Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2003-12-10:
Budsjetthøsten har selvsagt vært preget av forliket mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet. Ikke siden krigsdagene har Arbeiderpartiet og Høyre inngått forlik om statsbudsjettet. Mange har argumentert både for og imot hvorvidt det var taktisk klokt av Arbeiderpartiet å inngå dette budsjettforliket. For oss har det vært avgjørende at vi har fått gjennomslag for viktige deler av vår politikk. Arbeiderpartiet har i sitt alternative forslag til statsbudsjett særlig lagt vekt på tre forhold som berører sosialkomiteens budsjettinnstilling: Vi har i vårt alternativ foreslått å styrke sykehusenes økonomi, både gjennom å øke bevilgningene med 1 milliard kr og ved å skyve kravet om en drift i økonomisk balanse ut i tid med ett år. Vi har i vårt alternativ foreslått at egenandelstaket ikke skal økes, og vi har i vårt alternativ foreslått å opprettholde dagens regler i sykelønnsordningen. Sett i forhold til Arbeiderpartiets alternative forslag til statsbudsjett mener jeg at vi i Arbeiderpartiet har grunn til å være fornøyd med forliket med regjeringspartiene. Sykehusene får 500 mill. kr mer i basisbevilgning i 2004. Kravet om en økonomisk drift i balanse skyves ett år fram i tid. Egenandelstaket økes ikke fra 1 350 kr til 2 500 kr, som Regjeringen opprinnelig foreslo. Egenandelstaket blir etter forliket på 1 550 kr. Vi har ikke fått gjennomslag på alle punkter. Derfor beklager vi at neste års statsbudsjett vil inneholde usosiale kutt. Derfor beklager vi at vi nå får en endring av dagens sykelønnsordning. Ikke en stor og omfattende endring, men partene i arbeidslivet og staten har gjennom avtalen om inkluderende arbeidsliv gjort det klart at sykelønnsordningen ikke skal endres. Når det likevel skjer, oppleves det som avtalebrudd fra statens side. Likevel vil jeg med full kraft påstå at budsjettet for 2004 har en klart bedre sosial profil enn det budsjettet Fremskrittspartiet inngikk forlik om, altså årets. I årets budsjett er gravferdshjelpen avviklet som en velferdsordning for alle. I årets budsjett må alle pensjonister og uføre, med unntak av minstepensjonister, igjen betale egenandeler for medisiner på blå resept. I årets budsjett mistet de arbeidsledige feriepengene sine. I årets budsjett forsvant småbarnstillegget. Fremskrittspartiets budsjettforlik med Regjeringen i fjor høst gav ikke fem øre mer til sykehusene, samtidig som det forliket la på plass økonomiske rammer for kommunene som har rammet mange eldre rundt omkring i landet. Alt blir ikke bra med årets budsjettforlik, men erfaringen fra i fjor tilsa at det ville bli enda verre med Fremskrittspartiet som forlikspartner. For å få på plass viktige politiske saker, og for å få slutt på spill og spetakkel, inngikk altså vi i Arbeiderpartiet i år forlik med Regjeringen. Det står vi for! Flere av Arbeiderpartiets talere vil komme inn på ulike sider ved sykehusene. La meg slå fast at vi fortsatt er inne i en krevende fase i igangsettingen av den store helsereformen. Fortsatt gjenstår mye arbeid før de nye systemene er etablert. I tillegg kommer det forhold at vi i Stortinget hele tiden gir helseforetakene nye oppgaver. Gjennom helsereformen har vi som ambisjon bl.a. at vi skal få mer helse for hver krone. Den nye organiseringen skal effektivisere pasientbehandlingen. Det vil være bra for pasientene, og det vil sette samfunnet i stand til å øke behandlingskapasiteten. Helseforetakene jobber godt for å nå de mål Stortinget har satt. I en slik situasjon er det viktig at effektiviseringskravene ikke blir urimelige. Økonomiske mål må kunne nås, hvis ikke demoraliseres hele organisasjonen. Vi i Arbeiderpartiet mener at Regjeringen i sitt budsjettforslag stilte helseforetakene overfor urimelige krav til effektivisering. Selv etter budsjettforliket er det klart at dette blir tøft, men de rapporter jeg får fra sykehus rundt omkring i landet, tilsier at det nå jobbes aktivt med forutsetninger som kan oppfylles. Høstens budsjettarbeid i helseforetakene har ført til mye støy mange steder. Folk føler seg utrygge på hva slags helsetilbud de i framtiden vil få. Særlig er folk bekymret for lokalsykehusenes framtid, ikke minst i forhold til det desentraliserte føde- og akuttilbudet. Jeg er glad for at komiteen gjennom budsjettinnstillingen slår fast at lokalsykehusene både har hatt og skal ha en sentral plass i norsk helsevesen. Regjeringen vil i budsjettet for 2005 komme grundig tilbake til viktige sider ved lokalsykehusenes framtid. For meg er det imidlertid viktig å understreke at budsjettforliket har gitt helseforetakene økonomiske rammer som klart reduserer behovet for rent økonomisk motiverte endringer av det desentraliserte akutt- og fødetilbudet. Skal lokalsykehusene kunne ivareta sine oppgaver for framtiden, må politikken og faget kunne gå hånd i hånd. En medisinsk utvikling i retning av flere og flere grenspesialiteter vil gjøre det stadig vanskeligere å opprettholde gode desentraliserte tilbud. Helsepolitikken må derfor samarbeide med helsefagene. For eksempel vil