Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Først vil jeg få takke for spørsmålet. Det gir meg anledning til å snakke om noe vi har lagt mye engasjement og arbeid i de siste tre åra. Hovedpunktene i St.meld. nr. 37 for 2007–2008, Straff som virker, var det bred politisk enighet om, og jeg er glad for å si at mye er fulgt opp allerede, andre områder jobbes det med. Framdriften i oppfølgingen har vært sikret gjennom mer enn 23 arbeidsgrupper og prosjekter, saksbehandling, utredninger og informasjon. Det har vært arbeidet med lovgivning, fagutvikling, kapasitet, personalutvikling og organisering. Det sier seg selv at jeg – innenfor rammen av 10 minutter – ikke kan rapportere om alt. Jeg forstår også spørsmålet slik at det viktigste å få svar på er arbeidet med tilbakeføringsgarantien. Først vil jeg imidlertid dvele litt ved kriminalomsorgens største utfordring de siste åra, avvikling av soningskøen. Det er helt sentralt for bruk av straff som virkemiddel at straffegjennomføringen kommer raskt etter pådømmelse, bl.a. for å starte arbeidet med tilbakeføring til samfunnet umiddelbart. Vi anså soningskøen for avviklet i 2009, da den var på under 400 dommer. Så opplevde vi igjen en økning i køen, og sommeren 2011 var det over 1 400 dommer i kø. Kriminalomsorgen har imidlertid klart å snu denne utviklingen, og køen ligger nå rett under 800 dommer. Jeg vil fortsatt prioritere dette arbeidet, og køen skal reduseres ytterligere. For å få til en straff som virker, må tilbakeføringsgarantien realiseres. Garantien skal sikre tilbud om bolig, utdanning/opplæring, arbeid, sosiale tjenester, helse- og rusbehandling, økonomisk rådgivning og nettverk – alt sammen grunnleggende behov som må dekkes for å kunne leve et liv som de fleste av oss tar for gitt. En viktig faktor for å realisere tilbakeføringsgarantien er tilbakeføringskoordinatorene. Stortinget har bevilget midler til 25 tilbakeføringskoordinatorer, som skal samordne kriminalomsorgens egen innsats med samarbeidende etaters innsats slik at det blir ett, forsterket løp for hver innsatt og domfelt. Tilbakeføringskoordinatorene skal etablere samarbeidsavtaler med og rutinebeskrivelser overfor kommuner, fylkeskommuner, helseforetak og ideelle organisasjoner. Det har i mange år vært jobbet med god tilbakeføring. Det er i dag skole-, primærhelsetjeneste-, bibliotek- og prestetjenestetilbud i alle fengsler av en viss størrelse. Flere steder er etatene samlet på egne servicetorg i fengslene. Hvis kriminalomsorgen skal klare å gjennomføre de ambisiøse planene for tilbakeføring, er det helt sentralt at arbeidet starter med en grundig kartlegging av domfeltes situasjon. En viktig del av oppfølgingen av meldingen har derfor vært å etablere et nytt IKT-basert kartleggingssystem. Utprøving av det nye kartleggingssystemet starter i disse dager i Halden fengsel og ved Østfold friomsorgskontor. Planen er at systemet skal etableres i resten av landet neste år. Kapasitet har i mange år vært kriminalomsorgens største utfordring. Kapasitet er imidlertid ikke bare et spørsmål om kvantitet – god tilbakeføring krever egnede lokaler og et riktig antall plasser med ulike soningsalternativer i fengsler og friomsorgskontorer. Kriminalomsorgens sentrale forvaltning utarbeider for tiden et forslag til kapasitetsplan med enhetsstruktur på nasjonalt nivå. I planen vurderes det hvordan kapasiteten i kriminalomsorgen bør settes sammen for å dekke framtidig kapasitetsbehov og legge til rette for en straffegjennomføring etter intensjonene i stortingsmeldingen. Det vurderes også hvor enhetene bør lokaliseres med hensyn til bl.a. innsattes hjemsted, og hvor store enhetene bør være for å sikre et godt innhold i straffegjennomføringen. I tillegg inngår det en vurdering av enhetenes bygningsmessige tilstand og hvordan fengslene bør være utformet for å tilfredsstille kravene til moderne straffegjennomføring. Kriminalomsorgens sentrale forvaltning tar sikte på å overlevere forslag til plan til Justisdepartementet i løpet av første halvår i år. Det er også iverksatt en utredning, såkalt KS1, av alternative konsepter for fengselskapasitet i Vestfold, Telemark, Buskerud og Agderfylkene. En forutsetning for god tilbakeføring er at de ansatte i kriminalomsorgen har tilfredsstillende kompetanse, et område som også ble behandlet i St.meld. nr. 37. Justisdepartementet