trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
Det som bidrar til å hjelpe fattige, er at vi har målrettede tiltak for å støtte opp om de fattige. Samarbeidsregjeringen er den første norske regjering som har lagt fram en plan med målrettede tiltak for å hjelpe de fattige i vårt eget land. Det er faktisk statsministeren ganske tilfreds med. Vi har hevet nivået på målrettede tiltak mot fattige grupper i Norge med nesten 1 milliard kr gjennom de tre første budsjettene, og jeg kan her og nå si at vi kommer til å fortsette den opptrappingen i neste års statsbudsjett. Det gjelder enslige forsørgere, langtidssosialhjelpsmottakere, innvandrergrupper osv. – de vi vet er fattige. De må støttes opp om ved hjelp av målrettede tiltak. Men jeg er uenig i den framstillingen at det er de som har mest, som nå får mest gjennom skattereformen. De kommer til å få en utbytteskatt, som de ikke har hatt på flere år, og som gjør at det blir større rettferdighet i skattesystemet enn i dag.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
Hvis en skal gjennomføre en slik skattereform, som det virker som det er bred enighet om hovedelementene i, uten å smøre den med lettelser, blir den usosial. Det er det jeg lurer på om Arbeiderpartiet går inn for. Konsekvensen av det Arbeiderpartiet sier – en reform, men uten å smøre den med lettelser – er at det kan bli usosialt, for en må smøre den med lettelser bl.a. for å gi nødvendige lettelser i bunnen for de små og midlere inntektene. Da Arbeiderpartiet gjennomførte en skattereform i 1992, ble den smurt med lettelser på ca. 5,5 milliarder kr – det vil i dag tilsvare vel 7 milliarder kr. Det tilsvarte den gangen 1,8 pst. av de samlede skattene. Det Samarbeidsregjeringen har varslet nå, tilsvarer omtrent akkurat det samme, nemlig 1,9 pst. av de samlede skattene. I så måte gjør vi omtrent det Arbeiderpartiet gjorde. Det som var rett den gangen, er tydeligvis helt feil nå, tolv år etter. Formuesskatten bør en trappe ned og etter hvert fjerne, for å sikre norsk eierskap og for å hindre skattemotivert utflytting fra Norge. For øvrig betaler våre pensjonister 40 pst. av vår formuesskatt i dag. Jeg skjønner at Stoltenberg ønsker at de fortsatt skal betale mye skatt.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
Jo, det skal den, og derfor skal en gjøre mer for at de som har vanskeligst for å komme inn på boligmarkedet, får en bolig. Det har Regjeringen skissert tiltak for i boligmeldingen. For øvrig er det ikke riktig at Regjeringen går inn for å fjerne BSU-ordningen og å innføre dokumentavgift for borettslag. Jeg ber representanten Holmås lese skattemeldingen mer nøye. Der sies det at vi vil gå igjennom alle de fradrag som vi i dag har i skattesystemet, og som gjør det mer komplisert. Men vi har ikke varslet konkret hvilke fradrag vi vil fjerne, og hvilke vi vil beholde – det ønsker vi også synspunkter fra Stortinget på – utover at vi har vist til Sem-erklæringen, hvor et par fradrag som vi ønsker å beholde, er prioritert. Når det gjelder dokumentavgiften for borettslag, har departementet sagt at i utgangspunktet bør alle boliger behandles likt, og at vi derfor vil se nærmere på forskjellene som i dag er i det systemet. Men vi har ikke sagt at vi innfører en slik dokumentavgift.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
For det første: De som tjener minst, får nyte godt av Regjeringens skattelette, fordi vi foreslår å øke bunnfradraget. Og som kjent er det de som tjener minst, som har størst fordel av det. Representanten Kleppa framstiller dette på en måte som ikke er i samsvar med meldingen, for å si det pent. For det andre går vi inn for å fjerne fordelsbeskatningen på bolig. Jeg synes ikke det er noen spesielt god sosialpolitikk at hus og hjem skal beskattes gjennom opptil flere skatteformer, slik vi har det i Norge. Vi går inn for å fjerne den ene av dem. For det tredje – og da kommer jeg tilbake til hovedpoenget: Den store urettferdigheten i skattesystemet i dag er forskjellen mellom dem som har store kapitalinntekter, og dem som bare har lønnsinntekter. Den urettferdigheten går Regjeringen inn for å fjerne. Er ikke Senterpartiet åpent for det? Det er det store og viktige grepet, og derfor blir det nå etter dette et mer rettferdig skattesystem. Men skal en gjøre dette, må en smøre det med lettelser, ellers blir det usosialt, av grunner jeg har nevnt tidligere.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
For det første må jeg si at det Regjeringen har gjort når det gjelder både SND og Telenor, er i samsvar med stortingsvedtak og fullmakter Stortinget har gitt Regjeringen når det gjelder salg av SND, og tilsvarende når det gjelder nedsalg i Telenor. Vi har en administrasjon som også bruker eksterne konsulenter i slike spørsmål, og som nøye vurderer tidspunktet og formen for slike salg for å sikre statens interesser. Så representanten Arnstad skal ikke tro at vi ideologisk er så opphengt i dette at vi bare er opptatt av å selge ut på ethvert tidspunkt, og f.eks. på et ugunstig tidspunkt. Når det gjelder omstendighetene rundt salget av SND Invest, er næringsministeren bedt om å redegjøre nærmere for dette for Stortinget, og han kommer til å gjøre det. Så langt som jeg kjenner saken, er det gjort i det best mulige skjønn når det gjelder tidspunkt og pris i forhold til eventuelt å vente. Jeg tror representanten Arnstad skal være litt forsiktig med å si at en her har solgt det til underpris. En bør i hvert fall avvente statsrådens nærmere redegjørelse før en tar et slikt sterkt uttrykk i sin munn. Så dette er i tråd med fullmakter gitt av Stortinget, og Regjeringen forsøker å utøve et best mulig skjønn og å bruke de fullmaktene på en måte som sikrer statens verdier best mulig.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
