trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-12-02:
Jeg skal i starten innrømme at jeg synes dette har vært en krevende sak, og saken har tatt lang tid. Derfor har vi også brukt mye tid og hatt drøftinger og mange samtaler om saken. Den startet egentlig med fjorårets budsjett, der vi etter mye motstand mot omorganiseringen valgte å skrive merknader inn i budsjettet som viste seg å ha flertall i Stortinget etterpå, om motstand mot en endring fra trenivå- til tonivåmodell. Da vi likevel så at proposisjonen ble fremmet, skal jeg være den første til å si at jeg har registrert at det har vært en endring i saken og i argumentasjonen til regjeringa, for da en startet med saken, opplevde vi at poenget var innsparing og effektivitet og en del av regjeringas ønske om å avbyråkratisere. Nå fokuserer en tydeligere på bedre kriminalomsorg og en bedre straffegjennomføring, og det tror jeg også er ønsket fra regjeringspartiene. Vi gikk tungt inn i saken og brukte god tid, men høringen i komiteen viste at det fortsatt er stor motstand mot forslaget. For Kristelig Folkeparti er det flere ting som har vært avgjørende for at vi landet på å gå imot. For det første mener vi at dagens trenivåmodell fungerer godt, det produserer effektivt, det tas raskere avgjørelse, og derfor mener vi at det kan videreføres. For det andre burde man når man skal gjøre en slik type endring, slik saksordføreren også sa, i hvert fall ha evaluert det for å få slått fast om dagens modell ikke fungerer. For hvorfor skal en fikse på noe som fungerer godt i dag? Vi er også skeptiske til opprettelse av 14 nye enheter med, som det er sagt, minimum 7 ansatte. Vi frykter at konsekvensene av det kan være at det fort eser ut, at det blir flere ansatte i de enhetene, istedenfor at en bruker de ansatte på å være i kontakt med de innsatte og bidra til rehabilitering. Vi mener også at den sømløsheten som regjeringa legger opp til, samordningen mellom de ulike fengslene, mellom fengsel og friomsorg, er fullt mulig innenfor dagens modell, og derfor vil jeg oppfordre regjeringa til å jobbe videre med de tankene for å styrke det samarbeidet som må fungere godt. Derfor har vi landet som vi har gjort, men jeg ser i innstillinga at når det gjelder III, om lov om gjennomføring av straff, står vi inne på å støtte en fjerning av § 29 tredje ledd fjerde punktum og endring i § 58 annet ledd første punktum og i § 58 tredje ledd tredje punktum. Slik jeg oppfatter de endringene, vil de også berøre omorganiseringen, som vi jo går imot, så vi kommer til å stemme mot endring i de to paragrafene. Arbeiderpartiet sier at det også foreligger et løst forslag, som jeg synes høres fornuftig ut, nemlig om å ta den evalueringen som vi etterlyser. Hvis det er ting som kan forbedres, er vi selvsagt for å se på det, og vi kommer også til å støtte det forslaget.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-12-02:
Det hørtes veldig fristende ut med jul akkurat nå, men vi får vel komme gjennom helgen først. Jeg ville ta ordet for å understreke at vi er veldig glad for det komiteen har kommet fram til, og det regjeringa har lagt fram. Jeg er selvsagt glad for at man viderefører den midlertidige bevæpningen. Grunnen til at jeg ristet på hodet da representanten Ellingsen snakket, var mer at jeg er skuffet over Fremskrittspartiet. Jeg vil presisere det komiteen viser til, som står i proposisjonen på side 10: «Departementet ser det derfor som naturlig at Stortinget holdes orientert når departementet treffer beslutning om midlertidig bevæpning. Stortinget orienteres på den måten Stortinget finner hensiktsmessig. Orientering kan for eksempel gis av ansvarlig statsråd til Stortinget i plenum eller til Den utvidete utenriks- og forsvarskomite(DUUFK) (DUUFK) Jeg mener det er veldig bra at det står slik. Det er departementets oppgave å orientere Stortinget. Men så er det Stortinget som kan velge å si at vi ønsker en debatt i åpen sal, slik vi har om redegjørelser, eller om vi vil ha det i Den utvidete utenriks- og forsvarskomité. Jeg mener at måten det er lagt opp på, ikke endrer praksisen, som Arbeiderpartiet frykter. Det viderefører heller den gode praksisen, og det er Stortinget som har myndighet til å si at vi ønsker å ha det på den ene eller den andre måten. Så jeg opplever ingen endring. Det synes jeg det er viktig blir presisert.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-12-02:
Personvern er en viktig rett i et liberalt samfunn. Artikkel 8 i Den europeiske menneskerettskonvensjon slår tydelig fast at retten til privatliv og å bestemme over sine egne personopplysninger er viktig. Det som også er ekstremt viktig, er at personvern skaper tillit i et samfunn. Det at en kan stole på hverandre, at en kan stole på staten og ikke være redd for å bli overvåket, skaper trygghet i samfunnet. Er det noe som fremmer kvalitet i Norge, er det at vi har en høy grad av tillit. Vi mener også at det fremmer meningsutveksling og debatt og ikke fører til frykt for at en må stå inne for sine meninger, eller at en føler at en må skjule noe for samfunnet. Derfor vil jeg gi honnør til forslagsstillerne, både i sak nr. 10 og for så vidt også i sak nr. 11, som ønsker en kommisjon eller ulike tiltak for å sikre personvernet. Jeg vil takke komiteen for et godt arbeid. Det er en enstemmig komité som slår fast hvor viktig personvernet er. Men komiteen har også landet på en annen løsning enn det å gå videre med en kommisjon, selv om, for å understreke det, jeg for egen del synes at kommisjon er et godt forslag, men vi har valgt å gå litt videre. Derfor har komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti fremmet et forslag til vedtak hvor vi peker på at vi ønsker å se på dagens personopplysningslov, om den er tilstrekkelig for å kunne ivareta personvernet på en best mulig måte. Da inkluderer vi også barn og unge, som er omtalt i sak nr. 11. Grunnen til at vi gjør det, er at vi ser at det har vært en rekke utredninger, en rekke ulike kommisjoner, men også at utviklingen på personvernfeltet skjer i en enorm hastighet. Vi vet at samfunnet kommer til å bli mer digitalt. Vi kommer til å få flere duppedingser som kommer til å ha GPS i seg, og vi kommer til å ha en lettere form for overvåking. Vi ønsker rett og slett at vi skal gå direkte på og se på lovteksten, om den er god nok, om den er oppdatert ut fra den utviklingen som har vært. Jeg ser det foreligger noen forslag fra Venstre, som vi for så vidt kunne stemt for, men jeg synes dette er den riktige veien. Derfor står vi inne for innstillingen som foreligger, og vi kommer til å stemme imot de forslagene.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-12-02:
Eg skal ikkje halde noko langt innlegg i denne saka, vi har jo hatt fleire rundar her kring det som gjeld væpning av politiet, og dagens sak er av formell art. Det er likevel på sin plass å understreke at Stortinget skal bli informert når det blir teke ei avgjerd om mellombels væpning av politiet, og dette er eit krav, ikkje berre noko som er naturleg, slik det er omtala i proposisjonen. Det er demokratiet som skal avgjere korleis demokratiet skal bli beskytta, og dei sentrale prinsippa for korleis politiet skal beskytte borgarane, skal bli avgjorde av Stortinget. Dette er ikkje opp til regjeringa eller eit direktorat, og heller ikkje det enkelte politidistriktet. Elles vil eg til slutt vise til stortingsvedtak av 5. mai 2015, som lyder slik: «Stortinget ber regjeringen vurdere hvordan Stortinget i større grad kan involveres når politiet bevæpnes over lengre tid, og komme tilbake til Stortinget på egnet måte.» Som nemnt av Senterpartiet og Arbeidarpartiet i komitéinnstillinga forventar vi at regjeringa følgjer opp dette vedtaket, og at regjeringa involverer Stortinget på ein slik måte at intensjonane bak vedtaket blir varetekne.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-12-02:
Det blir frå komitéfleirtalet og også frå statsråden si side vist til EUs personvernforordning, som skal gjennomførast i 2018. Det blir sagt at viss ein skal ha ein breiare kommisjon, så bør det vente. Eg har forståing for at ein gjerne vil sjå breitt på det, men det eg gjerne ville høyre statsråden sine tankar eller meining om, er: Er det verkeleg slik at det å setje ned ein personvernkommisjon på justissektoren og ein for barn og unge vil vere bortkasta arbeid fordi ein eventuelt seinare skal setje ned ein breiare kommisjon? Eg vil sjå det slik at det kunne vere ein absolutt fordel å sjå på desse to veldig viktige områda, og at det arbeidet skal kunne brukast også i det ein eventuell seinare, breiare kommisjon for personvernet skal arbeide med. Som sagt i innlegget mitt er det å kome raskt i gang viktig, elles vil ikkje det arbeidet kunne brukast seinare, uansett.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-12-02:
No har eg jo ikkje noko ønske om at statsråden skal sitje i same posisjon om tre år eller noko slikt, men i den grad statsråden gjer det, vil han då ut frå debatten som har vore her i dag, vere den første til å ta initiativ til å setje ned ein brei personvernkommisjon med det utgangspunktet at EU har kome lenger i sitt arbeid enn Noreg har gjort? Kva vil statsråden?
