Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Jeg er veldig glad for å kunne være med på denne debatten om politiregisterloven, som er en av de store personvernsakene. Dessverre får den egentlig altfor lite oppmerksomhet, særlig i en tid hvor personvern er oppe og går, for å si det pent. Men dette er jo virkelig et grep for det første for å styrke personvernet på områder hvor vi mener at det er veldig viktig at folk har et personvern, men det er også veldig viktig for at vi ikke skal henge etter den utviklingen som skjer i EU i forhold til dette spørsmålet, og ikke minst berede grunnen for det internasjonale samarbeidet, som jeg er veldig opptatt av, særlig Prüm-avtalen. Jeg er glad for at representanten Oktay Dahl påpekte den samhandlingen som har vært mellom opposisjon og posisjon, og mellom opposisjon og departement, i denne saken. Jeg mener det er forbilledlig. Vi burde gjøre det mer. Jeg mener også at det er en del av grunnlaget for at vi har en god innstilling og at man har fått en felles forståelse rundt dette og samler seg rundt veldig viktige prinsipper for Norge. En statsråd er jo aldri alene – i Stortinget kan man føle seg alene – men det er jo slik at det er mange som har bidratt i et sånt arbeid. Vi har lagt veldig press på at denne loven skal fram. Lovens mor – holdt jeg på å si – sitter i diplomatlosjen, vet jeg, og jeg har behov for å si tusen takk til embetsverket for et usedvanlig godt arbeid. Jeg er overbevist om at dette også vil bli fulgt opp nå framover, for det er viktige oppfølgingspunkter her. Vi er slett ikke ferdige med dette, men vi tar absolutt første skritt i dag. Lovforslaget avviker på flere punkter fra de anbefalinger som ble gitt av Politiregisterutvalget i NOU 2003:21, Kriminalitetsbekjempelse og personvern. Den mest sentrale er at lovforslaget også omfatter behandlingen av opplysninger i straffesaker. Bakgrunnen for dette er dels at Norge må oppfylle sine folkerettslige forpliktelser i forhold til EUs rammebeslutning om personvern tredje søyle, men er også en erkjennelse av at det ikke er holdbart at store deler av politiets behandling av opplysninger ikke skal være undergitt noen form for personvernlovgivning. Jeg er derfor også glad for at en enstemmig komité har sluttet seg til Regjeringas forslag. Lovforslaget vil således sikre at all behandling av personopplysninger til politimessige formål skjer i samsvar med grunnleggende personvernprinsipper, så som formålsbestemthet, nødvendighet og relevans. I lovforslaget stilles det også strenge krav til opplysningens kvalitet. At opplysningene i størst mulig grad er riktige og ajourførte, er viktig ikke bare av hensyn til personvernet, men er også en forutsetning for at politiet kan løse sine oppgaver på en effektiv og riktig måte. I tillegg til personvernet ivaretar lovforslaget også den registrertes rettigheter. Ved siden av å kunne begjære innsyn, retting og sletting, gis den registrerte også adgang til å klage over vedtak truffet i medhold av loven samt adgang til å kreve erstatning ved skade grunnet lovstridig behandling av opplysninger. Et viktig poeng i denne sammenheng er at også den registrerte i tillegg til klageadgangen til overordnet organ til enhver tid har rett til å be et uavhengig tilsynsorgan om kontroll av behandling av opplysninger om seg sjøl. Reglene om taushetsplikt og utlevering av opplysninger er en sentral del av lovforslaget. Jeg får ikke tid til å gå inn på det. Jeg har for øvrig merket meg at justiskomiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet i innstillingen har gitt uttrykk for bekymring når det gjelder utlevering av opplysninger, idet de synes å legge til grunn at lovforslaget åpner for en mer utstrakt adgang til å utlevere opplysninger til utlandet. Jeg vil understreke at innholdet i taushetspliktsbestemmelsene i det alt vesentlige innebærer en videreføring av gjeldende rett. Det som derimot er nytt, er at det åpnes opp for at utenlandsk myndighet kan gis adgang til direkte søk i norske registre, men dette er begrunnet i at Norge vil kunne oppfylle inngåtte avtaler – som f.eks. Prüm-avtalen – som jo er svært viktig for bekjempelse av kriminalitet her i Norge. Utover dette er jeg helt enig i at det må utvises varsomhet med å utlevere opplysninger til land som ikke er en del av Schengen-samarbeidet, og lovforslaget vil ikke innebære noen endring i så måte. En slik varsomhet er for øvrig også nedfelt i rammebeslutningen om personvern i tredje søyle, der det bl.a. kommer til uttrykk at Schengen-landene ved utlevering av opplysninger til tredje land må vurdere om mottakerlandet har en tilfredsstillende personvernlovgivning. Nå ser jeg at tida går. Men jeg vil til slutt bare påpeke at jeg er godt fornøyd med den delen av lovforslaget som berører vandelskontroll. Jeg har allerede som opposisjonspolitiker vært bekymret for den utviklinga jeg har sett på dette feltet, som går ut på at flere og flere områder stiller krav om politiattest. I denne sammenheng har jeg særlig etterlyst en helhetlig vurdering av denne formen for vandelskontroll. Jeg mener at dette lovverket nettopp danner et grunnlag for dette.