Det er helt riktig som representanten Arnstad sier, at vi ikke må selge akkurat nå. Regjeringen gikk heller ikke til salg av de nevnte aksjene straks fullmaktene fra Stortinget var gitt. Regjeringen og departementet har tvert imot avventet situasjonen, innhentet råd og gjort det på et tidspunkt en mente var gunstig for statens verdier og interesser. Men dette vil når det gjelder SND Invest, Stortinget kunne vurdere nærmere på bakgrunn av den redegjørelsen statsråden har varslet, så jeg vil ikke gå nærmere inn på det nå. Når det gjelder Telenor, har jeg god grunn til å tro, med den informasjon jeg sitter inne med, at prisen ble god, at tidspunktet var fornuftig. Jeg kan forsikre om at vi har hatt ett hovedsiktemål for øye, nemlig å ivareta statens interesser.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
Nå sier Stoltenberg: Derfor har vi SND. Nei, nå har vi ikke SND, nå har vi Innovasjon Norge. Jeg hadde trodd at Stoltenberg var oppdatert på det. Der har vi samlet mye av det tidligere virkemiddelapparatet. Gjennom Innovasjon Norge og gjennom den stortingsmeldingen om innovasjon som Regjeringen har fremmet, har denne regjering lagt fram en mer offensiv nyskapingspolitikk enn noen annen tidligere regjering. SND Invest ble solgt etter en avtale med SV i Stortinget, og vi fikk til erstatning inn landsdekkende såkornfond, som jeg tror for næringslivet vil være en gunstigere ordning totalt sett. Under Innovasjon Norge er det nå en rekke virkemidler, og vi setter i gang åtte målrettede prosjekter med hensyn til bransjer og geografi for å få en aktiv næringspolitikk, ikke en passiv næringspolitikk. Jeg tror resultatet av dette etter hvert kommer. Det ikke alltid det å henge igjen i gamle virkemidler som er det mest gunstige, det er å skape nye.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
Noe av svaret på det finner vi i skattemeldingen og nettopp i det forslaget andre i salen har kritisert, nemlig om å trappe ned og etter hvert fjerne formuesskatten. For den er etter hvert blitt en ganske særnorsk skatt, som de kvitter seg med i de fleste andre land. Det gjør jo at vi får en del skattemotiverte utflyttinger fra Norge. Så jeg regner med at Fremskrittspartiet da, selv om de trakk sin fullmakt når det gjaldt SND Invest, står fast i dette spørsmålet. Hele skattemeldingen er lagt opp ut fra at vi skal få en politikk som er mer bedriftsvennlig i forhold til norske bedrifter og norsk eierskap. I tillegg har vi altså nå samlet virkemiddelapparatet i Innovasjon Norge. Under det setter vi i gang åtte konkrete prosjekter for næringsutvikling i ulike bransjer og ulike deler av landet, og vi har fått et system med såkornfond som en viktig stimulans til næringsutvikling. Jeg er glad for at SV her var mindre dogmatisk enn Fremskrittspartiet og andre.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
Det har representanten Inge Ryan helt rett i. Det er stortingsflertallets ansvar at det blir solgt, men når, og hvordan, er selvsagt Regjeringens ansvar. Vi bruker en fullmakt vi har fått fra stortingsflertallet, og vi mener at vi har brukt den på den best mulige måte.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
Det er viktig at staten er sterkt inne i store infrastrukturselskaper som Statoil, som det for øvrig var Arbeiderpartiet som delprivatiserte, og Telenor og andre viktige selskaper av den type. Det vil også skje. Stortinget har gitt fullmakt til et nedsalg til et visst nivå. Det mener Regjeringen kan være fornuftig å utnytte på de tidspunkt som er gunstige. Men vi ønsker statlig styring – nødvendig styring, rammestyring – på disse områdene. Derfor skal staten opprettholde en høy eierandel så vel i Statoil som i Telenor og i en del andre tilsvarende selskap. Men at en har en viss delprivatisering, ser vi som gunstig for at disse selskapene skal være mest mulig konkurransedyktige i det markedet vi opererer i.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
Jeg er enig i at vi står overfor et stort problem når det gjelder rusmidler og narkotikarelaterte russkader. De virkemidler som viser seg å virke, som bl.a. representanten Bjarne Håkon Hanssen viste til, bør vi forsterke. Det er også noen lyspunkter innenfor dette området. For eksempel har KRIPOS rapportert om en halvering av antall narkotikarelaterte dødsfall de to siste årene. De forklarer nedgangen først og fremst med at flere tunge misbrukere mottar metadonbehandling, og at helsetilbudet er styrket, bl.a. gjennom lavterskel helsetilbud til russkadde. Det er Regjeringen innstilt på å forsterke arbeidet med.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
La meg først si at vi har en arbeidsdeling mellom fastleger og spesialistleger. Fastlegene spiller også en sentral rolle i det legemiddelassisterte rehabiliteringstilbudet. De henviser til behandling, de følger opp pasientene etter at de er vurdert av f.eks. metadonsentrene, etter at de er stabilisert på medikament, og starter en rehabiliteringsprosess. I disse fasene spiller fastlegen en sentral rolle. Hvorvidt de også kan få en ytterligere rolle og overta noe av det spesialistene gjør i dag med å sette inn en livbergende behandling, er et spørsmål jeg skal bringe tilbake til helseministeren med et åpent sinn. Jeg vil ikke over Stortingets talerstol på sparket ta standpunkt til en slik endring i arbeidsdelingen, men alt som kan berge liv og gi de narkomane en menneskeverdig tilværelse, vil vi være for.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-31:
Svaret er ja. Jeg ser at disse legemidlene har gitt flere narkomane et mer verdig liv, og jeg har selv også under besøk ved institusjoner her i Oslo møtt en del av disse, som konkret kan fortelle om det, og det er jeg veldig glad for. Men det er samtidig veldig viktig at de kan komme videre og kan hjelpes ut av sitt narkotikaproblem, så det er viktig med en rehabiliteringsprosess og en oppfølging. Slike legemidler kan gi hjelp, kan gi dem en mer menneskeverdig tilværelse. Det er i seg selv positivt. Det vil være enda mer positivt hvis vi kan hjelpe dem videre til å komme seg ut av sitt narkotikaproblem og etter hvert også bli uavhengige av slike legemidler. Derfor er hele prosessen som er knyttet til legemiddelassistert rehabilitering og lavterskeltilbud, veldig viktig. Det er som kjent noe Regjeringen arbeider for, og her tror jeg vi er på linje med Arbeiderpartiet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-03-31:
