trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg vil minne om at mitt spørsmål hovedsakelig gikk på å bedre den fysiske helsen gjennom systematisk og relativt høyintensiv trening, der en 80-åring på tolv uker lett kan få samme muskelstyrke som en 40-åring. Vi vet at andelen eldre øker kraftig, og det som øker først, er andelen 65–75-åringer, så det nytter ikke å vente til folk blir i dårlig form med å sette i gang tiltak. Hva vil statsråden gjøre for at den andelen som øker mest nå, 65–75-åringer, kan bli i god form også når de er 80 år?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Først vil jeg takke statsråden og representanten Jacobsen for gode treningstips. «Antallet personer med en demenssykdom øker i åra framover og utgjør allerede en økonomisk utfordring for mange kommuner. Toppfinansiering av særlig ressurskrevende tjenester bortfaller når brukeren fyller 67 år. Fra da av gjelder de vanlige reglene for overføringer til kommunene, som langt fra samsvarer med de reelle utgiftene kommunene har knyttet til pasienter med særlig høyt bemanningsbehov, bl.a. på grunn av utagerende adferd. Er statsråden enig i at dette utgjør en stor utfordring for mange kommuner, og hvordan vil statsråden bistå kommunene i å sikre disse menneskene et mest mulig verdig omsorgstilbud i åra framover?»
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
For det første synes det som om statsråden har et bilde av hvor krevende situasjonen er, som samsvarer godt med slik vi ser det. Det er et godt utgangspunkt. Da blir resten et spørsmål om prioritering og om å gjøre de riktige tingene. Enkelte av disse som nå krever aller mest ressurser, krever en-til-en- eller to-til-en-bemanning døgnet rundt. Dette representerer utgifter til hver enkelt som beløper seg til flere millioner kroner. Når kommunen etter at folk har fylt 67 år, mottar vesentlig mindre støtte fra staten, er det klart at dette utgjør en stor utfordring. Er statsråden bekymret for at kommunene her får utfordringer som kan variere veldig mye – ut fra tilfeldigheter eller hvor mange det er i den enkelte kommunen som trenger hjelp?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Gode dagtilbud for demente kan ha en forebyggende effekt og er veldig viktig for livskvaliteten. Er statsråden egentlig glad for at Stortinget har bedt regjeringa om å sørge for at det statlige tilskuddet til slike plasser ute i kommunene skal økes fra 30 til 50 pst.? Til slutt: Veldig mye handler om penger. Når regjeringa sjøl sier i sin demensplan at det vil bli dobbelt så mange med demens i løpet av 30–40 år, innser da statsråden at det er nødvendig å styrke kommuneøkonomien betydelig for å kunne møte disse oppgavene?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Fra én vikar til en annen tillater jeg meg å stille følgende spørsmål til eldre- og folkehelseministeren: «For mange eldre er frivilligsentralen både blitt et uformelt treffsted, et sted der en kan få praktisk hjelp, men også et sted den enkelte kan bidra med sin arbeidsinnsats og kunnskap. Til tross for utallige advarsler overførte regjeringen bevilgningene til rammetilskuddet i 2017, og nå er resultatet tydeliggjort i redusert støtte, ifølge undersøkelser fra Norges Frivilligsentraler. Vil statsråden bidra til at sentralene igjen får sin rettmessige plass i statsbudsjettet?»
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg takker for svaret og en grundig redegjørelse for den endringen som ble gjennomført. Men for de eldre som opplever at deres frivillighetssentral får mindre penger, hjelper det ikke at intensjonen var at bevilgningene skal opprettholdes. Vi snakker veldig ofte i denne salen om hvor viktig det er at eldre hjelper eldre, at eldre kan være aktive, at de har et sosialt fellesskap, at vi vil bekjempe ensomhet, og at ikke alt kan løses av staten. Frivillighetssentralen er et glimrende verktøy for å oppnå alle disse målene. Mitt inntrykk var at dette nærmest var en teknisk endring; man skulle bare flytte bevilgninger fra staten til kommunene, men for frivillighetssentralene skulle det ikke være noen forskjell. Tvert imot skulle man gjerne få en styrking. Da blir mitt spørsmål: Hvorfor i all verden skulle man da gjennomføre det – hvis målet uansett var at frivillighetssentralene skulle få disse pengene? Hadde det ikke vært en enklere og sikrere måte å beholde det direkte statlige tilskuddet eller øremerke ordningen?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Igjen takker jeg for svaret, men jeg opplever at det er en selvmotsigelse her. På den ene siden sier man at grunnen til at man flyttet disse pengene til kommunene, var at kommunene selv skulle bestemme: Er det frivillighetssentraler, er det andre tiltak, eller er det helt andre felt i politikken og samfunnet som skal prioriteres? På den andre siden sier man at det var helt vesentlig at støtten til frivillighetssentralene ble opprettholdt. Man får ikke i både pose og sekk her. Organisasjonen Norges Frivilligsentraler har funnet ut at 50 pst. av frivillighetssentralene har fått mindre tilskudd enn Stortingets forutsetning. 90 pst. gir de pengene som står i grønn bok, det som statsbudsjettet bestemmer, men oppe på disse pengene var det også brukt kommunale midler, og når dette ble slått sammen, kuttes de kommunale midlene. Blant annet forteller små kommuner at man går ned fra en heltidsstilling til en halvtidsstilling som leder av frivillighetssentralen. Denne svekkelsen svekker jo også muligheten for frivilligheten, så tapet blir mange ganger så stort. Og det er da jeg spør: Hadde det ikke vært mye bedre bare å beholde den direkte ordningen vi hadde?
Mani Hussaini (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til eldre- og folkehelseministeren: «For mange LHBT-personer innebærer det å bli eldre mye usikkerhet og frykt. Dagens eldre med LHBT+-identitet opplevde å bli sykeliggjort og kriminalisert i mange år på grunn av sin legning. Vil statsråden ta initiativ til mer forskning på eldre LHBT+-personer i Norge for å kartlegge hvilke særskilte utfordringer de opplever ved å bli eldre og hvordan hjelpetilbudet kan tilpasses denne gruppen?»
