Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Arbeiderpartiet vil understreke at gode offentlige velferdstilbud gir den enkelte grunnleggende trygghet og er en forutsetning for at alle skal ha like muligheter til å utvikle sine evner. Tilbudet av tjenester skal være basert på brukernes behov, være av god kvalitet og ha rom for individuelle tilpasninger. Vi mener også at innholdet og kvaliteten i tjenestene må være bestemmende for valg av organisering og virkemidler. Vi deler ikke Regjeringens sterke tro på utskillelse og privatisering av offentlig virksomhet som virkemiddel for å oppnå bedre fellesskapsløsninger. Troen på konkurranse og privatisering blir en slags ideologi – noe som blir viktigere enn alt annet. Utskillelse av egne resultatenheter kan svekke kompetansen i forvaltningen. Derimot vil vi understreke betydningen av politisk styring av offentlig virksomhet. Arbeiderpartiet vil advare mot en utvikling hvor viktige samfunnsoppgaver skilles ut, og hvor vitale avgjørelser overlates til styrer uten ansvar for en helhetlig utvikling av samfunnet. Fristilling og desentralisering kan også føre til dyrere tjenester for brukerne, og til mer administrasjon og byråkrati. Det er f.eks. betydelige kostnader forbundet med innføring av internfaktureringssystemer. Dette må likevel ikke forenkles til å bli en debatt for og mot konkurranse. Konkurranse kan benyttes som virkemiddel for å nå politiske mål. Jeg vil imidlertid understreke at hensynet til fellesskapsløsningene må gå foran når disse kommer i konflikt med konkurransereglene. Arbeiderpartiet vil understreke at de offentlige tjenestene skal være gode og effektive. Offentlige servicekontorer, serviceerklæringer, skjemaforenkling, døgnåpen forvaltning og samordning av regelverk og tjenester er gode eksempler på modernisering av offentlig sektor. For å sikre gode tilbud og effektiv utnyttelse av ressursene må også offentlig sektor utvikles og fornyes. Dette krever samordning på tvers av departementene, en samordning Moderniseringsdepartementet kan stå for. Arbeiderpartiet er opptatt av at modernisering og fornyelse skal skje i tett – tett – samarbeid med de ansatte. Gode endringsprosesser er avhengig av et samarbeid mellom alle som deltar. Jeg mener Regjeringen legger opp til det motsatte ved å svekke ordninger som stillingsvernet i tjenestemannsloven og ved endringer i vart- og ventelønnsordningen. Jeg vil understreke at det er en sammenheng mellom det at en tjenestemann skal utføre sine lovpålagte oppgaver på en uhildet måte, og stillingsvernet. Det må settes spørsmålstegn ved påstanden om at forskjellen mellom arbeidsmiljøloven og tjenestemannsloven fører til liten mobilitet mellom offentlig og privat sektor, og ved hvorvidt dette er et problem. Behov, kompetanse og lønns- og arbeidsforhold styrer i utgangspunktet dette. Dette gir seg bl.a. utslag i krav om bestemt kompetanse under ansettelse av tjenestemenn, krav som kan være annerledes i det private. En svekkelse av de ansattes rettigheter kan bidra til det motsatte. I den utstrekning det er behov for å modernisere tjenestemannsloven, må det settes ned et partssammensatt utvalg for å vurdere eventuelle endringer i ordningene for de statsansatte. Jeg ønsker å understreke behovet for et velfungerende arbeidsliv, som kjennetegnes av balanse mellom tilbud og etterspørsel av arbeidskraft, høy yrkesdeltakelse, plass til alle, sikkerhet og trygge arbeidsforhold. Det er derfor av avgjørende betydning at Avtalen om et inkluderende arbeidsliv, IA, følges opp i staten. Når det gjelder tilsynet med offentlige tjenester, vil jeg vise til at fylkesmannsembetene er blitt tilført mange nye oppgaver de siste årene. Til tross for dette er bevilgningene for 2005 under nivået i 2003. Det er derfor grunn til å stille spørsmål ved om tilsynsoppgavene blir godt nok ivaretatt. Dette er oppgaver som ivaretar den enkeltes rettssikkerhet, og som derfor er