trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1998-11-04:
Jeg takker for svaret. Justisministeren gav uttrykk for bekymring, men prøvde samtidig å berolige med å si at det skjer en forsvarlig behandling. Det står i skarp kontrast til at det tamilske miljøet er ganske så desperat i dag. Det står i skarp kontrast til at folk prøver å begå sjølmord. Det viser at de føler seg svært så utrygge i forhold til den behandlingen som de blir utsatt for. Det er et faktum at det er borgerkrigslignende tilstander i deler av Sri Lanka, og krigen ser ut til å trappes opp. Det betyr at spenningen øker, og at faren for vilkårlige arrestasjoner øker også i Colombo. Da vil jeg spørre justisministeren: Hva gjør departementet for å skaffe seg uavhengige opplysninger, og for å følge opp dem som nå blir sendt tilbake? Vi har opplysninger om at folk er blitt kastet i fengsel, er blitt banket opp og går i dekning av redsel for hva som skjer med dem i Colombo.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1998-11-04:
Jeg konstaterer at vi er dypt uenige om hvorvidt folk blir sendt tilbake til forfølgelse. Jeg vil oppfordre statsråden til å stanse utsendingene og vurdere søknadene på nytt i lys av at det er fare for en opptrappet krig på Sri Lanka. Men så refererte statsråden til praksis i andre land. Da er det sånn at Danmark har en avtale om utsending av 350 tamiler, samtidig som Danmark forplikter seg til å gi utførlige opplysninger om asylsøkere til Sri Lanka, og det er klart at myndighetene der er interessert i aktuelle fluktruter. Avtalen er framforhandlet av felles attaché – Norge og Danmark har felles attaché i Sri Lanka. Da er mitt spørsmål: Kan vi nå være helt sikre – helt sikre – på at det ikke er planer om å få til lignende avtaler mellom Norge og Sri Lanka som det er mellom Danmark og Sri Lanka?
Aud Inger Aure (Kristelig Folkeparti), 1998-11-04:
Dette er et spørsmål som krever et utfyllende svar, og jeg ber om tillatelse til å overskride tiden med noen få sekunder hvis nødvendig.
Aud Inger Aure (Kristelig Folkeparti), 1998-11-04:
Som jeg sa i mitt første svar, innebærer norsk praksis at ingen blir returnert til Sri Lanka hvis de står i fare for å bli forfulgt. Vi er kjent med, som jeg opplyste, at for å fremskaffe riktig identitet og få avklart usikkerhetsforhold, hender det at folk blir arrestert, men da er de løslatt etter 1 til 24 timer. De grundige undersøkelser som blir gjort fra norsk side, og det at vår praksis er i henhold til det Høykommissæren for flyktninger mener er forsvarlig, og også lik praksisen i Norden og andre europeiske land, skulle gi sikkerhet for at ingen blir returnert til forfølgelse. Det har norske myndigheter forpliktet seg til.
Aud Inger Aure (Kristelig Folkeparti), 1998-11-04:
Jeg kjenner ikke til den avtalen som skal foreligge mellom Sri Lanka og Danmark, og kan følgelig ikke si noe om den. Det er riktig at vi har en felles utlendingsattaché, men oppgaven til denne attachéen er foruten å følge opp sikkerhets- og menneskerettighetssituasjonen på Sri Lanka å rapportere til norske myndigheter om erfaringen med retur av oppholdsnektede asylsøkere fra Norge og også fra andre vestlige land. Det er ikke planer om å inngå slike avtaler som det representanten Valle henviser til, uten at jeg dermed har gått god for at slike i det hele tatt fins.
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 1998-11-04:
Eg vil få stille følgjande spørsmål til helseministeren: «Feilmedisinering og for liten kontroll med og opplysning om bruken av medisinar er eit aukande problem. Feil bruk av medisin rammar i stor grad dei eldre og kan medføre ein dårlegare livskvalitet med angst, depresjon, søvnløyse og uro. Korleis meiner statsråden at vi kan få til ein betre kontroll med medisinbruken?»
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 1998-11-04:
Eg vil takke statsråden for eit godt svar. Eg trur kvalitetssikring på dette området er heilt naudsynt i tida framover. Eg er også glad for at statsråden vil kome tilbake med eit stortingsdokument om korleis desse problema skal løysast. Eg trur at feil bruk av medikament i dag er eit kjempestort helseproblem og gjer at mange får ein dårleg livssituasjon. I verste fall kan det også ha ein dødeleg utgang. I tillegg til fastlegeordninga, som eg trur er veldig viktig, kanskje ikkje minst ut frå dei eldre sin situasjon, er det viktig at statsråden vurderer blå resept-ordninga. Kan det vere mogleg at blå resept blir utskriven for f.eks. ein månad om gongen? Det andre eg har lyst til å peike på, er noko som eg har lese i avisa tidlegare, at det er ei utruleg opphoping av medisinar i norske medisinskap, faktisk for ca. 400 mill. kr. Dette er jo pengar som kunne vore brukte til helseførebyggjande tiltak. Eg er også einig i at tiltak overfor helsepersonellet, med sikte på betre informasjon, betre kontroll med medisinane og kasting av gamle medisinar må vere eit viktig område å sjå på.
