trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Seher Aydar (Rødt), 2021-02-23:
Kommunene har ansvar for mange av de viktigste velferdstjenestene våre. Rødt stilte forslag om lokaldemokrati fordi vi ikke kan la profittmotiverte aktører tilsidesette lokaldemokratiets mulighet til å tilpasse velferdstilbudet til det beste for både innbyggerne og de ansatte i velferdstjenestene. Det kommersielle markedet er i stadig økende grad dominert av aktører med sentralisert eierskap. De tar milliarder ut i profitt fra fellesskapets midler bevilget til velferdstjenestene. I tillegg har private eiere en del særfordeler. Offentlige tjenester er underlagt lovverk som regulerer offentlig innsyn og rettssikkerhet. Når velferdstjenestene settes ut til kommersielle aktører, blir informasjon om drift, bemanning og kompetanse omgjort til forretningshemmeligheter og unntatt offentlig innsyn. Men velferden vår er ikke forretninger. Vi trenger mer åpenhet, ikke velferdsprofitørenes hemmelighold. Særbehandlingen innebærer også at lokalpolitikere ikke har adgang til å justere antall elevplasser i de private skolene eller barnehageplasser i kommersielle barnehager. På disse områdene har de kommersielle, profittmotiverte selskapene en forkjørsrett foran fellesskapet. Folkevalgte må få mulighet til å gjøre helhetlige vurderinger og ta demokratiske beslutninger basert på hva som er best for innbyggerne. Kommunene må derfor få rett til å si nei til kommersiell etablering og kunne justere kapasiteten på alle offentlig finansierte velferdstjenester, ikke bare være tvunget til å kutte i det offentlige tilbudet. Rødt er imot kommersialisering av velferden og for profittfri velferd. Når disse selskapene først skal ha sugerøret godt plassert i felleskassa, bør vi i det minste sikre bedre demokratisk kontroll. Det gjelder også kommunenes rett til å stille krav om bedre bemanningsnorm enn nasjonale normer. Kommunene må få organisere velferdstjenestene i tråd med befolkningens behov, og det må inkludere alle offentlig finansierte velferdstjenester. Det innebærer også at lokale folkevalgte må få mulighet til å stanse eller begrense bruken av kommersielle aktører. Lokaldemokratiet må få veie tyngre enn profittjaget til velferdsprofitørene.
Seher Aydar (Rødt), 2021-02-23:
Velferdstjenesteutvalget, som statsråden viste til, sier selv at det var krevende å kartlegge pengestrømmene i offentlig finansierte velferdstjenester fordi de kommersielle tåkelegger hvor pengene ender til slutt. Nå er det sånn at offentlige tjenester er underlagt lovverk som regulerer offentlig innsyn og rettssikkerhet. Mener ikke statsråden at alle vi som er avhengig av velferdstjenestene og fellesskapet i sin helhet, er tjent med åpenhet også når det er snakk om kommersielle aktører?
Seher Aydar (Rødt), 2021-02-23:
Nå må statsråden være litt mer seriøs, for det er sånn at når det er kommersielle aktører som opererer i offentlig velferd, som er offentlig finansiert velferd, er de unntatt offentlig innsyn i en del saker fordi det kalles forretningshemmeligheter. Mener statsråden det er riktig at det som skjer innenfor barnevern, barnehage og eldrehjem, kan kalles forretningshemmeligheter? Eller bør vi ha like mye innsyn i disse tjenestene når de er kommersielle som når det er det offentlige som driver dem?
Seher Aydar (Rødt), 2021-02-23:
Vil det da si at statsråden er for at kommersielle aktører skal underlegges samme offentlighetskrav som det offentlige innenfor velferdstjenestene?
Seher Aydar (Rødt), 2021-02-23:
Forrige gang dette forslaget kom til Stortinget, var Sylvi Listhaug justisminister. Stortinget stemte ned forslaget, Rødt stilte mistillitsforslag mot Listhaug, og hun måtte gå av. Utrolig nok sier både Kristelig Folkeparti og Venstre nå at de vil stemme for denne lovendringen, som ble avvist i 2018, og som Venstres Abid Q. Raja den gang sa ville «uthule hele poenget med det å være en stat, borgernes sikkerhet(…) og rettssikkerhet». (…) Rødt er fortsatt imot lovforslaget om at departementet skal kunne ta fra folk statsborgerskapet uten domstolsbehandling. Vi stemmer derfor imot det også i dag. Allerede nå finnes det for mange mennesker som lever med trusselen om å miste sitt norske statsborgerskap. Det er mennesker som har jobbet, betalt skatt og ikke skadet noen mennesker, og som nå er redde for å bli fratatt statsborgerskapet. Det er blitt regjeringens politikk å skape utrygghet og mistenkeliggjøring mot minoriteter. Rødt ønsker en tidsfrist for når det skal være mulig å tilbakekalle et statsborgerskap. Vi stemmer i dag subsidiært for mindretallsforslaget fra Arbeiderpartiet og SV. Tiltak mot terrorhandlinger er spørsmål vi aldri skal ta lett på. Jeg synes derfor det er skuffende at regjeringen framfor å legge fram tiltak som kunne svekket grobunnen for ekstremisme, enda en gang kommer med forslag som i beste fall er symbolpolitikk, og i verste fall kan virke direkte negativt. Rødt står opp for rettssikkerheten, likhet for loven og politikk som virker. Mye tyder på at regjeringens forslag tar oss i feil retning på disse områdene. Politiet har allerede i dag mulighet til å inndra passet til personer de frykter vil begå kriminalitet på reise i utlandet. Politiet kan også varetektsfengsle personer som planlegger terrorisme. Det er kjempeviktig. PSTs trusselvurdering slår fast at det forventes økt radikalisering til høyreekstremisme det kommende året. Jeg savner tiltak som faktisk kan motvirke den farlige ekstremismen. Symbolpolitikk som svekker rettssikkerheten, gir ikke den beskyttelsen mot terror som Norge trenger. La oss ikke glemme at Anders Behring Breivik, Philip Manshaus og høyreekstremistene som drepte Benjamin Hermansen, hadde alle bare ett statsborgerskap.
