Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-20:
På mange måter er denne debatten Stortinget på sitt verste. For at denne debatten skal gå som forventet, er det nødvendig at alle talspersonene for alle partiene later litt som. Høyre må late som om det gjør særlig forskjell for dem om SPU er investert i kull eller ikke overhodet. Arbeiderpartiet må late som om de lenge har vært svært bekymret for oljefondets eksponering i kull. Kristelig Folkeparti og Venstre må late som om de er helt sikre på at utredningen de har forhandlet fram, vil føre fram til noe om et år. Fremskrittspartiet må late som om de er det minste interessert i klima, og jeg må late som om jeg er bestyrtet over Kristelig Folkeparti og Venstre, som lager flertall med Høyre og Fremskrittspartiet i dag istedenfor å være med å trekke oljefondet ut av kull. Men jeg er ikke bestyrtet. I dag gidder jeg bare ikke å være med på noe sånt skuespill, for faktum er at jeg blir litt matt. Vi kunne fått til et flertall for å trekke oss ut av kull i dag om spill, posisjonering og hestehandel hadde vært mindre viktig, om Kristelig Folkeparti og Venstre hadde lagt mindre vekt på lojalitet til regjeringen, men også om Arbeiderpartiet fra starten av ville sagt at de var klare til å gi Kristelig Folkeparti og Venstre gjennomslag for en utredning av uttrekking fra all fossil energi. Jeg forstår Venstres og Kristelig Folkepartis posisjon godt. De har gjort en god jobb i forhandlinger med Høyre og spesielt Fremskrittspartiet. Norsk politikk har i mange år fungert slik at noen små, få partier har måttet kjempe for miljøet i møte med langt større koalisjonspartnere. Dermed har ansvaret også blitt lagt på de små partiene. Kjeften når ikke nok skjer, får de små partiene. De små partiene henvises til å angripe hverandre for det de ikke har fått til. Det har ikke jeg tenkt å gidde mer, for det har ført til at de store fossile blokkpartiene i norsk politikk har fått gå fri i mange tiår, og til og med høstet skryt for sin innsats for miljøet siden forventningene til dem med rette har vært så lave. Hver eneste lille ting som er gjort for klimaet i norsk politikk de siste tjue årene, er kjempet inn av små miljøpartier. Elbilpolitikken, regnskogmilliardene, mangedoblingen av investeringene i jernbane, fjorårets økning i CO2-avgiften på norsk sokkel, rushtidsavgiften i min hjemby, Trondheim, utfasing av oljefyr, Transnova, Enova, osv. Det er Kristelig Folkeparti, det er Venstre, det er SV og noen ganger Senterpartiet som har stått på for alle disse sakene og fått gjennomslag for dem. Først når de store partiene med oppriktig engasjement bestemmer seg for å være med og handle, kan vi virkelig få gjennomslag for klimarevolusjonen vi trenger. Jeg har ikke tenkt å bruke én kalori mer på polemikk med Hans Olav Syversen eller Terje Breivik eller andre som deler SVs oppriktige engasjement for klimaet. Dermed er det sikkert fristende å angripe Arbeiderpartiet. De har da aldri hatt noe problem med investeringer i kull før. Men livet er for kort, og debatten her er for lang. Jeg synes det er fantastisk at Arbeiderpartiet har fremmet det forslaget de har gjort, og nå åpner for et klarere mandat for SPU i miljøets tjeneste. Det er en sjanse som bør gripes begjærlig, ikke gripes for å drive polemikk mot Arbeiderpartiet fra talerstolen her for at de ikke har ment det før. Riktignok er ikke Arbeiderpartiet klare ennå for å støtte SVs forslag om å forberede uttrekk fra ikke bare kull, men også olje og gass, men logikken som ligger til grunn for det gode forslaget fra Arbeiderpartiet, vil naturlig føre til at vi også slutter å investere i olje og gass. Det er der de store pengene ligger. Å trekke ut av kull vil aldri være tilstrekkelig for å stanse ødeleggelsene av jordens klima. Alle som er opptatt av klima og bærekraftig utvikling, og alle som er opptatt av ansvarlig og framtidsrettet forvaltning av oljeformuen vår, bør gripe sjansen, gratulere Arbeiderpartiet med å ha kommet med dette forslaget og stemme for slik at det blir flertall i salen. Arbeiderpartiet har tatt steget og snudd i en sak som er viktig for klimaet. Høyre og Fremskrittspartiet burde svelge stoltheten sin, slutte med tåkepratet og følge etter. De kunne trengt det. Ikke i én sak så langt har den nye regjeringen prioritert miljø foran andre interesser. Kristelig Folkeparti og Venstres veivalg i dag er ikke uforståelig. De har en samarbeidsavtale som i daglig politikk veier tungt. Men det er vanskelig ikke å tenke på de tidligere uttalelsene om at de skal stemme for det de er for, uansett hvem som fremmer forslaget. I dag velger Stortinget å utrede framfor å handle. Det er ikke første gang et miljøforslag ender i en utredning. Men la oss bli enige om og la oss håpe at det er siste gang. La oss håpe at vi ikke er avhengig av Siv Jensens velvilje når saken behandles på nytt neste år. Det er en trist forestilling vi ser i dag når det som egentlig er et stortingsflertall for framtidsrettet og klimavennlig politikk, blir til en høyst usikker framtidig gevinst. Jeg vil ta opp SVs forslag. SV er klare for å gjøre vedtak her i salen som muliggjør uttrekking – ikke bare fra kull, men også olje og gass – i år. Det er et politisk spørsmål som alle partier som er opptatt av klima, bør stemme for.