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 1998-11-04:
Dette blir meir ein kommentar. Før eg kom inn på Stortinget jobba eg som sjukepleiarsjef i ein kommune. Det som eg ofte syntest var skremmande, var at når eldre folk, f.eks. mannen i huset, hadde fått medisinar, så delte han kanskje desse med kona og andre i familien. For det verka bra på han, og då trudde han også det verka bra på folk som han var saman med. Så ikkje minst må informasjonen frå det helsepersonellet som har med dette å gjere, bli betre. Både fastlegane, sjukepleiarane og hjelpepleiarane må bli flinkare til å informere om kor gale det er å bruke tilfeldig medisin for den som absolutt ikkje skal ha det. Vi står altså framfor ei veldig viktig oppgåve, som eg er glad for at helsestatsråden no vil gripe fatt i, for eg trur dette vil betre livssituasjonen veldig for dei det gjeld.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 1998-11-04:
Legemidler er en av helsetjenestens viktigste innsatsfaktorer. Riktig anvendt representerer legemidlene en betydelig verdi i behandlingen av pasienter. Det er viktig at legens beslutning om å bruke legemidler bygger på best mulig dokumentert og nøytral kunnskap og en helhetlig vurdering av pasientens behov. Et viktig bidrag fra statens side er å se til at legene får tilgang til produsentnøytral informasjon. Det blir i dag gjort gjennom at staten helt eller delvis finansierer en rekke produsentuavhengige tiltak. Representanten Kaland har rett i at vi i dag vet for lite om hvordan legemidler faktisk brukes, både blant unge og eldre brukere. Det vi vet, er at mer enn halvparten av legemidlene blir brukt av personer over 65 år. Samtidig er det grunn til å tro at ikke all legemiddelforskrivning er like hensiktsmessig, noe eksistensen av legemiddelskader indikerer. Jeg vil se nærmere på hvordan vi kan få omsatt kunnskap til praksis. Et viktig tiltak i denne sammenheng er å få etablert en god og mer detaljert legemiddelstatistikk basert på hva som forskrives for hvilke lidelser og til hvilke grupper. Dette vil kunne bidra til å gi legene bedre mulighet til selv å vurdere sin egen forskrivning, og gi legemiddel- og tilsynsmyndighetene bedre oversikt over hvor eventuelle tiltak bør settes inn. Erfaringer fra lokalt samarbeid mellom leger og farmasøyter viser at diskusjon om legemiddelbruk på grunnlag av statistikk over egen forskrivning kan gi gode resultater. Jeg vil i det varslede stortingsdokumentet om legemiddelpolitikken komme nærmere tilbake til spørsmålet om anonymisert, reseptbasert legemiddelstatistikk og hvordan denne kan brukes i kvalitetssikring av legemiddelforskrivning. Legemidler må håndteres forsvarlig og brukes i henhold til legens forskrivning. Mange undersøkelser viser at feilbruk av legemidler er et stort problem både i primærhelsetjenesten og i helseinstitusjoner. Det er her et betydelig forbedringspotensial. Mindre feil i håndtering og bruk av legemidler vil gi både helsemessige og økonomiske gevinster. Virkemidler for å oppnå dette kan være økt bruk av dosedispensering, som innebærer individuelt tilpassede medisinesker med angivelse av når medisinen skal tas, krav om forskrivning av mindre startpakninger ved oppstart av medikamentell behandling osv. Ytterligere begrensninger i mengden medisin som tillates hentet ut fra apotek for en gitt tidsperiode, er også aktuelt. På denne måten reduseres mengden av medikamenter som brukeren skal holde orden på. Jeg vil også komme tilbake til disse tiltakene i mer detaljert form i det varslede stortingsdokumentet om legemiddelpolitikken senere i høst. Det viktigste er likevel at helsepersonell har tid og kunnskap til å gi pasienten skikkelig forklaring på legemiddelbruken. Fastlegereformen vil kunne bedre situasjonen gjennom å etablere sterk kontakt mellom pasienten og den faste legen basert på bedre kjennskap til de pasientene den enkelte lege har ansvaret for.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 1998-11-04:
Jeg kan bekrefte at spørsmålet om begrensninger i mengden medisin som tillates levert ut for en gitt tidsperiode, er aktuelt og vil bli vurdert i dette legemiddeldokumentet, f.eks. forskrivning for en måneds forbruk istedenfor det som i stor grad er vanlig i dag, nemlig tre måneders forbruk av gangen. Jeg tror at dette sammen med et tiltak som jeg nevnte, dosedispensering, vil bidra til riktigere bruk, og det vil bidra til at vi får en mindre opphoping av medisiner i private hjem og mindre feilbruk, som jeg er helt enig i er et betydelig samfunnsproblem som vi må til livs. Jeg har tro på at de tiltak vi etter hvert vil legge fram for Stortinget, vil være med og bidra til dette.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 1998-11-04:
En influensapandemi kan oppstå når det opptrer et helt nytt influensavirus som menneskene ikke har immunitet mot. Slike nye virus har opptrådt fire ganger i løpet av dette århundret. I løpet av de siste 50 år var asiasyken i 1957 og hongkongsyken i 1968 slike pandemier, og spanskesyken i 1918 er den alvorligste influensapandemi man kjenner. Før det nye influensavirus opptrer og gir sykdom, er det ikke mulig å gjette hvordan neste pandemivirus vil se ut. Det er derfor ikke mulig for noen vaksineprodusent å starte vaksineproduksjon før et nytt virus har gitt de første sykdomstilfeller. Vanligvis har nye influensavirus først opptrådt i Kina eller andre deler av Sørøst-Asia. Hittil har det tatt et halvt til ett år før sykdommen har nådd vår del av verden. Det er denne perioden man har til å utvikle og produsere vaksine mot det aktuelle influensaviruset. Enkelte ganger har pandemien gått i flere bølger, slik at også en vaksine som er klar noe senere, kan få betydelig forebyggende effekt. Norge har så langt basert sin beredskap mot influensa på import av vaksine fra utlandet. «Fabrikken» det henvises til, er de nybygde lokaler beregnet til vaksineproduksjon ved Statens institutt for folkehelse. Der er det meningen å produsere influensavaksine, først og fremst med tanke på faglig og produksjonsmessig beredskap, eksempelvis for en pandemisituasjon. Forberedelsene til produksjon av influensavaksine kan starte så fort produksjonen av meningokokk B-vaksine er godt i gang, sannsynligvis mot slutten av neste år – dette fordi det har vært hensiktsmessig for Folkehelsen å konsentrere arbeidet om produksjon av en type vaksine før en setter i gang arbeidet med produksjon av influensavaksinen. Fra årsskiftet 1997-98 har for øvrig Statens institutt for folkehelse i samarbeid med Statens helsetilsyn startet utarbeidelsen av en nasjonal beredskapsplan mot influensapandemier. Norge er allerede i dag knyttet opp til det WHO-baserte overvåkingssystem som skal varsle om en truende influensapandemi. Planen skal legge til rette for best mulig forebygging og behandling av befolkningen ved en eventuell pandemi ved bl.a. å sikre tilgang på vaksine og medikamenter mot influensaen og dens komplikasjoner. Den vil også ta for seg de omprioriteringer innen helsevesenet som det kan bli behov for under en alvorlig pandemi. Ved en omfattende pandemi vil mange viktige samfunnsfunksjoner kunne påvirkes. Beredskapen og dermed planene for de mest alvorlige scenarioer må derfor være meget omfattende. Arbeidet med dette plandokumentet er forutsatt sluttført innen 1. juli neste år.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 1998-11-04:
Ja, arbeidet med en omfattende beredskapsplan for denne type tilfeller er allerede igangsatt og vil som nevnt bli sluttført midt i neste år. Når det gjelder spørsmålet om produksjon i Norge av vaksine mot influensa, er Folkehelsens opplegg at man så snart man har kommet skikkelig i gang med meningokokk B-vaksineproduksjonen, vil starte arbeidet med produksjon av en slik influensavaksine.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1998-12-07:
Det er ikke noe mål for Arbeiderpartiet å redusere oljeprisen produsentene mottar. Hovedpoenget når det gjelder Kyoto-avtalen, er at vi ikke kan si at av hensyn til de norske oljeinntektene kan vi ikke ta klimaproblemene på alvor. Vi er nødt til å gå løs på utslippene av CO2 for å gjøre noe med miljøproblemene. Nå er det slik at hvis man har en fornuftig tilnærming til klimaproblemene, vil Norge også på mange måter være en vinner rent økonomisk sett, i tillegg til miljøgevinstene. Det skyldes at f.eks. CO2 –avgiftene i dag– skatt på fossile brensler – er veldig tunge og veldig høye på olje, mens det er nær null eller ingen skatt på f.eks. kull. Det betyr at hvis man bare fikk en mer rasjonell skattlegging av fossile brensler gjennom at man fikk mer skatt på kull, ville det i hvert fall kunne bidra til at gass styrket sin konkurranseposisjon, og faktisk har også en del analyser vist at olje ville kunne styrke sin konkurranseposisjon. Så det er fullt mulig å forene Norges økonomiske interesser med en fornuftig klimapolitikk.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1998-12-07:
Det er nødvendig med en løpende vurdering av rammevilkårene for petroleumsindustrien, og det handler om mer enn skatt, det handler også om konsesjonsvilkår og andre spørsmål. Min hovedvurdering er at vi skal være forsiktig med å justere skattesystemet, både opp og ned. Vi trenger forutsigbarhet, og det betyr at da man for et par år siden hadde veldig høye inntekter fra oljevirksomheten, var jeg mot å øke skattene. Til gjengjeld vil jeg være litt forsiktig med å redusere dem når inntektene er lave. Vi bør ha et system som er så robust som mulig overfor svingninger. Det betyr selvfølgelig ikke at man skal avvise enhver vurdering; det betyr bare at vi ikke kan justere skattesystemet i takt med oljeprisen, verken opp eller ned. Når det gjelder Saga, vil jeg si at Arbeiderpartiet er tilhenger av tre uavhengige oljemiljøer i Norge, det har vi gitt uttrykk for i mange sammenhenger. Når det gjelder Statoils oppkjøp, har jeg bare pekt på at først kjøpte Statoil Hydros andel. Regjeringen gav da inntrykk av at her satte man en grense – hit, men ikke lenger. Så kjøpte Statoil 5 pst. til, og så sier Regjeringen at den grensen som var satt til 15 pst., nå er blitt 20 pst. Mitt poeng har vært at de oppkjøpene Statoil har foretatt, regner jeg med at Statoil har foretatt i samråd med eieren og Regjeringen i henhold til brevveksling som tidligere har funnet sted mellom Statoil og departementet. Det er ikke Arbeiderpartiet som har gitt Statoil lov til først å kjøpe seg opp til 15 pst. og så til 20 pst., det er det Regjeringen som har gjort. Vår vurdering er at statlig eierskap også i Saga gjennom mange år har bidratt til å sikre Saga en nasjonal forankring, og det å avvise statlig eierskap i Saga kan være det samme som å si at Saga skal bli helt utenlandsk. Og paradoksalt nok er det slik at det statlige eierskapet slik også sentrumsregjeringen nå administrerer det – altså økt statlig eierandel i Saga – bidrar til å sikre Saga på norske hender og dermed også bidrar til å sikre tre ulike og uavhengige norske oljemiljøer.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1998-12-07:
Jeg er enig i at antall saker fra Miljøverndepartementet ikke er den eneste målestokken på om det føres en aktiv miljøpolitikk eller ikke, men det må være lov for opposisjonen å påpeke at det kommer svært få saker, og mer enn det: De sakene som er varslet, kommer ikke. Nå har man gjennom hele våren fra Regjeringen hørt at det ene og det andre miljøspørsmål skulle håndteres nå i høst i forbindelse med den såkalte miljørapporten om rikets tilstand – det ble flere ganger helt konkret lovet av statsråden fra denne talerstolen. Så kommer vi til høsten, og så fremmes ikke forslaget. Da påpeker vi bare at Regjeringen ikke har fulgt opp det den selv lovet. Og en opposisjon som ikke gjør det, gjør ikke jobben sin. Om Regjeringen ikke gjør jobben sin, er det ikke det samme som at vi ikke skal gjøre jobben vår. Så er jeg enig i at miljøpolitikk dreier seg om flere ting enn det som skjer på Miljøverndepartementets budsjett, og da mener jeg at et av de viktigste områdene er vår innsats for å gjøre noe med miljøproblemene i Nordvest-Russland: svovelutslippene og atomusikkerheten. Og så kutter altså denne regjeringen i de forslagene fra over 400 mill. kr i fjor til i utgangspunktet 100 mill. kr i 1999. Det prøver de i noen grad å begrunne med at det også er gitt tilsagnsfullmakter, og at det ikke er mulig å bruke opp alle pengene. Vel, jeg tror ikke de begrunnelsene er gode nok, Man kan kanskje være med på å vurdere at det ligger noe i den type argumenter. Men så kommer da tilleggskuttet, nemlig at man nå halverer på nytt, fra 100 mill. kr. til 55 mill. kr, og da innrømmer Regjeringen i et eget brev at det kommer til å gå ut over aktivitet og virksomheten for miljø og atomsikkerhet bl.a. i Nordvest-Russland. Det å kutte så dramatisk som man nå gjør i innsatsen for miljøvern og atomsikkerhet i Nordvest-Russland, er et alvorlig feilgrep fra denne regjeringens side.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-07:
Under fjorårets budsjettdebatt diskuterte vi også redegjørelsen om klimaforhandlingene i Kyoto. Siden den gang har oljeprisen falt med nesten 50 pst., med alvorlige følger for vår økonomi og tap av arbeidsplasser. Klimainstituttet CICERO anslår ca. 8 pst. lavere oljepris med Kyoto-avtalen enn uten. Tapene den gangen utgjorde om lag 20 milliarder kr. Mitt spørsmål til Stoltenberg er: Vil representanten Stoltenberg at Norge skal gå inn for å bidra, som følge av Kyoto-avtalen, til ytterligere svekkelse av internasjonal oljepris?
