trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-11-30:
Det var snakk om netto og brutto. Det skal man holde orden på hvis man driver småbedrift. Nettotallet er 7 ½ pst. Det er en innsparing på 7 mrd. kr for næringslivet i Sverige. Det er heller ikke sånn at dette forslaget ble behandlet med spontan applaus og framlegging i Stortinget fra komiteen. Så dette har jo tatt sin tid. Fremskrittspartiet har korrigert målsettinga, og vi stemmer for det forslaget som er korrigert i komiteen. Det er en god stund siden dette ble framlagt i salen. Det er ikke sånn at dette er det eneste vi har foreslått. Maud Olofssons grep for å nå dette var jo å etablere et regelråd. Det regelrådet, som er et av midlene for å nå dette målet, har vi også foreslått i salen og blitt nedstemt på. Jeg syns ikke vi skal gjøre f.eks. Maud Olofssons jobb til en liten jobb, når vi ser at det tar ett år å bestemme seg, det er ett år siden forrige NHO-konferanse. Kanskje det kommer på neste NHO-konferanse. Men på forrige NHO-konferanse sa statsråden at han skulle vurdere å sette seg et mål – det er snart ett år siden. Det er klart at hvis man skal bruke så lang tid på i det hele tatt å vurdere å sette seg et mål, tar det lang tid å komme i mål. Da syns jeg ikke man skal kritisere svenskene som tross alt er på vei, og danskene som også har satt seg det samme målet. Liberalere og våre søsterpartier i alle land rundt omkring i Europa kommer til å kjempe for å nå dette målet. Vi kommer til å stå på videre for å nå det i Norge, og vi ser at våre søsterpartier i andre land holder på å nå det.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2010-11-30:
Utgangspunktet er vi jo egentlig enige om i denne sal. Det er at det må fastsettes et mål for forenkling. Det er hvordan det skal gjøres og hvordan det skal utformes, som en etter min mening kanskje ønsker en sterkere debatt om enn høyst nødvendig. Det er ingen tvil om at det er ønskelig å forenkle, vi skal forenkle. Statsråden har til de grader understreket det, og ser også betydningen av å fjerne unødvendige kostnader for næringslivet for rapportering osv. Men at statsråden vil fastsette et mål samtidig som han har en strategi for å nå det målet, synes jeg det blir litt merkelig at deler av Stortinget faktisk velger å kritisere ham for. Det er etter min mening meningsløst å fastsette et mål uten i utgangspunktet å ha noen som helst formening om hvordan en skal komme dit, eller hva målet skal defineres ut fra. Jeg synes statsråden faktisk har begrunnet det på en særdeles god måte. Slik sett er det ikke noen uenighet i denne salen ut fra ønsket om å fastsette mål. Jeg går ut fra at statsråden, ut fra det han har sagt, så raskt som mulig vil komme tilbake til Stortinget med det, samtidig som han har en vei som går mot det målet. Det gleder vi oss alle til. Så til framstillingen av næringslivet og av det å drive næring i Norge, hvor jeg synes enkelte i denne debatten beskriver det utrolig svart-hvitt. Det kan jo ikke være noe bedre sted å drive næringsliv enn i Norge, hvor de økonomiske rammene vitner om stabilitet, trygghet og forutsigbarhet, hvor produktiviteten er høy og hvor sysselsettingen også er høy. Det er faktisk slik at vi i Norge, som et av de få landene, har økt sysselsettingen betraktelig i den siste tiden – også under finanskrisen er ledigheten særdeles lav. For perioden 2004–2009 økte vi sysselsettingen fra 75 pst. til 76,5 pst. Fra 2004 til 2009 økte vi antall jobber med 253 000, 190 000 i privat sektor. Det synes jeg understreker at det er godt å drive næringsliv i Norge. Men samtidig skal vi gjøre det bedre, og det desidert klokeste er å følge den veien som statsråden har skissert, og som for så vidt også framkommer gjennom flertallets merknader i denne saken, og derfor også tilnærmingen til de to ulike forslagene, hvor det beste var å vedlegge det protokollen og ikke stikke fingeren i lufta og vedta et mål, slik Fremskrittspartiet og Venstre ønsker.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2010-11-30:
Jeg vil bare oppklare noen opplagte misforståelser. Jeg har ikke omtalt Høyres forslag som å stikke fingeren i lufta. Det jeg henviste til, var forslaget fra Fremskrittspartiet og Venstre, som innen relativt kort tid skal kutte betydelige utgifter, som det er henvist til her, og som kan diskuteres. Så det var det jeg sa var som å stikke fingeren i lufta, når det skulle fastsettes et mål. Det tror jeg kom veldig tydelig fram også i mitt innlegg. Så til det faktum at det i Norge, i næringslivet og offentlig sektor, er skapt 263 000 nye arbeidsplasser fra 2004 og fram til 2009. 190 000 av disse er i privat sektor. Sysselsettingen har økt fra 75 pst. til 76,3 pst. Det er ikke noe jeg tar æren for, men jeg konstaterer det faktum at det er utviklingen i Norge, i motsetning til i en rekke land rundt oss. Så kan jeg samtidig konstatere at i de fleste av disse årene har dette landet vært styrt av en rød-grønn regjering.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-11-30:
Flertallet i komiteen sier at man er «samd i at private og offentlege tilbydarar av helse-, pleie- og omsorgstenester langt på veg er likestilt i meirverdiavgifts- og kompensasjonsregelverket». Samtidig har Fremskrittspartiet og Høyre et forslag, forslag nr. 11, som lyder: «Stortinget ber regjeringen sidestille private og offentlige tilbydere av helse-, pleie- og omsorgstjenester, med tanke på momsfritak på utførte tjenester.» Da vil det være nærliggende å spørre statsråden: Hvorfor kan man ikke likestille disse to tingene? Det andre spørsmålet handler litt om skatter og avgifter, for det er klart at skal man skape noe og helst gå med overskudd, bør skatter og avgifter ligge på et fornuftig nivå. Mange er jo plaget av bl.a. formuesskatten. Det er jo en skatt på arbeidende kapital, og mitt spørsmål blir da: Hvorfor kan man ikke rett og slett fjerne formuesskatt på arbeidende kapital? Og i samme slengen tar jeg med dette med arveavgift, det er også et problem.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-11-30:
Statsråden er dyktig til ikke å svare på replikker han får, bl.a. om skatt og avgifter. For de fleste bedrifter – særlig små og mellomstore – er selvfølgelig skatt og avgifter viktig for å overleve. Jeg sa i mitt forrige innlegg at mange blir gründere fordi de ønsker å skape noe. Det er bra, men det må ligge en økonomi i bunnen. Derfor er bl.a. formuesskatt på arbeidende kapital en stor belastning for mange bedrifter med et stort behov for bygninger og maskiner. Det samme gjelder arveavgiften, for enkelte arvtakere til bedrifter kvier seg for å overta da arveavgiften for å overta det som kanskje flere generasjoner har skapt, er så stor. Man ønsker kanskje ikke å sette seg i den situasjon at man må låne penger til nettopp arveavgiften. Derfor er skatt og avgifter og nivået på disse viktig for å øke innovasjonen i Norge. For å kunne få en god velferd må man ha noe å skatte av, og hvis man skatter bedriftene i hjel, blir de totale skatteinntektene lave.
