Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-11-27:
Finanskrisa viser at verden har tillatt spekulasjonsøkonomien å vokse seg sterk. Ansvarlige ledere glemte at finanssektoren bare skulle utgjøre stillaset og ikke hele byggverket. Nå trenger verden en ny økonomisk orden der avreguleringer erstattes av regulering, frislipp av kontroll og forbruk av langsiktig forvaltning. Thatchers og Reagans markedsliberalisme var et eksperiment. Dette økonomiske eksperimentet går nå konkurs verden over. I USA har samfunnshjulene gått rundt ved at landet, staten og folk har basert forbruket på lånte penger, og ikke på det man har tjent og spart. Systemet har vært smurt av en lovgivning som har tillatt banker og finansinstitusjoner å sette nasjonen, næringslivet og folk i dyp gjeld. Nå har bobla sprukket, og folk mister hjem og jobb verden over. Krisa utvikler seg hver dag, også i Norge. Hvilken lærdom vi tar av det som skjer, er avgjørende for løsningen. Løsningen på krisa i et lengre perspektiv kan ikke være samme medisin som den som sterkt medvirket til krisa, nemlig økt privat konsum. Eksportfinans' store tap og Terra-saken med avvikling av Terra Securities var et kraftig varsel. Farene oppstår når økonomisk vekst ikke er basert på produksjon av faktiske verdier. Bankene og finansinstitusjonene har vært dyktige selgere også i Norge, og kritikerne har enten blitt tiet i hjel eller beskyldt for å ødelegge låne- og kjøpefesten. Den egentlige verdistigning på boligene våre har vært langt mindre enn hva det har kostet å kjøpe dem. Sjøl fornuftige førstegangsetablerere har følt seg tvunget til å gå lenger enn etter eget sunt vett for å komme inn på boligmarkedet. Statsbudsjettet for 2009 er beskjedent ekspansivt ut ifra sin tids forutsetninger. Nå justerer Regjeringa budsjettet på en planmessig fast måte, som skal gi større trygghet for arbeid og næringsliv. Justeringer som gir en langt mer ekspansiv finanspolitikk, rentenedsettelse og et bankvesen som fungerer mer normalt, er Senterpartiets linje. I dette arbeidet må vi hele tida ha det nødvendige langsiktige omstillingsarbeidet i norsk økonomi i fokus, nemlig fra stimulans av privat konsum til tilrettelegging av moderne produksjonsliv basert på våre komparative fortrinn, naturressursene og en godt skolert befolkning. Det trengs en kraftsamling som fremmer en samfunnsbyggende og bærekraftig forvaltning, folks arbeidsplasser og en edruelig privatøkonomi. Det får vi ved å satse massivt på utbygging av infrastruktur og vedlikehold av vei, bane og havner og ved å ruste opp offentlige bygninger som skoler, sjukehjem og kirker. Vi må bygge produksjonsarbeidsplasser med lange verdikjeder og foredling av våre enorme naturressurser. Vi må satse på fornybar energi, eksempelvis havvindmøller, jordvarmeteknologi og bygging av kjemifabrikker basert på tømmer, slik at vi kan få biodrivstoff på den måten. Vi må satse på frivillige organisasjoner som knytter sterke fellesskap i lokalsamfunnene, og utdanning i produksjonsyrker med bred kunnskap. Senterpartiet står som en grunnfestet tilhenger av privat eiendomsrett til bolig og produksjonsmidler. Men denne eiendomsretten er nøye koblet til plikter og fordelt blant folk slik at de mange, og ikke de få, skal eie bolig og produksjonsmidler. Dette er en viktig stolpe i den kursen som nå må stakes ut for å få et næringsliv basert på større egenkapital og sunnere og tryggere regnskapsregler. Næringslivsbeskatningen må også fremme dette. Personbeskatningen må i enda sterkere grad bygge på skatteevneprinsippet. Det gir rettferdighet og oppslutning blant nesten alle. Samtidig må skattereglene knyttet til formue og arv detaljutformes slik at produksjonsmidler i næringslivet, som privatpersoner eier helt eller gjennom en aksjepost, beskattes ut fra produksjonsmiddelets evne til å gi arbeidsfri inntekt i en svært turbulent økonomisk situasjon. I dagens situasjon er svært mye endret, derfor må det detaljerte regelverket for beregning av formue og arveavgift ta hensyn til det faktum, slik at soliditeten i næringslivet ivaretas. Senterpartiet er tilhenger av en markedsøkonomi hvor tilbud og etterspørsel har en sentral rolle. Derfor må vi få en grundig gjennomgang av markedsøkonomiens virkemåte. Uten bedre konkurranseregler vil markedsøkonomien fortsette å avle monopoler og spekulasjon. Spissformulert er sunn konkurranse i vår markedsøkonomi et statsprodukt. Det er denne nøkterne livsfilosofien, basert på en fellesskapstenkning, som i framtida kan gi trygghet for hjem og arbeid. Regjeringas styrking av Husbanken og bostøtteordninga er et bidrag til dem som nå trenger trygghet for bolig. Familier og enkeltpersoner som nå er urolige, må stole på egen sunn fornuft når de skal foreta valg i privatøkonomien, og folk må sette tæring etter næring. Myndighetene skal så sørge for at folk kan gjøre sin plikt og kreve sin rett. Nå trengs en aktiv stat med et politisk lederskap som ser behovet for en ny politisk kurs – bort fra de teoretiske markedseksperimentene og mot en kraftfull satsing på en praktisk blandingsøkonomi.