Jan Tore Sanner (Høyre), 1998-12-07:
Høyre og Arbeiderpartiet er enige om å sikre petroleumssektoren stabile og forutsigbare rammebetingelser. Dette er viktig i en tid hvor det er nødvendig å bedre norsk sokkels konkurranseevne. Enigheten har bidratt til at Regjeringen ikke har fått gjennomslag for en rekke forslag som ville ha forverret rammebetingelsene på norsk sokkel. Mitt første spørsmål er om Stoltenberg nå ser behovet for å endre rammebetingelsene i forbedret retning, bl.a. en vurdering av skattenivået for petroleumsselskapene. Et annet viktig element i rammebetingelsene på norsk sokkel har vært enigheten om å bevare tre uavhengige oljemiljøer på sokkelen: Statoil, Hydro og Saga. Statoil har nå kjøpt seg opp til 20 pst. i Saga, og jeg registrerer at Stoltenberg har tatt dette til etterretning som en forretningsmessig avgjørelse hos Statoil. Men Statoil har i tillegg begrunnet sitt oppkjøp som en strategisk plassering, og det er det mitt spørsmål til Stoltenberg gjelder. Ser Stoltenberg at Statoils oppkjøp i Saga svekker de tre uavhengige miljøene, at Sagas muligheter til å finne andre samarbeidspartnere svekkes ved at det norske statsselskap er så tungt inne i det private Saga, og til sist, at vi nå beveger oss i stikk motsatt retning av resten av Europa, hvor man går i retning av privatisering, mens man på norsk sokkel får en utvikling i en mer statskapitalistisk retning ved at det norske statsselskapet har gått så tungt inn i det private Saga?
Jan Tore Sanner (Høyre), 1998-12-07:
Først en liten refleksjon: Etter å ha hørt representanten Rises innlegg syns jeg det bar mer preg av å være en nekrolog over hva Regjeringen har gjort, enn en visjon for det året som kommer. Det er vel kanskje litt av dette som er Regjeringens problem, nemlig at overgangen fra opposisjon til posisjon også er blitt en overgang fra visjon til administrasjon. Et av de områdene hvor det likevel satses i budsjettet, er på Lokal Agenda 21. Her er målet at man skal få til bærekraftige lokalsamfunn hvor det skal vokse nedenfra fremfor at det skal styres fra toppen. Det vi da opplever fra Regjeringens side, er at man ikke ønsker å stimulere det frivillige arbeidet, men satser på en byråkratisering og kommunalisering av miljøarbeidet knyttet til Lokal Agenda 21. Av 18 mill. kr skal mesteparten gå til å bygge opp såkalte knutepunktstasjoner knyttet til Kommunenes Sentralforbund. Vi har miljøbyråkrater i kommunene, i fylkeskommunene, hos fylkesmannen og i den store flora av statlige miljøetater. I tillegg ønsker altså denne regjeringen å bygge opp et nytt byråkrati knyttet til Kommunenes Sentralforbund fremfor å stimulere de frivillige organisasjonene og det lokale arbeid rundt omkring i kommunene. Mitt spørsmål til Rise er: Mener han at det er god miljøpolitikk i Lokal Agenda 21s ånd å byråkratisere og kommunalisere dette arbeidet fremfor å stimulere de frivillige organsisasjonene og det lokale arbeid?
Jan Tore Sanner (Høyre), 1998-12-07:
Det bør være rimelig kjent at forslaget om å kutte i bevilgningene til atomsikkerhet og miljøsamarbeid med Øst-Europa ikke er Høyres forslag, og at Høyre ikke er spesielt begeistret for dette. Det ligger imidlertid inne i det forliket som Høyre og Fremskrittspartiet har inngått med Regjeringen, og det tar vi til etterretning. Men det bør være vel kjent også for representanten Blattmann at Høyre kanskje er det partiet som både først og også i størst grad har prioritert arbeidet med atomsikkerhet og miljøsamarbeidet med Nordvest-Russland. Det var daværende statsminister Jan P. Syse som første gang satte dette på dagsordenen i 1990, og siden da har Høyre prioritert miljøsamarbeidet med Nordvest-Russland svært høyt Vi foreslo også i vårt alternative budsjett en økning på 200 mill. kr til dette arbeidet, og det er nettopp fordi vi vet at én krone brukt i Nordvest-Russland vil ha langt større miljøeffekt enn en tilsvarende krone brukt i Norge. Derfor ønsker vi å trappe opp dette arbeidet, og vi sier også i innstillingen at dersom det viser seg at de pengene som nå bevilges, ikke er tilstrekkelige, ber vi Regjeringen komme tilbake med en tilleggsbevilgning. Og det er ikke på mange områder at Høyre gir grønt kort til Regjeringen til å komme tilbake til Stortinget og be om økte bevilgninger, men det gjør vi altså når det gjelder miljøsamarbeidet med Nordvest-Russland, fordi vi mener at det er viktig og nødvendig og en god miljøpolitikk.
Jan Tore Sanner (Høyre), 1998-12-07:
Høyre kunne gjerne ha skrevet seg sammen med Fremskrittspartiet når det gjelder merknaden om Statoils oppkjøp i Saga, men som sagt, eller dessverre, eller hva man ønsker å si, så har ikke Høyre og Fremskrittspartiet flertall i denne sal, og det ville ikke ha brakt oss noe videre om Høyre og Fremskrittspartiet hadde skrevet seg sammen. Men den holdningen Høyre har, er vel kjent, og vi er rede til på ethvert tidspunkt å komme tilbake til den problemstillingen. Når det gjelder produksjonsbegrensningen som Regjeringen ønsker, er det også vel kjent at Høyre mener at produksjonsbegrensning er et lite egnet virkemiddel. Vi mener at også på dette området bør man la markedet virke. Og når prisen går ned og kostnadene går opp, ligger det i sakens natur at selskapene etter hvert vil redusere sin produksjon. Jeg tror også at en produksjonsregulering kan redusere selskapenes egen vilje til å foreta slike begrensninger når statene gjør det for dem. Når Høyre allikevel valgte å akseptere produksjonsreguleringen denne gang, er det fordi vi ser at den psykologiske effekten av å fjerne reguleringen nå vil kunne ha en stor negativ innvirkning. Når vi vet at OPEC og også andre vurderer ytterligere begrensninger, vil det å fjerne den kunne ha en negativ effekt på markedet. Høyre aksepterer den, men vi la til at vi gir Regjeringen fullmakt til gradvis å fase ut produksjonsreguleringen i løpet av det første halve året. Og det er for å gi et tilbud, men også som en advarsel til andre – et tilbud i den forstand at er det andre som kutter, forlenges den norske reguleringen, og en advarsel i den forstand at hvis andre ikke kutter, er det heller ikke noen grunn til at Norge skal gjøre det. Høyre er altså i utgangspunktet skeptisk til bruk av produksjonsregulering, men vi mener allikevel at det nå ville gjøre større skade å fjerne den enn faktisk å forlenge den.
