Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-06-19:
Det er historisk at Arbeiderpartiet og de nåværende regjeringspartiene nå er blitt enige om struktur, volum og en total økonomisk ramme for Forsvaret for inneværende fireårsperiode, men i dag er det faktisk slik at det fattes klare vedtak om dette i denne salen – eller om det blir i natt. Forsvars- og sikkerhetspolitikk bør etter min oppfatning være tuftet på et bredt flertall i Stortinget. Det må legges vekt på at det føres en aktiv, balansert og forutsigbar forsvars- og sikkerhetspolitikk i samarbeid med allierte og naboland. Stikkord må være forutsigbarhet og ro til å få gjennomført den helt nødvendige omorganiseringsprosessen som Forsvaret er i gang med. Målet er å få etablert en ny forsvarsstruktur med en bedre operativ evne, og en struktur som er tilpasset dagens og fremtidens sikkerhetspolitiske utfordringer. Da må vi fjerne ubalansen mellom struktur, volum og økonomiske rammer. La meg legge til at det ikke betyr en nedskjæring av budsjettene, slik det noe misvisende er blitt uttalt fra enkelte: Forsvarsbudsjettet har aldri vært større, og det øker kraftig i 2004 og 2005, innenfor en totalramme på 118 milliarder kr i fireårsperioden, tilpasset den strukturen som vedtas senere i dag – eller i natt. Da forsvarsreformen ble behandlet for et år siden, var det ikke flertall for en enighet om rammer og struktur. Det førte til at man fikk en ubalanse mellom struktur og finansiering. Derfor er jeg på Forsvarets vegne svært glad for at vi nå har kommet fram til en enighet som sikrer forutsigbarhet og gir et samsvar mellom oppgaver og finansiering. Det mener jeg er en seier for Forsvaret. Det skal vi alle være glade for. Komiteflertallet har også merket seg at for å få til samsvar mellom struktur, volum og økonomiske rammer, har Regjeringen foretatt enkelte forslag til endringer i forhold til Innst. S. nr. 342 for 2000-2001. Med noen justeringer slutter et bredt flertall seg til Regjeringens forslag i proposisjonen. Komiteflertallet legger stor vekt på at omleggingen av Forsvaret må sees i lys av NATOs fundamentale rolle for europeisk sikkerhet og stabilitet, og de forpliktelser Norges NATO-medlemskap medfører. Vi opplever – som alle vet – et nytt og mer sammensatt trusselbilde og krav om en bedre utnyttelse av ressursene. NATOs strategiske konsept og Defence Capabilities Initiative fra 1999 identifiserte et omfattende behov for modernisering av Forsvaret for å møte nettopp de nye utfordringene. I mange europeiske land har forsvaret en for stor og gammeldags struktur som til dels er underfinansiert. Modernisering, tilpasning til nye trusler og en synkronisering mellom struktur og finansiering er utfordringer som mange NATO-land har felles. Dagens behandling er et skritt i riktig retning for å modernisere det norske forsvaret. 11. september og terroranslaget mot World Trade Center og Pentagon førte til at det som så langt var blitt sett på som skrekkscenario, ble virkelighet. Trolig vil det som skjedde 11. september 2001, endre sikkerhetspolitikken, maktbalansen og internasjonal politikk i enda større grad enn Berlinmurens fall, som preget 1990-tallet. For 11. september har vist for all verden at kampen mot terrorisme må være langsiktig og helhetlig. Vi må se på årsakene, og vi må ta i bruk både politiske, diplomatiske, økonomiske og militære virkemidler. Terrorangrepet 11. september viste brått og brutalt hvilken ny dimensjon den internasjonale terrorismen og asymmetrisk krigføring stiller oss alle overfor. Vi kunne ikke stille oss likegyldige overfor de utfordringene som den nye situasjonen hadde satt oss i. Norge har i den påfølgende prosessen, med et bredt flertall i Stortinget i ryggen, sendt utstyr, tropper og annet mannskap til Afghanistan under amerikansk kommando. Man har lagt vekt på det enkelte medlemslands spesialkompetanse, slik som våre spesialister har på krigføring i snø, kulde og fjellområder. NATO har tilpasset seg raskt og smidig både til post 1989 og post 11. september, og har nylig inngått en tett allianse med Russland. Dette er en direkte konsekvens av den brede koalisjonen mot terrorisme. Til høsten blir det fulgt