trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2000-06-06:
St.meld. nr. 15 for 1999-2000 om lønnsame og konkurransedyktige reiselivsnæringar og Innst. S. nr. 209 om same sak er svært viktig for alle delar av landet. Nettopp det mangfaldet Noreg kan by på, har vore ein av dei føremonene landet har hatt. Vi har kunna tilby både vêr og uvêr, mørketid og midnattssol, fjell og fjord. Det har gjennom alle tider gitt oss kjærkomne kroner og arbeidsplassar, ikkje minst for kvinner både i by og bygd. For meg som kjem frå Hallingdal, den største reiselivsregionen utanom Oslo, er signala om turistsvikt på 7 pst. med omsyn til utanlandsturismen hittil i år eit alvorleg signal om endringar i reiselivsmønsteret. Konsekvensane kan bli store, men utfordringane er til for å gripast fatt i. Eg deler næringskomiteen sine merknader om at kompetanseheving og marknadsføring er av aller største verdi, og at det også i framtida må vere satsingsområde nr. 1. Slik sett hadde eg ønskt at ein i revidert nasjonalbudsjett kunne unngått nedskjeringane på nettopp marknadsføring. Det er ikkje fritt for synspunkt frå seriøse aktørar på dette heller. Vi må syte for å halde «trøkket» oppe, vere til stades der reiselivsprodukta blir presenterte også i åra som kjem, på ein offensiv måte. Konkurransen blir også på dette området hardare om å kapre kunden, og Noreg kan aldri konkurrere på pris. Det må alltid vere kvalitet og produkt som blir våre føremoner. Slik sett vil eg henge meg på og slutte meg til kor viktig det som står om natur og kultur, er. Nettopp vidareutvikling av norsk matvareproduksjon og lokale tradisjonar vil gi oss nye moglegheiter med omsyn til å bli ei større oppleving både for sinn og gane. Likeså vil eg vise til det tette samarbeidet som er mellom reiselivsaktørar og landbruket. Hytteutleige, rideturar, stølsbesøk – ja, levande bygder – er det verdt å ta vare på og verdt å vidareutvikle. Det er i dette fellesskapet ein får til eit levande kulturlandskap slik vi har hatt det i lange tider, og som gjer oss unike samanlikna med mange andre land. Likevel kan eg ikkje som medlem av samferdselskomiteen unngå å peike på at vi har svært store uløyste vegutbyggingar. Vi har i alle år i altfor sterk grad brukt båstenking. Næringslivet produserer, medan andre forbruker. Kort sagt: Her må ein bli langt flinkare til å sjå ting i samanheng. God kommunikasjon er alfa og omega for at distriktsnæringane, også reiselivet, skal ha ein sjanse til å overleve i framtida. Det same gjeld innan IKT. Dette gir mange nye moglegheiter, også for dei mindre aktørane. I 2001 skal Stortinget handsame Nasjonal transportplan. Med det store påtrykket samferdselskomiteen har hatt i høve til den, blir det eit utfordrande dokument. Måtte det berre bli ein reiskap som kunne signalisere kor avhengig ein er av god kommunikasjon og eit aktivt «grønt reiseliv» og næringsliv som lagspelarar for å ruste opp Noreg – etter oljealderen.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-06-06:
Statsråden kom inn på at de internasjonale markeder må være oppmerksomme på hva Norge har å tilby. Det er riktig. Men jeg føler at det her ikke blir noen logisk sammenheng når Regjeringen gjennom revidert budsjett foreslår et kutt på 10 mill. kr i siste halvår. Det var en stor overraskelse for representanter fra Fremskrittspartiet og fra en del andre partier som har nevnt dette i debatten i dag. Vi finner ikke at dette har noen sammenheng med det som sies om å gjøre markedene oppmerksomme på Norge, særlig ikke nå når det er økt konkurranse om kundene og antallet internasjonale gjestedøgn går relativt sterkt tilbake i Norge. Denne politikken tyder på at det er kortsiktighet og uforutsigbarhet som får råde fra Regjeringens side, og det synes vi er sterkt uheldig. Dessuten får man heller ikke – som flere talere har vært inne på – effektivt utnyttet de grunnlagsinvesteringene som ligger der, og som vi heller burde forsøke å få en god kost-nytteeffekt ut av. Alle signaler fra departementet til Norges Turistråd har vært helt klare: Man skal fortsette å utvikle sin virksomhet. Derfor blir dette tilfeldig og helt uten mening. Det virker ikke som om det er et bevisst eller kvalifisert standpunkt som ligger bak forslagene til kutt. Mitt spørsmål til statsråden blir: Hva er den reelle begrunnelsen for disse kuttene, som utgjør ca. 20 pst. i siste halvår, og som lager store problemer for vår internasjonale markedsføring? Vi vet at NORTRA tidligere har hatt store problemer, og dette legger sten til byrden.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-06-06:
Nå er representanten kjent med at det reviderte nasjonalbudsjett ligger til behandling i finanskomiteen, og at det i forbindelse med det er en rekke uforutsette utgifter og andre utgifter som har steget på en måte som gjør det nødvendig å foreta reduksjoner midt i et år. Dette er verken ønskelig eller skal være vanlig i et justert budsjett. Dette budsjettet er for øvrig lagt frem av en annen regjering, og vi forsøker nå å holde det innenfor den stramhet som vi var enige om da det ble lagt frem. Når det gjelder internasjonalisering, er det heller ikke riktig at det bare bygger på bevilgninger over Norges Turistråd, man har også andre typer bevilgninger, gjennom våre ambassader og gjennom de generelle internasjonaliseringsbudsjettene over Næringsdepartementet. Det som representanten ellers sier, at vi ser en trend med en nedgang i antall reisende til Norge, er riktig hvis man ser det på kort sikt, men her må man også se det over en noe lengre periode, og da er nok trenden at det er stadig flere reisende som kommer til Norge. Men ellers igjen: et slikt justert budsjett som vi nå har, skal ikke være noen vanlig foreteelse.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-06-06:
På spørsmålet er svaret ja. Det ble også markert klart ved representanten Kongshaug, som også gikk gjennom den IT-portalen som nettopp er et rom som vil hjelpe både de mindre bedriftene, de aller minste bedriftene og også de større bedriftene. Men det er klart at vi har et stort ansvar for å kunne selge merkevaren Norge, og med en historie. Det er klart at det også er den som gjør at kundene eventuelt vil foretrekke oss istedenfor andre. Men når hovedgrepet er markedsføring, som det ble sagt av representanten, må det i hvert fall være helt klart at det er det ikke alene samfunnet som kan stå for. Jeg vil samtidig fra min side si at en del av problemstillingen er at næringen har vært dårlig organisert og strukturert, at det er en omlegging her som er det aller viktigste, og at vi ved den vil få en næring med tro på seg selv, som kan stå frem med kvalitet og kompetanse. Samfunnet vil hjelpe til gjennom de ordinære virkemidlene vi har. Men skal det primært være samfunnets ansvar? Svaret på det er nei, men IT-portalen vil være et godt virkemiddel.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-06-06:
Flere av talerne har nettopp poengtert at denne meldingen drøfter de langsiktige ordningene, men går ikke konkret inn på verken budsjett eller ulike planer og reformer som er bebudet, bl.a. friluftsmeldingen, transportplanen eller momsreformen, som, som jeg sa i mitt innlegg, kommer i forbindelse med budsjettet til høsten. Den generelle budsjettsituasjonen ved fremleggelsen av revidert vil nok ikke i seg selv være avgjørende. Om man er nødt til å redusere noen millioner til f.eks. Turistrådet, kan jo ikke det være avgjørende for en hel næring. Men det er klart at det gir tilbakeslag, det gir tilbakeslag for alle som må foreta reduksjoner midt i et år. Det skal selvsagt ikke være det vanlige. Men for å holde stramheten i et budsjett er det nødvendig å foreta kutt. Det vil også representanten Kristiansen – går jeg ut fra – være nødt til å gjøre, selv om han vil ha en annen mening om hvor kuttene skal foretas. Men ambisjonene som ligger i meldingen, har både regjeringspartiet og de øvrige partiene her i salen sluttet seg til.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-06-06:
Når det gjelder de næringspolitiske virkemidler, er SND, Eksportrådet og Forskningsrådet, slik jeg ser det, de aller tyngste. Så det er klart at når man på grunn av den budsjettmessige situasjonen må foreta kutt i mange av de næringspolitiske virkemidler, på samme måte som man må foreta kutt i andre virkemidler, er det uheldig. Vi skal ellers komme med en stortingsmelding om SND. Der vil vi gå igjennom dette og se på om man må strømlinjeforme, om man må endre, noen av de virkemidler vi til nå har brukt, for nettopp å nå bedre ut, og om man må koble dem bedre opp mot både Forskningsrådet og Eksportrådet, forhåpentligvis da i nært samarbeid med Turistrådet. Men svaret på Inge Myrvolls spørsmål er: Ja, det er helt klart at dette er uheldig, men det er nødvendig for at vi ikke skal få ytterligere vanskeligheter i økonomien.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-06-06:
Jeg er helt enig med representanten Kongshaug i at troverdighet og langsiktighet er avgjørende. Det er faktisk nettopp det budsjettet som regjeringen Bondevik la frem, vi justerer nå, og som gjør det nødvendig også å foreta en rekke kutt. Det kan godt være at vi ikke er enige om hvor de kuttene skal komme, og at representanten Kongshaug mener han kan finne kutt som ikke gjør vondt i det hele tatt. Men vi har faktisk ikke sett så mange av dem, for vi synes at de fleste smerter. I en slik situasjon, som vi håper at vi ikke skal oppleve så mange av, blir altså alle nødt til å ta sin tørn og stå for det. Når det gjelder momsreformen, har denne regjeringen bebudet at vi kommer med reformen. Det gjorde ikke den forrige, den la den ikke frem. Selvfølgelig har den mange problematiske sider, så å stå her å forskuttere hva som vil bli lagt frem i den reformen, som er så vanskelig at den forrige regjeringen i alle fall ikke la den frem, det kan ikke jeg gjøre. Men jeg vet hvilke distrikter som har det vanskelig. Vi vet at vi må lage ordninger, fordi vi vet at en del av reiselivsdistriktene våre ellers vil få det utrolig vanskelig.
Terje Stenseng (Senterpartiet), 2000-06-06:
Det er første gong eg har høve til å ta ordet frå denne talarstolen, og det kanskje viktigaste eg kan seie, er å slutte meg til det som er sagt, at reiselivsnæringa har for lite merksemd og for lav status i norsk politikk. Det gjeld både i storting og på lokalplan. St.meld. nr. 15 og næringskomiteens Innst. S. nr. 209 inneheld mange vesentlege vurderingar og positive element for framtidas norske reiselivsnæring. Det blir uttrykt frå komiteen at næringa må «tilbys rammebetingelser på linje med dem man finner i andre land», og dette er faktisk ganske forpliktande og ambisiøse mål. Ei hovudoppgåve bør vere å få klare rammer for marknadsføringa av Noreg i utlandet, bygt på det komiteen omtalar som «merkevarebygging». Komiteen seier sjølv at det må vere eit satsingsområde å sikre at utlendingane utgjer ein del av veksten i norsk reiseliv, og punkt nr. 1 er jo at turistane kjem hit. Kanskje det også er grunnlag for å sjå nærare på den offentlege ansvarsplasseringa og organiseringa når det gjeld reiselivet. For mange instansar kan føre til ein ansvarspulverisering og at næringa blir unødig usynleggjord. Meldinga synleggjer òg at sjølve omgrepet reiselivsnæring er veldig samansett. Reiselivet har ei vanskeleg organisering og struktur, noko som har ført til mange vanskelege debatter på regional- og lokalnivå. Eg er einig med dei som har uttalt at då kan det også vere eit offentleg ansvar – det vere seg fylke eller kommune – å sjå til at samarbeidet blir betre, f.eks. ved å opprette destinasjonsselskap. Eg har sjølv god erfaring i så måte. Eg er glad for at komiteen seier at transportplanen må legge vekt på reiselivets utfordringer, for transport, infrastruktur og tilgjenge er viktige konkurranseelement. I heile mitt heimfylke, Oppland, er reiselivsnæringa svært viktig. Best kjenner eg Beitostølen, som med sine 2 500-3 000 senger er ei av de større destinasjonane. Som mange nok veit, ligg Beitostølen ved Rv 51, som er vinterstengd over Valdresflya. Reiselivsnæringa har arbeidd hardt opp mot vegsjefen for å få til ein fast opningsdato for denne vegen, utan å lykkast. Det må vere eit nederlag for oss alle.
