Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-18:
La meg bare begynne med nærmest å be representanten Nordtun bruke et treminuttersinnlegg til å forklare kritikken mot Høyre og Fremskrittspartiet, for jeg klarer ikke å se at det har vært noen inkonsekvent holdning fra Fremskrittspartiets side i forhold til klimakvoteloven, verken da den ble vedtatt i Stortinget i juni, eller da den ble debattert i denne sal for ca. 1 1/2 uke siden – og ei heller i merknadene i den innstillingen som vi skal debattere. Så her har representanten Nordtun konstruert en virkelighet som ikke eksisterer. Når vi ser på klimakvoteloven som Stortinget vedtok, og som er en del av den debatten som nå foregår, bærer den preg av hastverksarbeid – her er saksordførerens innlegg meget bra. Jeg konstaterer at Regjeringen ikke har levert forutsigbarhet, slik en lovte i valgkampen, og slik en for så vidt fikk inntrykk av fra representanten Nordtun at en har gjort. Veldig mye er uavklart. Det er litt rart når en vet at utenriksministeren i sin redegjørelse for Stortinget for en måned siden om aktuelle EØS-saker gav inntrykk av at en kjempet for å sikre konkurransedyktige rammevilkår for norsk industri – og så har Norge altså en klimakvotelov med de strengeste rammene, som sier at har en etter 2001 etablert noe som slipper ut CO2, skal en ikke få konkurransevilkår på linje med sine konkurrenter. Tvert imot skal en få verre rammevilkår, som faktisk gjør at det ville være mer lukrativt å eie en industri med større utslipp, hvis den bare ble etablert før 2001, enn å investere i ny teknologi i et nytt selskap som skal konkurrere. Eksempelet på at vi burde brukt mer tid og fått en grundigere gjennomgang, er Kårstø gasskraftverk og situasjonen der, der vi nå – mindre enn en uke før jul, mindre enn to uker før nyttår – ennå ikke vet hva slags ramme Regjeringen vil gi Kårstø gasskraftsverk i forhold til CO2-tildeling. Skal en legge til grunn det som olje- og energiministeren har sagt, er det slik at hvis noe skal basere seg på CO2-rensing, må det ha CO2-rensing ved oppstart. Det har ikke Kårstø. Men det er nettopp den samme formuleringen som ligger til grunn når en skal tildele kvoter til gasskraftverk ifølge klimakvoteloven. Eller skal en definere den samme setningen ulikt, avhengig av hva slags formål en vil ha? Det er godt mulig. Jeg ville være veldig fornøyd hvis en legger helt andre meninger til grunn for hva en baserer CO2-rensing på i klimakvoteloven, hvis det betyr at Kårstø overlever og får kvoter. Men det gir ikke akkurat forutsigbarhet for industrien. Jeg konstaterer også at denne loven ble innlemmet i EØS-avtalen samtidig som det pågår en rettssak i rettssystemet: NorFraKalk har klaget inn fordi vedtaket vil ha tilbakevirkende kraft og er åpenbart diskriminerende. EØS-avtalen er jeg for – jeg er sterkt for – men klimakvoteloven og slik Norge forholder seg i denne saken på grunn av Regjeringens politikk, er jeg sterkt imot. Det er et selvvalgt norsk opplegg med en kraftig forverring av konkurransevilkår for norsk industri. Regjeringen burde ha gjort bedre forarbeid, ført en konsekvent politikk – som ble gjennomført – og ikke bare ha en fin retorikk. Jeg konstaterer også at miljøvernministeren, som er til stede her i egenskap av bistandsminister, har innrømmet at CO2-messig er jo denne loven likegyldig i forhold til hvordan en tildeler. Det er en kostnadsfordeling vi diskuterer, ikke mengden kvoter. Så om vi hadde tildelt all norsk industri, også etablert etter 2001, kvoter basert på samme rammevilkår som en har generelt i EU, ville ikke det betydd større CO2-utslipp i EU globalt netto, det ville bare betydd at kostnaden ble tatt vekk fra industrien, og at Regjeringen ikke kunne selge de samme kvotene i EU-markedet. Det er jo litt påfallende at en regjering som skryter av at vi har en slik offensiv klimakvotelov, og dermed gir inntrykk av at det reduserer CO2-utslippene mer enn om en ikke hadde hatt en like offensiv klimakvotelov, bruker overskuddet av klimakvoter til å selge i EU-markedet. En skal altså selge klimakvoter for 8 millioner tonn, men en skal bare kjøpe for 1 million tonn. Og så tilfører en systemet ytterligere 5 millioner tonn ved å gjøre tiltak gjennom Den grønne utviklingsmekanismen. Dette er altså ikke et tiltak for å redusere CO2-utslipp, det er et tiltak for å fylle statskassen. Jeg håper statsråden i sitt innlegg vil informere oss på Stortinget om hva slags kvotetildeling en nå legger opp til på Kårstø, for når det er mindre enn to uker igjen til nyttår, da må en vel ikke vente lenger.