trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Heilt på tampen av debatten føler eg eigentleg ikkje noko behov for å oppsummere. Posisjonane er vel kjende. Dei er dei same som dei har vore dei siste fire åra. Men opposisjonen har med forskjellige ord sagt at vi som sit i regjeringskontora, så langt iallfall – vi håpar at vi skal halde fram med det – er lite framtidsretta og endringsvillige. Derfor har eg lyst til å gi til kjenne at vi i Arbeidarpartiet har ei landbruksgruppe der vi har ein god del diskusjonar, så litt nytenking kan opposisjonen få eit lite innblikk i. Vi ynskjer oss ei framtidsretta næring i heile landet som byggjer både på nasjonale og internasjonale avtaler. Vi må få dei nye marknadsordningane til å verke slik at dei er tilpassa den WTO-avtala som skal kome. Vi vil fokusere på dyrevelferd og mattryggleik, men vi lyttar òg til det folk er opptekne av – folk som har møkk under neglane og gjer den daglege jobben. Vi har fått innspel om kvotar, om leigekvotar, om samdrift – i tal og avstand. Om samdrift kan nyttast til anna enn kjøttproduksjon, er slikt som vi diskuterer. Så har vi rein og trygg mat. Men stadig vekk er vi ute for at det blir endå fleire kontrollar som skal innførast, utan at vi går igjennom og ser om nokre av dei utgiftene som det medfører å ha så mange kontrollar på nokså trygg vare, har sin pris. Vi må vere kritiske til det. Eg synest f.eks. at det verkar nokså usannsynleg at det er bonden som skal subsidiere skulemjølka med 38 mill. kr. Det må vi klare å finne ein annen stad. Det kan ikkje vere deira marknadsføringsordning, der dei innbetaler ei avgift, som skal betale det. Eg er glad for at statsråden fokuserer på landbruksbyråkratiet. Eg ser klokka går. Eg har bestemt meg for at det siste eg seier frå denne talarstolen – eg vil for så vidt slutte meg til det Lundteigen sa – er at eg er bekymra for det framtidsretta landbruket i store delar av landet, sett i lys av den praktiseringa som vi har etter rovdyrforliket. Vi har fått mange tårevåte historiar om kvardagslivet til folk som bur i slike distrikt. Vi må bli flinkare til å respektere matprodusentane våre og ta ut skadedyr. Dersom vi skal lykkast med rovdyrforvaltinga, må vi bli flinkare på alle område og bruke litt meir tid for å byggje det opp. Men eg er optimistisk på landbruket sine vegner. Det er mange som har framtidstru – så eg takkar for meg, president.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Siden dette er det siste replikkordskiftet i denne stortingsperioden med denne statsråden, vil jeg takke statsråden for mange gode debatter i denne perioden. Men jeg må nok si at begge de landbruksministrene fra Senterpartiet vi har hatt denne perioden, har vært svært lite imøtekommende overfor opposisjonen i landbrukspolitikken. Vi har hatt et utall Dokument nr. 8-forslag, vi har hatt spørsmål, interpellasjoner og rimelig mange forslag til de årlige jordbruksavtalene som kunne ha bidratt til betydelige endringer og forbedringer i landbruket. Kan statsråden være så ærlig nå at han kan innrømme at han kunne ha vært mer imøtekommende i forhold til de gode forslag som opposisjonen har fremmet?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
La meg først få arrestere statsråden for de påstandene han kom med i sitt svar på min forrige replikk. Han prøvde å gi inntrykk av at opposisjonen ikke ønsker et landbruk over hele landet, og ikke ønsker at landbruket skal ha en inntektsøkning. Det er på sin plass å konstatere at antallet bønder har blitt redusert med ca. 10 pst. under denne regjeringen. Opposisjonspartiene Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre har samlet seg om følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen foreta en total gjennomgang av konkurransesituasjonen i matvarekjeden og synliggjøre fordelingen av verdiskapingen mellom de forskjellige ledd i kjeden.» Hele tiden hører vi fra bondeorganisasjonene at bonden er den som sitter igjen med minst. Hvorfor stemmer Senterpartiet mot et slikt konstruktivt forslag?
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Jeg skal legge fram årets reindriftsavtale, som er en god avtale for reineierne, med en ramme på 101 mill. kr, noe som er en økning på 4 mill. kr i forhold til fjorårets avtale. Jeg takker komiteen for samarbeidet om denne innstillingen, som jeg opplever har fulgt det samme mønsteret som tidligere, og for så vidt har vært en grei jobb. Reindriften er inne i en positiv økonomisk utvikling samlet sett, noe som først og fremst har sammenheng med økt slakteuttak og en betydelig forbedring i prisen på reinkjøtt. Men reindriften står fortsatt overfor store utfordringer. Det er fortsatt store forskjeller i de økonomiske resultatene i næringen mellom de forskjellige beiteområdene. Vederlag for arbeid og egenkapital utgjør for Sør-Trøndelag og Hedmark 356 000 kr pr. årsverk, mens tilsvarende for områder i Vest-Finnmark ligger nede på 92 000 kr. Dette sier noe om behovet for å få til endringer i driftsopplegget. Det er et altfor høyt reintall i noen områder og forskrekkelig lave slaktevekter, og det kan virke uforståelig at reineierne i disse områdene selv ikke har evnet å ta tak i det. Men det har Regjeringen gjort – først med forslag til ny lov, som er vedtatt i Stortinget, så fullt trykk på prosessen med å sette den nye organiseringen ut i livet. Årets avtale er den andre etter at vi fikk ny reindriftslov, en lov som endret den indre organiseringen av reindriften dramatisk, sørget for at reineierne blir pålagt ansvaret for at reintallet er i balanse med ressursgrunnlaget, og klargjorde statens ansvar for å gripe inn når dette ikke blir forsvarlig ivaretatt. Prosessen med å endre organiseringen og styringen av reindriften pågår for fullt. Utarbeidelse av bruksregler og fastsetting av reintall er en prioritert oppgave. Både selve prosessen med å utarbeide kriterier for et økologisk bærekraftig reintall, og særlig det forhold at forvaltningen i samarbeid med næringen kom i mål med dette arbeidet, er nytt i forvaltningen av reindriften. En har fått