Spørsmålet om pensjon engasjerer folk over hele landet, og det engasjerer også i betydelig grad i denne salen. Folketrygden har siden etableringen vært det viktigste sikkerhetsnettet i det norske velferdssamfunnet. De store pensjonsforpliktelsene utfordrer folketrygden som system, og vi registrerer tydelig at det gjør folk usikre. Vår viktigste velferdsutfordring er derfor å sikre pensjonene. Hvordan kan statsministeren forsvare at Regjeringen i en slik situasjon legger opp til nye, store skattelettelser, som så til de grader svekker statens framtidige inntekter, og dermed svekker statens framtidige evne til å finansiere gode pensjonsordninger i folketrygden?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-03-31:
Jeg har også et spørsmål til statsministeren, som berører et helt nytt tema. De siste årene har vi i Norge tatt i bruk legemidler som metadon og Subutex i behandlingen av narkomane. Dette har reddet liv og gitt verdigheten tilbake til mennesker som bokstavelig talt har levd i rennesteinen. Helsetilsynet sier i et brev den 20. februar i år at fagmiljøene anslår at behandlingsbehovet omfatter 7 000 tunge sprøytenarkomane. Ved årsskiftet stod 550 narkomane i kø for behandling. Ventetiden har noen steder vært oppe i tre år. Det er lett å dokumentere at unge mennesker mister livet i denne køen. Hva vil Regjeringen gjøre med dette?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-03-31:
Jeg takker for svaret. Det etter min mening store etiske paradoks i denne saken er at den narkomanes lege ikke kan iverksette det jeg vil kalle livbergende behandling, fordi regelverket forbyr fastlegen å gjøre det. Fastlegen vet at den unge pasienten kan dø dersom han ikke foretar seg noe. Han har medisiner som kan hjelpe. Han kan ta ansvar for et helhetlig rehabiliteringsopplegg, men han får ikke lov. Arbeiderpartiet mener at vi må tenke nytt i denne saken. Fastlegen må få behandle narkomane som øvrige pasienter. Jeg har en bønn til statsministeren: Kan statsministeren møte et sånt forslag med et åpent sinn, og sørge for at Regjeringen iallfall er positiv til å utrede dette som et mulig alternativ?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-31:
Jeg vil gjerne tilbake til hovedspørsmålet fra representanten Stoltenberg. Den forvirringen som har oppstått på det nåværende tidspunkt, knyttet til en eventuell lovfesting av tjenestepensjonsordninger, skyldes i stor grad Regjeringen selv, fordi finansministeren tidligere var ute og uttalte at dette ikke var politikken fra Regjeringens side, men så fikk vi en opptreden i media i går der man kunne få et helt annet inntrykk. Pensjonskommisjonen tar sikte på at den nye pensjonsreformen, som skal gjelde i mange, mange år framover, skal innføres fra ca. 2010. Spørsmålet mitt til statsministeren, som det faktisk bør svares på, er: Er man villig til å ta ut en liten del av den store pensjonsreformen for å behandle den nå, og ikke se det i den totale helheten, som det har vært lagt til grunn tidligere?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-31:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Ifølge Helsetilsynets tilsynsmelding for 2003 er det enkelte områder innen LAR som gir grunn til uro. Det er ifølge meldingen alvorlige mangler i behandlingskapasiteten med lange ventelister og -tider i noen deler av landet. Det påvises også et betydelig udekket behov for behandlingsplasser, og det vurderes at 70 pst. av 10 000 aktuelle misbrukere bør få et tilbud innen LAR. Fremdeles må mange vente i inntil 2 år på å få et tilbud. Vil statsråden ta initiativ til å øke behandlingstilbudet innen LAR i nærmeste fremtid?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-31:
Jeg takker helseministeren for svaret. Det er både trist og opprørende å lese Statens helsetilsyns årsmelding for 2003, der det fastslås at bare 2 400 rusmiddelavhengige får metadon- eller Subutex-behandling, mens de som har behov for helsetilsyn, anslås til ca. 7 000. Medikamentassistert rehabilitering med metadon og Subutex ble landsdekkende så tidlig som i 1998, etter en lang kamp i Stortinget, som bl.a. ble ført av Fremskrittspartiet. Det er derfor rystende at en i 2003 fremdeles har 5 000 som venter på slik rehabilitering, og at ventetiden for behandling i det nåværende systemet er helt oppe i tre år flere steder i landet. Undertegnede og Fremskrittspartiet mener at organiseringen av LAR er en direkte propp i systemet som en må kvitte seg med. Fra 1. januar i år har heroinmisbrukere fått pasientstatus og har rettigheter i henhold til pasientrettighetsloven, som i dag ikke følges opp. Vil helseministeren vurdere å overlate behandlingsansvaret for LAR til fastlegene?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-31:
Jeg takker igjen helseministeren for svaret, men denne gangen kan jeg ikke si meg helt fornøyd med det svaret som ble gitt. Fra 1. januar 2004 er behandlings- og rehabiliteringsansvaret for rusmiddelavhengige overført til helseforetakene. Så langt rapporteres det om inntaksstopp i LAR-systemet, mange steder på grunn av manglende økonomi. Dette har selvfølgelig noe å gjøre med en generell underfinansiering av helseforetakene i forhold til deres oppgaver, men jeg mener at det også kan henge noe sammen med manglende prioriteringer av denne helsetjenesten ved flere av våre foretak. Denne utviklingen med en forverret situasjon og lengre ventetid for medikamentell rehabilitering til tross for rettighetene disse pasientene har, kan ikke Fremskrittspartiet akseptere. Videre kan vi også lese hva seniorrådgiver Svein Zander Bratland i Statens helsetilsyn har uttalt: «Vi ser problemene med at de beste medikamentene ikke er tilgjengelige for alle i nedtrappingsbehandling.» Vil helseministeren sørge for at foretakene i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett får en øremerket tilleggsbevilgning til medikamentassistert rehabilitering av de rusmiddelavhengige?