Erling Brandsnes (Arbeiderpartiet), 2000-06-06:
Få næringer i Norge har samme spredte utbredelse som reiselivsnæringen. Slik sett kan den representere betydelige verdier over hele landet, fra de største byer til de minst urbane områder. Primærnæringene har effektivisert betydelig de siste 20 år, og mange steder er reiselivet en næring som kan erstatte og støtte opp om primærnæringene. Dette vil i mange tilfeller også skape nye tilbud, ikke bare for tilreisende, men også for den lokale befolkningen. Slik sett kan en mangfoldig reiselivsnæring på mange måter bli noe av det limet som skal til for å beholde levende bygder utover hele landet. Andre servicefunksjoner kan også bli lagt til en reiselivsbedrift, noe som også bidrar til å beholde og utvikle andre virksomheter, til glede for både de tilreisende og lokalbefolkningen. Et stikkord i så måte er samarbeid. Det gjelder å se ting i sammenheng og utnytte de muligheter som finnes, i et nært og tillitsfullt samarbeid mellom ulike aktører i lokalsamfunnene. Dette gjelder både for store og små steder i Norge. Samarbeid, samordning og felles framstøt i markedet er nødvendig og vil bli enda mer viktig i et framtidig reiseliv. Her må statlig politikk selvsagt bidra, men uten at aktørene selv går aktivt inn, er det vanskelig å tenke seg at en kan oppnå gode praktiske resultater for bransjen. Reiselivet i Norge sliter med for liten inntjening. Økt lønnsomhet blir en hovedutfordring for det samlede reiseliv. Oppgaven blir da å prioritere de tiltak som gir best effekt for økt lønnsomhet. Hvilke tiltak dette kan være, må utøverne som sitter med den beste erfaringen, diskutere, og så komme med innspill både overfor staten og overfor næringen selv. Informasjons- og kommunikasjonsteknologien er allerede kommet og tatt i bruk av reiselivsnæringen. Flere og flere bestiller varer og tjenester på Internett, og en systematisk bruk av IKT, fra de store aktørene i Norge til mindre bedrifter, vil kunne ha en positiv effekt for reiselivet. Det gjelder å få til en inngang til Internett som blir lett gjenkjent, og som blir enkel å bruke. Med den store tilgangen til tjenester på Internett blir oppgaven å få til et så ryddig og lett tilgjengelig system at også den minst erfarne Internett-bruker finner norsk reiseliv og norske reiselivsprodukter blant alle andre som er i det samme nettet. Reiselivsnæringen er som regel preget av møter mellom mennesker. Dette gjelder enten det er ved transport, på et overnattingssted eller ved en severdighet. Blir alle disse møtene med mennesker på tur i Norge til hyggelige og givende møter, er sjansen for å få disse menneskene tilbake mye større. Dessuten er det svært god reklame at personer snakker varmt og entusiastisk til sine venner og bekjente om det de har opplevd på sine egne reiser.
Gard Folkvord (Arbeiderpartiet), 2000-06-06:
Norge er et betydningsfullt reiselivsland. I marsutgaven av Chicago Tribune Magazine er de norske fjordene kåret til Europas største naturattraksjon. Og det var jo nettopp de norske fjordene som var starten på vår moderne reiselivsnæring. Særlig langs Hardangerfjorden og Sognefjorden vokste det fram hoteller som den dag i dag – i femte og sjette generasjon – er blant landets mest berømte reiselivsbedrifter. Den internasjonale reiselivsbransjen har enorm betydning, og bare i vesle Norge utgjør næringens andel av BNP 47,2 milliarder kr. Men veksten i reiselivsbransjen har vært mindre enn i andre sammenlignbare næringer. Ikke minst med tanke på den framtidige betydningen reiselivsnæringen vil få for nasjonaløkonomien, må Regjeringen fokusere sterkt på nettopp dette. Det er imidlertid ett forhold som er vesentlig for turisttrafikken til Norge, og det er framkommelighet. Ingen utenlandsk turoperatør velger norske reisemål dersom de oppleves som vanskelige å nå. På Hardangerfjorden står hurtigbåttilbudet i fare fordi ruteopplegget avklares for bare ett år av gangen. Svært anstrengt økonomi i Hordaland fylkeskommune har gjort det vanskelig å opprettholde det nødvendige driftstilskuddet. Et annet forhold er den vanskelige innseilingssituasjonen for større cruiseskip til Bergen havn. Grunt farvann og en omstendelig innseilingsled skaper uheldige begrensninger for Kulturby Bergen 2000. Også her er det snakk om at relativt små beløp vil gi nye og store inntekter. Framkommelighet blir derfor et helt avgjørende virkemiddel også for reiselivsnæringen. Komiteens innstilling samler et bredt flertall langs de viktige linjene i politikken. Særlig pekes det på at det mangfold av reiselivsbedrifter som finnes i landet, er et viktig konkurransefortrinn for Norge. I økende grad ser vi at små bedrifter som vokser fram, tilbyr produkter i kombinasjon med vår natur og kultur, noe de naturligvis er alene om. Den nye informasjonsteknologien vil gjøre disse bedriftene i stand til å nå markeder de aldri tidligere har vært i. Bredbånd og Internett vil bringe fruktblomstringen ut til de fjerneste avkroker av verden. I hvilken grad reiselivsbransjen makter å gjøre seg bruk av den nye teknologien, vil utvilsomt bli en av de viktigste faktorene for økt turisme i Reiselivs-Norge.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Jeg foreslår Kjell Engebretsen og Marit Nybakk.