Mani Hussaini (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Vi skal ikke gå inn i en begrepsdiskusjon, men LHBT og LHBT+ tar med seg de ulike gruppene som går under det begrepet. La nå det ligge. Jeg hadde håpet statsråden hadde svart på spørsmålet og kommet med noe mer forpliktende enn bare festtaler og ord. Jeg kan anbefale statsråden å se til Arbeiderparti-styrte Oslo, hvor bystyret har forpliktet seg til å igangsette forskning på eldre LHBT-personers situasjon samt oppfordret til etablering av besøkstjeneste for eldre LHBT-personer. Hva kan regjeringen lære av Arbeiderparti-styrte Oslo i arbeidet med eldre LHBT-personer?
Mani Hussaini (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg takker for svaret og er veldig glad for å høre at statsråden er villig til å lære fra Arbeiderparti-styrte Oslo om hvordan vi kan ta bedre vare på våre eldre, også våre eldre med LHBT-identitet. FRI, Foreningen for kjønns- og seksualitetsmangfold, og Kirkens Bymisjon har et tiltak på Kampen Omsorg+ i Oslo. Tilbudet er kjempegodt besøkt og etterspørres også andre steder i landet. Vil statsråden tilrettelegge for at eldre LHBT-personer får tilgang til trygge møteplasser over hele landet? Og hvordan vil statsråden sørge for at de ansatte i eldreomsorgen har kompetanse til å møte LHBT-personer på en trygg og åpen måte?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
«Gjennom ny teknologi og digitalisering kan innbyggere få tilgang til bedre velferdsløsninger. For mange oppleves dette imidlertid som et tap, da de ikke lenger klarer å bruke tjenestene. SSB anslår at 400 000 innbyggere i Norge ikke bruker internett. Hva vil statsråden gjøre for å forhindre digitalt utenforskap i en stadig mer teknologisk og digitalisert hverdag, og støtter hun forslaget om at all skriftlig kommunikasjon med staten skal være digital innen 2025?»
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg takker ministeren for svaret om ulike opplæringstiltak, men spørsmålet mitt var om hun støtter forslaget om at all skriftlig kommunikasjon med staten skal være digital innen 2025. Til tross for disse tiltakene er det over 400 000 innbyggere i Norge som ikke bruker internett. Skal de tvinges inn, eller skal de møtes med respekt og en tjeneste de kan benytte seg av? Jeg ønsker at statsråden presiserer sitt svar.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg er usikker på om det er det å gjeninnføre telefonkatalogen som er det viktigste tiltaket. Men det er positivt at statsråden viser til tiltak som er tilpasset dem som er utenfor det digitale. Jeg vil stille et konkret spørsmål, for mange har vært frustrert over at de ikke lenger har tilgang til pensjonsslippen. Den 1. juli i år vil pensjonister som har behov for det, igjen få tilgang til pensjonsslippen på papir. Er statsråden glad for at pensjonister igjen får tilgang til viktig informasjon om egen lønn og skatt?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
«Regjeringa sier i Jeløya-erklæringen at den vil ta i bruk konkurranse for å få bedre tjenester og en effektiv tjenesteproduksjon, og at private tilbydere bør kunne konkurrere om å levere offentlig finansierte tjenester på samme vilkår som offentlige virksomheter der det er fornuftig. Hva vil statsråden og regjeringa gjøre for å sikre ansattes lønns-, arbeids- og pensjonsvilkår ved konkurranseutsetting og/eller privatisering av eldreomsorgstjenester i kommunene?»
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg takker for svaret. Stortinget gjorde i går et vedtak mot regjeringspartienes stemmer, hvor Stortinget ber regjeringa vurdere hvordan en kan motvirke at bruk av anbud i offentlig sektor svekker ansattes pensjonsvilkår. Det er særlig der en ser de store forskjellene, men selvfølgelig også når det gjelder lønn. Når Jeløya-erklæringen sier at private skal få konkurrere på samme vilkår som de offentlige, lurer jeg på om det – etter statsrådens definisjon av «konkurranse på like vilkår» – faktisk skjer, når en privat tilbyder kan ta ut stort utbytte og se bort fra de ansattes lønn og allerede opptjente pensjonsrettigheter ved konkurranseutsetting.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg takker for svaret. Spørsmålet mitt gikk egentlig på hva statsråden selv mener er definisjonen av «like vilkår». For å vinkle det litt annerledes: Jeløya-erklæringen sier også når det er «fornuftig». I Drammen har kommunen under Høyre og Fremskrittspartiet siden 2016 kastet 5 mill. kr ut av vinduet på å markedsføre privat hjemmesykepleie på glanset papir til alle som søker om kommunale tjenester – en av tilbyderne var Unicare, som vi vet har lavt lønnsnivå og dårlige pensjonsrettigheter – men brukerne vil ikke ha det. I går ble tapsprosjektet begravd – mot Fremskrittspartiets stemmer – av kommunen selv. Er statsråden enig med sine partifeller i Drammen i at dette tapsprosjektet er en fornuftig form for konkurranseutsetting av offentlig eldreomsorg og en fornuftig bruk av offentlige penger?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
«I 2007 opprettet Stoltenberg II-regjeringa Den kulturelle spaserstokken, DKSp, som gjennom øremerkede midler ga eldre mennesker gode kulturopplevelser. I 2014 foreslo den blå-blå-regjeringa å legge ned ordningen. Etter stort press ble likevel DKSp videreført, men da uten øremerkede midler. Kan statsråden redegjøre for bruken av DKSp i dag, dvs. økonomi, antall forestillinger, geografisk nedslagsfelt m.m.?»
