Ingvild Wetrhus Thorsvik (Venstre), 2021-12-15:
Jeg vil begynne med å takke for et godt arbeid med budsjettet i komiteen denne høsten. Budsjettet som ble lagt fram av Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre i høst, svarte på mange av utfordringene vi ser i justissektoren. Budsjettet leverte på politireformen, domstolsreformen og arbeidet mot vold i nære relasjoner og startet en tiltrengt endring av rettshjelpsordningen – for å nevne noe. For Venstre har det vært viktig å fremme tiltak som sikrer likhet for loven og tilgang til rettstjenester for alle, og som styrker de institusjonene rettsstaten er avhengig av. Jeg er glad for at mange av tiltakene vi har satset på de siste årene, er videreført av den nye regjeringen og SV, samtidig som jeg registrerer kutt og prioriteringer som vi i Venstre er uenig i. Våren 2021 gjennomførte regjeringen Venstre var en del av, domstolsreformen. Bakgrunnen for reformen var utfordringer med bl.a. manglende effektivitet og saksbehandlingstid, særlig i straffesakskjeden. Strukturen ble ansett som så utfordrende at Riksrevisjonen konstaterte at det hadde konsekvenser for rettssikkerheten til enkeltmennesker og for tilliten til rettssystemet. Med domstolsreformen tok man Riksrevisjonens bekymringer på alvor, og det har fungert. I tillegg til mer effektiv saksbehandlingstid og høyere rettssikkerhet sikrer domstolsreformen nærhet til domstolene og kompetansearbeidsplasser i distriktene. Ikke minst muliggjøres økt spesialisering blant dommerne på ulike fagfelt. Det er riktig at dommere skal være generalister, men økt grad av spesialisering vil føre til økt kompetanse i rettskretsene, med høyere kvalitet til det rettssøkende publikum. Det er særlig viktig i barnesakene. Etter mitt syn styrker også reformen det at vi får beholde flere av rettsstedene på mindre steder, og de er mer robuste for framtiden, så dette er også god distriktspolitikk. Det er ikke, som det ble sagt i sted, noen rettssteder som er blitt lagt ned. Støre-regjeringen har sendt svært uheldige, og ikke minst uklare, signaler om domstolsreformen. I regjeringserklæringen står det at domstolsreformen skal reverseres, men det framgår ikke hva som faktisk innebærer at domsleder og kommunene i rettskretsen eller de ansatte gjennom sine tillitsvalgte må være enige om å opprettholde dagens struktur. Det ligger heller ikke inne penger til en eventuell reversering i budsjettforslaget, noe som gjør forvirringen helt komplett. En reversering av reformen er estimert til å koste 75 mill. kr samt årlige utgifter på 37 mill. kr. Det som det derimot ligger inne penger til i Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SVs budsjettforslag, er flere embetsdommere. Ved en eventuell reversering av strukturreformen i enkelte domstoler vil man med dette tilskuddet sitte igjen med en overkapasitet man ikke får utnyttet. Det er åpenbart svært uheldig, og det spenner bein under ett av formålene med reformen, nemlig bedre ressursutnyttelse. De ansatte i domstolene fortjener større forutsigbarhet for arbeidsplassene sine og ikke en regjering som trosser faglige råd og anbefalinger. Det sies at et liberalt demokratis styrke kan måles i hvordan vi behandler dem som har gjort samfunnet skade. Et liberalt svar balanserer straff og behandling samtidig som det gir hjelp til ofrene. For Venstre er det viktig å være en motvekt til enkeltes tankegang om at løsningen på alt er strengere straffer og økt bruk av tvangsmidler. Dette er en løsning vi ofte tyr til for å signalisere en motstand mot urett vi ser. Det er det enkleste svaret, men sjelden det riktige. Å inkludere alle i fellesskapet fra starten av er den riktige løsningen på denne utfordringen. Venstre vil ha en kunnskapsbasert straffepolitikk med mål om rehabilitering, med mål om å få mennesker som har utøvd kriminelle handlinger, tilbake til samfunnet. Jeg håper flere er enig med meg når jeg sier at vi ikke kan straffe for hevn, men at vi må straffe for å trygge samfunnet og hjelpe menneskene som en dag skal bli noens nabo. Det er også det uttalte målet med straff i Norge å rehabilitere og forberede straffedømte til et liv utenfor fengselet. Det er klokt både i et samfunnsøkonomisk perspektiv og for den enkelte, som fortjener et fritt liv med muligheter etter gjennomført straff. Derfor er det utrolig viktig at innsatte har gode helsetilbud under soning, og at de har tilgang til utdanning, aktivitet og arbeid i fengslene. Da er sjansen større for å lette overgangen til et liv utenfor fengselet. Det er bra at justisfeltet prioriteres, men det er også viktig at midlene brukes riktig. Det håper jeg den nye regjeringen har med seg i arbeidet videre med politireformen, domstolsreformen og kriminalomsorgen. Innsatsen må alltid ligge i å sikre at alle mennesker, uavhengig av utgangspunkt, har likhet for loven og mulighet til å leve et rikt og godt liv med frihet og muligheter.