Seher Aydar (Rødt), 2021-02-23:
På papiret har vi et regelverk som skal sikre at det tas særlige hensyn til barn og unge i utlendingssaker. Likevel ser vi gang på gang at det er det motsatte som skjer. Såkalte innvandringsregulerende hensyn veier altså tyngre enn barnas beste. Vi har sett det i saken om 18 år gamle Mustafa Hasan, som har gått på skole i Norge siden 1. klasse og har hele livet sitt her. Det samme gjelder Tønsberg-barna Delnaz, Khairi og Della, som alle er født i Norge. Felles for dem er at de nå straffes fordi UNE mener at foreldrene har gitt uriktige opplysninger. Disse sakene påvirker hele lokalsamfunn. Ungdommer står opp for vennene sine mot regjeringens politikk, som behandler barn ulikt avhengig av hvor deres foreldre kommer fra. Dette har brutale konsekvenser for barna. Regjeringen sier at barn av innvandrere skal forvente å bli straffet for handlinger som noen andre har begått, mens Rødt sier nei til rasisme. Det lokale engasjementet, der naboer, venner og andre i nærmiljøet engasjerer seg, viser oss at det er folkelig motstand mot at humanitære hensyn blir satt til side. I Norge straffer vi ikke barn for foreldrenes handlinger. Alle saker som gjelder lengeværende asylsøkende barn må stilles i bero fram til det er gjennomført en uavhengig gjennomgang av Utlendingsnemndas praksis i slike saker. Rødt støtter også at det skal inkludere saker om tilbakekall av oppholdstillatelse og saker som gjelder personer med lang oppholdstid som har fylt 18 år. Det vi trenger, er at barnets beste og humanitære hensyn faktisk vektlegges. Som følge av fjerning av rimelighetsvilkåret ved returer har terskelen blitt senket i flere saker. De urimelige konsekvensene av å ha fjernet denne delen av flyktningretten er det naturlig å ta med i en større gjennomgang. Norge får kritikk fra FNs høykommissær for flyktninger for denne praksisen. Sånn kan vi ikke ha det. Såkalte innvandringsregulerende hensyn har blitt brukt til å ødelegge altfor mange liv. Nå må det være nok. Norge må slutte å deportere barn og ungdom til utrygghet. For barn er først og fremst barn, og nå er det på tide at regjeringen tar det inn over seg.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-02-23:
Det er mange solide tradisjonelle bedrifter som har hatt et særdeles tøft år. Da vi vedtok en kompensasjonsordning i fjor vår, var det nettopp fordi vi skulle sikre at solide og veldrevne selskaper kom seg gjennom denne krisen. Det som har vært en urettferdighet i kompensasjonsordningen hele tiden, er at de som har drevet tradisjonelt, f.eks. et turbusselskap som har drevet tradisjonelt og har eid sin buss, sammenlignet med et turbusselskap som isteden har leaset, er blitt straffet. Jeg kan ta et konkret eksempel fra et busselskap i Alta. Hvis de eier bussen, får de 4 800 kr i kompensasjon når den er lånefinansiert. Hvis de leaser, får de 24 000 kr i kompensasjon for den ene bussen. Dette er grunnleggende urettferdig, og alle som har drevet næringsvirksomhet, ser hvor urettferdig dette er, for det handler bare om finansieringsform, og ofte er det de som har litt dårlig egenkapital som bruker leasing som verktøy, mens de som klarer å finansiere det selv, blir straffet for det. Hvorfor mener Jan Tore Sanner som finansminister at det er korrekt at de som eier, skal straffes framfor de som leaser?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-02-23:
I fjor vår da vi hadde diskusjon om kompensasjonsordningen i stortingssalen, uttrykte Sanner forståelse for hvor urettferdig dette kom til å slå ut. Og det slår urettferdig ut hvis man tar bort retorikken – veldig urettferdig, for det er veldig tilfeldig om en person velger å lease eller eie f. eks. en buss, som er en solid del av den norske turistnæringen. Det er veldig mange turbusselskaper rundt omkring i Norge. Noen leaser, andre eier, og i praksis er det sånn at hvis man har leaset, får man hjelp, og hvis man eier, får man ikke hjelp. Ser Sanner at dette også kan ha en uheldig effekt, at framover vil enhver som skal kjøpe seg den typen driftsmidler, lease fordi staten stiller mye mer opp hvis man bruker leasing og finansieringsselskaper enn hvis man bruker den tradisjonelle, lokale banken og ikke leaser? Er Sanner bekymret for den typen effekter? Dette har vært en gavepakke til alle norske leasingselskaper kontra den tradisjonelle måten. Jeg er ikke imot leasing, men jeg er imot at vi skal hjelpe den type selskaper mer enn den tradisjonelle formen, der man bruker avskrivninger.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-23:
For det første mener jeg at vi målretter en del av de ordningene vi har, særlig inn mot reiselivet, inkludert serveringsbransjen. Kompensasjonsordningen gjelder hele næringslivet vårt. Det er liksom grunnplanken. Men vi har målrettede ordninger, som f.eks. omstillingsordningen, mot reiselivet. Vi har jo lagt fram et forslag nå som Stortinget slutter seg til, der vi vil se litt bredere på det, der vi også kan gjøre mer innen f.eks. serveringsbransjen. Jeg har hatt flere møter for å få innspill til hvordan vi kan gjøre det. Det er 1 mrd. kr som er lagt på bordet der. I tillegg har kommuneordningen, altså de pengene som betales ut gjennom kommunene, i mange kommuner vært målrettet mot akkurat de bransjene som sliter mest. Så jeg mener at vi gjør begge deler – vi gir generelt, og så gir vi spisset mot dem som har størst utfordringer. Men vi har valgt i den generelle kompensasjonen å dekke kostnader og ikke omsetningstap. Det tror jeg vi skal være glade for i dag var den ordningen vi varslet.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-23:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, er jeg litt usikker på hva Stortinget egentlig ønsker av regjeringen i denne saken, for vi har i proposisjonen vurdert både en direkte garantiordning og en reforsikringsordning. Det framgår at av dem mener vi at reforsikringsordningen er den som medfører minst forstyrrelser i markedet når vi skal tilbake igjen til normalsituasjonen, og som også er enkel å – la oss si – drive rent administrativt. Men istedenfor at stortingsflertallet bestemmer seg for hva de vil, og vedtar noe på dette, kommer de med et nytt anmodningsvedtak. Det kan jeg for så vidt forstå, for situasjonen er uoversiktlig. Det vi vet nå, er at det er en garantist som har trukket seg ut av markedet. Noen av dem som var der, har fått nye garantier andre steder, noen har ikke det. Vi har altså gjort en vurdering av ulike tiltak vi kunne ha satt i verk. Stortinget har valgt ikke å gå for det, men isteden bedt om at vi skal gjøre det en gang til.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-23:
Som jeg sa i mitt forrige svar, har vi vurdert både en direkte garantiordning og en reforsikringsordning, og det ligger det en omtale av i proposisjonen. Jeg er helt enig med representanten i at disse innovative, moderne, framtidsrettede delene av reiselivet vil vi fortsatt ha etter at pandemien er over. Jeg opplever egentlig at vi har en hel reiselivssektor som er der, som ønsker å omstille seg, som ønsker å være bærekraftig og framtidsrettet, og som har mange prosjekter på gang. Det viser bare de omstillingsordningene vi har hatt til nå. De har vært veldig populære, det har vært veldig stor søking. Derfor kommer den milliarden ekstra veldig godt med. Vi må hele veien se på: Klarer vi å innrette dette sånn at det treffer best mulig? For her er det mange gode prosjekter også framover.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-23:
Ja, det er helt riktig at her stiller fellesskapet opp med betydelige summer for å redde bedrifter fra å gå konkurs, og da har vi også et regelverk som de må søke innenfor. Det har vært viktig for oss for å få plass denne ordningen at vi ikke klarer å ha samme type kontrollvirksomhet i Brønnøysundregistrene som det skatteetaten har. Skatteetaten er en stor organisasjon som til vanlig driver med kontroll, mens Brønnøysundregistrene er en organisasjon med under 500 ansatte. Vi var helt avhengige av å ha en automatisk ordning hvis vi skulle klare å få til dette. Da laget vi den løsningen at revisor og regnskapsfører må gå god for søknaden, godkjenne den i forkant, før den blir sendt inn og behandlet av Brønnøysundregistrene. Men det er også en ordning for at man kan drive kontroll i ettertid. Fram til nå har det vel først og fremst handlet om å få behandlet søknadene, men som sagt er det også en mulighet for å drive kontroll i ettertid.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-23:
Det er ikke helt riktig at de ikke er omfattet av dagens kompensasjonsordning eller andre ordninger, for det er destinasjonsselskaper som har fått innenfor både kompensasjonsordningen og omstillingsordningen. Men det er klart at den strukturen de har, legger nok ikke til rette for at de får så mye ut av f.eks. kompensasjonsordningen, ettersom inntektene fra medlemmene ikke regnes som en kostnad. Så vi har nå i proposisjonen prøvd å omtale dem litt spesielt, sånn at vi kan målrette de ordningene enda mer mot destinasjonsselskapene. Omstillingsordningen kan være aktuell for dem, som på en måte driver for mange og har store prosjekter på gang, men også ordningen gjennom kommunene kan være aktuell for destinasjonsselskapene. Men jeg er helt enig med representanten i at det også er viktig framover at vi har destinasjonsselskaper som kan jobbe for medlemsbedriftene sine. Det vil gagne hele reiselivet.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-23:
Ja, det er noen utfordringer – det er ikke til å stikke under stol – særlig når det gjelder reiselivet og disse aktørene. Jeg forstår at det ligger et mindretallsforslag på bordet i dag som ikke får flertall, men dette er en del av reiselivet som jeg mener vi må ha litt oppmerksomhet knyttet til framover nettopp fordi ting endrer seg. Det er vanskelig å ha en full oversikt over hva situasjonen er. Det samme gjelder det forrige spørsmålet fra representanten fra Arbeiderpartiet. Vi har ikke helt oversikt over hvor mange aktører dette gjelder, og hvilke beløp det er snakk om. En må bare ha fortsatt oppmerksomhet rettet mot den delen av reiselivet.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-23:
For å ta kompensasjonsordningen først: Der er konseptet at hele næringslivet skal kompenseres for deler av faste kostnader hvis de har et omsetningsfall som er koronarelatert, på 30 pst. eller mer. Det har vært omforent i Stortinget, at vi skal hjelpe bedriftene gjennom. Det er ikke noe annet enn å dekke deler av de kostnadene de har. Jeg mener vi har hatt en ganske offensiv tilnærming når det gjelder det grønne skiftet også inn i dette. Jeg er enig i at den oljepakken kanskje tipper det litt, men det er jo, som representanten Kaski vet, noe Stortinget gjorde på egen hånd og som ikke var regjeringens forslag. Men innenfor f.eks. maritim sektor tar vi nå viktige grep med kondemneringsordningen – 150 mill. kr på offshore-segmentet i tillegg til den kondemneringsordningen som var på 75 mill. kr fra før av. Vi har lagt fram en grønn plattform på 1 mrd. kr, og det skjer veldig mye spennende også i virkemiddelapparatet på de ordinære ordningene.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-23:
Jeg er absolutt for å akselerere den grønne omstillingen. Nå skal vi i gang med en ny runde på den omstillingspakken som tidligere har vært til reiselivet. Nå skal vi bredde den litt ut. Dette er også et av de temaene vi ser på i den forbindelse. Som sagt har vi akkurat delt ut de første forprosjektene på grønn plattform, og der kommer det mer penger etter hvert. Jeg mener at det å ha det grønne skiftet som en del av alt vi gjør, er viktig. Men det er ikke bare viktig for regjeringen, det er også viktig for næringslivet. Prosess21 la nettopp fram sin rapport der prosessindustrien selv peker på at den grønne omstillingen kan gjøre at vi kan doble eksporten vår de neste årene. Vi ønsker å ligge langt framme. Vi ønsker å levere det som er verdensledende grønn teknologi, for slik kan vi vinne konkurransen i et verdensmarked.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-23:
Jeg registrerer at det er noen forslag som ligger på bordet fra Stortinget. Det ene, som jeg tror er SVs forslag, foreslår f.eks. å ta ut den ene NACE-koden av kompensasjonsordningen. Det vil føre til to utfordringer. For det første har man en statsstøtteproblematikk knyttet til at det er grenser for hvor mange prioriteringer vi kan gjøre før det blir en skjevfordeling som gjør at det blir ulovlig i så måte. Det andre er at i den ene NACE-koden som går på utleie av egen eller leid fast eiendom, går 17 av 104 tilskudd til Oslo, 3,3 av 14,2 mill. kr fra september til desember. Hvis vi tar ut den, tar vi kanskje ut disse boligene som representanten viser til, men da må vi også si til Lofoten Basecamp, Trysil Apartment Eiendom og Solastranden Gård at de heller ikke får støtte, selv om de verken har turister eller arrangører for øyeblikket.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
En og en halv million nordmenn har arbeidsplassen sin i tjenesteytende næringer, og reiseliv og servering er en stor del av disse. De var i stor grad nedstengt våren 2020, tjente litt i fjor sommer, og mange har nå i praksis vært helt nedstengt siden november. Det var en ganske dårlig høst for denne bransjen. Dette er en bransje preget av lav avanse eller inntjening, ikke all verdens egenkapital, lite å pantsette for å få lån. I snitt får de 46 pst. av godkjente faste kostnader kompensert i kompensasjonsordningen. Det klarer de ikke å leve med når dette varer så lenge. Arbeiderpartiet foreslo i november at de må få en andel av den inntekten de vanligvis bruker å ha, og den de hadde før pandemien, fordi de er særlig rammet av smitteverntiltak – for ikke å måtte permittere alle, for å forsøke å ha en aktivitet og for å være der når vi kan åpne. Ser ministeren at vi vil miste mange arbeidsplasser hvis vi ikke målretter hjelpen mer mot disse særlig koronarammede og ofte små bedriftene?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Nytt tema: Up Norway, en ny innovativ digital reisearrangør, skaffer eksportinntekter til landet ved at de henter inn kunder som både spiser norsk mat og drar på norske naturopplevelser. De har alt vi ønsker oss for framtiden. I sitt andre leveår har de sittet og refundert og refundert avbestilte reiser uten nødvendigvis å få tilbake fra underleverandørene mange flyreiser som de har lagt ut for – de har ikke fått refundert. Nå krever Reisegarantifondet 5,5 mill. kr i garanti fra dem for at de skal kunne drive i det hele tatt fra 1. mars. Garantimarkedet har under koronaen brutt helt sammen. I dag vil Stortinget vedta at staten må bidra til å reetablere og bidra i garantimarkedet for pakkereiser. Hvor raskt vil ministeren kunne klare å levere? Vi vet at det ligger en viktig frist der: 1. mars.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Det er jo ikke sånn at opposisjonen er en helt homogen enhet, i hvert fall ikke for tiden. Så jeg tror nok at regjeringen nå skulle kunne komme med et helt konkret forslag som vi kan ta stilling til. Jeg kan jo gi et innspill: Det går faktisk an å overta en del av refusjonskravene som disse pakkereiseaktørene sitter på, og kanskje prøve å drive inn pengene, hjelpe dem med det for å lette dem. Jeg tenker også at når det gjelder omstilling, som ministeren peker på, er det det viktige som reiselivet nå skal vende seg mot. Vi vil jo at alle kokkene våre skal lage mat til oss også etter pandemien, vi vil at utestedene i Oslo skal være her, vi vil ha en levende flora av små og mellomstore bedrifter. Jeg vil be ministeren vurdere om det går an å målrette enda mer mot dem som er særlig hardt koronarammet, slik at de kan være her etter at pandemien er over.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Kompensasjonsordningen for næringslivet har vært avgjørende viktig, og den var veldig god. Den var best fordi den var rask. Den er dessverre ikke god lenger. Tiden har gått, og det betyr veldig mye for de små og mellomstore bedriftene at de i ett år har tært på egenkapitalen sin. 60 pst. av SMB-bedriftene sier at de ikke treffes av ordningen. Reiseliv og servering var stengt våren 2020. De var åpne og fikk tjent litt penger sommeren 2020, men på høsten var kundene borte igjen. Den lave inntjeningen de har levd med, den lave egenkapitalen i den type næringer, med veldig lite de kan pantsette for å låne penger, gjør at dette ikke er tilstrekkelig etter ett år med pandemi. Derfor foreslo Arbeiderpartiet i november, da det ble klart at det ble skjenkestopp for veldig mange av bedriftene våre, at de måtte få en andel av den inntekten de brukte å ha før pandemien. Vi mener fortsatt at det vil være viktig, fordi den støtten vi gir til bedriftene våre, må oppfattes som rettferdig. Nyheten om at kompensasjonsordningen utnyttes av bransjer som ikke er truffet av smittevernbestemmelsene, svekker tilliten og rettferdighetsfølelsen i den dugnaden vi er inne i. EU begynner også å reagere på at det er bedrifter som utnytter ordningen, som ikke er rammet av korona, og det er ikke begrunnelsen deres. Vi må sikre dem som er særlig rammet av korona. Reiselivet er en stor sysselsetter, og en andel av inntekten ville være veldig rettferdig. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet i dag fremmer forslag om å berge destinasjonsselskapene, en viktig infrastruktur når vi skal åpne igjen. Det viktigste vil være gode støtteordninger for dem. For Arbeiderpartiet er det ikke riktig å ta dette inn i kompensasjonsordningen. Det er veldig viktig at gründere – og det er det mange av innenfor reiseliv, det er veldig mange som starter egen bedrift – får en nasjonal ordning og ikke er avhengig av å være i en kommune som er særskilt rammet, som får uttelling på kommuneordningen. Når det gjelder pakkereiser, er det viktig at Stortinget i dag samlet ber om et konkret forslag fra regjeringen om hvordan vi skal ordne det – og det haster. Det er også veldig viktig for Arbeiderpartiet at vi har klart å få med noe om Svalbard, at vi klarer å berge Visit Svalbard og gi en egen ordning til det hardt rammede Svalbard-samfunnet. I den byen der jeg bor, Narvik, er et av årets høydepunkter Vinterfestuka. Den skal starte fredag 5. mars. Der var det solgt billetter til 18 arrangementer som skulle ha 200 publikummere. Så kom forrige fredag, og de måtte refundere billetter og omkalfatre publikum. Da er det veldig kritikkverdig at ingen av kulturstøtteordningene er åpnet – ikke stimuleringsordningen, ikke kompensasjonsordningen – når man må nedskalere. Tiltak og støtte må gå hånd i hånd.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-02-23:
Ei av dei næringane som er hardast ramma, er reiselivsnæringa. Ein kan gjera mykje no, men det ein er avhengig av, er å få turistane tilbake. Då er det bygd opp ganske mange gode verkemiddel og strukturar for å få folk til å koma til Noreg, få folk til å reisa i Noreg. Ein av dei tinga er at landet vårt har ei rekkje destinasjonsselskap som gjer ein veldig god jobb med å marknadsføra sin region, med å få folk til Noreg. Dei har jo ikkje vorte omfatta av dei ulike ordningane, samtidig som dei som har finansiert destinasjonsselskapa, lid under at turistane er vekke. Dei har dårleg økonomi, så moglegheita til å betala partnarbidrag eller innskot har vorte svekt. Då er mitt spørsmål: Er det eit mål å bevara destinasjonsselskapa, og ser statsråden behov for ei eiga ordning retta mot destinasjonsselskap?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-02-23:
Eit viktig prinsipp ved handteringa av krisepakka, er at dei som prøver å unngå tap, ikkje skal tapa på å gjera ein heiderleg god jobb for å prøva å unngå tap. Me har ein situasjon der enkelte pakkereiseselskap, som i staden for å avlysa reisene, har valt å utsetja reisene. Men no viser det seg at dei er nøydde til å avlysa dei likevel med det resultat at dei har hamna utanfor den tilskotsordninga som var gjeldande. Det betyr i praksis at på grunn av at dei prøvde å redda dette, prøvde å utsetja det, prøvde å få til at folk skulle få gjennomført og betalt for reisene sine, har dei enda opp med at dei ikkje får dekt det tapet dei lir. Då er spørsmålet mitt: Ser statsråden at dette er grunnleggjande urettferdig, og at det er behov for å rydda opp i det?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-02-23:
Det er ei glede å registrera kva litt gode meiningsmålingar for Senterpartiet gjer med Arbeidarpartiet, Framstegspartiet og dei andre partia sin vilje til å satsa på gode distriktssaker. Eg er veldig glad for at når det var eit fleirtal i denne salen som ønskte å gjera noko med ferjeprisane, så har me fått til ei løysing på det. Det er eit par andre saker der det òg er eit fleirtal i salen, men så vidt eg ser av innstillinga, vil ikkje politikken få fleirtal. Det er veldig dumt når ein har ein politikk som har fleirtal i Stortinget, men vedtaket ikkje speglar av det. Det fyrste gjeld pakkereiseselskap, altså dei som har gjort ein innsats med å utsetja reisene, og då har kome ut av ordninga. Der har Arbeidarpartiet, Senterpartiet, SV og Raudt eit forslag som tek opp dette. Samtidig er Framstegspartiet og Senterpartiet einige om eit forslag som er nesten likt, som omhandlar det same. Ergo er Stortinget villig til å hjelpa dei pakkereiseselskapa som har gjort ein skikkelig innsats, og det bør òg speglast av når Stortinget voterer. Senterpartiet står inne i begge forslaga. Eg håpar det kan vera ein dialog, sånn at minst eitt av dei forslaga får det fleirtalet som det har i Stortinget. Det andre er forslaget om å hjelpa destinasjonsselskapa. Der har Senterpartiet eit laust forslag, Framstegspartiet eit likelydande laust forslag, og i innstillinga ligg det eit forslag frå Arbeidarpartiet, Senterpartiet, SV og Miljøpartiet Dei Grøne som òg seier at me ønskjer å hjelpa destinasjonsselskapa. Det er eit stort fleirtal på Stortinget som ønskjer å gjera dette, og då meiner eg at me som parti må snakka saman og sørgja for at dette forslaget òg får fleirtal. Det betyr noko for destinasjonsselskapa, men det vil vera ein hån mot dei som jobbar i desse selskapa viss alle i Stortinget seier at me ønskjer å gjera noko med det, men me ønskjer ikkje å gjera det på den måten som det andre partiet føreslo, for vårt forslag er litt betre. Der må me vera rause, sånn som me var i ferjesaka. Me fekk til eit fleirtal, me fekk til ei endring. Det meiner eg at ein skal gjera òg for destinasjonsselskapa og for dei pakkereisearrangørane som gjorde alt rett. Dei tenkte: Me skal spara storsamfunnet for denne rekninga – me kan «casha» ut pengane, men me vel å utsetja turen, me vel å utsetja reisa, me vel å ta det igjen seinare. Men så gjekk det ikkje over, og så måtte ein avlysa. Då å oppleva at staten kjem og seier ædda bædda, de var for seint ute – det går ikkje an. Det må me rydda opp i. Det er som sagt eit fleirtal i denne salen, så eg håpar at når voteringa kjem, vil problemstillingane når det gjeld både pakkereisearrangørane og destinasjonsselskapa, få ei løysing gjennom eit fleirtalsvedtak.