyrt for dette. Men Nikolai hadde ulykkesforsikring gjennom jobb. Da sa han følgende: «Det er utrolig å tenke på at det kan ha vært avgjørende for meg at ulykken skjedde på vei hjem fra jobben.» Hva er den logiske, eller kanskje medisinske, forskjellen mellom kjeve og tenner? Og mener Erna Solberg at kun de som har råd eller flaks – som Nikolai på en måte hadde, flaks i uflaks – skal få dekket tannbehandlingen?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-04-14:
Nå er heldigvis Rødt kommet på Stortinget, og vi har en plan i våre budsjetter for å fase inn gratis tannhelse for alle. Vi gjør det naturligvis ved å hente inn noe penger fra dem som har mer enn nok per i dag – stor formue, store inntekter. Da får man råd til å bygge ut velferdsstaten og innføre nye reformer som sikrer at alle, uavhengig av inntekt og hva man måtte ha å rutte med, kan få en god tannhelse. Ifølge DNB tar en del mennesker opp forbrukslån for å takle uforutsette utgifter, og det kan også være – det vet vi – store tannlegeregninger. Når det er sånn at en del folk som kanskje har uflaks, kanskje har dårlig råd, må ta opp forbrukslån for å dekke tannlegeregningen, ser statsminister Solberg at det kanskje da er en stor mangel, eller kanskje et gapende hull, i velferdsstaten som burde tettes også gjennom politiske vedtak og tiltak?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-04-14:
«Det har vært en økning i antall nedlagte skoler denne stortingsperioden. Skoleåret 2019–2020 ble det lagt ned hele 53 grunnskoler. Årsakene til skolenedleggelser er sammensatte. Manglende tilgang på kvalifiserte lærere er én årsak. Overgangsperioden for nye kompetansekrav utløper i 2025 og nyutdannede lærere er en mangelvare, og de har undervisningskompetanse i færre fag enn de tidligere allmennlærerne. Dette vil trolig føre til ytterligere sentralisering. Er statsråden komfortabel med en slik sentralisering av skoletilbudet?»
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-04-14:
Jeg takker for svar. Gode skoler i lokalmiljøet, med kvalifiserte lærere der folk bor, er av stor verdi, og utover det faglige er det å opprettholde skoler mange steder et spørsmål om å opprettholde bygda, grenda og nærmiljøet. Skolestruktur er et tema flere plasser, f.eks. i Ringsaker. Skolestrukturen bestemmes lokalt, med rette, men nasjonal politikk setter rammene og utfordrer lokaldemokratiets handlingsrom. Senterpartiet er bekymret for konsekvensen av regjeringens politikk for muligheten til å opprettholde nærskoler. Senterpartiet tror ingen elever eller foreldre ivrer etter å gå på kommunens eller landets største barneskole, men når skolene blir stadig større, kan dette bli skolehverdagen for flere elever. Kan statsråden vise til faglig belegg for at store skoler er av bedre kvalitet enn mindre, eller ser statsråden at nærskoler har kvaliteter det er viktig å bevare?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-04-14:
Senterpartiet opplever at det er et manglende faglig belegg for å forsvare sentralisering av skoler, og hvis det er et krav vi skal fire på, er det definitivt kompetansekrav med tilbakevirkende kraft, for det underkjenner nettopp erfaring og tidligere utdanninger. Senterpartiet ønsker en utvikling og satsing framfor avvikling og nedlegging. Koronapandemien har vist oss hvor sårbare vi er der det er høyt smittepress med mange mennesker samlet. Mindre grupper av mennesker er eneste løsning for å holde smitten under kontroll. Det har også minnet oss på hvor viktig det er med gode relasjoner, hvor viktig skolen er for barna. Læring er en viktig del av skolehverdagen, men aller viktigst er selvsagt det sosiale samværet med venner og klassekamerater. En trygg hverdag er en forutsetning for å lære og leve. Ser statsråden at det er mange goder ved å ha en desentralisert skolestruktur med flere nærskoler, og at det er et poeng å satse på både små og store nærskoler i hele landet?