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg går ut fra at ulike statsråder både kan snakke sammen, sende e-post og via annen kommunikasjon finne fram til den informasjonen man trenger når man henvender seg til regjeringa. Det er mye engasjement der ute, noe statsråden helt riktig viste til, for å sikre sosiale opplevelser og kultur for de eldre. Det er veldig mange gode eksempler. Det er også sånn at disse tilbudene må utformes lokalt. Da Høyre–Fremskrittsparti-regjeringa foreslo å legge ned Den kulturelle spaserstokken, ble det jo et tilnærmet opprør mange steder, og det ble ikke tatt nådig opp. Nå er det heldigvis sånn at midlene ikke ble fjernet, men man fjernet øremerkingen. Dersom man mener at mange av midlene blir brukt etter hensikten, og det er et viktig tilbud, vil ikke statsråden da i hvert fall synes at det er en interessant tanke å skaffe seg en skikkelig oversikt gjennom å ha en enkel rapportering for bruk av midlene, bl.a. sånn at man kan se hvordan man eventuelt kan styrke ordningen på best mulig måte?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Det er jo kunnskapen og engasjementet lokalt som er viktigst, og overføringen av midler til Den kulturelle spaserstokken til fylkene skjedde faktisk under den rød-grønne regjeringa. Det vi vet, er at kulturelle opplevelser kan ha store psykiske og helsemessige effekter for eldre. Det kan berike livene deres og f.eks. styrke deler av minnet til mennesker med demens og hukommelsessvikt. Det gjøres mye godt arbeid mange steder, og det som er interessant for Arbeiderpartiet, er å se på hvordan man kan styrke ordninger som Den kulturelle spaserstokken og arbeidet med kultur for eldre. Da gjelder det både å dele de beste erfaringene og å se hvordan ressursene er brukt. Da trenger vi også bedre kunnskap om behovene til de eldre og om hvordan f.eks. midlene til Den kulturelle spaserstokken faktisk har hatt effekt. Derfor vil jeg igjen spørre statsråden om hun ikke mener det er viktig å få en bedre og riktig kunnskap om ordningen, og dermed bedre kunne vurdere om den også kan styrkes fra nasjonalt hold.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-04-11:
«Hvorfor har statsråden stoppet lisensjakten på ulv utenfor ulvesonen når antall ulv nå er langt over Stortingets vedtatte bestandsmål, og hvordan har han vurdert økt risiko for angrep som en konsekvens av dette?»
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-04-11:
Alle rapporter sier nå at vi ligger langt over bestandsmålet for ulv, og ulvene utenfor ulvesonen er for det aller meste streifdyr, enkeltindivider som beveger seg fort og raskt over lange avstander. Det er veldig vanskelig å forutse bevegelsesmønsteret deres. Det må være i alles interesse at vi får effektivt uttak av de dyrene, for det er også de som har det største skadepotensialet. Vi har sett at de har forårsaket store angrep, både i 2016 og i 2017. Det var altså et forslag fra KMD selv om å utvide jaktperioden allerede i år. Da mener jeg at det må være svært gode argumenter for å hindre mer effektiv jakt på de dyrene. Av de 22 høringsinstansene som uttalte seg, har altså 19 vært positive til å utvide jaktperioden i forkant og 13 til også å utvide den til ut april. Så da lurer jeg på: Hvilke avveininger er det egentlig regjeringen har gjort mellom de tre instansene som ikke vil utvide jaktperioden, og de 19 som vil gjøre det?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-04-11:
Det er sånn at de fleste, i hvert fall de som er enige om at vi må regulere ulvebestanden, mener at det bør være lokal innflytelse over det. Derfor har vi bl.a. rovviltnemndene. Jeg synes det er rart at man, når det er fastsatt en kvote – det er en prosess, det har kommet en kvote – ikke kan jakte mer på grunn av tre høringsinstanser som har spilt inn at man er redd for genetisk viktige individer. Det er høringsinstanser som er imot noe jakt på ulv i det hele tatt, og som ikke er interessert i en effektiv jakt. Da lurer jeg på: Hva er det som er så farlig med å få tatt ut den kvoten? Er det ikke i regjeringens interesse å ta ut kvoten, eller er det sånn at regjeringen frykter at en økt jakttid også ville øke sjansen for at kvoten faktisk blir tatt ut?
Iselin Nybø (Venstre), 2018-04-11:
Som klima- og miljøministeren redegjorde for i Stortinget forrige uke, har han ikke stanset lisensfellingen av ulv. Lisensfellingen er denne vinteren gjennomført innenfor den tidsperioden som er fastsatt etter gjeldende regelverk. Det er altså ingen endringer i dette fra tidligere år. Klima- og miljødepartementet har denne vinteren hatt på høring et forslag om å utvide lisensfellingsperioden for ulv utenfor ulvesonen. Lisensfellingsperioden er i dag fra 1. oktober til 31. mars, og departementet ba om synspunkter på et forslag om ytterligere utvidelse av perioden. Det har kommet mange innspill til klima- og miljøministeren i den saken. Blant disse var også vurderinger av risikoen for at såkalte genetisk verdifulle ulver blir skutt under lisensfellingen. Den sør-skandinaviske ulvebestanden er sterkt innavlet, og i gjennomsnitt har ulvene et slektskapsforhold som tilsvarer det man finner hos helsøsken. Det er en svært alvorlig situasjon som på sikt kan medføre at bestanden dør ut. Vi er derfor avhengig av at nye ulver fra den finsk-russiske bestanden jevnlig vandrer inn og etablerer seg i den sør-skandinaviske ulvebestanden. Det registreres jevnlig finsk-russiske innvandrere i både Norge og Sverige. Imidlertid er det svært få av disse som overlever og lykkes med å etablere seg i den sør-skandinaviske bestanden. En konsekvens hvis vi ikke får inn friske gener fra flere finsk-russiske ulver, kan være at man bør ha en langt større sør-skandinavisk ulvebestand, nettopp for å sikre bestandens overlevelse, noe vi også er internasjonalt forpliktet til. På bakgrunn av de innspillene som har kommet inn, vil klima- og miljøministeren ha behov for noe mer tid til å vurdere lisensfellingsperiodens varighet. At man vurderer løsninger som gir en best mulig beskyttelse av genetisk verdifulle ulver, kan være viktig hvis antallet ulver skal holdes på ca. det nivået vi har i dag i Sør-Skandinavia. Jeg vil jo anta at også representanten er interessert i at vi lykkes best mulig med akkurat det.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-04-11:
Som jeg også redegjorde for i hovedsvaret, og som representanten selv er inne på nå, er det flere innspill som har kommet inn, og det er et behov for å vurdere de innspillene. Det er nettopp den vurderingen som klima- og miljøministeren gjør nå. Det er for tidlig å kunne si hvordan det skal konkluderes, men det er nettopp de innspillene som er kommet inn, som også er under vurdering nå.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-04-11:
Vi er nå inne i den delen av året der det er yngletidsfredning av ulv, og det er derfor ikke aktuelt å gjøre en ny vurdering av uttak i ulveflokken denne våren. Bestandssituasjonen som endelig rapporteres 1. juni, vil være en del av grunnlaget for de vurderingene som skal gjøres av lisensfellingskvoter i den kommende lisensfellingsperioden til høsten og vinteren 2018/2019. Det kan ikke på dette tidspunktet spekuleres i hvor mange ulver som eventuelt skal felles til vinteren. Det er saker som vil bli behandlet – som også representanten er inne på – av rovviltnemndene og Klima- og miljødepartementet i løpet av sommeren og høsten.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-04-11:
Regjeringen tror på dialog og samarbeid for å løse konflikter og for å skape tillit og er uenig med dem som tar til orde for boikott av Israel. Norge har nære, langvarige og vennskapelige forbindelser med både israelerne og palestinerne og ønsker et bredt politisk, kulturelt, akademisk og økonomisk samarbeid med begge parter. Det er et betydelig samarbeid mellom norske og israelske forskere og kunnskapsmiljøer. Norge inngikk en intensjonsavtale om samarbeid om forskning og utvikling med Israel i januar 2017. Målet for dette samarbeidet er bl.a. å styrke det akademiske samarbeidet innenfor områder Norge og Israel er enige om. Regjeringen legger til grunn internasjonalt anerkjente grenser når vi inngår avtaler med andre stater. Når det gjelder Israel, betyr dette territoriet Israel kontrollerte før 4. juni 1967. Regjeringen mener de israelske bosettingene på okkupert område er folkerettsstridige. Universitetet i Stavanger har et faglig samarbeid med Technion – Israel Institute of Technology i Israel. Samarbeidet er forankret i en såkalt MoU-avtale og er knyttet til fagfeltene petroleumsteknologi og basisfagene matematikk, fysikk og kjemi. Avtalen ble inngått i 2013 og utløper 31. desember 2018. Samarbeidet mellom Technion og UiS har ifølge UiS ikke hatt forbindelser eller samarbeid med verken det israelske forsvaret eller selskapet Elbit Systems Ltd. Konkret har samarbeidet innebåret at to UiS-forskere har vært gjesteforelesere på Technion i offshoreteknologiske emner. Kunnskapen delt i undervisningen er den samme kunnskapen som er delt på internasjonale åpne forskningskonferanser og i lærebøker brukt i flere land. I tillegg har to masterstudenter vært på utveksling fra Technion, hvorav en av studentene har israelsk arabisk bakgrunn. I dag er en stipendiat fra Technion tilknyttet UiS. UiS’ avtale med Technion er og har hele tiden utelukkende vært bygd på et faglig akademisk grunnlag, og universitetet selv viser til at fagfolkene alltid har foretatt grundige etiske vurderinger av det spesifikke faglige samarbeidet.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-04-11:
Jeg mener at våre universiteter og høyskoler må kunne stå i disse debattene som representanten nå tar opp. Men norske universiteter og høyskoler står fritt til å avgjøre hva slags institusjoner de ønsker å samarbeide med. Universitets- og høyskoleloven presiserer at universiteter og høyskoler skal fremme og verne om akademisk frihet. Institusjonene har rett til å utforme sitt eget faglige og verdimessige grunnlag innenfor de rammene som er fastsatt i norsk lov. Den lovfestede akademiske friheten innebærer samtidig at universiteter og høyskoler verken kan generelt pålegge eller forby sine forskere å samarbeide med forskere fra Israel. På bakgrunn av det ser jeg det heller ikke som riktig – og jeg mener også at det ikke nødvendigvis foreligger et rettslig grunnlag for – at Kunnskapsdepartementet kan gripe inn i samarbeidet mellom UiS og Technion.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-04-11:
Som jeg sa i mitt forrige innlegg, er det to aspekter ved dette spørsmålet. Det første er: Har vi en juridisk mulighet til å instruere UiS med hensyn til å avslutte dette samarbeidet? Nå skal ikke jeg stå og si at svaret helt sikkert er det ene eller helt sikkert det andre, men vi er iallfall helt klart på et område der vi ikke nødvendigvis har den juridiske muligheten til å gjøre det. Men det viktigste spørsmålet er: Ønsker vi at Kunnskapsdepartementet skal gå inn og overstyre enkeltinstitusjoner i slike samarbeid som dette? På det er mitt svar helt klart: Nei. De vurderingene som representanten her trekker opp, er vurderinger som Universitetet i Stavanger må ta i sin egen institusjon – dette er refleksjoner de må gjøre selv, på sin egen institusjon. For dette handler for meg om universitetenes og høyskolenes autonomi, og det er nettopp sånne avtaler som dette som må vurderes ute i egen institusjon, og ikke fra Kunnskapsdepartementets side.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til justis-, beredskaps- og innvandringsministeren: «Det var viktig og nødvendig at regjeringen 2. oktober 2016 la fram en handlingsplan mot antisemittisme. Tiltak 6 i planen er å «registrere antisemittisme som motiv for hatkriminalitet i alle politidistrikter». Likevel skal det fortsatt være slik at rapporteringen om hatkriminalitet etter halvannet år ikke er oppdatert slik regjeringen lovte, og at det kun er Oslo politidistrikt som på eget initiativ registrerer antisemittisme manuelt. Hva er grunnen til at det tar så lang tid å gjennomføre pkt. 6, og når vil regjeringen sørge for det?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg takker statsråden for et grundig svar og for at ting nå skal skje. Jeg er veldig enig i statsrådens understrekning av hvor viktig dette er, sett i lys av utviklingen i verden, hvor det er økt innflytelse – også hos oss – fra kulturer hvor antisemittisme er mer forekommende. Vi ser også at hvordan folk nå opererer på nettet, gjør at dette kommer nærmere mange. Så det er bra at det skal skje nå. Men jeg må jo si at når dette nå er høyt prioritert – som det også var da det ble lagt fram i handlingsplanen 2. oktober 2016 – så har det tatt lang tid. Når man legger fram en handlingsplan for å handle, så er det lang tid med halvannet år for å få gjennomført det. Så jeg regner med at statsråden er enig med meg i – statsråden er jo er ny i stolen og har ikke personlig ansvar for det – at det har gått veldig sakte, og at det er synd at en sånn sak ikke prioriteres. Jeg vil også spørre statsråden om han nå vet når, eller hvordan, man vil rapportere om status for handlingsplanen for øvrig.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg takker også for oppfølgingssvaret. Her er det klart at statsråden vil trykke på, og det er fint. Et tema som vi også hadde i Stortinget i går, er om man skal detaljstyre politiet eller ikke, og bruk av handlingsplaner er jo én måte som Stortinget/regjeringen kan gi oppdrag til politiet på – gi tunge signaler om ting som skal iverksettes, og hvor vi ønsker at det skal handles. Jeg vil gjerne spørre statsråden – i samme tankegang som handlingsplaner, som vi bruker på et prioritert felt som dette, men også innenfor f.eks. trafficking, menneskehandel: Er statsråden enig i at det er et egnet redskap når det gjelder å styre politiet på en riktig måte? Og kan det da også være aktuelt å se på flere områder hvor vi bør bruke det redskapet, f.eks. det vi diskuterte i Stortinget i går, hvor statsråden understreket at han vil prioritere innsatsen mot kriminelle gjenger og vil reise mer – å fokusere mer på det?
