Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-06:
Forskjellene i makt og rikdom øker. Den 10 pst. rikeste delen av befolkningen eier nå over halvparten av all formue i landet. Samtidig sakker folk flest akterut. Vi har fått en økonomi som fungerer for de få, ikke for de mange. Større sosiale forskjeller mellom folk svekker limet i samfunnet, det ødelegger noe av det beste med Norge, nemlig den tilliten vi har mellom folk. Et av de verste uttrykkene for de økende økonomiske forskjellene i Norge er den rekordhøye barnefattigdommen. Nylig kom det fram at over 100 000 barn i Norge vokser opp i fattige familier – 100 000 barn – der mange av dem står igjen i skolegården når resten av klassen drar på skoletur. Dette handler om fordeling av makt og rikdom i samfunnet, om de store pengene skal gå til dem blant oss med allerede store lommebøker, eller om de store pengene skal gå til de små blant oss. Hvis vi skal lykkes med å inkludere disse barna i samfunnet og gi dem like gode muligheter som alle andre, må vi styrke de universelle velferdsordningene. Barnefamiliene trenger et løft for lommeboka. Det regjeringsoppnevnte fordelingsutvalget slo fast at å øke barnetrygden for alle vil være det mest effektive tiltaket på kort sikt for å bekjempe barnefattigdom. Barnetrygden har ikke vært økt siden 1996, noe som betyr at den er en tredjedel mindre verdt i dag. Derfor foreslår SV en opptrappingsplan på fem år for å få den tilbake på 1996-nivå. Det vil alene sørge for at omkring 20 000 barn blir løftet ut av fattigdom. Barnetrygden skal bidra til å dekke utgiftene det medfører å ha barn, slik at alle barn får en trygg og god oppvekst, uavhengig av foreldrenes lommebøker. Innsatsen mot fattigdom må handle om fordeling og universelle ordninger for alle. Alternativet er behovsprøving og fattigkassetankegang, som kan gi stigmatisering av dem som bruker ordningene, og virke som fattigdomsfeller, ordninger man mister hvis man får jobb. Å øke barnetrygden universelt vil ha en stor omfordelende effekt fordi den utgjør en mye større andel av inntektene til dem med lavest inntekt. Barnetrygden er som et skattefradrag for å ha barn, som også går til dem som har for lav inntekt til å få andre skattefradrag. Det er et viktig kjennetegn ved den norske velferdsmodellen at man har universelle ordninger som gis alle, uavhengig av inntekt, og et progressivt skattesystem på toppen av det. Det er en modell som har fungert. Det er ingen som stiller spørsmål ved om skole og helsevesen skal være universelt og gratis for alle, selv om de som egentlig har råd til privatskole og privat helseforsikring, også får disse ordningene. Derfor foreslår SV å øke barnetrygden for alle. I tillegg foreslår vi målrettede tillegg i barnetrygden for aleneforsørgere og for barnefamilier med tre eller flere barn, fordi vi vet at de gruppene er overrepresentert blant de fattige barnefamiliene. Summen blir et betydelig økonomisk løft for barnefamiliene og et viktig steg i kampen mot barnefattigdom. Dessverre velger flertallet i denne salen i dag å stemme ned et tiltak som kunne hjulpet 20 000 barn ut av fattigdom, samtidig som barnefattigdommen øker år for år. Det viser at politikken som føres i dette landet, er for de få, ikke for de mange. Men heldigvis har SV fått gjennomslag for første steg fram i kampen for en mer rettferdig og fattigdomsbekjempende barnetrygd. 364 kommuner straffer i dag de fattigste barnefamiliene gjennom å trekke vekk barnetrygden til de familiene som mottar sosialhjelp. 46 000 barn i noen av de mest utsatte familiene får enda mindre å rutte med fordi kommunene regner barnetrygd som inntekt ved utmåling av sosialhjelp. Nå får vi flertall for å be regjeringen utrede lovendringer som kan stoppe denne økonomiske straffen, og komme tilbake med en sak til Stortinget om det. SV skal kjempe hele veien inn til mål for å gi de 46 000 barna en trygg og god oppvekst, uavhengig av foreldrenes lommebøker. Det gjør vi fordi vi står for en politikk for de mange, ikke for de få.