Jan Tore Sanner (Høyre), 1998-12-07:
La meg først komme med en kort kommentar: Jeg synes ikke listen over de gode forslagene som ble stoppet av Stortinget, var så veldig lang. Når jeg har påpekt at dette preges mer av administrasjon enn av visjon, er det bl.a. på bakgrunn av Rises innlegg, som jeg mer opplevde som en nekrolog over hva Regjeringen har gjort, enn et reelt ønske og en vilje til å se fremover, og hvordan man kan fremme miljøarbeidet i året som kommer. Et av de forslagene som representanten Bror Yngve Rahm viste til, som har blitt stoppet, er spørsmålet om økt elavgift. Det skal godt gjøres å hevde at den økningen av elavgift som ble foreslått, ville hatt noen som helst miljøpolitisk virkning. Det skal godt gjøres å hevde at det ville hatt noen som helst innvirkning på forbruket av elektrisk kraft. Vi opplevde den økningen som ble foreslått denne gang, som et rent skattepolitisk begrunnet forslag. Man ville ha mer penger inn i statskassen. Det var jo derfor man hadde en del problemer i startfasen ved forhandlingene om budsjettet, der vi opplevde at sentrumsregjeringen foreslo betydelige skatte- og avgiftsskjerpelser for private husholdninger på toppen av renteøkning og den inflasjonen som vi ser vil komme. Høyre har foreslått å øke bevilgningene til enøk neste år med 12 pst. Det er en offensiv og god satsing etter vårt syn. Vi mener at det er et betydelig potensial i varmepumper, bioenergi og fjernvarme. Og vi mener også at det er fornuftig å bruke gass innenlands, særlig når vi ser at det går til fortrengsel for kullkraft og atomkraft importert fra utlandet. Det er tiltak vi tror vil bidra til å flate ut elektrisitetsforbruket.
Jan Tore Sanner (Høyre), 1998-12-07:
: I en kritisk fase for petroleumssektoren har Regjeringen foreslått økt skatt på flere hundre millioner kroner for petroleumsindustrien, høyere CO2-avgift og redusert grense for myndighetsgodkjennelse av petroleumsprosjekter. Statsråden har varslet at hun i tråd med Høyres forslag og Høyres krav vil sette i gang en uavhengig analyse av sokkelens konkurranseevne. Mitt første spørsmål til statsråden er om det innvarsler en ny linje fra Regjeringens side, hvor man blir mer opptatt av å bedre rammebetingelsene enn å forverre dem. Mitt andre spørsmål er i forlengelsen av det spørsmålet som representanten Vaksdal stilte statsråden om målet om å bevare tre uavhengige oljemiljøer i Norge. Statsråden sa at hun anså oppkjøpet som innenfor målet om å bevare tre uavhengige miljøer. Jeg antar at statsråden har registrert at det selskapet som fikk økt sin statlige eierandel, nemlig Saga, ikke vurderer det på den måten. De har snarere tvert imot sagt at dette svekker deres mulighet til å vurdere andre samarbeidsløsninger, og det svekker uavhengigheten i de tre miljøene. Jeg er glad for de signalene statsråden gav, og jeg vil be om en konkretisering, for hun sa at de ikke vil se «med positive øyne» på et videre oppkjøp. Betyr det at eieren nå setter foten ned og gir et klart signal til Statoil om at det er uaktuelt å akseptere et ytterligere oppkjøp i Saga?
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1998-12-07:
Jeg merket meg at Jens Stoltenberg var misfornøyd med Regjeringens miljøinnsats – det er vel nokså mildt sagt. Jeg så også i Dagbladet i dag en overskrift hvor det stod: «Bråstopp i miljøpolitikken» med den nåværende regjering. «Bråstopp i miljøpolitikken» kunne vel vært en overskrift over Arbeiderpartiets landsmøte, og jeg antar at det også er enkelte representanter som sitter her i salen, som ville være mer enn villig til å bekrefte det. Jeg skjønner at Jens Stoltenberg har satt seg ned og lest oversikten over saker som er behandlet av Stortinget. Jeg er overrasket over at han bruker antall saker fremmet av Miljøverndepartementet som målestokk på Regjeringens miljøprofil. I Agenda 21 er jo noe av målsettingen at man skal være mer og mer sektorovergripende, og vi vet nå at det er laget miljøhandlingsplaner i samarbeid med Miljøverndepartementet for flere departementer, og at man har gjort mye mer enn det som kommer til uttrykk i antall saker som er sendt til Stortinget. Det overrasker meg at en tidligere statssekretær i Miljøverndepartementet og for så vidt også både næringsminister og finansminister tenker på denne måten om miljø – det må jo dreie seg om noe mer enn det som kommer fra Miljøverndepartementet. Denne regjeringen har på ett år tatt flere standpunkt til fordel for miljøet enn Arbeiderpartiet har gjort siden Brundtland-kommisjonens rapport kom for ti år siden. Jeg vil nevne en del av disse viktige, store sakene: Regjeringen har sagt nei til utbygging av Øvre Otta. Regjeringen har valgt å lytte til miljøinteressene og foreslått utredning av nullalternativ istedenfor nytt stort skytefelt i Hedmark. Regjeringen foreslo det mest miljøvennlige trasévalget for Lofast. Regjeringen har foreslått økning i elavgiften, den har økt støtten til enøk, og den har lagt fram en overgripende stortingsmelding om oppfølging av Kyotoprotokollen. Jens Stoltenberg må gjerne fortsette å telle antall saker komiteen får til behandling, men han vet bedre enn å bruke dette som en indikator på Regjeringens miljøprofil.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1998-12-07:
Representanten Gunn Karin Gjul sa at det er en vesentlig forskjell på sentrumspartiene i dag og sentrumspartiene i de debatter hun tidligere har fulgt i denne salen. Det er klart at det er en vesentlig forskjell! Nå har vi jo en regjering som jeg i mitt innlegg beskrev som en miljøoffensiv regjering, så det er klart at tonen er en helt annen nå enn da vi hadde Arbeiderpartiet som styrte. Det burde jo være en nokså enkel logikk. Vi er relativt fornøyd med det Regjeringen har gjort av vedtak, og det de har lagt fram av saker. Det første budsjettet, som nå behandles, etter at Bondevik-regjeringen fikk arbeide med budsjettet fra starten av, er vi også meget godt fornøyd med. Når det henvises til Anne Enger Lahnsteins uttalelse om en fundamentalt annen miljøtenkning, viste jeg i mitt innlegg at vi faktisk står for en fundamentalt annen miljøtenkning, som også ser ut til å sammenfalle ganske mye sterkere med representanten Gjuls tenkning enn den hennes eget parti står for. Og da er det bare å referere til det Gunn Karin Gjul sier til Aftenposten, nemlig: «Jeg er ikke sikker på miljøeffekten av alle disse tiltakene, men el-avgiften er det ikke tvil om at virker.» Og jeg må si at når representanten Gjul refererer til økningen i elforbruket og anklager Regjeringen for det, syns jeg med respekt å melde at man også må rette dette mot Arbeiderpartiets prioriteringer. Arbeiderpartiet har gått mot økning av elavgiften, og det er hovedgrunnen til at forbruket av elektrisk strøm øker.(Presidenten klubber) (Presidenten klubber)
