Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-11-12:
Primærhelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten er omtrent like store, iallfall når det gjelder budsjett, men de er veldig forskjellige når det gjelder oppmerksomhet. Det ser vi også i dag – det er helt tomt her. Det er nemlig kommunehelse som betyr mest for folks helse. Det er der vi har de fleste kronikere og eldre. Det er der tidlig innsats betyr mest – det å se helse i sammenheng med alle de andre ansvarsområdene som kommunene har, se relasjonen til arbeid, bolig og muligheter til å sette seg inn i forebyggende tiltak. Det er helt rett at brukerne gir tydelig tilbakemelding på at de savner et mer helhetlig helsevesen, og at de blir mer involvert i sin egen behandling. Blant disse er det veldig mange som opplever at de blir lite sett i den offentlige helsedebatten, og spesielt av oss politikere. Rusavhengige og den økende andelen av dem med psykiske lidelser opplever at de har blitt mer sett i den senere tid, og det er bra, men vi har også mange kronikere, mange innvandrere med utfordringer når det gjelder spesielt diabetes, mange med hørsels- og synsutfordringer, mange barn og unge som ville fått en helt annen skolehverdag dersom de hadde blitt fanget opp tidligere, mange som har vært utsatt for vold og overgrep, innsatte i fengsler, som har stor hyppighet av helse- og levekårsutfordringer – og nå også helsehjelp til alle i asylmottak. Kommunehelsetjenesten er preget av fragmentering, dårlige IKT-systemer, mangel på systematisk informasjon om sykdomsbildet i populasjonen, og det er et veldig stort behov for mer kompetanse og ledelse. Arbeiderpartiet har derfor sett fram til primærhelsemeldingen. Det er veldig mye bra i meldingen, men det er også en del mangler. Sosial ulikhet i helse er et tema som vi mener burde vært adressert tydeligere, fordi vi vet at det er de brede tiltakene som gir størst effekt. Vi konstaterer også at to tredjedeler av oppgavene som meldingen omtaler, skal vurderes eller utredes videre. Arbeiderpartiet mener det er faglig uklokt å eksperimentere med de distriktspsykiatriske sentrene. Når vi endelig har klart å bygge opp et faglig godt tilbud, tror vi ikke det er tid for å eksperimentere med det. Det samme gjelder tannhelse – vi mener at vi har en organisering i Norge i dag som gir god tannhelse, og at det heller ikke er rett å endre på det. Internasjonalt scorer Norge bra på tilgjengelighet på kveldstid, høy andel av fastleger og generelt høy tilfredshet med helsetilbudet, men vi ligger under snittet når det gjelder kvalitetsmåling og generering av elektroniske pasientjournaler for å få populasjonskunnskap, og vi kommer dårlig ut når det gjelder fragmentert ledelse, og at fastlegene er dårlig integrert i de øvrige tjenestene. Så vi synes det er litt underlig at fastlegene ikke fikk større oppmerksomhet, spesielt knyttet opp mot det med team, for det er viktig også der å adressere hvem som har hovedansvaret. Arbeiderpartiet mener det er behov for en mer tverrfaglig, effektiv og tilgjengelig primærhelsetjeneste, som nettopp bygger på fastlegenes medisinske ekspertise og gode kunnskap om pasienten. Kontinuitet er særlig etterspurt av kronikere, multisyke og eldre. Vi mener at fastlegene må ha en sentral rolle i utvikling av dynamiske team som tar utgangspunkt i pasientens behov. Det bør være et mål å videreutvikle det som fungerer. Fastlegeordningen er vellykket. Individuell plan og koordinator fungerer for dem som har det. Arbeiderpartiet mener at fastlegene bør få et større ansvar for å utarbeide individuell plan i samarbeid med pasienter, for dem som trenger det. Det tror vi også var meningen da fastlegeordningen ble etablert. Det å ha kontroll og vite når noe skjer, og hva som skjer, med ens helse gir mestring, og vi mener også at det er helsefremmende. Det bør utvikles veileder for individuell plan for ulike pasientgrupper, som kronikere, rusavhengige, multisyke, demente og pasienter som trenger rehabilitering eller habilitering. Mange unge er usikre på bruk av familiens fastlege. Ungdom er i en sårbar alder, og vi synes derfor det er litt underlig at vi ikke fikk støtte for forslaget om å gi informasjon til samtlige 16-åringer om hva innholdet i fastlegeordningen er, hvordan en får tak den, taushetsplikt og at en også har mulighet til å velge sin egen