Karin Lian (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Sosial- og helsedepartementet har lagt fram tolv forslag til lovendringer. Komiteen har fremmet et forslag om en ny lov-bestemmelse om stønad til dekning av behandling hos ortoptist. I tillegg har Fremskrittspartiet og Høyre fremmet eget lovforslag om avkorting av pensjon mot arbeidsinntekt. Noen av disse forslagene vil jeg redegjøre for. I punkt 2 presiserer departementet at kiropraktorer ikke har anledning til å rekvirere laboratorieprøver. En tidligere lovendring ble misforstått, og nå har Statens Helsetilsyn uttalt at det ikke er faglig forsvarlig å gi kiropraktorene anledning til å rekvirere laboratorieprøver. Komiteen slutter seg til dette. I punkt 4 lovfestes tilskudd til arbeidsreiser som er omtalt i budsjettet. Komiteen støtter forslaget om at tilskudd til arbeidsreiser, der dette er et alternativ til sykmelding, skal gis uavhengig av diagnose. I dag gis støtte kun til arbeidsreise når det er sykdom eller skade i støtte- og bevegelsesorganene. Komiteen ber i tillegg Regjeringen vurdere en ordning med transportstøtte istedenfor uføretrygd. I punkt 8 klargjøres begrepet nødvendig utdanning for enslige forsørgere i forhold til utvidet overgangsstønad. Flertallet i komiteen støtter forslaget og påpeker at utdanningsstønad er et av flere hensiktsmessige virkemidler for å styrke enslige forsørgeres muligheter på det åpne arbeidsmarkedet, og dermed også å oppnå økonomisk uavhengighet. I punkt 12, der forslaget går ut på at Trygderetten skal kunne omgjøre et påanket vedtak til ugunst for den ankende part, har komiteen bedt om at saken sendes på høring. Komiteen ber derfor om at punkt 12 sendes tilbake til Regjeringen. I punkt 15 har komiteen fremmet forslag om at det lovfestes rett til stønad til dekning av behandling hos ortoptist. Etter komiteens mening vil ikke denne lovfestingen medføre merutgifter for staten, da pasientene har fått refusjon med hjemmel i § 5-22 i mer enn 30 år.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Jeg er veldig glad for at komiteen har tatt opp dette med arbeidsreiser. Folk skal leve av eget arbeid. Det er den primære måten å leve på i vårt land, og det er det vi ser på som god sosialpolitikk. Da er det beklagelig at noen mennesker i dette landet faktisk ikke kan leve av eget arbeid fordi de ikke klarer å komme seg dit. Departementet arbeider nå med et landsomfattende forsøk for å finne ut hvor mange det er som virkelig trenger dette, og på hva slags måte vi best kan imøtekomme behovene både når det gjelder arbeidsreiser og utdanningsreiser. Dette vil vi komme tilbake til like over nyttår.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Jeg vil først berømme saksordfører Brandsnes for å gå inn i en veldig tung materie. Det er likevel et område som flere og flere kommer til å benytte seg av i tiden fremover. Det lovforslaget vi behandler nå, er en del av Regjeringens arbeid på IKT-området, som også er presentert i Regjeringens handlingsplan eNorge. Vi vet at markedet for elektroniske signaturer er i rivende utvikling, og derfor er det viktig, som også saksordføreren påpekte, at det lovforslaget som nå er utarbeidet, ikke er begrensende, men gir den videre retningen, innenfor en høy grad av sikkerhet. Det er viktig at reguleringen sikrer at utsteder av elektroniske signaturer bruker gode rutiner, slik at vi kan ha tillit til signaturene. Et viktig formål med dette lovforslaget er å sikre at parter som er ukjente for hverandre, vet hvem de kommuniserer med over nettet, og dermed legge til rette for den elektroniske handel. Utarbeidelsen av dette lovforslaget har også skjedd i nært samarbeid med de øvrige nordiske land. Vi har gjennom dette kunnet sikre oss en felles nordisk forståelse av det EU-direktivet som vi nå tilpasser oss til, og har fått til en tilnærmet identisk implementering av direktivet på nordisk plan.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2000-12-14:
Det er fleire år sidan Stortingets justiskomite la grunnlag for den saka som er til debatt i dag. Med fleire flyktningar og asylsøkjarar til Europa, også til Noreg, var det behov for ei alternativ klageordning. Ikkje berre drukna gjeldande minister i enkeltsaker, det var også lang avstand frå klagaren til departementet. Eg trur vegen for den som meiner seg feilbehandla, er kortare til den nye utlendingsnemnda enn den er til departementet. Det er på grunn av to forhold: For det fyrste har humanitære organisasjonar medlemer i denne nemnda. Desse organisasjonane er nettopp opptekne av rasisme, antisemittisme, forfølging og brot på menneskerettar elles over heile jorda. Og desse organisasjonane har den beste kunnskapen – kanskje den beste kunnskapen som finst i Noreg, iallfall svært god kunnskap – om land og om forholda i det landet som klagaren kjem frå. Individuelle, lokale, eller kanskje spesielle forhold som gjer at nettopp vedkommande klagar meiner seg forfølgd, kan verifiserast, eller kanskje falsifiserast, betre, trur eg, enn det som til no har vore tilfellet. Eg trur at flyktningnemnda, eller Utlendingsnemnda, som ho jo skal heita, vil ha mindre tendens til sjablongbehandling – sjølvsagt er det ikkje det som er politikken, men det vil lett vera slik – og iallfall større moglegheit til å sjå det einskilde individet enn det andre offentlege instansar har. Eg synest det er tillitvekkjande – og det er ein av grunnane til at ein samla komite står bak det som no skal vedtakast. Det er gjort nokre endringar i samansetjinga av nemnda, men fleirtalet i komiteen meiner at rettstryggleiken er vareteken, sjølv om nemnda sine medlemer er reduserte frå fem til tre. Føresetnaden for at det er akseptabelt, er at dei humanitære organisasjonane alltid skal vera representert. Den andre føresetnaden for at Utlendingsnemnda skal kunna vera ei styrking av asylsøkjarane og flyktningane sine rettar, er at personleg frammøte er hovudregelen i asylsaker. Vi trur at der avslag er gitt og klage innsendt, er det nødvendig at asylanten får møta og leggja fram sin versjon. Det vil ein no få, med det opplegget som er valt. Utlendingsnemnda si verksemd skal evaluerast. Med nye ordningar kan tilpassingar og vurderingar ut frå empiri vera heldig. Sjølv om eg – og for så vidt komiteen – trur at Utlendingsnemnda er ei nyvinning for asylantar og flyktningar og til beste for menneskerettane, kjennest det trygt at den skal evaluerast. Eg vil til slutt gratulera ministeren med Utlendingsnemnda, som kanskje vil redusera presset på ministeren noko. Men iallfall min og Kristeleg Folkeparti sin grunn til å vera positive til nemnda var likevel asylsøkjaren si velferd, og ikkje ministeren si. Komiteinnstillinga er samrøystes, sjølv om nokre parti i merknads form viser til at dei har vore og er usamde i prinsippa for den nye nemnda.