til en god dialog med næringen og en felles forståelse for de utfordringene en står overfor. Fristen for distriktene til å sende inn bruksregler er satt til 1. juli 2009. Det er på dette området jeg mener at opposisjonen bommer i sin kritikk av Regjeringen. Dette er en prosess som skal forankres, noe som nødvendigvis må ta noe tid. Her er det mye som skal endres. Dette har med tradisjoner og kultur å gjøre, men Regjeringen har prioritert og fått på plass lovverket og følger opp arbeidet med den indre organiseringen, bruksregler og et øvre reintall med fasthet og autoritet. Vi får etter hvert en reindrift som har økologisk, økonomisk og kulturell bærekraft. Det har høy prioritet. Forslaget om en stortingsmelding midt oppe i dette faller etter mitt syn på sin egen urimelighet. Nå er det arbeidet med å få det nye regimet til å fungere som må prioriteres. Så er det etter mitt syn relevant å reise spørsmålet om en evaluering av det arbeidet som er gjort, og i den sammenheng kan spørsmålet om en ny stortingsmelding om reindriften være en relevant problemstilling. Tidspunktet for det er etter flertallets og mitt syn ikke nå. Jeg anbefaler at innstillingen blir vedtatt.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-06-18:
I 1974 kom statsråd Treholt hjem fra FNs møte i Roma i regi av FAO og sa at Norge måtte styrke jordbruket, legge om kostholdet til mer kornprodukter istedenfor kjøtt for å ta verdens vanskelige matvaresituasjon på alvor. Vi fikk St.meld. nr. 32, Ernæringsmeldingen, i 1975, Hitra-aksjonen i august 1975, Stortingets opptrappingsvedtak 1. desember 1975 og den legendariske St.meld. nr. 14 fra 1976, dyrk mer jord – styrk norsk selvforsyning. Vi fikk en grønn bølge, ungdom fikk framtidshåp i arbeid med jord, jordbruk – bruk av jord, innvinning av solenergi, fotosyntese, grønne fingre og omsorg for dyr. I dag er det viktigste likt med 1974: internasjonal matvarekrise, om lag 1 milliard mennesker sulter, irene la fram sin «Hunger Task Force Report» i FN i fjor høst. Men mye er også svært forskjellig fra 1970-tallet: sterk befolkningsvekst, mange hundre millioner flere munner skal mettes, varmere klima gir store avlingsvariasjoner, langt mer omfattende spredning av virus og smitte på planter, dyr og mennesker, langt større andel av befolkningen bor i urbane strøk, mindre kunnskap blant folk flest om produksjon og foredling av mat. Derfor er situasjonen langt alvorligere nå enn i 1974. Deltagelse på FNs konferanse bekrefter det. I 1986 fikk vi mandatet for den såkalte Uruguay-runden i GATT. Poenget var nye internasjonale handelsregler for mat som skulle gi lavere produksjon og vekk med et dumpingmarked til priser under sjølkost. Ingen trodde imidlertid at Uruguay-rundens virkelighetsforståelse og etablerte regelverk fortsatt skulle bli praktisert i 2009 – 23 år seinere i en matmangelsituasjon. WTO må få et nytt jordbruksmandat. Utenriksminister Støre har reist mye og sett at nasjonalstatenes ledere i størst mulig grad ønsker å brødfø egen befolkning. I vårt land kan imidlertid folk reise på butikken hver dag og kjøpe det de trenger til neste dag. Folk flest føler derfor ikke sårbarheten. Den rød-grønne regjeringa har utgjort en positiv forskjell i forhold til den tidligere høyredominerte regjeringa. Men hva med håpet for et godt liv, med gårdsarbeid for den biologisk interesserte ungdom? Håpet om samfunnsrespekt gjennom jamnbyrdige økonomiske forhold, slik vi fikk på 1970-tallet, er ennå ikke tent. Til det trengs en ny nasjonal politikk som tar den internasjonale matvarekrisen på alvor. Rammebetingelsene for jordbruksnæringa må styrkes på brei front. Vi må styrke importvernet, bygge norsk jordbruk på plogkjøl, ikke skipskjøp, legge til grunn at Norge er et småbruksland, ha lønnsomt beitebruk hvor rovdyra spiller annenfiolin, redusere matvarekjedenes markedsmakt til fordel for næringsmiddelindustri og bønder. I det hele tatt: Vi er inne i ei krisetid. Dette gir håp, fordi de etablerte sannheter må revurderes. Senterpartiet må være i front for å meisle ut den nye framtidskursen. Ingen partier i denne sal har et større ansvar for å lykkes med å gi ungdom framtidshåp. Familieeierskap og kjærlighet til jord skal ligge som basis for den nye politikken.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg trykket riktig, men lampen lyste ikke.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-04:
På vegne av representanten Jon Jæger Gåsvatn og meg selv er det en glede å fremme forslag om lov om endringer i lov av 17. juli 1998 nr. 61, opplæringsloven, for å hjemle lærers bortvisning av bråkete elever fra enkelttimer. På vegne av representanten Jon Jæger Gåsvatn og meg selv vil jeg også fremme forslag om lov i endring i lov av 17. juli 1998 nr. 61 om grunnskolen og den videregåande opplæringa § 8–2, første ledd, om inndeling av grupper.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-05-04:
Bare noen ord om disse endringene i skatteloven, en for så vidt omstridt sak, men det gjelder ikke disse endringene. Bakgrunnen for endringene er at Stortinget nå enstemmig har vedtatt den nye rederiskatteordningen fra og med inntektsåret 2007, som medfører endelig fritak for skatt på overskudd fra skipsfartsvirksomhet. Så er det slik at dette innebærer en viss offentlig støtte, slik at bestemmelsene må notifiseres til ESA, og ESA skal beslutte om dette er forenlig med EØS-avtalen. Den behandlingen har ESA gjort, og de har satt noen forutsetninger for å justere ordningen rundt dette med inn- og uttreden av rederiskatteordningen. Akkurat de detaljene er det unødvendig å gå inn på. De fremgår klart av forslaget til nye lovtekster. Denne saken er enstemmig i komiteen, uten avvikende forslag, og for så vidt også uten avvikende merknader fra noen av partiene. Så jeg anbefaler bare den enstemmige innstillingen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-07:
La meg aller først gjengjelde nyttårshilsningen på vegne av oss som møter fra Regjeringen, og ønske både Stortinget og presidenten et godt nytt år. Måtte det bli godt for oss alle!