Henning Warloe (Høyre), 2010-11-30:
Forskningsbudsjettet skal jeg nok komme tilbake til i et senere innlegg, men ikke nå. Stoltenberg I-regjeringen la frem en stortingsmelding i 2001 om retningslinjer for den økonomiske politikken, og der står det følgende: «Regjeringen legger derfor vesentlig vekt på at handlingsrommet som økt bruk av oljeinntekter gir, skal brukes på en måte som også vil styrke vekstevnen til norsk økonomi. Lavere skatter og avgifter kan gi næringslivet bedre arbeidsvilkår, slik at konkurranseevnen styrkes. Tilsvarende vil tiltak for en bedret infrastruktur, samt tiltak for å bringe fram ny kunnskap gjennom forskning og utvikling, bidra til å styrke vekstevnen.» Ingen tvil om at nåværende regjering har hatt et enestående økonomisk handlingsrom. Likevel skriver Statistisk sentralbyrå i Økonomisk utsyn for 2010: «Prioriteringer av tiltak som fremmer vekstevnen på lengre sikt kan derimot synes å ha kommet noe i bakgrunnen.» Dette kunne jeg stilt som spørsmål til finansministeren naturligvis også, men nå er det næringsministeren som står her. Hvis næringsministeren er enig i dette, hva vil han gjøre for å endre regjeringens kurs?
Henning Warloe (Høyre), 2010-11-30:
La meg først unnskylde at jeg kom i skade for å fremme et forslag i mitt forrige innlegg som det var unødvendig å fremme, så vidt jeg forsto. Jeg har ikke vært her så lenge at jeg har skjønt alle spilleregler, men et godt forslag kan jo ikke fremmes for ofte, går jeg ut fra. Så til statsrådens omtale av forskningsbudsjettet: Jeg nevnte i mitt innlegg at det var det svakeste på ti år. Det er ikke mitt utsagn. Det er et utsagn fra den forskningslederen hos NIFU STEP som har analysert forskningsbudsjettene på oppdrag fra Aftenposten de siste årene, og som sa det til avisen da de hadde en større omtale av forskningsbudsjettet for 2011. Det svakeste på ti år, sa han. Hvordan kunne han si det? Jo, fordi det er det første forskningsbudsjettet på ti år som har en realnedgang. Vi kan jo ikke se på hvor mange nominelle kroner som brukes. Det er realkronene som betyr noe. Det er jeg helt sikker på at også næringsministeren er enig i. Dette har vært en forutsigbar debatt, tror jeg, om et viktig tema, som innovasjon er. I Høyre skal vi jobbe videre med dette temaet. Vi har til og med et eget innovasjonsutvalg i regi av stortingsgruppen, og det er mye spennende å gripe fatt i på dette feltet. Innovasjonspolitikk er et nytt politikkområde i Norge, som det stort sett bare har vært fokusert på de siste ti årene, så her er det utvilsomt mye å jobbe videre med. Så har det av flere av talerne fra regjeringspartiene vært fremhevet at det er stor enighet om dette feltet, at det var stor enighet i komiteen osv. – nærmest en rørende enighet. Men jeg tror det er en tilsynelatende enighet, for når man går ned under det nivået som festtaler ligger på – innovasjon er et flott begrep å bruke i mange slike taler – og ser på de konkrete forslagene og de konkrete tiltakene som kan gjennomføres for å styrke innovasjonen, blir uenigheten raskt fremtredende. Det kan være mange grunner til det, men i alle fall er vi fra Høyres side opptatt av ikke bare å bruke innovasjon i festtaler, men faktisk også å fremme konkrete forslag for å bedre innovasjonen. Når man ser på den internasjonale utviklingen og sammenligningene mellom land, som har vært referert til tidligere i debatten, er det jo ingen tvil om at det går feil vei i Norge. Det går feil vei! Vi må kunne ha større ambisjoner for Norge enn det regjeringen viser.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-30:
Eg vil berre kome med nokre kommentarar til representanten Borghild Tendens innlegg. Ho etterlyste meir fart i satsinga på miljøteknologi. Det er eit område som eg har engasjert meg mykje i og har brukt ein del tid på, så eg tenkte eg for heilskapen si skuld skulle presentere ein del av dei satsingane som no blir gjort på miljøteknologi. Vi har fått på plass eit eige program som ligg på 300 mill. kr i året i støtte til miljøteknologi. Men det er berre ein liten bit. Viss ein tek med det som skjer i Noregs forskingsråd, med Forskningssenter for miljøvennlig energi, viss ein tek med ei rekkje andre program i Innovasjon Norge, er det på desse områda over 1 mrd. kr. I tillegg kjem alt det som skjer gjennom Enova. Men så har eg lyst til berre å ta opp eit punkt som ein veldig ofte gløymer i samband med å satse på klimavennleg teknologi, i samband med satsing på teknologi for miljøvennleg energi, og det er den satsinga som regjeringa no jobbar med, og som vi håpar på å få tilsutning til i Stortinget, nemleg å oppkapitalisere Statkraft, sånn at Statkraft over ein femårsperiode kan bruke 82 mrd. kr på fornybar energi. Det skapar ein enorm marknad for miljøteknologi og er kanskje eit av dei største lyfta vi kan gjere for å styrkje miljøteknologien og skape ein marknad for miljøteknologi, både ved å jobbe her i landet og ved å jobbe internasjonalt. Der har ein gjennom ein aktiv statleg eigarskap verkeleg teke eit enormt lyft for å fremje miljøteknologi.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-30:
Det er riktig at jeg har et omfattende skap med sitater fra stortingsrepresentanter som misliker hva ulike direktorater måtte mene på ulike områder. Det er også riktig at Kristelig Folkeparti ikke har noen omfattende plass i det skapet – det er nok mest fylt opp av representanter fra Høyre og Fremskrittspartiet. Men det viser vel igjen at Kristelig Folkeparti også på dette området har mer å tjene på et samarbeid med regjeringspartiene enn med andre beilere, for å si det på den måten. Også der er det vi som er mest like. Forslaget om en støtteordning eller incentivordning for kommunale kulturplaner var ikke jeg kjent med før det ble lansert her, det må jeg bare ærlig innrømme. Men det ville være veldig dumt å avvise et sånt forslag uten å tenke igjennom det, så la oss ta det med tilbake og vurdere det. Min umiddelbare motforestilling vil selvfølgelig være at folk vil spørre: Er det best å bruke pengene på planer, eller er det best å bruke pengene på umiddelbare fysiske tiltak i kulturminnevernet? Men det kan godt hende at planene er så essensielle for å få dette til, at det er et fornuftig forslag, så la oss absolutt ta det med og vurdere det. Så etterspørres det bedre rapportering til Stortinget. Der har jeg den holdning at Stortinget får den rapporteringen som Stortinget ønsker. Det er mange måter for regjeringen å rapportere til Stortinget på. Det kan rapporteres gjennom budsjetter, eller det kan rapporteres gjennom egne dokumenter. Vi vil selvfølgelig legge til rette for den rapporteringen som Stortinget måtte ønske, også på kulturminneområdet. Når det gjelder meldingen om rikets miljøtilstand, var det vel en nokså utbredt oppfatning at den hadde utspilt sin rolle litt. Jeg må ta dette etter hukommelsen, men jeg tror den siste lå ti måneder i Stortinget før den endelig ble behandlet. Det viser vel at følelsen av at dette var det dokumentet man skulle kaste seg over, og at det gjaldt å bruke det for å utforme politikken, ikke var den mest brennende, for å si det på den måten.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-30:
Jeg er glad for den brede enigheten mellom alle Stortingets partier om betydningen av kulturminnevernet som debatten har vist. Jeg må legge til at jeg er særlig glad for at Fremskrittspartiet så uttrykkelig har uttrykt støtte til dette, gitt at vi så ofte hører det motsatte fra Fremskrittspartiets mange lokalrepresentanter. Jeg er glad for at Stortinget samlet gir sin støtte til riksantikvaren, ettersom det tross alt bare er noen måneder siden det ble fremmet et forslag fra Fremskrittspartiet om å vingeklippe riksantikvaren. Men det viser at det er bred enighet om støtte til dette viktige feltet, og det er flott. Så er det altså ikke sånn som Trine Skei Grande sa, at man kan krangle om hvilken regjering som har gjort mest på dette området, for det er bare å telle, og det kan alle gjøre. Bondevik-regjeringen økte bevilgningen til dette området med 65,3 mill. kr. Den rød-grønne regjeringen har økt med 192,6 mill. kr. Den opptellingen taler for seg selv. Jeg er ærlig talt også mindre imponert over dem som oppretter fond, enn dem som fyller opp fond. Jeg reiser mye internasjonalt, og opprettelse av fond ser man veldig, veldig ofte. Det å fylle penger inn i fond er en mye vanskeligere øvelse, og det er vi som har fylt på med 1,2 mrd. kr i Kulturminnefondet. Når jeg sier dette, er det fordi vi her hører en rekke klage- og syteinnlegg som gir inntrykk av at den rød-grønne regjeringen gjør lite. Vel, hvis vi gjør lite, tør jeg ikke tenke tanken på hvor grusom situasjonen var fram til 2005. Det var svartedauden i så fall, sammenlignet med de nokså ille tilstandene det er nå. Så er det kommet mye konstruktivt ut av debatten. Vi vil legge fram forslag om bedre dokumentering av tilstanden på dette området. Jeg har nevnt Askeladden, og jeg har nevnt den kunnskapsportalen som vi oppretter sammen med byggenæringen. Jeg skal selvsagt ta alvorlig de synspunkter som kom på hva Stortinget ønsker rapportering om, og jeg skal sørge for at det blir godt tilrettelagt. Vi skal ta med tilbake forslaget om en støtteordning for kommunal klimatilpasning og se om det er mulig å gå videre med. Jeg lover at vi skal melde tilbake om det forslaget. Mange partier her har uttrykt sympati med riksantikvarens brev til kommunene. Da er det jo i bunn og grunn bare for de samme partiene og alle våre partier å ta opp disse forslagene i kommunene og sørge for at dette blir iverksatt. Stortinget bør ikke og skal ikke diktere kommunene. Jeg merket meg Høyres syn om at kommunene ikke skulle ha lov til å kreve eiendomsskatt for fredede bygninger. Det er i hvert fall en detaljregulering av kommunene som jeg trodde vi ikke skulle drive med. Derimot må det være fritt fram for Høyre sammen med andre partier å fremme forslag i kommunene om det samme. Det er iallfall mitt syn på hvordan det bør være. La meg til slutt si at jeg gleder meg med både Tor-Arne Strøm og Erling Sande over de fantastiske tingene som vi får til på industriområdet, og særlig dette vi nå gjør med hensyn til vikingene. Vi klarer å koble Hyllestad, som den første virkelige industriproduksjonen i Norge, med det globale vikingbildet.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-30:
La det ikke være noen som helst tvil om at det er ønskelig at flest mulig land slutter opp om dette initiativet – det er et fint initiativ – og at vi må gjøre mer av den typen ting. Jeg er også helt enig i at vi skal ha nulltoleranse for korrupsjon i alt som er knyttet til norske midler, også norske midler i den utvidede forstand, altså penger vi gir gjennom Verdensbanken eller gjennom FN. Det har vært en tendens her til å diskutere dette som om mesteparten av de norske midlene er bilateral bistand. Husk at det er bare en liten del av bistanden. Vi gir masse gjennom frivillige organisasjoner og gjennom multilaterale organisasjoner. Vi skal ha den samme nulltoleransen der. Utgangspunktet er at for hver krone en nordmann gir, enten de gir det gjennom skatteseddelen eller gir den direkte til Røde Kors eller Kirkens Nødhjelp, skal det være nulltoleranse for korrupsjon. Men så vet vi at vi jobber i noen av de vanskeligste og mest gjennomkorrupte land i verden. De er jo som regel korrupte fordi de er fattige, og de forblir fattige fordi de er korrupte – det er den onde sirkel. Men land som er fattige, sliter jo med at de har ikke riksrevisjon, de har ikke økokrim, de har ofte ikke nok folk som kan lese aviser, til at de får aktive medier. De mangler mange av de institusjonene som vi har til å bekjempe korrupsjon.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-30:
La meg først gi spørreren den konsesjon at det er lett å være hjemmedommer og lett å sette karakter på seg selv. Så vi får ta det med den klype salt. Men hvis noen vet om andre land som har bedre systemer som vi kan lære av, så la oss få fram dem. Så skal vi forsøke å bli bedre. Når det gjelder FN, er det ikke slik at Norge kan diktere FNs systemer. Vi ville opplagt på flere punkter ønsket strammere kontroll og tøffere reaksjoner. Det har vært tilfeller hvor vi har vært i dialog med FN-organisasjonen om hva man skal gjøre når det har vært mistanke. Vi mener at FN er uunnværlig. FN trengs til de grader i internasjonal aidsbekjempelse, eller UNICEF for å bygge skoler i utviklingsland. Det er ikke noe alternativ til FN, men vi må kjempe for at FN skal anlegge tøffere standarder på dette området.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-11-30:
Ja, kulturminner er det som gjør oss stolte, kulturminner som er vakre, og som vi ønsker å ta vare på. Det er ikke til å stikke under stol at vi etter at Bondevik-regjeringen, sammen med Stortinget, fikk vedtatt meldingen Leve med kulturminner, har brukt mer penger på dette feltet. Det har jeg heller ikke underslått, og det er ikke hensikten med denne debatten. Kulturminnefondet som vi fikk fram ved den meldingen, er en viktig bærebjelke i kulturminnearbeidet. Så må jeg en liten visitt innom SV og deres 2014-mål. I innstillingen til meldingen står det at SVs representanter ønsker at det vi andre skulle gjøre innen 2020, skulle de gjøre innen 2014. Men de hadde ikke flertall i den sammenheng. Det var ett av områdene statsråden ikke var inne på – kanskje uttrykte jeg meg veldig uklart. Det gjelder kommunale kulturminneplaner og det å gi større tilskudd til disse. Det viser seg at Akershus fylkeskommune, som nå gir et tilskudd på 75 000 kr, har en dekningsgrad på 80 pst. av kommunene i 2010, enten for dem som har planer, eller for dem som allerede har vedtatt planene, mens vi i landet for øvrig ligger på en dekningsgrad for kulturminneplaner på 34 pst. Det hersker ikke noen tvil om at de få kronene det utgjør, gjør at kommunene setter i gang med det viktige arbeidet. Jeg var inne på et regnestykke for å finne ut hva det eventuelt koster for staten å legge til rette for litt flere gulrøtter på dette området enn vi så langt har gjort. Jeg tar gjerne en prinsipiell diskusjon med statsråden når det gjelder underliggende etater, men jeg tror han skal lete godt i sitatskapet sitt for å se at Kristelig Folkepartis representant har vært negativ når fagetatene har uttalt seg. Jeg mener det er en styrke. I den situasjonen vi står nå, der vi trenger alle gode krefter, om det er fra DN, eller om det er fra riksantikvaren eller andre som statsråden har under seg, har i alle fall ikke denne representanten hatt problemer med det. Jeg hører at statsråden sier at vi må ha en forbedring i rapportering på kulturminnefeltet som en oppfølging av Riksrevisjonens rapport. Min utfordring er at det er dette huset som bør få rapportering på kulturminnefeltet, for det er her politikken blir vedtatt og også skal utmeisles i framtiden. Da er mitt spørsmål: Når vil Stortinget få seg forelagt en større sak om kulturminner når det ser ut som om en melding om rikets miljøtilstand ikke er på trappene i løpet av neste år?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-11-30:
Da vil jeg takke for interpellasjonsdebatten. Jeg tror det er viktig at vi har diskusjon om kulturminnepolitikken her i denne sal. Innen 2020 skal det årlige tapet av verneverdige kulturminner minimaliseres, fredede og bevaringsverdige kulturminner skal være sikret og ha et ordinært vedlikeholdsnivå, og et representativt utvalg av kulturminner skal være fredet. Dette mente Stortinget i 2005. Det vil si, som jeg sa i mitt hovedinnlegg, at de neste årene må elleve fredede bygninger settes i stand hver eneste uke. Vi har et stort arbeid framfor oss. Jeg er glad for at statsråden sier at han vil ta med seg og vurdere et økt tilskudd til lokale kulturminneplaner. Jeg tror det kan være en viktig brikke for å øke kunnskapsnivået. Jeg er også glad for at statsråden sier at Stortinget skal få de rapporter som Stortinget selv ønsker. Ja, Stortinget ønsker, via meg, en rapport om styringsinformasjon på bygningsvernsområdet. Vi ønsker informasjon og en rapport om tap av verneverdige bygninger, om hvordan fredningsmassen er sammensatt, og hvilken tilstand fredede bygninger er i, og om hvilke samiske bygninger som automatisk er fredet. Det var dette Riksrevisjonen ga kritikk av i 2009, og det ønsker vi rapporter om, slik at vi kan jobbe ut fra det faktagrunnlaget vi har. Det siste momentet i mitt hovedinnlegg gjaldt det å se på skatte- og avgiftsendring, eventuelt en momsendring. Det er slik at undertegnede vet at momsen er til alles oppbygging av velferdssamfunnet. Men når det gjelder de bygningsmassene vi her snakker om, vil jeg gjerne få sitere fra riksantikvarens brev: «Den fredete bygningsmassen utgjør bare 1,5 promille av den samlede bygningsmassen i Norge. I tillegg kommer bevaringsregulerte eiendommer og andre utpekte kulturminner. Vi antar at det samlet vil utgjøre under 1 prosent av antall bygninger i landet.» Vi snakker om en bygningsmasse på 1 pst. Det er ikke det største sugerøret vi ønsker å ha inn i fellesskapets eie. Men det er et viktig incitament for å bevare, ta vare på og lære og i forhold til at dette er et kulturminne som vi skal overlevere til neste generasjon, og neste og neste og neste, ja, i 1 300 år skal disse bygningene stå, representanten Sande.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-11-30:
Det vi nå skal behandle, er to representantforslag som begge omhandler åpenhet rundt norsk bistand. Det ene representantforslaget omhandler forslag om at regjeringen skal sette i verk tiltak for å få mer åpenhet. Det andre representantforslaget omhandler krav til antikorrupsjon og åpenhet og forslag om at det skal stilles krav om at alle mottakerland for norsk bistand skal tilslutte seg åpenhetsinitiativet IATI. Først: Jeg tror at det er bred enighet i Stortinget om at åpenhet om norsk bistand er viktig. Det handler både om at vi får innsyn i hvilke resultater norsk bistand gir, og om hvordan de pengene vi bevilger, faktisk blir brukt, og at det jobbes aktivt med å hindre korrupsjon. Når det gjelder forslaget som fremmes om tiltak for å få mer åpenhet om norsk bistand, har statsråd Solheim i brev til komiteen redegjort for hvordan man i dag jobber for å sikre det. Jeg har ikke tenkt å referere hele brevet, men nevne et par av de tingene han tar opp. Han redegjør bl.a. for at åpenhet skjer gjennom Prop. 1 S, gjennom Norads resultatrapporter, Norads statistikkportal, som er offentliggjøring av det faktiske forbruket, og Norads evalueringsfunksjon. Videre blir det beskrevet at arbeidet for økt åpenhet skjer i dialog med samarbeidspartnerne, og at norsk bistand administreres under et tydelig og etterprøvbart regelverk. Regjeringen samarbeider også nært med aktører som FN, Verdensbanken og IMF. Kvalitetssikringen av bistand skjer både i Utenriksdepartementet, på utenriksstasjonene og i Norad, gjennom Norads avdeling for metode og resultatoppfølging. Flertallet i komiteen er fornøyd med de allerede pågående tiltak som regjeringen gjør, mens et mindretall, bestående av Høyre og Fremskrittspartiet, ber regjeringen om å iverksette tiltak. Etter min mening blir det litt som å slå inn åpne dører. Når det gjelder representantforslaget om at det skal stilles krav om at alle mottakerland for norsk bistand skal være tilsluttet åpenhetsinitiativet IATI, er det kun Fremskrittspartiet som støtter dette. Flertallet i komiteen er tilfreds med de vurderingene som statsråd Solheim har gjort i brev til komiteen. Der skriver han at IATI ikke primært er rettet mot land som mottar bistand, men er et initiativ som er signert, finansiert og styrt av giverne som har signert erklæringen. Komiteens flertall mener at IATI kun er ett av flere initiativ til og virkemidler for økt innsyn, åpenhet og institusjonsbygging i de landene Norge samarbeider med. Flertallet viser i innstillingen til at Norge allerede i dag har tett oppfølging av og nulltoleranse for korrupsjon i bistandsprosjektene, bl.a. gjennom dialogen med mottakerlandene og gjennom det arbeidet som gjøres i forhold til landenes finansforvaltning, riksrevisjon og antikorrupsjonsenheter. Til slutt: Jeg tror at det er bra at det kontinuerlig er stor interesse i Stortinget for åpenhet i norsk bistand og for hvilke tiltak som kan ivareta denne åpenheten. Flertallet anbefaler derfor at begge dokumentene vedlegges protokollen.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-11-30:
Vi vil gjerne berømme statsråden for å ha vært aktiv og pågående når det gjelder dette viktige temaet. Statsråden har også vist en åpenhet knyttet til dette som er beundringsverdig. Vi refererer til statsrådens kommentarer til Aftenposten den 14. april 2008, hvor han sier at «Norge har vært naive og vår bistand har vært med på å gjøre korrupsjon mulig i Afrika». Så forsøker vi å bøte på det. Regjeringen har en offensiv holdning, og man har fra norsk side signert åpenhetsinitiativet IATI. En rekke donorland har også valgt å gå inn. De donorlandene som er foroverlent, som ønsker å være med oss i å bekjempe dette ondet som er korrupsjon, ønsker å spille med åpne kort. Men det er klart at dessverre er ikke verden ideell ennå. Vi er ikke kommet dit vi vil med hensyn til å bekjempe korrupsjon, og vi må for all del sørge for at norske bistandsmidler ikke er med på å fremme en korrupsjonskultur. Det er vi helt enige om. Så er vi enig i vurderingen regjeringen gir i sitt svarbrev, av hva IATI er. Men det står også at IATI er en «dynamisk» prosess, og når vi leser ulike strategidokumenter fra IATI, peker alle i én retning: IATI skal bli noe mer. Man skal i løpet av 2011 legge frem standarder for hvordan mottakerland skal beskrive hvordan bistanden benyttes – rapportere på bruk av bistand. Det er klart at da er det interessant at de giverlandene som Norge er med på å gi bistand til, er med i dette systemet, i tillegg til alle de kontrollordninger vi har. Vi greier ikke å favne alle like godt. Vi er også med på å gi bistand via andre, mer indirekte kanaler. Vårt mål med å fremme dette forslaget er at disse landene fra første stund – mens IATI er i ferd med å formes, mens dette verktøyet utmeisles – kan være med og prege det. Det som er så flott med IATI, er at dette er et partnerskap mellom både NGO-er, giverland og mottakerland. Selv om det er giverlandene her som har vært med og finansiert det, og for så vidt igangsatt denne prosessen, er det et partnerskap. Mottakerlandene har også en rolle å spille. Så vi synes at man ikke er offensiv nok, at man ikke tar dette – jeg sier ikke at man ikke tar det på største alvor, men vi hadde ønsket en mer offensiv holdning. Når man sier at IATI således er «ett av flere initiativ og virkemidler» – og det er nok vel og bra – vil vi gjerne at regjeringen peker på hvilke bedre alternativer man har enn det, for det kan godt hende at IATI ikke er den endelige løsningen på dette, og at man ser for seg at det kan være andre verktøy som er enda bedre. Vi har ikke klart å se det, men her hører vi gjerne hva regjeringen måtte mene. Da vil jeg få lov til å ta opp vårt mindretallsforslag i sak nr. 9.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-11-30:
Det vil jo også være mindre penger å følge hvis Fremskrittspartiets budsjettalternativ går igjennom, så det er en viss sammenheng. Men det var ikke det jeg hadde tenkt å angripe. Selv om vi opererer i land hvor det historisk – og dessverre antakelig i nåtid – er et stort korrupsjonsproblem, betyr ikke det at vi skal gi avkall på nulltoleransen. IATI, åpenhetsinitiativet, er jo først og fremst et system som etter hvert skal rapportere om bistandsbruk og gi en bedre oversikt, gi mer kunnskap. Ett argument mot å ta inn den type kanskje utenforstående krav – hvis jeg forstår statsråden rett – er at vi i Norge nå er de beste i verden på dette. Men vi må også ta inn over oss at mange andre givere er ikke på det nivået. Hvis vi får flere inn i IATI, både givere og mottakerland, vil det bedre bistanden totalt sett i verden. Er ikke statsråden enig i det?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Det som representanten Bjørnflaten sa, er heilt riktig. Da budsjettet blei lagt fram, sa eg at dette var ikkje så verst, Kleppa. Det var fordi eg så tydeleg opplevde at her var det eit signal frå regjeringa om at dei ønskte å oppfylle sine eigne mål i Nasjonal transportplan. Men så synest eg òg at nettopp den innstillinga som vi i dag debatterer, viser kor Kristeleg Folkeparti står. Me står i sentrum av norsk politikk, og me hentar støtte både frå høgresida og frå venstrepartia. Det partiet som me står nærast når me ser denne innstillinga isolert sett, opplever eg er partiet Høgre, der me t.d. er einige om å ta ein del grep knytte til denne sektoren, få til ei reell fornying. Men det vil ikkje seie at me ikkje òg vil vere einige i ein del av det venstresida foreslår. Kristeleg Folkeparti er ikkje plassert verken til høgre eller til venstre i norsk politikk, men i sentrum – og der står me trygt.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Eg synest det budsjettet som Kristeleg Folkeparti legg fram her, viser at me ønskjer å satse på jernbane og veg. Me gav honnør til regjeringa, men me hadde større ambisjonar for denne sektoren enn det regjeringa har, og me har vist det med vår reelle prioritering. Det er faktisk det som skil, eg vil seie, alle andre parti i denne salen og Framstegspartiet. Der me måtte gjere reelle prioriteringar, sånn som kommentatoren Gunnar Stavrum sa det da Framstegspartiet la fram sitt budsjett, er Framstegspartiet på ein eigen planet, og gjer ikkje reelle prioriteringar. Det opplever eg òg med den innstillinga som me ser her i dag. Der må alle partia vise ei reell prioritering. Og eg synest faktisk alle partia viser det reelt, utanom Framstegspartiet, som kjem med løysningar som verkar bortanom all fornuft, og som ikkje er realistiske i det heile.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Takk, gode president! Dette er jo ei spennande utfordring, så det er ei glede å få lov til å svare på det. Eg skal ikkje gå inn og gi ein analyse av transportpolitikken, om den skal bli mindre eller meir kristeleg. Men det eg vil seie, er at det jo ikkje er nokon motsetnad mellom det å føre ein kristeleg politikk – for å bruke eit uttrykk eg eigentleg ikkje liker så godt – og det å føre ein folkeleg politikk. Men eg synest at i eit transportpolitisk perspektiv handlar det om at me set som prioritet nr. 1 korleis me kan redusere talet på drepne og skadde i trafikken. Det er jo ein politikk som har betydning for menneskeverdet – som eg absolutt vil seie har ein kristeleg dimensjon, for å bruke det uttrykket – og er det noko som folk er opptekne av, er det no nettopp å sikre det. Derfor meiner eg at det bør vere jobb nr. 1. Men representanten misforstår meg dersom han trur at eg ønskjer at me skal bli mindre kristelege, men ja, gjerne meir folkelege.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Eg vil berre kort replisere at Bondevik II-regjeringa aldri la fram ein eigen nasjonal transportplan. Dei la fram Sem-erklæringa. Og Sem-erklæringa blei oppfylt til punkt og prikke når det gjeld samferdselsløyvingane. Det viser at det var ei regjering som nettopp stod for dette. Paradokset er at det kom meir asfalt med Bondevik II-regjeringa, på grunn av den kostnadsauken som vi no har hatt. Men eg har ei anna utfordring til representanten Bjørnflaten. Eg har opplevd at ho har vore særleg oppteken av infrastrukturen i Nord-Noreg, og har venta på den utgreiinga som har kome om infrastrukturbehova i nordområda. Den utgreiinga måtte vere på plass før vi kunne gå i gang med eit planarbeid for jernbane mellom Narvik og Tromsø. Eg har opplevd at representanten Bjørnflaten har vore positiv nettopp til denne togstrekninga. Vil ho jobbe for ei realisering?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
I mi tid innanfor transportsektoren har eg registrert at det er blitt eit tett, godt og nært samarbeid mellom representanten Langeland og statsråd Meltveit Kleppa – begge rogalendingar. Men eg vil ikkje seie at det nødvendigvis er dei same politiske prioriteringane dei har. Eg har lyst til å utfordre representanten Langeland på to ting. Det eine er at me no ser eit kutt på 20 pst. innanfor klimaforskinga. Det er jo ikkje noko som statsråd Meltveit Kleppa har gjort ut frå ei økonomisk betraktning. Dette er jo småpengar. Det har vore ei bevisst handling frå statsråd Meltveit Kleppa. Det er eit nedprioritert område som Langeland, sett ut frå innlegget sitt, absolutt burde prioritere opp, ut frå den klimautfordringa me har. Det same gjeld òg for Ruteplan 2012. Har SV som parti større ambisjonar enn det regjeringa har, om ikkje å ha eit mål for når Ruteplan 2012 skal vere på plass?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Representanten Sjelmo Nordås har i denne debatten fortald at ho har vore i Sverige. Det som er interessant, er at det òg er ein debatt om transport i Riksdagen i dag. Der er det m.a. fem saker som omhandlar alkolås og bruk av alkolås i bilar. Det kan gi større tryggleik nettopp med tanke på trafikksikring. Det dei tek opp i Riksdagen i dag, er bruk av alkolås i skulebussar, eksempelvis kan promilledømde få installert alkolås i sine bilar og dermed få køyre tidlegare ved bruk av alkolås. Dessverre er det berre Kristeleg Folkeparti som står bak forslaget om å be regjeringa leggje fram ei eiga sak om tiltak for auka bruk av alkolås. Da eg i dag høyrde Senterpartiet og dei andre regjeringspartia sine replikkar til Framstegspartiet, var nettopp det med trafikktryggleik ei av dei sakene dei ønskjer å prioritere. Dette med alkolås, er det noko Senterpartiet vil vurdere å bli med på?