Guri Melby (Venstre), 2021-04-14:
Det er ingen tvil om at nærskolen betyr kjempemye for et lokalsamfunn, og jeg forstår veldig godt at mange kjemper for å beholde nærskolen, for det betyr noe for hva slags livsgrunnlag man opplever at man har i en bygd. Samtidig synes jeg at det representanten antyder, er at vi kanskje da må fire litt på kravene våre til kompetanse for å sikre at det skal være mulig å drive skoler i hver eneste bygd, og det mener jeg også blir feil. Jeg mener at barn som vokser opp på små steder med små skoler, også har rett til at vi stiller akkurat de samme forventningene og akkurat de samme kravene til det opplæringstilbudet de skal bli gitt. Jeg har selv vokst opp i en liten bygd og gikk på en skole med under 100 elever. Jeg er veldig glad for at det er de samme kravene som gjelder for lærere som jobber på den skolen, som det er på store skoler. Jeg mener fortsatt at dette er vurderinger man må gjøre lokalt. Regjeringen gjør det vi kan for å stille opp og sikre at det er nok kvalifiserte lærere, og vi skal sikre kvalifiserte lærere for barn i både bygd og by.
Guri Melby (Venstre), 2021-04-14:
Det er egentlig interessant dette begrepet nærskole og hva man legger i det. Jeg bor selv kanskje 20 meter unna den skolen jeg håper at mine barn skal gå på. Det er da en nærskole for meg – med 800 elever, så det er en svær skole. Det er helt riktig som representanten sier, at vi har vel egentlig ikke noe entydig kunnskapsmessig belegg for å si verken det ene eller andre, verken at små skoler gjør det bedre enn store, eller omvendt, at de store skolene gjør det bedre. Det vi vet, er at små skoler ofte kan være ganske sårbare, nettopp fordi man da har veldig mange færre ansatte, det blir færre å spille på, det blir mye mer sårbart og mye mer opp til den enkelte. Men jeg vil fastholde at det er viktig at kommunene selv får lov til å bestemme hva slags skolestruktur de kan ha. I områder der befolkningsstrukturen endrer seg, altså når folk flytter på seg, må vi faktisk sørge for at velferdstilbudene er der folk bor. Så det vil være en avveining i den enkelte kommune om viktigheten av å opprettholde en mindre skole opp mot andre hensyn.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-04-14:
«Ifølge Brønnøysundregistrene var det i tidligere Asker og Bærum politidistrikt 402 ansatte i 2015. Ved Røyken og Hurum lensmannskontor, som den gang lå i Sør-Øst politidistrikt, var det 37 ansatte i 2015. Per dags dato er det 342 ansatte i Asker og Bærum, mens det er ingen ansatte i Røyken og Hurum. Hvorfor er det, til tross for befolkningsvekst og ambisjon om et tilstedeværende, kompetent og effektivt nærpoliti der befolkningen bor, sentralisert bort nær ¼ av alle politiansatte fra kommunene Asker og Bærum gjennom nærpolitireformen?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-04-14:
Jeg takker for svaret, men den virkelighetsbeskrivelsen som statsråden gir, beskriver en helt annen virkelighet enn den folk som bor i Asker og Bærum, eksempelvis på Hurumlandet, opplever. De opplever ikke at det er blitt et mer tilstedeværende politi gjennom de endringene som er blitt gjort. Tvert imot er det blitt reduserte åpningstider. Røyken og Hurum lensmannskontor er ikke åpent per dags dato, og hva som skjer med det, er fortsatt uavklart. I Asker, en kommune med nesten 100 000 innbyggere, er politikontoret åpent to dager i uken fra kl. 09 til kl. 14. De patruljene som nå betjener Hurumlandet, får vi beskjed om mangler lokalkunnskap. De kommer enten fra Sandvika eller til og med fra Stovner. En mangler den lokale tilstedeværelsen som en hadde med de lokale politifolkene tidligere, som kjente lokalmiljøene sine. Det er borte. Folk mister trygghet, de mister tilstedeværelsen. Hvordan mener statsråden at det har bidratt til å styrke polititjenestene for folk i Asker og Bærum?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-04-14:
Det politiet selv skriver på sine nettsider, er at hvis en skal levere en anmeldelse, enten det gjelder vold, svindel, trusler eller datakriminalitet, skal det skje ved personlig oppmøte. Det er helt riktig, kriminalitet skjer om kvelden, det skjer i helgene. Hvis det skjer etter kl. 14 en arbeidsdag, og hvis det skjer i helgen, må folk i Asker og Bærum inn til politistasjonen på Grønland for å levere politianmeldelse. Til det at en styrker de viktige områdene: Vi hadde nettopp en sak i VG som dokumenterer en dessverre negativ utvikling når det gjelder ungdomskriminalitet – 40 pst. økning i voldsanmeldelser blant ungdom under 18 år. I Bærum har de én dedikert etterforsker for ungdomskriminalitet, i Asker har de ingen. I Politidirektoratet har de 15 kommunikasjonsmedarbeidere. Mener statsråden det er en riktig prioritering for å sikre folks trygghet og et mer tilstedeværende politi i Asker og Bærum?