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Det siste året har vi sett angrep på jødiske mål i Europa og fått rapporter om økt forekomst av antisemittiske hendelser i europeiske land. Det har også vært angrep på jødiske mål i Norge, og det finnes negative holdninger til jøder i den norske befolkning. Regjeringen har vedtatt en egen handlingsplan mot antisemittisme fordi vi ønsker å ta tak i fordommer og hets mot jøder – på skoler, i lokalsamfunn og på internett. Politidirektoratet publiserer hvert år statistikk over hatkriminalitet. Av statistikken fremgår det ikke hvor mange av anmeldelsene på landsbasis som har antisemittisk motiv. Kunnskap om denne typen kriminalitet er imidlertid viktig. Derfor ønsker regjeringen at politiet skal registrere hatkriminalitet med antisemittisk motiv, og dette er forankret i regjeringens handlingsplan mot antisemittisme. Den registreringen som skal skje, skal skje i politiets straffesakssystem, BL. Politidirektoratet opplyser at det nå er etablert nye rutiner for registrering av antisemittisme som hatmotiv i BL. Løsningen er nå til faglig godkjenning i Politidirektoratet før implementeringen kan starte. Jeg forventer bedre registrering og mer presise tall for denne typen alvorlig kriminalitet i framtiden. Den konkrete registreringsløsningen har tatt lengre tid å få ferdigstilt enn forutsatt. Dette skyldes andre endringer som også er foretatt i straffesakssystemet, altså en ren kapasitetsutfordring. Jeg kan opplyse om at Politidirektoratet nå til våren ferdigstiller en felles veileder for politiets registrering av hatkriminalitet. Det er foretatt en grundig gjennomgang av lovverket og hvordan registreringen skal gjøres. Regjeringens innsats mot antisemittisme er nært beslektet med regjeringens samlede innsats mot hatkriminalitet, tiltak som også er forankret i regjeringens strategi mot hatefulle ytringer. Når den nye registreringsløsningen kommer på plass, vil vi ha et nyttig verktøy for å øke kunnskapen og målrette innsatsen mot hatkriminalitet.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg har ikke oversikt over hvordan vi skal rapportere for handlingsplanen for øvrig. Men når det gjelder denne registreringen, vil jeg si at jeg også synes at det har tatt lang tid, men dette skal avklares praktisk, både lovmessig og registreringsmessig, slik at vi har det helt riktig, og det skal være faglig riktig også. Så er det viktig å si at ting ikke er uregistrert. Det er bare det at vi ikke har et registreringssystem på plass som gjør at vi får en løpende statistikk over akkurat denne typen, men vi registrerer jo hatkriminalitet knyttet til andre forhold. Men jeg er enig med representanten Bøhler. Vi bør få dette på plass så fort som mulig, og vi regner med å ha dette på plass i løpet av våren.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Vi har flere redskaper til disposisjon når vi ønsker å påvirke og styre politiet. Vi har budsjettet og de prioriteringer og merkinger av midler som vi har der, vi har tildelingsbrevet som Justisdepartementet gir, og vi har handlingsplaner. Jeg tror at alle disse virkemidlene har litt ulike roller å spille. I tillegg til dette kommer Riksadvokatens føringer. Selv om vi har disse handlingsplanene, går det en grense der vi kommer over på det som er en ren politifaglig vurdering. Men som politikere har vi et ansvar for å gjøre prioriteringer og vise retning, og handlingsplaner er ett av de virkemidlene som det er naturlig å bruke.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
På vegne av stortingsrepresentantene Karin Andersen, Petter Eide og meg selv vil jeg fremme et representantforslag om å stoppe omsorgssvikt og overgrep i eldreomsorgen.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Jeg elsker Vinmonopolet. Ikke bare er det et viktig helsetiltak som bidrar til å sikre mindre alkoholmisbruk og bedre helse i Norge – de har dyktige ansatte og et veldig deilig utvalg. Når vi har god kompetanse i en bedrift, med gode utviklingsprogrammer for kvalitetssikring og et godt innkjøpssamarbeid, bør den brukes. Vinmonopolet bør få drive taxfree. Det er ingen faglig grunn til at millionoverskuddet skal sendes som profitt til private eiere, når resten av sprit- og vinsalget drives av Vinmonopolet, der overskuddet i stedet går til skoler og sykehjem. Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre frykter for støtten til kortbanenettet for fly. En skulle nesten tro salen var blitt grepet av paranoia – for at å flytte profitten fra private eiere til fellesskapet skal true alle lokalflyplassene i Norge, at kortbanenettene skal rase sammen som et korthus fordi sprit- og vinsalget organiseres med en annen eier, at lysene skal slukkes i distriktene, som Arbeiderpartiets representant refererte til, eller at Torp skal legges ned, som Fremskrittspartiet refererte til. Det må vel nesten være det heftigste enkeltvedtaket denne salen har vært borti – å skulle endre eieren av taxfree i Norge. SV og Senterpartiet har sammen gjennom veldig mange år vært de sterkeste forsvarerne av kortbanenettet i Norge. Det vet man i distriktene, og jeg tror de også da forstår hvordan den vikarierende argumentasjonen her fungerer. Vi trenger kortbanenettet, spesielt i nord og på Vestlandet. Uten kortbanenettet blir det vanskelig å bo i store deler av Norge. Men midlene til kortbanenettet styres ikke av om profitten fra taxfree-salget går til privat profitt eller til skoler og sykehjem i Norge. De påvirkes ikke av om det er Travel Retail Norway eller det norske fellesskapet som får overskuddet. Inntektene kunne også vært sikret på andre måter, men dette forslaget handler faktisk bare om å ha en ny eier av taxfree-ordningen. SV vet hvor vi vil. Derfor foreslår vi å vedta at Vinmonopolet skal få overta taxfree-salget av alkoholholdig drikke når avtalen går ut i 2022 – ikke i morgen, ikke til neste år, men når avtalen går ut i 2022. Det er et moderat forslag som viser retning, noe en del andre partier her i salen også kunne øvd seg på. Det er skuffende at Arbeiderpartiet ikke klarer å gjøre et tydelig vedtak, men jeg er glad for at de allikevel står sammen med SV om å kreve fortgang der regjeringen har somlet, så vi kan få en utredning på plass innen 2018. SV vil også støtte Kristelig Folkepartis forslag om ikke å støtte nye forhandlinger med andre tilbydere.