trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Opplag av en båt i egen hage kan være et tiltak som omfattes av plan- og bygningsloven § 85 slik som den lyder i dag. Her heter det at en del midlertidige innretninger ikke kan plasseres i lengre tid enn tre måneder uten at kommunen har gitt samtykke til det på forhånd. Jeg forutsetter at det ikke gjelder ganske små båter som vanskelig kan være til vesentlig ulempe for omgivelsene. I lovens § 109 er det hjemmel for kommunestyret til å vedta kommunalt gebyrregulativ. Det kan vedtas gebyr for arbeid som kommunen har plikt til å utføre etter loven. Når kommunen får en henvendelse eller en søknad om å legge en båt i opplag for mer enn tre måneder, vil behandlinga av en slik sak være et arbeid som kommunen kan kreve gebyr for, men dette er det altså opp til kommunene selv å vurdere. Disse reglene gjelder uavhengig av om det er kommet noen klage til kommunen på plasseringa. Jeg kan imidlertid opplyse representanten Andersen om at jeg vil se nærmere på en del av reglene om søknads- og meldepliktige tiltak etter plan- og bygningsloven, bl.a. den regelen som her gjelder.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg er redd for at representanten Andersen kanskje har misforstått det jeg sa. I mitt svar refererte jeg til det som er dagens regelverk – det som gjelder i dag. Men jeg prøvde også å si at det er ganske lett å være enig i at den gjeldende regelen om å kreve melding til eller forhåndssamtykke fra kommunen for opplag av småbåt på egen tomt kan virke urimelig. Regelen er også etter min mening ganske uryddig og ganske vanskelig å forstå. Det er på bakgrunn av det jeg signaliserer at dette vil jeg gå gjennom, for det virker ikke veldig fornuftig slik det er pr. i dag.
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Stortinget har bestemt at det skal inngås skriftlig arbeidsavtale i alle typer arbeidsforhold. Gjennom media er det kommet fram at om lag 60 pst. av ungdom mellom 13 og 17 år som er i en arbeidssituasjon, ikke har skriftlig arbeidsavtale. Trolig er det også mange andre arbeidstakere som mangler avtale. Hva vil statsråden gjøre for å bedre på disse forholdene?»
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Den undersøkelsen som jeg viste til, er først og fremst rettet mot skoleungdom. Vi står nå foran en ny sesong med ferieavløsere, og de fleste er skoleungdommer og studenter. Kunne statsråden tenke seg å gjennomføre en kampanje gjennom Arbeidstilsynet for å bedre forholdene for skoleungdommer og studenter med hensyn til å få en skriftlig arbeidsavtale, som er arbeidsmiljølovens krav?
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-04-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Nord-Norge har også denne vinteren vært utsatt for katastrofetilstander i form av store skader og dødsulykker ved snøskred og ekstreme værforhold. 30. mars 2000 besøkte statsråden Hammerfest for ved selvsyn og samtaler å skaffe seg oversikt over situasjonen. Hvordan vurderer statsråden den ekstreme situasjonen i Vest-Finnmark, Troms og Nord-Norge forøvrig, hvilke tiltak vil Regjeringen iverksette, og hvilket bevilgningsbehov foreligger?»
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-04-05:
Jeg vil takke for svaret, ikke minst for at det skulle ta kort tid å vurdere både kortsiktige og langsiktige tiltak og komme med forslag om ekstraordinære bevilgninger. Situasjonen er ekstrem, og som statsråden sikkert hørte fra ordføreren i Lyngen, hvor den største dødsulykken har vært, har ikke barn lenger trygge skoleveier, beredskapen er ikke tilstrekkelig, hjemmehjelp og nødvendige medisiner kommer ikke ut. Tromsbenken var selv på Senja de samme dagene som statsråden var i Hammerfest. Fiskeindustrien tapte millioner fordi veier var stengt. Jeg tillater meg å stille spørsmål om tiltakene ikke bare vil rette seg mot å dekke ekstraordinære brøyteutgifter i kommunene, men også vil omfatte andre grupper som lider tap.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-04-05:
Representanten Østberg har forståelse for at statsråden ikke kan gå inn på de konkrete tiltak nå. Jeg vil samtidig stille statsråden spørsmål på bakgrunn av hva klimaforskere som Olav Orheim og Terje Brinck Løyning gav uttrykk for til Nordlys den 24. mars, at dette er den type vintre man nordpå må venne seg til: «Snøen vil fortsette å lave ned i årene framover på grunn av den menneskeskapte drivhuseffekten,» tror disse klimaforskerne. Vil Regjeringen ta med dette i de langsiktige tiltakene?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Norsk kommunesektor er preget av rigide kommunale monopoler. Den kommunale etatsstrukturen er lite tidsmessig, og er i sin nåværende form lite egnet for omstillingsarbeid og effektiviseringstiltak. De fleste tjenesteytende kommunale etater bør derfor omorganiseres og fristilles for så å kunne bli eksponert for konkurranse på pris og kvalitet fra private tilbydere. Er økt konkurranseeksponering en omstillingsstrategi som er aktuell å anvende i Regjeringens varslede arbeid med fornyelse av den offentlige sektor?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg vil jo påstå at svaret ikke stod seg særlig godt i forhold til den fornyelsen av offentlig sektor som den nye regjeringen så ambisiøst har satt på dagsordenen. Norske kommuner har i mange år jobbet med omstilling nettopp for å oppnå økt effektivitet. Men har de egentlig lyktes i det, når vi ser på dagens rekordstore underskudd på 10-12 milliarder kr? For tilnærmet alt av kommunalt omstillingsarbeid har hele tiden måttet skje innenfor den snevre rammen av etats- og monopolsystemet. Innenfor dette monopolsystemet har det altså vært lettere å arbeide for å skaffe flere overføringer fra staten fremfor å se på hvordan kommunene selv kan spare penger. Monopolsystemet har i realiteten gjort det umulig å utfordre den kommunale tjenesteproduksjonen på pris- og kvalitetskriterier. Jeg vil derfor be statsråden bekrefte at hun iallfall ikke har de samme, la meg si, fastlåste oppfatningene om å beskytte de bestående kommunale monopolsystemer som f.eks. Norsk Kommuneforbund så uforsonlig har.