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Finansministeren sa at vi må forberede oss på at det kan gå bedre, og det er jeg enig i. Det er gitt et mandat til regjeringen å følge med på ordningene, slik at de er tilpasset situasjonen. Det må da legges til at vi må også kunne forberede oss på at det kan gå verre når det er muterte virus. Jeg synes det er en av lærdommene vi kan ta med oss fra i fjor. Da vi kom til sommeren i fjor, var det i grunnen en holdning om at nå var det over, kompensasjonsordningen ble avviklet. Og da andre smittebølge kom, selv om den var varslet, sto det ikke klar en kompensasjonsordning. Mange bedrifter gikk i flere uker og flere måneder før vi kom til januar og det kom en ny ordning på plass. Så vet alle at for et år siden, før koronaen kom, hadde vi nok vært svært forundret over de ordningene vi nå har vedtatt, de pengene vi har brukt, disse tiltakene. Jeg vil berømme Stortinget for å ha funnet løsninger som har supplert og gjort regjeringens løsninger mer rettferdige, mer treffsikre. Finansministeren sa han var glad for at det var tilslutning til regjeringens forslag. Det ligger vel i bunnen også her at stortingsvedtaket i januar la klare føringer for det. Så er det et mandat til å tilpasse underveis, og det er klokt. Jeg synes det er forunderlig at høyresiden og regjeringen fortsatt holder seg til at de har en tydelig forventning om anstendighet og moderasjon og ikke om utbytter, ikke oppsigelser og ikke store bonuser, når vi har sett erfaringen med at det er det motsatte som skjer. Det hadde vært mulig nå, i forbindelse med dette vedtaket, å gjøre en innstramning på det. Så sier finansministeren at da kan de utbyttene komme senere. Det kommer sikkert utbytter senere, det er normal del av praksis, men midt under ordningen svekker det tilliten og legitimiteten. Min hovedbekymring nå er faktisk på et annet område. Vi har tiltak mot korona for å hindre at vårt helsevesen blir overbelastet – eller overveldet, som det sies fra helsemyndighetene. Det er en utvikling innen psykisk helse som uroer meg. Vi har tall på hvor mange som er innlagt, hvor mange som er på intensiv, hvor mange som er smittet når det gjelder korona. Men vi har altså ikke presise tall på hva som skjer på den psykiske helsefronten. FHI, som vi stoler på i mange anledninger nå, sier at flere sliter. Jeg har i disse dagene snakket med psykologer, de som jobber i BUP, de som snakker om behovet for en psykososial beredskap – rett og slett – i møte med det vi nå ser. Det er sprengt kapasitet, ungdom med spiseforstyrrelser, flere varsler om uro for selvmord, vold i nære relasjoner, osv. Det er avgjørende å treffe vedtak om penger som kommer fram til disse som trenger hjelp. Vi hører nå om folk som må prioritere bort de nest sykeste for å kunne prioritere de som har aller størst problemer. Vi trenger et krafttiltak, og det er urovekkende at det ikke var mulig å få støtte til en pakke som faktisk nådde, med de lavterskeltilbudene som opposisjonen hadde foreslått. Dette må vi rett og slett følge videre og ha fleksibilitet til å trappe opp.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-23:
Det blir tydeligere og tydeligere at pandemien også er en forskjellskrise. Når det gjelder fordelingen av byrdene ved den økonomiske nedturen, er de systematisk skjevt fordelt. Mens det fortsatt bygges formuer på toppen av det norske samfunnet, mens det går bra på børsen, er det lavtlønnede arbeidsfolk som betaler den høyeste prisen for krisen. Derfor trengs det nå en krisepolitikk som er for de mange, ikke for de få. Det er gjennom hele denne krisen helt gjennomgående sånn at det er opposisjonen som har presset regjeringen til å føre en mer sosial krisepolitikk. Igjen og igjen har opposisjonen drevet fram tiltak mot arbeidsløsheten, mot konkursras når regjeringen har latt være å handle. Og sånn er det også denne gangen. Vi er glad for at vi kan bidra til kraftigere tiltak når det gjelder innsatsen for psykisk helse, det er utrolig viktig, ikke minst for ungdommen vår akkurat nå. Og vi er glad for at det nå blir vedtatt en midlertidig økning i bostøtten for å hjelpe de mange som sliter med skyhøye strømpriser. Likevel er det sånn at urettferdigheten i krisepolitikken fortsetter. På torsdag ble vårt forslag om å øke dagpengene for de arbeidsløse som sliter med å betale regningene, avvist. I dag blir vårt forslag om en mer varig og større økning i bostøtten på linje med det Stortinget vedtok i fjor, avvist. Mens vanlige folk som blir syke eller arbeidsløse møtes med tøffe krav, er regjeringens tilnærming til de rikeste og mektigste i dette landet ikke tøffe krav, men tillit. Det er underlig hvordan tilnærmingen skal være så annerledes til dem på toppen. Derfor burde Stortinget i dag vedtatt et ordentlig tak på støtte til de store selskapene, sånn at vi ikke får en så kraftig skjevfordeling mellom store og små bedrifter, sånn at vi i praksis ikke bidrar til at krisestøtten er med på å forsterke forskjellene i dette landet. Vi burde tatt de store boligutleierne ut av kompensasjonsordningen for ikke å ha et system som gjør at det lønner seg å la boliger stå tomme. Vi burde stilt krav om null oppsigelser og null utbytte til dem som får krisestøtte, fordi fellesskapets krisestøtte også må komme arbeidsfolk til gode. Det blir en form for sosialisme for de rike, der staten tar risikoen for dem på toppen, men legger til rette for at når bedre tider kommer, skal gevinsten igjen privatiseres, f.eks. gjennom lavere skatter på formue som regjeringen allerede legger opp til. Men vitsen med sosialisme er jo at en skal hjelpe arbeidsfolk og dem som har minst, ikke de som har mest.