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Det er store urettferdigheter i pensjonssystemet, også i det forslaget som flertallet i Pensjonskommisjonen har fremmet. Jeg forstår nå at det er noe uklart hva Regjeringa vil komme til å lande på når det gjelder lovfestet tjenestepensjon. Hvis Regjeringa ikke vil bidra til en slik lovfestet tjenestepensjon, hvilke andre tiltak ser statsministeren for seg i pensjonsordningene som kan bidra til mye større rettferdighet når det gjelder pensjoner?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-03-31:
Jeg har en viss forståelse for at statsministeren ikke synes det er enkelt raskt å ta stilling til et spørsmål som er såpass komplisert, samtidig også med vissheten i bakhodet om at dette kan få betydning ikke bare for lønnsoppgjøret, men også for hele den videre behandling av pensjonsreformen. Statsministeren var inne på at det i dag er 900 000 personer som ikke omfattes av tjenestepensjon. Av dem er det ca. 450 000 som heller ikke vil være omfattet av en lovfesting av tjenestepensjon. Det gjelder sjølstendig næringsdrivende, enkeltmannsforetak, deltidsansatte, primærnæringene osv. Hvorledes vurderer Regjeringen situasjonen til den gruppen mennesker? Hvorledes vurderer en å trygge framtidige pensjonsmuligheter for den gruppen i befolkningen?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-03-31:
Jeg har også et spørsmål til statsministeren. Staten sitter på store verdier i en rekke større selskap. Eventuelle salg av eierandeler i disse selskapene må gjøres på en slik måte at staten ikke øder sine egne verdier. Måten Regjeringen nå har valgt å håndtere nedsalg i en del statlige selskap på, har medført spørsmål: Hvorfor kjøpte man DnB-aksjer i markedet, antakelig til overpris, i stedet for å få en rettet emisjon? Hvorfor solgte man SND Invest ut i markedet, antakelig til underpris, stikk i strid med det styret i SND Invest anbefalte? Og hvorfor velger man å selge ut Telenor-aksjer i et vanskelig marked, i stedet for å beholde muligheten til å vurdere industrielle allianser i framtiden? Spørsmålet er rett og slett om Regjeringen er så ideologisk opptatt av å få mindre statlig eierskap at man av den grunn risikerer at det hensynet går foran behovet for å sikre statens verdier ved et mulig nedsalg.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-03-31:
Jeg har sjølsagt ikke påstått noe som helst, jeg stiller spørsmål, og spør egentlig statsministeren om han føler seg trygg på at dette er solgt til den verdien det faktisk har, og at staten ikke her øder sine egne verdier. Det er riktig at Regjeringen har fått klarsignal til nedsalg fra Stortinget, men det er også slik at Stortinget ikke har sagt at det må selges akkurat nå. En har ikke sagt noen ting om tidsfrister. En har ikke sagt noen ting om på hvilken måte. Og en har sjølsagt tatt det for gitt at her ville Regjeringen gjøre det på en slik måte – og gjerne over lang tid – at staten får igjen det som er mulig for egne verdier. Problemet med nedsalget i Telenor nå er rett og slett at en kan komme i en situasjon at børsen flommer over av aksjer, at prisen dermed går ned, og at staten taper i forhold til den vanskelige markedssituasjonen. Det er jo en av de åpenbare ting som Regjeringen må vurdere før et eventuelt nedsalg. Så det er mange som vil mene at en her er på gyngende grunn ikke bare i forhold til de verdiene en muligens selger fra seg, men også i forhold til den industrielle handlefrihet en kunne hatt igjen når det gjelder muligheten til å gå i allianser i stedet for direkte salg ut i markedet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-31:
Jeg har også et spørsmål til statsministeren, men med et annet tema. Norsk økonomi er nå inne i en dyster utvikling. Veksten i bruttonasjonalproduktet er svært lav, lavere enn lagt til grunn både i langtidsprogrammet og i statsbudsjettet for 2004. Da Regjeringen la fram sitt budsjett for 2004, var det med optimisme med hensyn til at de skulle angripe arbeidsledigheten, og forhåpentligvis redusere ledigheten. Nå viser tall at ved utgangen av februar i år er det 97 000 helt ledige, som tilsvarer 4,1 pst. av arbeidsstyrken. Det er altså nesten 4 500 flere ledige enn på samme tidspunkt i 2003. Er det slik at Regjeringen nå før revidert nasjonalbudsjett ser denne utviklingen, og i revidert vil komme med tiltak som virkelig angriper arbeidsledigheten, istedenfor å sitte passiv?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-31:
Jeg registrerer at statsministeren velger å angripe andre partiers positive forslag med hensyn til å redusere sysselsettingen, istedenfor å se på sin egen argumentasjon og fallitt i forhold til den politikken som ble lovt i budsjettet for 2004. Jeg vil også gjerne referere til at Norges Bank nylig kom med tall som indikerer svært lave investeringer i bedriftene. Veksten i bedriftenes kredittetterspørsel var negativ andre måned på rad. Selv med en ekstremt lav rente har bedriftene problemer med å finne lønnsomme investeringsprosjekter. Så min påstand til det at statsministeren står her og tegner et så lyst bilde, er at en faktisk har den motsatte effekt. For andre år på rad er det et parti som har fremmet omfattende forslag her i Stortinget som går på konkrete tiltak for å redusere arbeidsledigheten. På samme tidspunkt i fjor ble det også gjort, uten at regjering eller storting fulgte opp forslagene på noen slags måte. Så mitt spørsmål er igjen: Akter statsministeren og Regjeringen nå i revidert å komme tilbake med aktive tiltak for virkelig å prøve å redusere sysselsettingen, istedenfor å tegne et bilde som er rosenrødt, og som ikke stemmer med de faktiske forhold?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Arbeidsledigheten i Norge er høy, altfor høy, og den har bitt seg fast til tross for at renten synker. Det eneste som nå rører seg vesentlig oppover i Norge, er prisene i boligmarkedet. Det er på tide å være konstruktiv. SV har lansert en tiltakspakke mot arbeidsledighet som vil kunne gi 20 000 nye arbeidsplasser innenfor ulike felt, f.eks. ved forsert utbygging av skolebygg og sosial boligbygging, rassikring, satsing på fornybar energi og alternative energikilder, økt utvinningsgrad i Nordsjøen, jernbaneutbygging og flere andre tiltak. Hvordan stiller statsministeren seg til denne pakken?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-03-31:
Statsministeren sier til Sandberg at Regjeringen ikke er passiv. Men når det gjelder Nasjonal transportplan for den neste perioden, har man faktisk en reduksjon de første årene på 545 mill. kr i forhold til vedtatt Nasjonal transportplan – pluss 600 mill. kr pr. år som Sem-erklæringen har lovet det norske folk. Så sier statsministeren at det er ikke så dystert. Men det er veldig dystert for de 100 000 menneskene som går arbeidsledige og står i kø. Det er ca. 10 000 anleggsarbeidere som går ledige og hever arbeidsledighetstrygd. Det er en økning i antall drepte i trafikken på grunn av at vi ikke investerer i nye og bedre veier, firefeltsveier med midtdeler. Vil det ikke være bedre å sette disse 10 000 anleggsarbeiderne i arbeid for å bygge opp dette landet, for å redde alle de livene som går tapt i trafikken i dag, og alle som blir skadd i trafikken i dag, pluss å få næringene ute i distriktene og rundt om i dette landet på fote igjen, slik at de kan konkurrere og levere produktene sine til markeder ute i Europa og i det sentrale østlandsområdet, og tjene penger på det?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-03-31:
«Informasjon om hvem som passerer bomringer og bruker AutoPASS som betalingsmiddel, utleveres til hvem som helst som har bilnummer og navn på vedkommende. Dette fører til store problemer for bl.a. personer som trakasseres av tidligere samboer eller ektefelle, og som bare kan ringe AutoPASS for å få vite om vedkommende har passert. Han/hun vil da få opplysninger om når og hvor vedkommende har passert. Vil statsråden sørge for at denne praksisen opphører, og at slike opplysninger ikke utleveres?»
