trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-06-17:
Eg skal ikkje uttala meg om desse 220 publikumsplassane, for eg trur Framstegspartiet veit meir enn resten her i salen om det. Det er opplagt at dei som kjem i operabygget, skal kunna sjå, og dei skal kunna høyra. Det er difor dei går der. Når det gjeld beløp og tal som blir siterte i forhold til kva som skal skje rundt Operaen, trur eg vi skal vera litt forsiktige med å sitera det vidare. Det vart spurt om kva som får meg til å bli skremd. Eg vil vel kanskje seia at det som skremmer meg litt, er Framstegspartiets evner til å rekna. Når dei seier at kostnadene har stige frå 1,4 milliardar kr til 3,3 milliardar kr, og vi ser korleis dei har fått det talet på plass, så skremmer reknemåten meg ein del. Men det er opplagt at eit operabygg ikkje skal bli bygt uansett pris. Det har eg heller aldri sagt i noko intervju. Med eit operabygg som er blitt planlagt så grundig som dette, har eg stor tru på at vi skal klara å halda oss innanfor dei kostnadsrammene som vi kjem til å vedta. Vi har ein sikkerheitsmargin på 500 mill. kr, som vi aller helst ikkje vil bruka, og som vi er pålagde å leggja inn fordi det kan dukka opp upårekna ting. Difor har vi noko å gå på. Med omsyn til å begynna å rekna ut kor mykje vi vil bruka, kan vi jo berre fortelja at vi har brukt ca. 30 milliardar kr på å byggja ut sjukeheimsplassar dei siste åra. No brukar vi altså ca. 3 milliardar kr på eit operabygg som det skal ta oss fem år å byggja. Dersom vi ser på dei totale kostnadene vi brukar på ulike byggjeprosjekt, er det ikkje her snakk om den store promillen eller prosenten – når vi skal fordela det på 5 år – i forhold til alle andre byggjeprosjekt vi har her i landet.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-06-17:
Då vil eg fyrst seia: God appetitt! Dei tøflane skal representanten gå med i fem år før han kan begynna å eta på dei – eg skal ikkje seia noko meir om akkurat det. Men eg vil seia litt om kostnadene. Dersom vi går ut frå at kostnadsramma totalt er på 3,3 milliardar kr, som vi har lagt inn, vil det t.d. utgjera 1,6 pst. av løyvingane til investeringar i perioden 1998–2002. Tilsvarande utgjer operaprosjektet 0,9 promille av statsbudsjettets samla utgifter i same periode. Her snakkar vi faktisk ikkje om veldig store summar i forhold til kva vi brukar på utbyggingssida og på investeringar i landet vårt. Vi snakkar om å byggja eit operahus – eitt operahus for landet. Og vi har frå alle dei som har hatt innlegg i denne saka i salen i dag – i alle fall frå dei fleste – fått ei framstilling av korleis òg resten av landet kjem til å bruka dette operahuset. Så vil eg trekkja inn reknestykket til Framstegspartiet. Når vi ser på korleis dei har kome fram til at operaprosjektet har stige frå 1,4 til 3,3 milliardar kr, finn vi at dei har teke utgangspunkt i udokumenterte tal. Dei har hoppa over at Stortinget allereie har vedteke ei ramme på over 2 milliardar kr, og så utgjer resten – omtrent –av det som har skjedd i forhold til prisauken, prisstiginga. Det kan ikkje eingong Framstegspartiet diskutera seg bort frå. Til slutt til prisen på 10 milliardar kr. Her reknar eg med at representanten Ulf Erik Knudsen meiner sjølve operabygget. Dersom han meiner heile Bjørvika-prosjektet, er det ein diskusjon som representanten får høve til å ta ordet i i den neste saka. Men det eg vil understreka, er: Dersom Framstegspartiet hadde brukt makta si, kunne vi faktisk ha lagt operaen til Vestbanen. Då hadde all bygginga rundt prosjektet falle bort. Den delen av ansvaret må Framstegspartiet faktisk vera med og ta.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-06-17:
Det er riktig, som representanten Giske seier, at det kostar pengar, og at det skal betalast. Vi har sjølvsagt òg lagt opp til ein framdriftsplan i forhold til budsjetta framover for å få dekt inn kostnadene for byggeprosjektet. Eg veit ikkje om eg heilt oppfatta spørsmålet, men det som bekymrar meg, er at Stortinget skal gjera det eine vedtaket etter det andre i tillegg til f.eks. det vedtaket som vi gjer no i dag, og ein skal finna inndekning for alle saman. Det som eg då må få ynskja, er at ikkje eit anna fleirtal på Stortinget enn det som regjeringspartia no er med i, skal fatta så mange kostbare vedtak at vi ikkje kan klara å finna inndekning totalt, bl.a. òg til operasatsinga. Det bekymrar meg kanskje meir enn det å få plass til Operaen i budsjetta i åra som kjem.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-17:
Det er mange hull og spørsmål i denne saken. Et av dem ble påpekt av representanten Woldseth i hennes innlegg – fra 220 av publikumsplassene ser man ikke, eller man ser dårlig, scenen. Det kan jo være slik at statsråden og de som har stått for dette prosjektet, har regnet med at man aldri kommer til å få en fullsatt sal. Det største hullet er så stort at man kan kjøre noen trailerlass med økonomiske overskridelser gjennom. Dette hullet er påpekt bl.a. av HolteProsjekt og ECON, som sier at det er dårlige beregninger av selve operahuset, og at man må bruke hele 8,5 milliarder kr på å få orden på området rundt bygget – dette i henhold til både TV-oppslag og artikler i Aftenposten så tidlig som 22. november i fjor. Statsråden har åpenbart ikke latt seg skremme av økningene av prislappen, fra 1,4 milliarder kr til 3,3 milliarder kr på få år. Mitt spørsmål er: Hva må til for å skremme statsråden? En prislapp på 10 milliarder kr, en regning på 15 milliarder kr eller på 20 milliarder kr? Statsråden har jo blitt sitert i media på at det skal bygges opera «uansett pris». Hvorfor har ikke statsråden og Regjeringen det samme synspunkt når det gjelder kroner til sykehjemsplasser og skoler?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-17:
