trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-06-20:
Som jeg har redegjort for, er jeg uenig i beskrivelsen av at dette ikke skulle være prioritert, men arbeidet tok lengre tid enn vi hadde forutsatt. Jeg forklarte både i den lukkede høringa, i den åpne høringa og ikke minst i den lukkede debatten i går at noen av de faktorene som har bidratt til at dette har tatt lang tid, er at det mellom høsten 2005 og 2012 ikke ble meldt inn ett eneste nøkkelobjekt. Det betyr at da arbeidet skulle tas opp igjen i 2012, måtte man begynne nesten forfra. Da var det sånn at mange av de organisasjonsleddene i Forsvaret som tidligere hadde hatt ansvaret for dette, ikke lenger eksisterte på grunn av endringer i Forsvaret. Mye av kompetansen var borte, og veldige mange av dem som nå kunne gjøre jobben, var i krevende utenlandsoperasjoner. På toppen av det måtte man samtidig gjennomføre endringer i planverket for forsvaret av Norge fordi den sikkerhetspolitiske situasjonen endret seg. Da valgte man å gå løs på de militære nøkkelobjektene først, de som var viktige for Forsvaret og forsvarsevnen, og så har man oppdatert med de sivile over tid. Dette er et stort og krevende arbeid, men det er grunner til, som jeg har forklart, hvorfor det ikke var kommet langt nok på det tidspunktet.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-06-20:
Jeg pleier alltid å svare på spørsmål jeg får, og det skal jeg selvfølgelig også gjøre nå. Det er helt åpenbart at det er nødvendig å peke ut sivile nøkkelobjekter, av den årsak at de i denne sammenheng vil ha avgjørende betydning for forsvarsevnen. Det er nettopp derfor Forsvaret gjør dette – og i nært samarbeid med sivile myndigheter. Det er også derfor antallet sivile nøkkelobjekter har økt såpass mye fra revisjonen i 2016 og fram til nå. På det andre spørsmålet, om å sette HV i stand til å sikre, har både forsvarssjefen og jeg svart på det i alle fora vi har blitt spurt. Vi mener at selv om ikke alle formelle krav er oppfylt, så har HV og politiet evne til sikring. Om det vil kreve flere HV-styrker? Vel, ut fra de vurderingene og beregningene som er gjort, både i det fagmilitære rådet fra forsvarssjefen, i statusrapporten for landmaktutredningen, som kom i går, og i langtidsplanen, er det lagt til grunn at det antallet HV-styrker vi nå har, er tilstrekkelig.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-06-20:
Dette spørsmålet har jeg svart Abid Q. Raja på i absolutt alle sammenhenger. Jeg vet ikke om det er fordi han ikke ønsker å få svaret, eller om det er andre årsaker, men jeg har beskrevet at det er både helheten i dokumentet og at det kan være enkeltord eller enkeltopplysninger som er gradert. Det er også spørsmål om presisjonsnivå på å peke i retning av potensielle svakheter, og det er nivåbeskrivelser av status. Dette er akkurat samme framgangsmåte som vi samarbeidet med Riksrevisjonen om når det gjaldt det ugraderte sammendraget av rapporten om fregattenes operative evne. Da hadde vi et godt samarbeid med Riksrevisjonen som gjorde at dette var mulig å få gjennomført på en god måte, men vi tar til etterretning at Riksrevisjonen likevel ikke ønsket å ha det møtet vi hadde berammet for å diskutere nettopp dette. Det viktige er å understreke at på bakgrunn av både det sammendraget Riksrevisjonen foreslo, og det sammendraget vi ønsket å bidra til ble offentlig, hadde det ikke vært mulig for meg eller justisministeren å gi de opplysningene som vi kunne gi i lukket høring og lukket debatt. De er og blir gradert på bakgrunn av den hele rapporten, som ingen har foreslått å avgradere.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-06-20:
Jeg har ikke avvist hovedkonklusjonen til Riksrevisjonen om at arbeidet ikke var prioritert høyt nok, jeg har bare sagt at det var prioritert arbeid, men vi hadde ikke kommet langt nok, vi hadde ikke kommet så langt som vi skulle ønske, fram til 2015. Det bærer også Riksrevisjonens rapport preg av. Arbeidet var mer komplekst enn man så for seg. Det var mer tidkrevende, og det var mer kostnadskrevende. Det mener jeg at de tallene jeg har vist til når det gjelder f.eks. grunnsikring av skjermingsverdige objekter, viser på en veldig god måte. Det er derfor vi har satt av så mye penger som vi har, også framover for å bedre den fysiske sikringen i tillegg til det vi ellers gjør for å bidra til å bedre beredskapen. Det betyr at der det var prioritet før, ser vi at vi på enkelte områder må intensivere innsatsen. Vi har også sagt veldig tydelig i de rundene vi har hatt i Stortinget, at vi legger denne rapporten fra Riksrevisjonen til grunn for vårt videre forbedringsarbeid. For vi kommer aldri til å komme helt i mål, og vi kommer til å måtte gjøre endringer underveis, kanskje basert på at trusselsituasjonen endrer seg på en måte som gjør at langt flere objekter må sikres, eller at de må sikres på en annen måte.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-06-20:
Det er for så vidt mange ting man kunne kvittert ut her, men jeg skal i denne sammenheng nøye meg med to. Flere har vært inne på at Riksrevisjonen og kontrollkomiteen ikke ser at verken justis- og beredskapsministeren eller jeg har gitt noen såkalt fullgode forklaringer på hvorfor dette ble sånn. Vi har begge gitt våre forklaringer på dette, både i lukkede og åpne høringer og i svar til komiteen. Men situasjonen er altså den at Riksrevisjonen ikke ba oss om å redegjøre for dette. Riksrevisjonen ba oss kun redegjøre for hvordan vi ville følge opp funnene og anbefalingene, og eventuelt gi beskjed dersom det var noe vi var uenig i. Og det var det vi begge prioriterte å gjøre. Så noen ord om Heimevernet, siden det har vært et tilbakevendende tema her. Jeg syns det er interessant, all den tid vi nå er i en fase hvor den operative evnen søkes styrket i hele Forsvaret, også i Heimevernet. Det første denne regjeringa gjorde, i tilleggsproposisjonen til budsjettet for 2014, var å styrke Heimevernet slik at innsatsstyrkene kunne trene mer. Allerede i 2014 nådde vi øvingsmålet for områdestrukturen, som skulle vært nådd i 2016. Vi gjør store investeringer i feltvogner, nye våpen, mer øving og trening og har et driftsbudsjett som altså øker med 16 pst. for 2017. Og det kommer etter mange år med utilstrekkelig finansiering. Da Senterpartiet satt i regjering, ble HVs budsjetter kuttet med til sammen 300 mill. kr. Det var ikke en finansiering av den strukturen som var vedtatt. Og jeg syns det er interessant å legge merke til at i 2009 øvde ingen deler av områdestrukturen i Heimevernet – ingen. Det er noe som også har vært berørt i høringen. Jeg mener at de tingene vi har gjort, bl.a. ved å styrke budsjettet, både i 2015, i 2016 og nå, i 2017, og for så vidt i 2014, ved å legge til rette for beredskapsøvelser, både i Heimevernet og mellom Heimevernet og Hæren, ved å styrke HV i Troms og Finnmark fordi vi mener at de har viktige oppgaver – alt dette – bidrar til å styrke Heimevernet, men det bidrar også til å styrke samfunnets samlede beredskap. Det er vi opptatt av, og derfor har vi gjort disse prioriteringene. Størrelsen på Heimevernet har vært omtrent stabil. Den reelle oppfyllingsgraden har vært omtrent stabil i veldig mange år, omtrent på det nivået den er nå – det til tross for at antall objekter for så vidt har gått opp og ned. Men evnen til å sikre dem sammen med politiet er allikevel til stede. Så tror jeg det er viktig, helt avslutningsvis, å skille mellom to ting: Det er ikke primært Heimevernet som skal sikre sivile objekter. Det er det politiet som skal gjøre, og det er det grunnsikringstiltak som skal gjøre. Forsvaret bistår politiet der politiet ber om det, og vi har ansvaret for nøkkelobjektene og sikring av dem. Derfor mener jeg det ikke er riktig å si at man skal sikre de sivile samfunnsmessige objektene med mer folk fra HV. Det er i så fall fordi politiet ber om bistand, eller fordi Forsvaret skal sikre nøkkelobjekter.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-06-20:
Jeg har ikke noe ønske om å forlenge debatten, men det som har blitt en klassiker gjennom de rundene vi har hatt, med høringer og debatter, er at komiteens leder tillegger både meg og andre meninger vi ikke har, eller ting jeg aldri har sagt. Jeg har ikke på noe tidspunkt, i denne debatten eller i de andre rundene vi har hatt, gitt uttrykk for noe annet enn at jeg tar Riksrevisjonens funn alvorlig, legger dem til grunn som viktige for det videre forbedringsarbeidet, og jeg har også utfyllende redegjort i ulike sammenhenger for hvilke forbedringstiltak som er iverksatt, hvorfor det ikke var iverksatt nok på et tidlig nok tidspunkt. Jeg syns det er uredelig at komiteens leder på slutten av debatten prøver å legge til grunn at jeg eller andre ikke skulle ha tatt dette alvorlig. Det er ingenting som har framkommet i denne debatten, det er ingenting som har framkommet i den lukkede debatten eller i de åpne eller lukkede høringene, som skulle tilsi at dette ansvaret ikke tas, eller at denne kritikken ikke tas alvorlig. Innledningsvis var komiteens leder inne på det han mente var en bemerkelsesverdig situasjon, der han mente å vite at Høyre og Fremskrittspartiet var enig med forsvarssjefen, men ikke med egen statsråd. Det er heller ikke riktig. Forsvarssjefen ga uttrykk for under høringene at han stilte seg bak Riksrevisjonens funn og hovedkonklusjoner, men han stilte spørsmål ved én konklusjon, nemlig den som flere har vært inne på her i dag, om at verken politiet eller Forsvaret, sammen eller hver for seg, ville være i stand til å sikre objekter. Jeg har gitt uttrykk for akkurat det samme, at jeg stiller meg fullt og helt bak de funnene Riksrevisjonen har gjort, men jeg har samtidig, som komitélederen selv siterte i sitt åpningsinnlegg, vært opptatt av å understreke at vi likevel har evne til sikring. Derfor mener jeg det ikke er grunnlag for, som komiteens leder var inne på i sitt siste innlegg, å mene at jeg eller andre ikke skulle ta ansvaret eller ikke se alvoret – tvert imot. Jeg vil avslutningsvis få lov til å svare ut igjen spørsmål fra Lundteigen om Heimevernet og størrelse. Nåværende forsvarspolitisk rådgiver og Senterparti-medlem, tidligere forsvarssjef Harald Sunde, foreslo i sin tid en sterkt redusert heimevernsstruktur, med 27 000 soldater i områdestrukturen og 3 000 i innsatsstyrkene. Da han i et intervju med Aftenposten 17. juni i år ble spurt om hvorfor han foreslo et heimevern som var så pass redusert – han foreslo faktisk også å legge ned en tredjedel av Hæren – var svaret: «Den altoverskyggende, styrende forutsetningen var den økonomiske begrensningen.» Det betyr jo at den forrige regjeringa, som jeg var inne på i mitt forrige innlegg, ikke finansierte verken Heimevernet eller Forsvaret nok til at man kunne opprettholde den strukturen som Senterpartiet åpenbart mente var riktig.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-06-20:
Komiteens leder gjør det en gang til når han sier at det er bra at jeg i mitt siste innlegg nå understreker at jeg tar dette alvorlig. Jeg har understreket det hele veien – fra den første høringen, gjennom lukket høring, gjennom debatter i Stortinget og gjennom offentlig omtale om saken. Dette er ikke noe som har dukket opp i dag, dette er noe vi har tatt alvorlig hele veien, og jeg har gitt utfyllende begrunnelser for hvorfor arbeidet tok mer tid enn forventet. Det er også sånn at jeg i den åpne høringen svarte på spørsmålet om den kritikken som da hadde kommet om ikke å gi såkalt fyllestgjørende svar. Den gang åpnet komiteens leder høringen med å si at han gjerne ville ha min kommentar til at Riksrevisjonen ikke aksepterte mine svar. Han kalte det «nærmest rikshistorisk», uten at jeg helt vet hva som ligger i det begrepet. Poenget er bare at Riksrevisjonen aldri har uttalt at de ikke har akseptert svarene. Og hvorfor skulle de det? De ber to statsråder svare på hva som gjøres nå, og eventuelt om man er enig eller uenig. Både tidligere justisminister og jeg kunne sikkert utfylt brevene våre enda mer, men vi har altså utfylt det bildet gjennom de høringene som har vært, og gitt forklaringer ut fra det. Så til Heimevernet: Hvis vi skulle diskutere i detalj Heimevernets oppgaver og størrelse knyttet til objektsikring, kunne vi uansett ikke gjort det i en åpen sal, for det ville vært så sterkt knyttet til graderte opplysninger om enkeltobjekter, om størrelser, om geografisk plassering osv., at det måtte vi uansett gjort lukket. Det har ingenting å gjøre med spørsmålet om det ytterligere ugraderte sammendraget. Men dette er jo diskusjoner vi både tar og gjerne tar framover, og landmaktutredningen skal jo i tillegg til det som allerede ligger i langtidsplanen, komme med anbefalinger som regjeringa legger fram for Stortinget i høst. Til slutt klarer jeg ikke å dy meg for en ørliten kommentar. Når Marit Arnstad sier at når Høyre bruker en tidligere forsvarssjef mot Senterpartiet, er det «ikke mye krutt igjen», lurer jeg på hvem som bruker en tidligere forsvarssjef. Det er jo Senterpartiet som bruker en tidligere forsvarssjef for å angripe regjeringa. Da er jo ikke annet å vente enn at både Forsvaret, pressen og politikerne husker hva den forsvarssjefen gjorde og foreslo da han var forsvarssjef. Og det er jo heller ikke annet å forvente enn at en regjering som blir angrepet av en tidligere forsvarssjef, også må stå til rette for det han den gangen sa. Og ikke bare det; den forrige regjeringa må jo også stå til rette for at denne tidligere forsvarssjefen mente at de økonomiske rammene åpenbart var altfor stramme til å kunne gi et godt nok forsvar.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-06-20:
Jeg åpnet alle mine innlegg i høringene med det jeg også åpnet med i dag. La meg gjenta et hovedpoeng fra høringene: Jeg ser alvorlig på de svakheter innen objektsikring som er påpekt av Riksrevisjonen. Riksrevisjonens hovedfunn har vært og vil være svært viktig i det videre forbedringsarbeidet. Jeg tror ikke det går an å si stort klarere at man legger Riksrevisjonens funn til grunn for det arbeidet som har blitt gjort, og det arbeidet som skal gjøres, med objektsikring. Det har vært med på å vise det alvoret regjeringa legger bak den kritikken som har kommet. Så har vi også vært opptatt av å legge fram for Stortinget de tiltakene som er iverksatt for å bedre situasjonen. Jeg har også vært veldig tydelig på at selv om vi hadde prioritet på objektsikringsarbeidet, gikk det ikke raskt nok. Særlig var det noen komponenter som bidro til det. Det ene var at man måtte begynne utpeking av nøkkelobjektene nærmest på nytt, fordi det ikke ble utpekt noen nøkkelobjekter mellom november 2005 og 2012. Det ble revisjoner og endringer i nøkkelpunktdirektiv, det ble revisjoner og endringer i instruksarbeid, og det var viktig, fordi man også gjorde endringer i hva som skulle anses å være nøkkelobjekter. Arbeidet med utpeking av de militære, men særlig også av de sivile, inntraff samtidig med at Forsvaret skulle gjøre store revideringer i planverket for forsvaret av Norge, som også er viktig. Mye av kompetansen var enten borte fra organisasjonen eller var på krevende utenlandsoppdrag, og som flere har vært inne på her: Innmelding og sikring etter forskriften fra 2010 var ikke i henhold til fristene. Dette er ikke for på noen måte å ta vekk kritikken. Tvert imot, det er bare for å gi det komiteen og Stortinget har vært inne på noen ganger – en fyllestgjørende forklaring på hvorfor det kom senere i gang og tok mer tid enn man hadde forutsett. I tillegg var dette, som sagt, både et kostnadskrevende og ressurskrevende arbeid, der jeg tror i mange tilfeller særlig kostnadene ble undervurdert tidlig i dette løpet. Så til hvilken landmakt vi ønsker. Det er det regjeringa nå driver et stort utredningsarbeid om. Landmaktutredningen la fram sin statusrapport i går. Den gir et veldig godt grunnlag for diskusjon om dette. Det betyr at Stortinget – når proposisjonen kommer hit til høsten – vil ha et godt faglig grunnlag for diskusjonen. Samtidig vil jeg understreke at Forsvarets bistand til politiet når det gjelder sikring av samfunnet, strekker seg utover HV, og det er viktig at vi også har andre kapasiteter for å kunne bistå – både i det daglige og med den generelle samfunnssikkerheten.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-06-20:
Hva forsvarssjefen og sjef FLO hadde som bakgrunn for sine svar i høringen, skal ikke jeg spekulere i, annet enn at både Riksrevisjonen og komiteen også legger til grunn at selve salget, altså den siste delen av det, ble betegnet som «grønt», at regelverket var fulgt, og at dokumentasjonen var i orden. Det er det jeg også har lagt vekt på i min kommunikasjon rundt det, samtidig som jeg har vært veldig tydelig på at det tidligere i prosessen har vært utfordringer både med å få avhendet flyene og med sporbarhet og dokumentasjon, og det har også vært utfordringer knyttet til regelverk. Det er årsaken til at vi har gjennomført alle forbedringstiltakene. Det har vært helt nødvendig, for dette er et felt hvor det må være notoritet i beslutningsprosessene, og det er noe vi vektlegger veldig sterkt i de prosessene som etter hvert vil komme når det gjelder avhending av ytterligere materiell.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-06-20:
Jeg har full tillit til mitt eget departement. Hadde jeg ikke hatt det, hadde selvfølgelig ikke de personene som nå sitter i sine stillinger, sittet der. Samtidig mener jeg det er viktig å understreke, som jeg også gjorde i forbindelse med høringene om de tidligere marinefartøyene, at mye av årsaken til at det har vært vanskelig å få ut informasjon som ligger til dels svært mange år tilbake i tid, dels er at en del av dokumentasjonen ikke eksisterer, og dels at Forsvarsdepartementet eller noe annet departement ikke er etterforskningsorgan. Vi var altså avhengig av en del informasjon som vi ikke kunne hente ut med de hjemlene vi har, men det ble til gjengjeld avdekket da Økokrim faktisk gjorde en etterforskning. Det ble en rettssak, og det ble en dom. Det mener jeg er en riktig funksjonsfordeling mellom oss som regjering og domstolene, at de håndterer det som måtte være av eventuelle straffbare saker.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Kjeller er et unikt område. For det første er det Norges eldste flyplass, som ble etablert for 105 år siden, og tar jeg ikke feil, er det en av verdens eldste flyplasser som fortsatt er i bruk. Flyplassen la for 105 år siden grunnlaget for en senere flyfabrikk, som Forsvaret etter hvert overtok. Det la igjen grunnlaget for Forsvarets etablering på Kjeller. Kjeller ble etter hvert en stor base i Luftforsvaret og huset bl.a. i mange år Luftforsvarets Forsyningskommando. Med Forsvaret fulgte etter hvert store forskningsinstitutter, det vi i dag ofte omtaler som Kjeller-miljøet. Vi fikk Forsvarets forskningsinstitutt, vi fikk Institutt for Atomenergi, som nå heter Institutt for energiteknikk, IFE, og etter hvert mange andre svært gode og spennende forskningsinstitutter. Samtidig ligger Kjeller svært sentralt plassert, så å si midt inne i Lillestrøm by, en av Østlandets mest voksende – jeg holdt på å si tettsteder, men da hadde jeg fått juling når jeg kom hjem igjen, så jeg får si en av Østlandets mest voksende byer. Det er klart at dette må vi finne løsninger på når Forsvaret ikke lenger trenger de store arealene. Utfordringen i dag er at F-16 lander og tar av på Kjeller når de skal på verksted der, på AIM Norway, og når det ikke lenger er behov for det i framtida, er det heller ikke behov for de store arealene som den lange rullebanen og tilhørende arealer med sikkerhetssoner og den slags krever. Så vi må bevare fly- og forsvarshistorien – det er jeg helt enig i – men samtidig er det klart at området også må brukes til byutvikling. Vi må både ta vare på historien og ta vare på arbeidsplassene på Kjeller, og vi må sørge for at deler av områdene kan brukes til byutvikling. Og da tror jeg nok kanskje vi prater litt forbi hverandre, for jeg tror de fleste er enig i at vi må finne løsninger innenfor det, men det må være kommunen som reguleringsmyndighet som har ansvaret for det. Når jeg sier at jeg tror vi prater litt forbi hverandre, er nok det kanskje fordi Senterpartiets førstekandidat i Akershus var ute i Romerikes Blad og sa at Akershus Senterparti vil bevare Kjeller flyplass, og den lokale Senterparti-representanten fulgte opp: Vi vil ikke ha boligbygging på Kjeller flyplass. Det tror jeg også var noe av grunnlaget for at et nærmest samstemt politisk miljø i Skedsmo har sendt det brevet de har sendt til Stortinget og orientert om at dette må kommunen ha ansvar for, men selvsagt må staten bidra – både Forsvarsdepartementet og Samferdselsdepartementet.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Jeg tror nok kanskje disputten mellom representantene Navarsete og Raja er litt krassere enn hva det egentlig er behov for. La meg aller først si litt om det som gjelder småflyaktiviteten, eller det som i bransjen kalles GA-virksomhet, General Aviation. Det gjelder altså småflyaktiviteten, hvor mange av flyene hadde sitt tilhold på Fornebu fram til flyplassen ble nedlagt i 1998. Da Fornebu ble nedlagt, måtte de naturlig nok flyttes til andre steder, og som en del av behandlingen av vedtaket om Gardermoen i sin tid, tror jeg til og med Stortinget fattet et vedtak om at det skulle finnes andre alternativer på Østlandet. For å si det som det er: Det har en ikke lyktes med, og kommuner står vel ikke akkurat i kø for å ha en småflyplass hos seg. Så egentlig har vi aldri funnet noen løsning på hvor småflyaktiviteten skal være. Det er én side av saken, som vi nå bør blåse liv i igjen. Derfor er det gledelig det samferdselsministeren skriver, at han skal igangsette et arbeid for det. For det er klart at her må staten også bidra til å finne en løsning for GA-virksomheten og småflyene. Så er det de historiske flyene, og det er en litt annen debatt, men både nye fly og gamle fly trenger rullebane. Det som er lansert som en idé på Kjeller, er at de gamle flyene, de historiske flyene, skal kunne ha tilhold på Kjeller og med kortere rullebane også kunne operere fra Kjeller i en type fly- og forsvarshistorisk miljø. Det er veldig interessante planer, og så vidt jeg skjønner, er også kommunen positivt innstilt til det. Men det er klart at kommunen vil være med – og ikke bare være med, kommunen vil være i førersetet i den prosessen. Kommunen har ansvaret, men staten må bidra, og jeg synes saksordføreren presenterte dette i begynnelsen av debatten på en ypperlig måte. Til slutt: Tidligere var byutvikling ofte det at vi bygde boliger på ett område og satte av plass til næringsutvikling på et annet område. Moderne byutvikling er at vi kombinerer dette. Og der har Kjeller unike muligheter ved at vi kan ta vare på fly- og forsvarshistorie, vi kan ta vare på nærings- og forskningsmiljøer og til og med legge til rette for nye, vi kan legge ut områder for boligutvikling, og vi kan legge ut områder for rekreasjon og annen type virksomhet. Så Kjeller har store muligheter. Det er et veldig spennende område som det vil være viktig for kommunen og for hele regionen å utvikle i årene som kommer.