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1998-12-07:
Først har jeg lyst til å berømme Høyre for å ha inntatt noen veldig gode standpunkter. Blant annet har Høyre nå sagt at de vil gå inn for å verne Øvre Otta, i hvert fall har representanten Sanner sagt det. Det syns jeg er veldig bra. Det er lett å glemme i denne sal at Høyre faktisk var det første partiet i Norge som satte miljøvern på dagsordenen – det var bare å håpe at de hadde fulgt dette enda sterkere opp. Jeg synes det også er veldig bra med det engasjementet som nå utvises for å handle lokalt. Dette er jo den andre halvdelen av hovedslagordet i Brundtland-kommisjonens rapport: tenke globalt, handle lokalt. Men det er klart at arbeidet lokalt må også organiseres, og vi har sett i flere kommuner hvor viktig det er at det er en som kan koordinere all den frivillige innsatsen. For øvrig er de såkalte frivillighetssentraler et godt eksempel på at man utløser masse frivillig innsats når man har noen som er villig til å sitte og koordinere den frivillige innsatsen. Jeg er derfor veldig glad for at Høyre til slutt ble med på en fellesformulering sammen med Arbeiderpartiet, og som medfører at man redder alle de stillingene som nå er opprettet for å koordinere den lokale miljøverninnsatsen. Og der har representanten Sanner og Høyre ytet et verdifullt bidrag. Men det er mulig at det Arbeiderpartiet og Høyre her gjorde sammen, også rammes av kritikken fra Sanner for at man satser på kommunalisering – for øvrig et nytt ord, tror jeg – og byråkratisering. Det var jo faktisk slik at Kommunenes Sentralforbund oppnådde det de ønsket, nemlig å bevare de syv koordinatorene som allerede er ansatt, og som skal administrere og koordinere all den frivillige innsatsen. Det som er viktig, er å få både næringsliv og frivillige organisasjoner på banen. Og da må det koordinering til.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1998-12-07:
Nå kom også representanten Langeland i skade for å legge seg på det som har vært Arbeiderpartiets filosofi hele det siste året, nemlig at kontantstøtten i grunnen er årsaken til det aller meste som ikke er bra i dette samfunnet. Vi hørte jo hvordan Arbeiderpartiet her i en spontanspørretime forklarte at årsaken til at man nå ikke har skipsverftsstøtte, er kontantstøtten. Vi hørte representanten Hegna fortelle kraftverksjefer at kontantstøtten ville være årsaken til en sterk økning av elforbruket i Norge, fordi den ville føre til at flere ville holde seg hjemme og begynne å skru på knapper hjemme. Ergo ville kontantstøtten føre til en økning av elforbruket i Norge. Vi trodde ikke at SV ville bli med på den vulgærpropagandaen, for vi opplevde at SV var mer konstruktiv når det gjaldt å prøve å få til et kompromiss med hensyn til kontantstøtten. Når det gjelder kalking som representanten Langeland nevnte, hvor sluttsummen ble på 110 mill. kr, undersøkte jo vi med departementet hva som var mulig å bruke, og vi fikk beskjed om at den øvre grensen var 110 mill. kr. Det var det man ønsket, og det var det de som arbeider med dette, bad om, så vi tror at dette er et bra beløp. For inneværende år var jo beløpet 10 mill. kr lavere. Når det gjelder skytefelt, var det ikke akkurat den nevnte formulering jeg brukte. Jeg sa at Regjeringen har gått inn for å lytte til de lokale interessene, og hadde gått inn for en nulløsning. Det er det man foreløpig har lagt seg på. Så får vi komme tilbake til utfallet av den saken. Nå skal jo både forsvarskomiteen og energi- og miljøkomiteen uttale seg. Når det gjelder Voksenåserklæringen, får vi ta det senere.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 1998-12-07:
Jeg trodde det var kjent for representanten Johnsen at Fremskrittspartiet ikke aksepterer denne CO2-problematikken at CO2 skal ha noen innvirkning på det globale klima. Det trodde jeg det var gitt uttrykk for gjentatte ganger fra denne talerstolen, men da vil jeg iallfall slå det endelig fast nå. Når det gjelder dette med introduksjon av ny teknologi, ønsker vi å overlate dette til markedet. Det trodde jeg også var en sak som Høyre var opptatt av, men Høyre ønsker tydeligvis å sprøyte penger inn i dette og subsidierer enkelte former for alternativ energi. Det er vi i Fremskrittspartiet sterkt imot.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 1998-12-07:
Representanten Langeland mener tydeligvis at Fremskrittspartiet har fått stort gjennomslag for sitt alternative budsjett. Jeg skulle ønske representanten Langeland hadde hatt rett, men så er dessverre ikke tilfellet. Flertallet er på vei i samme retning som Fremskrittspartiets, mente han, men jeg skulle ønske at de var det i større grad. Men jeg ser jo at sakte, men sikkert kommer de etter oss i disse saker, som i tidligere saker. Det er ikke på langt nær så godt som vi skulle ha ønsket. Når det gjelder kalking, som Langeland var inne på, har det vært en prioritert oppgave for Fremskrittspartiet i mange år. Vi har ønsket å sette inn krefter der vi ser pengene kan utnyttes til noe fornuftig. Når det gjelder rømning av fisk, må jeg tilstå at jeg ikke har satt meg helt inn i dette, men jeg regner med at det blir godt ivaretatt av dem som har oppsyn og dem som skal stelle med dette, så jeg ser ikke nødvendigheten av å sette i verk ytterligere tiltak.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 1998-12-07:
Jeg har med interesse lyttet til representanten Sanners innlegg, spesielt med tanke på Statoils oppkjøp av Saga. Men jeg skjønner fortsatt ikke hvorfor Høyre ikke kunne ha skrevet seg sammen med Fremskrittspartiet hvis de virkelig mente dette. De har hevdet i pressen, har jeg sett, at de vil komme tilbake til dette ved behandlingen av oljemeldingen, men da kan det jo være for sent. Men det er også her forskjell på liv og lære i Høyre, som vi så eksempel på i forrige uke, da det var snakk om produksjonsbegrensninger på sokkelen, hvor Høyres representanter med brask og bram stod fram i pressen og annonserte at dette ville de ikke være med på, for så i ettertid å legge seg flate for Regjeringens forslag.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 1998-12-07:
: Jeg har med interesse lyttet til statsråd Arnstads innlegg og merket meg at statsråden hoppet over et tema som har vært gjenstand for en del debatt her i dag. Det gjelder Statoils forhold til Saga og oppkjøpet der. Det har imidlertid kommet signaler fra forskjellig hold i Regjeringen om at en ønsker å opprettholde de tre nasjonale oljemiljøene vi har i dag. Jeg vil derfor stille statsråden følgende spørsmål: Vil statsråden som Statoils generalforsamling gripe inn og hindre ytterligere oppkjøp av aksjer i Saga Petroleum?