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-03-31:
I disse NTP-tider og i de budsjettider som kommer, må jeg si at det er sjelden jeg har vært så godt fornøyd med et svar fra samferdselsministeren som nå. Det er vel ikke noe grunnlag for å gå videre med et tilleggsspørsmål, men i tillegg til det jeg hadde i spørsmålet mitt om samboere og tidligere ektefeller, vil jeg bare si at det også er muligheter for å kartlegge om folk er hjemme, for eventuelt å begå kriminelle handlinger, som innbrudd. Jeg er særdeles godt fornøyd med svaret fra statsråden, og jeg håper at vi i framtiden kan bli like godt fornøyd med behandlingen av NTP og de kommende budsjetter.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-03-31:
Det kan jeg ikke love.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-03-31:
Jeg har også lyst til å kommentere så vidt ledigheten i bygge- og anleggsbransjen og veistandarden. Jeg mener at man burde bruke ekstra midler for å sette ledige hender og maskiner i gang, slik at man kunne bedre veistandarden og dermed infrastrukturen, som igjen ville gi bedre rammevilkår for næringslivet. Det måtte være verdiskaping og ville legge grunnlaget for økt sysselsetting og vekst. Så et lite spørsmål: Den økte ledigheten har ført til at svært mange funksjonshemmede og yrkesvalghemmede har blitt stengt ute fra arbeidslivet. Regjeringen har videreført avtalen om inkluderende arbeidsliv. Der skal man spesielt fokusere på denne gruppen. Hva vil Regjeringen nå gjøre for at funksjonshemmede og yrkesvalghemmede i større grad skal få tilgang til arbeidslivet og dermed bli sysselsatt, slik at de får en meningsfylt hverdag, med egen inntekt?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
: Jeg har et spørsmål til statsministeren. I det siste halve året har det blitt lagt fram to store reformer. Den første er pensjonsreformen, og ved framleggelsen sa kommisjonens leder klart at pensjonssystemet ikke var egnet til å drive fordelingspolitikk gjennom. Så har vi fått en skattereform, og Regjeringen har lagt fram sin skattemelding. Finansministeren har vært ganske klar på at skattesystemet ikke er spesielt godt egnet til å drive fordelingspolitikk gjennom. Begge disse reformene bidrar til det samme, nemlig å øke forskjellene mellom dem som har minst, og dem som har mest. Kristelig Folkeparti har nettopp hatt nytt landsmøte og valgt ny leder. Han har slått fast at en mer rettferdig fordeling skal være en hovedsak for Kristelig Folkeparti. Er skattereformen, som øker forskjellene mellom dem som har mest, og dem som har minst, i tråd med Kristelig Folkepartis fordelingspolitikk?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Det er ingen tvil om at SV er glad for at det innføres en utbytteskatt, men summen av skattereformen gjør at de som har mest, får mer og de som har minst, får bitte lite grann mer. Det gjør at forskjellene øker. Den 29. august i fjor sa statsministeren: «Det er en skam at vi har så mange fattige barn i Norge.» Mange av disse ungene har foreldre som er avhengige av en velferdsstat, eller som har svært lave inntekter. Vil en skattelette på 12 milliarder kr og en skattereform som øker forskjellene mellom dem som har mest, og dem som har minst, bidra til å hjelpe de fattige ungene i Norge?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Jeg vil også spørre om omfordeling. I Regjeringens boligmelding, der det for øvrig ikke er så veldig mange tiltak, har Regjeringen i hvert fall en klar målsetting om at unge skal hjelpes inn i sin første bolig. Men så kommer skattemeldingen, som fullstendig sparker beina under dette. Der både fjerner man BSU-ordningen – som er på omtrent 400 mill. kr – og innfører dokumentavgift på borettslagsboliger, som man tidligere var imot. Borettslagsboliger er små boliger, boliger som de unge etablerer seg i, og som blir oftest omsatt. Dokumentavgiften har det tidligere egentlig vært flertall på Stortinget for å fjerne. Istedenfor å bruke denne ekstra skatten for ungdom mer målrettet, til å skaffe unge et sted å bo, skal disse skattepengene som trekkes inn fra unge, brukes til å fjerne boligskatten, som vil føre til at prisene stiger, og som vil gi mest i skattelette til dem med størst hus og ingen skattelette til dem som ikke har bolig. Da er spørsmålet mitt: Er det slik at heller ikke boligpolitikken skal brukes til omfordeling?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Jeg ville gjerne stille et spørsmål til utenriksministeren, men ser at det er finansministeren som skal svare. Han er jo en kjekk kar, som sikkert vet mye om Iran, så det får jeg jo være fornøyd med! Spørsmålet er som følger: «Norske myndigheter har aktivt engasjert seg for å styrke norsk næringslivs mulighet til etablering i Iran, ut fra tanken om at samkvem og dialog med det iranske regimet vil bidra til positiv utvikling av vilkårene for menneskerettigheter og demokratiutvikling i Iran. Det nylig avholdte valget var et tilbakeslag for demokratiet. Hvilke planer har utenriksministeren for norske myndigheter og norsk næringslivs videre forhold til regimet i Iran?»