Sylvi Graham (Høyre), 2017-06-20:
Det er vanskelig å stå i spagat, og jeg noterer meg at Senterpartiet, som vanligvis frir til lokalmiljøene, nå frir til et historisk miljø og slik kommer i en spagat som gjør at det er vanskelig å holde balansen. Man står også i spagat når det gjelder spørsmålet om en småflyplass for en samlet småflytrafikk og en småflyplass for en historisk flysamling. Men jeg er tidligere ordfører. Jeg har ekstremt stor respekt for kommunens planmyndighet og kommunens egen samfunnsutviklingsoppgave, og her snakker vi om planlegging av store arealer i en sentral kommune på Østlandet. Kanskje er det derfor kommunen ikke er så interessant for Senterpartiet i denne sammenhengen. Men i tillegg til det er jeg også tidligere kulturpolitiker og har sittet i og vært leder for kulturutvalget i Oppegård. Derfor er jeg også veldig opptatt av respekten for kulturhistoriske verdier. Jeg synes saksordføreren har redegjort på en ypperlig måte, og jeg synes komiteen har gjort et godt arbeid når det gjelder nettopp å speile behovet for og verdien av de kulturhistoriske verdiene, bygningsmassene, de synlige minnene på gamle Kjeller, som er viktige – uten at man dermed også må stå i den situasjonen at man skal fly dem fra dette som kommer til å bli sentrale boligområder for en masse nye mennesker i kommunen det gjelder. Vi har vedtatt en langtidsplan for Forsvaret. Jeg vet at Senterpartiet ikke var enig i de vedtakene vi gjorde der, men bakgrunnen er blitt redegjort for: Forsvaret har ikke behov for denne rullebanen etter utfasingen av F-16 og Sea King i perioden 2020–2022. Forsvarsministeren har også ypperlig redegjort for det. Jeg er glad for den imøtekommenheten som samferdselsministeren har vist i denne saken. Jeg er overbevist om at vi må – og vi skal og vil – finne en god løsning for det historiske miljøet på Kjeller. Minner kan ligge der, slik representanten fra Venstre også har pekt på. Men det sentrale Østlands-området, som er trangbodd, trenger å få utviklet sine områder. Da må man kunne bevare for å utvikle videre, men det må gå hånd i hånd – og da kan man ikke stå i spagat.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2017-06-20:
Innføring av kvinnelig verneplikt i Norge i denne perioden har gitt Forsvaret mye positiv oppmerksomhet. Det norske forsvaret rekrutterer nå topp motiverte ungdommer fra hele årskullet, og det har vært interessant å se hvordan Forsvaret har snudd seg rundt for å ta imot og utdanne soldater av begge kjønn – fortsatt flest gutter, men stadig flere jenter – som vil tjenestegjøre for fedrelandet, og for dette mener jeg Forsvaret fortjener honnør. I den foreløpige statusrapporten fra Landmaktutredningen, som ble presentert i går, tas det til orde for en reform av verneplikten, slik at soldatutdanningen blir bedre tilpasset et topp moderne forsvar, men dette blir en sak for det nye stortinget. Derimot skal det utgående stortinget i dag behandle forslag til regulering av godtgjøring for utskrevne vernepliktige mannskaper fra 1. juli inneværende år. Komiteen har merket seg at Prop. 139 S for 2016–2017 er historisk, ettersom dette er siste gangen regulering av soldatgodtgjørelsen skjer i egen sak. Heretter – fra 2018 – vil godtgjørelsen fastsettes i den årlige budsjettproposisjonen. Økonomiske ytelser til soldatene er gjennom mange år blitt regulert tilsvarende lønnsoppgjøret for statsansatte. Forsvarsdepartementet har i den foreliggende proposisjonen på vanlig måte lagt til grunn reguleringer i laveste lønnstrinn for voksen, ufaglært arbeidskraft i staten. Komiteen har enstemmig sluttet seg til dette, viser til proposisjonen og har for øvrig ingen merknader. Til slutt: Dette er min siste sak som stortingsrepresentant, og det har vært tolv begivenhetsrike år på Stortinget. Det har vært et privilegium å få representere Troms og bli kjent med så mange gode kolleger her i Stortinget. Stortingsvervet gir også en unik anledning til å lære Norge bedre å kjenne. Takk for samarbeidet til medrepresentanter og til statsrådene vi har samhandlet med i utenriks- og forsvarskomiteen. Takk også til alle Stortingets ansatte, som hver dag legger godt til rette for at vi som representanter skal kunne utføre jobben vår på en best mulig måte.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Det nærmer seg – kanskje – slutten, men vi får se hvor mye vi rekker i løpet av disse treminuttene. Og så får vi heller komme tilbake – også jeg. Det første jeg vil si, er at i den innstillingen som foreligger fra kontroll- og konstitusjonskomiteen, og som vi har arbeidet med siden oktober i fjor – siden oktober i fjor – og hele komiteen har vært engasjert i dette, er det ikke slik som det antydes fra noen av representantene, og spesielt nå fra representanten Werp, at det ikke er en anerkjennelse av og en bekreftelse av at det er gjort vesentlige ting etter at Riksrevisjonens rapport forelå. Det er en betryggelse. Hvis representanten Werp hadde hørt etter det jeg sa, noe han kanskje delvis gjorde i hvert fall, sa jeg akkurat dette i innlegget mitt. Men det er ikke det denne saken handler om. Jeg vil gjøre Werp og andre også oppmerksom på at hans statsminister og de to berørte statsrådene i høringene og her i salen har bekreftet Riksrevisjonens funn. Statsministeren har sagt to ganger – en gang i høring og en gang her i salen – at de var for dårlige fram til 2015. Så det er ikke nødvendig å gjøre et forsøk på å gi meg og den forrige regjeringen skylda og ansvaret for dette. Det synes jeg ikke er politisk hederlig, for å si det rett ut. Det som er den politiske situasjonen, eller skal vi kalle det for en nærmest psykologisk situasjon i denne saken, er at det er et tidsskille ved hendelsene i 2011 for oss alle. Det var jo derfor instruksen kom, for at en nemlig skulle legge et tydelig politisk spor på hvordan dette skulle følges opp. Og så får vi rapporten som sier at det ikke er tilfellet. Da er det selvfølgelig kontroll- og konstitusjonskomiteens ansvar og Stortingets ansvar å følge det opp. Alle forsøk på og antydninger om å gi den forrige regjeringen og Arbeiderpartiet skylda for dette vil jeg ta sterk avstand fra, og jeg synes det er en utidighet i denne politiske debatten å gjøre det. For det må være slik som det ble sagt tidligere, også under henvisning til hva representanten Skutle sa tidlig i debatten her: Nå har denne regjeringen sittet i fire år og gikk til valg på akkurat dette at styringskraften på dette området skulle være meget viktig og sentral, og det var vi alle glad for i og for seg, og da må vi forvente at det kunne bli fulgt opp uten at man forsøker å legge ansvaret over på andre. Jeg kommer tilbake til andre forhold i debatten senere.