opp med et tilbud om fullt medlemsskap til flere tidligere sentral- og østeuropeiske land. Den kalde krigens forsvarsallianse skapes om til et bredt sikkerhetspolitisk samarbeidsorgan, og får stadig større politisk betydning – i samarbeid også med EU. De store omstillingene i NATO bekymrer dem som er vant til å vurdere trusler mot sikkerheten ved å telle motpartens stridsvogner eller krigsskip. Truslene i dag er langt mer uforutsigbare: terrorisme, organisert kriminalitet, spredning av masseødeleggelsesvåpen, fundamentalister og stater i oppløsning. Dette er det bakteppet som vi skal forberede vårt territoriale forsvar på. Dessuten er det årsaken til at vi må stille ressurser til rådighet for internasjonale operasjoner på kort sikt – internasjonale operasjoner som da også vil være en del av forsvaret av vårt eget land. I tillegg må vi erkjenne at en effektiv beredskap mot de nye sikkerhetsutfordringene i et åpent, demokratisk og teknologisk samfunn ikke kan løses av militær styrke alene. Et totalkonsept for beredskap og sikkerhet er nødvendig, og vi må i mye større grad utvikle et sivilt-militært samarbeid, der tradisjonelle kulturelle forskjeller ikke må være til hinder for konstruktive løsninger. Det kommer vi nærmere tilbake til ved behandlingen av stortingsmeldingen om sårbarhet og samfunnssikkerhet. Proposisjonen foreslår flere omorganiseringer og nedleggelser av hærstrukturen enn det som ble vedtatt i fjor. I tillegg skal viktige investeringer til den foreslåtte hærstrukturen også skje i neste planperiode. Både omorganiseringen av Hæren og beredskapstiltak mot terroranslag stiller nye krav til Heimevernet. Heimevernet har mye kompetanse og spesielle kvaliteter, ikke minst lokalkunnskap og tilstedeværelse over hele landet. Heimevernet har etter min oppfatning potensial til å være en viktig ressurs innenfor sikkerhets- og beredskapsarbeidet, men det krever endringer også i Heimevernets struktur. Og ikke minst krever det nytenkning. Dersom Heimevernet skal ha evne til mer fleksibilitet og samarbeide med andre militære og sivile aktører i en antiterrorfunksjon, må det innebære en kvalitetsheving, med enda større vekt enn i dag på 016-styrker, eller spesialstyrker. Komiteen understreker for øvrig at det er i de store byene med stor befolkningstetthet og institusjoner med stor symbolverdi at terrortrusselen i Norge er størst. Heimevernet bør her spille en rolle i et sivilt-militært samarbeid. Komiteen ber på denne bakgrunn om at Heimevernets oppgaver, organisering og struktur gjennomgås. Komiteen går også mot forslaget om passiv rullering av de eldre årsklasser, noe som i hvert fall vi mener ville ha fjernet de mest erfarne av Heimevernets befalskorps. Så sikrer komiteinnstillingen støtten til Det frivillige skyttervesen. De 170 000 medlemmene som er organisert i over 900 skytterlag, er en viktig del av Dugnads-Norge og vedlikeholder bl.a. skytebaner som brukes av Heimevernet. Det frivillige skyttervesen er også en drivkraft i nærmiljøet i samarbeid med andre frivillige organisasjoner. Når det gjelder Sjøforsvaret, er det med vår lange kyststripe og store havområder en særdeles viktig del av Forsvaret i den situasjonen som vi nå er i, med de nye terrortruslene. Forlikspartnerne går inn for at det er behov for å bygge en utvidet dokk for fregattene i Fridtjof Nansen-klassen ved Haakonsvern, og at denne ferdigstilles i 2006. Beredskapsmessig er det viktig at Sjøforsvaret disponerer en slik dokk. I tillegg sikrer dokkutvidelsen 170 industriarbeidsplasser. Et av punktene som Arbeiderpartiet er svært opptatt av, er gjenkjøp og norsk industris deltagelse i større innkjøpsprosjekter og utviklingsavtaler. Det er nå en enstemmig komite som mener at Forsvaret er tjent med bruk av gjenkjøpsavtaler, med bakgrunn i at det også gir Forsvaret muligheter til, i samarbeid med norske forsknings- og utviklingsmiljøer, å få teknologiske løsninger som er bedre tilpasset norske forhold. Norsk forsvarsindustri er både avhengig av gjenkjøp og har mye å bidra med, og la meg også understreke det siste. Og vi er naturligvis tjent med og avhengig av en egen forsvarsindustri. Komiteen understreker også at det er spesielt