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-07:
Aller først må jeg si at jeg kan trøste spørreren med at jeg er våken, og i hvert fall på dette området. Den beskrivelsen som ble gitt i fjoråret av politiet i Norge, er mildt sagt preget av svært mye svartmaling. Jeg oppfatter ikke at politiet i Norge er inne i noen krise, men det er åpenbart kritiske utfordringer for politiet – men en krise, nei. I forgårs og i går hadde jeg gleden av å besøke Østfinnmark og Vestfinnmark politidistrikter, som rapporterer om følgende: Nedgang i store deler av kriminalitetsbildet, bl.a. vinningskriminalitet, med 20–25 pst., en oppklaringsprosent som ligger meget høyt, en saksbehandlingstid som ligger på 84 dager – altså innenfor det som Stortinget har satt som målsetting på flere områder – og, som det også er rapportert om, at de stillinger man ønsker å besette, i Øst-Finnmark er det 14 nye stillinger, har man fått søkere til. Det betyr ikke at vi på politiområdet også i 2009 ikke har betydelige utfordringer. Jeg mener at det budsjettet som er framlagt og vedtatt, og de tiltak som nå settes i verk i forhold til politiet, vil bidra betydelig til det. Man skal også bruke over 100 mill. kr på en ny DNA-reform, som ble igangsatt i fjor. Det skal gå også til neste år. Vi er også inne i det året hvor man tar det grepet som må gjøres for å få bedre politidekning, nemlig at vi har et historisk høyt opptak på Politihøgskolen. Jeg mener at vi allerede nå ser effekten av at denne regjeringa i løpet av disse snart fire årene har tatt opp 600 flere politistudenter enn den forrige regjeringa gjorde, som faktisk bidrar til at man får flere politifolk ute i distriktene og i de store byene. Slik sett mener jeg at beskrivelsen av krisen er betydelig overdrevet, og at vi nå går inn i en tid hvor vi faktisk har mulighet til å bemanne opp i større grad enn man hadde tidligere.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-07:
Politibudsjettene for i år øker. I løpet av den tida jeg har hatt glede av å være justisminister, har man økt politibudsjettene med nærmere 2 milliarder kr nominelt, reelt sett 800 mill. kr. Noe av denne veksten får vi også til neste år, en reell vekst på over 200 mill. kr til norsk politi og påtalemyndighet. Jeg har vanskeligheter med å se at det kan beskrives som at man går i motsatt retning. Svaret på alt det som representanten Ellingsen så prisverdig er opptatt av, ikke bare når det gjelder DNA for å etterforske flere saker og få økt oppklaringsprosent, men også når det gjelder avgang, enten det er seniorer eller politistudenter som ikke ønsker å gå videre, er i veldig stor grad at vi er nødt til å øke opptakene og utdanne flere politifolk. Da må jeg si at det i hvert fall er bra at vi i denne perioden får et så stort løft for å utdanne flere politifolk, i motsetning til hva vi opplevde under den forrige regjeringa.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-07:
Når det gjelder spørsmålet om lønns- og arbeidsvilkår for norsk politi, er det et klart system for det, både når det gjelder arbeidstidsbestemmelsene og den rene lønnsdannelsen. Politiets Fellesforbund gikk jo like etter at man var ferdig med lønnsoppgjøret i fjor, hvor man gav uttrykk for tilfredshet med lønnsoppgjøret, ut og sa at man ønsker risikotillegg, f.eks. Jeg har jo med interesse lagt merke til at også Høyre, like oppunder jul, reverserte noen av sine standpunkter på dette området og sa at det ikke er hensiktsmessig å begynne å forhandle lønn utenfor tur. Det er mitt standpunkt. Det er egne prosesser rundt det å danne lønn, og det er også et annet departement som skal håndtere det. Slik vil det fortsatt bli. Når det gjelder de samtalene som har vært mellom Justisdepartementet og Politiets Fellesforbund og andre organisasjoner, så vil de fortsette. Vi skal også ha et møte nå på fredag, bl.a. for å diskutere den driftsmessige gjennomgangen av norsk politi og for å se hvordan vi kan få mer ut av de ressursene som brukes, og også se på hvordan vi kan bøte på noen av ulempene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-07:
Svaret på spørsmålet er ja. Innspill er gitt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-07:
Aller først har jeg lyst til å si: Når det gjelder den beskrivelsen av situasjonen i politiet som representanten Aspaker har gitt mange ganger, mener jeg at det er viktig med tanke på folks følelse av trygghet at man får et så korrekt bilde av situasjonen ute som mulig. Jeg må nok si at jeg syns norsk presse i de siste ukene og månedene har gjort en god jobb med å beskrive situasjonen ute i Politi-Norge, frikoble den litt fra den kampanjen som faktisk er drevet av Politiets Fellesforbund når det gjelder lønnsspørsmålet. Det er jo rart at når man roer ned kampanjen, går man over i en fase hvor man også ser at man mange steder faktisk har politiressurser som bidrar til en betydelig nedgang i kriminaliteten. Det er viktig å få fram det aspektet også. Det betyr ikke at vi ikke har utfordringer. En av disse utfordringene er politiets IKT-situasjon – helt åpenbart. Det er derfor det har vært viktig for Regjeringa å peke ut områder hvor det er viktig å satse, og at det er behov for investeringer i IKT, er helt åpenbart. Det kan vi også spare på. Vi kunne få flere politifolk ut i gatene hvis vi hadde hatt et rasjonelt IKT-system. Så der har vi utfordringer i framtida. Når det gjelder spørsmålet om elektronisk anmeldelse, er vårt standpunkt det samme som det var i fjor. Vi ønsker å få det på plass så raskt som mulig. Etter de oppslagene som var like før jul, og som representanten spør om, har vi tatt opp dette med Politidirektoratet på nytt. Jeg forutsetter at dette kommer på plass så raskt man bare kan.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-07:
Dette følger vi opp daglig og helt uavhengig av hva pressen skriver, så for oss er det viktig det som Politidirektoratet gir uttrykk for. Jeg oppfatter det også slik at man nå er innforstått med dette og mener at man skal klare å få det på plass. Når det gjelder politiets virksomhet, opplever vi mange ganger at det er forskjell på beskrivelsene i media og det som skjer faktisk. Jeg er optimist med tanke på at man skal klare å få på plass dette viktige tiltaket, slik at folk får mulighet til å respondere overfor politiet. Jeg ber representanten bl.a. legge merke til at man i løpet av høsten i fjor fikk iverksatt tiltak for at bl.a. barn og unge, med en såkalt rød knapp på Internett, fikk mulighet til raskt å kunne rapportere inn til politiet. Her er det mange tiltak som bidrar til at folk har mulighet til å komme lettere i kontakt med politiet enn det de hadde tidligere.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-07:
Det er vanskelig å angi konkret tid når det gjelder så spesifikke datateknologiske løsninger. Men jeg er helt enig med representanten Ellingsen i at her har vi mye å hente. Som tidligere referert, besøkte jeg Vestfinnmark politidistrikt i går. Der ble det opplyst at samtlige ansatte – også de nye studentene som kom dit – ikke bare fikk helt nytt topp verneutstyr, men de ble også «lokket» med at her var det et distrikt som hadde gode biler. De fikk også en MP3-spiller med seg ut – ikke for å høre på musikk, men for å kunne foreta avhør med én gang eller bruke den som notisbok. Det er et veldig godt eksempel på teknologi som bidrar til at man sparer ressurser. Jeg mener også at det er mye å spare ved å få inn flere sivile som kan ta seg av bl.a. transport og arrestforvaring. Der har vi mye ugjort. Det vil kunne bidra til at vi får flere politifolk til å drive med etterforskning og ordenstjeneste, noe vi faktisk ønsker at de skal gjøre.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-01-07:
Det vil jeg gjøre. Når man nå setter i gang den driftsmessige gjennomgangen som er varslet av norsk politi, i samband med den dialogen vi har hatt med organisasjonene, er det flere elementer der. Ett element er karriereløp for dem som er ute, noe jeg vet representanten Dørum har vært opptatt av i mange posisjoner. Jeg tror det er helt avgjørende at vi får til det, og jeg tror at en slik gjennomgang og eventuelle tiltak som vil bidra til at folk blir stående lenger i en type arbeid med å utvikle kompetanse, og man ser at det gir status, vil kunne smitte over på det arbeidet vi nå gjør for å få folk til å stå lenger i jobb med hensyn til alder. For oss er det helt avgjørende. Samtidig tror jeg at vi trenger den type vurdering, også når det gjelder etterforskning av de sakene som vi syns har vært vanskelige, nemlig vold i nære relasjoner, den type kriminalitet som har blitt gitt lav status. Hvordan vi kan gi dette et løft karrieremessig, og for så vidt også lønnsmessig, vil vi også ha med.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2009-01-07:
Jeg ønsker å rette et spørsmål til finansministeren. La meg først benytte anledningen til å ønske finansministeren et godt nytt år. Jeg tror det kommer til å være et krevende år i forhold til finansministerens virke og laden og ikke minst for alle de bedrifter og enkeltpersoner som kan bli rammet av det som er den omtalte finanskrisen. Vi kommer nok til å se større krusninger som følge av den krisen i inneværende år enn vi så på slutten av fjoråret. Jeg har registrert at Regjeringen har varslet en krisepakke, som skal komme 26. januar. Men sånn jeg ser det, har Regjeringen valgt å skusle bort noen muligheter som den allerede har hatt til å gjøre ting annerledes, til å være mer proaktiv og sette i verk tiltak på et tidligere tidspunkt framfor å vente til 26. januar. Man har hatt statsbudsjettet, hvor man altså kunne kommet med flere tiltak enn det Regjeringen valgte å komme med. Regjeringen og flertallspartiene i Stortinget valgte å stå ved det budsjettet som Regjeringen hadde lagt fram, som var laget før man kunne se hva som ville skje ved den nedkonjunkturen som kom. Vi har hatt nysalderingen i Stortinget, som var den siste saken vi behandlet før juleferien, hvor man hadde mulighet, og hvor opposisjonspartiene fremmet forslag til å møte finanskrisen. Men Regjeringen valgte heller ikke å benytte den anledningen. Spesielt ser vi at bygg- og anleggsbransjen nå rammes hardt. Hele 74 pst. av bedriftene innenfor bygg og anlegg varsler nedbemanning i første kvartal. Tiltakspakken skal altså komme 26. januar – og så skal den gjennom Stortinget, som også vil ta en liten stund, før man da skal prosjektere og implementere en eventuell pakke. Og når så mange innenfor f.eks. bygg- og anleggssektoren varsler om betydelig nedbemanning, ser finansministeren at Regjeringen kunne handlet raskere og annerledes når det gjelder tiltak for å demme opp mot den økte arbeidsledigheten?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2009-01-07:
Alle partier har vært enige om at det har vært særdeles viktig å få til en rentenedgang. Så kan vi jo diskutere hvem som skal ta æren for den. Jeg registrerte at sentralbankens begrunnelse for sin siste store rentenedsettelse for så vidt ikke var statsbudsjettet som Regjeringen har lagt fram, det var selvfølgelig den situasjonen vi er i. Men vi er alle glade for det, og vi håper også at renten faktisk kan gå ytterligere nedover i tråd med det sentralbanken har varslet. Hvis man skal diskutere hvorvidt det budsjettet og de tiltakene Regjeringen så langt har lagt fram, er ekspansive, har nok Fremskrittspartiet en litt annen vurdering av det enn det finansministeren har, men det kommer vel ikke som noen stor overraskelse. Mitt hovedspørsmål var: Ser ikke Regjeringen og finansministeren at Regjeringen faktisk kunne handlet raskere på noen områder, f.eks. innenfor bygg og anlegg, når vi vet at det mest sannsynlig vil komme store nedbemanninger? Disse store prosjektene som man skal sette i verk, tar tid. Ser man ikke at man kunne gjort noe på et noe tidligere tidspunkt? Jeg vil gjerne at finansministeren utgreier det noe mer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg er enig med representanten Leirstein i at dette kommer til å bli et krevende år. Det kommer til å bli et krevende år fordi virkningene av finanskrisen for folks arbeidsplasser og