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Modernisering av offentlig og først og fremst kommunal sektor er en stor oppgave å ta fatt på, spesielt her i Norge hvor vi har ventet altfor lenge med å utfordre den offentlige tjenesteproduksjonen med konkurranse. Innenfor rammen av denne monopolinstitusjonen har altså den offentlige tjenesteproduksjonen fått leve sitt eget liv som en skjermet virksomhet, og det er neppe mulig å snakke om en modernisering uten å trekke inn elementer av mer marked og økt konkurranse. Etter mitt syn er det nærmest illusorisk å snakke om modernisering av offentlig sektor uten samtidig å trekke inn mer markedsstyring og konkurransetilpasning. Konkurranse må inn med stor tyngde i offentlig sektor. For statsråden mener vel ikke at den strenge konkurranselovgivningen som gjelder for privat sektor, har skadet privat sektor? Er det da slik at nesten all tjenesteyting som offentlig sektor utfører, også utmerket godt kunne utføres av private?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Porsgrunn kommune krever 700 kroner i saksbehandlingsgebyr for å behandle søknader om å bruke egen hage som opplagringsplass for egen privat småbåt. Kommunen tolker båtopplag til å være søknadspliktig etter bestemmelsene i plan- og bygningsloven. Å innkreve byggegebyr for å tillate privat båtopplag i egen hage får mange til å reagere med undring. Er det hjemmel i plan- og bygningsloven for å kreve at opplag av småbåt i egen hage er søknadspliktig så lenge det ikke foreligger naboklage?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Jeg har vel for så vidt med det svaret statsråden kom med, fått besvart mitt konkrete spørsmål. Svaret er, slik det foreligger, svært skuffende for landets hundretusener av båteiere, som kanskje må belage seg på å søke om og betale gebyr for å få lov til å legge båten i sin egen hage. Selvsagt vil mange båteiere riste på hodet over at man nå risikerer å måtte søke kommunen om tillatelse til å legge båten i sin egen hage. Spørsmålet mitt er da: Blir de som ikke bryr seg om å søke de høyere byråkratiske makter om lov til opplag av egen båt i egen hage, å betrakte som småkriminelle lovbrytere? Det kunne jeg godt tenke meg et svar på. For øvrig ser jeg på denne saken som en sak som går under «Heia Norge»-kategorien. Jeg vil bare få lov til å legge til at jeg er glad for at statsråden sa at hun ville se på dette – det er jeg meget glad for.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg vil få lov til å stille et spørsmål til den ærede helseministeren: «Ifølge oppslag i Dagsavisen 14. mars 2000 har Møre og Romsdal fylkeskommune vedtatt at når det gjelder tannhelsen til pleietrengende personer, så skal skadede tenner som kunne vært reparert, trekkes, og hull som ikke gir tannpine, skal ikke bores. Dette synes for undertegnede å være i strid med lov om tannhelsetjeneste, der det slås fast at denne gruppen skal ha et gratis tannlegetilbud og få nødvendig tannbehandling. Mener statsråden at dette er et verdig tilbud til våre pleietrengende?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg takker statsråden for et meget positivt svar. Jeg er glad for at statsråden vil gripe fatt i denne saken overfor fylkeskommunene, og at Statens helsetilsyn nå skal se på denne saken. Det er viktig for denne gruppen mennesker, som er blant de svakeste i dette samfunnet. Mange av de eldre og pleietrengende og psykisk utviklingshemmede har faktisk store problemer med å forklare hvilke problemer de har. Da kan vi også tenke oss situasjonen å måtte leve med smerter som følge av at den enkelte fylkeskommune ikke følger opp sin plikt etter lov om tannhelse i dette landet. Jeg håper at statsråden raskt går ut og iallfall får en gjennomgang i de enkelte fylkeskommunene, og at Statens helsetilsyn raskt ser på dette, slik at de vedtak som allerede er fattet i en del fylkeskommuner om innsparinger på dette området, nå blir stoppet, slik at våre eldre og pleietrengende får det tilbudet som de har krav på.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Spørsmålet fra representanten Nesvik angår Møre og Romsdal fylkeskommunes pålagte oppgaver etter lov om tannhelsetjeneste. Slik vedtaket er beskrevet i Dagsavisen, innebærer det en drastisk reduksjon av tannhelsetilbudet til eldre, langtidssyke og uføre i institusjon og i hjemmesykepleie. Disse gruppene har etter tannhelsetjenesteloven rett til gratis tannhelsetjeneste. Fylkeskommunen skal gi et regelmessig og oppsøkende tilbud til disse. § 2-1 i loven slår fast at gruppene har rett til nødvendig tannhelsehjelp. Nødvendig tannhelsehjelp er en rettslig standard, hvor innholdet vil kunne variere over tid. Det fremgår imidlertid av tannhelsetjenestelovens forarbeider at det med begrepet «nødvendig tannhelsehjelp» menes mer enn akuttbehandling. Som et minimum innebærer det undersøkelse, forebyggende tiltak, akuttbehandling og ordinær behandling for å ta vare på tannsettet. Med ordinær behandling menes f.eks. nødvendige reparasjoner med tannfyllinger, rotfyllinger og behandling av tannkjøttsykdom. Nødvendig tannhelsehjelp vil også omfatte proteser som erstatning for tenner som er trukket. Pleietrengende kan ha store problemer med å ta vare på sin egen tannhelse. De er også i en livssituasjon hvor tannhelsen kan være ekstra utsatt. Samtidig er det viktig at de har et tannsett som gjør det mulig å ha et godt kosthold. Sosialt betyr det også mye for pleietrengende at de har en tilfredsstillende tannhelse. Menneskelig sett handler det også om å sikre en verdighet i kritiske faser i livet. Det er jo derfor vi har en lov som gir fylkeskommunen en plikt til oppsøkende tilbud til disse gruppene. Slik Møre og Romsdal fylkeskommunes tilbud fremstilles, kan jeg ikke se at lovens krav er oppfylt. I så fall er det heller ikke et verdig tilbud, som representanten Nesvik spør om. Jeg har forstått det slik at andre fylkeskommuner også har fattet vedtak som kan innebære et tannhelsetilbud som ikke er i samsvar med lovverket. Departementet vil derfor i disse dager sende et skriv til fylkeskommunene hvor departementets fortolkning av rettighetene i loven presiseres. Jeg vil også ta denne saken opp med Statens helsetilsyn som landets øverste tilsynsmyndighet.