Nikolai Astrup (Høyre), 2010-06-07:
Det er bred enighet i denne salen om hvor store klimagassutslipp Norge skal kutte hjemme, og hvor store som skal kuttes ute. Den debatten ble avgjort med klimaforliket, etter at opposisjonen bidro til en betydelig skjerping av regjeringens klimamelding. Debatten bør nå dreie seg om hvilke tiltak vi skal gjennomføre for å nå målene om å kutte 20 pst. av Norges utslipp hjemme og 10 pst. ute innen 2020 – og samtidig bidra til at Norge er karbonnøytralt i 2030. Det er imidlertid grunn til å være svært bekymret for regjeringens tempo og resultatene som er oppnådd så langt. Regjeringens handlingslammelse i klimapolitikken gjør at vi neppe vil se konkrete tiltak hjemme før tidligst i 2012 eller 2013. Det er helt i tråd med den holdningen regjeringen har til klimaspørsmålet. Det er skuffende langt mellom ord og handling. Vi ser til og med at regjeringen nokså konsekvent og aktivt velger bort de miljøvennlige løsningene, og det gjør denne debatten langt mer aktuell enn det representanten Marthinsen legger til grunn. Det holder å minne om innføring av autodieselavgift for biodiesel, den særnorske forbrenningsavgiften som har ført til søppelkonvoier fra Vestlandet til Sverige, vid adgang til dispensasjoner fra deponiforbudet og manglende mål og tiltak for å fremme energieffektivisering – det siste ble kanskje best illustrert gjennom den ambisjonsløse energistandarden i R6, det nye regjeringsbygget. Når regjeringen i tillegg har utsatt prestisjeprosjektet på Mongstad, utsatt rensing på Kårstø på ubestemt tid og sliter med å lykkes med kvotekjøp gjennom den grønne utviklingsmekanismen, er det grunn til å minne miljøvernministeren om at våre etterkommere ikke vil dømme oss på vår vilje til å love, men på vår evne til å levere. Den jobben må begynne nå. Vi erkjenner at det vil være vanskelige avveininger i debatten om hvilke tiltak som skal iverksettes. Samtidig tror vi at det vil være bred enighet om å gjennomføre mange av de samfunnsmessig lønnsomme tiltakene som er identifisert i Klimakur. Potensialet er stort. Tar vi med tiltak med en pris tilsvarende forventet fremtidig kvotepris, utgjør potensialet 6 mill. tonn CO2-ekvivalenter per år. Lønnsomme og billige klimatiltak utgjør dermed til sammen rundt halvparten av de nasjonale utslippsreduksjonene som er nødvendige for å oppfylle klimaforliket. Dette er tiltak som spenner fra økt kollektivtilbud i seks byer, hovedveinett for sykkel, økokjøring, effektivisering av personbiler, innfasing av gassferger og landstrøm for ferger i rutetrafikk, energiledelse og økt bruk av bioenergi i industrien, overgang fra fossil energi til andre energibærere i bolig- og næringsbygg, optimalisert gjødsling i jordbruket og økt bruk av gjødsel i skogbruket, for å nevne noe. Høyre mener det er hevet over tvil at hoveddelen av de lønnsomme og billige tiltakene identifisert i Klimakur 2020 må gjennomføres, hvis Norge skal ha mulighet til å nå målene i klimaforliket. Det er ingen grunn til å la være å gjøre i dag det du uansett må gjøre i morgen – særlig ikke når forutsetningen for å lykkes med våre mål for 2020 er at vi setter i gang så raskt som overhodet mulig. Dersom vi følger regjeringens tidsplan, er jeg redd det vil være ønsketenkning å innfri målet om å kutte 20 pst. hjemme innen 2020.