Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-17:
En rekke selskaper er transnasjonale og verken kan eller vil underlegges nasjonalstatens styring. Derfor trengs internasjonale organisasjoner for å trekke opp nettopp felles retning og kjøreregler. La meg derfor understreke at økonomisk utvikling og økt handel i hovedsak bidrar til å bedre mulighetene for å styrke menneskerettigheter og demokrati. I formålsbestemmelsene til GATT-avtalen i 1947, som Norge var en av initiativtakerne til, heter det bl.a. at målet med handel må være høyere levestandard, full sysselsetting og full utnyttelse av verdens ressurser. Disse målene er ikke nådd, men det var positivt at regjeringen Bondevik la inn i Voksenåserklæringen at WTO-avtalen må forbedres for å fremme målsettinger som faglige rettigheter, miljø og å tilgodese u-landenes behov. Men dette må følges aktivt opp. Vi må alle ta alvorlig innover oss at vi møter en rekke menneskelige, moralske og praktiske utfordringer i internasjonaliseringsprosessen som vi må håndtere. Stilt overfor etiske og menneskerettslige spørsmål i globaliseringens perspektiv er det to nøkkelstrategier som vil ha effekt: utvikling av et felles forpliktende internasjonalt regelverk, spesielt innen WTOutvikling av kvalitetskrav og etiske normer innenfra hos hver enkelt aktør, det være seg privat eller statlig bedrift, myndigheter, arbeidslivets parter og frivillige organisasjoner Da er det også avgjørende at Norge i forhandlingene har som sitt utgangspunkt at vi ikke arbeider for handelsavtaler som favoriserer land som skaffer seg fortrinn ved brudd på faglige rettigheter, rovdrift på ressurser og miljø, eller dårlige arbeidsmiljøforhold. Når det gjelder faglige rettigheter, spilte Norge en aktiv rolle under de forrige ministermøtene, og det er viktig at denne politikken ikke blir stående på stedet hvil. En rekke land har samme syn som oss, og en rekke stormakter, bl.a. USA, har signalisert at de vil sette temaet på dagsordenen i Seattle. Det vil imidlertid være avgjørende at vi legger en strategi som gjør det mulig med dialog med u-landene. Jeg opplevde i den sammenheng at utenriksministeren i første rekke vektla å ha kontakt med likesinnede. Jeg mener at man må legge hovedvekten på dialogen med u-landene. Jeg synes også det er altfor defensivt, slik Statssekretærutvalget foreslår, at arbeidstakerrettighetene kun skal omtales i en erklæring. Jeg regner med at Regjeringen arbeider aktivt for at det parallelt med forhandlingene settes i gang arbeid med disse spørsmålene, og ber om utenriksministerens kommentar på dette punkt, som også Marit Nybakk etterlyste. Et flertall her i salen ønsker at Regjeringen også skal gå videre med en global investeringsavtale. Det er viktig at Regjeringen har en holdning til det, og ikke bare støtter opp om det hvis noen andre tar det opp. Jeg understreker også her at utviklingslandene da må delta aktivt, og at deres innvendinger også tillegges vekt, samtidig som det må tilligge hvert enkelt land frihet til å bestemme omfanget av utenlandsk oppkjøp og også fastlegge betingelser for utnyttelse av egne ressurser. Vår tilnærming til spørsmålene som skal drøftes i WTO til høsten, må være bred, helhetlig, samlet og multinasjonal i den forstand at også forhandlingene må kunne skje i åpenhet. Vi må også kunne få vite hva som skjer i Regjeringen når man drøfter disse spørsmålene. Jeg må si at jeg er overrasket når Regjeringen i forbindelse med mandatet ikke er på lag med den ambassadør som har jobbet i så mange år med spørsmålene. Jeg opplever at det må være et problem også for Regjeringen, fordi vedkommende som har arbeidet så systematisk gjennom hele forberedelsen og etableringen av WTO, nå stiller seg skeptisk til mandatet og den innsnevringen som er gjort fra Regjeringens side. Mer enn noe trenger et lite land som Norge å ha en bred tilnærming og ikke bli opplevd slik at vi skal sørge for oss selv, og samtidig skal vi ha full mulighet til å selge våre produkter hvor som helst. Det er en dårlig følelse å sitte med, og jeg tror nok at når vedkommende har gått så langt og offentliggjør sitt syn, er det ikke minst av hensyn til landets interesser. Selv har han neppe noe å tjene på det.