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg kan bare si meg enig i de kommentarer som representanten Nesvik nå gav, og igjen bekrefte at departementet i disse dager sender sitt brev til samtlige fylkeskommuner, og at vi omgående også vil følge det opp gjennom Helsetilsynet. Vi skal selvfølgelig også følge det opp gjennom vår løpende kontakt med fylkeskommunene om saken heretter.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Rask behandling av pasienter med hjerteinfarkt er viktig, og det er derfor et mål å redusere tiden fra symptomer oppstår til pasienten får diagnose og behandling. Dette kan oppnås ved rask respons ved mottak av meldinger i AMK – akuttmedisinske kommunikasjonssentraler – og legevaktsentraler og ved tidlig varsling til mottakende sykehus. Flere studier har vist at effekten av blodproppoppløsende behandling er større jo tidligere denne behandlingen iverksettes. Dette kan skje utenfor sykehus, bl.a. ved hjelp av EKG i ambulansetjenesten. En slik behandlingsform kan iverksettes enten av legevaktslege eller av ambulansepersonell etter særskilt ordinasjon fra lege. Dette prøves for tiden ut i flere områder av landet, bl.a. i Østfold, Telemark, Møre og Romsdal og ved flere ambulansehelikopterbaser. Behandlingstilbudet er ulikt organisert. I Østfold foretar ambulanse- personellet EKG-undersøkelse, som deretter sendes via mobiltelefon til sykehuset. Her blir EKG vurdert av spesialist i hjertesykdommer, som deretter kan vurdere om det bør igangsettes blodproppoppløsende behandling. Andre steder iverksetter lege ved legevakt eller ambulansehelikopter behandlingen på bakgrunn av egen tolkning av EKG. Slik behandling innebærer en viss risiko ved komplikasjoner i form av alvorlig hjerterytmeforstyrrelser eller blodtrykksfall. Det er derfor en forutsetning at helsepersonellet i tillegg til å kunne bruke EKG også har kompetanse til å bruke annet utstyr for å observere og behandle komplikasjoner. Bloproppoppløsende behandling utenfor sykehus er med andre ord ikke bare et spørsmål om EKG-apparat i ambulanser. Det er også viktig at personell ved legevakt og i ambulansetjenesten har den nødvendige kompetanse både i bruk av EKG og i å håndtere mulige komplikasjoner i forbindelse med den behandling som skal gis. Dette stiller krav til opplæringstiltak og kompetanseheving i tjenesten. De forsøk som jeg her har omtalt, vil bli videreført som planlagt. I stortingsmeldingen om akuttmedisinsk beredskap vil jeg så komme tilbake til spørsmålet om hvordan vi kan bygge ut denne tjenesten i flere fylker.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Det virker som det er enighet i analysen og i og for seg også behovet her. Jeg tror vel også det vil være enighet om at dette, som jeg sa i mitt første svar, ikke bare er et spørsmål om EKG-apparater. EKG-apparater i ambulanser uten den nødvendige kompetanse hos dem som skal bruke det og stille diagnoser, kan lett gi en falsk følelse av trygghet som ingen er tjent med. Det er derfor jeg så sterkt presiserer at både anskaffelse av EKG-utstyr og nødvendig opplæring og tilhørende systemer må være til stede for at dette skal gi den ønskede effekt. Og da kan jeg også bare bekrefte at arbeidet med å utvide de ordninger som nå er under utprøving, vil bli gjennomført, og jeg vil komme tilbake til det i forbindelse med stortingsmeldingen om akuttmedisinsk tjeneste.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg kan ikke nå gå inn på behandlingen av neste års budsjett. Jeg vil imidlertid nok en gang understreke at dette er en oppgave som vi tar alvorlig, og som vi vil vurdere videreføringen av i lys av de erfaringer som forsøksvirksomheten gir. Det vil jeg komme tilbake til. Det vil selvsagt også være et spørsmål om penger, jeg tror det er galt å mene at slike tiltak ikke også har en økonomisk side. Men det hindrer ikke at dette er en oppgave som tillegges meget stor vekt, og som vil bli tillagt høy prioritet i arbeidet med akuttmeldingen.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg har følgende spørsmål til landets nye helseminister: «Sykehuset Østfold har to ambulanser i Halden som er klargjort for EKG og behandling av hjerteinfarkt. Erfaringene er gode, og rask behandling i ambulansen gir større sjanse for å overleve et hjerteinfarkt. Vil statsråden ta de initiativ som skal til, sammen med fylkeskommunene, for å få EKG i ambulanser slik at diagnose kan stilles raskest mulig?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg vil si at jeg er delvis fornøyd med det som ble sagt. Statsråden og jeg har vel den samme oppfatning, at ambulanse som har EKG-utstyr montert, kan gi pasienter en langt større trygghet. Gevinsten er nemlig stor, selv om det skulle være kort vei til et akuttmottak. Men det er de som bor lengst unna sykehuset, som vil tjene mest på tilbudet. Uten EKG må personer som blir rammet av hjerteinfarkt, transporteres helt til sykehuset før det blir stilt diagnose eller gitt nødvendig behandling. Det kan stå om livsviktige minutter slik at pasienten så tidlig som mulig kan bli gitt eksempelvis blodfortynnende medikamenter. Det er å håpe at smerter og tap av menneskeliv ikke knyttes bare til økonomi i et velferdssamfunn. Jeg håper iallfall at statsråden mener at menneskeverdet er større enn som så, og håper at han kan ta mer konkrete initiativ til å få fortgang i ordningen, og at det vil gjelde for alle landets sykehus.