Jan Tore Sanner (Høyre), 2008-11-27:
Mange mennesker er usikre og bekymret for hva finanskrisen og nedgangen i økonomien vil bety for dem selv, for familien og for arbeidskamerater. Det som begynte som panikk på verdens børser, og som vel de fleste av oss bare så gjennom tv-ruten, har etter hvert blitt virkelighet for mange mennesker, også i Norge. Ingen vet helt hva som skjer, hvor tøft det vil ramme, og hva som egentlig må til for å skape trygghet for hjem og jobb, og for å skape ny optimisme. Mens vi før sommeren stort sett diskuterte hva vi skulle gjøre for å skaffe landet mer arbeidskraft, får vi nå daglige meldinger om konkurser, permitteringer og nye oppsigelser. Ja, det er nesten vegg-til-vegg i nyhetssendinger og i avisene om mennesker som mister jobben. For to dager siden fikk vi beskjed om at Skanska må si opp 800 personer. I går fikk vi beskjed om at på Hydro på Karmøy mister 450 mennesker jobben. Det står som et monument over en feilslått industripolitikk og rød-grønne løftebrudd. På Hydro på Raufoss mister mange mennesker jobben. Fordi bilindustrien i Asia, bilindustrien i Europa og bilindustrien i USA sliter, mister også mennesker som produserer bildeler på Raufoss, jobben. Vi ser at krisen rammer produksjonsbedrifter og familieeide hoteller i Distrikts-Norge. Ja, når folk slutter å kjøpe sofa, rammer det ullmottaket på Tynset og møbelsnekkeren i Måndalen. Den krisen vi nå går inn i, vil ikke bare ramme noen enkeltpersoner, noen bransjer og noen områder i landet – den kommer til å berøre oss alle. I dag skal vi behandle et budsjett som var utgått på dato da det ble lagt frem, et budsjett som forverrer krisen i mange bedrifter. Det tok Regjeringen syv uker å erkjenne at det rød-grønne budsjettet ikke er svaret på den nedgangskonjunkturen vi går inn i, og det skal gå ytterligere åtte uker før Regjeringen kommer med nye tiltak. Vi har en regjering som sleper beina etter seg. Så sent som i begynnelsen av oktober mente Regjeringen, i hvert fall statsministeren, som stod frem i Stavanger Aftenblad, at krisen ikke kom til å ramme Norge. Det tok lang tid før Regjeringen kom med tiltak for å møte bankkrisen, og vi har sett at de andre tiltakene først kommer etter at både opposisjonen og næringslivet har påpekt behovet over lang tid. Den utrygghet som mange mennesker nå føler, må besvares med samarbeid og politisk lederskap. Det vi stort sett har sett fra regjeringsbygget så langt, er arroganse og handlingslammelse. Man kan stille spørsmålet om det skyldes at Regjeringen sliter med å bli enige om hvilke tiltak man skal fremme. De siste 30 årene har globaliseringen skutt fart. Økonomien er liberalisert, og flere land deltar i den internasjonale handelen. Det er positivt. Millioner av mennesker er løftet ut av fattigdom. Handel skaper fred, det bidrar til utvikling, og det bidrar til velferd. Samtidig er det åpenbart at finanskrisen har vist at vi også er mer sårbare. Krisen sprer seg, og den rammer etter hvert alle verdenshjørner. Når økonomien er globalisert, må også politikken følge etter. Det er behov for kjøreregler i økonomien, og det er behov for tilsyn med finansinstitusjonene. Det er behov for gode reguleringer, og det er behov for godt tilsyn. Høyre vil ikke ha noen tøylesløs kapitalisme, men en sosial markedsøkonomi hvor reguleringer sikrer konkurransen, og tilsynet sikrer stabiliteten. Derfor foreslår vi også i vårt alternative budsjett økte bevilgninger både til Kredittilsynet og Konkurransetilsynet. Det er god Høyre-politikk nasjonalt, og det er god Høyre-politikk internasjonalt. Derfor er vi tilhengere av norsk EU-medlemskap, for EU er det eneste internasjonale samarbeidet hvor politikken følger økonomien, hvor man har overnasjonalitet og en mulighet til å sikre felles spilleregler og reguleringer over landegrensene. Jeg mener at det er et stort paradoks at de partiene og de personene som er mest for at politikken må følge økonomien, og som ser behovet for reguleringer av økonomien, er de som også er mest mot norsk EU-medlemskap. Markedsøkonomien er ikke en del av problemet, markedsøkonomien og handel er en del av løsningen. Det verste som kunne skje i den situasjonen vi nå er i internasjonalt, er mer