viktig at norsk industri involveres i forsknings- og teknologiutvikling ved større innkjøp. Komiteen nevner her særskilt ved kjøp av nye jagerfly. Og la meg legge til at jeg er veldig fornøyd med at dette nå også er forpliktende merknader som de nåværende regjeringspartiene er inne på, og som da statsråden er forpliktet av. Jeg oppfatter at dette er en type merknader som fra vår side også er en form for realpolitikk, for slik kan vi også følge dette med gjenkjøp og norsk industris involvering. Jagerfly skal anskaffes – jeg tror det er i 2015, men statsråden nevnte sågar 2017 i en åpen høring nylig. Jeg er ikke beredt, med den teknologiske utviklingen vi nå ser og aner, til å ta standpunkt til hva slags jagerfly vi skal kjøpe om 15 år. Vi har de siste dagene hatt en debatt på bakgrunn av at Forsvarsdepartementet har besluttet å videreføre deltagelse i det amerikanske Joint Strike Fighter-programmet, som vi har vært en del av siden 1996. Dette inkluderer et samarbeid med Danmark og Nederland. For Arbeiderpartiet er det helt avgjørende at norsk industri kan kobles inn i dette utviklingsprogrammet, som i planperioden vil beløpe seg til 300 mill. kr – til sammen 1 milliard over ti år. Dersom norsk industri ikke får delta, så kan – og etter min mening skal – avtalen termineres. Blir vi ikke med, vil dansk og nederlandsk industri få ta del i prosjektet, og vi faller utenfor. Spørsmålet er naturligvis om Norge også bør delta i utviklingsprogrammer i regi av konkurrerende produsenter. Det lar jeg stå åpent her. Komiteflertallet går inn for en integrert ledelse mellom departementet og forsvarsstaben. Jeg mener dette vil styrke forsvarsledelsens strategiske fokus og ansvar. Kompetansemiljøene vil samles, noe som vil bedre den politiske kontrollen og styringsmulighetene. Det er flere eksempler i den senere tid som viser hvorfor dette er viktig. Styringslinjene vil bli klarere og prosessene mer oversiktlige. Dette vil bidra til raskere saksbehandling, og i tillegg vil man gjøre to til dels konkurrerende byråkratier til en samlet og enhetlig avdeling. Dette vil fjerne dobbeltarbeid, noe som innebærer mindre byråkrati, lavere kostnader og bedret politisk kontroll samt hurtigere tid fra beslutning til iverksetting, noe som vi vel også lider under. Vi ser av og til at det går litt sakte mellom Huseby og Akershus, eller Myntgata. Integrert ledelse innebærer også at evnen til krisehåndtering og samordnet norsk opptreden i internasjonale fora blir bedre. Begivenhetene den 11. september har vist oss hvor viktig dette er. Jeg vet at enkelte er bekymret for at vi ikke vil fortsette å ha en synlig forsvarssjef. Det er ikke tilfellet. Da må man lese innstillingen skikkelig, hvis man tror det. Et integrert departement samsvarer med hva flertallet av landene i NATO og de fleste vestlige demokratier har, altså land vi liker å sammenligne oss med. For Arbeiderpartiet er det selvsagt at forsvarssjefen på samme måte som tidligere skal uttale seg, når han måtte ønske det, og på samme måte som nå regelmessig legge sine vurderinger og planer fram for offentligheten i forkant av beslutninger. Forsvarssjefen skal naturligvis fortsette å utøve alminnelig kommando. Samlet sett vil derfor reformen – etter min oppfatning – styrke forsvarssjefens vilkår for effektiv ledelse. Innføringen av integrert ledelse vil gi Forsvaret en ledelsesstruktur som er effektiv, rasjonell og moderne. Det trengs i en tid preget av omstilling her hjemme, og av krevende utfordringer for våre styrker i utlandet, og i samarbeid både internt i alliansen og i forhold til en utvikling av en forsvars- og sikkerhetspolitikk i EU, som vi også står overfor som et utenforland i den sammenhengen. EU samarbeider som kjent mer og mer internt i NATO. Til slutt: Dagens innstilling innebærer en betydelig satsing på Forsvaret. Men også i neste planperiode vil det være behov for å videreutvikle Forsvaret til et moderne sikkerhetspolitisk verktøy i et åpent, demokratisk, teknologisk og globalisert samfunn, slik også innstillingen i dag understreker helt på slutten. La meg så få ta opp Arbeiderpartiets forslag. For øvrig anbefaler jeg – på vegne av komiteen – komiteinnstillingen.