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Det ser ut som vi har det samme syn når det gjelder behovet for EKG. Det det dreier seg mer om nå ifølge statsrådens svar, er den nødvendige opplæringen, som statsråden legger veldig vekt på. Og det er jeg glad for at han trekker fram, men – som en forlengelse av behovet for EKG – hva vil statsråden gjøre for eventuelt å få fortgang i den nødvendige opplæringen? Det må jo være slik at den enkelte ambulanse har dette tilbudet så raskt som mulig, og jeg håper det her ikke først og fremst vil bli en diskusjon om penger, om vi har midler og muligheter til å prioritere dette, men at det faktisk foreligger konkrete forslag i forbindelse med budsjettet neste år som berører dette punktet, og at initiativet da eventuelt blir tatt av statsråden ved neste års budsjett.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Innledningsvis vil jeg peke på at det i forbindelse med etableringen av NSB BA ble lagt til grunn at selskapets godsvirksomhet skal drives etter bedriftsøkonomiske prinsipper uten offentlig tilskudd. Dette innebærer at NSB Gods må få anledning til å tilpasse seg markedets krav til både transportløsninger og pris for å kunne konkurrere med bil- og båttransport. Jeg ser det som viktig at NSB Gods utnytter sine markedsmessige fortrinn, dvs. innen markedssegmentet transporter med store volumer over lange avstander. Dette er for øvrig en strategi som Stortinget tidligere har gitt sin prinsipielle tilslutning til, senest i forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 19 for 1998-99 Om NSB BAs økonomi. Jeg har fått opplyst fra NSB at bedriftene ViaCon as og Pecor AS på Matrand ikke lenger kan betjenes ved tradisjonell vognlast på sidespor. Dette har sammenheng med at volumene er for små til at det kan forsvare kostnadene et slikt opplegg krever med hensyn til ekstra skiftelokomotiver og personell. NSB vil overfor disse kundene komme med tilbud om et nytt transportopplegg basert på container eller semitrailer som løftes på tog. Ved en slik løsning vil disse transportene kunne inngå i NSBs nettverk av togpendlere og dermed kunne tilbys til markedspris.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg har ingen forutsetninger for å kunne vurdere nøyaktig hvilket kvantum som er nødvendig for at det skal være bedriftsøkonomisk forsvarlig for NSB Gods å ha en ordning med eget opplegg med skiftelokomotiver og personell. Jeg har derimot tillit til at bedriften NSB BA gjør de nødvendige vurderinger av dette og tilbyr det som er forsvarlig ut fra hva markedet ellers tilbyr. Jeg vil også vise til at NSB Gods akter å gi et tilbud som også innebærer togtransport, dog i en kombinasjon med biltransport.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg er helt enig med representanten i at målet klart er å få mer gods over på bane. Dermed er det også viktig at NSB utvikler transportløsninger som er hensiktsmessige, og som kan gi disse kombinasjonsmulighetene som jeg nevnte. Jeg håper at det skal skje i nær framtid, slik at disse bedriftene kan få tilfredsstilt sitt transportbehov på en skikkelig og god måte.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Spørsmålet som spørreren tar opp, er høyst relevant og alvorlig, noe vi fikk en kraftig påminnelse om etter ulykken som skjedde i natt på Lillestrøm stasjon. NSB er pålagt å stille krav til brannsikkerhet for eget materiell. Dette er basert på internasjonale retningslinjer og ble siste gang oppdatert før den formelle delingen mellom NSB og Jernbaneverket i 1996. Disse brannkravene er beregnet på nytt og ombygd materiell. Generelt er det derfor strengere krav til brannsikring av nytt materiell enn de krav gammelt materiell ble godkjent i henhold til. Gjøvikbanen trafikkeres med elektriske lokomotiver og hovedsakelig B3-vogner, som er bygd for mer enn 30 år siden. Dette materiellet ble bygd om og oppgradert i 1970-årene etter datidens krav. B3-vognene har hatt en god driftshistorikk med hensyn til brann. De øvrige vognene som trafikkerer Gjøvikbanen, er nyere og har samme eller bedre standard enn B3. Statens Jernbanetilsyn har for sin del opplyst at endrede brannkrav – på samme måte som på andre områder i samfunnet som eksempelvis elektriske anlegg i hus – ikke er gitt tilbakevirkende kraft. Det omtalte B3-materiellet er planlagt faset ut av driften de nærmeste årene i takt med materiellfornyelsen i NSB. Jeg er for øvrig kjent med at NSB nå gjør en systematisk gjennomgang av materiell med hensyn til brannsikkerhet. I henhold til NSBs planer vil det i løpet av en toårsperiode bli foretatt en fornyelse og utskifting av materiellparken som medfører at persontransportmateriellet vil være nytt eller ha gått igjennom en brannteknisk vurdering i forbindelse med oppgradering.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Som jeg sa i mitt hovedsvar, er forskriftene ulike, fordi man forholder seg til forskriftene på det tidspunkt materiellet ble bygd eller oppgradert. Jeg kan bekrefte at dette arbeidet har høy prioritet. Det er en tragisk kjensgjerning at vi har fått alvorlige påminninger i løpet av dette året om dette arbeidets nødvendighet. Vi vil følge utviklingen på dette området svært nøye og påse at utskiftingen skjer i henhold til planer så raskt som råd er.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg vil først presisere at det er strenge krav til sikkerhet, og at jeg har tillit til at NSB følger opp kravene til sikkerhet for sitt materiell. Når det gjelder de forskrifter som her var omtalt, er de, så vidt jeg vet, ute til høring. De nærmere vurderinger vil bli foretatt når denne høringen er avsluttet.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