anmodet NOKUT, som er forkortelsen for Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen, om å evaluere fengselsbetjentutdanningen ved KRUS med tanke på at den kan inngå i en fagkrets som leder fram til en bachelorgrad i universitets- og høyskolesystemet. Søknaden ble innvilget nå i februar. Dette bidrar til en høyning av den faglige kvaliteten i straffegjennomføringen. Et annet, meget bredt anlagt kompetansehevingstiltak er det såkalte Kompetanseløftet. Alle som har vært ansatt i kriminalomsorgen i fem år eller mer, må delta i et toukers kompetansehevingskurs. På dette kurset undervises det også om tilbakeføringsgarantien, både som politisk ambisjon og i praksis. Det er meget uheldig å slippe folk rett ut fra lukkede fengsler. St.meld. nr. 37 tok til orde for at ubetinget fengselsstraff så vidt mulig skal gjennomføres gjennom en gradvis overgang fra fengsel til full frihet. Hensikten er å oppnå en mykere overgang til samfunnet. Det er også et mål at ingen skal gjennomføre straff under strengere sikkerhetsnivå enn nødvendig. Meldingen tok videre til orde for økt bruk av straffegjennomføring i samfunnet, både i form av alternative straffereaksjoner som samfunnsstraff, Narkotikaprogram med domstolskontroll og program mot ruspåvirket kjøring og alternative gjennomføringsformer for ubetinget fengselsstraff, som straffegjennomføring i behandlingsinstitusjon og hjemmesoning med og uten elektronisk kontroll. Elektronisk kontroll ble etablert som et prøveprosjekt i 2008, og er i dag et tilbud i ti fylker med en total kapasitet på 215 plasser. I fjor ble over 1 000 saker gjennomført med elektronisk kontroll, og bruddandelen er svært lav. Ordningen er et tiltak for å øke kvaliteten i straffegjennomføringen, gjennom å gi domfelte mulighet til å ivareta sine sosiale og økonomiske forpliktelser under straffegjennomføringen og dermed bidra til å redusere tilbakefall til ny kriminalitet. Ordningen er nettopp evaluert av Kriminalomsorgens utdanningssenter. Det er for tidlig å si noe sikkert om tilbakefall etter gjennomføring med elektronisk kontroll, men det er hyggelig å registrere at rapporten viser et tilbakefall på kun 10 pst., og at de domfelte opplever at straffen bidrar til å unngå å falle ut av samfunnet. Jeg ønsker å legge ytterligere til rette for økt bruk av elektronisk kontroll og vil informere Stortinget om at det denne våren vil bli fremmet lovforslag om å etablere bruk av elektronisk kontroll som varetektssurrogat i Norge. Jeg tror ikke at dette vil innebære noen stor reduksjon i antallet varetektsinnsatte i fengsel, men det vil være et velegnet alternativ i enkelte saker. Forholdene for barn av innsatte og domfelte skal bedres. Jeg ønsker å sende et lovforslag til Stortinget til høsten om å lovfeste kriminalomsorgens ansvar overfor domfeltes barn, herunder etablere en funksjon som barneansvarlig i alle fengsler og friomsorgskontorer. Kriminalomsorgen er i stadig endring. De siste årene har vi sett en betydelig økning i andelen utenlandske innsatte, som gir utfordringer når det gjelder språk, kommunikasjon og kulturforståelse, men også oppmerksomhet rundt likeverd. Det er grunnleggende å ha nok og riktig personell til å løse et samfunnsoppdrag i stadig endring. Meldingen bebudet at det skal utarbeides en bemanningsrapport med analyse av forventet avgang av personell og årsaker til dette, og nåværende og framtidig kompetansebehov i kriminalomsorgen. Andre etaters tjenester vil også få konsekvenser for kriminalomsorgens eget bemanningsbehov. Det er valgt ut noen fengsler der ressursbruk og oppgaver skal studeres nærmere som grunnlag for en bemanningsrapport. Jeg har valgt å omtale noen sentrale utviklingsområder. Det er mange andre viktige områder det arbeides med i oppfølgingen av meldingen. Eksempler på det er etableringen av 13 rusmestringsenheter, behovet for tolketjenester, soningsforhold for kvinnelige innsatte, nye forskningsstrategier, arbeidsdriften i fengslene og bruken av såkalt «restorative justice» i kriminalomsorgen. Til slutt vil jeg framheve at Norge har – som også interpellanten var inne på – den laveste tilbakefallsprosenten i Norden, på rundt 20 pst. Dette forteller oss at tiltakene og måten vi straffer på, faktisk virker. De aller fleste domfelte går tilbake til en kriminalitetsfri tilværelse etter endt straffegjennomføring.