Bent Høie (Høyre), 2021-04-26:
Takk til interpellanten for å reise et viktig spørsmål. Etter at effektive antivirale legemidler ble alminnelig tilgjengelig på midten av 1990-tallet, har situasjonen for hivsmittede bedret seg betydelig. Hiv har gått fra å være en dødelig infeksjon til å være en kronisk sykdom. Personer som blir smittet med hiv i dag, og som får god og rask behandling, vil sannsynligvis ha like gode og lange liv som resten av befolkningen. En fersk kartlegging viser at over 98 pst. av alle som lever med hiv i Norge i dag, går på antiviral behandling. En nesten like stor andel har ikke målbart virus i blodet og er derfor ikke smittsomme. De kan ikke overføre hiv seksuelt til andre, og de kan leve normalt, uten behov for særskilte smitteverntiltak. For tjenestene er det derfor ikke nødvendig å iverksette særskilte tiltak for pasienter med kjent hivsmitte. Basale smittevernrutiner gjelder ved arbeid med alle pasienter, uavhengig av mistenkt eller bekreftet diagnose eller antatt infeksjonsstatus. Basale smittevernrutiner er basert på prinsippet om at alle kroppsvæsker, herunder blod, kan inneholde smittestoffer. Basale smittevernrutiner ivaretar dermed også forebygging av blodsmitte. For mange personer som lever med hiv, har den effektive behandlingen vært livsendrende. Seksuallivet er endret til det bedre, og ikke minst har mange opplevd en frigjøring fra stigma og utenforskap som har fulgt det å leve med hiv siden 1980-tallet. I dag er over halvparten av alle som lever med hiv i Norge, over 50 år. Etter hvert vil flere og flere ha behov for helsetjenester for andre tilstander enn hiv. Derfor må helsetjenesten ha god kunnskap om hiv og hivsmitte for å møte disse pasientene på en god og verdig måte. Fafo presenterte i 2018 en studie der de spurte personer som lever med hiv og som er over 50 år, om deres erfaringer og om hvordan de oppfattet utfordringene framover. Forholdet til helse- og omsorgstjenesten var en viktig del av studien. Det kunne se ut til at historiene om uforstand, diskriminering og overdrevne smitteregimer i hovedsak lå noe tilbake i tid, heldigvis. Et annet funn var at helsetjenestens viktigste utfordringer var å se disse pasientenes helhetlige situasjon og å møte dem med interesse for å se sammenhengen mellom de ulike helseutfordringene. Det er lett å konsentrere seg om hiv i pasientmøtet, men det er viktig at alle helseutfordringer tas på alvor, enten de er hivrelaterte eller ikke. Som interpellanten er inne på, er mange av disse innbyggernes erfaringer med helsetjenesten erfaringer fra da de var i 50- og 60-årene, og dette kan endre seg når de blir eldre og skal møte den kommunale helse- og omsorgstjenesten og eldreomsorgen. Selv om det er relativt sjelden at de sentrale helsemyndighetene får melding om at personer som lever med hiv, blir utsatt for ubegrunnede smitteverntiltak i helse- og omsorgstjenesten, kan en ikke utelukke at det skjer, og ikke minst at det er risiko for at det kommer til å skje i økende grad framover når disse får behov for helsetjenester fra andre enn de er vant med i dag. Men generelt har helsepersonell god kompetanse og følger gjeldende rutiner. For eksempel har Oslo universitetssykehus jobbet systematisk med å redusere overdreven smittefrykt blant ansatte. Blant annet har de etablert en hiv-ressursgruppe, som er et tverrfaglig samarbeid mellom infeksjonsmedisin og fødeavdelingen for å sikre at de fødende med hivsmitte blir korrekt mottatt og behandlet. Helsedirektoratet er kjent med at flere av organisasjonene på hivfeltet stadig får enkeltstående meldinger om ubegrunnet smittefrykt fra brukere eller helsepersonell som søker råd eller kunnskap. Frivillige organisasjoner gjør en betydelig innsats for å øke kunnskapen og kompetansen om hiv og hvordan tjenesten skal møte personer som lever med hiv. Både HivNorge, Kirkens Bymisjons Aksept og Leve med hiv og andre organisasjoner gir viktige bidrag i form av veiledning og kurs. For å møte etterspørselen etter kunnskap i pleie- og omsorgstjenesten har HivNorge nå startet en særskilt skolering av sine hivinformanter om eldre og pleietrengende med hiv. Senter for fagutvikling og forskning og Utviklingssenter for sykehjem og hjemmetjenester i Oslo kommune har samarbeidet med HivNorge om å utvikle nettbasert opplæring og materiell som skal formidle kunnskap om hiv, og hva det betyr å bli eldre og leve med hiv. Det fordeles hvert år omtrent 23 mill. kr i tilskudd over statsbudsjettet til målrettet arbeid knyttet til hiv. Et mål med tilskuddsordningen er å bidra til en helhetlig ivaretakelse av personer som lever med hiv. De senere årene er tiltak og prosjekter som kan bedre forhold for eldre som lever med hiv, og mennesker som har levd lenge med hiv, blitt særlig prioritert. Det er all grunn til å glede seg over at situasjonen for hivsmittede har bedret seg dramatisk de siste tiårene, men det er nødvendig med kontinuerlig oppmerksomhet på helsepersonellets kunnskap om og holdninger til personer som lever med hiv. Det er også behov for fortsatt å jobbe for å fjerne stigmatisering, fordommer og mangel på kunnskap om hivsmitte i hele det norske samfunnet. Svært mange mennesker som er hivpositive, lever fortsatt uten å fortelle dette til sine aller nærmeste, nettopp i redsel for hva det skal føre til av reaksjoner. Vi har behov for generell informasjon til hele befolkningen om at mennesker som lever med hiv og som er medisinert, ikke lenger er smitteførende, og at det dermed ikke er behov for spesielle smitteverntiltak. Ledelsen ved helseinstitusjonene har ansvar for å sikre tilstrekkelig kompetanse hos sine medarbeidere. Helsemyndighetene må sikre at smittevernmateriell holdes oppdatert og avspeiler den faktiske smittesituasjonen. Pasient- og interesseorganisasjoner må fortsette sitt viktige og gode arbeid, og myndighetene må fortsette å støtte opp om dette, også økonomisk. Pasienter som opplever unødig smittefrykt i helsetjenesten, har selvfølgelig muligheten til å ta dette opp med ledelsen på det stedet de mottar behandling, og å få hjelp av pasientombudet i fylket, som formidler den typen hjelp. Målet er selvfølgelig at alle skal bli møtt på en likeverdig og respektfull måte uavhengig av hivstatus.