Trine Skei Grande (Venstre), 2008-04-29:
Saksordføreren begynte med sin reise i Argentina og Brasil. Jeg har vært på den samme reisen, sjøl om jeg ikke fikk gleden av å dele den med saksordføreren. Det som kanskje slo meg mest, var hvordan et land blir om man lar populismen styre. Populisme som politisk ideologi - hva gjør det med et land? Jeg mener Argentina er et eksempel på et land styrt etter populistisk ideologi, og som viser hvilke følger populisme på sikt får for et land. Jeg er enig med saksordføreren, jeg blir også ganske stolt over de store reformene man har båret fram i dette landet. Jeg skal ikke dvele ved at de fleste av de store reformene i dette landet er det mitt parti som har stått for. Men jeg har lyst til å dra linja tilbake til den store reformatoren, nemlig Gunnar Knudsen. Det Gunnar Knudsen klarte å gjøre, var å kombinere de store, viktige og tunge sosiale reformene med en gründertankegang, en tankegang for å skape arbeidsplasser, en tankegang der man ser på hvordan framtida skal bringes videre. Derfor syns jeg ikke at dette er en småting, for dette handler om en politisk tankegang der man faktisk verdsetter det å skape bedrifter like så mye som det å fordele mellom dem som har mye og dem som har lite, og det å skape et sosialt sikkerhetsnett i et samfunn. De to tingene henger faktisk sammen. Om de ikke gjør det for saksordføreren, gjør de det etter Venstres syn. Norge må ha bedrifter som lykkes i den internasjonale konkurransen for å sikre verdiskaping og dermed vår felles framtidige velferd. Gode vilkår kommer ikke av seg sjøl. Det kreves satsing, politisk vilje til fornyelse og konsentrert innsats. For å skape og sikre arbeidsplasser er det avgjørende med generelle og gode rammevilkår for alle deler av næringslivet og dernest en målrettet innsats for å sikre underveksten av ufødte bedrifter og utvikling av flere og bedre kunnskapsbedrifter. Det er det Norge skal leve av i framtida. Derfor må det offentlige virkemiddelapparatet rettes sterkere inn mot innovasjon, omstilling og nyskaping. Vi må slippe kreativiteten og skaperkraften løs, vi må satse på gründere og entreprenører, og det må bli mindre regelverk og regulering. Den politikken som er bra for de små bedriftene, er nesten uten unntak bra for de store bedriftene, men det er ikke nødvendigvis motsatt. Derfor er Venstre særlig opptatt av gode rammevilkår for de minste bedriftene og for sjølstendig næringsdrivende. Det er denne erkjennelsen Venstre har tatt inn over seg når vi nå foreslår at sjølstendig næringsdrivende skal ha rett til et næringsfradrag på linje med vanlige lønnstakeres rett til et minstefradrag. Venstres forslag er først og fremst ment som et forenklingstiltak ved at sjølstendige næringsdrivende kan slippe å dokumentere kostnader i bytte mot et sjablongfradrag. Jeg registrerer at regjeringspartiene til tross for fagre løfter om forenkling og reduksjon av skjemaveldet for næringslivet heller ikke denne gangen ønsker å følge opp retorikken i praktisk politikk. Venstre ønsker et enklere og flatere skattesystem med tilnærmet like skattesatser mellom arbeid og kapital og færre fradrag. De mest målrettede fradragene vil være store bunnfradrag eller minstefradrag som tar høyde for at det av ulike årsaker fins en rekke utgifter som kan betraktes som utgifter til inntekts ervervelse, og som dermed ikke skal skattlegges. Mens det for vanlige lønnsmottakere i all hovedsak er tatt høyde for dette gjennom udokumenterte minstefradrag, må sjølstendig næringsdrivende dokumentere alle utgifter som går til fradrag på skattbar inntekt. For svært mange dreier dette seg om mange småutgifter som hver enkelt må dokumenteres, med den merbelastning det har i form av tid som går med til denne typen unødvendig papirarbeid, og de kostnader som påløper i form av kontroll og revisjon. Minstefradraget for dem med lønnsinntekt har økt betraktelig de siste årene, fra 7 000 kr i 1989 til 67 000 kr i 2008. Det er en økning på 850 pst. i løpet av 20 år. Fradraget har gått fra å være et sjablongfradrag relatert til faktiske utgifter i forbindelse med arbeid til et skattefradrag av stor betydning for lønnsmottakere. En konsekvens av denne forskjellsbehandlingen er f.eks. at sjølstendig næringsdrivende kulturarbeidere med en skattbar inntekt på 200 000 kr betaler opp til 18 000 mer i skatt enn en ansatt kulturarbeider med den samme inntekten. I den grad lønnsmottakere får fradrag for kostnader relatert til arbeidsinntekt utover det som er de reelle utgiftene, er det etter Venstres syn urimelig at ikke næringsdrivende innrømmes den samme lempingen. Venstre mener derfor at det må innføres en rett til å gi sjølstendig næringsdrivende en mulighet til å velge et næringsfradrag på linje med og i omfang som vanlige arbeidstakeres rett til minstefradrag. Sjøl om ikke forslaget får støtte i salen i dag, er jeg glad for at forslaget får bred støtte både fra NHO, Bedriftsforbundet og Norges Autoriserte Regnskapsføreres Forening, som alle har sendt positive kommentarer i forbindelse med finanskomiteens arbeid med forslaget. Jeg er også glad for at de øvrige opposisjonspartiene langt på vei uttrykker sympati med forslaget om å be Regjeringen utrede en slik ordning i forbindelse med framleggelsen av statsbudsjettet i 2009. Som Venstre også skriver i merknadene i denne innstillingen, er vi i det minste glad for og tilfreds med at saksordfører og flertallet i merknads form har valgt en annen retorikk enn den som ble framsatt i Finansavisen den 3. mars i år, om at forslaget er populistisk og ikke henger sammen med skattesystemet. De velger heller en mer teknokratisk avvisning av forslaget, sjøl om saksordfører kom tilbake til sin gamle argumentasjon tidligere. Det er også oppsiktsvekkende, eller kanskje det nettopp ikke er det, at regjeringspartiene er bekymret for at flere skal bli sjølstendig næringsdrivende, eller sin egen lykkes smed, som saksordfører faktisk kalte det i Finansavisen. Jeg vil avslutte med å løfte blikket litt. Om 15 år kommer Norge til å være et gjennomutdannet samfunn. 80 pst. av befolkningen vil ha høyere utdanning. Det vil medføre at de fleste vil etterspørre arbeidsoppgaver som oppleves som relevante. Skillet mellom arbeid og fritid, mellom arbeidsplass og hjem vil viskes mer og mer ut. Arbeidslivet må bli mer fleksibelt. Vi vil skifte jobb oftere. Mange kommer til å velge frihet til å gå rett i markedet med sin kunnskap og ikke omveien via en arbeidsgiver. Det er en utvikling som Venstre gjerne ønsker velkommen, for det vil være bra for miljøet, bra for den enkelte og det vil være bra for Norge som nasjon. Det går an å gjøre som Regjeringen gjør, å kjempe mot disse kreftene. Men jeg er helt sikker på at de kommer. Det går an, som Regjeringen gjør, å påpeke at det å satse på nyskaping og nye bedrifter er populisme, men jeg tror at Gunnar Knudsen hadde vært mer stolt av dette forslaget enn av argumentasjonen det møtes med. Jeg vil til slutt ta opp Venstres forslag i innstillingen.