andre forhold som dreier seg om både bedrifter, lokalsamfunn og enkeltpersoner, kommer til å utfordre Regjeringen og Stortinget på måter vi ikke har sett før. Vi har nå en krise vi skal håndtere som ingen i vår generasjon har sett maken til. Heldigvis har Norge et godt utgangspunkt, og et bedre utgangspunkt enn veldig mange andre land. Det henger sammen med at vi har penger på bok. Vi trenger ikke å bekymre oss for et økt statlig budsjettunderskudd for å kunne håndtere denne krisen. Vi har også en stor offentlig sektor og mange velferdsgoder som finansieres over skatteseddelen, og som ikke er eksponert for svingningene i markedet, slik f.eks. folk i mange andre land som må spare pensjonene sine i aksjefond eller ha privatiserte ordninger, opplever. Før jul gikk jeg nøye gjennom for Stortinget – det var det siste som skjedde før jul – hva vi så langt har gjort i forhold til finanskrisen. Da er det to hovedfokus som vi hadde i høst, som har vært veldig viktige. Det ene er at vi i utgangspunktet har lagt fram et ekspansivt budsjett for Stortinget med 14 milliarder flere oljekroner enn det vi har brukt i 2008, så der ligger det allerede en tiltakspakke på 14 milliarder, og mye av det går til vedlikehold. I tillegg var vi opptatt av at vi skulle ha rom for rentenedgang. Og gjennom tre runder har sentralbanken satt ned renta med til sammen 2,75 prosentpoeng. Hvis vi skulle regne det om til en virkning av et budsjett, ville det betydd at vi skulle økt oljepengebruken over budsjettet med 20 nye milliarder. Det ligger altså egentlig en tiltakspakke i overgangen fra 2008 til 2009 på nærmere 35 milliarder kr – og det er en skikkelig satsing. Det har vært veldig viktig for oss å sørge for at vi har rommet til denne rentenedgangen, for det har stor betydning for boligmarkedet og for bedrifter.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg er ikke enig med representanten Leirstein i at alle partiene på Stortinget har vært like opptatt av å få til dette rommet for rentenedgang. For hvis man som Fremskrittspartiet – egentlig ved alle korsveier – bruker 20, 30, 40 milliarder kr mer enn det den til enhver tid sittende regjering gjør, bruker man av det handlingsrommet som Norges Bank har for å sette ned renta. Jeg kan ikke si på krona eller på prosenten hvordan det ville slått ut, men husk at en rentereduksjon på 2,75 prosentpoeng for en person med 1 mill. kr i lån betyr økt kjøpekraft på 20 000 kr i løpet av et år. Det er en enorm stimulans som ligger i denne rentenedgangen. Det ligger 14 ekstra, nye oljemilliarder i statsbudsjettet. Det har virket fra 1. januar. Ingen klarer å bruke opp de pengene før vi kommer med en ny tiltakspakke som også vil ha mange innretninger i forhold til vedlikehold. Det er bare å sette i gang med alle de prosjektene som allerede ligger i statsbudsjettet. Rundt omkring oss har det vært mye snakk om krisepakker. Sverige og Storbritannia har kommet lengst, men ellers kommer Norge til å være blant de første landene som fremmer en krisepakke.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Det er selvfølgelig opposisjonens jobb ikke til enhver tid å ta bølgen for Regjeringen og prise og hylle oss i alle sammenhenger, men jeg synes den kritikken som her rettes fra representanten Sanner, skyter langt over mål. Når vi legger fram vår tiltakspakke i slutten av januar, kommer vi til å være blant de første som foreslår omfattende tiltakspakker på toppen av et ekspansivt budsjett. Det er mye prat om tiltakspakker rundt omkring. Hvor konkret det har vært, er en helt annen sak. Før jul var den store bekymringen vår at finansieringen av bedriftene var i ferd med å tørke opp, og at bankene ikke fungerte. Vi har kommet med omfattende tiltak for det. Nå ser vi at det begynner å virke. Det har særlig betydning for bedriftene, for det var de som hadde problemer – selv lønnsomme prosjekter slet man med med hensyn til å få finansiering. Så det er nettopp hensynet til næringslivet og store og små bedrifter som har gjort at vi har rettet fokus mot at bankene skal fungere, at det skal være rom for rentenedgang. Nå ser vi at det har vi så langt klart å få til, men vi kommer til å ha flere utfordringer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Gjerne det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg er veldig enig i den beskrivelsen som Syversen gir av årsaken til krisen. Lånefinansiert overforbruk er en betydelig del av årsaken – og det er selvfølgelig dårlig klimapolitikk også. Når det gjelder hvordan vi jobber med tiltakspakken, er det tre overskrifter her. Det ene er at den skal bekjempe arbeidsløshet – selvfølgelig gjennom fornuftige prosjekter som vi ønsker skal gjennomføres i samfunnet. Det andre er at den skal være så grønn som mulig. Det betyr at forslag som vil gi sysselsettingseffekt, og som er med på den omstillingen vi vet vi må gjennom når det gjelder nye klimautfordringer – som vil være den langsiktige krisen vi utfordres mot – vil komme høyt opp i prioriteringen. Det siste er rettferdig fordeling.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg skulle selvfølgelig gjerne her og nå ha lagt fram en tiltakspakke for Stortinget med alle dens enkeltheter og detaljer – men den kommer den 26. januar. Vi har varslet den datoen fordi vi fremdeles jobber med hva som skal være innholdet i pakken. Den skal bidra til å bekjempe arbeidsløsheten, for det er en veldig stor bekymring at folk nå går ledig – det er ressurssløsing med den viktigste ressursen vi har, nemlig folk. Tiltak som har betydning for miljø og klima, er veldig viktig i den sammenhengen. Så jeg håper at denne pakken blir så grønn som overhodet mulig. Det er mange uløste oppgaver, f.eks. innen energieffektivisering, som vil bety fornuftige arbeidsplasser samtidig som det peker framover mot lavere utslipp.