Børge Brende (Høyre), 2000-12-14:
Jeg hadde ikke tenkt å gå inn i noe replikkordskifte, men innleggene til både representanten Karin Andersen og taleren før henne inneholdt en del feil som jeg ikke synes bør stå uimotsagt. Det skapes et inntrykk av at man går «bort fra livslang ytelse» – og da siterer jeg representanten Andersen. Poenget er at med det eksisterende pensjonsregelverk, altså TPES-ordningen – tjenestepensjon etter skatteloven – er det full mulighet til å avtale ikke livslang ytelse. En del bedrifter har sagt at de gjerne vil gi sine ansatte en tjenestepensjon, og at de kan gi dem tjenestepensjon fra 67 år til 77 år. Det er jo veldig bra. Det beste hadde selvsagt vært om det var en livslang ytelse, men vi må huske at mange ikke har tjenestepensjon overhodet! SV og Senterpartiet kan gjerne mene at alle bør få det, men da må man gå lovveien og vedta at det skal være en obligatorisk tjenestepensjonsavtale. Det ville selvsagt koste noen titalls milliarder, og det er helt usannsynlig at Stortinget kan gjøre det over natten – det er en sak mellom partene i arbeidslivet. Men man må ikke prøve å fremstille det som om Senterpartiet og SV har hatt noen andre standpunkter her enn vi andre! Da tidligere statsråd Gudmund Restad, fra Senterpartiet, fremmet lov om foretakspensjon, var det ingen forslag – og det synes jeg representanten Meltveit Kleppa bør merke seg – i det lovutkastet om at det skulle nedsettes en arbeidsgruppe for å se på lik innbetaling for kvinner og menn. Det var noe Senterpartiet kom på etter at regjeringen Bondevik hadde gått av. Plutselig anklager man nå alle de andre for ikke å ha noen kvinneprofil, men den kvinneprofilen er faktisk et rent valgkamputspill fra Senterpartiets side. Livslang ytelse er ikke tvungen med dagens pensjonsordning, og det med kvinneperspektivet, som er viktig, er noe vi alle er enige om. Nå har da også Regjeringen nedsatt et utvalg for å gjennomgå det, så da forstår jeg i hvert fall ikke hva man bråker for. Nå har man rett og slett innfridd det som har vært ønsket også. Men så er man da åpenbart mer opptatt av kartet enn av terrenget, og det synes jeg er beklagelig når vi nå er i ferd med å gjennomføre et så viktig regelverk.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Det er mye som skjer på området pensjon for tiden. Det er bra for dem – nesten én million – som ikke har noen pensjonsordning. Magnhild Meltveit Kleppa har på vegne av Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Venstre fremmet et forslag om at Regjeringen skal komme tilbake med forslag om foretakspensjon som ivaretar livslang ytelse. Livslang ytelse ble foreslått av sentrumspartiene og Sosialistisk Venstreparti i behandlingen av lov om foretakspensjon tidligere i år, men forslaget fikk ikke flertall. Flertallet gikk inn for at partene i arbeidslivet selv skal ta stilling til pensjonsytelsenes varighet, men at det ikke skal være mulig å avtale ytelse i mindre enn ti år. Flertallets begrunnelse var at det for mange arbeidstakere ikke vil være snakk om enten en tidsbegrenset eller en varig ytelse, men en tidsbegrenset ytelse eller ingen ytelse. Årsaken er at kostnadene ved en livsvarig ytelse kan bli for høy. Flertallet var derfor opptatt av å sikre flest mulig en tjenestepensjon, og av at det beste ikke skulle bli det godes fiende. I behandlingen av lov om innskuddspensjon foreslo Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Venstre igjen at det skulle stilles krav om en livsvarig ytelse. Det var heller ikke den gangen flertall for forslaget, og godt var det, for ellers ville vi hatt ulike regler om utbetalingstid for foretakspensjoner og innskuddspensjoner, og det hadde ikke vært noen god løsning. Å fremme forslaget igjen, bare én måned etter at vi sist behandlet samme sak, er å be om omkamp på et område der disse partiene vet at de ikke vil få flertall. Det er ganske utrolig. På andre områder går verden framover. Jeg konstaterer med glede at Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre denne gangen aksepterer at det skal betales inn ulik premie for kvinner og menn, og at spørsmålet om kjønnsnøytrale premier må løses på bred basis. I behandlingen av lov om innskuddspensjon, som vi altså behandlet for bare én måned siden, gikk disse partiene mot mulighetene for ulik premie. Jeg håper og tror at de den gang bare så den ene siden av saken, nemlig at ulik premie kunne føre til at det ble dyrere å ansette kvinner enn menn. Men denne saken har også en annen side, nemlig at lik premie for kvinner og menn gjør at kvinner får en mindre pensjon enn mennene. Det gjelder selv om kvinnene har tjent like mye og har arbeidet like lenge som sine mannlige kolleger. Ingen av disse sidene er uproblematiske for noen partier, sett fra et likestillingssynspunkt. Jeg er derfor glad for at vi nå har en felles forståelse for at dette er et komplisert problem som må løses på bred basis. Arbeidet med dette er nå i gang, på fredag satte Regjeringen ned et utvalg som skal utrede mulighetene for kjønnsnøytrale premier. Så vidt jeg vet, er det bare ett land som har vedtatt dette tidligere, men som ikke har kunnet sette tiltaket i verk fordi de ikke har noen god løsning på det – det er Danmark. Så får vi håpe at det utvalget Regjeringen har satt ned nå, kan komme fram til en løsning som gjør at Norge kan være det landet som kan sette det i verk.