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Jeg takker for svaret, men jeg har, overraskende nok, et oppfølgingsspørsmål. I siste valg ble jo reformpolitikerne, som også finansministeren sier, feid av banen. Det var veldig mange mennesker som ikke fikk lov til å stille, det var veldig mange som ikke stemte, rett og slett fordi et flertall i nasjonalforsamlingen, Majlis, ikke gir endringer i samfunnet, fordi alle vedtak som er av en viss samfunnsendrende karakter, stoppes av Vokterrådet, som utnevnes under full kontroll av åndelig leder Khamenei. Da er spørsmålet videre: Hva foretar Regjeringen seg konkret overfor landets reelle ledere, og ikke bare i samtaler med utenriksministeren og den type ting, som jeg ser at utenriksministeren svarte på spørsmål fra Morten Høglund i spørretimen 10. mars? Hva gjør vi konkret for å støtte opp under demokratiserende krefter utenfor parlamentet, slik vi gjorde på Balkan i perioder?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Jeg var selv på besøk i Iran som en del av presidentens delegasjon i fjor høst. Det er ingen tvil om at norske politikere bl.a. bruker sin innflytelse til å fremme norsk næringslivs interesser, strengt tatt uten å stille andre krav enn rent økonomiske. Vi stiller heller ingen krav, så vidt jeg merket meg, overfor Hydro og Statoil, selv om de helt klart fra iranske parlamentarikere, som jo har en veldig sterk sammenblanding av stat og politikk, oppfattes som instrumenter for den norske stats økonomi og politikk. Da er spørsmålet mitt: I hvilken grad mener Regjeringen at Hydro og Statoil kan brukes som demokratiske fristeder og arnesteder for både bedriftsdemokrati og fagorganisering og dermed rett og slett som et sted der man kan dyrke fram verdier som ytringsfrihet og menneskerettigheter? I hvilken grad fremmer Regjeringen slike invitasjoner eller konkrete forslag overfor partene i næringslivet?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-03-31:
Det er noko absurd over statsministeren sine svar i dag. På den eine sida står han her og beklagar at sjukefråværet ikkje har gått så mykje ned at han har 10 milliardar kr ekstra til disposisjon til fordel for dei som treng det. På den andre sida står han her og forsvarar ei skattereform der nye milliardar openbert renn ut til fordel for dei som har mest frå før. I 1990 hadde den tidelen som har dei høgaste inntektene, 19 pst. av dei samla inntektene, den lågaste tidelen hadde 4 pst. til disposisjon. I år 2000 var dei tilsvarande tala 24 pst. og 3,8 pst. Skattereforma frå Regjeringa forsterkar no denne forskjellen. Eg vil minna statsministeren om at dei som tener minst, ikkje får del i skattelettane, men dei får del i Regjeringa sine auka eigendelar på helse, omsorg og skule. Er det ein rettferdig politikk?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
SV er glad for at vi har fått til til sammen litt over 1,5 milliarder kr til satsing på næringsliv i næringssvake områder. Under pakkeavtalen med Regjeringa er bl.a. SND Invest solgt. Men jeg har et spørsmål til statsministeren, og det går i forhold til hvem som har ansvaret når en skal selge, om det er Stortinget, eller om det er Regjeringa. Vi blir mange ganger beskyldt her i Stortinget for å drive med stortingsregjereri. Vi stiller oss fullt og helt bak salget av SND Invest. Men det er vel sånn at det er Regjeringas ansvar å sørge for at dette blir solgt på en sånn måte at man får en best mulig pris for det, og at staten får de pengene som staten skal ha når man gjør et sånt salg? Det er vel ikke Stortingets ansvar å gjennomføre en sånn beslutning, det er vel fullt og helt Regjeringas ansvar?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Jeg har et spørsmål til landbruksministeren: «Geitehold er ei lita, men viktig distriktsnæring. Dessverre viser det seg at produktene fra denne næringa ikke alltid brukes til mat. Flere tusen liter geitemelk går hvert år til dyrefôr, til tross for at geitemelkprodukter etterspørres. Videre avlives 45 000 kje ved fødselen, til tross for at kjekjøtt er magert, sunt og velsmakende. Hva vil statsråden gjøre for at alle produktene fra geiteholdet utnyttes til matprodukter?»
