Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-25:
Trenger vi et nytt IT-senter i det hele tatt? Hvis vi gjør det: Skal det ligge på Fornebu, og hvorfor skal det ligge der? Hvor mye vil det koste? Hva kan vi tjene på det? Hvem vil tjene på det? Og hva er alternativbruken av pengene? IT Fornebu er etter SVs syn en visjon som er basert på rein synsing. Lykkes visjonen, vil det være en katastrofe for Utdannings-Norge utover hele landet og for IT-bransjen, fordi det vil virke enormt sentraliserende. Mislykkes det, vil det være nesten like ille, for da har en brukt mye penger som burde blitt brukt på en mye nyttigere og bedre måte. For 1 ½ år siden var SV litt aleine om å forstå at denne keiseren ikke hadde noen klær på seg, og at IT Fornebu var et vaskeekte barn av en uhellig allianse mellom redere, som Fred. Olsen, LO, Arbeiderpartiet og etter hvert også Fremskrittspartiet. Ideen om IT Fornebu har blitt solgt, kjøpt og slukt av nesten alle før noen så at det ikke var et eneste gram kjøtt på beinet. Så ble det framstilt som om alle andre skulle være med på dette, og at alle som hadde betenkeligheter med det, var imot IT-kompetanse og -utdanning. Det kan på en måte ikke være mer omvendt. Det ble: Vil du være med, så heng på. Jeg fikk brev fra mange utdanningsinstitusjoner rundt om i landet, som sa: OK, dette kommer, og vi må være med. «If you can"t beat them, join them.» Det ble skapt en forestilling om at dette var noe som kom, og at man måtte være med. Men det var altså ingen i IT-bransjen som hadde bedt om det, det var ingen i høyskolene og universitetene som hadde bedt om det, men de ble på en måte skremt av frykten for å være blant dem som datt av lasset. Fornebu er et ypperlig boligområde. Ett forslag kunne jo være at både staten og Oslo kommune brukte muligheten til å skaffe seg fine tomtearealer, som både byen og staten trenger. De burde selges. Hvis de skal selges billig, og det skal gis bort penger til noe i forbindelse med denne saken, burde de f.eks. vært gitt bort til studentboliger – det hadde vært god utdanningspolitikk – eller til allmennyttige boliger, som også trengs. Da hadde det altså vært gitt til noen som faktisk trenger det. Hvis arealet skal selges til høystbydende, og det bør være prinsippet, vil jeg si at det skal selges til markedspris, og så skal man sette pengene inn i skolen, gjerne i grunnskolen, bruke det på IT-utstyr, på kompetanseutbygging og ikke minst på lærerne. Mange av dem vet ikke opp ned på en datamaskin, og det er ikke fordi de ikke vil, men fordi de ikke får nok midler til etterutdanning. Styrk universitetene, og styrk forskninga! Det Arbeiderpartiet og flertallet nå legger opp til, risikerer å rive opp kompetansemiljøer både i næringa og i utdanninga og sette oss mange år bakover i tid. De som har laget denne ideen om IT Fornebu, eier ikke den kompetansen som skal til for å utvikle IT-næringa og IT-kompetansen i Norge framover. Vi burde heller bruke de pengene i høyskolesektoren, i universitetene og på institusjonene, som i utgangspunktet vet hva de driver med, og som kan gjøre den jobben uten å ødelegge kompetansemiljøene landet rundt. I stedet satses det altså på de glade amatører innen IT-bransjen gjennom IT Fornebu. Hva slags eierandel staten får og hvordan disse verdiene skal sikres, er helt usikkert. Hvorfor mener f.eks. Arbeiderpartiet at det er bedre å bruke penger på et kompetanseprosjekt som nesten ingen vil ha, framfor å bruke disse verdiene i skolen? Det har vi ikke fått noe svar på. Og når mange vil satse på dette området, forsterke IT-bransjen og få dette markedet til å fungere, hadde det ikke da vært riktig at man hadde satt seg ned og analysert hvilke områder på IT-feltet det hadde vært riktig å satse på, hva som får virkninger for forsknings- og utviklingsprosjekter og kompetanse generelt? Det får