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Fremskrittspartiets økonomiske politikk går ut på å ha varmeovnen på fullt uansett om det er kaldt eller varmt i rommet, og det er klart at da treffer man en gang iblant i forhold til det som faktisk er temperaturen. Fremskrittspartiet foreslår alltid 20, 30, 40, 50 milliarder kr mer enn det den til enhver tid sittende regjering gjør. Det er klart at blant de tiltakene som Fremskrittspartiet har kommet med, kan det godt tenkes at det finnes et og annet forslag som kan vurderes med hensyn til en tiltakspakke – større uenighet er det ikke blant partiene innenfor norsk politikk. Men der hvor våre veier virkelig skilles, er jo i profilen på skattelette. Jeg mener at rettferdig fordeling er en forutsetning for å klare å løse finanskrisen. Når Fremskrittspartiet foreslår å fjerne eller redusere formuesskatten, gjøre andre lettelser som betyr at svære skatteletter går til dem som har mest, mener jeg det er en undergraving av den oppslutningen vi må ha om tiltak.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg deler bekymringen for hvordan bedrifter enten skal få refinansiering eller få finansiert nye prosjekter framover. Det er ikke fordi tiltakene i den bankpakken vi allerede har foreslått, ikke virker – for det gjør den. Vi gjennomførte flere auksjoner i fjoråret. Vi har en plan for hvordan det skal gjøres. Sju banker er så langt med. Det fungerer. Det som er den nye problemstillingen, er at det er veldig mange bedrifter som ikke har finansiert seg gjennom norske banker. Småbedrifter har gjort det, men blant de store bedriftene har mange finansiert seg direkte i et internasjonalt marked som nå har tørket helt inn. Da er problemstillingen: Hvordan skal man klare å sikre at de har tilgang til kreditt, slik representanten Sanner beskriver? Den siste dagen før jul gikk jeg igjennom nettopp denne problemstillingen for Stortinget, og forberedte oss på at vi kom til å få nye utfordringer på dette. I går hadde jeg møte med Sparebankforeningen og Finansnæringens Hovedorganisasjon nettopp om disse problemstillingene for å se hva som er aktuelle forslag å komme med. Jeg kan ikke gå inn på enkeltheter eller på hva slags ulike vurderinger vi gjør i den sammenhengen, men jeg tar selvfølgelig med meg de synspunktene som representanten Sanner har også.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Vi venter ikke på noe, vi. Vi jobber på høytrykk enten det dreier seg om tiltak for å bekjempe arbeidsløshet, tiltak for at bankene skal fungere bedre, eller tiltak for at bankene skal fungere på områder som de egentlig ikke fungerte på før finanskrisen, men som gjør at de nå får nye oppgaver fordi det internasjonale finansmarkedet har tørket inn. Så det som er utfordringen nå, som kommer til å være utfordringen i 2009, og som var utfordringen i 2008, er riktige tiltak på riktig tidspunkt. Og det jobbes kontinuerlig og under høytrykk i forhold til alle de problemstillingene som kan komme opp. Så snart vi har forslag om endringer som vi mener er fornuftige, blir de framlagt for Stortinget. Jeg har jo god erfaring med at Stortinget hiver seg raskt rundt og behandler forslag fra Regjeringen. Et så godt samarbeid kommer vi til å trenge i det året som kommer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Vi har jo allerede vært gjennom en beskrivelse av den situasjonen som representanten Rytman nå kommer med. Det er disse problemstillingene vi står overfor: dels store foretak som har finansiert seg direkte i et internasjonalt marked, og dels nye bedrifter som ikke har et godt kundeforhold fra før. Men utgangspunktet for bankenes utfordring – når den likviditetssituasjonen de var i, tørket opp slik at de ikke hadde mulighet til å drive vanlig utlånsvirksomhet – har vært om de hadde mulighet til å betjene de kundene de allerede hadde. Sånn sett virker bankpakken etter intensjonen. Vi har gjort mange justeringer – den virker bedre, men her kommer det nye problemstillinger. De har vi sett ligger som en utfordring for oss nå. Jeg vet ikke helt om Stortinget forventer at vi skal klare å løse alle problemene på én dag og til samme tid. Jeg tror at den viktigste parolen vi kan ha for 2009, er å gjøre de rette tiltakene til rett tidspunkt. Derfor jobber vi med disse problemstillingene nå.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Når det gjelder spørsmålet om Innovasjon Norge eller andre direkte offentlige tiltak overfor næringslivet, henviser jeg til den tiltakspakken som kommer den 26. januar med tanke på vurderingen av hvordan man bruker det statlige virkemiddelapparatet. Når det gjelder beskrivelsen av bankene, tror jeg det er viktig at de som skal ta beslutningene i denne saken, er innforstått med at her kommer vi til å få ulike problemstillinger på ulike tidspunkter. Det som var problemstillingen i høst, var at likviditeten til bankene stoppet opp – de lånte ikke til hverandre, de lånte ikke til bedrifter. Bankpakken har så langt fått til en bedre flyt når det gjelder dette. Nå kommer nye utfordringer, særlig i forhold til dem som har finansiert seg direkte i det internasjonale kredittmarkedet, som har tørket helt inn. Det betyr kunder som norske banker stort sett ikke har hatt før, men som nå kan tenkes å ha behov for en god norsk bankforbindelse for å klare å refinansiere. Det er en ny problemstilling.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg har spurt en rekke banker om nettopp det – direkte – fordi veldig mange vanlige låntakere har tatt opp nettopp den problemstillingen. Det svaret jeg generelt sett får, er at bankene stort sett ikke har stoppet å mellomfinansiere, men at de selvsagt stiller litt strengere krav til sikkerhet enn før. Jeg har veldig vanskelig for å pålegge bankene å være løsslupne i denne situasjonen, når en av grunnene til finanskrisen er at man har lånt ut for mange penger til folk som man helt sikkert visste ikke kunne komme til å klare å gjøre opp for seg. Så bankene må klare å gå denne balansegangen, særlig i forhold til de kundene de nå har, som sitter i den fella at de har to boliger og ikke klarer å få solgt den de hadde tenkt å selge. Så her er det viktig at bankene hjelper de kundene som er i en slik situasjon, med å håndtere den, men bankene må også passe på at de ikke nå tar unødig risiko. For det er