E6 går gjennom et større boligområde på nevnte strekning. Strekningen trafikkeres daglig med ca. 60 000 kjøretøy og med en hastighet på 80 km/t. Det medfører at boligene nær vegen utsettes for høye støynivåer. Også boliger lenger vekk fra vegen utsettes for støy som følge av de topografiske forholdene. Det er gjennomført avbøtende tiltak med støyskjermer på strekningen, men fortsatt utsettes mange for støy fra E6. Jeg har fått opplyst fra Vegdirektoratet at Statens vegvesen Oslo har startet et utredningsarbeid hvor det vurderes tiltak både på kort og lang sikt for å redusere de problemene trafikken skaper for boligområdet. Boligene som har de høyeste støynivåene, dvs. over tiltaksgrensen i grenseverdiforskriften etter forurensningsloven, vil få tilbud om fasadeisolering.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg vil gjerne bekrefte – eller kanskje rettere sagt erkjenne – at det i høyeste grad også er stamveger i Oslo. Når det gjelder representanten Odd Einar Dørums konkrete spørsmål om tunnel, er det meg bekjent ikke foretatt noen konkrete vurderinger av det. Derfor har jeg på det nåværende tidspunkt ikke ytterligere kommentarer til det, annet enn at vi på støysiden vil komme tilbake til problemstillingen i Nasjonal transportplan, når den legges fram.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg tar med meg de merknadene representanten Odd Einar Dørum her har framført. Vi erkjenner helt klart – og det håper jeg vi også vil vise når vi legger fram meldingen om Nasjonal transportplan – de trafikale, de sikkerhetsmessige og ikke minst de miljømessige utfordringene vi har i våre storbyer.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Samferdselsdepartementet har delegert takstmyndigheten til Vegdirektoratet, med virkning fra 1. mars 1991. Samferdselsdepartementet uttrykte i brev av 5. februar 1991, i forbindelse med delegeringen, at det vil være et siktemål å få tilpasset takst- og rabattsystemene ved tidligere vedtatte prosjekter til retningslinjene så langt økonomien i prosjektet gjør dette forsvarlig. Det er gjort et skille mellom ferjeavløsningsprosjekter og andre prosjekter med hensyn til betaling for passasjerer. Hovedregelen er at passasjerer skal fritas for betaling. I ferjeavløsningsprosjekter kan imidlertid passasjerbetaling innføres dersom det foreligger lokal enighet om dette og økonomien i prosjektet er avhengig av slik betaling. Det generelle rabattsystemet for person- og kjøretøytakster i ferjeavløsningsprosjekter bygger på ferjetakstregulativets system. Dette har imidlertid et omfattende og komplisert rabattsystem, knyttet til persontakster og honnørrabatt. Erfaringer fra eksisterende bompengeprosjekter viser at omfattende takst- og rabattsystemer kan medføre betydelige trafikkavviklingsproblemer, med de kostnader som det innebærer. Videre vil bompengeselskapenes innkrevingskostnader øke ved kompliserte systemer. I tillegg vil rabattordninger kunne føre til svakere inntjening i mange prosjekter. På bakgrunn av dette har det vært et ønske om å forenkle takstsystemet ved bompengeprosjekter. Ut fra takstdelegeringen og retningslinjene fra Stortinget har Vegdirektoratet utarbeidet håndbok nr. 199, «Takstretningslinjer for bompengeprosjekter på offentlig veg». Disse takstretningslinjene skal legges til grunn ved alle nye prosjekter. Det er også en målsetting å få revidert takst- og rabattsystemet ved flest mulig av de eksisterende prosjektene. Med bakgrunn i ønsket om forenkling slår takstretningslinjene fast at det ikke gis honnørrabatt, rabatt til vernepliktig personell eller sivile tjenestepliktige. Når det i spørsmålet vises til bortfall av honnørrabatt i 1999, er ikke dette en ny generell ordning. Jeg er imidlertid kjent med at Vegdirektoratet fra 1. juli 1999 godkjente nye takster og rabattsystemer i bompengesambandet Ålesund–Ellingsøya–Valderøy–Giske–Godøy i Møre og Romsdal, fordi takstene ikke var i henhold til håndbok nr. 199. En av konsekvensene av dette var at det ikke lenger ble gitt honnørrabatt. Prosjektet i Ålesund var inntil i fjor sommer det eneste prosjektet i landet som hadde honnørrabatt. Jeg har ingen planer om å revidere de retningslinjene jeg har vist til med hensyn til honnørrabatt i ferjeavløsningsprosjekter.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Som jeg sa i mitt hovedsvar, var bompengesambandet Ålesund–Ellingsøya–Valderøy–Giske–Godøy det eneste som praktiserte honnørrabatt inntil sommeren 1999. Det skjedde altså ingen generell endring av takst- og rabattsystemet sist sommer. Dersom man nå igjen skulle innføre slik honnørrabatt, ville det ikke være å ta bort en ordning, men å innføre en ordning som antagelig ikke bare kunne gjelde dette ferjesambandet, men måtte ha mer generell virkning.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Som jeg også var inne på i mitt hovedsvar, må en når det gjelder takstsystemer, foreta en avveining mellom hensynet til brukerne, trafikkforholdene og økonomien. Det er denne avveiningen som har ligget til grunn for de retningslinjene vi nå praktiserer. Når det gjelder spørsmålet om Arbeiderpartiet har planer om å ta bort øvrige rabattordninger, kan jeg vise til at regjeringen Bondevik fremmet tanker om dette i forbindelse med budsjettet for 2000. Da ble det avvist, og vi har ingen planer om å gå bort fra dette budsjettforliket.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Den varslede fjerningen av én av tre ferjer i Finnøysambandet har sin bakgrunn i uenighet mellom staten og fylkeskommunen om fylkeskommunal betaling for riksvegferjers anløp av fylkesvegkaier. Finnøysambandet er et såkalt blandet samband, der riksvegferjene betjener både riksveg- og fylkesvegkaier. Saken gjelder nærmere bestemt at fylkeskommunen gjennom flere år har betalt mindre for anløp av fylkesvegkai enn det de generelle retningslinjene for slik betaling fra 1989 tilsier. Dette er retningslinjer som alle fylkeskommuner i lignende situasjon som Rogaland må innrette seg etter. Statens vegvesen har etter at det i 1998-99 gjennomgikk beregning av betaling i henhold til retningslinjene, tatt opp spørsmålet om riktig betaling med fylkeskommunen. Dette har ikke lykkes. Vegvesenet har deretter varslet at ferjetilbudet i Finnøysambandet ville bli redusert fra 1. april 2000 om ikke fylkeskommunen økte sin betaling. Av praktiske årsaker har departementet pålagt Statens vegvesen å videreføre tilbudet i Finnøysambandet til 1. juli uten økning i den fylkeskommunale betalingen. Etter den tid må imidlertid de generelle retningslinjene for betaling til Statens vegvesen for riksvegferjers anløp av fylkesvegkai legges til grunn i Finnøysambandet. Dersom ikke fylkeskommunen da øker sin betaling, vil det måtte gjennomføres rutereduksjoner i fylkesferjedriften i Finnøysambandet.