trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-10-22:
Jeg vil takke interpellanten for å stille interpellasjonen – eller egentlig hennes vara, som reiste interpellasjonen tidligere, i juni. Samtidig vil jeg understreke et poeng som representanten Trine Skei Grande har på slutten, og det er knyttet til spørsmålet om makt og rett. Dette er en av hovedårsakene til at Norge har søkt det ansvaret det er å sitte i Sikkerhetsrådet i en toårsperiode, nemlig at vi må gjøre alt vi kan som et lite land for å opprettholde en regelbasert internasjonal orden. Hvis vi kommer i en situasjon der store land eller allianser av land skal kunne la makt gå foran rett, rammer det ikke bare oss, det rammer også alle andre land i verden i større eller mindre grad og på ulike tider. Nettopp derfor er det så viktig både å stå opp for det systemet, stå opp for tydelige verdier, og også forklare tydelig til land hva vi er enige om, og hva vi er uenige om. Derfor vil jeg avslutte med å si at jeg opplever på ingen måte at Norge såkalt herses med fordi vi ikke har allianser. Vi har tvert imot veldig mange allianser, vi slutter oss til allianser, og vi søker aktivt å danne allianser. Hele historien til Norge har vist at det er vår evne til å skape og pleie allianser som gir oss vårt utenrikspolitiske handlingsrom. Da vi opplevde diskusjonene rundt kandidaturet vårt til Sikkerhetsrådet, var det sånn at vi var veldig klar over at en del land ikke kom til å stemme på Norge, fordi vi er uenige med en del land i deres håndtering av bl.a. grunnleggende menneskerettigheter. Det er helt greit for oss, men vårt standpunkt er tydelig, det har vært det hele veien. For oss var det aldri noen tvil om at det nok var en god del land som ikke kom til å ønske Norge inn i Sikkerhetsrådet, rett og slett fordi vi har en tydelig linje i menneskerettighetsspørsmål. Den linja er kjent for alle, så de som var enige i den linja, ville stemme på oss, de som var uenige, ville ikke gjøre det.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-10-22:
Det er viktig å understreke, som representanten Henriksen også gjør, at dette er et arbeid der vi egentlig veksler mellom håp og fortvilelse. Vi ønsker jo at de universelle standardene – det normarbeidet som egentlig hele FN-systemet og det universelle menneskerettighetssystemet bygger på – skal være sterke og livskraftige også framover. Men jeg tror vi må erkjenne at vi i dag står overfor en annen utfordring mot det systemet enn vi har gjort tidligere. Det er dels fordi grensene for hva som er akseptabelt, flytter seg. Det har dessverre en mindre politisk kostnad for autoritære ledere i dag å slå ned på rettighetene til egen befolkning. Det er også fordi de finner allierte mange steder. Der det tidligere var dypt problematisk med en del av de holdningene vi ser autoritære ledere i mange land i ulike verdensdeler innta, der det kunne føre til mindre samarbeid og i alle fall ikke til gjenvalg, ser vi nå dessverre det motsatte skje – at det blir en slags politisk kapital som bidrar til å styrke oppslutningen om en autoritær leder. Jeg synes f.eks. det er veldig spesielt å se og høre den polske presidenten i valgkampen i sommer ta til orde for at homofili er en større trussel enn kommunistideologien. Og det er kanskje spesielt ille å høre det i et land som Polen. Vi har mye av det operative menneskerettighetsarbeidet vårt gjennom partnerorganisasjoner som mottar tilskudd fra departementet. I 2020 har vi en menneskerettighetsbevilgning på 825 mill. kr, og jeg vil si at vi får til mye godt operativt menneskerettighetsarbeid for det – på veldig mange ulike fronter. Inkludert i det er den flerårige avtalen vi har med FNs høykommissær for menneskerettigheter, og jeg vil bare si at vi ser med ganske stor bekymring på de budsjettkuttene FNs høykommissær for menneskerettigheter nå blir utsatt for. Sannsynligvis blir kravet å redusere med minst 10 pst. i inneværende år. Når vi i tillegg vet at menneskerettighetspilaren av de tre pilarene i FN-systemet bare har 3,7 pst. av den totale finansieringen, ser vi også hvor viktig det er at land som Norge fortsetter å støtte FNs høykommissær for menneskerettigheter. I tillegg til disse midlene har vi menneskerettighetsarbeid gjennom mange andre budsjettlinjer. Jeg tror det er viktig også å understreke investeringen vi gjør i kvinners rettigheter og seksuell og reproduktiv helse og rettigheter i perioden 2020–2025. Da skal vi altså investere tilnærmet 10,4 mrd. kr. Det er en helt avgjørende satsing for Norge fordi dette er et område som er under stadig press.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2020-10-22:
Dette har vært en god og hyggelig debatt for norsk forsvarsindustri. Det har i realiteten vært en hyllest til den høyteknologiske industrien, som også arbeider godt sammen med offentlige institusjoner og også sivile bedrifter. Den hyllesten synes jeg forplikter, og jeg vil ta opp en helt spesiell sak. Det gjelder Raufoss Industripark, etter tidligere Raufoss Ammunisjonsfabrikker, som er 125 år neste år. Industriparken, som allerede har 2 500 arbeidsplasser, som har 40 leietakere og et miljø som er innovativt, vil gjerne prøve å tiltrekke seg flere etableringer fra både norske bedrifter og utenlandske som søker seg til et høyteknologisk nivå. De møter imidlertid store problemer fra myndighetene i Norge og lokalt. De har arbeidet i fem år med en områdereguleringsplan, ganske detaljert, for utvidelse, slik at når en bedrift fra utlandet tar kontakt for å høre om det er mulig å etablere en bygning og en bedrift i industriparken på Raufoss, så må de reagere raskt. De har søkt om å få et system hvor de kan, når de har fått godkjent vedtatt områdereguleringsplan, og hvis de får en forespørsel, gå direkte til byggesak. Da kommer NVE, Statens vegvesen og Innlandet fylkeskommunes byråkrater og sier nei. De har innsigelser mot dette fordi da får ikke de anledning til å detaljbehandle en reguleringsplan for dette ene nye bygget som det kanskje søkes om. Det tar to til tre år, og den utenlandske eller andre norske bedriften vil ikke kunne vente så lenge, for her går det fort når det gjelder høyteknologisk utvikling. Jeg håper at vi kan få til et system som de har søkt om, slik at når de har fått godkjent områdereguleringsplanen, og det kommer en interessent, så kan de iverksette byggesaksbehandling direkte. Jeg håper at de tre berørte statsråder som er informert om denne problemstillingen, nemlig Knut Arild Hareide, som har ansvaret for Vegvesenet, Iselin Nybø, som er næringsminister og er på jakt etter eksportrettede arbeidsplasser som netto betaler penger inn i de offentlige kasser, og Nicolai Astrup, som selvsagt har med plansystemet å gjøre, vil greie å få løst dette, etter den hyllesten som er gitt til høyteknologiske bedrifter. Og Raufoss er en av de tre største industriparkene på dette området, så jeg håper disse tre statsrådene kan løse problemet, slik at vi kan tiltrekke oss flere arbeidsplasser, som vi alle er enige om at vi kommer til å trenge.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-10-22:
Ja, det er dessverre jeg også. Det blir nok ikke en bedring i løpet av et halvt år, men nettopp derfor tror jeg det er så viktig å ha en åpen debatt og en åpen dialog om de utfordringene en ser. Noe av det som slår meg, både internasjonalt og nasjonalt, er at når sånne trender starter, oppleves de å være veldig uskyldige. Når Russland skriver i sine forslag til endring av tekst at de skal basere seg på tradisjonelle familieverdier – ja, hvem kan være mot det? Jeg tror ikke det er ett menneske i hele verden som ikke synes det er bra med familieverdier. Men når en forstår sammenhengen og konteksten i både hvordan disse resolusjonene blir til, og hvorfor de blir fremmet, det er da det begynner å bli litt alvorlig. Jeg tror noe av det vi trenger mer av, er debatter som dette, der en får opp og øker folkets forståelse for at det ligger noe bak disse litt underfundige begrepene som mange av disse landene bruker. Jeg mener jo at vi også i vårt eget land ser tydelig hvordan dette brer seg. Den nordiske motstandsbevegelsen har bl.a. på sine hjemmesider at den hvite rase er truet, og så har de eksempler på hvorfor, noe en god del mennesker faktisk tror på. Det er ganske alvorlig at det er så lite debatt rundt den typen framvekst av ideologier som vil drepe demokratiet. Jeg er veldig glad for at statsråden også peker på dette med håp. Noe av det jeg mener er det viktigste Norge kan gi ved å være fremst, er at vi kan gi et håp til andre land i verden. Derfor mener jeg også at vi nasjonalt bør intensivere f.eks. likestillingsarbeidet. Vi burde være enda tøffere fordi det er noen der ute som trenger at vi går først. Det er det Norge som kan gjøre. Vi har ressursene, vi har muligheter, og vi har en sivilisasjon som kan bidra til det. Jeg vil også gi honnør til måten Norge har opptrådt på overfor Polen, noe som var på tv i går, og som har vært viktig. Når det gjelder covid-19 og pandemier – det spinner rundt at det blir mer og mer innskrenkninger – oppstår sånne situasjoner med jevne mellomrom i verden. Det er heller ikke noe nytt at det kommer en krise. Før krigen hadde vi en økonomisk krise. Nå har vi en smittekrise. Derfor må vi ha strukturene på plass når det er fred.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-10-22:
Statsråden pekte i innledningen av sitt innlegg på noe av det som er kjernen i dette spørsmålet. Det er hvorvidt det truer noen. Det er langs det sporet denne debatten går. Det er klart vi har regler og vi har regelverk, men jeg synes vi må ha en debatt om hvem denne «noen» er, og hvor de grensene går. Jeg mener det blir feil når vi sier at det å heise et flagg på en institusjon som var en torturarena for et nazistisk regime, ikke truer noen. I en kronikk stiller en som heter Staalesen spørsmålet om det kan skyldes at det er så få gjenlevende, det er så få vi kjenner. Men jeg kan fortelle statsråden at de «noen» som føler seg krenket av dette flagget, er ikke få. Mange av dem er familie og etterkommere av folk som virkelig har opplevd den typen ideologi på kroppen. Det er jo i det spenningsfeltet, mellom de to avgjørelsene i tingretten og lagmannsretten, hele dette spørsmålet hviler. Dette mener jeg faktisk statsråden ikke ga et godt svar på. Så har jeg lyst til å si at det er riktig som statsråden sier, at det er gitt oppdrag og prioriterte mål og tiltak hos politiet og gjennom Riksadvokaten. Men hvis vi leser den statistikken som jeg har fått i svaret fra statsråden, ser vi at hatmotiv på rase og etnisk tilhørighet har økt med 126,6 pst. fra 2015 til i dag – 126,6 pst. Det betyr at det er et omfattende problem som de handlingsplanene vi har lansert de siste årene, ikke treffer, og domfellelsesraten i disse sakene er veldig lav, så her mener jeg det er noe som ikke henger sammen. Jeg mener at regjeringa bør gå gjennom hvilke virkemidler man faktisk kan bruke for å minimalisere den typen hatytringer og den typen skremsler som lever og faktisk har ganske gode livsvilkår i vårt samfunn. Statsråden var inne på dette med nett, og at det er en stor utfordring. Det er vi alle helt enige om. Men jeg vil bare gjenta det Jo Benkow sa, og det er at ord smitter. Derfor er det også en oppgave faktisk å ha politisk oppmerksomhet på hvilke ord vi bruker, og hvordan vi bruker dem.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-10-22:
Jeg vil takke både statsråden og spesielt representantene Tveiten Benestad og Aukrust for å vise denne koblingen mellom ord og den virkeligheten vi lever i. Det var to veldig gode innlegg, som viste at den virkeligheten vi lever i, også formes av ord og symboler. Jeg er helt sikker på at vi er enig i denne sal om at vi skal verne om ytringsfriheten, at vi skal verne om vårt demokrati, og at vi virkelig skal bekjenne oss til Menneskerettskonvensjonen. Vi skal verne om menneskers verdighet. Jeg er veldig glad for at statsråden sier at det er tolkninger, juridiske tolkninger, som ligger til grunn. Slik skal det være i et demokrati, og det er også en av årsakene til at vi kan stå her og diskutere hvorvidt vi mener at det er riktig eller ikke riktig, uten at det blir tatt til inntekt for noe spesielt, eller får negative konsekvenser etterpå. Det jeg tenker også er viktig for oss å bringe fram og ut i den offentlige debatten, er at ytringsfriheten aldri må bli et spørsmål som jurister skal avklare alene. Hvis ikke vi som folkevalgte skal kunne diskutere hvor disse grensene skal gå til enhver tid, under ethvert system, på enhver arena, forsvarer vi ikke demokratiet, og det må vi gjøre. Derfor må vi diskutere nettopp disse tingene, hvor disse grensene skal gå, hvordan det skal skje i praksis, og ikke minst det som Åsmund Aukrust trakk opp, hvordan praksisen oppleves der ute. Det kan være slik at vi har de formelle tingene helt på plass, men at praksisen der ute allikevel er annerledes enn det formelle og de signalene som Stortinget – lovgiver – har gitt. Jeg vil takke for at det var så mange – eller mange, da tar jeg litt sterkt i – og så utrolig gode innlegg i denne debatten. Det setter jeg veldig stor pris på, og det synes jeg faktisk debatten fortjener.