en del av forklaringen på den internasjonale krisen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Det er kanskje ingen andre næringer som er utsatt for så store svingninger som nettopp skipsfartsnæringen. Det er vel heller ingen andre næringer som har hatt så eventyrlige dager eller perioder – også i 2008 – men man avsluttet året med en nedgangssituasjon som også har vært veldig, veldig spesiell. Store svingninger er altså denne næringen mer vant til å ta enn de fleste andre. Vi har vært opptatt av at spørsmålet rundt rederibeskatningene og skattekredittene dreier seg om at 7 milliarder kr skal kunne bokføres som egenkapital. Vi har bedt eksperter fra handelshøyskolen i Bergen om å se på utformingen av reglene for det, og det dreier seg om å sikre at pengene faktisk går til miljøinvesteringer. Det mener vi alt ligger til rette for. Så det er ikke aktuelt å gjøre noen endringer i forhold til den forskriften.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
I ulike sammenhenger har jeg tatt initiativ og oppfordret Etikkrådet til å gå igjennom enkeltselskaper som jeg har fått tips om, for mange frivillige organisasjoner osv. tipser om bedrifter som de mener enten bryter menneskerettigheter eller skader miljøet alvorlig. I to sammenhenger har jeg bedt om at man går inn i landområder. Det ene var en runde vi hadde om militærdiktaturet i Burma. Det andre dreier seg nå om selskaper som driver aktivitet i Israel og i Palestina. Det er riktig som representanten Syversen sier, at de etiske retningslinjene fungerer slik at det ikke dreier seg om hvilke land man driver aktivitet i, med unntak av Burma, men det dreier seg om hvorvidt selskapene medvirker til brudd på menneskerettighetene, uansett hvor det måtte være. Og vi har ekskludert selskaper på den bakgrunn. Derfor er mitt initiativ overfor Israel ikke knyttet til israelske selskaper, men til selskaper som driver virksomhet i de områdene det nå er snakk om, fordi det er en alvorlig krigssituasjon. Når det gjelder spørsmålet om Kongo, og også andre områder som er rammet av krig, men som ikke har like stor oppmerksomhet akkurat nå – f.eks. Sri Lanka, som er et annet konfliktområde – har vi ikke like stor økonomisk virksomhet eller like store investeringer i disse områdene. Men jeg kan gjerne rette en henvendelse til Etikkrådet for å se om selskaper som har aktivitet i Kongo, er noe man også bør rette søkelyset mot.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Det som er forskjellen på Israel, Kongo og Sri Lanka i denne sammenhengen, er at som investeringsland oppfattes Israel å være et utviklet aksjemarked. De er dermed med i den såkalte Footsie-indeksen, som er utgangspunktet for investeringene til Statens pensjonsfond. Verken Kongo, Sri Lanka eller andre områder som det nå er krig i, regnes for å være slike markeder. Derfor er det mye større sannsynlighet for at Pensjonsfondet har investert i selskaper som driver virksomhet i Israel, enn i Kongo eller Sri Lanka. Men størrelsen på problemet trenger ikke være utgangspunktet her. De grove menneskerettighetsbruddene er utgangspunktet når vi vurderer selskapers eventuelle eksklusjon. Jeg kan godt ta en runde om andre krigsområder og Pensjonsfondets investeringer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Det er ikke noe kontroversielt internasjonalt standpunkt å påpeke at Israel ulovlig har okkupert palestinske områder i over 40 år. Det er påpekt av FN, tatt avstand fra av FN, av Sikkerhetsrådet og mange internasjonale organisasjoner gjennom alle disse 40 årene. Så hvis Fremskrittspartiet har lyst til å sette spørsmålstegn ved det, er det for så vidt litt spesielt i den internasjonale debatten. Jeg oppfattet det slik at spørsmålet dreide seg om selskapers eventuelle medvirkning til brudd på menneskerettigheter eller til ulovlig okkupasjon. Jeg har bedt Etikkrådet tidligere om å gå igjennom enkeltselskaper. I den sammenhengen har vi kommet til at man ikke har kunnet påvise at de aktuelle selskapene som konkret er gjennomgått, har medvirket. Det dreier seg ikke om at eventuelt Israel bryter menneskerettighetene, men det dreier seg om hvorvidt selskapene medvirker. Og det er særlig begrepet «medvirkning» som er avgjørende i en slik sammenheng.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg må dessverre si at representanten Flåtten er ualminnelig dårlig opplyst om hva som er de etiske retningslinjene som Stortinget har vedtatt, og som gjelder i dag – i denne spørsmålsstillingen. Spørsmålet om medvirkning og sannsynliggjøring i forhold til medvirkning er et kjernepunkt når det dreier seg om Etikkrådets vurderinger og anbefalinger i forhold til uttrekk. Det handler om at vi ikke bruker uttrekksmekanismen for å straffe selskaper for det man har gjort i fortid. Vi bruker spørsmålet om medvirkning fordi vi har laget en etisk standard for at våre sparepenger ikke skal medvirke til f.eks. brudd på menneskerettigheter, grov miljøskade osv. Det dreier seg om hvorvidt selskapene kan sannsynliggjøre at de f.eks. har sluttet med å bidra til brudd på menneskerettighetene. Så dette er et helt sentralt punkt og har ingenting med at finansministeren går utover de retningslinjene som Stortinget har bestemt. Det er vurderinger som Etikkrådet gjør i hvert enkelt tilfelle.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Nå tar jo representanten Kvassheim opp en annen del av eierskapsutøvelsen i forhold til Pensjonsfondet. Det er Norges Bank som på vegne av storting og regjering har den aktive eierskapsutøvelsen. Det er to overskrifter her – den ene er å bekjempe barnearbeid, den andre er å fremme klima. Som eiere deltar vi sammen med andre med hensyn til å påvirke selskapet til f.eks. å være medspillere i forbindelse med en ny internasjonal klimaavtale og ikke lobbe mot, slik som mange gjorde i forbindelse med Kyoto-forhandlingene. Så er det en problemstilling utover dette i forbindelse med revurderingen av de etiske retningslinjene, og det er spørsmålet om en del av fondet bør ha en mer miljøspesifikk investeringsstrategi. Det er blant de vurderingene vi nå holder på med, og som jeg vil komme tilbake til Stortinget med på vårparten.