Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Det ligger akkurat nå et viktig dokument til behandling i finanskomiteen som omhandler mange av de spørsmålene som representanten Sanner og andre har vært opptatt av i denne diskusjonen. Perspektivmeldingen ligger der, en melding som viser noen viktige utfordringer for Norge og norsk økonomi, både på kort og på mellomlang sikt. Der ligger det en mulighet for å ta den brede diskusjonen som flere her er ute etter. Hvis en sammenligner Danmark og Sverige, er det mulig at en får den type størrelser som representanten Sanner nevner. Men det som er et hovedpoeng, er at hvis en ser på utviklingen i produktivitet i Norge og i Sverige, er den forbausende lik både i perioden 2006–2011, i perioden 2001–2005 og også i perioden 1991–2011. Norge og Sverige har omtrent lik utvikling i produktivitet. Det er interessant – for så vidt – å legge merke til akkurat det. Det viktigste vi kan bidra med, er å ha en økonomi som kan skape, og som – en tid etterpå – kan dele. I tillegg må vi ha en økonomi som er tuftet på at vi har både produktivitet, produksjon og vekstkraftige bedrifter i bunnen. Det er en viktig rettesnor for regjeringen i den økonomiske politikken. Det er i den sammenheng også viktig å sette Norge inn i et større bilde. Se på landene omkring oss, se på land i Europa – da vil en se at Norge gjør det bra. Det er bredden som gjør at Norge stikker seg ut som et land som gjør det bra i europeisk sammenheng. Det er verdt å ta med seg det positive bildet av Norge og norsk økonomi. Ser vi på produktivitetsutviklingen, ser vi at en – kanskje med unntak av Amerika – fra 2006 til 2011 hadde en liknende utvikling både i Sverige, i Danmark og i Norge, f.eks. En hadde en markant nedgang i produktiviteten i forbindelse med finanskrisen og umiddelbart etter den. Men hvis vi ser på de siste tallene i nasjonalregnskapet som kom for ikke lenge siden, ser vi at produktiviteten i fastlandsøkonomien i 2012 var på om lag 1,6 pst. – på linje med det gjennomsnittet vi hadde i perioden 2001–2011. Jeg vil si at det er mange utfordringer i norsk økonomi. En av de viktigste utfordringene er kanskje den som representanten Sanner for så vidt pekte på: et høyt kostnadsnivå. Det er viktig at vi for å bære et høyt lønnsnivå over tid også har en produktivitet som gjør at vi kan bære et høyere lønnsnivå enn andre. I tillegg har Norge de siste årene hatt en veldig positiv utvikling i bytteforholdet overfor utlandet, som har gjort at en har kunnet tåle et noe høyere lønnsnivå enn det en ellers ville ha gjort. Utfordringen som dreier seg om både lønnsveksten og kostnadsøkningen – og dermed om svekkelse av konkurranseevnen i forhold til våre partnere – er en av de viktigste utfordringene i norsk økonomi i tiden framover. Det er bakgrunnen for at regjeringen har nedsatt et utvalg som bl.a. skal se på lønnsdannelsen i lys av utviklingen i produktiviteten de siste årene. Holden III-utvalget kommer til å berøre en del av de spørsmål som representanten Sanner er opptatt av. Det er viktige spørsmål. En skal ikke bare se på lønnsdannelse i lys av utviklingen i produktiviteten, en skal også se på hvilken rolle inntektsoppgjørene har, og hvilken rolle særlig frontfagsmodellen har når det gjelder inntektsoppgjørene i tiden framover. Det er igangsatt et arbeid. Det ligger et dokument til behandling i Stortinget som burde gi grunnlag for en grundig og god diskusjon om veien videre. Med disse ordene vil jeg bare avslutte med følgende: Vi skal fortsette å legge grunnlaget for en produktiv økonomi. Vi skal fortsette å dele gevinstene dette gir, på en rettferdig, rimelig og god måte. Jeg er overbevist om at en av de viktigste grunnene til at vi kan holde høy produktivitet i Norge, er at byrder og plikter er rimelig rettferdig fordelt. Det er et konkurransefortrinn, og det konkurransefortrinnet bør vi føre videre.