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Om eg kan omformulere det som statsråden seier, er vel det at ruteplanen ikkje kjem som ei kule i 2012. Så seier statsråden at ho vil kome tilbake til saka i budsjettet for 2012. Men det er altså umogleg å vite kva som er regjeringas mål med ruteplanen i dag. Det trur eg er vanskeleg for ein sektor å leve med i eit helt år, kva tid ein plan som alle har trudd skulle kome i 2012 – det var målsettinga – kjem. I eit år framover i tid skal det no herske full forvirring om dette. Eg har likevel lyst til å utfordre på eit anna tema, og det er samferdselsforskinga. Vi har no fått tidenes budsjett, og i denne samanhengen er forskinga småpengar. Likevel kuttar regjeringa med over 20 pst. Det er uforståeleg. Eg treng ei grunngjeving.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Eg vil seie til statsråd Berg-Hansen at det er ikkje nødvendigvis eit dårleg teikn at noko av området hennar ikkje blir så mykje omtalt. Det kan òg vere eit godt teikn. Ei av dei sakene som Kristeleg Folkeparti er oppteke av, og som me òg veit at veldig mange av regjeringspartia sine medlemmer er opptekne av, er Stad skipstunnel. Så veit me at det eksterne kvalitetssikringsarbeidet har teke noko lenger tid. Noko av utfordringa knytt til Stad skipstunnel er at han ofte kjem med i NTP-prosessane, men det kjem alltid i den perioden som er lengst ut i tid. Derfor er det viktig at både KS1-prosessen og KS2-prosessen blir ferdige, slik at når vi behandlar ein ny NTP-plan, så kan Stad skipstunnel liggje ferdig. Eg spør ikkje nødvendigvis om ein skal ta han med, men kan statsråden garantere at alle prosessane vil vere klare fram til den neste NTP-planen blir behandla i regjering og kjem til Stortinget?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Statsråden har ansvar for datakommunikasjonen – ein kommunikasjon som stadig blir viktigare. Eg har i desse WikiLeaks-tider lyst til å fokusere på datasikkerheit. Me veit at fire av ti nordmenn bryr seg lite om datasikkerheit. Noreg blir sett på som den dårlegaste i klassen i Norden når det gjeld datasikkerheit. Regjeringa har sjølv opplevd å bli tappa for store mengder data. Me kan no lese på VG-nett: «Hackere med hevnangrep mot Mastercard.» Påtalemyndigheita i Sverige har opplevd å bli hacka, bl.a. på grunn av WikiLeaks-saka. På kva måte tek regjeringa grep for å sikre betre kommunikasjon om datasikkerheit med den jamne innbyggjar? På kva måte jobbar ein for at den offentlege kommunikasjonen skal bli sikrare? Og korleis jobbar ein teknisk i samband med dette – er det ein heilskapleg strategi på eit så viktig område?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Representanten Gorm Kjernli kunne fortelje at for dei tilsette i Jernbaneverket har det blitt meir føreseieleg. Det synest eg er veldig bra. Ei av utfordringane er at for dei togreisande har det ikkje blitt føreseieleg. Derfor var eg òg glad for at representanten Gorm Kjernli sa han hadde lært mykje på godt og vondt knytt til togsatsinga. Han sa òg at det som hadde vore tenkinga bak ein togrevolusjon, no var blitt ei togreform, ei rutereform i 2012 eller framover. Det som er utfordringa, er at vi ikkje veit kva tid denne reforma kjem på plass. Som ei naturleg oppfølging av Kjernlis innlegg vil eg seie at det som no er viktig, er at Jernbaneverket får moglegheita til å fullføre sitt planarbeid og slik sikre at vi kjem så hurtig som mogleg på plass med Ruteplan 2012. Eg trur òg det er viktig at vi ikkje lèt det gå eitt år før vi får bestemt oss for når denne planen skal setjast i verk. Eg trur det vil vere for lang tid, og det synest eg er eit viktig signal til statsråd Kleppa. Det har kome mange godord til Kristeleg Folkeparti i dag – ikkje så mange frå Framstegspartiet. For meg er det litt spesielt å få kritikk for vårt budsjett frå Framstegspartiet. Gunnar Stavrum, som er redaktør i Nettavisen, seier: «Frp på sin egen planet. Fremskrittspartiets budsjett er like realistisk som å vedta pent vær og oppheve tyngdeloven. I dag la Frp frem sitt alternative statsbudsjett. Mens andre partier lager budsjettforslag som kan settes ut i livet, er Frp-budsjettet i beste fall en illustrasjon.» Det er utfordringa. Utfordringa er òg at Framstegspartiet ikkje bestemmer seg for kva dei skal meine. Om vi går tilbake i budsjettinnstillingane på samferdselssektoren – og vi treng ikkje gå lenger enn sju–åtte år tilbake – skriv Framstegspartiet at jernbane er «lite egnet som en effektiv transportform i et land som Norge hvor det er liten befolkningstetthet». Det står i veldig kontrast til dei milliardbeløpa som dei i dag kjem med til jernbane. Vi veit at i går var det ein debatt i salen om pensjon, og der innfridde Framstegspartiet alle løfte. Det vil seie at om dei ikkje skal vere med på brukarfinansieringa, er det einaste alternativet for Framstegspartiet å heve skattane. Det er faktisk sånn at om me ikkje har brukarfinansiering, er det einaste svaret 100 pst. skattefinansiering av vegprosjekta.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Eg har berre lyst til heilt kort å oppsummere korleis eg har sett på denne debatten. Eg synest det har vore ein god debatt. Eg vil kanskje seie at denne debatten ikkje har vore så verst, og denne gongen gjeld det ikkje berre statsråd Meltveit Kleppa, men faktisk alle deltakarane i debatten. Eg synest det har vore ein spennande debatt, som har vist dei politiske skiljelinjene. Den som nok blei mest omfamna både av motstandarar og tilhengarar, var representanten Sverre Myrli. Det som er litt synd er at han går imot vegtilsyn, og det er vel eigentleg alle partia i dag for, men me er litt ueinige om på kva måte me skal organisere det. Eg har lyst til å be statsråden merke seg det alle parti, forutan Framstegspartiet, seier i forhold til høgfartsutgreiinga og det som ligg føre i så måte. Der ligg det tydelege føringar frå ein samla komité, forutan Framstegspartiet, i den saka.