Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2009-02-05:
Jeg vil først av alt gi ros til interpellanten for å ha rettet søkelyset mot en utfordrende og komplisert problemstilling. «Responsibility to Protect» – R2P – er et nytt konsept i internasjonal politikk som omhandler en stats forpliktelser overfor egne innbyggere og det internasjonale samfunns ansvar i de tilfeller en stat er ute av stand til, eller uvillig til, å leve opp til sine forpliktelser overfor sine egne. Et av målene er å danne et juridisk og etisk grunnlag for humanitær intervensjon. Humanitær intervensjon vil være aktuelt for å stoppe folkemord, massedrap og andre alvorlige brudd på menneskerettighetene. Freden i Vestfalen nedfelte ikke-intervensjons- og suverenitetsprinsippet som de bærende elementene i internasjonal politikk. R2P justerer dette prinsippet ved å foreslå at ikke-intervensjonsprinsippet ugyldiggjøres under visse betingelser. R2P ser på suverenitet ikke som en fullmakt for staten til å kontrollere sine innbyggere, men som et sett med fastsatte forpliktelser som staten har overfor innbyggerne. I løpet av 1990-tallet vokste presset på det internasjonale samfunnet for å beskytte sivile i andre stater. Sentralt i dette stod det internasjonale samfunnets manglende evne til å forhindre folkemordene i Rwanda og Bosnia. Prinsippene rundt R2P ble først utviklet av ICISS i rapporten «Responsibility to Protect» fra desember 2001. Under en historisk samling i New York i forbindelse med høynivåmøtet i FNs generalforsamling i 2005 ble verdens ledere enige om konseptet R2P, som skal beskytte mennesker fra folkemord, krigsforbrytelser, etnisk rensing og forbrytelser mot menneskeheten. Disse forpliktelsene ble fulgt opp i Sikkerhetsrådsresolusjon 1674, som ble vedtatt 28. april 2006. Høynivåmøtet slo fast at R2P skulle baseres på diplomatiske, humanitære og andre fredelige virkemidler. Bare i de tilfeller hvor disse virkemidlene slår feil, skal Sikkerhetsrådet kunne iverksette mer omfattende virkemidler. Dersom fredelige forsøk på å finne en løsning slår feil, vil Sikkerhetsrådet i siste instans kunne iverksette militære operasjoner. Tilhengere av konseptet ser på det som en måte å etablere et normativt grunnlag for humanitær intervensjon på. Motstandere argumenterer med at konseptet vil legitimere brudd på statens suverenitet og aggresjon i regi av fremmede makter. Enkelte kritiserer konseptet for å være en form for fordekt imperialisme. Det er spesielt land som nylig har vunnet sin uavhengighet, som er skeptiske til R2P. Organisasjonen for afrikansk enhet – OAU – forløperen til Den afrikanske union, vedtok en resolusjon i 1964 som slår fast at afrikanske lands grenser er fastsatt én gang for alle og kan ikke endres. Mange u-land frykter at konseptet vil bli misbrukt slik at det vil tjene interessene til de store, mektige landene. Andre land vil ikke la sine tropper delta i operasjoner hvis situasjonen ikke utgjør en umiddelbar nasjonal sikkerhetstrussel, og andre igjen vil ikke tillate sine tropper å bli kommandert av en integrert, fremmed kommandostruktur. En annen kritikk er at R2P i for stor grad vektlegger voldelige konflikter og ikke adresserer tilsvarende alvorlige hendelser som hungersnød og fattigdom. Dette viser med all tydelighet at det er behov for både presiseringer og klargjøringer som også til en viss grad tar opp i seg signalene fra dem som er kritiske og ønsker endringer. Det er en vanskelig balansegang å vurdere når og hvordan en skal intervenere. Jeg har med interesse lyttet til utenriksministerens tilnærminger til disse svært krevende problemstillinger og registrerer at heller ikke han har funnet løsninger på alle disse utfordringene, men at han planlegger å bidra aktivt i den kommende prosess. Behovet for en videreutvikling av konseptet er åpenbart, og det er også viktig det som representanten Vallersnes tar opp: å klargjøre hvilke ressurser FN skal sette inn. Jeg ønsker imidlertid utenriksministeren lykke til i de kompliserte debatter FNs medlemsland i år inviteres til å delta i, nettopp for å videreutvikle konseptet og gjøre det mer relevant på bakgrunn av de nye erfaringene vi har gjort.