Lars Gunnar Lie (Kristelig Folkeparti), 2000-12-14:
Eg syner til saksordføraren sin gjennomgang og tilrådinga frå komiteen og sluttar meg i stor grad til den framstillinga han gav der. I tillegg vil eg kort visa til at Kristeleg Folkeparti, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Venstre i samband med Innst. O. nr. 2 for 2000-2001 peika på at viktige likestillingspolitiske og likestillingsrettslege spørsmål vert reiste i samband med innskotsbasert pensjon og også føretakspensjon. I den samanhengen sa desse partia i Innst. O. nr. 2: «Disse medlemmer viser til at Regjeringen vil legge fram forslag om endringer i lov om foretakspensjon. Disse medlemmer vil i den forbindelse fremme forslag om livslang utbetaling.» Det er grunngjevinga for at dette forslaget no er reist igjen, og ikkje noko anna. Primærstandpunkta våre om at ein må finna fram til ordningar som ikkje gjer skilnad på kvinne og mann som pensjonistar og heller ikkje fører til at kvinneleg arbeidskraft vert dyrare enn mannleg arbeidskraft, ligg fast. At Regjeringa har sett ned eit utval som skal utgreia spørsmålet om kjønnsnøytrale premiar, er eit steg i rett lei. Men eg vil sterkt understreka at slik utgreiing ikkje bør ta lang tid. Realitetane er vel at dette i stor grad er eit prinsippspørsmål, og derfor var det viktig for meg å peika på det i denne samanhengen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-12-14:
Eg ynskjer frå Senterpartiet si side å knyta nokre kommentarar til to tema som allereie har vore nemnde frå fleire talarar. I samband med lov om innskotspensjon var spørsmålet om ulik innbetaling for kvinner og menn samt spørsmålet om livslang yting oppe. Vi høyrde til det mindretalet som ikkje var fornøgd med Arbeidarpartiet sitt forslag på dette punktet. Vi ynskjer i utgangspunktet ikkje å godta ei pensjonsordning som berre kan utbetalast i ti år, ut frå tanken om at dei aller fleste vil ha behov for dei same inntektene over lengre tid. Vi har vore med på det, då vi varsla at me kom til å ta denne saka opp igjen. Når det gjeld ulik innbetaling, skal eg ikkje gå så svært nøye inn på grunngjevinga for det, den trur eg alle hugsar. Det er eit diskriminerande utgangspunkt, Vi ynskjer ikkje å leggja opp til ei ordning der det svarar seg for bedriftene å tilsetja menn framfor kvinner. Vi kom i mindretal. Vi var veldig glade for at Arbeidarpartiet medverka til, som representanten Signe Øye her seier, at verda går framover, ved å varsla at eit utval skulle sjå nærmare på dette. Og eg vil gje ros til finansministeren for at han raskt har følgt dette opp og har sett ned eit utval som skal sjå nærmare på desse problemstillingane. Det er feil å tolka det slik at vi har endra syn, og det synest eg òg representanten Lars Gunnar Lie gjorde veldig ryddig greie for. Vi imøteser med interesse utvalet sitt arbeid. Eg må seia at vi er ein smule overraska over at Arbeidarpartiet framleis fører ein argumentasjon mot begge desse punkta. Eitt er å erkjenna at det er vanskeleg å finna ordningar, noko anna er å ha iallfall eit engasjement for forbetring. Det er jo slik at Arbeidarpartiet i svært mange samanhenger – òg i internasjonal samanheng – ynskjer å profilera Noreg som eit føregangsland på likestillingsområdet. Då er dette eit nytt bidrag til det. Så vi vil gjerne at finansministeren her ser nærmare på grunnlaget for føretakspensjon som sikrar livslang utbetaling. Eg tek med dette opp forslag nr. 2, på vegner av Kristeleg Folkeparti, Senterpartiet, SV og Venstre, og ser gjerne at fleire røystar for det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-12-14:
Her har det blitt gitt ei historisk oversikt både frå saksordførar og no sist frå finansministeren. Eg meiner bestemt at det høyrer med til den oversikta at på det eine av dei to punkta som i dag er diskusjonstema, nemleg når det gjeld lengda på føretakspensjonen, var det eit sterkt engasjement frå regjeringa Bondevik og frå sentrumspartia i Stortinget for livslang yting, så eg ville gjerne at det vart stadfesta. Så synest eg elles at denne historiske oversikta framfor alt strekar under at her er det eit breitt engasjement for forbetring både når det gjeld talet på dei som skal ha moglegheit til å koma inn under ordningar som dette, og når det gjeld forholdet mellom kvinner og menn, anten det gjeld lengda på desse ytingane eller det gjeld det som er svært avgjerande, nemleg storleiken på beløpet til innbetaling og etterpå på det som blir betalt ut. Eg kunne no tenkt meg at finansministeren, når han er komen så langt at han har oppnemnt eit utval og gitt det utvalet eit mandat, òg seier noko i forhold til framdrifta vidare.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-12-14:
På vegner av dei kommunane som ved iverksetjing av § 8 frå 1. januar opplever det dei vil definera som urimelege avvik, vil eg be om finansministeren sin definisjon av kvar grensa går for han i forhold til å koma tilbake til Stortinget med forslag til endringar. Landssamanslutninga av Vasskraftkommunar har vore i finanskomiteen. Dei har presentert nokre tal, dei var rett nok førehandsoverslag for korleis dette vil kunna slå ut. Det er tydelege tal. Hydrologiservice f.eks. reknar ut for Tinn kommune eit bortfall av skatteinntekter på 23 pst., 8,3 mill. kr, for Aurland 26 pst., 7,2 mill. kr, for Luster 38 pst., 13 mill. kr, og for Kvinesdal 61 pst., 9,5 mill. kr. Eg skal leggja til at for Hjelmeland, som eg kjenner godt sjølv, er førehandsoverslaget 59 pst., 7,7 mill. kr. Dei har fått endeleg likningsfastsetjing og vil oppleva eit bortfall på 5,3 mill. kr. Det er eit veldig stort beløp for ein kommune som har bruttoutgifter på til saman 133 mill.kr. For Senterpartiet synest denne saka å vera eit eksempel på kor stor avstand det kan vera mellom dei orda som blir uttalte her i forhold til makrobeløp, og slik den enkelte kommune opplever det. Kvar er det eigentleg finansministeren vil gjera forbetringar utover det å halda desse kommunane med fagre ord?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-12-14:
Det undrar meg at finansministeren så einsidig legg vekt på at han no får eit samla storting med på iverksetjing frå 1. januar. Det gjer han jo vitterleg ikkje. Det er òg slik at for Senterpartiet vart det tydeleg understreka i dag frå Odd Roger Enoksen at vi har eit anna primærstandpunkt, men vi erkjenner at det ikkje har tilslutning i Stortinget. Vi hadde eit anna standpunkt i 1996, vi har det framleis. Det har òg vore hevda frå tidlegare finansminister Gudmund Restad at han ikkje fann noka betre ordning enn den som gjeld i dag. Eigedomsskatt er ein 100 pst. kommunal skatt. Difor synest det meg så ekstra forunderleg at ikkje finansministeren kan engasjera seg endå meir for at fordelinga skal vera så rettferdig som mogleg i forhold til dagens system. Han hadde hatt moglegheit til å leggja meir handfaste utrekningar til grunn. Han seier sjølv i sin eigen proposisjon at fyrst i januar er tala klare for kommunane. Han hadde hatt moglegheit til å vareta ein større tryggleik for kommunane. Sjølvsagt er det kjekt for dei kommunane som no opplever å få meir pengar. Det vil både Senterpartiet og andre parti her sjølvsagt unna alle kommunar, men det som er eit hovudproblem i denne saka, er at det er nokre kommunar som frå det eine året til det andre med eit vedtak i dag mister store inntekter, med dei følgjene det får. Mitt siste spørsmål vil då vera eit som finansministeren ikkje svarte Odd Roger Enoksen på: Vil han sjå nærare på ei øvre og ei nedre grense i forhold til inntektsbortfall?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-14:
Jeg ble litt i stuss sjøl. Gudmund Restad og hans finansministerperiode er ikke jeg beredt til å ta ansvar for. Jeg skjønner at når man stresser kvinneperspektivet, så er det litt vanskelig for alle. Og jeg skal ikke ta fra de andre partiene at de sikkert også mener dette på sikt. Det som gjør meg mer fortvilet, er en aktiv argumentasjon mot. Det er mer det jeg reagerer på. Hadde man lagt seg på en linje der man hadde sagt at dette er en målsetting og dette vil man jobbe fram mot, hadde det vært enklere å akseptere resultatet uten å kommentere det. Når det dreier seg om begrepet å «gå bort fra livslang ytelse», skal jeg akseptere at det kanskje er en ordbruk som ikke burde ha vært akkurat slik. Poenget vårt er at vi mener at hvis man skal ivareta de likestillingspolitiske aspektene ved en ordning, så ønsker vi at den skal være slik. Det er grunnen til at det forslaget har blitt fremmet i dag. Jeg tror ikke det er nødvendig å si så veldig mye mer om det. At flertallet her også ønsker dette, og at man jobber mot det, skal jeg ikke mistenke noen for ikke å mene når de sier det. Men jeg skulle nok ønsket at det hadde vært litt mer trøkk bak musklene som skulle få dette på plass, slik at det kunne bli en bedre kvinnepolitisk profil enn det er i dag.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Jeg skal gjerne bekrefte for representanten Meltveit Kleppa at regjeringen Bondevik la til grunn bestemmelsen når det gjelder lengde, som representanten ønsket en bekreftelse på, samtidig som jeg gjerne også skal bekrefte overfor representanten Brende at nåværende regelverk har gitt den fleksibiliteten som saksordføreren har beskrevet i replikkordskiftet, og som for så vidt da er videreført i det nye lovverket. Jeg går ut fra at representanten Kleppa kanskje kan bekrefte at det faktisk var slik at lov om foretakspensjon bygde på den gjeldende lovgivning når det gjelder kjønnsulikheter, så kan vi bekrefte litt for hverandre. Det som like fullt er et viktig moment her, er at vi nå faktisk har grepet tak i det. Jeg må åpent erkjenne at jeg ser klare svakheter ved et system som bygger på kjønnsulike premier. Det er også årsaken til at Regjeringen har satt ned det utvalget som skal vurdere det, og hvor det er både forsikringsfaglig kompetanse og likestillingsfaglig kompetanse. Samtidig tror jeg det er viktig at vi erkjenner at dette er en problemstilling som det ikke er enkelt å finne svar på. En kort illustrasjon på det er tenkingen hvor en fastsetter et regelverk om at vi i Norge skal ha kjønnsnøytrale premier, mens utenlandske konkurrenter ikke har den samme bindingen, eventuelt har et selskap som innretter seg mot klart mannsdominerte yrker, og som da vil kunne tilby lavere premier enn det som har større bredde. Det er en del konkurransemessige problemstillinger som det er et moment å finne løsninger på i forhold til den utfordringen en her står overfor. Men Regjeringen har altså tatt fatt i arbeidet. Vi har som målsetting at man skal kunne få dette arbeidet fram i løpet av det neste året, slik at man fortrinnsvis innen 1. september skal kunne ha innstillingen fra utvalget framlagt. Det gir igjen en mulighet for å gjennomføre de nødvendige høringer med behandling, slik at vi skal kunne få en rimelig rask framdrift på denne prosessen.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Jeg skal helt kort få kommentere det vedtak Odelstinget inviteres til å gjøre i dag om eiendomsskatt på kraftanlegg. Stortinget forutsatte før sommeren at iverksettelsen av eiendomsskatteloven § 8 for kraftanlegg skulle gi kommunene samlede inntekter for 2001 på om lag 915 mill. kr. I forbindelse med framlegg av skattelistene i begynnelsen av november viste det seg at eiendomsskattinntektene ble om lag 730 mill. kr, det vil si om lag 25 pst. lavere enn forutsatt. Regjeringen har derfor fremmet forslag til endringer i reglene om minimumsverdi som sikrer at kommunenes inntekter fra eiendomsskatt på kraftanlegg blir som forutsatt. Jeg er glad for at en samlet komite støtter Regjeringens forslag til endringer, og at et flertall mener de nye reglene kan iverksettes som planlagt fra 1. januar 2001. Endringene vil etter mitt syn gjøre at iverksettelsen av de nye reglene får virkninger på kommunenes samlede inntekter som ventet, og som Stortinget tidligere har lagt til grunn. Regjeringen vil imidlertid, som signalisert i proposisjonen, komme tilbake til Stortinget med en vurdering av de nye reglenes provenyvirkninger samt eventuelle forslag til endringer i løpet av 2002. Finanskomiteens flertall uttrykte i Innst. O. nr. 85 for 1999-2000 bekymring for om fordelingsvirkningene mellom kommunene var innenfor «akseptable rammer». Departementet ble bedt om å vurdere dette når en får noe erfaring med de nye reglene. Jeg registrerer at flere av talerne i debatten, også sakens ordfører, har vært opptatt av det spørsmålet. Jeg vil understreke at jeg er innstilt på å følge virkningene for enkeltkommuner meget nøye. Dersom erfaringene med de nye reglene avdekker urimelige utslag for enkeltkommuner, vil jeg komme tilbake til Stortinget med en vurdering av det. Regjeringen vil komme tilbake med en vurdering også av de andre forholdene som komiteens flertall er opptatt av. Jeg