fastlege. Teamorganisering er ikke noe nytt. Vi har det spesielt i hjemmebaserte tjenester, og det fungerer særdeles godt. Det er viktig at vi bygger videre på det som fungerer. Vi har mange kommuner som har opprettet palliative team, psykiatriteam og andre team de ser at de har spesielle målgrupper for i sin populasjon. Men samtidig ser vi at de trenger tettere kontakt med lege og bedre gjennomgang når det gjelder legemidler, så der er det også utviklingsmuligheter. Det vi er forundret over, er at Nav ikke har en plass i teamene. For veldig mange sykmeldte er akkurat den relasjonen viktig, for dem som står utenfor arbeid, betyr det mye å komme i arbeid. Og så har vi Nav sosial – det å tilrettelegge med bolig og de andre tingene som er viktig i livet, mener vi også vil være helsefremmende. Det å klare å bryte ned de båsene er avgjørende, iallfall for Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiet er også opptatt av at vi gjør mer når det gjelder å få på plass god helsedatainformasjon. Helt siden 2009 har Helsedirektoratet arbeidet med kvalitetsindikatorer for pleie og omsorg. Vi savner framdrift på det området. Det er viktig at rapporteringen også blir gjort mest mulig brukervennlig, og det man først rapporterer om, kan brukes i forbedringsarbeidet også lokalt, på det enkelte sted. Vi er glad for at det nå er fortgang i etableringen av et kommunalt helse- og omsorgsregister, for de digitale verktøyene i helse- og omsorgstjenesten representerer noe av det mest ineffektive innen primærhelse og rammer særlig syke og eldre. Vi er derfor glad for at det blir flertall her i Stortinget for at det må langt mer drastiske tiltak til for å sikre elektroniske kommunikasjonsverktøy mellom fastlege og helsestasjon, mellom jordmødre og fødeavdeling og på tvers. Og når det gjelder gravide, er vi selvfølgelig glad for at vi nå også får elektronisk oppfølging. Tydelig medisinsk-faglig ledelse i kommunene er en forutsetning for å få mer målrettet og dynamisk samarbeid internt i kommunehelsetjenesten. Når vi har vært ute i kommunene, er kanskje det området hvor vi ser det sterkeste skillet, der hvor vi har tydelig ledelse på både institusjonsnivå, i hjemmebaserte tjenester, i ledelse i kommunen, ikke minst når det skal lages samarbeidsavtaler knyttet opp mot spesialisthelsetjenesten. Øyeblikkelig hjelp er et annet område der Arbeiderpartiet savner tydeligere grep. Det er ikke bra når kun 15 pst. av legevaktene har egen legevaktbil til å rykke ut med. Det er ikke godt nok, og vi tror ikke akuttmedisinforskriften er tilstrekkelig for å løfte dette opp. Arbeiderpartiet er glad for at både arbeidsgiver- og arbeidstakerorganisasjonene under høring var så tydelig på hvor viktig det er med rett kompetanse som en bærebjelke i framtidig helse- og omsorgstjeneste, og spesielt er det å sørge for økt rekruttering av helsefagarbeidere en utrolig stor utfordring. Det er veldig mange profesjoner innenfor helse, og Arbeiderpartiet har falt ned på at vi har tillit til – og vi tror også det er rett med tanke på innovasjon – at kommunene selv velger hvilken type kompetanse de mener er viktig for å kunne gi det beste helsetilbudet til sine innbyggere. Men så er det også viktig, når vi ser på utdanning av nye innenfor helse, at kommunene i dag ikke har plikt til å tilrettelegge for praksisplass. Nyutdannede som da får attraktive praksisplasser i sykehus, blir selvfølgelig formet mot sykehus når man ikke får tilsvarende innenfor primærhelse. Så det er et viktig område, hvis vi skal klare å få en bedre likevekt mellom det som skjer med primærhelse i forhold til spesialisthelse. Så til noe helt avgjørende, noe vi synes er underlig: Vi hadde forventninger til at ministeren her tok grep når det gjaldt forskning innenfor primærhelse, og adresserte de utfordringene og det bildet som ble vist i HelseOmsorg21 – for det er helt klart at skal vi øke statusen innenfor dette området, er det avgjørende at vi også får mer kunnskap om det som skjer innen primærhelse, ikke minst når det gjelder det forebyggende, innovasjon og velferdsteknologi. Kommunen er et omfattende og spennende område innenfor helse. Arbeiderpartiet har valgt å fordele det mellom oss som sitter i fraksjonen. Jeg avslutter med å fremme de forslagene som Arbeiderpartiet står bak, og så blir resten opplyst gjennom de andre representantene for Arbeiderpartiet.