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Det er litt merkeleg å vera FrP-ar i dag og sitja roleg på plassen sin og høyra distriktsministeren seia at det er fullstendig uaktuelt å støtta forslaget frå Framstegspartiet som vart sett fram i dag, og ikkje eingong lesa forslaget før ein avfeiar det. Og no vera vitne til representanten Trellevik, som – eg veit ikkje kva fot han har stått opp med i dag, men viss ein les Framstegspartiets politikk på dette feltet, om å vengjeklippe Fylkesmannen, som «sentraliserande» og noko som ikkje svarar på kommunane sitt behov, så begynner eg å lura på kor lenge ein har vore i Oslo-bobla og ikkje vore ute og reist og høyrt korleis lokaldemokratiet har det, korleis lokalpolitikarar frå alle parti opplever situasjonen. Den beskrivinga Høgre no gav, er langt frå realiteten i forslaget vårt, men det kan jo vera nyttig no når me går inn i eit val. Nokre av oss håpar jo framleis at me skal ha det same stortingsfleirtalet etterpå, men det betyr ein del korleis styrkeforholdet er mellom dei to partia, eller mellom dei fire borgarlege partia. Det er heilt openbert at dei som heiar på lokaldemokratiet, og ikkje på ein tilfeldig byråkrat på eit kontor i Stavanger, Bergen, Oslo eller der Fylkesmannen sit – må sørgja for eit sterkt Framstegsparti, for her er det tydelegvis to forskjellige beskrivingar av verkelegheita. Me er ute i landet og snakkar med lokalpolitikarar frå alle parti, og tilbakemeldinga me får frå både Arbeidarparti-ordførarar, Senterparti-ordførarar og Høgre-ordførarar, er: Kan de ikkje gjera noko med denne Fylkesmannen? Han øydelegg altfor mykje av moglegheita vår til å styra vårt eige lokalsamfunn, han fremjar motsegn etter motsegn, og me brukar masse tid på å krangla med representanten for staten. Det er ikkje slik, som det høyrest ut på Høgre no, at Fylkesmannen berre varetek Stortinget og planretningslinjer. Nei, Fylkesmannen har ein eigen agenda, og den er å avgrensa handlingsrommet til lokaldemokratiet. Difor treng me å ha nokre politikarar her som fremjar nokre forslag. Det er jo heilt feil det som Høgre seier, at det er lovverket det er noko i vegen med; det er faktisk forvaltinga av lovverket. Eg såg på talet på motsegner som fylkesmennene har drive med. I 2019 fremja dei to motsegner kvar dag mot eit lokalt initiativ – éi før lunsj og éi etter lunsj. I tillegg er det klager på dispensasjonssaker i eit endå større omfang. Altså driv dette kontoret og plagar lokalpolitikar etter lokalpolitikar, og Framstegspartiet er tydelegvis det einaste partiet som adresserer det. Det er nyttig å merke seg når ein no går inn i ein stortingsvalkamp, at dersom ein ønskjer at det er lokaldemokratiet, som me har hatt sidan 1837, og som skal bestemma i lokale spørsmål, må ein faktisk støtta Framstegspartiet. Dersom ein ønskjer at det er ein sterk stat, gjennom at det er Fylkesmannen som skal bestemma, kan ein stemma på eit av dei andre partia, inkludert Høgre, som i førre innlegg la seg så til dei grader opp til den politikken som resten av stortingsfleirtalet har lagt seg på, og det er skuffande å registrera.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Ja, med glede!
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Eg merka meg med interesse Arbeidarpartiet sin replikk som gjekk på min kommentar om at fylkesmennene av og til forfektar eigne initiativ og eigne meiningar i fylka. Eit eksempel på det er tilbake i 2010, då dåverande fylkesmann i Hordaland, Lars Sponheim, irriterte på seg dåverande byrådsleiar i Bergen, Monica Mæland, ved å forventa høgare bompengeavgifter på grunn av luftforureininga i Bergen. Då sa dåverande byrådsleiar at ein tok seg til rette i fylkesmannsembetet og hadde ein eigen agenda. Spørsmålet mitt til statsråden er: Er det sånn at synet på at fylkesmennene tek eigne initiativ, har forandra seg i Høgre, før kontra no, eller er det framleis eksempel på at fylkesmennene meiner ting politisk og har eigne agendaer for korleis dei ønskjer at lokalpolitikarane bør opptre?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Eg trur nok det var rimeleg likt den gongen som no, nemleg at Fylkesmannen varetek dei signala han får herifrå, men òg tek eigne initiativ, meiner ting og er ein aktør som har synspunkt, som ofte går på tvers av synet til lokaldemokratiet. Det er difor så mange saker som blir løfta inn på kommunalministeren sitt bord, blir omgjorde og endra, nettopp fordi Fylkesmannen har eit anna skjøn og ei anna vurdering enn det statsråden har. Når kommunalministeren må gjera om så mange plansaker som hamnar på bordet hans, fortel ikkje det oss at det er fordi Fylkesmannen er i utakt med skjønet til både kommunalministeren og lokaldemokratiet, at det difor er eit lite poeng i det Framstegspartiet no tek til orde for, og at det ikkje bør avfeiast så direkte som representanten frå Høgre gjorde frå talarstolen i stad?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Først varslar eg at me stemmer for det eine oversendingsforslaget i innstillinga, frå Arbeidarpartiet og Senterpartiet, som går på å utgreia dette vidare. Sjølv om debatten ikkje har gjeve oss så store forhåpningar om at det skal føra veldig mykje med seg når me ser kva parti som står bak det, er det like greitt å få ei utgreiing. Me synest det er synd at me ikkje får støtte til dei forslaga me har, spesielt når ein har følgt debatten. Me vart litt inspirerte då me 3. september i Stavanger Aftenblad las overskrifta «Dette var dråpen – nå vil Høyre-topper vingeklippe fylkesmannen». Då tenkte me: Ja, no er Høgre inne på riktig spor, no blir det veg i vellinga. Og så kunne me lesa eit oppslag i Bergens Tidende frå representanten Trelleviks heimkommune, Øygarden, der ordføraren ber om endå meir liberal strandsonepolitikk. Han klagar over Fylkesmannen, og han seier òg, som eg kunne sagt frå denne talarstolen, at det er ein horribel strandsonepolitikk i kommunen basert på korleis Fylkesmannen oppfører seg. Eit anna eksempel frå den kommunen er at fiskeriministeren ønskjer meir oppdrett, vil leggja til rette for meir havbruksnæring, og har gjeve ein konsesjon til ein aktør. Då skulle ein tru at det var Fylkesmannens oppgåve å setja i verk nasjonal politikk, som fiskeriministeren ønskjer. Men nei då. Fylkesmannen går imot fiskeriministeren og fremjar motsegn, ikkje basert på ein gjeldande plan, men på ein tenkt plan i gamle Sund kommune. Då hadde ein eit forslag til kommuneplan. I staden for å halda seg til den gjeldande kommuneplanen, som er juridisk bindande, held ein seg til eit utkast til ein plan som aldri vart fullført. Så slik opererer Fylkesmannen. Det frustrerer kommunepolitikarar. Utvalsleiaren vår, Svein Otto Jakobsen, har gripe fatt i dette. Eg skulle ønskt at Høgre hadde vore meir på lag