har merket meg spørsmålet om kommunene skal gis adgang til å klage på grunnlaget for eiendomsskatt på kraftanlegg. Her vil jeg for ordens skyld nevne at kommunene allerede har adgang til å be om endring av ligning uten å klage. Departementet vil sørge for at slike anmodninger om å vurdere endring blir tatt til følge av skatteetaten i størst mulig grad. Når det gjelder spørsmålet fra Høyres stortingsgruppe om innsynsrett, viser jeg til mitt svar av 6. desember, som er inntatt i innstillingen. Regjeringen er enig med komiteens flertall i at de nye reglene skal praktiseres mest mulig likt, og i behovet for særlig kompetanse hos ligningsmyndighetene. Begge deler er meget viktig. Regjeringen vil derfor foreta en fornyet vurdering av spørsmålet om sentral ligning av kraftproduksjonsforetak, og tar sikte på å komme tilbake med en slik vurdering med det første. Jeg har for øvrig merket meg de spørsmål som ble tatt opp av representanten Sørfonn når det gjelder rederibeskatning, og når det gjelder skatteplikt for valutagevinster for rederibeskattede selskap. Jeg kan opplyse at et utkast til forskrift har vært på høring, og at departementet tar sikte på å fastsette denne før jul.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Nå merket jeg meg med betydelig interesse at det også fra Senterpartiets side er grep som Regjeringen har foreslått, og som et enstemmig storting i dag slutter seg til, og som også fra Senterpartiets talere i debatten er understreket som et fornuftig grep. Det er altså slik at det er full tilslutning i Stortinget om måten å gjøre det på. Det eneste Stortinget er uenig om, er tidspunktet for iverksettelse. Så er det slik at når det gjennomføres en ny reform, vil det være noe ulike utslag for ulike kommuner. La meg si det slik at det nok også er noen kommuner som kommer noe bedre ut enn det som representanten beskrev i sin replikk. Jeg vil ikke begi meg inn på en vurdering av grenser for endringer. Det som jeg gjorde klart i mitt innlegg, er at jeg vil følge utviklingen og foreta en vurdering av de utslagene som måtte være for enkeltkommuner, og så vurdere om det er behov for å komme tilbake til Stortinget med en slik vurdering. Men nå tror jeg først vi får konstatere at vi – hvis det blir et flertall i Stortinget i dag – får en iverksettelse fra 1. januar, og at det allerede er et enstemmig storting som mener at Regjeringens forslag til måte å håndtere denne problemstillingen på, er fornuftig. Så tror jeg det er fornuftig å skaffe seg en oversikt over utslagene for enkeltkommuner før vi drar konklusjoner om hvordan eventuell videre håndtering skal være.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Jeg har ikke sagt at et enstemmig storting slutter seg til iverksettelse fra 1. januar, det er det jo vitterlig ikke grunnlag for å si. Det jeg derimot har lagt vekt på, er at det er et enstemmig storting som er enig i den tilnærming som Regjeringen har foreslått for å møte den utfordring som et samlet storting står overfor. Og da er det altså slik som representanten sa, at et flertall i Odelstinget og Lagtinget har vedtatt en kraftskattereform. Regjeringen Bondevik har ikke foreslått noen endring i forhold til den reformen. Regjeringen Stoltenberg foreslo i vår en betydelig økning i kommunale skatteinntekter, og regjeringen Stoltenberg foreslo nå i høst en ytterligere økning for å nå opp i det inntektsanslag som Stortinget hadde forutsatt. Jeg konstaterer derfor at det er en bred enighet i Stortinget og Stortingets organer om reformen. Jeg konstaterer at regjeringen Bondevik ikke foreslo noen annen innretning av reformen. Jeg konstaterer at det tidspunkt som reformen nå gjennomføres på, er det tidspunkt regjeringen Bondevik la til grunn som gjennomføringstidspunkt for reformen. Og jeg konstaterer at det er et enstemmig storting som er enig i innholdet i reformen. Så konstaterer jeg at det er noen partier som mener at man likevel – til tross for denne enigheten – burde tatt seg noe mer tid. Det respekterer jeg. Men jeg konstaterer at det altså ikke er kommet fram forslag om bedre måter å møte denne utfordringen på. Og det er altså slik at når man gjennomfører en ny reform som er basert på de økonomiske resultatene i de foretak som skal beskattes, kan det gi enkelte utslag. Mitt utgangspunkt har da vært at jeg vil følge disse utslagene, jeg vil gå nøye inn i og vurdere utslagene også for enkeltkommuner, og så vil jeg foreta en oppsummering og vurdere om det er et grunnlag for å legge fram for Stortinget en vurdering av slike utslag. La meg få lov til å be om tid til å komme tilbake igjen.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Representanten spurte om jeg ville følge fordelingsvirkningene. Det mener jeg jeg har gitt rimelig klart uttrykk for, også med tilslutning til det sakens ordfører var opptatt av i sitt innlegg. En slik oppfølging kan jeg forsikre om at jeg vil legge til grunn. Så viser representanten til at det kan skje takseringsfeil. Ja, det kan det gjøre. Det er også blant de ting vi er nødt til å gå nøye igjennom før vi trekker konklusjoner om hvordan utslagene kommer til å være, også for enkeltkommuner. De foreløpige beregninger som foreligger, kan være basert på et feilaktig grunnlag som vi da eventuelt må få avklart. Så er det altså slik at jeg allerede i mitt hovedinnlegg avklarte at vi ikke bare skal vurdere spørsmålet om klage, men at en slik åpning for å vurdere endringer allerede ligger der i dag. Det er altså slik at jeg i mitt innlegg gjorde klart at jeg har registrert at komiteen har vært opptatt av spørsmålet om kommunene skal gis adgang til å klage på grunnlaget for eiendomsskatt på kraftanlegg. Der finner jeg grunn til å nevne at kommunene allerede har adgang til å be om endring av ligningen uten å klage. Departementet vil sørge for at slike anmodninger om å vurdere endring, blir tatt til følge at skatteetaten i størst mulig grad. Dette følger også av forarbeidene til tidligere lovendringer, og det er viktig at vi gir nødvendige signaler til etaten om at det selvsagt skal følges opp. Jeg sa også i mitt innlegg at når det gjelder spørsmålet om innsynsrett, viser jeg til mitt svar av 6. desember på spørsmål fra Høyres stortingsgruppe, og som er inntatt i innstillingen. Det avklarer spørsmålet om innsynsrett. Når det som sagt gjelder spørsmålet om vurderinger av endringer, vil jeg gjøre synspunktet kjent for skatteetaten på en egnet måte.