Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-10:
Vi har i høst sett en fornyet interesse for nærings- og industripolitikken, og det synes jeg er viktig og positivt. Riktignok har den fornyede interessen et visst utgangspunkt i at norsk industri sliter, og at norsk næringsliv føler på at både rentepolitikk og kronekurs er et problem for mange av virksomhetene, særlig de eksportrettede virksomhetene. Derfor er det viktig og nødvendig at den problemstillingen adresseres. Den kan også da adresseres på litt ulike vis. Jeg vil i den sammenheng vise til finansdebatten, der ikke bare spørsmålet om en stram finanspolitikk, men også spørsmålet om hvilken type pengepolitikk man skal føre i dette landet i tiden framover, var viktige temaer. Jeg har lyst til å understreke i forbindelse med dagens debatt at det ikke først og fremst er den offentlige velferden som tynger Norge i dag. Hvis det er noe som merkes i forhold til rente og skadevirkning i dagens Norge, er det faktisk det private forbruket. Det private forbruket ligger an til å øke sterkt i tiden som kommer. For neste år er det beregnet at det offentlige forbruket skal øke med 0,5 pst., mens det private forbruket skal øke med 3,5 pst. Da synes jeg det blir litt merkverdig når ikke minst Høyres talsmann her har en så sterk slagside i forhold til det han kaller offentlig sektor og offentlig forbruk, som jo egentlig er skolene, barnehagene, eldreomsorgen og omsorgen for de pleietrengende. Han vet at det ikke er det offentlige forbruket som kommer til å vokse i tiden framover i Norge med denne regjeringens politikk. Det er det private forbruket. Ikke nok med at man har en stram politikk i forhold til offentlig velferd, men man pøser også det lille man får til av skattelette, utover det private forbruket, i stedet for å målrette det inn mot norsk industri og norsk næringsliv, som kan ha behov for skattelette i den situasjonen de er i. Det skal jeg komme litt tilbake til. Jeg tror at Norge i likhet med verden omkring oss, er på veg inn i en vanskeligere økonomisk periode. Vi ser at verden omkring oss allerede er preget av det. Det er nok å se på utviklingen i Japan og utviklingen i USA, som alle en rekke ganger har trodd skulle snu, men der man stadig har vært nødt til å foreta nye rentekutt for å bremse på en vanskelig utvikling. Vi ser det også nå i EU-landene. Jeg tror Norge må forberede seg på hvordan også vi bør møte en slik situasjon. Da holder det ikke bare å håpe på at renten nå skal settes ned i forhold til det budsjettet man har framlagt. Det hjelper heller ikke å håpe på at sentralbanksjefen snart skal se fornuften i å kunne ha en redusert kronekurs i forhold til i dag. Da er det nødvendig for Norge å ha en aktiv næringspolitisk strategi, som utnytter de fortrinnene og de mulighetene vi har i Norge i næringsmessig sammenheng, og som gjør oss sterkere i forhold til den vanskelige tiden vi kan stå foran. Mitt største ankepunkt mot Regjeringens budsjett er at det er en påfallende mangel på næringspolitisk strategi. Det er preget av det jeg vil kalle kortsiktig budsjettpolitikk, der en har prøvd å få endene til å møtes i et stramt budsjett, men ikke en langsiktig næringspolitikk. Jeg mener det må føres en langsiktig og målrettet næringspolitikk i forhold til distriktene, i forhold til å kunne opprettholde arbeidsplasser, i forhold til forskning og utvikling og i forhold til å satse videre på det vi er best på. Men skal vi satse videre på det vi er best på, holder det ikke bare å si at vi skal være næringsnøytrale. Det er ikke det riktige begrepet, det riktige da er at vi må gjøre det som de gjorde i en del andre land for noen år siden: satse målrettet på noen næringer. Hvorfor lyktes Finland med Nokia? Jo, fordi de, i en vanskelig periode for finsk økonomi, valgte å satse massivt på det de hadde tro på, på det i det finske næringslivet som kunne bli best. Vi har noen områder i Norge også der vi kan bli om ikke best, så i alle fall blant de beste. Men dessverre er det slik at den norske stat, som får store inntekter fra enkelte av disse næringene, er mindre og mindre villig til å satse offentlige midler på den type tiltak i næringsmessig sammenheng. Det synes jeg er beklagelig, for jeg tror at det vil være viktig, ikke minst i forhold til den vanskelig tiden vi står foran. Og når representanter for denne regjeringen unisont sier at de har hørt fornøyde talsmenn, må jeg spørre: Er de fornøyd de som er opptatt av SND? Er de fornøyd de som er opptatt av reiseliv? Er de fornøyd de som er opptatt av skogindustrien? Og er de som er opptatt av fiskerinæringens utvikling, fornøyd med budsjettforslaget? Jeg har sett det motsatte, og jeg tror at det må en helt annen type målrettet satsing til når det gjelder offentlig tilskudd, men også når det gjelder skattelette. Eventuell skattelette bør knyttes direkte opp imot formuesbeskatning og arveavgift – den type ting som gjør det lettere å drive bedrifter her i landet. Jeg vil på vegne av Senterpartiet ta opp forslagene 22, 23 og 24.