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg er glad for at vi har en felles forståelse av de vilkår fylkesvegsambandene må være underlagt. Når det gjelder spørsmål knyttet til revidert nasjonalbudsjett, er det vanskelig for meg å komme inn på konkrete forhold i så måte. Men vi er selvsagt vel kjent med den kostnadsøkningen som har skjedd med hensyn til båt- og ferjetrafikk, bl.a. av de årsaker som representanten Meltveit Kleppa viste til. Jeg vil for øvrig også vise til det svar som jeg avgav i spørretimen for en uke siden vedrørende ferjenes økonomi, nemlig at vi vil vurdere situasjonen med det aller første.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Foruten at Rogaland er et ferjefylke, er det også et fylke som har stor vekst og stort vekstpotensial, ikke minst for nye deler av næringslivet. Jeg er aldeles enig i at en næringsvekst i distriktene er sterkt avhengig av gode kommunikasjoner. Det vil vi ha med oss i forhold til revidert nasjonalbudsjett, men ikke minst vil vi ha det med oss når vi legger fram Nasjonal transportplan.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «NSB er etter dagens forskrifter eneste tillatte transportør av passasjerer på Gjøvikbanen. Tilfredsstiller NSBs vognmateriell på Gjøvikbanen dagens krav til brannsikkerhet?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Det viser seg at det er forskjellige forskrifter som gjelder for gammelt og nytt materiell, og at endrede brannkrav ikke er gitt tilbakevirkende kraft med hensyn til det gamle materiellet, så dermed er brannsikkerheten på en del av vognmateriellet på Gjøvikbanen dårlig. Ved Åsta-ulykken var det også gammelt materiell og dårlig brannsikkerhet. I dag har det skjedd en ny ulykke – dessverre, på Lillestrøm. Nå sa statsråden at NSB hadde en del planer på gang. Vil statsråden fremskynde dette, i og med at det har vært fokusert på veldig mange ulykker? En kan liksom ikke vente på at materiellet skal skiftes om ganske mange år. Men ligger det nå i kortene at man vil prøve å fremskynde dette?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Jeg takker for svaret, og jeg må si jeg er veldig godt fornøyd med at statsråden vil gi dette høy prioritet, som han sier, og at han vil fremskynde arbeidet med sikkerheten på jernbanenettet. Men det er en annen ting også ved dette: Vil statsråden endre forskriftene slik at vi kan få andre aktører på jernbanelinja? I dag er jo Jernbaneverket og NSB formelt skilt, men forskriftene gir NSB en slags enerett eller en monopolstilling eller veto, slik at de kan nekte andre aktører. De forskriftene har jeg tidligere bedt om å få endret. Denne saken ligger nå i departementet, og forskriftene er ute på høring i Jernbaneverket og NSB. Vil statsråden i lys av det som nå har skjedd, se på muligheten for å endre disse forskriftene, og få en fortgang i dette, slik at vi her kan få andre aktører enn NSB, og da kanskje aktører som representerer en høyere sikkerhetsgrad?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Eg vil stille samferdselsministeren følgjande spørsmål: «Sommaren 1999 vart honnørtaksten teken bort for passering av vegbommar. Dette har vekt sterke reaksjonar blant pensjonistane, og særleg blant minstepensjonistar og uføretrygda. Regjeringa Bondevik gjorde ingenting for å gå tilbake til den gamle ordninga med honnørtakst. Vil statsråden ta tak i dette og på nytt innføre honnørtakst for passering av vegbommar?»
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Eg takkar statsråden for svaret, men eg må seie at eg er særs skuffa over dette svaret. Og når statsråden trekker inn det sambandet han gjer, og nemner dette med tap av inntekter og vanskeleggjering av innkrevjing på grunn av at det blei eit omfattande rabattsystem, må eg seie at det forundrar meg også. Stort sett er det busselskapet som krev inn innbetaling av passasjerane, og dei har iallfall ikkje noko problem med å gjere det. Eg berre konstaterer at statsråden ikkje er villig til å ta tak i denne saka. Det ein også skal vere klar over, er at det bomselskapet pr. definisjon er konkurs, og at det ikkje blei full avskriving på det, er eit spørsmål som alltid har forundra meg. Men det selskapet har ei gjeld, og dermed har inntekta der ingenting å seie, sånn sett.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Eg også er for så vidt klar over at dette ikkje var ei generell ordning, men når vi har desse ordningane innanfor andre reisemåtar, bl.a. på ferjer og bussar, synest eg det er merkeleg at ein då ikkje også kunne ha sånne ordningar når det gjeld bompengeselskap. Passasjerane skal betale halv pris på bussen, så må dei betale full pris til eit bompengeselskap, eventuelt skal dei reise vidare med ferje, og så får dei halv pris der – så ein må finne ut korleis ein skal klare å samordne dette billettsystemet ein gong i tida. Det blir noko forunderleg for meg dersom ein ikkje skal ha eit likt system overalt. Vil det seie at ikkje nok med at Arbeidarpartiet vil nekte pensjonistane å få litt rimelegare reise så dei kan kome seg litt rundt og besøke slekt og venner, dei vil også ta vekk honnørtakstane på dei andre transportmidla der vi har denne ordninga?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Eg vil stille miljøvernministeren følgjande spørsmål: «I dei seinare år har statlege styresmakter gjort ei rekkje vedtak ved å nytte rikspolitiske retningsliner, som til dømes etableringsstopp for kjøpesentra og retningsliner for arealplanlegging. Ser statsråden at ein slik aktiv bruk av rikspolitiske retningsliner på sikt er med på å undergrave det kommunale sjølvstyret?»