Monica Mæland (Høyre), 2020-10-22:
Jeg glemte innledningsvis å takke interpellanten for å ta opp denne saken og dette spørsmålet. Det gjør jeg gjerne nå, for jeg mener dette er veldig viktig. Jeg tror heller ikke interpellanten og jeg er veldig uenige, verken i sak, i reaksjon eller i en vurdering av at mange vil føle en krenkelse ved denne hendelsen. Da er det også helt riktig at spørsmålet retten har vurdert, er om noen er krenket. Her er det altså uenighet. Tingretten kom til et ja; lagmannsretten kom til et nei. Når jeg sier at jeg ikke nå mener det er behov for endringer, er det fordi jeg mener vi ikke har tilstrekkelig grunnlag for å mene at domstolen generelt tolker straffeloven § 185 på en annen måte enn det som var intendert av lovgiver, altså Stortinget. Det jeg også sa, og som jeg også må være veldig tydelig på, er at dersom vi skulle se at domstolen tolker loven på en annen måte enn det jeg oppfatter at denne sal var veldig tydelig på, så vil det være nødvendig å gjøre endringer. Denne rettsutviklingen følger vi altså svært nøye, og jeg er veldig opptatt av at vi korrigerer kursen hvis det er nødvendig. Men at vi har to rettsinstanser som kommer til to forskjellige syn i denne saken, mener jeg ikke avdekker et behov for en endring som også vil ha problematiske sider knyttet opp mot ytringsfriheten. Dette er ikke et lett tema. Det er svært, svært vanskelig. Når andelen anmeldelser har gått kraftig opp, handler det selvfølgelig om hvilke plattformer vi nå har å gjøre med, og hvordan man kan uttrykke seg på nye måter, men jeg mener det også handler om at man politisk har vært veldig tydelig på at dette er en form for kriminalitet hvor man skal få opp antallet anmeldelser, antallet saker som blir etterforsket, og antallet saker som domfelles. Det arbeidet ble igangsatt gjennom handlingsplanen, det er forsterket, og det er utviklet nye virkemidler. Dette området blir vi aldri ferdig med. Vi må hele tiden følge med på metodene og hvilken utvikling vi ser, og politikken må stille opp med nye svar på nye utfordringer på dette området – fordi det er viktig.
Monica Mæland (Høyre), 2020-10-22:
Jeg satte virkelig stor pris på å få lov til å besøke Arkivet i august i år, og jeg ser også fram til at vi skal få åpnet et Gestapo-museum i Bergen senere denne høsten, som nettopp har hatt Arkivet som eksempel på hvordan de ønsker å drive sin virksomhet. Vi trenger disse institusjonene, vi trenger å kjenne historien, og vi trenger å jobbe med nåtiden for å ta med hva vi ønsker for framtiden. Jeg har, som jeg sa, stor forståelse for de skarpe reaksjonene som kom etter denne aksjonen i Kristiansand natt til 9. april 2018, men jeg mener altså at fordi ytringsfriheten er og skal være en grunnleggende rettighet i Norge, må vi også tåle at meningsmotstandere kommer med ytringer som provoserer, og som vi er veldig sterkt uenig i. I et demokratisk samfunn bør usmakelige og støtende ytringer, i utgangspunktet i hvert fall, møtes med motargumenter, ikke med straff. Men så er ikke ytringsfriheten absolutt. Ytringer som truer, forhåner og fremmer hat, forfølgelse eller ringeakt overfor noen på grunn av særtrekk som hudfarge, nasjonal eller etnisk opprinnelse, religion eller livssyn, er forbudt, og de er straffbare. Derfor må vi skille mellom ytringer som handler om et emne, og ytringer som angriper enkeltpersoner og grupper. Om grensen for det straffbare er overtrådt i det enkelte tilfellet, er opp til påtalemyndighet og domstol, og fordi de er uavhengige, skal heller ikke vi – verken fra regjering eller storting – styre dem. Men jeg gjentar gjerne at vi ønsker at disse sakene anmeldes, vi ønsker at de etterforskes, og at straffbare handlinger blir idømt. Når jeg nå ikke foreslår endringer, er det på bakgrunn av at jeg mener at én sak, ett tilfelle, ikke gir grunnlag for det. Men jeg mener det jeg sa, dette må vi følge nøye opp. Slik representanten Kolberg også redegjorde for, er det selvsagt et ansvar for lovgiver å påse at domstolen følger opp de intensjoner som lovgiver har hatt, og det skal vi bidra til. Vi har gjort mye i Norge. Vi har gjort mye mot radikalisering og mot voldelig ekstremisme. Vi får også internasjonal oppmerksomhet. Det er bra, men dette er et arbeid vi aldri blir helt ferdige med, dessverre. Vi har alle et stort ansvar, og vi må ta et stort ansvar for å jobbe mot ekstremisme, mot rasisme og mot hatefulle ytringer.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2020-10-22:
Eg anbefaler Senterpartiet å støtta at dette skal takast til behandling.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2020-10-14:
På vegner av stortingsrepresentantane Åshild Bruun-Gundersen, Roy Steffensen, Terje Halleland, Bengt Rune Strifeldt, Bård Hoksrud, Morten Stordalen, Silje Hjemdal, Himanshu Gulati, Tor André Johnsen og meg sjølv har eg gleda av å setja fram forslag om å ta motsegnsretten frå fylkesmannen og Statens vegvesen i plan- og arealsaker.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2020-10-14:
Jeg ønsker å fremme et representantforslag fra stortingsrepresentantene Sylvi Listhaug, Kjell-Børge Freiberg og meg selv om utsettelse av kravet om nullutslipp i verdensarvfjordene fra 2026.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-14:
Jeg har gleden av å legge fram et forslag fra representantene Lars Haltbrekken, Kari Elisabeth Kaski og meg sjøl om å utarbeide en ny nasjonal sykkelstrategi for Norge.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-14:
Jeg tror det er to årsaker til den enorme motstanden vi har sett mot vindkraftutbyggingen i Norge. Det ene er de enorme naturødeleggelsene vi har vært vitne til. Det er ødelagte friluftsområder, og det har vært svært dårlige og mangelfulle naturfaglige undersøkelser. Det har vært så dårlige undersøkelser som vi stort sett ikke har sett i andre større utbygginger som ikke har med vindkraft å gjøre. Det andre er at lokaldemokratiet i stor grad har blitt satt til side, og at lokalsamfunn føler seg fullstendig overkjørt i disse vindkraftsakene. Det tror jeg vi må være ærlige på. Skulle statsministeren ønske at prosessene hadde vært annerledes, når hun ser på den enorme folkelige motstanden som nå er der ute? Og hvorfor ikke bruke det eneste virkelige verktøyet vi har for avveining av arealbruk, nemlig plan- og bygningsloven?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-14:
Jeg har den glede å fremme et forslag fra de skeive i SVs gruppe, representantene Solfrid Lerbrekk, Freddy André Øvstegård og meg selv, om en offentlig beklagelse og erstatningsordning for transpersoner som har gjennomgått irreversibel sterilisering, og forslag om en tredje juridisk kjønnskategori.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
På vegne av stortingsrepresentantene Sverre Myrli, Øystein Langholm Hansen, Kirsti Leirtrø og meg selv vil jeg levere et forslag om at forpliktelser knyttet til godstransport og lokalpassasjertrafikk med kystruten omgående opprettholdes med minimum 50 pst. av kapasiteten.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
Etter forrige uke, med trontaledebatt og budsjett, er det to spørsmål som står helt sentralt nå i det året vi har fram mot et valg: ulikheten i det norske samfunnet og konsekvensen av det, og hvordan arbeidslivet vårt utvikler seg, om det er orden eller uorden. Jeg ble minnet på aktualiteten i dette i går kveld da jeg fløy hjem fra Stavanger med SAS. På vei ut av kabinen ble jeg snakkende med piloter og kabinansatte. De er i en vanskelig situasjon, det erkjenner de, koronasituasjonen bringer det, men det er kommet noe nytt. Vi har et nytt selskap på vei inn i luftfarten i Norge som illustrerer at en bransje som har vært vant til ordnede forhold, nå ser uorden komme sigende. Wizz Air har en konsernsjef som karakteriserer fagforeninger som dogmer og ineffektivitet, mener at fagforeningene okkuperer selskapene, kaller det barnslig og slår fast at fagforeninger ikke er deres kultur. Dette er opprørende i seg selv, men det er også beskrivende for hva som skjer i deler av arbeidslivet. De fleste i Norge jobber i seriøse deler av arbeidslivet, men i deler av det er det en utvikling med useriøs innleie, altfor mye deltid, lønnstyveri og ulovlige kontrakter, som innen hotell og restaurant, deler av bygg og anlegg og bilvask. Arbeidsfolk blir stående alene. De som er mest usikre fra før, blir enda mer utsatt. De er prisgitt en arbeidsgiver, og de har ingenting å stille opp med hvis sjefen skulle behandle dem dårlig. Det er en kilde til økende ulikhet. Jeg tror de fleste i Norge vil ta avstand fra slike uttalelser som denne sjefen legger fram. Det tror jeg også Erna Solberg vil gjøre. Men spørsmålet er: Hva gjør vi med det? Dette selskapet er på vei inn. Det skal etablere seg i Norge. Hvilke signaler sender det at vi får en aktør som har de holdningene til folk som gjør et ærlig og viktig arbeid? Hva er statsministerens holdning, og hva tenker hun å gjøre med dette veldig uheldige forholdet?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
Det skjer jo store endringer i internasjonal luftfart, og hvordan det bildet kommer til å se ut når denne krisen er over, det vet vi ikke. Men det vi ser, er at disse lavprisselskapene kommer inn og etablerer seg. Hvordan de etablerer hovedkontor, hvor de leverer fra, hvor de organiserer fra – det er en ganske møysommelig struktur, som har til hensikt å slippe å bli pålagt retningslinjer og måter å opptre på. Arbeiderpartiet har tidligere foreslått inkorporering av ILOs kjernekonvensjoner i menneskerettighetslovgivningen. Det gjelder bl.a. retten til å organisere seg og retten til å kreve tariffavtale. Vi har ratifisert avtalene. Men hvis vi får det inn i menneskerettighetsloven, vil det understreke enda tydeligere at det er forbudt å nekte å organisere seg. Det etablerer normer, det hever terskelen for å omgå det på de måtene som slike selskaper er gode til. Wizz Air-sjefen har skrytt av at de ikke har fagforeninger. Vil statsministeren vurdere det spørsmålet på nytt? Det ble stemt ned av det borgerlige flertallet da vi fremmet det sist. Vi fremmer det på ny i morgen. Hva er regjeringens holdning til det nå?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
Jeg tror dette er uttrykk for at det å være konservativ og tilbakeholdende ikke er nok i møte med disse kreftene. Det med kjernekonvensjonene er nå én ting, vi fremmer det forslaget, men jeg vil også si at dette er en regjering som nå i sju år hvert år har gjort det dyrere å være fagorganisert. Det er en regjering som skriver i sin tiltredelseserklæring at de anerkjenner det uorganiserte arbeidslivet. Det er klart at det har betydning for slike spørsmål. Det sender signaler. Så hvis man vil være konservativ og tilbakeholdende på dette feltet nå, hvor det i deler av arbeidslivet oppstår situasjoner hvor man omgår rettigheter, hvor maktbalansen mellom arbeid og kapital, og de som arbeider og de som ansetter, er i forskyvning, så er det for passivt. Det alvorlige med det er at de seriøse aktørene i disse bransjene blir skadelidende. De blir utkonkurrert. Jeg møtte entreprenører i Stavanger i går som bygger, har lærlinger, oppfyller kravene – de føler den trusselen veldig alvorlig. Hvorfor har ikke regjeringen mer framoverlente forslag for å møte dette ondet?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
La meg ta dette videre til en annen bransje, hvor man konkret ser forhold som egentlig er langt fra hva vi vil ha i Norge. Det gjelder bransjen som handler om bilvask, istandgjøring av biler som skal selges, bruktbiler. Det er en bransje som er veldig kjennetegnet av svart arbeid og veldig dårlige arbeidsforhold – kriminelle forhold på en del områder. Noen få aktører forsøker å gjøre dette på rettmessig vis. Jeg har besøkt en av dem, Møller Medvind, som satser på kontrakt, avtale, full stilling og rekruttering i samarbeid med Nav. Men de seriøse aktørene sier det samme her som på andre felt, at de svarte aktørene snor seg rundt. Det de ber om, er en godkjenningsordning, at man må ha godkjenning for å drive i den bransjen. Og de har bedt om dette over lengre tid og hadde fått signaler om at det kunne komme i statsbudsjettet. Jeg har ikke sett noe i statsbudsjettet om det. Det er mulig jeg ikke har fått lest det fra A til Å, men det ser ikke ut som om det er der. Hvorfor vil ikke regjeringen gjøre noe mer aktivt og framoverlent for å rydde opp i en bransje som rett og slett er på vei til å bli ødelagt av svart arbeid?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