med oss her. Men eg registrerer at når representanten Bransdal seier at Framstegspartiet har sleppt ut av fengsel, er det jo i eit fengsel dei føler seg, både Kristeleg Folkeparti, Venstre og Høgre. Dei føler seg tydelegvis fanga i dette systemet. Det er kanskje difor òg Høgres programkomité har føreslått innskjerpingar på dette området. Når dei fortel, høyrest det ut som om alt er perfekt slik det er i dag. Men programutkastet deira til neste stortingsvalprogram går faktisk veldig i retning av oss, at ein skal avgrense motsegner, ein skal behalda dei berre til kontroll. Så det kunne vore veldig interessant å utfordra Høgre i debatten no: Betyr programformuleringa status quo, eller går det i retning av å stramma inn? Veljarane les det som innstramming, men dei skjønnheitsfrasane om kor unødvendig Framstegspartiets forslag er, kan gje eit inntrykk av at Høgre er veldig fornøgd med dagens situasjon. Så eg utfordrar nokon frå Høgre til å seia noko om: Ber programforslaget bod om status quo, eller ber det bod om at ein går i vår retning i neste periode?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Finanskomiteen har no to store saker på sitt bord. Den eine, perspektivmeldinga, er eit 300 siders varsku om framtida for statsfinansane, og så har vi det vi i dag diskuterer, nye milliardbeløp ut av den same statskassa. Ved første augnekast er det eit paradoks, men ved grundigare refleksjon er det ingen tvil om at det er tvingande nødvendig. Dei neste perspektivmeldingane vil ikkje behandle oss pent dersom arven etter dagens politikarar vart at vi ikkje gjorde det som var nødvendig for å få folk tilbake i arbeid og sikre inntektene til vanlege arbeidstakarar, eller dersom vi lét ein psykisk helsesmell blant barn og unge skje framfor augo på oss. Pandemien rammar skeivt, og krisepolitikken må rette opp i desse skeivskapane framfor å forsterke dei. Difor har Arbeidarpartiet hatt perspektivet til vanlege folk gjennom alle åtte krisepakkene her i Stortinget. Vi har ei prioritering som er til å kjenne att, for å kjempe imot arbeidsløyse og hjelpe dei som slit med isolasjon og einsemd under nedstenginga. Vi er mindre opptekne av krisehjelp til aksjonærane og meir opptekne av feriepengar for arbeidsledige, utdanning og kompetanseheving, krisepengar til kulturlivet og satsing på frivilligheit og idrett. Dette er god sosialdemokratisk politikk. Så har vi sikra eit historisk gjennomslag for lågare ferjeprisar, som regjeringa må kome tilbake og levere på allereie i revidert budsjett til våren. Dette er klokt, men eg registrerer at særleg enkelte hovudstadsmiljø, regjeringa inkludert, set kaffien i halsen av denne pengebruken. Til det er det berre eitt å seie: Kystfolket er vane med å finne seg i mykje: lang veg til sjukehus, uendelege responstider for blålysetatane og ein stat som sentraliserer og trekkjer seg tilbake. Vi har også akseptert å betale ein for høg skatt på å bruke vegen, for det er jo det ferjene er: ein del av vegen, der ein må stoppe opp, vente og betale hundrevis av kroner for å få køyre vidare til jobb og besøke vener og familie. Dette har ein akseptert lenge, men no har det nådd eit brestepunkt. Den dramatiske auken i ferjeprisane under høgreregjeringa, ei klimaomstilling der fylka må ta for mykje av rekninga for nytt materiell, dyrare anbod og innføring av autopass – kombinasjonen av alt dette og konsekvensane av ein pandemi som har gjort alle fattigare, er ikkje lenger til å bere. Difor er det å kutte ferjeprisane ei satsing på folk, arbeid og verdiskaping langs kysten vår. Det er rettferdig politikk, og eg er veldig glad for at opposisjonen no har funne saman for å redusere rekninga for kyst- og fjordfolk som er avhengige av ferjer i kvardagen.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Studentene har båret en stor byrde under pandemien. Arbeiderpartiet har stått på studentenes side fra dag én og jobbet for å ivareta dem økonomisk og på andre områder. Det vi vil, er å forhindre at økonomisk krise tvinger studenter til å slutte, at pandemien skaper større sosial ulikhet. Vi bidro til den første studentmilliarden i mars og sørget for at regjeringens støtteordning ble omgjort fra rent lån til å ha en stipendandel. I juni ba vi regjeringen videreføre krisestøtten til studentene, men regjeringen sa nei. Statsråden med ansvar for studenter henviste studentene til sosialhjelp. Da det ble klart at den første studentmilliarden bare kom et mindretall til gode, mente vi at dette tilsa at ordningen ikke var god nok. Statsråden mente det betydde at studentene ikke trengte hjelp. Vi etterlyste forgjeves en ny kriseordning for studenter da regjeringen la fram krisepakken sin i høst, og i statsbudsjettet for 2021 foreslo vi igjen en kriseordning, men ble nedstemt. Først nærmere jul snudde statsråden og ville likevel jobbe fram en løsning, men det drøyde så lenge at opposisjonen gikk sammen om en ny studentmilliard. Vi i Arbeiderpartiet vil at den gis på en måte som treffer, i motsetning til regjeringens ordning. Vi øker stipendandelen til minst 45 pst. og inkluderer også førsteårsstudentene. Til slutt litt om noe annet, nemlig det nye Livsvitenskapsbygget, som i dag er den største og viktigste satsingen til Universitetet i Oslo. Bygg er en innsatsfaktor på lik linje med andre ressurser i forskning og høyere utdanning. Derfor er det påfallende og uheldig at regjeringen i denne proposisjonen uten nærmere begrunnelse går inn for at Statsbygg skal forvalte bygget. I mai la regjeringen bort sitt eget forslag om sentralisert eiendomsforvaltning. Nå relanserer regjeringen den samme modellen, på tvers av det standpunktet både sektoren og stortingsflertallet inntok. Vi i Arbeiderpartiet ser ikke at regjeringen har godtgjort hvorfor forvaltningsansvaret for universitetets del av bygget skal overføres, og vi håper dette ikke er første steg på veien mot å avvikle prinsippet om selvforvaltende institusjoner.