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Det er sagt så mye spesielt i denne debatten fra regjeringspartiene og Arbeiderpartiet at jeg tenker vi må be om en oppklaring fra statsråden, som jo kan dette feltet. Stemmer det at dersom vi får en ny eier – salget opprettholdes, men at vi bare får en ny eier – så vil lysene slukkes i distriktene, flyplassen i Telemark vil legges ned, Torp vil legges ned, lokalflyplasser i hele landet vil legges ned, og, på den andre siden, tredje rullebane vil bygges raskere? Jeg vil gjerne vite, fra statsråden, om hun mener at dette er en riktig beskrivelse av hva som skjer om Vinmonopolet får lov til å drifte taxfree-utsalget i Norge.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Alle skal gå med like sko, og nå er vi mot alt privat overskudd – det må finnes noen grenser for hvordan debattene i denne salen skal gå. Ja, jeg liker Vinmonopolet, det gjør også flertallet i Norge. Så hvis Fremskrittspartiet mener at det å like Vinmonopolet betyr at man vil at alle skal gå med like sko, har vi en veldig rar framtid foran oss. Vi har hatt en debatt der det å ikke endre på kryssfinansieringen, ikke endrer noe på taxfree-kvoten. Når du kommer av flyet, kan du fortsatt kjøpe taxfree helt fint. Det er en annen logo på butikken. Men den enkle endringen at en skal ha ny toppleder, skal altså bety at lysene skal slukkes i distriktene, flyplassen i Telemark skal legges ned, Torp skal legges ned, den tredje rullebanen vil bygges raskere, lokalflyplasser vil legges ned – det blir et dårligere rutetilbud i Norge. Jeg tror det er godt denne debatten er over, for her råder det tydeligvis en kollektiv forvirring hos høyresiden og Arbeiderpartiet. Forslagsstillerne ønsker å opprettholde taxfree-systemet, men med en annen organisering av eierskapet. Så håper jeg neste debatt blir litt mer formålstjenlig og med litt mindre mistro enn i denne debatten.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Barn skal ikke tvinges til å bo på sykehjem mot foreldrenes ønske og barnas beste. I Nordland bor det en gutt på fire som er sterkt pleietrengende. Meningen var at hele familien skulle bo sammen i det nye huset, men fire år etter at gutten var født, hadde han ennå ikke fått lov til å flytte hjem. Hver kveld måtte han i stedet sendes ned til sykehjemmet for å sove der. Det var ikke medisinske grunner til at han ikke kunne bo hjemme, og det var ikke foreldrenes ønske. Det var ikke til beste for gutten. Syke barn, som denne gutten, skal få være hjemme med mamma og pappa. Familien skal ikke tvinges til å sende barna hjemmefra. Jeg er stolt og glad for at forslaget fra SV og Kristelig Folkeparti får flertall i dag. Dette skal ta slutt. Barn skal få bo hjemme. Kommuner skal ikke kunne spare penger ved å tvinge barn på sykehjem. Som vedlegg til saken ligger brevet fra tidligere omsorgsminister Bent Høie, der han fraråder Stortinget å vedta forslaget fra SV og Kristelig Folkeparti, et forslag som sikrer barna. Han argumenter i stedet for at kommunene må få velge selv om de vil tvinge barn på sykehjem mot barnas beste og foreldrenes ønske. Hvis dette er Høyre-statsrådens versjon av pasientenes helsevesen, skal pasientene i Norge være glade for at en samlet helsekomité, også høyresiden, setter statsråd Høie ettertrykkelig på plass. Dette er et godt eksempel på at Stortinget sammen kan ta ansvar for barnas beste. Kommuner skal ikke få spare penger på å gi dårligere tilbud til barna. Stortinget gjør et viktig vedtak til beste for syke barn og familiene deres i hele Norge.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
President! SV skal subsidiært stemme for.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-02-27:
På vegne av stortingsrepresentanten Olaug Bollestad og meg selv har jeg gleden av å fremsette et representantforslag om gjennomgang av grenseoppgang mellom mindre og større tiltak i kulturminneloven §§ 9 og 10.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
På vegne av representantene Hadia Tajik, Lise Christoffersen, Eigil Knutsen, Lene Vågslid, Jan Bøhler, Rigmor Aasrud, Ruth Grung, Åsunn Lyngedal og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om opptrappingsplan for arbeidslivskriminalitetssentrene.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2018-02-27:
På vegne av representantene Marit Arnstad, Geir Pollestad, Jenny Klinge, Kjersti Toppe og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om å gjennomgå seksårsreformen med sikte på å innrette skolen slik at den bedre ivaretar behovene til de yngste elevene.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2018-02-27:
Det gleder meg å diskutere avfallsmeldingen, dette fordi Stortinget og opposisjonen på enda et felt tar grep og et steg i rett retning for et mer sirkulært samfunn. Både reduksjon, gjenvinning og ombruk av avfall er omtalt. Det er videre interessant å lese at regjeringen fokuserer på kunnskapsbehovet, men da kun rundt marin forsøpling. Utfordringene er langt større om vi skal evne å være sirkulære. Skal ressursene vi har tilgjengelig, komme til nytte, selv om deres opprinnelige bruksområde er utgått, må vi gjøre flere endringer og innhente mer kunnskap. I Norge har kommunene ansvaret for innsamlingen og behandlingen av husholdningsavfallet. Flere gode sorteringsanlegg er på plass, men hva med gjenvinningsanleggene? Materialet blir transportert land og strand rundt for å bli resirkulert, omdisponert og brukt på ny. Mer av dette må vi kunne få til her til lands. Dette vil gi norske arbeidsplasser, utvikling av teknologi – alt forsynt fra våre fornybare