Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2008-12-02:
Ingen kan trekke i tvil betydningen av norsk vannkraft. Utbygging av vannkraftressursene har gitt oss en energiforsyning som i all hovedsak er basert på utslippsfri fornybar energi. Det vil bare bli mer verdifullt i årene som kommer, med stadig økende etterspørsel etter CO2-fri kraft. Samtidig har det offentlige eierskapet til vannkraften gjort at kraftproduksjonen har blitt vekslet direkte inn i velferd rundt omkring i norske kommuner. Behandlingen av hjemfallssaken sikret at vannkraften forblir i folkets eie, og det er etter min mening en av de viktigste operasjoner denne regjeringen har gjort. Forslagsstillerne påpeker hvordan den høye andelen vannkraft gjør oss sårbare for tørrår. Det er selvfølgelig helt riktig. Samtidig gir vannkraften oss stor fleksibilitet, fordi den kan reguleres. De neste årene har vi ambisjoner om å få på plass store mengder ny fornybar energi. Det har vi diskutert i det vide og det brede tidligere i denne salen i dag. Det ligger i framtiden store muligheter i vannkraftproduksjon i kombinasjon med andre måter å produsere kraft på som ikke lar seg regulere. Vi har f.eks. flere store vindprosjekter på gang, og en målsetting om 3 TWh vind innen 2010, som det er all grunn til å tro at vi vil nå. Det er ingen tvil om at vannkraften vil kunne øke sin verdi gjennom å fungere som et batteri i kombinasjon med den nye fornybare kraften som vi skal ha på plass. Får vi til den satsingen på havvind som vi nå jobber med, gir dette veldig spennende perspektiver. Så er det faktisk viktig at vi får til en ordentlig balanse mellom bruk og vern av naturressurser. Noen større vassdrag må også tas vare på for ettertiden og dem som kommer etter oss. Det har vi plikt til. Det finnes et betydelig potensial i å ruste opp og utvide eksisterende vannkraftverk, og det fins også et visst utbyggingspotensial i ikke-vernede vassdrag. Det bygges kontinuerlig ut nye vannkraftprosjekter – både småkraft, nye kraftverk over 10 MW og opprusting og utvidelse av eksisterende kraftverk – til sammen 2,4 TWh siden 2005, og med tillatelser til ytterligere 1,2 TWh. Ny teknologi som gjør at vannkraften kan utnyttes flere ganger, er også veldig lovende, og jeg har lagt merke til at statsråden har latt seg begeistre av disse mulighetene. Det har vært viktig for de rød-grønne partiene å sikre NVEs kapasitet innenfor konsesjonsbehandling. Det har vært en propp i systemet i lang tid. Det er uakseptabelt med en konsesjonsbehandlingstid som strekker seg over flere år når vi skal ha på plass de store mengdene ny fornybar energi som vi ønsker oss. I 2009 kommer det ytterligere 35 mill. kr til NVEs kapasitet innenfor konsesjonsbehandling. Det er viktig, og det betyr at vi vil ha doblet NVEs kapasitet for saksbehandling siden 2005. Da får vi bukt med en viktig flaskehals for utbygging av ny fornybar energi. Jeg tror alle er enige om at god konsesjonsbehandling er viktig for å sikre forsvarlig ressursutnyttelse og at utbygging skjer på en miljømessig god måte. Vi må ikke la saksbehandlingskapasiteten gjøre at vi begynner å kompromisse med det. Så er det viktig, jf. den forrige debatten om nett, at man har med seg nettsituasjonen når man snakker om utbygging av ny energi, inkludert ny vannkraft, og det er ingen tvil om at vi har store utfordringer. Jeg mener at det er veldig fornuftig at NVE nå legger opp konsesjonsbehandlingen sin slik at produksjonsprosjekter og nettutbygging vurderes samtidig. Det er veldig bra. Men som det kom fram i forrige debatt, og som vi alle er enige om, er nettsituasjonen pr. i dag en barriere for ny fornybar energi, inkludert småskalavannkraft, og jeg er glad for at Regjeringen nå vil komme tilbake til Stortinget med en helhetlig gjennomgang av nettpolitikken i forbindelse med at energiloven evalueres.