Jan Johnsen (Høyre), 1998-12-07:
Fremskrittspartiet har hele veien hevdet at å gå inn for eksempelvis Kyoto-avtalen og forsøke å gjøre noe når det gjelder klimagasser, er de ikke så veldig for. Og mitt spørsmål blir derfor til Fremskrittspartiet: På hvilken måte vil de redusere CO2-tilførselen? Vi er vel stort sett enige om – jeg tror Fremskrittspartiet også er enig i det – at dette er en trussel for bl.a. oppvarmingen. Det foregår jo forskningsprosjekter som er nokså klare med hensyn til det spørsmålet. Men jeg vil gjerne ha et svar på det. Jeg har også et annet spørsmål, og det gjelder introduksjon av ny teknologi. Her har Fremskrittspartiet kuttet ganske kraftig. Det har for øvrig Høyre også gjort, men ikke til de grader som Fremskrittspartiet har gjort. Er Fremskrittspartiet helt fremmed for at man for å utvikle nye energikilder er avhengig av at det blir introdusert ny teknologi, altså markedsført, og at man har den store bøygen bl.a. innenfor varmepumper?
Jan Johnsen (Høyre), 1998-12-07:
Jeg synes det er lite oppfinnsomt av sentrumsregjeringen bare å tenke avgifter når de snakker om energiøkonomisering, og jeg har følgende spørsmål til Senterpartiet, for så vidt også til sentrumsregjeringen: Kan det norske folk føle seg sikker på at Senterpartiet og sentrumsregjeringen vil øke elavgiften så snart de har mulighet til det?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-07:
Me svarar positivt på utfordringa frå Framstegspartiet når det gjeld dei tre oljemiljøa, for me i SV er også opptekne av å behalda dei. Så til problematiseringa og litt av det som Vaksdal frå Framstegspartiet kom inn på i sitt innlegg. Vaksdal slår fast det faktumet at det er tre parti, nemleg Høgre, Framstegspartiet og Arbeidarpartiet, som syter for at det er vanskeleg å gjere noko med oljetempoet i Noreg. Kvar gong nokon prøver seg på slike tiltak, tek desse tre partia og gjer noko med det og endrar det slik at Regjeringa ikkje får gjennomslag, og sånn sett medverkar dei til høgt tempo og etter mi meining låge oljeprisar og sjølvsagt dårlegare miljø. Det er noko eg lurar på i forhold til Framstegspartiet. Framstegspartiet er imot klimaavtalen. Dei har fått gjennomslag for å svekka satsinga på alternativ energi, dei har fått gjennomslag for å avgrensa satsinga på enøk, dei har klart å kutta ca. 70 mill. kr i energibudsjettet, ca. 20 mill. kr i miljøbudsjettet, kutta elavgifta og fyringsoljeavgifta. Mitt spørsmål til Framstegspartiet er: Føler de nå at Stortingets fleirtal er på veg i same retning som Framstegspartiet når det gjeld klimapolitikken, nemleg at det ikkje er noko behov for ein klimaavtale – er det det Framstegspartiet nå har fått gjennomslag for? Det andre spørsmålet er knytt til kalking, som representanten Vaksdal òg var inne på, eller jeger- og fiskarinteressene. I Hordaland rømde sist fredag 60 000 laks, eller 300-400 tonn. Det viser seg at slike rømmingar har konsekvensar for villaksen, nemleg at lusa bl.a. tek livet av villlaksen. Kva er grunnen til at Framstegspartiet, som tydelegvis er oppteken av jeger- og fiskarinteressane, i denne saka vel å ikkje støtta SV sitt forslag om å gå inn og kikka nærmare på konsekvensane ved slike rømmingar?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-07:
Det kunne oppfattast som om representanten frå Kristeleg Folkeparti ønskjer at Stortinget skulle ta bølgja for miljøinnsatsen til Regjeringa. Men det trur eg ein kan gløyma. Dessverre er det ikkje så enkelt. Og den skrytelista som ein prøver å framstilla, må nyanserast på eit par punkt. Når det gjeld skytefelt, har ikkje Regjeringa lagt fram ei innstilling som går mot det. Dei har lagt fram ei innstilling utan å ta standpunkt, og det er noko heilt anna. Og når det gjeld kalking, har ein her klart å plussa på 10 mill. kr ved hjelp av Høgre og Framstegspartiet, men det er jo langt frå det som planane tilseier at det er behov for. Så her er det veldig mykje å retta på, og ikkje minst i høve til Regjeringa sitt grunnlagsdokument, Voksenåserklæringa, for den inneheld ei mengd god miljøpolitikk. Problemet er berre at det ikkje blir følgt opp i det budsjettvedtaket som blir fatta i dag. Det blir nemleg kutta på m.a. energiforsking, som er så viktig, og det blir kutta på enøk, som er så viktig etter Voksenåserklæringa. Så dette blir det ikkje god miljøpolitikk av. Det verkar for meg slik – og der er vel Kristeleg Folkeparti nøgd – at så lenge ein får gjennom ei sak, kan ein gløyma all annan politikk. Derfor verkar det for SV slik at så lenge ein får vedteke kontantstøtta, kan ein gløyma å stå hardt på i forhold til miljøpolitikken. Og det skuffar SV, når ein såg kor offensivt Regjeringa gjekk ut for halvtanna år sidan i Voksenåserklæringa. Spørsmålet blir altså: Er det ein offensiv miljøpolitikk me nå ser? Er ikkje dette ein politikk for dårlegare klima, dårlegare miljø? Og er det ikkje nettopp kontantstøtta som gjer at me ikkje får gjennomført ein skikkeleg miljøpolitikk?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-07:
Sidan representanten Dale la veldig vekt på at heile komiteen var samd om dei behova ein hadde å halda seg til osv, er det nødvendig å presisera at det ikkje er tilfellet for SV sin del. SV har ei heilt anna satsing på miljø enn det fleirtalet har kompromissa seg fram til. Både når det gjeld kalking, organisasjonsstøtte, biomangfald og dei aller fleste viktige miljøområda, har SV ein heilt annan profil. Så til Senterpartiet. I opposisjon stakk Senterpartiet av med det meste av garderoben til SV, dvs. dei meinte stort sett det same i ganske mange saker. No er dei i posisjon. Riktig nok var forslaget til budsjett frå sentrumspartia, inklusiv Senterpartiet, ikkje så verst på ein del av energifelta, på energisparing og på elavgiftene. Men problemet nå er at ein har kutta ned mykje på det som kunne vore ein miljøprofil. 70 mill. kr på enøktiltak er vekk – kanskje litt mindre, ser eg på Marit Arnstad. 20 mill. kr på miljøbudsjettet er vekk, det er iallfall riktig. Då er mitt spørsmål til Dale: Er det ikkje litt slitsamt at Senterpartiet sin miljøpolitikk ser ut til å forsvinna i ein kontantstøtteavtale, som Kristeleg Folkeparti brenn for? Så har eg eit spørsmål til, og det går på friluftsmeldinga, som John Dale gjorde eit poeng av. Det var ikkje med særleg velvilje sentrum slutta seg til SV sitt forslag med omsyn til friluftsmeldinga, så vidt eg hugsar, men nå er entusiasmen allereie på plass. Det er greitt å vita.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-07:
Som eg sa i innleiingsforedraget mitt, var det nettopp store spørsmålsteikn ved Arbeidarpartiet sin miljøpolitikk, og eg gjorde det heilt klart at eg ikkje nødvendigvis hadde tillit til at den kunne bli betre. Men det betyr ikkje at eg i neste omgang skal måtta forsvara ein politikk frå sentrumsregjeringa i samarbeid med Høgre og Framstegspartiet. Tvert imot, då står eg opp og seier at SV er det einaste partiet som forsvarar miljøsaka skikkeleg her på Stortinget. Hadde Venstre og sentrumsregjeringa følgt opp Voksenåserklæringa, skulle eg stått her og tatt bølgja for dei, men eg kan ikkje det med det utgangspunktet dei har i dag. Og grøne skattar – det var eit forslag frå SV i si tid, som representanten Eilef Meland tok opp, og som er følgt opp. Men resultata – kva er det me klarar å få gjennomført? Regjeringa prøvde seg i forhold til elavgifta osv., men den må altså søka samarbeid med folk som ikkje kan gje den fleirtal. Hadde det vore ein god dag for miljø og miljøpolitikken og klimautfordringane, skulle eg gjerne ha skrytt av sentrumsregjeringa. Men dagen er dessverre ikkje god nok.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-07:
Det kunne høyrast ut på representanten Bror Yngve Rahm som eg dreiv og brukte kontantstøttepengar til energiforsking og enøktiltak. Det skulle eg gjerne ha gjort, men dessverre er det ikkje så enkelt. Dei pengane ligg i ein annan komite og kan ikkje disponerast til dei miljøtiltaka eg arbeider med for SV i energi- og miljøkomiteen. Så til dette med samarbeid med Arbeidarpartiet. Det som er viktig for SV, er politikken. Dersom ein får gjennomslag på vesentlege felt i miljøpolitikken, når det gjeld rettferdig fordeling, utdanning, kunnskap – dei sentrale elementa i SV sin politikk – er det aktuelt med eit samarbeid, men det er ikkje aktuelt med samarbeid med eit parti som liknar så mykje på Høgre for tida. Tvert imot, det synest eg er lite relevant, for dei har ikkje ein offensiv miljøpolitikk. Dei må koma oss i møte dersom me skal kunna vera med på noko, men det er svært lite sannsynleg, ut frå den politiske situasjonen og ut frå det at sentrumspartia har bunde seg opp til ein kontantstøtteavtale med Høgre og Framstegspartiet som tydelegvis skal gå ut denne perioden. Eg vil berre seia til sentrum: Eg håpar at sentrum klarer å få gjennomført meir av det som står i Voksenåserklæringa. Det hadde me forventningar til då de tiltredde. Det håpar eg framleis på, og me prøver å bakka dette opp, men de må vilja det sjølve òg. De må stå på det som står i dette dokumentet. Der synest eg de gjer ein for dårleg jobb, og det tener ikkje miljøsaka på.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-07:
Eg er lei for det, president. Eg blir litt ivrig.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-07:
Venstre er veldig kritisk til den måten SV kritiserer Regjeringa på når me peikar på at ein faktisk ikkje har ei offensiv satsing i miljøpolitikken eller energipolitikken. At Venstre då prøver å bevise det motsette, får nå så vera. Men når det gjeld det utgangspunktet Kvassheim snakka om, nemleg det forslaget som blei lagt fram, har eg tidlegare sagt at det ikkje var så halvgale. Men veldig mykje av det budsjettet forsvann. Det blei kutta ned på enøk-satsinga, energiforskinga og investeringar i leidningsnettet. Elavgifta blei borte, og fyringsoljeavgifta blei borte. Då å kome opp her og påstå at dette er eit knall miljøbudsjett, har eg vondt for å forstå ein kan ha det svære engasjementet for. Ein har jo tatt vekk det meste av miljøpolitikken i det forslaget ein hadde. Då synest eg det er feil å forsvara det dårlege resultatet. Utgangspunktet var ikkje så verst, men resultatet blei altså ikkje så godt. Så til ei sak som SV fekk fleirtal for i komiteen, nemleg ei friluftsmelding. Den kjempa jo sentrumspartia imot å få vedtatt, men så slutta ein seg til den etter kvart. Det at ein ønskjer å vera offensiv i miljøpolitikken, vil seia at ein må visa det i praktisk politikk, i handling og i løyvingar. Det saknar eg frå det gamle miljøpartiet Venstre. Eg trur miljøprofilen til Venstre nå er i ferd med å ramla heilt vekk.