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Det er ein ting som forundrar meg, og det er at der lokaldemokratiet ikkje verkar, som f.eks. i helse- og omsorgssektoren, der skal vi ikkje ha nokon statlege retningsliner. Men på område der lokaldemokratiet faktisk verkar, der eg trur at lokale politikarar har vel så god greie på ei berekraftig hausting av våre naturressursar og våre nasjonale område, der skal vi altså ha nasjonale retningsliner. Dette forstår eg ikkje, for der ein kanskje burde ha nasjonale retningsliner, det gjeld ansvaret for å ta seg av våre eldre, dei funksjonshemma og sjuke menneske, der er det ikkje så nøye med nasjonale retningsliner. Det skal vi overlate til demokratiet, og dei klarer ikkje å gjennomføre det. Men på dette området, der kommunepolitikarane faktisk har vist at dei klarer det, der skal vi ha retningsliner. Så eit tilleggsspørsmål: Når kan ein vente at den mellombels etableringsstoppen blir oppheva??
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-04-05:
Eg er ikkje ueinig med statsråden i at vi skal styrkje lokaldemokratiet. Det er nettopp Framstegspartiet som har vore den største pådrivaren når det gjeld å fornye lokaldemokratiet, fornye oppgåvefordelinga mellom dei ulike nivåa, vurdere fylkeskommunane si framtid osv. Det forundrar meg at politikarar på nasjonalt plan trur at når dei lokale politikarane ikkje klarer jobben sin, då skal vi inn med statleg styring, og spesielt på område der det viser seg at kommunane klarer jobben sin. Det verkar som om den mellombels etableringsstoppen for kjøpesenter faktisk har hindra utviklinga i ein del område. At det i enkelte område faktisk har blitt for mange kjøpesenter, er vel mogleg. Men politikarane, ved folket, har sagt ja til det. Der har lokaldemokratiet verka. Vi treng ikkje å ha statlege retningsliner.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Det er et nasjonalt ansvar å forvalte arealressursene bærekraftig, og kommunene har ansvar for å lage planer for bruk og vern av arealene. Disse arealplanene skal ivareta både de lokale, de regionale og de nasjonale interessene. I dette arbeidet er det viktig at statens forventninger til kommunene kommer klart til uttrykk i forkant av de ulike planprosessene. Når slike retningslinjer skal innføres, må det gjøres en grundig avveining av forholdet mellom det kommunale selvstyret og behovet for nasjonal styring. Jeg synes ikke at en klar formidling av nasjonal arealpolitikk har bidratt til å undergrave det lokale selvstyre. Samspill mellom nasjonale, regionale og lokale myndigheter kan dreie arealbruken i en mer bærekraftig retning. Når det gjelder representanten Solholms henvisning til den midlertidige etableringsstoppen for kjøpesentre, vil jeg minne om at Stortinget ved behandlingen av St.meld. nr. 29 for 1996-97, Regional planlegging og arealpolitikk, gjorde et vedtak om å be regjeringen vurdere å innføre en slik regel. Grunnen til dette var det økte antallet store kjøpesentre utenfor de eksisterende sentrumsområdene. Slike etableringer fikk ofte uheldige virkninger i forhold til utviklingen i sentrumsområdene, utviklingen i nabokommunene, og førte med seg mer bilbruk. Denne etableringsstoppen er midlertidig. Det utarbeides nå fylkesplaner som gjør det mulig å se lokalisering av kjøpesentre i en regional sammenheng. Disse planene vil avløse etableringsstoppen. Planarbeidet drives av fylkeskommunene i nært samarbeid med kommunene.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Arbeiderpartiregjeringen har signalisert at vi ønsker å styrke lokaldemokratiet og i lys av det se på oppgavefordelingen mellom nivåene i det nasjonale demokratiet. Det er ikke noe område som skal unntas fra den vurderingen, heller ikke miljøpolitikken. Men jeg tror at det er viktig i det arbeidet å se på hvordan de ordningene som i dag eksisterer, har fungert i lys av målsettinger, både nasjonalt, regionalt og lokalt. Dette er et arbeid vi ønsker å følge opp, på samme måte som vi vil følge opp den midlertidige etableringsstoppen for kjøpesentre med å vurdere fylkesplanene, slik at vi etter hvert kommer over i et annet system på det området.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Det er nettopp fordi vi mener at de lokale politikerne i kommunene gjør jobben sin på en god måte, at vi i arbeiderpartiregjeringen ønsker å styrke lokaldemokratiet, og dette er et område vi vil følge opp. Men det kan jo hende at representanten Solholm og jeg er noe uenige når det gjelder betydningen av denne kjøpesenterpolitikken for å oppfylle både nasjonale og lokale mål. Dette har ikke minst vært en støtte til kommunene i forhold til ønsket om å bevare sentrumsområdene i kommunene, og også å se samarbeidet mellom kommunene i en litt større sammenheng.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Forvaltningen av ulv bygger på Stortingets behandling av rovviltmeldingen fra 1997. Stortinget la til grunn at det skal sikres levedyktige bestander av alle de fire store rovdyrartene i Norge, samtidig som vi skal ha et aktivt jordbruk med muligheter til å utnytte beiteressursene i utmarka. Stortingsflertallet la til grunn at hvert individ av ulv inntil videre må ha et strengt vern, og det ble vist til norske og svenske myndigheters felles mål om å få etablert minst åtte-ti familiegrupper i Sør-Skandinavia. Stortinget vedtok også at det ikke skal legges til rette for etablering av par eller familiegrupper i områder med samisk tamreindrift. For øvrig har ulven i dag et strengt vern over hele landet. På bakgrunn av bestandsutviklingen de senere år er det nå behov for en mer aktiv forvaltningsstrategi. For å skape større forutsigbarhet i bufenæringen skal par og familiegrupper av ulv ikke få etablere seg i de områdene som har størst konflikt med sauenæringen. Dette er et viktig element i arbeidet med en mer differensiert forvaltning. Også innenfor områder der dagens strenge vern skal videreføres, er det behov for en mer aktiv forvaltning for å sikre at vi følger opp Stortingets målsetting. Jeg vil utarbeide en modell