Som jeg prøvde å få fram i min replikk, er det ikke bare Fremskrittspartiet som stiller spørsmål ved de beregninger som er gjort. Også seriøse aktører som ECON og HolteProsjekt gjør det. Jeg vil be statsråden om en konkret kommentar til prislappen på 8,5 milliarder kr – bare på området rundt Operaen – som disse seriøse aktørene har kommet fram til. Når det gjelder økningen i prisene, kan hele denne økningen fra 1,4 til 3,3 milliarder kr ikke forklares med prisstigning, for vi har ikke hatt noen dobling av prisene i Norge over en så kort periode. Samtidig vil jeg si at jeg mener at statsråden her må være klar og tydelig på hvilket ansvar hun påtar seg når hun stiller seg bak disse beregningene. Selv har jeg i dag noe fleipete sagt at jeg er villig til å spise mine gamle, sure tøfler dersom regningen på denne operaen kommer på under 10 milliarder kr. Det er garantert at det går over det.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-17:
Jeg kan love representanten Lånke at Fremskrittspartiet har, og kommer til å fortsette å ha, som politikk at når vi er for noe, så stemmer vi for det, og når vi er imot noe, så stemmer vi imot det. Hvis vi hadde vært for opera på Vestbanen, så hadde vi stemt for Vestbanen. Forholdet var at vi var imot Bjørvika og imot Vestbanen, og vi stemte derfor imot begge forslag. Hvis Høyre og Kristelig Folkeparti hadde vært imot Bjørvika – slik det virker på flere innlegg i dag som de faktisk er – burde de av respekt for sine egne velgere og av respekt for Stortinget ha stemt imot dette. Å legge skylden på Fremskrittspartiet for valg av Bjørvika er i beste fall syltynt.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-17:
Jeg synes det er hyggelig at statsråden nå i hovedsak bekrefter min, ECONs og HolteProsjekts påstand om at hele dette gildet vil koste det norske samfunnet 8,5 milliarder kr i tillegg til kostnadene ved selve operabygget. Statsråden er jo en ivrig tilhenger av økte bilskatter. Blant bileierne er det en betydelig bekymring for hva opera- og Bjørvika-utbyggingen vil koste dem. Vegsjefen i Oslo har allerede skissert økningen til 20 kr fra nyttår. Dette er jo bare begynnelsen. Hva blir det neste – 30 kr, 50 kr? Hva ser statsråden for seg at økningen i bompengene i Oslo skal bli som følge av dette prosjektet? Og hvor vil han si stopp? Tross alt er jo dette i henhold til statsrådens innlegg et prosjekt som har en begrenset betydning, for å sitere hans eget synspunkt i innlegget. Når det gjelder forholdene i Oslo havnestyre, må jeg bare henvise til mitt hovedinnlegg og konstatere at man i havnestyret så betydelige svakheter ved prosjektet den 13. juni, når statsråden i brev til Fremskrittspartiets stortingsgruppe av 11. juni hadde sagt at det var en bred enighet. Jeg skal ikke gå dypere inn i saken, men bare konstatere at jeg synes det er et noe pussig tidspunkt, kl. 21 om kvelden, å ha møte med Oslo havnestyre.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-17:
Det er nesten fristende å hoppe inn i replikkvekslingen mellom representanten Hagen og statsråden, men jeg skal unnlate det og heller konsentrere meg om ett område som jeg oppfatter at statsråden ikke klart besvarte i sin replikkveksling med meg. Jeg var i min replikk inne på at det blant bileiere er en betydelig bekymring for hva Operaen i Bjørvika vil koste dem, og at vegsjefen i Oslo faktisk har skissert økninger på 20 kr ved bompassering. Dette er vel bare begynnelsen, og jeg frykter økninger utover dette. Jeg bad statsråden om å sette ord på hvor han vil si stopp når det gjelder økning av bompenger som følge av dette prosjektet. Statsråden har jo omtalt prosjektet som av begrenset betydning for bilbrukerne. Statsråden var imidlertid inne på at han syntes det var rimelig at de som forurenser, skal betale. Men som statsråden vet, eller iallfall bør vite, er det slik at norske skattebetalere, bilbrukere, betaler 40 milliarder kr i året i bilavgifter, og får tilbake kun 10 milliarder kr. Det er altså slik at de allerede betaler ekstremt mye for dette, og at bompengene kommer på toppen av dette beløpet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-06-17:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta noen replikk på statsråden, fordi vi stort sett står sammen med statsrådens parti og de andre regjeringspartiene om merknadene om operaen. Vi er stort sett enige om både framdrift, opplegg og kostnadsramme. Det som likevel fikk meg til å ta ordet, var polemikken mellom Fremskrittspartiet og statsråden når det gjelder kostnaden for operaen. For det er jo selvsagt helt riktig som Fremskrittspartiet sier, at dette koster penger. Og det er helt riktig – som Fremskrittspartiet også sier – at dette er penger som kommer til å gå på bekostning av noen annet. Det er ikke slik at 3 milliarder kr på et budsjett ikke merkes i forhold til andre områder. Man er nødt til å velge, og man er nødt til å prioritere. For Arbeiderpartiet er det et bevisst valg. Vi ønsker å bruke disse pengene på opera, fordi vi mener at et nytt operahus vil være viktig både for byen Oslo, for nasjonen Norge og ikke minst for de kunstformene som skal få utspille seg i dette nye huset. Når Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet er blitt enige om en barnehagepakke på 5 milliarder kr, krever regjeringspartiene at hver eneste krone skal anvises dekning for: Hvor har Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Fremskrittspartiet tenkt å ta disse pengene fra? Det forlanges at man skal legge fram. I dag er det en annen konstellasjon som står sammen – regjeringspartiene, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet – om en kostnad på rundt 3 milliarder kr til en ny opera. Det har i de diskusjonene som har vært i vår komite i forbindelse med dekningen av de 3 milliardene, aldri kommet noe krav fra regjeringspartiene om at disse samme partiene også skal anvise hvor pengene skal tas fra. Selvsagt ikke – det finner vi i hvert enkelt års budsjett. Selv om vi har alternative budsjetter, finner vi sammen og finner ut hvordan Operaen skal betales i årene som kommer.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-06-17:
Jeg hørte representanten fra Høyre si at det er bred enighet om målene i barnehagepolitikken. Da står det for meg – mer enn noen gang – som svært underlig at regjeringspartiene valgte å bryte forhandlingene. Det var de som valgte å gå ut, uten at vi verken hadde stilt ultimative krav eller begrensninger i forhold til resultatet. Det sies at man er bekymret for etableringen av nye barnehager. Da er mitt første spørsmål til representanten Sjøli: Hvorfor kan ikke Høyre være med på å støtte en innføring av et stimuleringstilskudd til etablering av barnehager? Det burde jo være det beste tiltaket å få inn en slik ordning allerede i revidert nasjonalbudsjett for 2002. Det har man mulighet til å gjøre fredag. Jeg håper hun kan si at ja vel, det gjør vi. Så til det neste spørsmålet, som gjelder inndekning. Et av de viktigste argumentene, bl.a. fra finansministeren, er at dette er uansvarlig økonomisk politikk. Men hvis det virkelig er sant det som representanten Sonja Sjøli sier, at man fullt ut deler målene i barnehagepolitikken – full dekning, redusert foreldrebetaling, 80 pst. offentlig tilskudd – er jo prislappen nøyaktig den samme, uavhengig av hvilken modell man velger. Det er jo ikke maksprisen som bestemmer det offentlige tilskuddet. Det er at man vil gi 80 pst. til full behovsdekning for barnehager. Dermed må regjeringspartiene bla opp nøyaktig like mange penger som det Stortinget nå har pålagt dem, for å oppfylle det de selv har som målsetting. Og da skjønner jeg ikke hvorfor dette skal medføre problemer for inndekningen. Det skulle jeg likt å få et svar på. Og bare for å sette det litt i perspektiv: Barnehagepakken fra flertallspartiene utgjør en sjettedel av de skattelettelsene som Høyre selv har lovet, og som finansministeren i dag lovet å gjennomføre. Det utgjør en tjuetredel av den forsvarspakken som regjeringspartiene ble enige med Arbeiderpartiet om. Hvorfor må vi ikke anvise inndekningen på disse områdene på samme måte som Høyre nå krever at vi skal gjøre i barnehageforliket?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-06-17:
I motsetning til innlegg fra regjeringspartiene tidligere her i dag hørtes statsrådens innlegg nærmest muntert ut, men det forteller vel mer om de tidligere innleggene enn om statsrådens. Jeg har aldri hørt om en statsråd som nærmest beklager å få være med på å utforme den modellen som skal finansiere det viktigste området på hennes sektor. Hvis det er slik – bare for å ta det først – at statsråden er bekymret over at det går for lang tid før finansieringsmodellen er på plass, hvis vi venter til våren 2003, er statsråden hjertelig velkommen til å legge fram finansieringsmodellen allerede ved høstens statsbudsjett. Det tror jeg alle avtalepartnere er med på – om departementet kunne levere det i statsbudsjettet i oktober, ville intet gledet oss mer. Det kunne være interessant å høre om statsråden kan ta på seg den oppgaven, for da har vi ryddet det av veien. Det andre som er interessant i statsrådens innlegg, er at hun er bekymret over det vakuumet som oppstår fra nå og fram til 1. august 2003. Fra nå og fram til 1. august 2003 er det ingenting i vår avtale som trer i kraft. Så hvis det er et problem fram til da, er problemet Regjeringens økonomiske politikk på disse områdene. Ikke vil man være med på et stimuleringstilskudd for å sette i gang utbyggingen allerede nå, ikke har man lagt fram noe forslag i revidert nasjonalbudsjett for å bedre private barnehagers driftssituasjon. Men man kan også her love at i statsbudsjettet for 2003 vil man, utover det som denne avtalen innebærer, komme med et tilskudd til private barnehager som sikrer driftsøkonomien fram til 1. august 2003. Så til virkemidlene. Jeg har ennå ikke hørt ett ord om virkemidlene. Våre virkemidler er klare: 80 pst. offentlige tilskudd fra 1. august 2003, stimuleringstilskudd fra 1. august i år, lovfestet plikt for kommunene til å bygge ut, lovfestet rett for barna til å ha en plass, nasjonale ordninger for moderasjon for søsken og inntektsgradering. Det er vårt svar. Hva er Regjeringens svar? Det har vi ikke fått hørt et eneste ord om. Så fikk vi tidligere i dag høre at grunnen til at man ikke ble enige, var makstakst. Nei, det var ikke det. Grunnen til at vi ikke ble enige, var at Regjeringen ikke var villig til å bla opp så mye penger som skulle til for å få full dekning og for å få ned prisen. Mitt siste spørsmål til statsråden er: Hvor mye penger var Regjeringen villig til å være med på i et barnehageforlik? Hvor mye var det Regjeringen sa at de kunne være med på i 2003, og hvor mange plasser ville det gitt? Vi vet svaret, for vi har vært i forhandlinger. Nå har også Stortinget og resten av befolkningen mulighet til å få høre det fra statsråd Laila Dåvøy. Hvor mye penger fikk statsråden fra Per-Kristian Foss?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-06-17:
Det er rørende å høre Kristelig Folkepartis omsut for utredning, et gammelt kontantstøtteparti som fikk den innført i løpet av noen uker høsten 1997. Det kan ikke være riktig det representanten Lilletun sier, for i en pressemelding 11. juni 2002 da forliket ligger på bordet, så er Lilletun bekymret fordi partiene som har inngått avtalen, ikke forteller hvor de vil hente pengene fra. Det betyr jo i klartekst at regjeringspartiet Kristelig Folkeparti aldri har tenkt å legge inn de pengene som trengtes for å gjennomføre full barnehagedekning, 80 pst. offentlig dekning og en barnehagepris på rundt 1500 kr. I valgkampen lovte de ikke bare barnehageplasser for alle som ønsker det, for under 1 500 kr pr. måned, men man lovte i tillegg å heve kontantstøtten med 500 kr, en halv milliard ekstra i kostnad, og å utvide pappapermisjonen med seks uker. Jeg tror representanten Sanner slapp katta ut av sekken da han sa at det handler om å prioritere. Man kan ikke love alt, og man får ikke plass til alt, og Kristelig Folkeparti har tapt for Høyre i denne saken.