Spørsmålet mitt gjaldt en godkjenningsordning som bransjen har etterlyst – de seriøse. Det gjelder også de seriøse innenfor bygg og anlegg og en del andre bransjer som opplever postboksselskaper og bruk av innleie som regel for ansettelse, ikke som unntak. Mitt spørsmål er tilbake, igjen: Det er bra at tilsynene blir styrket. De har vært svekket de siste årene og har hatt lavere kapasitet, mindre muligheter til å gjennomføre undersøkelser. Men hvorfor kommer ikke en slik godkjenningsordning? Kan statsministeren ha prinsipielle motforestillinger mot det, som hun har mot ILO-konvensjonene?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
Jeg har lyst til å ta dette videre til tematikken sammenhengen arbeidsliv–ulikhet. Det er en nær sammenheng mellom orden i arbeidslivet, de som er dekket av det, og de som ikke er det, og veien til ulikhet. Denne 2025-rapporten som kom nå, viste jo at de som nå er mest utsatt i arbeidslivet i koronakrisen, er de med løsest tilknytning, de med dårligst rettigheter der. Vi hadde SIFO-rapporten, som viste at en gruppe av oss er i ferd med å bli hengende etter, rammet økonomisk. Koronakrisen forsterker ulikheten. Og ett talende tegn på dette er at det som nå skjer med dagpengene for de som har hatt de laveste satsene, og som stortingsflertallet fikk jekket opp under koronakrisen, er at de skal tilbake igjen til 62,4 pst. fra 1. januar. Det er også datoen for når kuttene i formuesskatten, som regjeringen har foreslått, trer i kraft. Begge de grepene øker forskjellene i Norge. De aller rikeste får skattekutt på toppen, mens de som er hardest utsatt, kommer til å være i en vanskelig situasjon. Forstår statsministeren at folk kan oppfatte det som urettferdig?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
Problemet og denne debatten skal vi ikke ta nå – alt dette er ikke mulig å dokumentere. Dette er Høyres besettelse. Det å kutte i formuesskatten er det viktigste tiltaket, det skal sildre nedover i samfunnet. Poenget mitt er at det folk ser, er at parallelt med denne «trickle down»-teorien, som er prøvd i andre land, som ikke virker i Norge, som øker forskjellene, er de som er mest utsatt i arbeidsmarkedet, de som har de dårligste inntektene, de som blir hengende etter med kjøpekraft. Strekket i det norske laget blir større, og det gjør oss mindre forberedt på de store endringene vi skal igjennom, og den krisen vi står i. Poenget mitt er at det oppfattes som urettferdig. Forskjellene øker, og vi er mindre rustet til å møte utfordringer framover. Dette kommer til å bli et sentralt tema framover. «Arbeidende kapital» er et begrep som er funnet opp, og som legitimerer at de største kuttene kommer til dem med aksjeinntekter. De som har penger i banken, pensjonister, har altså ikke-arbeidende kapital og må betale skatt av den, mens de med de største aksjeformuene sitter med det. Det er urettferdig, det øker forskjellene, og det svekker den norske modellen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
Jeg har stilt tre–fire spørsmål. Statsministeren har et landsmøte som har vedtatt at hele skatten skal avvikles. Vi sto bak et bredt forlik i 2016, men det er forskjell på å barbere seg og å skjære av seg haken. Det betyr ikke at man inngår et forlik med en helhet i skatteopplegget og så samtidig sier at det er en åpning for at man går mot null i beskatningen av dem som har mest. Jeg gjentar at det er urettferdig. Men jeg vil tilbake til der jeg begynte, med denne flysaken. Signaler teller. De som nå skal investere og satse i Norge – hvor skal de etablere seg – bør få et klart råd. For min del er det viktig å si i dag at det er uaktuelt for meg å fly med et selskap som ikke lar de ansatte organisere seg. Det tror jeg kommer til å være holdningen vi har i Arbeiderpartiet, hos Arbeiderpartiets medlemmer, og jeg ser at en del innenfor det organiserte arbeidslivet har den holdningen også. Så mitt siste spørsmål til statsministeren er: Hva mener hun – vil hun fly med et flyselskap som nekter arbeiderne den åpenbare retten det er å organisere seg?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
Den debatten skal vi nok fortsette å ha. Vi står veldig ved det forliket vi hadde i 2016. Det var et klokt forlik. Men jeg synes dette var en nyttig avklaring. Statsministeren har avklart, og jeg har avklart, at det ikke er aktuelt å fly med dette selskapet. Det er private valg vi gjør, men det sender et signal. Jeg synes det er viktig. Det bør bekreftes fra mange som flyr i Norge, og det bør denne ungarske lederen ta med seg: Slik har vi det i Norge. Det er norsk kultur. Jeg vil også si at det statsministeren sier om at hvis noen nektes å bli organisert, er det et brudd på norsk lov. Det er også et klart signal til dem som har tilsynsansvar, de som skal følge opp at norsk lov følges, at det blir gjort. Det bør være et klart signal til denne aktøren som er på vei inn i Norge, at slik vil vi ikke ha det i Norge. Det betyr at han og det selskapet han eier og bestemmer over, bør tenke seg om på nytt før de etablerer seg her.