Gorm Kjernli (Arbeiderpartiet), 2011-05-20:
Først må jeg få lov til å takke interpellanten for muligheten til å snakke om vedtak på Arbeiderpartiets landsmøte. Jeg er glad for å være en del av et regjeringsflertall som er villig til å mene noe politisk om vårt forhold til EU og EU-direktiver. Jeg synes samferdselsministeren ga så gode svar som det er mulig å gi på nåværende tidspunkt på de spørsmålene som representanten Hoksrud reiser. Dette temaet ble jo også nøye kommentert og redegjort for av utenriksministeren i hans redegjørelse om viktige EU- og EØS-saker i går. Han – og samferdselsministeren i dag – slo fast at det for regjeringen er tungtveiende argumenter for at Norge går imot å innlemme direktivet i EØS-avtalen, og at han vil informere EØS-rådet om dette i et møte førstkommende mandag. At andre partier i denne sal ikke mener det er tungtveiende argumenter for dette synet, skyldes politisk uenighet. Høyre og Fremskrittspartiet ønsker en full liberalisering av alle posttjenester. Det er ikke en politikk Arbeiderpartiet og regjeringen står for. Det er detaljerte prosedyrer i EØS-avtalen for hvordan en reservasjon behandles. Det interessante her er jo at disse prosedyrene i løpet av snart 20 år aldri har vært prøvd ut i praksis. Norge vil følge prosedyrene i avtalen, og det forutsetter jeg at også EU vil gjøre. Og det var jo det utenriksministeren snakket om på Politisk kvarter i dag tidlig. For Arbeiderpartiet og for utenriksministeren er det ikke aktuelt å innlemme det tredje postdirektivet i sin nåværende form i EØS-avtalen, men som avtalen sier, skal det nå innledes forhandlinger. Det overrasker meg litt at man i debatten som har vært etter Arbeiderpartiets landsmøte, og som også kommer til uttrykk i salen gjennom Hoksruds innlegg, nærmest har forsøkt å tegne et skrekkbilde av hva bruk av reservasjonsretten kan medføre av konsekvenser. Man nærmest antar at EU vil komme med sanksjoner langt utover det som må anses som forholdsmessige reaksjoner. Jeg tror at EU er en rasjonell aktør og en rimelig avtalepartner. Hvis vi følger de prosedyrene EØS-avtalen setter i artikkel 102, har jeg tiltro til at EU også opptrer på en ryddig måte. Spørsmålet om reservasjonsretten handler formelt mye om rettsregler og avtaletekster, men det handler også i aller høyeste grad om politikk. Begrunnelsen for Arbeiderpartiets standpunkt er klart politisk. Vi ønsker likeverdige posttjenester til samme pris over hele landet. En full liberalisering og fri konkurranse ville ikke bredt om seg i Norge. Det er begrenset hvor stort markedet er for post i Norge. Men nettopp i det området hvor eneretten for brevpost går i pluss og er med på å finansiere ulønnsomme posttjenester andre steder i landet, kan det komme inn aktører som igjen reduserer Postens overskudd. En avskaffelse av eneretten kan medføre en større økning over statsbudsjettet enn ellers. For Arbeiderpartiet er det ikke aktuelt å måtte betale mer penger for å veie opp for en politikk som vi ikke ønsker. At høyrepartiene har et annet syn, er for så vidt greit. Hadde det vært opp til høyrepartiene, hadde jo postombæring vært fullt ut liberalisert allerede. Bondevik II ville ha full liberalisering fra 2007, mot dagens regjeringspartiers stemmer. Vi reverserte den beslutningen da vi kom i regjering. Når vi først er inne på landsmøter, kan vi jo også sveipe innom Fremskrittspartiets landsmøte. Når vi så hvordan de der behandlet arbeidslivsspørsmål, er det ikke vanskelig å skjønne at Fremskrittspartiet ikke er særlig bekymret for press på arbeidstakernes rettigheter, slik vi har sett i flere av de landene som har implementert det tredje postdirektivet. Å sikre gode lønns- og arbeidsvilkår i Posten og i andre næringer er viktig for Arbeiderpartiet. Så kan jeg ikke unnlate å komme inn på debatten som vi hadde for litt over en måned siden, som også representanten Hoksrud var inne på, om datalagringsdirektivet. Da var det ikke måte på hvordan Fremskrittspartiet kjempet for bruk av reservasjonsretten. Da var det helt greit for Fremskrittspartiet å bruke reservasjonsretten. Det er jo mulig at det ville hatt større konsekvenser for Norges forhold til EU å si nei til implementering av datalagringsdirektivet enn til det tredje postdirektivet. Jeg er opptatt av at Norge skal ha et godt forhold til EU, selv om jeg i likhet med folk flest er negativ til norsk EU-medlemskap. Reservasjonsretten skal ikke misbrukes, og norsk EØS-historie viser at det har den heller ikke blitt – ikke en eneste gang. Det kan ikke være sånn at det går inflasjon i bruk av reservasjon, og det er det heller ingen grunn til å tro. Men EØS-avtalen har en artikkel 102, som var vesentlig for et norsk ja til EØS, og som er viktig for min holdning til EØS. Jeg frykter ikke konsekvensene av at vi nå benytter den muligheten som ligger der, på et politikkområde som er begrenset i omfang og begrenset i markedspotensial, men likevel svært viktig for å sikre et likeverdig posttilbud til lik pris, uten at det koster staten mer enn det må.