Margret Hagerup (Høyre), 2022-01-18:
Alle var eldre før. Desto eldre jeg blir, jo mer reflekterer jeg over nettopp dette. Mentalt anser en gjerne seg selv som vesentlig yngre enn det en faktisk er. Jeg feirer fremdeles 30-årsdagen min, på ellevte året, selv om jeg egentlig ikke føler meg stort eldre enn 25. Halvdan Sivertsen synger: «Vi vil leve lenge vi. Men gammel vil vi aldri bli.» Jeg funderer stadig på pensjonsalder og aldersgrenser i arbeidslivet. Hva vil framtiden bringe? God alderdom knyttes ikke lenger til fred, ro og tilbaketrekking. Nå snakker vi om aktiv aldring, sosial aktivitet og større kontroll over eget liv. Da må vi også snakke om arbeidslivet. Selv om sysselsettingen blant seniorer har økt betydelig siden 2001, er det fremdeles et stort potensial for økt yrkesaktivitet blant seniorer. Som politiker har jeg blitt engasjert i seniorsaken så vel som i kvinnesaken, for begge deler handler om inkludering, og de henger på en måte litt sammen. Kvinner har i mange år kjempet for sin rett til å være i arbeidslivet. Nå kjemper fremdeles mange av dem som gikk foran oss i kvinnekampen, nettopp for å kunne fortsette i arbeids- og samfunnslivet på tross av alder. De kjemper sammen med menn som pusher 50, og de kjemper en viktig kamp. Hindringene handler først og fremst om våre holdninger og vår hang til å ville sette folk i båser, og ikke minst at vi diskriminerer på bakgrunn av alder. Når jeg runder 50 år i 2030, vil det mangle arbeidskraft i flere næringer, særlig innen helse og omsorg. Det krever at flere fortsetter å stå lenger i arbeid. Senter for seniorpolitikk har vist at tolv måneders forlenget yrkesaktivitet etter fylte 50 år anslås å ha en samfunnsøkonomisk gevinst på 35–40 mrd. kr. Vi kan ikke stenge kvinner og seniorer utenfor arbeidslivet, for det er en sløsing med ressurser vi ikke har råd til. Mangelen på helsefagarbeidere og sykepleiere kan løses ved at kvinner jobber mer heltid, og at vi øker avgangsalderen med noen år. Alder er ikke en egenskap i seg selv, og det kan være store variasjoner innenfor aldersgrupper. Hjerneforskning har vist at en hjerne på 30 år kan være like funksjonell som en hjerne på 70 år. Tidligere visste vi ikke dette, men vi antok noe annet. Alder er rett og slett ingen god indikator på funksjon, og en 30-åring kan være like kompetent eller inkompetent som en 70-åring. Det bør være et lederansvar å sørge for at de som ikke gjør jobben sin, enten får hjelp til å gjøre det eller komme seg videre. En burde ikke trenge aldersgrenser for å lede. Vi må slutte å snakke om at kompetanse er knyttet til alder. Altfor mange ser i dag på 67 år som sluttpunktet i arbeidslivet – flere dessverre også enda tidligere. Som samfunn har vi ikke råd til dette, og alder kan ikke lenger oppfattes som fasen før livsavslutning, for aldring er jo en del av selve livet. Vi skal leve hele livet, da må vi også få delta. Pensjonssystemet og velferdssystemet vårt er ikke laget sånn at de mellom 30 og 60 år skal forsørge resten. Det er heller ikke bra for den enkelte som skyves ut av arbeidslivet. Skal vi sørge for at de som er syke og ikke kan delta i arbeidslivet, skal få en verdig alderdom, er vi avhengige av at de mellom 60 og 80 år bidrar mer. Vi må skape et aldersvennlig samfunn der alle kan bidra med sine ressurser gjennom hele livet. Det nye pensjonsregelverket har vært viktig for å styrke arbeidslinjen og motivere den enkelte til å stå lenger i jobb. Et lenger arbeidsliv for den enkelte skjer med tilgang til god kompetanseutvikling og et godt arbeidsmiljø. Staten har tatt flere initiativ til ulike utdanningsløp, hvor virksomhetene bidrar med ressurser, mens den enkelte investerer tid og innsats. Lånekassen er modernisert sånn at også godt voksne kan benytte seg av fordelene og oppdatere kunnskapene sine gjennom et langt yrkesliv. Tiden hvor vi utdannet oss for å gå over i yrkeslivet, er forbi, og framtiden vil i større grad handle om å lære gjennom hele livet. På den måten vil en kunne beholde arbeidskraft og videreutvikle denne i tråd med samfunnets behov. Vi må fremme et samfunn der alle kan delta, uavhengig av alder, et samfunn hvor kompetanse teller mer enn levde år, hvor folk har mulighet til å bidra, oppdatere seg og leve hele livet. Aldersgrenser har dessverre en normgivende kraft og påvirker den alminnelige oppfatningen vår om hva som er passende avgangsalder. Det er på tide å surfe på eldrebølgen, for det er den som skal bringe oss inn i framtidens velferdssamfunn, men da kan ikke alder lenger være en hindring.