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Jeg er enig med representanten Jonas Gahr Støre i at holdninger av den typen som Wizz Air-sjefen har lagt for dagen knyttet til organisering i arbeidslivet, er uheldig. Det er ikke i tråd med hvordan Norge styrer, og hvordan det norske samfunnet er. I Norge er det helt grunnleggende at vi har en organisasjonsfrihet. Det er ikke eierne eller lederne i bedrifter som bestemmer om folk er organisert, det er folk selv, de som er ansatt, som bestemmer om de skal være organisert. Nå er det slik at Wizz Air som selskap allerede i dag flyr i Norge, på enkelte flydistanser ut av landet, og det er et flyselskap som er registrert, og som selvfølgelig har muligheten til å etablere seg i vårt land for å drive flyvirksomhet. Det legger selvfølgelig begrensninger på hva man kan gjøre, men ut over det må de forholde seg til norske lover og regler. Det er norske arbeidsforhold, norske arbeidskontrakter, det er å jobbe med og selvfølgelig tillate organisering, på lik linje med alle andre arbeidsgivere som driver aktivitet og organiserer seg med aktivitet internt i Norge. Det kommer ikke til å være noen forskjell på det og andre flyselskaper. Vi forventer at alle følger norske lover og regler, og det blir helt grunnleggende også for dem hvis de nå skal etablere konkurrerende tilbud i vårt land.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Det er forbudt å nekte fagforeningsorganisering i Norge, det er det ingen tvil om. Det er den enkelte person og gruppe av ansatte som bestemmer om de vil organisere seg. Alle har rett til å kreve å få tariffavtale på sin arbeidsplass. Det er allerede lovverk og gjeldende arbeidsrett i Norge. Det er det altså ingen tvil om, og det er ikke nødvendig å inkorporere en ILO-konvensjon for å gjøre det, for det er helt grunnleggende i det norske arbeidslivet. De rettighetene eksisterer. Så vil vi ta stilling hvis det fremmes et forslag i Stortinget for å gå igjennom om det er nye forhold knyttet til dette. Vi har fra denne regjeringen vært tilbakeholdende med å inkorporere flere internasjonale konvensjoner i menneskerettighetsloven, fordi den har forrang foran alt annet, og fordi vi har en utfordring nå med at for mye makt flyttes ut av denne sal og over til andre organer. Vi har vært opptatt av det gamle tydelige standpunktet: all makt i denne sal. Vi har derfor vært konservative og tilbakeholdende med å inkorporere flere internasjonale konvensjoner. Og det gjelder en lang rekke, utover ILO.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
I Norge har vi en høy organiseringsgrad sammenlignet med resten av Europa. Vi har hatt den samme organiseringsgraden fra 2013 til 2021, til tross for at fagforeningsfradraget ikke har blitt prisjustert hvert eneste år. Da må fagforeningene tilby det som er attraktivt for å bli med. En slik utvikling som man ser i noen bransjer, betyr at det bør være en enda større grunn til at folk ser nytten av å være fagorganisert, og at fagforeningene også selv må legge det til grunn. Vi har et mer organisert arbeidsliv nå enn da denne regjeringen tiltrådte, fordi det er flere bedrifter som nå er organisert på andre siden. Så i sum er det altså flere i det organiserte arbeidslivet enn det var før regjeringen tiltrådte. Så er jeg opptatt av å understreke én ting: De spørsmålene som representanten Gahr Støre sa var viktige for ILO-konvensjonen, det er norsk lov og rett i dag. Det å inkorporere dette med forrang i menneskerettighetsloven betyr egentlig bare at vi da underlegger oss at mer skal tolkes i lys av tolkninger i ILO fremfor tolkninger som er gitt av Stortinget. Rettighetene er der allerede.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Er det et område vi er aktive og fremoverlent på, er det nettopp kampen mot arbeidslivskriminalitet og den type spørsmål. Dette har vært et innsatsområde. Bilvask har vært et innsatsområde for våre oppfølgende myndigheter de senere årene, hvor man nettopp har stoppet, avslørt og stengt steder, som en konsekvens av at man har fått dette til. Så å si at man ikke er aktive og fremoverlent i denne sammenhengen, vil jeg si er en veldig feil beskrivelse av hvordan arbeidet knyttet til arbeidslivskriminalitet har vært gjort. Vi styrker også alle tilsynsorganene i dette budsjettet for å kunne følge opp nye oppgaver og også ha større intensitet på området mot arbeidsmiljøkriminalitet. Derfor vil jeg si at på dette området er vi helt enige om formålet. Vi skal ha ryddige og ordentlige forhold, og vi bruker tilsynsmyndigheter og politiet for å stoppe ulovlig aktivitet.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Jeg har ingen prinsipielle motforestillinger mot en godkjenningsordningsordning. Jeg vet ikke per dags dato i detalj akkurat hvor diskusjonen og spørsmålene om den godkjenningsordningen ligger, så det får vi komme tilbake med et bedre svar til representanten på. Men det som var anklagen i innlegget fra representanten Jonas Gahr Støre, var at regjeringen ikke tar dette på alvor, ikke er fremoverlent, at vi er passive. Det vil jeg være tydelig og klar på: Arbeidslivskriminalitet har vært høyt prioritert. Vi har en egen handlingsplan med oppfølgende tiltak. Vi jobber med å sørge for at de hindrene vi ser i samhandlingen mellom de ulike etatene, bygges ned gjennom å løse på de taushetsbelagte opplysningene, slik at de kan fungere bedre sammen. Vi har styrket det, vi har laget nye lovordninger, og vi jobber internasjonalt for å bekjempe arbeidslivskriminalitet på alle plan. Kriminalitet skal behandles som det det er – kriminalitet.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Jeg tror folk vil oppleve det som veldig rettferdig hvis jobben deres fortsatt er der. De endringene vi gjør i formuesskatten på arbeidende kapital, er der for å sikre at bedrifter klarer seg også gjennom en vanskelig krise. Det er viktig å huske at skatt på arbeidende kapital i disse dager er skatt på tomme hotellsenger, det er skatt på båter som ligger i opplag, det er skatt på industrier som går for halv maskin. Og jeg skjønner at Arbeiderpartiet mener at det ikke er så viktig, så derfor kan vi skattlegge eierne deres mer. Det er derfor de også har vært imot at vi tok vekk maskinskatten for bedrifter, som har vært viktig i veldig mange distriktskommuner, og sørget for at man ikke må betale eiendomsskatt av maskinene man produserer med. Det er derfor man er imot å gjøre lettelser i formuesskatten, til tross for at vi nå skattlegger aktivitet og eiendeler som ikke kan brukes fordi det er for lav aktivitet i Norge, eller at vi sørger for at det blir dyrere å starte nye bedrifter. Jeg tror folk føler at jobb er det viktigste, og vi gjør dette for å få flere jobber.