Olemic Thommessen (Høyre), 2002-06-17:
Det er godt at vi har en så observant president at han likevel holder orden på navnene. Jeg vil bare kort ta ordet til representanten Knudsens siste innlegg. Det var altså slik at Høyre stemte imot en plassering av Operaen i Bjørvika. Men det er faktisk slik at noen ganger taper man noen slag, og da må man likevel ta ansvar for å bringe skuta vel i havn. Det er det Høyre gjør. Vi ser at det ble Bjørvika, og vi ser at det er store utfordringer i den sammenheng. Vi skal bidra til å gjøre det beste ut av det, ikke kjøre løs med – ha meg unnskyldt – nokså billige poenger og i det uendelige mase om hvor håpløst og vanskelig dette alternativet faktisk er.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-06-17:
Representanten Hagens forsøk på å krisemaksimere behandlingen av byutvikling for Bjørvika har kun ett rasjonalt formål, og det er en jakt etter mulige argumenter for at alt som nå skjer, er galt. Det representanten Hagen gjør, er at han rett og slett tar feil. Hele hans krisebilde er en konstruksjon og forblir en konstruksjon, uansett hvor mange ganger man eventuelt skal kunne gjenta det fra denne talerstolen. Hadde det vært sant, hadde vi hatt en situasjon vi alle burde ha tatt et ansvar for å diskutere, men sannheten er faktisk slik som statsråden har redegjort for. I Oslo havnestyre har det vært bekymringer på veien, i ulik form og med ulikt innhold. Disse er blitt løst på veien. Det første problemet for Oslo Havnevesen var at de ikke fikk en selvstendig juridisk rolle i prosessen, fordi havne- og farvannsloven stod i veien for det. Det løser vi i morgen gjennom det forslaget som kommer fra samferdselskomiteen. I dag har Oslo Havnevesen, og med det Oslo havnestyre, kommet dit hen at de har fått en plassering i prosessen de kan være tilfreds med. Men deres bekymring gjaldt, som statsråden sa, framtiden og statens rolle i den framtidige prosess. Og det er det vi har forsøkt å ta vare på. Det betyr at dette berømmelige møtet i to omganger den 13. juni altså ikke var så dramatisk, og jeg kan på egne vegne si at det definitivt ikke var etter et betydelig eller «massivt press», slik det ble uttalt, fra Arbeiderpartiet, i forhold til Arbeiderpartiets representanter i Oslo havnestyre, at også Arbeiderpartiet bidrog til den oppklaringen som ble foretatt. I den grad jeg hadde noen deltakelse i den prosessen, var det med all vennlighet og en utstrakt form for diplomati som brakte uklarhetene til klarhet. Det var det vi var tjent med, og det er det vi er tjent med før vi skal fatte det vedtaket det er lagt opp til i dag.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-06-17:
Jeg syns det er rimelig, siden vi skal ha en debatt i morgen som omhandler temaet som nå blir berørt av representanten Hagen, å si følgende: Forslaget til endring av § 23 i havne- og farvannsloven vil innebære strenge forutsetninger for at penger utløst av havnearealer ikke uten videre kan brukes til spekulative formål. Det vil ikke gis fullmakt til et havnestyre å avgjøre hva man ønsker å bruke disse pengene til. Det er godkjenning fra departementets side. Flertallet i komiteen oppfatter teksten dit hen at hensynet til havnens beste faktisk er ivaretatt gjennom den prosedyre som foreslås.
Victor Norman (Høyre), 2002-06-17:
Siden klokken nå er 22, skal jeg la være å kommentere den siste observasjonen fra representanten Knudsens side. Når det gjelder spørsmålet om hva de totale kostnadene måtte være, la meg presisere: Ja, dette er et stort investeringsprosjekt. Det er fryktelig mye som skal gjøres. Det er ingen som har sagt at det ikke er store investeringer involvert for de berørte parter. Spørsmålet er bare: Hvor store kostnader skal skattebetalerne og trafikantene påføres? De skal altså ikke påføres 8,5 milliarder kr. De skal påføres kostnader som til sammen er anslått til rundt 2,8 milliarder kr, for en løsning som gir en bedre trafikal løsning, som gir mulighet for utvikling av en bydel, og som også innebærer at man får ryddet opp i det søppelet som trafikantene og staten har etterlatt seg i Bjørvika tidligere. Jeg vil presisere: Jeg er ikke spesiell tilhenger av bilbeskatning. Jeg er tilhenger av at vi har brukerfinansiering og skatter i det omfang som er nødvendig for å finansiere det som er rimelige fellesaktiviteter i Norge. Men jeg er veldig sterk tilhenger av at forurenser skal betale. I dette tilfellet er altså det trafikantene og staten skal betale for utover den trafikale verdi, stort sett den forurensing de har påført området i dag.
Victor Norman (Høyre), 2002-06-17:
Det er ikke vanlig – jeg hadde nær sagt dessverre – å sette samferdselsprosjekter opp på Arbeids- og administrasjonsdepartementets budsjett. Når opplegget her er det ekstraordinære at hovedtyngden av statens medvirkning til senketunnelen faktisk skal komme over et annet budsjett enn Samferdselsdepartementets, er det nettopp for å markere at dette handler om mye mer enn samferdsel. Det handler om byutvikling, det handler om opprydning, og det handler om å skaffe omgivelser til Operaen. Det betyr selvfølgelig at Bjørvika kommer i konkurranse med alle andre gode formål i Norge, for denne regjeringen har en budsjettdisiplin som innebærer at prioriterer man noe opp, må noe annet prioriteres ned. Men det er altså presisert veldig klart at utover den rent trafikale verdien som denne tunnelen har, skal ikke Bjørvika komme i konkurranse direkte med andre samferdselsprosjekter, men det skal selvfølgelig komme i konkurranse med alle andre gode formål på generelt grunnlag, som ethvert godt tiltak på et hvilket som helst område må gjøre.
Victor Norman (Høyre), 2002-06-17:
Som representanten Hagen vil vite, foreligger det som vedlegg 2 til stortingsmeldingen en erklæring fra styreleder i Oslo Havnevesen og fra representant for de private grunneierne og de andre grunneierne, en viljeserklæring, hvor det spesifiseres i detalj at HAV Eiendom AS vil bli etablert. Denne viljeserklæringen er to ganger blitt bekreftet av Oslo havnestyre, senest i møtet 13. juni. Jeg vil også presisere at representanten Hagens beskrivelse av hva som skjedde den 13. juni, er direkte feilaktig. Jeg hadde lenge før det var berammet noe styremøte i Oslo havnestyre den 13. juni, bedt om et møte med de berørte parter for før stortingsbehandlingen å få en bekreftelse på at det ikke var noen problemer. Jeg ble på det møtet, som var etter havnestyrets første møte, orientert om at havnestyret var bekymret for den videre prosess. På det grunnlag ble jeg invitert til Oslo havnestyre for å kunne avklare en del spørsmål. Det som fremgikk veldig klart av møtet i Oslo havnestyre, var at de var ikke bekymret for det som hadde skjedd hittil, de var ikke bekymret for prosessen frem til Stortingets vedtak, men den bekymringen de hadde, gjaldt hvem som skulle ha ansvar for koordinering av den videre prosess, fordi de følte at staten på dette tidspunkt kanskje hadde tenkt å abdisere fra selve prosessen. Da de fikk bekreftet det jeg også har sagt i Stortinget nå, at det er en selvfølge at staten har et koordineringsansvar for partene i den videre prosess for å følge opp Stortingets vedtak, gjentok de altså sin viljeserklæring uten annet forbehold enn at de tok til etterretning at staten ønsket å koordinere den videre prosess. Så den beskrivelsen representanten Hagen gir av både de faktiske forhold og av hva Oslo havnestyre har vedtatt eller ikke vedtatt, er direkte i strid med virkeligheten.