for en slik differensiert forvaltning med konkrete sonegrenser som kan være retningsgivende for forvaltningen også i årets beitesesong, og sende forslaget ut på en bred høring. Et forslag til endring av viltloven vil bli lagt fram for Stortinget før påske. Formålet er å sikre muligheten for en differensiert og fleksibel forvaltning av de store rovdyrene, slik at hensynet til jordbruk og tamreindrift kan ivaretas på en bedre måte enn i dag. Når det gjelder spørsmålet om rovdyrene vil holde seg innenfor en fastsatt sone, må det ses nettopp i lys av forslagene til endringer i viltloven som skal legges fram, sammen med modellen for en differensiert forvaltning. Dette blir de viktige virkemidlene i den videre forvaltningen av ulv. Representanten Bredvold er i sitt spørsmål også inne på frykt i tilknytning til forvaltningen av ulv. Vi må arbeide for å motvirke frykt, bl.a. ved informasjon og veiledning. Jeg vil ha en bred dialog med alle berørte parter før den endelige ulveforvaltningen skal fastlegges.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg kan forsikre representanten Bredvold om at de elementene han tar opp i sitt tilleggsspørsmål, er av dem jeg vil vurdere i mitt videre arbeid, både i forbindelse med endringene i viltloven og i forbindelse med utarbeidelsen av en soneplan for årets beitesesong. Jeg kan dessuten informere om at jeg i den aller nærmeste framtid vil ha en dialog med berørte interesser i Hedmark – det er neste uke – og jeg vil også ha en dialog med berørte interesser i Østfold svært tidlig i mai.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Jeg er forberedt på å behandle alle konsekvenser av den rovdyrpolitikken som vi nå er i ferd med å konkretisere. Også i lys av det siste tilleggsspørsmålet tror jeg det er svært viktig at vi får endringer i viltloven og en soneringsplan som kan gjelde fra årets sesong, fordi vi da har et grunnlag å gå videre på.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Representanten Hedstrøm tar opp en sak av stor prinsipiell viktighet. Jeg vil derfor gå gjennom saken slik jeg kjenner den. Landbruksdepartementet har innhentet opplysninger fra Statens næringsmiddeltilsyn, som har bekreftet at det kommunale næringsmiddeltilsynet i Vest-Agder innførte omsetningsforbud mot et vareparti av storfekjøtt på 137 kg i Spar-kjeden. Kjøttet kom opprinnelig fra Gilde Agro Fellesslakteri i Lillesand, som hadde dypfryst kjøttet tre dager før utgått holdbarhetsdato og solgt det videre til Spar-kjeden. Kjøttet ble frambudt i kjøledisk som kjølt vare og merket med ny holdbarhetsdato. Representanten Hedstrøm spør om jeg vil vurdere nye kontrollrutiner som kan gi forbrukerne større sikkerhet. Etter min vurdering er det ikke behovet for ytterligere kontrollrutiner som er mest vesentlig i denne saken. Det som er vesentlig, er at produksjonsprosessen ikke har vært forskriftsmessig. Merkingen på emballasjen har skapt stor forvirring hos forbrukerne som har reagert på at kjøttet hadde opptil tre ulike merkelapper. Jeg vil understreke ansvaret som matprodusentene har for å overholde regelverket på området. Det som er viktig for frambud av trygge matvarer, er at næringsmiddelprodusentene har velutviklede internkontrollsystemer som dekker alle produksjonsledd. Deretter er korrekt og tilstrekkelig merking en avgjørende forutsetning for forbrukernes valg. Merkingen skal gi mest mulig opplysninger om produktets egenskaper og kvalitet. Tilsynsmyndighetene har imidlertid nå skjerpet kravene på området for overvåking av nedskjæringsvirksomheter. Siden 1. januar 2000 føres det nå daglig tilsyn med virksomheter som håndterer ferskt rødt kjøtt. Det er en klar forutsetning fra myndighetenes side at maten som omsettes i Norge, skal være helsemessig trygg og frambys på en redelig måte. Dersom det påvises at overholdelsen av offentlige bestemmelser ikke har vært god nok, vil dette få konsekvenser for næringsmiddelprodusentene. Som en konklusjon vil jeg poengtere at næringen selv har hovedansvaret for at forbrukerne har tillit til matproduksjon, og at det omsettes trygg mat i Norge. Jeg regner med at næringen går gjennom sine produksjonsrutiner og merkeordninger for å klarlegge hvordan slike forhold kan oppstå. Slike forhold underminerer tilliten til produktene, og næringen bør umiddelbart bringe forholdene i orden. Jeg har fra min side bedt Statens næringsmiddeltilsyn om å følge opp saken gjennom kontaktmøter med bransjen og det øvrige næringsmiddeltilsynet i landet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Tilsynsmyndighetene har sagt at det som her har skjedd, ikke er akseptabelt. Derfor har man også beslaglagt partiet og gjort det klart at man ikke aksepterer det som har skjedd. Men det som jeg tror det er veldig viktig å understreke, er at Gilde selv har et særlig ansvar for å gjenopprette den eventuelt sviktende tillit som man nå har i deler av markedet. Det er først og fremst produsentene selv som er helt avhengig av at forbrukerne har tillit til den måten mat blir håndtert på, og fra tilsynsmyndighetenes side vil det selvfølgelig alltid være snakk om å ha gode kontrollrutiner, noe jeg mener vi har. Men like fullt er det altså særlig viktig at de som skal overleve og ha framdrift i et marked, selv er seg dette ansvaret veldig bevisst.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-04-05:
Først: Det er vel vanskelig å karakterisere dette som et lite oppfølgingsspørsmål, men heller som en ganske stor og ny sak, så rent prinsipielt vil jeg bare si at jeg tror både statsråden og Regjeringen er komfortabel med den måten vi har organisert arbeidet vårt på så langt. Og det som gjør at jeg i og for seg tror at det er viktig at tilsynsmyndighetene nettopp er plassert i Landbruksdepartementet, henger sammen med at det er matvaretryggheten fra jord til bord som er avgjørende for hvorvidt forbrukeren skal oppleve kjøpet som trygt. Og det at vi har et departement som har et ansvar i hele matvarekjeden, bidrar faktisk, tror jeg, til større trygghet for forbrukeren enn hva alternativet ville ha gjort.