energikilder. Dette er et felt der vi kan være med på å drive utviklingen i verden framover i et raskere tempo. Vi er forpliktet til å oppnå 50 pst. materialgjenvinning av husholdningsavfall og lignende næringsavfall innen 2020. Avfallet må da bli sett på som en innsatsfaktor og ressurs. Flere avfallstyper har høy grad av materialgjenvinning og etablerte markeder for gjenvunnet råvare, f.eks. metaller. For andre avfallstyper, som plast, er det behov for større innsats fra myndighetene. Miljødirektoratet sier at drøyt 20 pst. av plasten fra husholdningene, og i underkant av 40 pst. fra næringslivet, blir gjenvunnet. Beregninger viser at materialgjenvinningsnivået kan bli økt til nærmere 65 pst. i 2030. Det aller viktigste tiltaket da er å øke gjenvinningen ved å sørge for at plasten blir sortert ut, og at vi har et marked for gjenvinning og forbruk av gjenvunnet plast. Vi må forebygge avfallet, men også ta et ansvar når avfallet har oppstått. Opposisjonen tar utfordringene med ressursbruken vi har, på alvor. Vi er glad for ansvaret til kommunene, investeringstilskudd til Enova, og at vi kan se videre på krav om bruk av resirkulerte materialer i offentlige byggeprosjekter – og for ikke å glemme internasjonalt arbeid for utvikling av infrastruktur og avfallshåndtering og mot nettopp plastforurensning. På sikt kan dette bli en månelanding – et lite steg for mennesket, et stort steg for menneskeheten.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Presidentskapet legger med dette frem en enstemmig innstilling om et representantforslag fra Fremskrittspartiet om å be presidentskapet sette ned et utvalg for å vurdere prosessen og valgbarheten til de komiteer, utvalg og nemnder som Stortinget oppnevner medlemmer til. Av innstillingen fremgår det at presidentskapet slutter seg til forslaget. Debatten rundt oppnevning av medlemmer til Nobelkomiteen som fant sted i høst, viste tydelig at det er behov for å klargjøre premissene for de oppnevnelsene Stortinget foretar, og at det er behov for å etablere en felles forståelse av hvilke kriterier som skal legges til grunn for oppnevnelsene. Stortinget velger medlemmer til ulike styrer, råd og utvalg. Til noen av disse valgene er det knyttet kvalifikasjonskrav i lov eller forarbeider. For andre organer er det ikke gitt noen føringer for hvem som kan velges. En gjennomgang som foreslått vil gi anledning til å foreta en samlet vurdering av Stortingets oppnevnelser og klargjøre grunnlaget for disse. Stortinget vedtok i desember å be presidentskapet utrede om det er andre forhold enn det at man er representant eller vararepresentant til Stortinget, som bør tas hensyn til ved vurderingen av hvem som kan velges til medlemmer av Nobelkomiteen. Det ble spesielt vist til hvilke avgrensninger som bør gjøres når det gjelder lederverv i internasjonale organisasjoner. Utredningen skal foreligge i løpet av 2018. Presidentskapet vil legge opp til at dette vedtaket tas inn i et bredere mandat til det utvalget som nedsettes dersom det foreliggende representantforslaget vedtas her i dag. Jeg viser til merknadene i innstillingen og anbefaler med dette presidentskapets tilråding.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Det synes å være bred enighet om at verden har endret seg, og til det verre. Det er flere trusler, det er flere aktører som har vilje og evne til å gjennomføre aksjoner og skadelig virksomhet mot Norge. Det er også noe av grunnlaget for å få en ny sikkerhetslov. Et av kravene i forbindelse med loven er, som statsråden også var inne på i sitt innlegg, at dette er en sektorlov, og at det enkelte departement, og i noen tilfeller da sikkerhetsmyndigheten, har ansvaret for å identifisere og holde oversikt over grunnleggende nasjonale funksjoner. Mitt spørsmål til statsråden blir: Når kan vi forvente at regjeringen har gjennomført dette og har en oppdatert oversikt i tråd med den nye lovens bestemmelser om hva som er grunnleggende nasjonale funksjoner som er beskyttelsesverdige?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Da sier jeg tusen takk for svaret. Jeg er enig i at det er ambisiøst, men i lys av det som har blitt sagt her i dag, og slik vi kjenner virkeligheten, tror jeg det er nødvendig. Jeg håper regjeringen klarer å nå ambisjonen sin. Statsråd Bent Høie har i saken om Helse Sør-Øst og pasientopplysninger som har kommet på avveier i forbindelse med outsourcing, sagt til NRK at det ikke er reist faglige innvendinger på forhånd mot den outsourcingen som har vært – til tross for at fagorganisasjonene gjentatte ganger har advart mot det som ble gjort. På den måten velger statsråd Bent Høie å sette en motsetning mellom fagmiljøer og fagorganisasjoner. Jeg lurer på om statsråd Frank Bakke-Jensen deler den oppfatningen, at det er en motsetning mellom fagorganisasjoner og fagmiljøer.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Dette svaret er det overhodet ikke noen grunn til å takke for: Jeg er grunnleggende uenig med statsråden hvis det er sånn at han definerer at fagorganisasjonene ikke representerer en fagkunnskap på sitt felt. Min oppfordring til statsråden er at han går tilbake til regjeringen og tar en grunnleggende diskusjon med sine kolleger om hvordan man forholder seg til fagorganisasjoner som faglige rådgivere når man skal gjøre endringer i virksomheten. Den norske modellen bygger nettopp på et nært samarbeid med arbeidstakerne som de fremste kompetente ekspertene på det vi faktisk også sysler med i det offentlige. Jeg skal benytte anledningen til å utfordre statsråden på et av de punktene jeg tok opp i mitt innlegg. Det er knyttet til eierskapskontrollen, der det etter min oppfatning er behov for å ha tydeligere og klarere flaggeregler enn det er lagt opp til i lovforslaget – også etter innspill vi fikk i høringen. Mitt spørsmål blir: Hvordan vil statsråden følge opp oppfordringen om å utarbeide en forskrift som er tydelig på flaggegrensen for kontroll med selskapene?