Victor Norman (Høyre), 2002-06-17:
Til det siste spørsmålet: Jeg kan ikke utstede noen garanti for hva fremtidige regjeringer eller fremtidige storting måtte finne på å gjøre, men det jeg kan garantere, er at den regjeringen som jeg sitter i, så lenge jeg sitter som statsråd, ikke vil utstede en sånn garanti. Når det gjelder spørsmålet om hva som har skjedd i Oslo havnestyre, begynner jeg faktisk å lure på om representanten Hagen er særlig godt informert. La meg lese utskrift av protokoll fra Oslo havnestyre på møte 13. juni, hvor det altså står – sak 48: «Vedtak:Oslo Havnevesen står på sin viljeserklæring av 30.4.2002. Havnestyret forutsetter at staten ved AAD tar et koordinerende ansvar for den videre prosessen med å utvikle Bjørvika, og at det inngås forpliktende avtale mellom partene i løpet av høsten 2002(innen utgangen av september) (innen utgangen av september) Det som faktisk skjedde – la meg bare gjenta det – var at jeg hadde bedt om et ordinært møte med havnestyrets leder, med representant for OSU, Bjørn Sund, og med byrådslederen i Oslo for å få en klar forsikring før jeg skulle gå i Stortinget, om at alt var i orden. Da opplyste havnestyrets leder at det i Oslo havnestyre var stor bekymring for den videre prosess. På det grunnlag sa jeg at jeg var villig til å stille i havnestyret hvis jeg ble invitert, for å få avklart disse spørsmålene. På det møtet ble jeg gjort oppmerksom på at man var meget bekymret for den videre prosess. Hvis representanten Hagen hadde lest det vedtaket nøye som han leste opp herfra, og som gikk på hva havnestyret vedtok om ettermiddagen, ville han sett at det gikk på den videre prosess fram til etablering av eiendomsselskapet. Bekymringen bestod altså i at man var redd for at det ikke var noen som kunne bidra til å koordinere den videre prosess, gitt at staten ville være ferdig med saken i og med det vedtaket som jeg håper Stortinget fatter i dag og Odelstinget i morgen og så Lagtinget. Da dette spørsmålet ble avklart, uttrykte alle, herunder forslagsstilleren til det vedtaket som ble fattet tidligere på ettermiddagen, at de ikke hadde noen problemer med viljeserklæringen eller noen reell bekymring for den videre prosess.
Victor Norman (Høyre), 2002-06-17:
Jeg har først og fremst lyst til å si at jeg er veldig glad for den brede oppslutningen det er i Stortinget om en stor og viktig sak. Jeg synes det er hyggelig at man kan samle seg så bredt som man har gjort etter sakens forhistorie med stor uenighet, og si at nå skal vi ta et nasjonalt krafttak for å utvikle en av de mest spennende bydeler i Norge. Jeg har også bare lyst til å si til representanten Knudsen, som andre har sagt, at dette ikke er spørsmål om å bygge en bydel rundt et bygg, selv om det kanskje ikke hadde vært så dumt. Jeg vil minne om at da man begynte utviklingen av Vika, var tanken å bygge en bydel rundt et bygg, nemlig Rådhuset, og hadde man bare sluttført det prosjektet som det det var, hadde hele Vika-området sett helt annerledes og mer tiltalende ut i dag enn det faktisk gjør. Så det er kanskje ikke så dumt å tenke litt med utgangspunkt i noen av de byggene som skal plasseres der. Jeg bad egentlig om ordet for å si litt om representanten Hagens mildt sagt merkelige fremstilling av forholdene i havnestyret. Jeg skal ikke gå inn på alle detaljene, men la meg for det første si at i alminnelig ryddighet er det slik at skal staten forholde seg til en instans, så forholder de seg til lederen av styret i den instansen, og så tar man for gitt at lederen av styret taler på vegne av styret som helhet og den institusjonen man er styrer for. Det har vi gjort i denne saken. Havnestyrets leder har fått full oppslutning, eller tilnærmet full oppslutning, i Oslo havnestyre for de tingene han har avtalt med oss, og da kan ikke jeg skjønne at det er noe ved prosessen man kan sette noe spørsmålstegn ved i det hele tatt. Representanten Hagen opererer med en merkelig tanke om at det er noen her som stjeler Havnevesenets eiendommer. Jeg har lyst til å minne om at det som skjer gjennom Bjørvika-utbyggingen og senketunnelen, er at Havnevesenets eiendommer får mye høyere verdi enn de ville fått om dette området skulle ligget der som en forsøplet trafikkmaskin i all fremtid. Gjennom det får Havnevesenet mulighet til å finansiere store deler av den langsiktige havneutbyggingen for Oslo-området som er nødvendig om Oslo i det lange løp også skal få en tjenlig havn og Norge en tjenlig hovedstadshavn. Og det midlet som Oslo Havnevesen nå får til faktisk å realisere og utvikle disse verdiene, er den særloven som Stortinget er invitert til å vedta i morgen. Det er altså ikke spørsmål om noe tyveri. Om noe, er det spørsmål om å gi Oslo Havnevesen en gave, eller i hvert fall muligheten til å realisere en gave som følger av statens og de øvrige utbyggeres engasjement i Bjørvika-området. Hvordan det kan fremstilles som et tyveri, begriper ikke jeg. Det krever i hvert fall større fantasi enn jeg har.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2002-06-17:
I St. prp. nr. 48 for 1998-1999 Om nytt operahus(II) kom det klart fram at vegomlegging ikkje var nødvendig for å kunne byggje opera. Dette vart understreka i innstillinga og under debatten om Operaen frå alle dei partia som støtta operabygging. (II) I Nasjonal transportplan vart det fastslått at Bjørvika-prosjektet er eit byutviklingsprosjekt. Der vart det også sagt at Samferdselsdepartementet vil ha ein samla finansieringsplan før det vart teke stilling til prioritering av prosjektet om riksvegplanlegging i Bjørvika. St. melding nr. 28 derimot seier ingenting om prioritering av dette prosjektet opp imot andre prosjekt, men det står kort og godt at det må løyvast eit «særskilt tillegg i veibudsjettet uten at dette går på bekostning av NTP-rammen». Også statsråden understreka det i innlegget sitt, ein eventuell kostnadsauke skal kome i tillegg til Nasjonal transportplan si ramme. Vanleg samferdselspolitikk rundt om i det ganske land er å prioritere innanfor fylkesfordelt ramme. Dersom vi f.eks. i Møre og Romsdal eller i andre rasutsette fylke prioriterer rassikring, går det ut over dei mjuke trafikantane og bygging av gang- og sykkelvegar, fordi ramma ikkje strekk til. Så spørsmålet mitt til statsråden er: Er Bjørvika-prosjektet topp prioritert? Og vil dette skyve andre prosjekt ut i tid? I tilfelle: kva prosjekt? Eller er det så enkelt at dette kort og godt kjem som tillegg til samferdselsramma? Og dersom det siste er tilfellet, kva må til for at andre delar av landet som opplever nattestengde riksvegsamband og rasfarlege skulevegar, skal få løyvingar utanom ramma for å realisere sine prosjekt?