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Vi er kjent med at det er deler av landet nå som får den såkalte omstillingspakken, som kan høres fristende ut. Men det betyr at det som det på en måte er naturlig å drive med, skal man da slutte med. Dette med geitehold i forhold til sauehold er jo en mulighet i rovdyrutsatte områder. Vi vet at geita unngår rovdyrene mer, for den klumper seg mye mer sammen, mens sauene er mye mer utsatt for rovdyrangrep. Så disse omstillingspakkene er etter min mening veldig krevende. Jeg vil spørre landbruksministeren: Er det landbrukssamvirkets konservatisme som vi nå ser utslaget av? Vi vet at de som har prøvd å drive med lokal geitemelkproduksjon i mange år, faktisk har møtt bare motstand. En god kamerat av meg som heter Svein Håpnes, kjempet i 15 år, tror jeg, før han fikk lov til å produsere sin egen geitemelk. Og i dag er det lange ventelister for å levere ost til hele Norge. Vil landbruksministeren gjøre noe med den konservatismen som landbrukssamvirket har vært preget av i veldig mange år?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Jeg setter pris på at statsråden er opptatt av at vi skal få løsninger som gjør at det blir enklere å produsere lokalt. Men jeg tror at landbrukssamvirket på en måte er en stor bøyg her, for man har ikke vist vilje til å være med på denne type jobbing tidligere. Men la meg kort gå over til den andre delen av spørsmålet mitt, og det gjelder kjekjøtt. Det er jo et kjøtt som dessverre ikke er utnyttet i det hele tatt i dag. Det har vært gjort forsøk for en del år tilbake, og vi fikk da prosjektet «Fjellsprett», der man skulle prøve å selge kjekjøtt. Det ble et veldig halvhjertet forsøk, og i dag er kjekjøtt på en måte helt sporadisk benyttet i Norge. Ser statsråden mulighetene for at man kan sette inn en offensiv for at dette sunne, magre kjøttet i større grad kommer inn i markedet, og at kjeungene får vokse opp, fôres opp og slaktes på samme måte som andre dyr?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-03-31:
Det statsministeren nå sa, er det korrekte: Regjeringen har fått en fullmakt til å selge, ikke et pålegg om å selge. Regjeringen kunne sågar ha latt være å selge aksjer, hvis man fant ut at markedet ikke var godt nok til at man burde selge. Men det er et faktum at det nedsalget som man f.eks. nå gjør i Telenor, sannsynligvis vil komme til å øke den utenlandske eierandelen i Telenor. Det Regjeringen gjør med dette, er å redusere statens eierandel i et norsk selskap, som har vært gode investeringer for fellesskapet i mange, mange år. Til gjengjeld bruker man oljefondet til å øke eierandelen i utenlandske selskap. Med de resultater som man ser f.eks. i forhold til salget av SND Invest, og med det man nå ser med Telenor, hvor man reduserer norsk eierandel til fordel for en økt utenlandsk andel, må det være grunn til å spørre statsministeren: Ville det ikke være bedre å sitte på en relativt høy statlig, offentlig, eierandel i disse selskapene istedenfor å gjøre omfattende investeringer i utenlandske selskaper?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-31:
I dette spørsmålet må vi være ydmyke, slik som jeg faktisk oppfatter statsministeren å være. Arbeiderpartiet var tidligere imot at fastlegene skulle ta ansvar for disse legemidlene og for et helhetlig rehabiliteringsopplegg. Men behov og erfaringer tilsier at vi må ta nye grep, og vi må ta i bruk fastlegenes kompetanse på det nivået der de narkomane faktisk er. Så selv om Arbeiderpartiet har snudd, tror vi ikke at piller og medisiner alene løser narkomanes problemer. Det har både fordeler og ulemper. Likevel: Ser statsministeren at disse legemidlene har ført til at mange narkomane har fått et liv i mer verdige former enn tidligere, og vil det være Regjeringens linje framover?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-03-31:
Spørreren får ta til takke med meg, men jeg kan på vegne av utenriksministeren da svare følgende: Norge har i dag normale diplomatiske forbindelser med Iran. Det er derfor både naturlig og positivt at vi også har et visst næringslivsengasjement i landet. Spørsmål knyttet til næringslivets samfunnsansvar og norsk næringslivs virksomhet i utlandet er viktige. Utenriksdepartementet står i nær kontakt med næringslivet om disse spørsmålene, bl.a. gjennom konsultasjonsforumet KOMpakt, som er det konsultative organet for menneskerettigheter og norsk økonomisk engasjement i utlandet. Formålet med KOMpakt er å bidra til å styrke menneskerettighetene bl.a. ved å skape en bevissthet om menneskerettighetsspørsmål i næringslivet. KOMpakt, som ble opprettet i 1998, samler deltakere fra næringslivsorganisasjoner, frivillige organisasjoner, forskningsinstitusjoner, bedrifter og myndigheter. Selv om det siste parlamentsvalget var et klart tilbakeskritt for demokratiske rettigheter, må vi ikke gi opp anstrengelsene for å bedre situasjonen i Iran. Før valget bad reformpolitikere om at utenforstående ikke blandet seg inn i den politiske prosessen som oppstod i forbindelse med parlamentsvalgene. Det respekterte vi, men vi mener fortsatt at samkvem og dialog med våre iranske samtalepartnere er veien å gå for å oppnå forbedringer i Iran. Spørsmål om demokrati og menneskerettigheter vil derfor utgjøre et viktig tema i vår videre dialog med Iran.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-03-31:
Jeg tror kanskje vi skal la være å omtale utenriksministeren som «den type ting», men jeg tar spørsmålet. Spørsmålet gjaldt mer direkte hvordan man kan møte Vokterrådet. Der er man nok avhengig av hvem iranske myndigheter stiller opp med. Jeg kan jo nevne at statssekretær Helgesen i UD skal ha en reise til Iran i mai i år. Formålet med den reisen er todelt, både å delta på det norske oljeseminaret i forbindelse med den internasjonale oljemessen i Iran og også å diskutere bl.a. menneskerettighetsspørsmål med iranske myndigheter og reformarbeid med iranske parlamentarikere. Dermed når man så langt det er offisiell adgang, til de reelle makthavere. Jeg tror nok det er flere land som merker at adgangen til akkurat Vokterrådets øverste leder er noe begrenset.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-03-31:
Jeg viser til hva jeg sa i mitt første svar, at menneskerettighetsspørsmål og demokratispørsmål er blant de temaer som er oppe i dialogen gjennom forumet KOMpakt, der også bedrifter deltar på linje med myndighetene. I hvilken grad norske bedrifter i totalitære land kan utgjøre en slags fredet plett for vestlige verdier, tror jeg man skal ha begrenset forventning om. Vi har den forventning at norske bedrifter tar med seg den norske eller nordiske bedriftskultur ut i verden, men det er klart at det er begrenset når dette støter mot lovverk eller kulturelle tradisjoner/fordommer i de landene man opererer i. Men for å si det slik: De skal gjøre det best mulig ut av det stedet de opererer på, også i forhold til arbeidsrettigheter, bedriftskultur og, så langt det gjelder innenfor bedriftens grenser, også menneskerettigheter.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-03-31:
La meg først peke på at utbetalt engangserstatning for livsvarig uførhet o.l. er skattefri. Skattespørsmålet i denne sammenheng gjelder derfor den etterfølgende, årlige behandlingen av bankinnskudd og renter som stammer fra erstatningsbeløpet som barnet har mottatt. Det dreier seg altså om i og for seg ordinær, årlig kapitalbeskatning hvor det spesielle er at kapitalen er mottatt av barn som erstatning for uførhet. Barn under 17 år lignes under ett med foreldrene, og de får dermed ikke egne skattefrie bunnbeløp i kapitalbeskatningen. Men Skattedirektoratet har gitt anvisninger om såkalt billighetsnedsettelse når det gjelder formuesskatt og inntektsskatt av barns erstatningsmidler for personskade. Etter disse retningslinjene kan merskatt som følge av fellesligningen med foreldrene ettergis. Gjeldende retningslinjer om ettergivelse ivaretar, slik jeg ser det, den skatteulempe som oppstår som følge av at barn og foreldre lignes felles. Men slik ettergivelse er avhengig av at det faktisk søkes om skattelempning. Jeg skal vurdere nærmere om den skattelempningen som ettergivelsesordningen ivaretar i dag, også bør lovfestes.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-03-31:
Jeg vil bare føye til at jeg selvfølgelig også forstår den tragedie som ligger bak dette som har skjedd. Men her var spørsmålet avgrenset til hvordan vi ligningsmessig og skattemessig behandler det. Da viser jeg til det jeg sa i mitt opprinnelige svar. Det må søkes om skattelempning. Det skal ikke være komplisert. Sett opp et brev, og vis til hva jeg har sagt i mitt svar f.eks., så bør dette kunne ordnes. Men jeg har i tillegg sagt at for å sikre oss mot at det ligger skjønn inne i behandlingen ved ulike kontorer, vil jeg også vurdere å lovfeste det. Det vil ikke kunne få virkning for denne konkrete sak, men det vil kunne sikre at vi i fremtiden ikke får forskjellsbehandling. Men send et brev, så skal det gå bra.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-03-31:
Ikke annet enn å si at jeg deler spørrerens glede.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-03-31:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til finansministeren: «En gutt fra Hedmark har fått pasientskadeerstatning pga. feilbehandling etter fødselen som gjorde ham blind. Foreldrene må betale skatt av erstatningen. Mener statsråden det er grunnlag for å endre regelverket slik at familier til barn som får pasientskadeerstatning, ikke må skatte av dette beløpet?»
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-03-31:
Jeg takker statsråden for svaret. Dette er jo ikke direkte enkelt for noen, heller ikke den teknikken i skattesystemet. Men det er klart at når det er slik at det har skjedd en feilbehandling som i dette tilfellet gjorde at gutten ble blind, det er innrømmet en legetabbe ved sjukehuset, og vedkommende har fått pasientskadeerstatning, forstår jeg at det virker urimelig at en da må betale betydelig skatt av den. Jeg hører statsråden sier at her er det mulig at det kan ettergis osv., men det åpner da for skjønn ved de ulike lokale kontorene, og det er totalt sett heldigvis ikke så mange dette dreier seg om. Spørsmålet mitt blir da: Vil statsråden vurdere å klargjøre regelverket enda mer på dette området, slik at denne guttens familie og andre i tilsvarende i situasjoner slipper å betale skatt på erstatningen som skulle bidra til å sikre et godt liv for gutten og andre i liknende situasjoner i framtida?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-03-31:
Jeg takker statsråden for svaret, og med den presisering statsråden nå gav, tror jeg vi har grunn til å være fornøyd. Jeg tolker det på den måten at vedkommende familie kan sende et brev, og, som statsråden sier, da vil det være i orden. Da er vi kjempeglade for det, på vegne av denne familien. Jeg er også glad for at statsråden vil ta et initiativ, slik at det også skal gjelde andre i liknende situasjoner, ved at det som dreier seg om skattelempningen, lovfestes. Så jeg takker statsråden for svaret og er fornøyd med det.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «Kommuneregnskapene fra 2003 viser at de setter av stadig mindre midler til elevenes undervisningsmateriell. Enkelte kommuner har kuttet med så mye som 25 pst. fra 2001 til 2003. Tallene viser også at det er store forskjeller kommunene imellom. Mens elevene i Utsira får 4 938 kr hver til læremateriell, får elevene i Oppegård kun 777 kr. Gode læremidler er ved siden av lærerkreftene det viktigste verktøyet vi har for å sikre kvalitet i skolen. Vil statsråden godta slike store variasjoner i elevenes opplæringstilbud?»
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
: Jeg vil takke for svaret. Jeg mener også, som statsråden sier, at det er viktig å følge med i utviklingen, og jeg er veldig glad for at statsråden gjør det. Jeg er også enig i det statsråden sier om at det kan gi et unyansert bilde kun å se på tallene for ett enkelt år. Gode læremidler er ved siden av lærerkreftene det viktigste verktøyet vi har for å sikre kvalitet i skolen. Jeg regner med at statsråden er enig i at 777 kr ikke er mye penger, når disse pengene bl.a. skal brukes til bøker, linjaler, blyanter, mel osv., og ikke minst til nytt læremateriell – nye, moderne læremidler – i skolen. Visst kan det også være fascinerende å høre om lærere som drar rundt på loppemarkeder, eller tar penger av egen lomme til å kjøpe læremidler. Men når dette i mange kommuner blir en normalitet og ikke et unntak, mener jeg noe må gjøres. Mener statsråden at elevene har et godt nok læremateriell i den norske skolen i dag?
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-31:
Det er urovekkende at vi har et skolesystem som ser ut til i sterkere og sterkere grad å akkumulere og forsterke de sosiale forskjellene vi har i det norske samfunn. Det ser ut til at det blir et viktigere kriterium for å lykkes i skolen at barna kommer fra et hjem med tjukk lommebok, der det er bøker og man hjemme er oppkoplet på nettet. Undersøkelsen «Ung i Norge 2002» underbygger at dette er en forsterkende tendens. De barn som har læremidler hjemme, er de som vinner i skolen. Skal vi skape en rettferdig skole som utjevner de sosiale forskjellene, må vi sikre godt læremateriell i skolen. Jeg mener det må bli en økt satsing på dette. Bekymrer det statsråden at vi har et skolesystem som skaper tapere og vinnere, og er det noen konkrete tiltak som statsråden vil iverksette når det gjelder en økt satsing på skolemateriell?