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Først en ting som jeg ikke vil skal stå uimotsagt: Representanten Skutle henviste tidlig i debatten til det lukkede møtet i går. Jeg skulle gjerne kommentert innholdet i det han sa. Han gav bare indikasjoner på hva som ble sagt, men han påberopte seg fagfolkene på sikkerhetssiden – uten selvfølgelig å kunne identifisere det. Det er i alle fall å bevege seg i grenseland når det gjelder forholdet mellom det lukkede møtet og det åpne møtet. Jeg vil bare si på samme måte – og jeg formoder at presidenten heller ikke denne gangen reagerer – at det ikke er noen grunn til å si eller påberope seg at fagfolkene er de som med bred penn kan si at det er nødvendig med hemmelighold. Det har vi aldri fått dokumentert. Det er kommentaren til det Skutle sa. Jeg vil at det skal være sagt. Så vil jeg si at det som står fast her, er at det er et flertall i stortingssalen som bekrefter Riksrevisjonens funn, som sier at Riksrevisjonens rapport er riktig. Jeg gjentar det jeg har sagt to ganger, at regjeringens representanter, med statsministeren i spissen, har også bekreftet at dette er sant. Det betyr at regjeringen ikke på en tilfredsstillende måte har fulgt opp Stortingets vedtak om objektsikring og oppfølgingen av objektsikring, som de også selv stemte for. Det er det rapporten sier. Det er det som er vesentlig å få sagt, og jeg berømmer Kristelig Folkeparti og Venstre for å være veldig tydelig med på dette, selv om det er en nyanse i Venstres forståelse av begrepet «sterk kritikk». Men allikevel: Analysen og konklusjonene er der. Det er bra, og det er nødvendig. Så anerkjenner vi også det som er skjedd etterpå, og det er også bra. Men så legger jeg merke til, og det er også et poeng, at det begynner gjennom denne debatten å bli en ganske tydelig avstand mellom forståelsen til justisministeren og den til forsvarsministeren. Justisministeren er genuin om at dette var riktig. Forsvarsministeren har behov for å bruke Stortingets talerstol til å prate seg gradvis bort fra det. Det betyr at hun kanskje ikke anerkjenner Riksrevisjonens funn, slik det var forutsatt, og kanskje heller ikke Gjørv-kommisjonens konklusjoner om behovet for den nødvendige oppfølgingen av objektsikring som en vesentlig del av sikringen. Det er kanskje unødvendig av meg, på slutten, å ta dette opp, ettersom sakens fakta nå er plassert, men allikevel: Jeg hører hva forsvarsministeren sier. Hun sitter med et ansvar i dag, og Stortinget må ha full tillit til at hun følger opp det som Stortinget nå kommer til å vedta.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Jeg viser nå til forsvarsministerens siste innlegg, hvor hun veldig tydelig understreker at hun nå står bak Riksrevisjonens funn og konklusjoner. Det er bra. Det gir jeg henne anerkjennelse for, for det er det vi trenger å vite i denne debatten, slik at vi har trygghet for hvordan tingene følges opp i fortsettelsen. Når jeg sa det jeg sa i mitt forrige innlegg, og som jeg forstår statsråden reagerte til dels kraftig på – også med noen karakteristikker og stigmatiserende uttrykk vedrørende meg, men det lar jeg passere i denne omgangen – henger det sammen med to forhold: hva statsråden selv har sagt i denne debatten. Det ene er at hun ikke er enig i påstandene eller i konklusjonen som Stortingets flertall slutter seg til, om at dette ikke har hatt tilstrekkelig prioritet. Det er et nøkkelpunkt i kritikken. Det er det nødvendig å få understreket, men nå sa hun at så ikke var tilfelle, og da er for så vidt den delen av diskusjonen over. Det andre er selvfølgelig at hun mener at forståelsen av de svar som hun og den tidligere justis- og beredskapsministeren har gitt på spørsmålene fra Riksrevisjonen, heller ikke var slik komiteens flertall mener, altså at det ikke var fullgode svar, for de hadde svart på noe annet enn det vi trodde de hadde svart på. Det er den type utsagn jeg mener sår tvil om hvor man plasserer seg. Men dette kan vi kanskje enda en gang få oppklart. Det ville være fint om vi kunne få satt et punktum for dette, slik at vi kan slå fast at justisministeren og forsvarsministeren er enige i saken. Det ville være fint – før vi avslutter denne debatten.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Jeg vil være nøye med å si at det jeg nå sier, retter seg ikke mot den nåværende regjering alene – kanskje nesten aller minst, på mange sett og vis – det handler om andre forhold. Statsråd Eriksen Søreide sier nå at vi har hatt utfordringer knyttet til denne saken. Jeg mener at det ikke er et dekkende uttrykk. Jeg mener at vi har et ganske stort problem når vi opplever slike ting som denne saken viser. Vi som sitter i kontroll- og konstitusjonskomiteen, har hatt to saker som er av samme kategori: salget av båtene og salget av jagerflyene. For det første er det det å si om det – der har vi et felles problem, og nå ser jeg på statsråden – at disse sakene hadde verken hun eller vi fått vite om hvis det ikke hadde vært for pressen. Det er ikke bare en utfordring, det er et stort problem at ingen i våre systemer lojalt er i stand til å oppfatte at her gjør man noe man ikke skal gjøre, over så lang tid – og attpåtil at vi av egen riksrevisjon, som det er all mulig grunn til å feste lit til, får bevist at det nesten er umulig å finne ut hva som har skjedd. Det er et alvorlig problem for storting og for regjering. Hvor sitter ansvaret? Det parlamentariske ansvaret kjenner vi til, det er ikke det jeg snakker om. Men systemene kan jo ikke være skrudd sammen slik at man er i stand til å skjule slike ting over tid, og attpåtil ikke er villig til å innrømme at man har gjort feil. Det er riktig som statsråden sier i denne aktuelle saken – som ligger på bordet nå – at den siste delen av salget av flyene var korrekt. Det er riktig som hun sier, og som saksordføreren sier, det er riktig, men alt forut for dette viser en betydelig systemsvikt. Allikevel sitter de ansvarlige sjefene overfor Stortinget – forsvarssjefen og sjefen for FLO – og sier i høringen at alt er greit. Forsvarssjefen sa også – dette er litt fritt etter hukommelsen, men ganske korrekt – at han hadde hele salgsprotokollen foran seg, og påberopte seg hele sin autoritet overfor Stortinget. Dette er et alvorlig problem. Jeg beklager egentlig at forsvarssjefen gikk ut, for jeg sa til ham at han burde vært her og hørt denne diskusjonen. Det gjorde han altså ikke. Hvorfor vet jeg ikke – han har kanskje gode grunner – men han burde hørt dette, for også han har et problem når vi har det slik.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Jeg vil si det slik – på vegne av komiteen – at presidentskapet i sin alminnelighet og presidenten i særdeleshet har nå etter min mening imøtekommet de forutsetningene som komiteen la til grunn for å kunne gå videre. Jeg mener at det er ettertrykkelig bekreftet at Riksrevisjonens rapport, komiteens innstilling og sakens faktum tas på alvor, og at presidentskapet kollektivt har tatt ansvar. Det vil jeg si er veldig bra, men selvfølgelig også nødvendig for at vi i denne sal kan si at Stortingets tillit og autoritet i befolkningen kan opprettholdes. Det betyr også at Stortinget senere i kveld kan gjøre de vedtak som er foreslått av kontroll- og konstitusjonskomiteen, med disse forsikringene som vi nå har hørt, som bakgrunn for disse vedtakene.