akuttberedskap ofte handle om at legen, altså faget, lokalt må kunne stabilisere pasientens tilstand, slik at transport i ettertid kan skje trygt. Faglige utfordringer har allerede ført til at flere helseforetak har fattet vedtak om endringer i føde- og akuttilbudet. Men disse vedtakene er ikke fattet i et politisk vakuum der faget styrer politikken, slik mange hevder. Foretaksmøtet, altså helseministeren, har jo løftet alle disse sakene opp på sitt bord. Og helseministeren har stilt klare politiske krav til faget. Dersom vedtakene til slutt blir gjennomført, skyldes ikke det mangel på politisk styring. En gjennomføring vil komme som en konsekvens av at politisk styring er utført. Og dersom de politiske krav som er stilt til gjennomføringen, ikke kan oppfylles, vil ikke vedtakene bli gjennomført. Dette slås også fast gjennom Stortingets behandling i dag. Komiteens flertall, regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, viser til det faktum at helseministeren har satt klare kriterier som må oppfylles før endringen gjennomføres. En samlet komite viser til at det er betydelig faglig uenighet om hvorvidt de foreslåtte endringene kan gjennomføres i tråd med de krav helseministeren har stilt, slik at forsvarlig helsetilbud sikres. På denne bakgrunn fremmer en samlet komite følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen grundig gjennomgå de ulike faglige vurderinger som nå foreligger i forhold til de endringer i fødetilbud og akuttberedskap som er planlagt.» Helseministeren har stilt krav om at forsvarlig helsetilbud skal sikres. Jeg har tillit til at helseministeren vil sørge for at kravene oppfylles. Hvis så ikke skjer, har jeg også tillit til at helseministeren sørger for at endringer ikke gjennomføres. Og dette er en konsekvens av politisk styring. To store utbyggingsprosjekter omtales særlig i budsjettinnstillingen. Det gjelder Ahus og ny universitetsklinikk i Trondheim. Arbeiderpartiet har i forhold til begge prosjekter valgt å skrive felles merknader sammen med regjeringspartiene. Det er Regjeringen som må forplikte seg til positivt å følge opp disse prosjektene. Uten en aktiv holdning fra Regjeringens side vil stortingsflertallet hele tiden måtte gå i motbakke. Jeg er derfor svært godt fornøyd med at også regjeringspartiene i sine merknader nå sier at en «legger til grunn at utbyggingen av Nye Ahus starter opp våren 2004, og at dette skjer med utgangspunkt i det forprosjektet som nå foreligger». Videre er regjeringspartiene med på merknader der det heter at en «forutsetter at nødvendig finansiering blir stilt til rådighet i utbyggingsperioden». Dette er formuleringer som etter Arbeiderpartiets mening forplikter Regjeringen, og som dermed vil sørge for at vi til våren får byggestart på Nye Ahus. På samme måte sikrer merknader der også regjeringspartiene er med, at planleggingen av fase 2 ved St. Olavs Hospital i Trondheim vil inkludere et psykiatrisenter. Det er viktig. Etter at Stortinget gjennom behandlingen av finansinnstillingen fastsatte rammeområdene 15 og 16, har, som også komiteens leder var inne på, arbeidet i komiteen i liten grad ført til endringer i Regjeringens budsjettforslag. Arbeiderpartiet og regjeringspartiene har kommet fram til enighet gjennom forhandlinger som er ført i en god tone, og jeg har behov for å gi ros til regjeringspartienes representanter for en svært positiv holdning til våre spørsmål og ønsker. I komiteen foretar vi ett viktig politisk veivalg. Vi oppretter en ny tilskuddspost for forebyggende helsearbeid. Bevilgningen er ikke stor, sett i forhold til budsjettets totale omfang. Vi flytter på 10 mill. kr innenfor en ramme på nesten 86 milliarder kr. Men jeg mener denne omdisponeringen gir et viktig politisk signal Vi er nødt til å starte det vanskelige arbeidet med å vri økonomiske ressurser fra reparerende virksomhet til forebygging. Fortsetter vi som nå, er det utelukkende et tidsspørsmål før vårt system kollapser. Vi er et rikt land, derfor vil det ta tid. Men til slutt vil også vi møte veggen. Folkehelsen preges av en markant økning i lidelser relatert til livsstil. Vi blir stadig tyngre, flere og flere sliter med høyt blodtrykk og høyt kolesterol. Stadig flere får diabetes 2. Stadig flere får kreft. Vi bruker mer og mer penger til medisiner og legetjenester. Vi må ta fatt i dette, og det er et samfunnsansvar å bidra til å snu utviklingen. Men 10 mill. kr er ikke så mye. Derfor er det viktig å tenke igjennom hvordan en skal få mest mulig igjen for hver krone. Ved å samarbeide med frivillige lag og organisasjoner vil vi få effekter som langt overstiger det beløp vi setter inn. Derfor målretter vi den nye tilskuddsordningen i forhold til frivillige organisasjoner. Videre sier vi at vi må starte med de yngste, og vi må særlig jobbe med å få de unge i økt fysisk aktivitet. Jeg er svært godt fornøyd med at Norges Idrettsforbund nå så tydelig vektlegger forebyggende arbeid, og jeg er glad for at det av merknadene går fram at Norges Idrettsforbund skal prioriteres når midlene skal fordeles. Med dette tar jeg opp forslaget fra Arbeiderpartiet.