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2002-06-17:
Nå er det slik at det ligg i barnehagelova at dei som er funksjonshemma, skal ha 10 pst. over det ordinære statstilskotet. Det har lege der, og det skal framleis liggje der. Så tek representanten Sjøli opp problematikken rundt barn med spesielle behov. Slik som det har vore pr. dato, er det dei kommunale, dei offentlege, barnehagane som har teke inn desse barna. Det er sjeldan vi har funne dei i dei private barnehagane, og det kan vi forstå ut frå den problemstillinga at dette er meir kostnadskrevjande barn. Det kan vere barn med talefeil, det kan vere barn med stamming, det kan vere barn med astma osv. At vi nå har fått inn eit punkt i denne avtalen som seier at dei også skal ha dei 10 pst. over den ordinære kostnaden, synest eg er utruleg positivt. Så har vi stilt spørsmål til departementet – spørsmål opp og spørsmål ned – om kor mykje som er brukt pr. dato når det gjeld barn med spesielle behov. Vi har ikkje fått svar på det, fordi det er ingen som kan svare på det. Derfor synest eg det er veldig viktig det som ligg i avtalen, at ein sikrar at desse barna skal få dekt sine kostnader, utan omsyn til om dei går i ein privat eller om dei går i ein kommunal barnehage.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2002-06-17:
Til det siste først: Representanten viser til «maxtaxa» i Sverige og spør om kvaliteten bekymrar Senterpartiet. Nei, den bekymrar ikkje Senterpartiet. Vi har ei barnehagelov vi skal styre etter, og her er det fire parti som har vist vilje til å bruke pengar, og så sant ein vil fylle opp med pengar, skal vi få til både kvalitet og eit godt tilbod til ungane, utan omsyn til om dei går i ein privat eller ein kommunal barnehage. Så seier representanten at Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti er einige om mange ting, at det berre er nokre små bitar som manglar før vi har same syn. Det som har gått igjen frå talarstolen frå Kristeleg Folkeparti under debatten, er at dei har peika på at det ikkje har vore utgreiingar når det gjeld maksprisar for barnehage. Då har eg lyst til å gå tilbake til då kontantstøtta vart vedteken. Så vidt eg hugsar, var det ikkje gjort utgreiingar då heller, men den fungerer jo utmerkt. Den er gradert. Dei som brukar full barnehage, får ikkje kontantstøtte, og dei som brukar ein del, får ein del kontantstøtte. Dagens medansvar når det gjeld dei private og dei kommunale barnehagane, er teke i vare. I mange kommunar er kommunen representert i styret som gjeld dei private barnehagane. Det skal ikkje vere nokon heksekunst dersom vi vil det, dersom vi ønskjer å få dette til, at vi får ein dialog både med dei private barnehageeigarane og med dei kommunale barnehageeigarane for å få til det som vi ønskjer, nemleg kvalitet og full barnehagedekning.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2002-06-17:
Nå er det slik at det er kommunane som har det overordna ansvaret for barnehagar, og slik skal det også vere i framtida. Det vi veit pr. i dag, er at kommunane brukar minst 3 milliardar kr til barnehagar, kanskje dei brukar meir. Det skal vi gjennom dei kostnadsoverslaga som skal kome tilbake til Stortinget, få vite. Det som skjer i dagens situasjon, er at kommunane først og fremst må ta seg av dei lovpålagde oppgåvene. Og kven er det som får kjeft ute i det ganske land når vi ikkje har barnehageplass å tilby eit småbarnspar med eitt barn på eitt år og eitt på to år? Det er nettopp kommunane. Og kven er det som får kjeft når barnehagesatsane går opp? Det er kommunane ved ordføraren. Eg trur at vi vil sjå at kommunane har brukt atskilleg meir enn desse 3 milliardane som er antyda her nå, og eg meiner det er heilt rett at vi får dei reelle tala. Så seier replikanten at Senterpartiet prioriterer pris før utbygging. Nå er det slik at Senterpartiet heile tida har ivra for at vi skulle gjeninnføre stimuleringstilskotet, for det har vist seg at det har hatt effekt. Det viste heile 1990-talet. Det einaste partiet som støtta Senterpartiet sine merknader under budsjettbehandlinga for 2002, var SV. Så eg synest det er å skyte bak mål når det blir sagt at Senterpartiet går for pris før utbygging. Men vi må sjå dagens realitet for småbarnsforeldre i auga. Dei har ein jobb å gå til begge to, og dei ønskjer ein barnehageplass til barna sine.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2002-06-17:
Det er godt å høyre at statsråden slår fast at Regjeringa vil følgje opp Stortingets vedtak. Representantar frå Kristeleg Folkeparti har gjennom sine innlegg skapt tvil om viljen til å gjennomføre det fleirtalet står for i innstillinga. Det er fleire av regjeringspartia sine representantar som har brukt ei pressemelding frå Private Barnehagers Landsforbund i replikkordskiftet. Den er noko meir nyansert enn det regjeringspartia gir uttrykk for. Her står det m.a. at barnehagesektoren «opplever store lønnsøkninger, varsel om renteøkning, uten at regjering og storting tar ansvar for å finansiere noe av dette». Dette står jo i grell kontrast til det som vart framført frå regjeringspartia, at det var berre svartmåling av det forliket som Stortinget har vore med på. Vidare står det: «Siden 1996 har over 600 private barnehager blitt lagt ned(Statistisk Sentralbyrås egne tall) (Statistisk Sentralbyrås egne tall) Og vidare: «Det er i følge Husbanken kun søkt om lån til bygging av 1882 nye barnehageplasser per 31. mai 2002.» Det var lenge før barnehageforliket var eit faktum. Desse tala burde uroe statsråden. Mitt spørsmål er: Kva for konkrete tiltak hadde Regjeringa tenkt seg då desse tala var eit faktum og låg føre? I innlegget sitt åtvarar statsråden om kvalitetsforringing i barnehagen – færre pedagogar, større barnetettheit osv. Men barnehagelova set jo krav til slike ting. Har statsråden tenkt å endre på barnehagelova for å fire på krava til kvalitet?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-06-17:
Statsråden opplyste til Stortinget at Oslo Havnevesen på en måte hadde godkjent de foreliggende planer. Mitt første spørsmål til statsråden er: Hvor i en havnevesenstyreprotokoll står det noe som helst at Oslo Havn har godkjent å opprette et eget selskap, HAV Eiendom AS, med de eiendommer som ligger i Bjørvika? Punkt 2: Hvor i styrets protokoller står det noe om at man ønsker at Oslo Havnevesen som organisasjon skal delta gjennom et slikt eiendomsselskap og være hovedaksjonær i Bjørvika Utvikling AS? Sist torsdag på sitt møte kl. 15 fattet Havnevesenet med syv mot fire stemmer – lederen i Havnestyret var blant de fire – følgende vedtak: «Oslo Havnevesen ser meget alvorlig på den situasjon som nå er oppstått i forbindelse med utviklingen av Bjørvika-området. Styret i Havnevesenet gir uttrykk for stor usikkerhet i videre fremdrift av Bjørvika-området og herunder utviklingen av et eventuelt HAV-eiendomsselskap. Styret i havnevesenet mener at ansvaret nå påhviler Regjeringen og Byrådet i Oslo for å komme med et forslag til videre fremdrift slik at Stortingets vedtak om Bjørvika-området og bystyrets vedtak for Fjordbyen blir realisert i samsvar med vedtatte planer. Havnestyret viser i denne forbindelse til de signaler Regjeringen ga rett før påske og den oppfølging som ble gjort fra Havnevesenets side. Saken tas for øvrig til orientering.» Som følge av det raste styrelederen, som hadde lidd et betydelig nederlag, fikk tak i statsråd Norman, statssekretær og byrådsleder Erling Lae og hadde så et nytt styremøte hvor det eneste som skjedde, var at den relativt intetsigende viljeserklæringen av 30. april ble gjentatt. Det er intet konkret noe sted som gir dekning for statsrådens påstander om at grunneieren, Oslo Havnevesen, er interessert i å være med på dette.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-06-17:
Vi kan nok ikke avklare akkurat dette i kveld. Det vil være opp til den videre debatten som følger, hva den tidligere havnedirektøren sier, og hva styremedlemmene i Oslo Havnevesen, som var til stede på begge disse møter, sier. Det er ganske mange som her kjenner til hva som er skjedd, og jeg tror at min beskrivelse er langt mer korrekt enn den statsråden har. Mitt spørsmål fikk jeg ikke svar på. Når har Oslo Havnevesens styre noen gang på en måte forpliktet Oslo Havnevesen? De har en viljeserklæring av 30. april – som er relativt stappfull av forbehold – som ble gjentatt torsdag kveld. Men jeg siterte hele styrevedtaket, det ble fattet på fritt grunnlag. Fremlagt forslag fra Arbeiderpartiets styremedlem Knut Roger Andersen fikk altså syv stemmer. Det er styrelederen som har undertegnet denne viljeserklæringen som statsråden nå viser til som vedlegg til stortingsmeldingen. Legg merke til det: Det er styrelederen, ikke på vegne av og med basis i et vedtak i styret. Det som skjedde torsdag, var at styrelederen tapte, hans forslag fikk fire stemmer. Et annet bekymringsforslag fikk syv stemmer. Det var årsaken. Ingen fikk beskjed på styremøtet kl. 15 om at det ville være et nytt styremøte kl. 21 om kvelden. Det var på grunn av at styret på det tidspunkt fattet et vedtak uten det enorme politiske presset som så regjeringspartiene – særlig Høyre – og Arbeiderpartiet kom med overfor sine medlemmer i havnestyret. Det var massivt press som sørget for det. Hvorfor skulle det ellers være nødvendig med et nytt styremøte noen timer etter at styret på fritt grunnlag hadde sablet ned sin egen styreleder? Hvorfor i all verden var ikke da statsråden og statssekretæren og byrådslederen invitert til det styremøtet som var kl. 15? Og så har jeg et siste spørsmål: Vil statsråden garantere at staten aldri vil gi en garanti for Bjørvika Utvikling AS og alt det som skal være av byutviklingsarbeid?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-06-17:
Jeg håper at statsråd Victor Norman har rett. Jeg håper at det vil gå slik at det at disse eiendommene som Oslo Havnevesen etter min oppfatning ble tvunget til å legge inn i dette eiendomsselskapet og så Bjørvika Utvikling AS, vil medføre at Havnevesenet kommer ut av det på en økonomisk sett gunstig måte. Men jeg hadde vært mer beroliget hvis noen hadde lagt frem en analyse over omfanget av det som skal bygges, prisen pr. kvadratmeter på boligene, og at bidraget derav til de som står for utviklingen, er slik at man kan forvente en fortjeneste. Hvis det var slik at dette er meget lukrativt økonomisk for Havnevesenet, skulle man også tro at et annet utviklingsselskap ville være villig til å betale for eiendommene som de nå var, og som vel var innstillingen fra Havnevesenets direktør til styret. Det er også slik at hvis man mener at dette er en gavepakke til Oslo Havnevesen, ville jeg ha trodd at Regjeringen hadde lyttet til Oslo Havnevesens forslag til lovtekst i den saken som vi skal behandle i morgen. Oslo Havnevesen ville jo i høringen gjerne ha en begrensning inn i det vedtaket som gjør at havnens midler kan benyttes til andre ting enn havneformål, de ville gjerne ha med: hvis det var til beste for havnen. Det har ikke Samferdselsdepartementet tatt med i sitt lovforslag til Stortinget. Det var nemlig den begrensningen man ville ha lagt inn hvis analysene viste at det var et meget spekulativt eiendomsprosjekt og eiendomsutviklingsprosjekt. Da ville man hatt en mulighet til å gjøre noe annet. Den begrensningen var det Havnevesenet selv bad om, for å sikre seg mot at havnens opptjente verdier skulle gå til noe som ikke var til havnens beste, så det ville være utenfor loven for havnestyret å gi sitt ja. Det ville altså ikke departementet ta inn. Jeg setter et spørsmålstegn ved statsrådens veldig klare påpeking av at her er det ingen risiko, havnens eiendommer vil stige i verdi som følge av dette – det er jo nettoverdier vi må snakke om – og dette kommer til å bli en veldig lønnsom byutvikling. Jeg håper, som sagt, at statsråden har rett, og at jeg har tatt feil. Det vil vi se den dagen en eller annen bank skal gi et betydelig lån til Bjørvika Utvikling AS for å forestå alle de kostnader som er forbundet med at man først må utvikle tomtene og eiendommene før man får noen gevinst når disse selges. Da vil det være opp til bankenes vurdering av kredittverdigheten, og da vil vi se hvordan det går.