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Så sent som i 2016 mente også Arbeiderpartiet at man kunne definere arbeidende kapital, og at man skulle ha en rabatt på arbeidende kapital. Noe av det vi har gjort de siste årene, er å sørge for at det har blitt mindre lønnsomt å eie eiendom, og mer lønnsomt å sette pengene i kraft i aktivt arbeid for å skape arbeidsplasser i Norge. De skiftene har vi gjort innenfor formuesskatten. Jeg forstår at Arbeiderpartiet ikke lenger mener det samme som de gjorde i 2016 om arbeidende kapital. Det er jeg litt forbauset over. Så det er ikke slik at jeg tror på en «trickle down»-effekt. Jeg tror nettopp på at vi må gjøre mye for at de som har det vanskelig i Norge og har et marginalt forhold til arbeidsmarkedet, kommer inn i arbeid. Derfor er det slik at under denne regjeringen har vi satset på forskning og utvikling, vi har satset på en rekke tiltak for å bidra til å øke kompetansen blant folk. Det er derfor vi har en kompetansereform – for at folk ikke skal gå ut på dato. Det er derfor vi jobber tett med oppfølging av barn og unge som ikke gjennomfører videregående opplæring. Vi har en politikk som tar utgangspunkt i hva som skaper ulikhet, nemlig ikke-deltakelse i arbeidslivet, og løfter nedenfra og opp istedenfor bare å overfokusere. Det med «besettelse» synes jeg er et litt rart ord å bruke(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Nei, jeg kommer ikke til å fly med et selskap som nekter å la arbeiderne organisere seg, på samme måte som jeg aldri har flydd med Ryanair fordi jeg for ti år siden sa at det var uakseptabelt for meg å reise med flyselskaper som ikke har ordentlige og ryddige arbeidsforhold for sine ansatte. Men det er min private mening. Vi som stat må forholde oss til hvilke lover og rettigheter og hvilket juridisk grunnlag vi har for hva som blir regjeringens og statens holdning til dette, men privat har det vært min praksis i ti år, og det kommer jeg fortsatt til å ha som praksis fordi jeg mener at vi skal ha ryddige forhold. Hvis man er nektet arbeidsavtale, er det brudd på norsk lov, og da må vi faktisk forfølge det i de rettsinstanser som er, for å gå igjennom dette. Så tilbake igjen til spørsmålet knyttet til formuesskatten. Det forliket eller den enigheten vi hadde, ga frihet for partiene til å gå lenger ned hvis man ønsket det, men også for Arbeiderpartiet til å gå lenger opp, og Arbeiderpartiet har jo foreslått å øke formuesskatten for pensjonister og alle andre gjentatte ganger.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
På akkurat dette området er jeg helt enig med representanten Jonas Gahr Støre.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Det er slik at de fleste arbeidsplasser i Norge er usubsidierte. En veldig viktig fremtidsutsikt for Norge er at vi må ha flere private arbeidsplasser. Så må vi ha flere private arbeidsplasser som bidrar til statsbudsjettet, og som ikke har en plass på statsbudsjettet. Man kan alltid diskutere hvor stor kompensasjon man skal gi til arbeidsplasser som ikke klarer å konkurrere med vanlige internasjonale lønnsforhold, som f.eks. for sjøfolk. Men det er altså slik at vi bruker 1,8 mrd. kr på dette i budsjettet. Det er en stor sum vi gir til rederiene for å finansiere og bidra til at vi har flere norske sjøfolk. I det lange løp er det viktig at vi holder utgiftene og skattenivået i Norge nede for at vi skal ha råd til å finansiere noen av disse ordningene. Men da må disse ordningene ikke være for store og for mye. Det er altså en liten reduksjon på dette området, men det er et valg man må gjøre.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
For det første er det slik at vi viderefører et veldig høyt nivå på støtten i nettolønnsordningen, men vi innfører et tak på de høyeste lønningene. Det som er situasjonen i dag, er at det blir større avkortning jo høyere lønn man har innenfor dette området, og i snitt er nå hver arbeidsplass i maritim næring subsidiert over statsbudsjettet med 200 000 kr. Det er et ganske høyt nivå. Vi har sett tidligere at vi har hatt lønnsøkninger utover det som har vært vanlig lønnsstigning i denne næringen, og det er nok fordi man har hatt rom til å gjøre det fordi man har sjenerøse og gode subsidieordninger. Så er det alltid et spørsmål om hvor mye. Vi har sagt at vi skal opprettholde en nettolønnsordning. Jeg mener at med det forslaget vi har lagt frem, opprettholder vi en nettolønnsordning. Vi opprettholder en sterk nettolønnsordning, men vi har altså satt et tak på de høyeste lønningene for hvor mye man får av dette. Mange flere næringer – og det har vi i og for seg fått avspeilet i diskusjonen tidligere i dag – begynner nå å oppleve denne internasjonaliseringen og utfordringen fra andre. Hvor høyt skal da subsidienivåene for én næring være per arbeidsplass? Det er til ettertanke også for hvordan vi skal bruke offentlige penger fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Jeg kommer aldri til å bli flau over å behandle skattebetalernes inntekter på en ordentlig måte, å stille kritiske spørsmål til om ordningene er riktige eller ikke, om hvor taket går for hvor mye vi skal subsidiere enkeltnæringer. Dette er et ganske høyt tak. 200 000 kr betales av skattebetalerne for hver som er innenfor denne ordningen. Det er også ansatte her som er i konkurranse med hotellnæringen og med andre deler av reiselivsnæringen, hvor folk står med mindre inntekter og står uten jobb. Det er også en grense for hvor langt vi kan gå. Jeg er for en nettolønnsordning, men jeg mener også vi må sette begrensninger for hvor mye vi kan gjøre for hver enkelt arbeidsplass, også av hensyn til alle de arbeidsplassene som i dag betaler for denne ordningen. Norske skattebetalere betaler disse pengene. Det tas av andres arbeidsinnsats, det tas av den skatten vi krever inn. Da er det veiingen mellom det som gjør at det også er viktig at vi av og til setter bremsen litt på og sier at nå skal vi ha tak på de høyeste lønningene, og at vi må ha et tak på hvor mye vi subsidierer.