Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-26:
Mellom 80 og 85 pst. av de arbeidsplassene vi skal ha om 20 år, er ennå ikke etablert. Dette er ingen nyhet. Det er kort og godt anslag basert på erfaringer fra tidligere perioder. I seg selv bør det heller ikke være noen sensasjon. Økonomisk vekst slik vi definerer den, som økning i nasjonalproduktet og økt produksjon, er å overføre arbeidskraft fra virksomheter med lavere produktivitet til virksomheter med høyere. Det er likevel grunn til å minne om at nye virksomheter i stor grad kommer som knoppskyting, der nye produkter, ny produksjon og nye virksomheter utvikles fra bestående. Gründeren, den geniale oppfinneren, er viktig. Men det er ikke han eller hun som skaper virksomheter med det store antall nye arbeidsplasser. Skal vi sikre og utvikle norsk næringsliv som kan gi grunnlag for sysselsetting og velferd inn i neste årtusen, er det i stor grad et spørsmål om at vi til enhver tid har bedrifter som er nyskapende og utviklende. Vår oppgave blir derfor å legge til rette for at næringslivet, både det offentlige og det private, har rammebetingelser som stimulerer til nyskaping.(Reikvam) I et slikt perspektiv, med en tidshorisont på 10-20 år, er det tre faktorer som er avgjørende: (Reikvam) at vi har en arbeidskraft med høy kompetanse, både i bredde og som spisskompetanseat det finnes risikovillig kapital, både som egenkapital og fremmedkapital, som er i stand til å hjelpe fram gode ideer i en tidlig fase av produktutviklingen, kapital som har tid til å vente med å høste nedstrømsog at det er et sterkt nasjonalt eierskap, som er i stand til å stå imot internasjonale kapitalinteresser som kun har kortsiktige profittinteresser I et slikt perspektiv blir ølavgifter, tobakksavgifter og brennevinsavgifter – skjemavelde også, for den saks skyld – forholdsvis marginalt. Vi skal rydde opp i alt dette og få til forenklinger, men det er ikke der utfordringene ligger. Norge er et høykostland, og det skal vi være glad for. Det betyr at vi har produkter basert på avansert kunnskap og høy kompetanse hos de ansatte. Dette betyr spennende arbeidsplasser og større utfordringer for de ansatte. Vi bør derfor slutte å sutre over om vi i perioder har en noe større kostnadsvekst enn andre land. Det som derimot bør bekymre oss, er det faktum at vi ligger dårlig an i forhold til våre konkurrenter når det gjelder satsing på forskning og utviklingstiltak. Beregnet som andel av bruttonasjonalprodukt ligger vi godt under gjennomsnittlig OECD-nivå. Tallene fra 1995 viser at vi brukte 1,7 pst. av BNP til forskning og utvikling. Gjennomsnittlig brukte OECD-landene 2,2 pst. Målt i kroner brukte vi ca. 16 milliarder. Det betyr at hvis vi skulle ha vært på OECD-nivå i 1995, burde vi ha brukt 5 milliarder kr mer enn det vi bruker på forskning og utvikling. Fordeler vi dette fifty-fifty på det statlige og det private, burde staten ha brukt 2,5 milliarder kr mer til forskning og utvikling. Vårt næringsliv har mange små bedrifter, og det gjør at staten sannsynligvis må ta en noe større andel enn i øvrige land. Sammenligner vi oss med Sverige, Japan, Finland og USA, ligger vi langt under. Sverige bruker 3,5 pst. – alle disse landene ligger langt over gjennomsnittet. Nå kan en hevde at noen må ligge under gjennomsnittet, men det er betenkelig når det er Norge som ligger under, nettopp fordi vi skal konkurrere med landene som ligger langt over oss. Forskning vil si både grunnforskning og anvendt forskning. Det er lett å glemme grunnforskningen. Grunnforskning er en forskerutdanning, som igjen danner grunnlaget for den anvendte forskningen. Vi har et forslag om at vi skal ha som ambisjon å komme opp minst på gjennomsnittlig OECD-nivå i løpet av 2002. Human kapital utgjør to tredjedeler av vår nasjonalformue. Det er ikke vi som sier dette. Det var den forrige regjeringen som sa det i langtidsprogrammet. En næringspolitikk for det 21. århundre må derfor først og fremst være opptatt av å forvalte denne kapitalen. Et godt utdanningssystem, som viser at samfunnet prioriterer utdanning, fra grunnskolen til høyere utdanning, er den eneste måten å utvikle den viktigste innfallsfaktoren i den fremtidige produksjonen. En stor utfordring blir å ta i bruk IT i skolen. Vi har et forslag som går ut på at vi skal ha en storstilt satsing på IT. Ideen har vi ikke suget av eget bryst. I Sverige har de utviklet dette. De er i gang med et prosjekt sammen med utdanningssystemet og næringslivet, der de i løpet av en treårsperiode skal bruke 3 milliarder kr. Vi ønsker at vi i Norge skal legge opp til et tilsvarende prosjekt. Det ligger i forslag nr. 8, fra SV. Jeg tar med dette opp våre tre forslag, forslagene nr. 6, 7 og 8.