Erik Skutle (Høyre), 2017-06-20:
Jeg har ikke til hensikt å forlenge debatten unødig, men representanten Kolberg var inne på et spørsmål som jeg er nødt til å svare på. Han sa noe sånt som at det jeg sa, ikke var dokumentert, og han antydet at det jeg gjenga om hvorfor deler av dette materialet er hemmelig, ikke var riktig. La meg prøve å forklare dette på nytt. Jeg må selvfølgelig holde meg innenfor det som er åpent tilgjengelig. Når det skal bestemmes om noe er hemmelig, konfidensielt eller åpent tilgjengelig, er ikke det en faglig vurdering, det er en beslutning som tas av politisk ledelse, av forsvarsministeren, i Forsvarsdepartementet. Men forsvarsministeren, politisk ledelse, er, i likhet med politisk ledelse i alle andre departementer, nødt til å forholde seg til lovene som Stortinget har vedtatt. Stortinget har altså vedtatt sikkerhetsloven, og i sikkerhetsloven står det om sikkerhetsgrader: «KONFIDENSIELT nyttes dersom det kan skade Norges eller dets alliertes sikkerhet, forholdet til fremmede makter eller andre vitale nasjonale sikkerhetsinteresser om informasjonen blir kjent for uvedkommende.» Det er det som står i loven. Hvis man har informasjon som er av den karakter som jeg nettopp refererte lovtekst om, og man offentliggjør den, bryter man altså sikkerhetsloven, man bryter Stortingets vedtak og forutsetninger. Da må man forutsette at hvis politisk ledelse i Forsvarsdepartementet sitter med den type informasjon, må den være konfidensiell. Vi hadde en runde i den lukkete høringen – jeg føler meg ganske trygg på at dette er innenfor det jeg kan si i et åpent møte – og der fikk vi klare tilbakemeldinger om at de som vurderer dette rent faglig, de som er våre fremste folk når det gjelder å vurdere hvilken type informasjon som er slik vi her snakker om, og hvilken som ikke er det, var klar i sin tale. Da er spørsmålet: Forventer virkelig opposisjonen at man skal sette det til side, at man likevel skal offentligjøre det, til tross for at man har fått informasjon om at dette er informasjon som skal være konfidensiell? Det tror ikke jeg at opposisjonen mener. Det var det jeg sa i mitt innlegg – at forsvarsministeren, politisk ledelse i departementet, må følge lover og regler. Det er Stortinget som har vedtatt sikkerhetsloven, og vi har fått klare indikasjoner fra våre beste fagfolk om hvilken informasjon vi her snakker om. Hadde denne informasjonen blitt gjort åpent tilgjengelig, hadde altså forsvarsministeren brutt sikkerhetsloven.
Erik Skutle (Høyre), 2017-06-20:
Jeg skal bare gi en kort stemmeforklaring: At Høyre etter nøye overveielser ikke går inn for å støtte dette forslaget, har sin hovedårsak i at vi under høringen opplevde at det var veldig mange forskjellige forventninger til hva den kommisjonen skulle være, hvilken funksjon den skulle ha, og hvilke problemer den eventuelt skulle løse. Det var noen som ønsket at en sånn kommisjon skulle bidra med historisk dokumentasjon i akademisk forstand. Noen ga uttrykk for at deler av den samiske befolkningen behøvde å fortelle sin historie. Andre ga uttrykk for at de ville ha et museum der befolkningen kunne lære om den politikken som ble ført. Vi har også registrert at det har vært delte oppfatninger i den samiske befolkningen om dette spørsmålet. Noen har tatt til orde for at en sånn kommisjon vil sette den samiske befolkningen i en helt unødvendig offerrolle. Samtidig lever vi godt med det flertallet som er i salen her i dag, og vi vil forholde oss konstruktivt til prosessen videre.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2017-06-20:
Jeg viser til representantforslaget fra Kirsti Bergstø og Torgeir Knag Fylkesnes, hvor det tas til orde for å opprette en sannhetskommisjon for å se på fornorskingspolitikken og den urett som ble begått mot det samiske og kvenske folk i Norge. Under den åpne høringen som komiteen avholdt i denne sammenheng, ble det også støttet av flertallet av de inviterte. Fremskrittspartiet mener det ikke er naturlig å opprette granskingskommisjoner når det er ønske om å få frem en historisk dokumentasjon om fornorskingspolitikken som ble ført, og de konsekvenser dette har medført. Granskingskommisjoner bør forbeholdes situasjoner hvor det kan være aktuelt å gjøre ansvar gjeldende. Som det kom frem under høringen, er det som skjedde, neppe noe brudd på menneskerettigheter eller folkeretten, all den tid dette fant sted før Norge sluttet seg til disse konvensjonene. Fremskrittspartiet viser ellers til at det fra 1980-tallet og frem til i dag er gjort et omfattende arbeid med å bygge samiske institusjoner og lovfeste samiske rettigheter til språk, undervisning og landområder. Fremskrittspartiet viser til at det i dag foreligger mye fornorskingsbasert kunnskap om samisk og kvensk historie og om urfolks- og minoritetshistorien. Fremskrittspartiet finner det mer naturlig at eventuelle nye utredninger om fornorskingspolitikken gjøres av historikere som kan gå gjennom hva som skjedde, og hvilke konsekvenser dette har fått. I så fall bør dette gjøres av andre enn Stortinget. Fremskrittspartiet kan ikke støtte representantforslaget eller forslaget fra komiteens flertall.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-06-20:
Etter Senterpartiets mening må Forsvarsdepartementet sørge for at Forsvaret ivaretar sitt ansvar for sikring og beskyttelse av nøkkelobjekter, herunder sikre at Forsvaret peker ut nødvendige sivile nøkkelobjekter, samt gjør Heimevernet i stand til å sikre og beskytte nøkkelobjektene. Mine to spørsmål er: Er forsvarsministeren enig i det jeg nå sa? Vil dette kreve flere soldater i HV? Jeg ber om at statsråden svarer på disse to spørsmålene.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-06-20:
I Riksrevisjonens rapport heter det: «Etter Riksrevisjonens mening er det sannsynlighet for at verken politiet eller Forsvaret, sammen eller hver for seg, vil være i stand til å utøve tilstrekkelig beskyttelse av viktige objekter når en trusselsituasjon tilsier det.» Riksrevisjonsrapporten viser altså til behovet for et godt samspill mellom politi og forsvar. Det må fungere godt om det trengs for å skape trygghet. Politiet har svært begrensede mannskaper for å skape sikkerhet ved eksempelvis terror. Politiet må derfor få støtte fra Forsvaret, og det betyr i all hovedsak Heimevernet. Mitt spørsmål er derfor: Er det forsvarlig å redusere antallet soldater i Heimevernet, sett ifra Justisdepartementets erkjennelse av hva som kreves framover?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-06-20:
Jeg er ganske overrasket over svaret på spørsmålet, for jeg trodde det var en erkjennelse av at tross 1 800 stillinger – hvor vel ikke alle er i framtredende posisjoner ute i terrenget – er det et helt land vi skal sikre. Det er jo militæret som har de nødvendige styrker for å forsterke politiet. Politiet har ved sånne situasjoner mer enn nok å gjøre med sine ordinære oppgaver. Så jeg synes ikke det var noe svar på spørsmålet. I den grad det var et svar, var det et svar som gikk ut på at det var greit å redusere Heimevernet – en trengte ikke Heimevernets dimensjon sånn som det er i dag, fordi politiet er styrket. Jeg ber om en nærmere forklaring på resonnementet til statsråden.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-06-20:
Forsvarsministeren svarte på min replikk om å gjøre HV i stand til å sikre og beskytte nøkkelobjektene, og om det ville kreve flere soldater i HV, og svaret til statsråden var nei. Statsråden viste bl.a. til landmaktsutredningen. Men i landmaktsutredningen var jo størrelsen på HV en gitt størrelse, gitt i mandatet fra departementet. Størrelsen var gitt til 38 000 soldater, slik vi har forstått mandatet. I den situasjonen svarer altså statsråden – fortsatt med referanse til langtidsplanen for Forsvaret og landmaktstudien – at en fortsatt skal ha en reduksjon. Regjeringen mener altså fortsatt både etter gårsdagen og dagens behandling og debatt i lukket og åpent stortingsmøte at det ikke er noen grunn til å endre standpunkt. Stoppen i reduksjonen av antall soldater i HV, som vi har forstått er satt i verk, må derfor forstås som en midlertidig stopp, som vil bli opphevet etter valget. Derfor er det svært viktig å få en debatt om Heimevernets rolle og ansvar framover – Heimevernets rolle og ansvar når det gjelder å bistå, overvåke, trygge forhold i hele landet for å sikre at vi får en bedre samfunnsberedskap. Det er svært viktig å få vekk naiviteten, og derfor går Senterpartiet inn for å styrke beredskapen med en langt mer omfattende objektsikring av sivile, samfunnsviktige objekter. Det er helt essensielt at vi skaper trygghet i samfunnet ved at vi har de nødvendige ressursene – ikke minst personer – til å sikre objekter over hele landet. Det er en rekke samfunnskritiske objekter over hele landet som trenger en langt bedre beskyttelse, langt mer trening og langt mer forberedelse for å fylle sitt oppdrag dersom situasjonen skulle oppstå.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-06-20:
Solid beredskap er samspill. Det er samspill også mellom politi og forsvar, og politiet kan trenge bistand, som etter 22. juli-terroren. Da er militæret godt å ha. Regjeringen pukker på at de vil styrke Heimevernet – hvorfor da ha færre soldater? Hvorfor ikke det logiske, som er å ha flere soldater? Det må være noe usagt som ligger bak. Heimevernets sjølstendige rolle står på spill. I utkastet til landmaktstudien, som ble lagt fram i går, snakkes det om felles ledelse av hær og heimevern, som har helt forskjellige roller framover. Det er en viktig debatt – hva vil vi med HV? Senterpartiet er opptatt av å styrke hverdagsberedskapen, og Heimevernet er en del av det.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-06-20:
Jeg vil slutte meg til saksordførerens framlegg. Det er bare ett punkt i innstillingen, som er enstemmig, som jeg vil ta fram. Det er der det står: «Komiteen vil understreke at klar, entydig samordning på departementsnivå er viktig og nødvendig for at departementenes underliggende etater skal kunne gjøre en effektiv og god jobb i tråd med den omforente politiske viljen.» Spørsmålet om beredskap er utrolig krevende. Det er forlagt på mange ulike områder i den offentlige forvaltningen. Kommunene har ansvar. Fylkesmennene har ansvar. Det er mange ulike etater under departementene som har ansvar, og det er derfor også ulike departementer som har ansvar. Det er behov for å få mer oversikt, få vekk den uoversiktlighet som er på dette saksområdet. Når en går inn i saker som har å gjøre med beredskapsplanlegging eller det å sikre at beredskapen er på plass, erfarer en ganske raskt at det er mange gråsoner og uklarhet i ansvarsforhold. Så med denne merknaden fra en enstemmig komité vil jeg som Senterpartiets medlem i komiteen si at det er grunnlag for å rydde opp, få til et tydelig ansvar, en tydelig myndighet, slik at de som er satt i alle disse offentlige instansene, lettere, billigere og mer effektivt kan gjøre jobben. Jeg ville bare understreke det som en sentral del av denne innstillinga.