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Vi har over år stimulert til innføring av biler med mindre utslipp, noe som har skapt store utfordringer for statsbudsjettet i form av lavere inntekter. På et eller annet tidspunkt er vi nødt til å sette oss ned og si at vi er nødt til også å ha noe mer inntekter fra bil i Norge, for nå har vi mer enn 10 mrd. kr lavere inntekter i statsbudsjettet enn det som kom inn i 2013. Så er jeg opptatt av at vi skal veie de godene som elbiler har, opp mot at det er en differanse i goder som fossilt drevne biler har. Vi øker altså og faser inn litt mer på elbilene i dette budsjettet for å komme inn i en mer normal situasjon og en fremtidsrettet måte å beskatte på. Jeg synes ikke det er unaturlig at vi også på andre biler øker CO 2 -komponenten noe mer for å ha forskjellen der, men samtidig ikke ha så store subsidier til bilkjøring gjennom statsbudsjettet i forhold til hvordan beskatningen var tidligere.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Det som står i regjeringserklæringen, er at vi skal jobbe med et bærekraftig bilavgiftssystem for fremtiden. Med bærekraftig i denne sammenhengen menes også at det skal gi inntekter til statsbudsjettet når elbilene har fått en større og mer dominerende rolle. Da er vi faktisk nødt til å se at avgiftene på bil kommer til å bli litt høyere enn de har vært de siste årene. Jeg tror vi må se med åpne øyne på at bilen også skal bidra, bl.a. med å betale veiavgifter, med å betale de kostnadene de har for samfunnet. Det lå inne i forhandlingene på Granavolden. Jeg ser frem til budsjettforhandlingene med Fremskrittspartiet. Jeg hører at de mener bil er det viktigste. Jeg tenker at alle bilister kan bidra litt på det nivået vi nå gjør når vi kjøper ny bil. Det er mye, mye rimeligere å kjøpe bil i dag enn det var i 2013. Det er blant de tingene jeg tror det norske folk kan tåle – at bilen koster lite grann mer av hensyn til det vi gjør for et bedre miljø, men også at vi beholder forskjellene i avgiftene mellom nullutslippsbiler og biler med utslipp.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Hvis vi er dårlige på integreringen, vil det å ta imot flere kvoteflyktninger bety økt ulikhet og større fattigdom. Er vi gode på integreringen, vil det kunne bidra positivt til det norske samfunnet. Derfor har denne regjeringen et så stort fokus på integreringspolitikken. Det er derfor vi lager en integreringsreform der vi mye tettere jobber med å få folk raskere ut i arbeid. Men så er det slik at vi tar imot kvoteflyktninger fordi vi i en verden med krig, katastrofer og annet også skal avhjelpe der man sitter i en situasjon over lang, lang tid og ikke kan komme tilbake igjen til sitt hjemland. Da er det noen sårbare grupper som må få lov å komme andre steder, og da skal Norge også ta en del av den forpliktelsen. Men ulikhetsspørsmålet er avhengig av hvor gode vi er på integreringen. Der er vi bra når det gjelder etterkommere. De som har foreldre som har kommet til Norge, gjør det bra på mange statistikker. Vi er for dårlige når det gjelder foreldrene, derfor reformerer vi det nå.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
Jeg er litt usikker på hva helseministeren har svart Stortinget, altså hvilke tall representanten peker på. Det er en endring på noen områder der køene øker for øyeblikket. Gjennomsnittlig ventetid går opp i noen regioner og ned f.eks. i Helse Vest på alle tjenesteområder i de siste tallene vi har. Men vi er veldig klare på at akkurat nå vet vi ikke godt nok hvordan pandemien virker. Det er mange operasjoner og mange kontroller som har vært utsatt. Det betyr at de heller ikke har kommet inn i systemet ennå. Vi regner med at i de første to rapporteringene som kommer, vil tallene for ventetid gå betydelig opp. Det er derfor vi i dette statsbudsjettet har lagt så mye inn for å få ned ventetidene. Vi signaliserer mer kjøp, anbud og bruk av private. Det er derfor vi har økt aktivitetsveksten i sykehusene, og vi har lagt egne stimulansemidler inn i statsbudsjettet for tiltak som bidrar til at vi får ned helsekøene. Men med det rapporteringssystemet som er nå, kommer man ikke inn i køen hvis man ikke har vært inne til første behandling eller første kontroll, derfor vil det stige nå.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
De pengene er, så vidt jeg husker i farten, overført til spesialisthelsetjenesten med påpekning om at de skal brukes til å kjøpe kapasitet. Vi er også opptatt av at vi skal gjøre det samme fremover. Vi skal kjøpe mer kapasitet i privat helsevesen, og vi skal sørge for at vi øker kapasiteten og har stimulansemidler til at det offentlige også kan øke mer. Men de er overført med den klare påpekningen at de skal brukes til å kjøpe mer kapasitet privat.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-14:
La meg begynne med å korrigere en feil jeg sa i forrige runde om dette. Det er ikke 1,8 mrd. kr vi har foreslått i budsjettet, det er 1,9 mrd. kr – altså litt mer enn det jeg la vekt på. Fortsatt er det sånn at det vi gjør, er å sette et tak, sånn at de mest høytlønte ikke får like stor kompensasjon som de med mer vanlige sjøfolksavlønninger får. Man kan selvfølgelig mene at vi skal møte alle behov ved at vi har ordninger på statsbudsjettet. Vi er enig i å ha en tilskuddsordning av denne typen til sjøfolkene, til den maritime næringen, fordi vi vet at det å ha norske sjøfolk på båter bidrar til kompetanse på land etter hvert. Det bidrar til at vi har en helhet i kjeden. Men også her må vi stille de samme kritiske spørsmålene som vi gjør på andre områder i budsjettet: Hvor mye skal disse ordningene være på? Hvor høyt oppe skal de være? De er altså nå på 200 000 kr per ansatt på de områdene det gjelder.