proteksjonisme og mer alenegang. Derfor er jeg glad for at G20-møtet i Washington for et par uker siden nettopp slo fast at man skulle slå ring om internasjonal handel og markedsøkonomien. Jeg er også glad for at vi har en finansminister fra SV som fremmer forslag som sikrer at markedsøkonomien kan fungere. Det ser på en måte ut som om SV har funnet en form for arbeidsdeling, hvor lederen sikrer markedsøkonomien, mens nestlederen mener at markedsøkonomien er død. Det er en litt interessant form for balanse, men jeg er mer opptatt av at finansministeren fremmer forslag som også ivaretar markedsøkonomiens funksjoner. Høyre har erfaring med å styre i vanskelige tider. Da vi overtok regjeringsmakten i 2001, var det etter terrorangrepet på USA, og det var samtidig som dot com-boblen sprakk. Vår politikk bidrog til å snu pessimisme og nedgang til optimisme og fremgang. Gjennom å gjøre det mer lønnsomt å jobbe ved å la folk beholde mer av egen inntekt, gjennom å gjøre det lønnsomt å investere i arbeidsplasser, kunnskap og samferdsel og gjennom en politikk som bidrog til å få renten ned, bidrog vi til å trygge arbeidsplasser og få norsk økonomi på fote. Vårt alternative budsjett vil selvsagt ikke løse finanskrisen – selvsagt vil det ikke det – men vi mener at det vil være et første skritt for å dempe virkningen av den nedgangskonjunkturen vi nå går inn i, og vi mener at det vil være et første skritt for å bidra til ny optimisme. Det er viktig at vi ikke bare er opptatt av å sikre arbeidsplasser, vi må også være opptatt av å skape nye, vi må være opptatt av optimisme. Derfor satser vi på skole, forskning og innovasjon. Derfor satser vi én ekstra milliard på veibygging, og derfor øker vi utlånsrammene til kommunene fra 2 til 5 milliarder kr, for at det skal kunne investeres mer i vedlikehold og kommunale bygg. Vi fjerner også Regjeringens skatteskjerpelser for bedrifter og arbeidsplasser. Jeg er helt overbevist om at vi også i denne debatten kommer til å få høre at Høyre gir mer til dem som har mest fra før. Det blir ikke mer riktig jo flere ganger det gjentas. Sannheten er at vi fjerner Regjeringens skatteskjerpelser på arbeidsplasser, og så senker vi skatten for folk med lave og vanlige inntekter. De skatteskjerpelsene Regjeringen har lagt frem, dreier seg ikke om de aller rikeste personene fra Oslo, men det dreier seg om produksjonsbedrifter i Distrikts-Norge. Det dreier seg om familieeide hoteller – ja det dreier seg om Sigurd Kvikne, ved Kviknes Hotell i Balestrand, som nettopp har sagt at den skattepakken som Regjeringen nå har fremmet, rammer de familieeide hotellene i Distrikts-Norge, det rammer arbeidsplasser og det rammer verdiskaping. Jeg skal ikke henge meg opp i denne brevvekslingen, jeg synes ikke det er det mest interessante, men vi fikk i går beskjed om at det ville komme noen nye tiltak en eller annen gang på nyåret. Det eneste som ble avklart i denne forundringspakken, var at Regjeringen ikke ville fjerne sine skatteskjerpelser. Det viser at vi har en regjering som setter ideologi foran arbeidsplasser, det viser både dogmatisme og arroganse, at man ikke er villig til å ha dialog også om virkemidler som dreier seg om skattelettelser. Jeg vil sitere en av direktørene i SSB: Når vi har en amerikansk republikansk president som kan nasjonalisere bankene, ja da må jammen en rød-grønn regjering i Norge kunne diskutere skattelettelser. Folk bør forvente at vi som politikere åpner for samarbeid. Det gjør Høyre. Da vi tok til orde for dette for et par uker siden, møtte vi stort sett hoderisting, med unntak av Arne Strand i Dagsavisen, som var enig med Høyre i at nå trenger vi samarbeid over blokkgrensene. Nå ser jeg at næringslivet også etterlyser samarbeid, og vår dør er åpen for å diskutere tiltak på en pragmatisk måte. Vi fremmer i dag forslag om bedre permitteringsordninger for ansatte, fordi vi mener at det er viktig å skape trygghet for ansatte i den situasjonen som vi nå er i. Vi trenger balanserte tiltak som både stimulerer offentlig sektor, veibygging og vedlikehold, men også skattelettelser som gjør at folk kan føle mer trygghet i familieøkonomien. Jeg tar opp de forslag som Høyre har fremmet i innstillingen og her i salen.