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Sverige og Finland tek no grep for å sikre meir heilskap i samferdselspolitikken. Det var utgangspunktet for tenkinga og grunngivinga for Kristeleg Folkeparti sitt framlegg her, nettopp det at desse nabolanda våre no ønskjer å sjå satsinga på veg, sjø, jernbane og luftfart meir i ein samanheng. Me har lagt bak oss ein spennande budsjettdebatt, men det er klart at nokre av dei utfordringane me står overfor på denne sektoren, er klimautfordringane – me veit at 35 pst. av klimautsleppa kjem frå denne sektoren. Me kjenner til den befolkningsutfordringa me har, ikkje minst i ein del av dei sentrale områda. Me kjenner til luftproblematikken i våre største byar. Da er spørsmålet: Har me ein god nok heilskapleg strategi for dette – ikkje berre i eit tiårsperspektiv, som Nasjonal transportplan, men òg i eit lenger perspektiv, når vi ser på det? Eg synest ikkje me har fått veldig tydelege og gode svar på det i løpet av debatten i dag, og derfor meiner eg det er behov for å sjå dette meir i ein samanheng. Eg har lyst til å bruke nokre eksempel. Me har hatt gleda av å vere med på opninga av Bjørvikatunnelen, men så hugsar me òg at ein hausten 2009 måtte gjere nokre innsnevringar for å gjere klart for opninga av Bjørvikatunnelen. Samtidig med innsnevringa veit me at NSB reduserte sitt tilbod – eit eksempel på korleis bane og veg ikkje ser kvarandre på ein god måte. Eit anna eksempel vil eg seie er Fornebu – eit stort og flott område som me har kjent til utfordringane og potensialet for no i 12–13 år, etter at Stortinget gjorde sitt vedtak i 1997–1998. Men har me lagt til rette for ein god infrastruktur? På kva måte bruker me bane som verkemiddel inn i dei store byane våre? Bybanen i Bergen er eit heiderleg og godt unntak, men det er klart at dette er enorme lyft for byar, utan ein statleg medverknad. Eg registrerer at Framstegspartiet og Høgre støttar forslaget. Det er eg veldig glad for. Eg registrerer òg at regjeringspartia ikkje går inn for forslaget, men dei uttrykkjer forståing. Når det gjeld svaret frå departementet, synest eg nettopp at behovet for å sjå ting meir i samanheng så absolutt er til stades. Eg har ikkje konkludert i denne saka, om dette er riktig. Men eg trur det er veldig klokt av oss å bruke nokre av erfaringane frå Sverige og eventuelt òg frå Finland, når dei går inn på dette. Da trur eg at eit utgreiingsarbeid er det første steget på vegen for å lære av dette. Dette handlar ikkje om korleis me organiserer Vegvesenet eller Jernbaneverket som einingar. Eg synest det handlar om korleis me strategisk ser på infrastruktur og samferdselspolitikk samla sett, og det er den debatten eg håpar at me kan få til, og så sjå om me eventuelt da går for ei utgreiing. Eg synest behandlinga av dette dokumentet har vore konstruktivt òg for dei som ikkje går inn for sjølve vedtaket.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Eg synest òg eg høyrde at representanten Halleraker skrytte av fiskeri- og kystministeren i dag. Han har ikkje halde løftet sitt om ikkje å seie noko positivt om regjeringa meir enn den eine gongen. Eg er òg positiv til det regjeringa signaliserer i denne saka, for eg synest det er konstruktivt, også tenkinga om å sjå ting meir i samanheng. Då har eg lyst til å bruke eit konkret eksempel. Vi har no ei veldig spennande høghastigheitsutgreiing for tog. Det er klart at viss vi ikkje ser betydinga som det prosjektet kan ha for veg og for luft, er det veldig vanskeleg å sjå dette som eit berande samfunnsøkonomisk element. Eg opplever at det statsråden no seier, er at det går føre seg eit arbeid om å sjå meir i samanheng. Me skal òg ta inn eksterne. Vil ho òg sikre at høghastigheitsutgreiinga for tog òg kjem andre sektorar – eg tenkjer veg og luft – til gode?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Eg synest eigentleg Steinar Gullvågs kloke ord hadde fortent å avslutte denne debatten, men eg har berre lyst til heilt kort å kommentere Framstegspartiets siste innlegg frå representanten Godskesen. Det er ikkje sånn at Kristeleg Folkeparti har konkludert her og kunne ha gått for det forslaget som Framstegspartiet visst nok la fram i 1993. Det vi ber om, er ei utgreiing. Vi ønskjer at dette skal utgreiast, for å få både fordelar og ulemper ved det. Vi har ikkje konkludert i forhold til det. Det har vore poenget med denne saka. Vi meiner no at situasjonen, ut frå dei erfaringane vi kan henta frå både Sverige og Finland, gjer dette meir relevant. Så synest eg det er flott at Kristeleg Folkeparti og Framstegspartiet kan stå saman om dette, og Kristeleg Folkeparti har eit veldig avslappa forhold til Framstegspartiet. Vi har støtta mange av deira forslag. Vi vurderer kvart einaste forslag frå Framstegspartiet. Dei vi synest er gode, støttar vi, og dei vi ikkje set pris på, støttar vi ikkje.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-08:
Det er ikkje så lett å bli heilt klok på regjeringa når det gjeld akkurat dette spørsmålet. For når ein held seg til manus, verkar det som ein er veldig tydeleg imot. Men når ein har moglegheit til å tenkje litt fritt og høgare, ser ein nokre av fordelane. Eg tenkjer jo på det signalet statsråden gav i vår, då ho sette i gang forskarar med å sjå på og utgreie nye former for finansiering av vegar og andre samferdselsinvesteringar. Det må jo vere fordi at ein er open for å sjå på dette, for å ta inn dette. Det er jo dei utgreiingane eg opplever at statsråden her viser til. Men mitt spørsmål er: Ser statsråden – og no snakkar eg lenger fram enn 2013 – ei opning for alternative finansieringsformer av OPS, ut frå dei erfaringane ein har, og dei forskingsutgreiingane som ligg der, dersom dei skulle vere positive?