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
La meg starte med å takke saksordføreren for et godt arbeid i komiteen, noe som har bidratt til å få frem en enstemmig innstilling i en veldig viktig sak. Fremskrittspartiet slutter seg til regjeringens vurdering av behovet for en ny sikkerhetslov, og vi mener som resten av komiteen at samfunnets og innbyggernes sikkerhet er en fundamental oppgave for staten. Store teknologiske, demografiske og sikkerhetsmessige endringer har medført markante endringer av virkelighetsbildet innenfor sikkerhetsområdet. Risiko- og trusselbildet er mer sammensatt enn tidligere, og endringene skjer raskere. En ny sikkerhetslov skal møte denne virkeligheten. Det er viktig å understreke at tiltak i loven skal praktiseres i samsvar med grunnleggende rettsprinsipper og verdier i et demokratisk samfunn. Særlig viktig er kravet til å ivareta personverninteresser i en stadig mer digitalisert verden. Ulike hensyn må nødvendigvis veies mot hverandre. Loven skal gjelde for Stortinget og Stortingets organer så langt Stortinget bestemmer det. Sikkerhetsloven er en rammelov, som forutsetter at det blir utarbeidet nærmere forskrifter for å få på plass et regelverk som skal gjøre det mulig å praktisere loven og dens intensjoner på en god måte, jf. omtale i proposisjonens kapittel 16, om ikrafttredelse. Det er viktig å merke seg at loven legger opp til at det primære ansvaret for forebyggende sikkerhet i de ulike samfunnssektorene blir lagt til det enkelte fagdepartement. Dette er hensiktsmessig fordi det er det enkelte departement som kjenner sin sektor best, og således vil ha best forutsetning for å fatte beslutninger innenfor sin sektor. Vi har gjennom mediene blitt gjort kjent med at det har vært tilfeller av outsourcing av utvikling og drift av kritiske nasjonale IKT-tjenester og -systemer, hvor resultatet ikke har vært til samfunnets beste. For Fremskrittspartiet er det viktig å understreke at all kritisk IKT-tjeneste og lignende skal forvaltes innenfor regelverket, uavhengig av hvem som leverer tjenesten, eller hvor den leveres fra. Her må departementene være seg sitt ansvar bevisst.
Steinar Ness (Senterpartiet), 2018-02-27:
Ikkje alle store og viktige saker får like mykje merksemd. Dette er ei slik sak. Noko av grunnen er sjølvsagt at dette er ei rammelov, som naturleg nok er generell i si form. Det er sjølvsagt òg slik at det er lett i denne salen å verte einige om at det er behov for å styrkje samhandlinga mellom styresmakt og verksemder, slik at det førebyggjande tryggingsarbeidet mot terror, sabotasje og spionasje kan gjennomførast på ein best mogleg måte. Det er også brei semje om – som det har vore sagt før – at tryggingstiltak skal gjennomførast i samsvar med grunnleggjande rettsprinsipp og verdiar i eit demokratisk samfunn, og at det er viktig at nødvendige personverninteresser vert varetekne. Eg reknar med at dette vert følgt opp av regjeringa i det vidare arbeidet. Sjølv om innstillinga er samrøystes, er det nokre merknader som ikkje heile komiteen står bak. Det synest eg det er litt underleg at ikkje alle parti kan vere med på, så eg vil stoppe opp litt ved det. Medlemene frå Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet meiner det er viktig at ambisjonen til lova må vere at IKT-system i helse, Nav, politi, kraftforsyning og ekom skal definerast som kritisk infrastruktur når lova skal konkretiserast i bl.a. forskriftsarbeid og strategiar. Vi meiner òg at informasjon knytt til nasjonale tryggingsinteresser må verte pålagd å verte drifta og lagra i Noreg, og at outsourcing av kritiske nasjonale IKT-tenester og -system ikkje kan aksepterast. Noko av bakteppet for dette er sjølvsagt det vi har erfart i Helse Sør-Aust og i IKT-drifta i Sykehuspartner. Men desse medlemene understreker òg behovet for at Nasjonalt tryggingsorgan får tilstrekkeleg med ressursar, kompetanse og myndigheit til å følgje opp det lovpålagde ansvaret sitt. Det er ikkje gjort greie for kvifor talspersonar frå regjeringspartia ikkje kan stå bak desse merknadene. Det vert sjølvsagt litt meir politisk interessant viss ein går bakom og ser på kva slags verksemder dette skal ha betyding for. I proposisjonen på side 151 står det: «I dag er informasjonen om hvilke virksomheter som er underlagt loven tilgjengelig på NSMs hjemmesider.» Det har sjølvsagt betyding for f.eks. kva verksemder meldeplikta skal omfatte, gjeve at ein skal overdra eigarskap. I den oversikta som låg der då vi la fram innstillinga, er det nemnt Telenor, NSB, Posten og Avinor, som altså er verksemder som er viktige for samfunnet, og der vi må vere spesielt årvakne når det gjeld eigarskap. På den lista som låg ute, var det ikkje sett opp at helseføretaka og det som går på sjukehus, Norsk Helsenett SF, var omfatta av lova. Seinare har den oversikta som det vart vist til på desse heimesidene, vorte teken vekk. Så per dato ligg det inga oversikt på NSMs heimesider over kva slags verksemder som vert omfatta av lova. Det opplever denne representanten som litt underleg. Eg håpar at statsråden kan kommentere i innlegget sitt kva som er bakgrunnen for dette, og når det vil verte tilgjengeleg ei fullstendig oversikt over kva verksemder regjeringa meiner dette lovverket skal gjelde for.