Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-08:
Hvem skal velferdsstaten romme? Hva slags hjelp skal hjelpetrengende få? Og hvordan skal vi kunne klare å lage en arbeidslinje som folk kan balansere på uten å ramle utenfor? Det er noen av flere spørsmål som tas opp i de forslagene som er oppe til debatt nå. Dessverre synes jeg at vi ser et større skille i komiteens behandling av sakene enn det som egentlig har kommet fram på talerstolen her. For det bør jo være sånn at man kan samles om gode forslag man tror på om viktig politikk, om man mener de er riktige, uavhengig av når de fremmes, eller hvem som gjør det. Bare en kommentar til forrige debatt: Regjeringserklæringen sier at hullene i sikkerhetsnettet skal tettes. Jeg kan absolutt se at Kristelig Folkeparti sitter med nål og tråd og syr febrilsk i et forsøk på å tette noe, men problemet er at i den andre enden har du Høyre og Fremskrittspartiet med hver sin saks, som sørger for at sikkerhetsnettet får stadig større hull. Det mener jeg å kunne øyne både i budsjettforhandlingene som har vært mellom regjeringen og samarbeidspartiene, og i debatten som vi nylig hadde. Når SV kritiserer regjeringens politikk, er det ikke fordi vi slår oss til ro med situasjonen sånn som den er nå. Det er fordi vi vil videre, det er fordi vi ønsker noe bedre. Det er også våre forslag eksempler på. Vi vet at vi kan bedre, både som samfunn og som ansatte i velferdsstaten. Da må ansatte på Nav få gode muligheter til å hjelpe mennesker i en vanskelig livssituasjon. Det krever et nært Nav, et Nav som er til stede der folk bor, med åpne dører og med tillit i lokalsamfunnet og kjennskap til det lokale næringslivet. Det krever et Nav der man får bruke faglig skjønn og med mindre firkantede, rigide systemer, der man får mulighet å se den enkelte. Og det krever et Nav der ressurser og virkemidler svarer til de utfordringene som faktisk finnes. Vi må sørge for at de som trenger hjelp, får den hjelpen de trenger, og at de får det på riktig vis. Det er derfor SV foreslår en skjerpet ungdomsgaranti. Vi ønsker en reell garanti for at ungdom under 25 år får muligheten til arbeid, til kvalifisering og til meningsfull aktivitet, for igjen å kunne rustes til et arbeidsliv og ta del i det. I dag ble det kjent, som det også har blitt nevnt, at 40 000 unge er helt ute fra arbeidsliv, fra Nav, fra noen form for oppfølging. Jeg hørte et intervju med en av disse ungdommene på radioen i sted, og han sa at han fryktet at det tok så lang tid, og at det uansett var lite hjelp å hente om han tok kontakt med Nav. Derfor ble det liksom ikke til at han gjorde det. Dessverre er det en beskrivelse av en opplevelse som altfor mange har. Det vil vi gjøre noe med. Da synes jeg det er interessant å høre Fremskrittspartiet, som sier at de som skal få hjelp, er de som står nærmest arbeidslivet – det er de som skal prioriteres – når vi vet at det slett ikke er ungdom, og iallfall ikke de 40 000 det var snakk om på radioen og i nyhetsbildet i dag. Ungdom er i en spesiell stilling. Ungdom er i en sårbar stilling i arbeidslivet. Når arbeidsløsheten stiger, er det ungdom som er særlig utsatt. Ungdom har ofte liten arbeidserfaring og har veldig ofte behov for kvalifisering. Man er ikke foretrukket arbeidskraft som ung. Samtidig er ungdommen en av de aller viktigste ressursene vi har i samfunnet vårt. Det er framtiden vår. Det er sløsing av verste sort å la unge mennesker gå uten arbeid eller uten meningsfull aktivitet – det er sløsing både med den enkeltes liv og dager og ikke minst med samfunnets ressurser. Derfor vil SV ha en ungdomsgaranti med innhold, en ungdomsgaranti som virker, og som vil utløse nødvendige midler for de tiltakene som trengs. I tillegg til ungdomsgarantien vil SV at unge uføre skal få rett til oppfølging på lik linje med dem som i dag mottar arbeidsavklaringspenger. Og hva handler egentlig det om? Jo, det handler om at livssituasjonen kan endre seg, og at en selv kjenner best sin egen helse i samråd med sin egen lege. En kan klare seg veldig mye bedre hvis en får hjelp og blir møtt med de behovene som en har. Dette handler om å skape en arbeidslinje som virker ved å senke de tersklene som mange opplever, og gjøre veien til arbeid så kort som overhodet mulig. Men det handler også om den enkeltes livskvalitet og muligheten til å få hjelp og oppfølging i det som kan være en krevende livssituasjon. Så en kommentar knyttet til forslaget fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet: Det kan leses som om det skal åpnes opp for en revurdering av uføretrygden hvert andre år. Derfor var jeg skeptisk til det. Er det noe den gruppen ikke trenger, er det usikkerhet rundt ytelser og situasjon. SV er på prinsipielt grunnlag imot at fellesskapets midler skal gå til profitt for private selskaper – det har Høyre helt rett i. Vi tror heller ikke at markedsmekanismer svarer på våre viktigste utfordringer, eller at det er den mest effektive måten å gi gode tilbud på. Derimot tror vi på trygge vilkår, på stabilitet, for å sikre den kvaliteten som trengs i tiltak, og for å sikre at det er tiltak som skal tilpasses enkeltmennesket, ikke mennesket som skal passe inn i tiltakene. Avslutningsvis vil jeg si at jeg synes det er leit at det ikke er flertall for forslaget om en strategi for mennesker med nedsatt arbeidsevne, selv om det er positivt at mange har meldt at de berømmer forslaget, sammen med de andre forslagene som er reist, og ser fram til en debatt om det. Av og til blir de rød-grønne kritisert for ikke å være konstruktive nok. Jeg vil oppfordre våre venner i komiteen fra andre partier til å se på forslagene og ikke bare på hvem som stiller dem. Med dette tar jeg opp SVs forslag.