viktige i et demokratisk samfunn. Spesielt er tilsynet med barnevernet viktig. Det er av avgjørende betydning for barna som er i en slik situasjon, at kvaliteten på tilbudet er godt nok. Det er derfor viktig at tilsynet fungerer slik at feil og mangler ved tilbud følges opp. Vi foretar en omprioritering av penger fra Konkurransetilsynet, som har fått en kraftig økning i budsjettforslaget, til fylkesmannsembetene. Hensikten er bl.a. å bidra til et bedre tilsyn med barnevernet. Det er avgjørende av hensyn til barna at vi har et velfungerende barne- og ungdomsvern. Jeg synes det er bekymringsfullt når vi hører at antall henvendelser til barnevernet øker. Dette sier mye om samfunnsutviklingen. Det er viktig at disse barna raskt får hjelp. For en tid siden hadde jeg en interpellasjon om barnevernet. I den forbindelse sa statsråd Laila Dåvøy at vi ikke har såkalte mappebarn, dvs. saker som venter på utredning. Jeg vil understreke betydningen av at vi ikke må få slike køer igjen noensinne. Det er grunn til å minne om at vi snakker om enkeltpersoner som trenger hjelp. Arbeiderpartiet mener at det må legges til rette for gode oppvekst- og levekår for barn og ungdom. For barnefamiliene er det spesielt viktig å ha forutsigbare og trygge økonomiske rammer. Arbeidsledighet bidrar til det motsatte og kan føre til økonomiske og sosiale problemer, som igjen rammer barna. Arbeid til alle er derfor avgjørende for den enkeltes økonomiske trygghet og for å hindre sosiale forskjeller. Velferdssamfunnet skal ikke være for de få, men for absolutt alle. Jeg mener at Regjeringen ikke har gjort nok i kampen mot nyfattigdom, og at statsbudsjettet for 2005 skaper større skiller i det norske samfunnet. Det må satses mer, ikke mindre, for å få folk i arbeid. Det er faktisk noe i det gamle ordtaket «Når krybba er tom, bites hestene». Vold i hjemmet er ikke en privatsak, men et samfunnsproblem. Bare den som har vært utsatt for vold, vet hvilken fornedrelse det er. De som utsettes for vold, trenger kvalifisert hjelp straks. Når volden skjer i hjemmet, må det finnes et tilbud som ivaretar den som er utsatt for volden, og ikke minst barna, som alltid er den uskyldige part. Et flertall i komiteen har fattet vedtak om en statlig finansiering av krisesentrene på 80 pst. og 20 pst. fra kommunene. Til krisesentrene kommer oftest de kvinnene som har opplevd vold eller voldtekt i hjemmet. Det er viktig at staten har et tilbud til voldtatte, enten det er ved et voldtektsmottak eller annen ordning ved legevakt eller sykehusavdeling. Det er viktig at et godt kvalifisert hjelpetilbud til voldtektsutsatte er lett tilgjengelig og sikrer voldtektsofre et likeverdig tilbud over hele landet. Når det gjelder krisetiltak, vet vi at mange krisesentre sliter økonomisk. Det er derfor viktig å sikre disse stor nok offentlig finansiering. Jeg er derfor glad for at en ny finansieringsordning for krisesentrene er vedtatt i Stortinget. Dette vil sikre det viktige tilbudet sentrene gir til kvinner og barn i svært vanskelige situasjoner. Nå er neste utfordring å sikre incestsentrene økonomisk stabilitet og økonomisk mulighet til å heve kompetansen til dem som arbeider der. Jeg er redd incest har eksistert i århundrer, men nå er dette problemet satt på den politiske dagsordenen, og det er opp til oss politikere å sikre driften av dette viktige krisetiltaket. De fleste barn vokser opp i trygghet i Norge, og det er vi selvsagt glad for. Men vi må ikke bli så storfornøyd med oss selv at vi glemmer dem som ikke har det bra. Da må vi kunne greie å se utover vårt eget land og tenke på alle dem som kommer hit som asylsøkere, uten mor og far. De mindreårige asylsøkerne trenger mer enn noen å bli tatt hånd om av et kvalifisert barnevern for å få hjelp til å bearbeide traumer, angst og ensomhet. I denne søte juletid, som det heter, bør vi ha rom for omsorg for dem som trenger en voksen og trygg hånd å holde i.