man ikke vite med den metoden man har brukt nå. Det har også i saken vært satt lys på at disse pengene faktisk er bestemt brukt til noe annet. De var lagt inn som en forutsetning for vedtaket om Gardermoen, de skulle gå til å finansiere den. Slike ting blir lett glemt. Jeg skal ikke avspore debatten, men jeg har lyst til å minne om at en del prosjekter kan bli vedtatt med slike føringer, og man får økonomien i havn fordi man har slike føringer. De fleste prosjekter sprekker – det har vi sett. I tillegg går man i ettertid vekk fra den finansieringa man har lovt. Jeg tror ikke jeg bør forklare så veldig nøye at dette skaper både mangel på økonomisk styring og problemer med å få aksept for de beslutninger man fatter når man bruker slike metoder. Mange andre spørsmål er ubesvarte. Skal f.eks. investorene skyte inn tilsvarende, slik som det ble sagt på en TV-debatt i går? Det står ingen ting om det noe sted. Og hvordan skal et slikt selskap styres? Saken om IT Fornebu viser i alle fall en ting, og det er at ingen ting er umulig i politikken bare du er rik nok og kjenner de rette personene. Men det som har skjedd i denne saken, syns jeg er grovere enn det som er vanlig her til lands. Jeg har tenkt veldig mye på hva det er som har foregått på bakrommet i denne saken, og da tenker jeg ikke på samarbeidet mellom Arbeiderpartiet og Investorforum, for det er lett å gjette seg til. De gutta der er ganske lommekjente i buksene på Arbeiderpartiet, de har vært der før og de vet hvor de skal trykke. Men én aktør har sittet her og trukket i trådene, fått ønskene sine inn i innstillinga og fått det som man har villet. Det bekreftet representanten Hedstrøm i sitt innlegg, der han skreddersydde dette for rederne, som det ikke var mulig å gi mer til fordi de jo har fått null i skatt fra før, så nå må de få det i cash. Men jeg lurer på hva som har foregått på bakrommet mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Den ene dagen erklæres Fremskrittspartiet som den store fienden, den man skal slåss mot. Man kjefter på sentrum for å gi Fremskrittspartiet for stor innflytelse i norsk politikk. Jeg kan ikke være mer enig med noen enn jeg er med Arbeiderpartiet i det, vi må få slutt på det. Men hva gjør de så? I store, viktige saker tar de med seg Fremskrittspartiet inn på bakrommet og kommer ut igjen med blussende kinn som nyforelskede tenåringer, og vil ikke si hva de har gjort. De vil heller ikke at vi skal få vite det, for de vil ikke ha åpne høringer. De har sett et lys sammen, og det skal ikke andre få se. Det er svært mange uavklarte spørsmål i denne saken, og sakens realitet er faktisk ganske alvorlig. Jeg oppfatter at denne saken i stor grad dreier seg om Utdannings-Norge og om vi skal få satt Utdannings-Norge på skinner og hvor de skal stå. Hvis visjonene om IT Fornebu og Investorforum blir realisert, vil det få store negative konsekvenser, både for bransjen og for utdanninga. Det er andre måter å gjøre dette på som vi vet virker, og da burde vi gjøre det. Jeg må si at jeg er stygt redd for at den stemninga som ble skapt rundt dette prosjektet i utgangspunktet og som gjorde at alle partier, bortsett fra SV, følte at de måtte være med, den har gjort at vi har fått en bordet fanger-situasjon, som det nå er vanskelig å komme ut av. Den eneste muligheten er kanskje at det plutselig kommer for en dag at det vil koste dem som skal inn i dette prosjektet, flere milliarder kr å være med. Jeg tror i likhet med representanten fra Høyre som var på talerstolen i stad, at de pengene ikke vil komme på bordet. Vi vil måtte finne andre løsninger. Da ønsker jeg at IT-næringa sjøl og Utdannings-Norge skal legge sterke føringer på hvordan de ulike partier skal behandle det spørsmålet, og ikke sterke lobbyist-grupper, som slett ikke trenger slik bistand som det de har fått gjennom denne saka.