Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2007-12-12:
Også jeg har lyst til fra denne talerstolen å minne om at vi i dette budsjettåret ferdigstiller det nasjonale operabygget i Bjørvika. Ferdigstillelsen ligger foran tidsskjemaet, og vi kan bare gratulere og glede oss til åpningen i april. Kulturen har kommet i politikkens førstedivisjon – igjen en klar budsjettvinner. 1 milliard kr mer er kulturen blitt tilgodesett med etter at den rød-grønne regjeringen tiltrådte. Kulturløftet er i rute: Innen 2014 skal 1 pst. av statsbudsjettet gå til kulturformål. Men Kulturløftet handler om mer, om å gi status til kulturen, om anerkjennelse av kunstens betydning for den enkeltes livskvalitetom å anerkjenne kunsten og kulturen som drivkraft i den kritiske samfunnsdebatten og som drivkraft i by- og regionutviklingom å anerkjenne den økonomiske og næringspolitiske betydningom arbeidsplassutvikling Som en konsekvens av langvarig sultefôring av kulturområdet har Kulturløftets første år gått til nødvendig styrking av de fleste områdene innen kulturlivet, men allikevel mest til de områdene som i størst grad var blitt hengende etter, som f.eks. dansen og det frie sceniske feltet. Men hele kulturfeltet med alle dets områder er blitt vesentlig styrket. Tidligere er dette blitt høylydt kritisert av opposisjonen – ingen prioriteringer, ingen linje i Kulturløftet. I år er kritikken motsatt. Ensretting, direktiv og politisk styring er fyordene som brukes. Spesielt rettes kritikken mot Mangfoldsåret. For i tillegg til bevilgningene som går direkte til spesielle prosjekter, er alle kulturinstitusjoner som får støtte fra departementet, gjennom tildelingsbrevene bedt om at det arbeides for kulturelt mangfold i 2008. Vi ønsker at Mangfoldsåret skal bli noe mer enn en happening, nemlig en start på et varig flerkulturelt kulturliv. Vi tror at et slikt krav til de etablerte institusjonene kan bidra til det. De etablerte institusjonene vil se hvordan repertoar og tidligere usynlige kulturarbeidere kan gi vitalitet og fornyelse. Når kulturpolitikken løftes fra å være et venstrehåndsarbeid til å bli et viktig politikkområde, må kulturpolitikken som andre politikkområder underlegges de samme krav til mål og resultat, ikke til det kunstneriske innholdet, men krav til kritisk analyse, økonomi, organisasjon og forvaltning. Når økningen til filmformål blir så stor som den nå er, må en definere mål og stille krav om en rasjonell og hensiktsmessig organisasjon – derfor gjennomgang og omorganisering. Det er i en slik sammenheng en også må se den varslede gjennomgang av funksjonsfordelingen mellom Norsk kulturfond og andre budsjettområder og gjennomgangen av hele kulturfeltet. Når en gjennom Kulturløftet hever kulturområdet til et viktig politikkområde, er det også ut fra en erkjennelse av at et godt kunst- og kulturtilbud ikke kan løses av markedet alene. Det er nødvendig med et politisk engasjement for å sikre bredde og mangfold. Det politiske ansvaret er å bidra til gode vilkår for å skape, formidle og oppleve kunstå bidra til at det store næringspotensialet som finnes innenfor kunst- og kulturfeltet, utløseså bidra til at kunstnere får arbeidsvilkår og sosiale rettigheter knyttet til sitt arbeid, slik at det går an å leve av det.