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg synes det er spennende perspektiver som representanten Dørum nå trekker opp, fordi det er farlig i krisetider å fryse det som er og tro at det gjenoppstår på samme vis når krisen bare er over. Dette er en tid for omstilling. Det kommer til å være utfordrende for mange arbeidsplasser at det internasjonale markedet har skrumpet slik inn som det har gjort i forhold til det de har vært vant til, men det kommer kanskje til å være en helt annen form for etterspørsel som gjenoppstår om en stund, og vi må jo håpe at den blir mye grønnere og mer framtidsrettet, f.eks. Hovedperspektivet i forhold til tiltakene er å bekjempe arbeidsløshet. I den forbindelse vil det f.eks. være mange etter- og videreutdanningsspørsmål. Men jeg er enig i at man må ha et bredere perspektiv, som Dørum sier, for hvis man skulle satse på forskning, er ikke det fordi det er så mange arbeidsløse forskere, men fordi man ønsker mer kunnskap om hva som kan komme, og som man skal omstille seg til. Jeg er enig i det perspektivet som Dørum tar opp. Om det betyr nye prosjekter eller vridning av den type forskning vi allerede har, får vi komme tilbake til når vi legger fram tiltakspakken, for disse problemstillingene tar jeg med meg i det videre arbeidet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Nå får jeg mange fristende invitasjoner her, kan man si, til å komme med ulike forslag til ulike kapitler og poster. Det må jeg avstå fra. Den selvstendigheten som de høyere utdanningsinstitusjonene har i forhold til mye annen offentlig virksomhet, gjør at de har mye større frihet f.eks. til å overføre overskudd fra et år til et annet, eller til å disponere egne inntekter. La meg også bare si at jeg nå ofte er ute for at mange kommer med ting de har ment, og mener uansett – denne gangen under overskriften krisetiltak eller tiltakspakke. Så vi må klare å rendyrke det som er hovedutfordringen for oss framover. Det er jeg enig med representanten Dørum i. Det handler både om å klare å ta vare på den verdien vi har i Norge når det gjelder omstilling – for vi er veldig fleksible, det er en viktig grunn til at vi har klart oss så godt – og så må vi klare å innrette tiltakene slik at vi får det til.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg får nå mange invitasjoner om å komme inn på enkeltspørsmål og enkeltsaker, det kan jeg ikke gjøre. Problemstillingen som tas opp i denne replikken, er selvfølgelig helt relevant i en situasjon hvor mange kan ha behov for å omstille seg fra én type utdanning til en annen. Men det får vi komme tilbake til når tiltakspakken ligger der. Jeg er absolutt helt uenig i beskrivelsen av innsatsen i forhold til universitetene og høyere utdanning. De pensjonskostnadene som denne sektoren har hatt, er på linje med det nivået man forutsa i 2002, da den fikk betydelig større handlingsfrihet enn det alle andre offentlige virksomheter har. Når det gjelder lønnskostnadene, er det en utfordring for en sektor som ikke forhandler på egne vegne, men som tar forhandlingsresultatene fra andre og skal finansiere dem. Det har finanskomiteen og utdanningskomiteen på Stortinget vært opptatt av i forbindelse med behandlingen av budsjettet, og det skal vi selvfølgelig …(Presidenten avbryter.) (Presidenten avbryter.)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg skal ikke utelukke at enkelte spørsmål rundt skatt blir en del av tiltakspakken som kommer. Men jeg verken kan eller vil kommentere enkeltsaker her. Men jeg har lyst til å utfordre Stortinget og opposisjonen på et spørsmål til. Det er: Hvis man legger fram en tiltakspakke som skal være en motkonjunkturpakke fordi det går spesielt dårlig, bør den inneholde forslag som kan reverseres når konjunkturene tar seg opp igjen. Mange av de forslagene til skatteendringer som jeg får fra Høyre og andre, er ikke ment som midlertidige tiltak i forhold til arbeidsløshet. Det er gamle forslag som man mener uansett, og som de som foreslår dem, aldri vil mene skal reverseres igjen. Det er ikke sikkert dette gjelder for akkurat dette forslaget fra Høyres side, men jeg minnes jeg har hørt det før vi begynte å snakke om tiltakspakker.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Jeg er enig i at statsråd Tora Aasland er en intens forkjemper for en utrolig viktig sektor, nemlig forskning, universiteter og høyere utdanning. Denne sektoren har fått en meget både kompetent og ivrig talsperson, som nettopp framhever hvor viktig sektoren er, i gode og onde dager. Jeg tror ikke hun har sagt at det er viktigere enn noe annet, men jeg tror hun har sagt at det er ekstra viktig i tider med denne typen utfordringer å sørge for at vi har kunnskapen om hvor vi skal gå, som er med på å utvikle oss videre med den fleksibiliteten vi skal ha. Det er jeg helt enig med statsråd Aasland i.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-07:
Det bekreftes.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2009-01-07:
La meg også starte med å ønske finansministeren et riktig godt nytt år. Det kan ikke være noen tvil om at Regjeringen kommer sent. Jeg håper ikke det blir for sent, men kanskje viktigere enn den diskusjonen er nå om Regjeringen kommer godt. Det siste er jeg mer i tvil om. For det vi hører av signaler fra statsministeren og finansministeren er at det skal bli mer av det samme. Det virker som om vi har en regjering som kjører i ett spor. Enten det er gode tider eller det er dårlige tider og krise, er det den samme medisinen man ønsker å skrive ut. I et intervju i går sa finansministeren: «Blåøyde og naive markedsfundamentalister er tatt med buksene nede.» Det er sikkert et veldig morsomt poeng på interne SV-seminarer, men det er en veldig fattig trøst for de mange i private bedrifter som nå er i ferd med å miste jobben sin. Og det er det mitt spørsmål dreier seg om: Har finansministeren forstått at det er i private bedrifter langs vår lange kyst arbeidsledigheten vil melde seg?