Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Når regjeringen legger fram forslag til statsbudsjett, blir suksessfaktoren for de enkelte departementer ofte målt i om budsjettet øker, ligger stabilt eller har en nedgang. Og når kulturbudsjettet får økt sine rammer, blir det erklært at de er vinnere i så måte. Det er en enkel måte å måle suksess på. Jeg savner egentlig en debatt om hva man bruker disse midlene på, og hva man ønsker å få igjen for det som blir bevilget, rett og slett en politisk, ideologisk tenkning rundt dette. Det er der vi i Fremskrittspartiet skiller oss fra de andre partiene og fra regjeringen. Vi løftet også den debatten for en tid tilbake når det gjaldt budsjettet til politiet, om man får nok igjen for de midlene man bevilger, og det reiste jo en interessant debatt. Det er en debatt vi har prøvd å reise flere ganger også når det gjelder kulturbudsjettet. Vi er altså tilhengere av å omfordele det man må kalle en kulturell anerkjennelse: Det er ikke bare elitens produksjon som er kulturelt interessant, tvert imot, hele folkets produksjon og handlinger er å regne for kultur. Det produseres mye god kultur, og det produseres over hele Norge, i hver bygd rundt omkring, i hver fjord og der det måtte være. Og det er som sagt det som preger den politikken vi ønsker å profilere oss på, at vi ønsker mer penger til frivilligheten og å redusere det som går til såkalt elitekultur. Så er det noen som sier at vi er populistiske. Et annet ord for populistisk er demokratisk, og det ønsker vi å være også i framtiden. Vi får også en del kritikk for at vi ikke har noen kulturpolitikk. Mange sier at vi vil rasere kulturbudsjettet. Denne gangen reduserer vi kulturbudsjettet med ca. 1,2 mrd. kr. Det er ikke radikalt. Det er litt lavere enn den rød-grønne regjeringens kulturbudsjett i 2010. Jeg vil bare legge til at for oss er det et historisk høyt nivå vi er på. Å si at vi raserer kulturen, som enkelte gjør, synes vi blir en avsporing av debatten. Konkurransen går ofte på hvem som bevilger mest, ikke på hvem som bevilger best, og om man får igjen det man putter inn i den sektoren. Jeg skal si litt om frivilligheten, og da skal jeg starte med å sitere fra et brev som Frivillighet Norge har sendt ut, som er datert 6. oktober 2011. Jeg skal sitere en del fra det brevet, for det er så bra: «Magaplask for momskompensasjon til frivillige I 2009 gikk flaggene til topps i frivilligheten da regjeringen lovet organisasjonene full momskompensasjon innen 2014. I statsbudsjettet for 2012 legges det ikke opp til reell økning i ordningen. Framtiden for momskompensasjonen for frivillige organisasjoner er dermed uviss, bare to år etter at regjeringen lanserte ordningen. – I 2009 lovet regjeringen organisasjonene full momskompensasjon innen 2014. Nå frykter vi for at de frivillige må ta momsregninga selv også i framtiden, sier Birgitte Brekke generalsekretær i Frivillighet Norge. – Mangelen på opptrapping får alvorlige konsekvenser for mange frivillige organisasjoner, ikke minst de små, som har innrettet seg etter regjeringens løfte om trinnvis økning opp til 1,2 mrd kr i 2014, fortsetter Brekke.» Det forteller vel egentlig hvor alvorlig det står til når det gjelder frivilligheten, og hvor langt unna regjeringen er fra det løftet man ga i 2009. Så har man jo ikke kommet i mål, man har ikke kommet til 2014. Men det som er ganske klart, er at det fra denne regjeringen er varslet at de kommende statsbudsjetter blir rimelig stramme. Det har Sigbjørn Johnsen og statsministeren sagt på inn- og utpust. Hvordan regjeringen da skal komme i mål, med det året som gjenstår, blir interessant. Men det regner jeg med at kulturministeren kommer til å avklare på en tindrende klar måte i det innlegget hun skal ha i dag, så frivilligheten vet hva som blir rammebetingelsene deres i framtiden. Jeg er glad for at en samlet opposisjon har vært enig om å bevilge mer til frivilligheten – 200 mill. kr. I tillegg vil opposisjonen øke skattefradragsbeløpet for gaver til frivillige med 25 000 kr, heve lønnsoppgaveplikten og redusere arbeidsgiveravgiften for de frivillige organisasjonene for å styrke deres økonomiske stilling og uavhengige posisjon. Men det er synd å registrere at det ikke får støtte fra regjeringspartiene i denne salen, og da er det først og fremst frivilligheten som må lide under det – ikke noen andre. Jeg tror jeg kan si fra en samlet opposisjon at vi kommer til å kjempe for frivilligheten også i framtiden. Vi har også fra Fremskrittspartiets side foreslått 100 mill. kr til en ordning som kan bidra til en levende barne- og ungdomskultur. Vi vil berømme den innsatsen som gjøres av frivillige lag og organisasjoner – som motiverer barn og ungdom til å drive med musikk, med amatørteatervirksomhet – og ønsker å gi dem en god og forutsigbar ramme. På dette området får vi altså ikke andre partier med oss, men vi gir ikke opp av den grunn. Vi kommer til å stå på den ordningen også i framtiden. Så vil jeg også bruke noen ord om et annet tema som har opptatt oss i Fremskrittspartiet, og meg, de siste årene – NRKs posisjon i det norske samfunnet. NRK er i en særstilling og har for så vidt lange tradisjoner for det, ved at de er finansiert direkte ved vedtak som gjøres her i salen i forbindelse med lisensordningen. Mens resten av Medie-Norge tar inn over seg de mørke økonomiske skyene som henger over Norge, Europa og verden, kan NRK når vi banker med klubba her i kveld, vite at deres økonomiske rammer for neste år, året deretter og kommende år, er sikret. De trenger altså ikke å forholde seg til den økonomiske virkeligheten som alle andre må. Det synes vi er synd, for vi mener at når man har fått den posisjonen man nå har innenfor media, med mange aktører og stor konkurranse, så bør også konkurransen være lik når det gjelder inntektssiden. Det er den ikke i dag, ved at NRK nærmest har monopol på å få finansiering rett over statsbudsjettet på grunn av måten man er finansiert på. Jeg kan skjønne at NRK synes dette er behagelig, men jeg skjønner også at andre aktører synes dette er dypt urettferdig, og det synes også vi er dypt urettferdig. I tillegg registrerer vi at NRK har en ganske brutal måte å kreve inn lisenspenger på. Det har vært veldig mange eksempler i media på at en del personer som ikke har hatt grunn til å betale lisens, blir krevd for lisens, og det går til rettslige innkreving. Der synes jeg statsråden burde ta grep og rydde opp overfor NRK, sånn at NRK får en måte å drive inn lisensen på i framtiden, som er lik det man opplever ellers i samfunnet.