Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2012-05-07:
I innstillingen framgår det at hele komiteen, med unntak av forslagsstiller, innstiller på å vedlegge dette forslaget protokollen. Jeg skal som saksordfører knytte noen få merknader til de problemstillinger som er reist i saken. Det å avvikle eller ta sikte på å avvikle beskatningen av fri mobiltelefonbruk reiser flere spørsmål. For det første, og det er det viktigste spørsmålet: Flertallet, slik jeg forstår det, mener helt klart at den naturalytelsen som ligger i det å kunne ha fri mobiltelefon og andre kommunikasjonsmuligheter, er helt på linje med andre typer naturalytelser man kan oppebære, enten som arbeidstaker eller i andre sammenhenger, og som helt naturlig, ut fra det norske skattesystemet, blir beskattet som naturalytelse, uavhengig av om arbeidsgiver skulle dekke kostnadene eller ha minimale kostnader etter hvert, fordi han f.eks. oppnår stordriftfordeler eller rabatter som gjør at det faktisk blir en billigere finansiering totalt sett. Likevel er det fullt og helt en naturalytelse som skattytere mottar, og som helt naturlig frambringes for beskatning. Det er dessuten slik – og det er også anført fra Finansdepartementet i brevvekslingen i forbindelse med saksforberedelsene – at mange av de hensyn som ligger bak beskatningen av slike naturalytelser, selvfølgelig er basert på et likhetshensyn, ved at de som oppebærer disse fordelene, i motsetning til dem som ikke gjør det, faktisk må tåle at de blir gjenstand for beskatning. Dessuten vet vi at når det gjelder disse ytelsene og naturalytelsene som skattytere mottar, varierer det i en viss grad hvor stor økonomisk fordel dette faktisk er. Prisene svinger. I det siste har vi opplevd at det blir billigere – ja, i mange henseende – men det er også slik at mye av den økte bruken av kommunikasjon, både som arbeidstaker og privat, bidrar til at man i større grad drar nytte av en slik ytelse, ved at man ikke bare får billigere tjenester, men at man også bruker dette mer – både når det gjelder mobiltelefoni og annen type kommunikasjon – og som taler for at man fortsatt skal opprettholde beskatning, slik dagens system legger opp til. Det andre forholdet er spørsmålet om hvordan man gjør dette. Der vil jeg i hvert fall fra Arbeiderpartiets side påpeke og understreke veldig sterkt at denne form for sjablongbeskatning så langt har vist seg å være en veldig stor fordel. Det sparer byråkrati for arbeidsgivere og ikke minst for dem som mottar denne type fordeler, å ha en slik sjablong. Det er min oppfatning at den type sjablong som vi har innenfor mobiltelefonibruk og telekommunikasjon, faktisk er en stor fordel. Den er enkel å håndheve og danner få muligheter for omgåelse. Så er jeg også glad for at Finansdepartementet – løpende selvfølgelig – foretar vurderinger av hvor beløpsgrensene skal settes. Det er helt naturlig at man gjør det og ser hvordan dette utvikler seg. Jeg har den tiltro til Finansdepartementet og regjeringen at man i dette arbeidet bruker de naturlige budsjettrunder for å se om det er grunnlag for å endre beløpsgrenser – og hvordan avgrensningene faktisk skjer. Jeg minner også om at i den grad man skal sikte seg inn mot en total avvikling av beskatning av fri mobiltelefon, har det et betydelig proveny, noe som ville gjort det vanskelig å gjøre et slikt grep nærmest over natten eller i revidert nasjonalbudsjett. Det er etter mitt skjønn også vanskelig å gjøre det for neste års budsjett, all den tid dette er nyttige kroner for det offentlige å ha med seg, slik det er med de inntekter man har når det gjelder skatt. Det er i stor grad grunnen til at vi mener dette forslaget skal behandles slik flertallet innstiller på.