Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-10-20:
Jeg har vært med på en del trontale- og tiltredelsesdebatter i Stortinget. Men dette er faktisk en av de mest fredelige jeg har vært med på. Den viser til fulle at det ikke egentlig finnes noen samlet opposisjon i dette stortinget, og den opposisjonen som finnes, er forholdsvis stillfarende i dag. Det er mulig at en er litt laid back og har lyst til å la Regjeringen få arbeidsro en stund, og det er jo en sympatisk sak hvis det er det det dreier seg om. Men ellers må jeg si at jeg virkelig savner de litt visjonære innleggene fra opposisjonen om hva slags alternativ samfunnsmodell og samfunnssyn en har. Det er to ting jeg vil gripe fatt i som denne regjeringen har hevet høyt, og som er et viktig linjeskifte i norsk politikk. Det ene er innen miljøpolitikken, og det er så grunnleggende viktig at det faktisk utgjør livsgrunnlaget for framtidige generasjoner ikke bare i vårt land, men faktisk i hele verden. Jeg hørte til min forskrekkelse at den forrige kommunalministeren, som er leder i Høyre, under valgkampen uttalte at fordi CO2-rensing ikke er bedriftsøkonomisk lønnsomt i dag, skulle man ikke gjøre det, sjøl i verdens rikeste land, som har vanvittig mye penger vi har tjent nettopp på å ta opp et produkt som produserer CO2, og som skader oss om vi ikke håndterer det på en annen måte enn i dag. Ja, skulle ikke vi tørre å ha en litt høyere himmel over norsk politikk i dag enn at det som ikke er bedriftsøkonomisk lønnsomt i dag, kan vi ikke finne på å gjøre! Jeg er veldig glad for at denne regjeringen har tatt det skrittet som man har gjort nå, til å finne en løsning som kanskje kan være det enkeltgrepet i miljøpolitikken som faktisk kan være det store bidraget til at vi kan håndtere klimaproblemene framover. Det virker på meg som at opposisjonen ikke har skjønt hvor viktig dette skrittet er og kan bli faktisk for hele verden. Det andre viktige punktet er bekjempelse av fattigdom, både hjemme og ute. Jeg vet at det vil være vanskelig, men denne regjeringen har en helt annen innfallsvinkel til det enn forrige regjering. For det første tar denne regjeringen utgangspunkt i at de økonomiske forskjellene må minke, fordi vi vet at den økonomiske dynamikken i samfunnet er slik at de som har mest, får mer nesten automatisk. Da er det utrolig viktig at vi har en politikk som sørger for å minske gapet og løfte dem som har minst. Så ønsker denne regjeringen å satse på at mange flere skal kunne komme i arbeid. Da må det faktisk skje endringer både på arbeidsmarkedet og i det tilbudet om opplæring og tiltak, kvalifisering og oppfølging som gis, for det kommer ikke av seg sjøl. Det må altså være en mengde av og en kvalitet på disse tilbudene som gjør at folk som i dag ikke konkurrerer godt på arbeidsmarkedet, og som er ekskludert, har en mulighet til å komme inn på det arbeidsmarkedet som er i dag, for det er faktisk ganske krevende, både helsemessig og i forhold til kompetanse. Så skal vi lykkes med det, og det ønsker vi, betyr det en helt annen innsats på det området. Og det må skje et løft i ytelsene til dem som har minst. Da vi behandlet NAV-reformen i vår, hadde Helse- og sosialdirektoratet en høring på NAV-reformen som påpekte helt riktig at det er faktisk nivået på ytelsene som i seg sjøl skaper fattigdom. Det jeg tror de fleste av oss skjønner, er at når regningsbunken vokser langt oppover ørene, og du ikke ser lyset i tunnelen, er det litt vanskelig å fatte mot, begynne på en utdanning, klare å gjøre seg presentabel og klar for å gå inn i arbeidslivet. Derfor er det så viktig at vi greier alle disse tre tingene samtidig, og det handler også om å gi verdighet. For jeg er av dem som er glad i å arbeide, og jeg har vokst opp i den kulturen der arbeidet var et adelsmerke. Men jeg ønsker at vi skal vokte oss for å sette et negativt stempel på dem som ikke klarer dette, og det er et viktig kjennetegn for den norske velferdsstat at vi har velferdsordninger som fungerer for dem som ikke klarer å være i jobb. Det er ikke feil at folk bruker slike ordninger, de skal være der når folk trenger dem, og det er viktig at de ordningene er på et slikt nivå at folk har verdighet i livene sine og kan delta i samfunnslivet på linje med oss andre.