Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-12-05:
Innlemming av forordning, EU, nr. 492 fra 2011, inneholder i hovedsak ingen materielle endringer, men krever enkelte tilpasninger i EØS-arbeidstakerloven. Som det sies: Fri bevegelse av arbeidskraft er et viktig prinsipp i EØS-avtalen. Det prinsippet er mer og mer krevende. Det er en utvikling som Senterpartiet har sett ville komme. Når vi har fri bevegelse av arbeidskraft kombinert med fri bevegelse av kapital i den situasjonen vi nå er inne i, blir situasjonen mer og mer krevende for Norge. Derfor er det helt naturlig for Senterpartiet å være imot EØS-avtalen, men det er ikke det som er diskusjonen i dag – dette er altså en mer teknisk justering. Noen har vært inne på behovet for arbeidskraft. Det er helt opplagt at Norge i dag har stort behov for arbeidskraft. Den arbeidsinnvandringa vi har, er gull verdt med tanke på de mange arbeidsoppgaver som skal gjøres. Men jeg vil knytte en merknad til dette med behovet for arbeidskraft, for det er tross alt et spørsmål som til en viss grad er under politisk styring. Denne sal har en viss mulighet til å ha en mening om framtidas behov for arbeidskraft. Vi kan f.eks. endre skattereglene i forhold til oljevirksomheten, noe som vil kunne dempe behovet for arbeidskraft i den sektoren. Vi ville også hatt mulighet til å endre skattereglene når det gjelder dem som i dag kjøper leiligheter, ikke for å bo der sjøl, men for å tjene penger på handel med slike leiligheter. Det vil kunne ha betydning for arbeidskraftbehovet. Fra Senterpartiets side viser vi til tjenestemobiliteten i EØS-området som skaper nye utfordringer for den norske velferdsmodellen og våre universelle velferdsordninger. Dette er grundig beskrevet i NOU 2011: 7, Velferd og migrasjon – Brochmann-utvalget. Der vektlegger man de utfordringer det mobile arbeidsmarkedet skaper, og at disse må løses for at velferdsmodellen, altså våre universelle trygdeytelser, skal kunne opprettholdes på sikt. Jeg vil også vise til NOU 2012: 2, Utenfor og innenfor, Norges avtaler med Den europeiske union – Europautredningen – hvor det advares mot at den nordiske modellen kan komme under økt press og stå overfor krevende tilpasninger i årene framover, også hva gjelder utvikling av finans-, gjelds- og eurokrisen. Det heter: «De økte arbeidsinnvandringene etter 2004 har samtidig skapt nye utfordringer(…)(…) I den grad arbeidsinnvandringen fører til et voksende lavlønnsmarked, kan det på sikt også skape nye spenninger knyttet til velferdsstatens utgifter, virkninger på insentivene for arbeid, og legitimitet.» (…) (…) Dette er viktig og svært vanskelig. Senterpartiet tar det ovenfornevnte på alvor, og mener det er viktig å arbeide for å hindre at norske velferdsytelser i økende grad eksporteres ut av landet. Vi viser til at Norge de siste årene har hatt historisk høy nettoinnvandring. Vi viser videre til at det store tilbudet av arbeidskraft innenfor flere yrkesgrupper medfører et press nedover på lønns- og arbeidsvilkår hos ansatte i disse yrkesgruppene, noe som er en uønsket utvikling, og som har negative konsekvenser for mange lønnstakere og sjølstendig næringsdrivende i Norge. Jeg er glad for at dette er temaer som hele den rød-grønne alliansen er opptatt av, om enn i noe varierende grad, og på hvilken måte vi skal løse det. Til slutt vil jeg bare understreke at det i ei tid med svært stor arbeidsledighet innenfor Den europeiske union, framstår som særdeles krevende å motvirke økt eksport at norske trygdeytelser innenfor rammen av dagens EØS-avtale. Likevel vil jeg understreke viktigheten av at norske myndigheter arbeider for å iverksette tiltak som på ulike måter vil begrense utfordringene knyttet til å opprettholde et velordnet arbeidsliv kjennetegnet ved jambyrdighet, hvor normer og spilleregler opprettholdes, samt motvirke dannelse av lavtlønnsjikt i deler av arbeidslover, med økte sosialutgifter som konsekvens.