Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Jeg vil også takke interpellanten for en veldig viktig interpellasjon. Barnevern er et område som den tidligere regjeringen satset veldig sterkt på, og der vi opplevde veldig bred støtte, fordi alle så at det var behov for et krafttak. Når barnevernet nå, både i kommunene og det statlige barnevernet, er styrket kraftig de siste årene, ser vi jo også at de oppdager flere barn. Det er litt sånn som det sies, at du tror det ikke før du ser det. Jeg tror bevisstheten i samfunnet øker, kravene til kvalitet på barns barndom øker, og satsingen i barnevernet gjør at man rett og slett trenger bedre barnevern, og man trenger bl.a. flere fosterhjem. Jeg er glad for statsrådens innlegg, som jo følger opp den satsingen som den forrige regjeringen la opp til. Det er veldig bra. Veldig mange representanter har vært inne på ulike deler av dette som er viktig og riktig, og jeg skal ikke gjenta det. Men det er ett punkt i dette som ikke har vært nevnt hittil, tror jeg, og det er behovet for økt rekruttering av fosterhjem blant minoritetsforeldre. Når vi ser på tallene nå, er omsorgsovertagelse i minoritetsmiljøene økende. Det er klart at det da er et behov for å rekruttere flere gode fosterhjem blant minoritetsforeldre, og det er behov for å utvikle spesifikk kompetanse på å veilede disse familiene. I forrige uke traff jeg noen av disse foreldrene som hadde opplevd at barna deres hadde blitt omsorgsovertatt. Det er mye misforståelser og fortvilelse som ligger i det, og også et veldig stort behov for et barnevern som har tid og ressurser til også å følge opp familier som ikke helt vet hvordan de skal håndtere sakene. Sjøl har jeg lang fartstid bak meg i barnehage – helt fra midten på 1970-tallet. Og jeg var ikke barn, jeg var voksen. Det er vel fare for å bli misforstått når jeg sier det jeg sier nå, men vi hadde faktisk et kommunalt tilbud på den tida som jeg så hjalp en del av de familiene som slet. Det var det man på den tida kalte husmorvikar. Det var rett og slett noen som gikk hjem til noen av de familiene som slet, for å vise hvordan man gjør de enkleste ting for å ta vare på barna med mat, klær og slike ting. Det var ikke nødvendigvis foreldre som ikke skjønte hva som var vondt og leit for barna, men de var rett og slett litt hjelpeløse med hensyn til å håndtere samfunnet. Jeg tror veldig mange foreldre trenger mye mer av den veiledningen. Jeg har dessverre også møtt barnevern som sier at de ikke har tid til det, fordi de alvorlige sakene tar all tid. Derfor må vi fortsette å styrke også det kommunale barnevernet, slik at de har tid til dette, men også tid til å følge opp fosterhjemmene, sikre dem, og sørge for at kommunene har egne kompetansemiljøer til å føre tilsyn med fosterhjemmene, slik som det nå er vedtatt – at de to rollene ikke blandes sammen. Det er utrolig viktig. Men det er også utrolig viktig at fosterforeldre har et kompetent barnevern å støtte seg på når de ber om hjelp, for det vil de aller fleste trenge. I forrige uke besøkte jeg det interkommunale barnevernet i Solør – det er tre kommuner som samarbeider. Jeg er veldig enig med dem som sier at man trenger et kompetent barnevern av en viss størrelse. Det er jeg helt enig i. Men jeg har også lyst til å si at jeg kjenner store kommuner som har dårlig barnevern. Så det er ikke størrelsen det kommer an på, det er at man gjør jobben på en skikkelig måte. Men det dette barnevernet tok opp, og som jeg tror vi må se på sammen – både barne- og likestillingsministeren og kommunalministeren – er hvordan vi finansierer barnevernet framover. De viste tall knyttet til kostnadsnøkkel, faktiske utgifter i barnevernet og de øremerkede tilskuddene, og de tok til orde for en ordning som tilsvarer det vi i dag har på ressurskrevende tjenester, for barnevernet. Fordi det også varierer så veldig mellom kommunene, og fordi det er situasjonsbetinget, kan jo de generelle parametrene for hvordan vi sikrer kommuneøkonomien, at de skal kunne ivareta disse behovene, på ingen måte treffe noen av disse store behovene som kan oppstå, f.eks. ved helt akutte situasjoner. Jeg tror det er helt nødvendig, for jeg er helt sikker på at kommunene må ha økte ressurser, økte midler til stillinger og økte midler til kompetanseutbygging hvis barnevernet skal bli så godt som alle er enige om at det skal bli.