Heidi Larssen (Høyre), 2002-06-17:
For en som har vært bystyrepolitiker i Oslo, som er glad i Oslo, og som også har visjoner for bruk av Oslos sjøside, er dagen i dag god. Det er ikke riktig, som representanten Knudsen sa, at byutviklingen begynte med et enkelt prosjekt. Det er galt. Fjordvisjonen kom før Stortinget vedtok å legge Operaen i Bjørvika. I motsetning til en del andre representanter mener jeg at det er all mulig grunn til å tro at vi vil lykkes godt med utviklingen av Bjørvika, ikke minst på grunn av det gode samarbeidsklimaet som har utviklet seg mellom Oslo kommune, staten og grunneierne. Etter mine opplysninger gjelder faktisk også dette mellom staten og Havnevesenet/havnestyret. Et enstemmig havnestyre står bak de avtalene som er forhandlet frem, og det er fornøyd med det koordinerings- og pådriveransvaret som statsråd Norman har påtatt seg. Alle parter er glad for støttekontaktarbeidet hans. Det gode med dette spleiselaget er at de som vil benytte senketunnelen mest, ha best anledning til å nyte operaforestillinger og for øvrig ha orkesterplass når en vakker ny bydel reiser seg, er innbyggerne i Oslo og omegn. Vi vil også bidra mest, men vi får mest. Staten bidrar med 1,15 milliarder kr av 2,8 milliarder kr, dvs. 41 pst. av kostnadene. Det er tatt større høyde for brukerfinansiering av dette prosjektet enn tilfellet er for de fleste andre. Jeg er glad for at det bare er Fremskrittspartiet som vil stemme mot, og som ikke ser det enorme potensialet som ligger i Bjørvika, og som fremdeles vil ha containere, støy, luftforurensning og stengt sjøkant for befolkningen. Det er ikke mye fremskritt i det. For hva er det som skjer? Vi blir kvitt Norges største veikryss i dagen, som har ført til betydelig støy og luftforurensning. Vi blir kvitt Norges dyreste veikryss målt i arealkostnader, man skal nå åpne Oslo mot fjorden, legge til rette for bolig og næring og skape et betydelig kulturelt kraftsentrum. Vi får åpnet viktige deler av vår nasjonale kulturarv for allmennheten – Middelalderparken og ruinene fra to kirker, Mariakirken og St. Hallvardkatedralen. Til nå har de ligget skjult og til dels under en motorvei. Det er et modig prosjekt, som innebærer en viktig utvikling av landets hovedstad, og således også har en nasjonal betydning utover å være lokalisering for ny opera – et praktbygg som fortjener et vakkert nærområde.
Petter Løvik (Høyre), 2002-06-17:
Saka om utvikling av Bjørvika har naturleg nok også vore innom samferdselskomiteen. Omlegginga av riksvegen er ein svært sentral del av utviklingsprosjektet. Uavhengig av operabygget er ei omlegging av vegsystemet i Bjørvika ønskjeleg og vil lette trafikkavviklinga gjennom Oslo. Stortinget har fleire gonger tidlegare gitt si tilslutning til ei slik omlegging. Når dette er sagt, er det ingen grunn til å leggje skjul på at finansieringa av den nye riksvegen har skapt sterk og forståeleg debatt. Debatten gjeld m.a. utryggleiken når det gjeld kostnader. Bygging av senketunnel er basert på kjend teknologi, men er komplisert, og utryggleiken blir forsterka av dårlege grunnforhold og forureining i grunnen. Debatten byggjer òg på ei frykt for at riksvegomlegginga i Bjørvika skal føre til reduksjonar i vegbygging i resten av landet. Dette er ikkje reaksjonar som er kulturfiendtlege og anti-Bjørvika, men ei klar stadfesting av det enorme behovet for betre vegar for å spare menneskeliv og for å gi vekst og utvikling i så vel distrikt som sentrale strøk. Som samferdselspolitikar er eg derfor svært glad for dei heilt nødvendige presiseringane som Regjeringa og komiteen har gjort. Riksvegomlegginga skal ikkje gå ut over satsing på vegprosjekt utafor Oslo-området, og komitefleirtalet føreset også at dei statlege midlane til vegprosjektet skal kome i tillegg til full måloppfylling i perioden 2002–2005 sett under eitt. Desse formuleringane skaper eit skjebnefellesskap mellom Bjørvika-utbygging og satsing på vegbygging også i andre fylke. At det eine no blir gjort heilt avhengig av det andre, er grunnen til at debatten har stilna ein del av. Eg håpar at desse føresetnadene blir oppfylte slik at Bjørvika-tunnelen kan få plass ved rulleringa av Nasjonal transportplan. Det er i den neste planen starten på dette skal på plass, og med dei føresetnadene som komiteen har lagt til grunn, føler eg at samferdselskomiteen og Stortinget har klare ordrar om at utan ei skikkeleg måloppfylling i inneverande periode blir det inga riksvegomlegging. Men eg er samtidig heilt sikker på at begge desse tinga vil falle på plass, og at vi får ei omlegging som fleirtalet har skissert. Det vil både Oslo, bilistane her på lang sikt og resten av landet vere tent med.