Iselin Nybø (Venstre), 2016-12-02:
I likhet med representanten Ellingsen har jeg lyst til å gi honnør til de ansatte i kriminalomsorgen, som hver eneste dag går på jobb og gjør en virkelig stor og god innsats for de innsatte. Noe av det kjekkeste med å reise rundt og besøke ulike fengsler er at en ser ansatte som brenner for den jobben de gjør, og som har omsorg og føler ansvar for de innsatte, slik at de kan komme ut av fengslet og være fungerende og gode borgere. Dette er en sak som har vært krevende, og det er en sak som har pågått lenge. Jeg har stor forståelse for de ansatte i kriminalomsorgen, som nå sier at vi må få en beslutning, for hele tiden å leve under et omorganiseringspress og en usikkerhet rundt organiseringen er ganske krevende i hverdagen. Så jeg er glad for at vi nå får denne saken, og at den iallfall blir avgjort, selv om alle ikke synes det ender slik de hadde håpet. Men de tilbakemeldingene vi får, er delte, og det er en av de tingene som er krevende med denne saken. Jeg har ikke problemer med å forstå intensjonen til statsråden, og jeg betviler ikke at statsråden ønsker denne organiseringen fordi han mener det er det beste for kriminalomsorgen. Samtidig får vi ganske tydelige tilbakemeldinger fra de ansatte, som stiller seg litt uforstående til denne tonivåmodellen, fordi de opplever at det fungerer godt i dag, og fordi de ikke føler at det er godtgjort at det vil bli mer effektivt, mindre byråkrati, og at de fortsatt skal ha den korte veien til beslutningene hvis vi foretar en omorganisering. Det som har vært avgjørende for oss når vi har vurdert denne saken, er åpenbart også alle de tilbakemeldingene vi har fått, men først og fremst at vi ikke ser noen overveiende grunn til å foreta denne omorganiseringen. Flere har vært inne på at det ikke har vært evaluert. Jeg vet ikke om jeg vil si at det ikke har vært evaluert, men det er iallfall ganske tydelig at man ikke opplever de evalueringene som har vært, som grundige nok, i den forstand at man ikke har sett på hvorvidt de tingene man ønsker å oppnå, også kan oppnås gjennom dagens organisering. Jeg vil si at det har vært en krevende og vanskelig sak, men vi har iallfall landet på at vi ikke ønsker å støtte omorganiseringen. Det vil innebære at vi i likhet med Kristelig Folkeparti ikke kommer til å stemme for komiteens innstilling når det gjelder III, § 29 tredje ledd fjerde punktum, som går på at det oppheves, eller for § 58 andre ledd første punktum og § 58 tredje ledd tredje punktum. Når det gjelder det løse forslaget, fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, synes jeg det ser ut til å være et godt forslag, ikke nødvendigvis fordi man ønsker en omorganisering, men fordi det uansett kan være behov for å evaluere ordentlig og se på mulighetene som ligger innenfor dagens modell. Og skulle det være betydelige svakheter i den, vil vel også en evaluering kunne vise det.
Iselin Nybø (Venstre), 2016-12-02:
Vi har flere ganger hørt statsråden snakke varmt om personvern, både da han var stortingsrepresentant, og nå som han er statsråd. Det hører vi i dag også. Vi hører en statsråd som snakker veldig varmt om personvernet, og som ikke minst snakker varmt om en personvernkommisjon. Men det virker som han mener at personvernkommisjonen kunne vært en god idé hvis den bare ikke hadde vært så snever som det Venstre foreslår, i og med at vi bare foreslår den på justisområdet. Nå er det først og fremst justisområdet statsråden har ansvaret for, og det er ingen som kan forutsi framtiden. Men her og nå, i dag, er det statsråden som er statsråd. Den muligheten man har når man er statsråd, er ganske betydelig i de sakene man brenner for og ønsker. Så jeg vil bare spørre statsråden: Hvis han mener at det burde være en personvernkommisjon på et bredere område, hvorfor gjør ikke statsråden noe med det når han er statsråd?
Iselin Nybø (Venstre), 2016-12-02:
Litt om det med barn og unges personvern: Det som skiller barn og unge fra resten av befolkningen, er at de er avhengig av hva de voksne bestemmer på vegne av dem. Det som også er nytt i barn og unges hverdag, er den teknologiske utviklingen og den tilgangen som er til internett, til smarttelefoner og til alt det som i dag er en naturlig del av hverdagen, men som skaper ganske betydelige utfordringer – enten det er filming i dusjen eller ting som skjer på internett. Det er en svært annerledes hverdag for barn og unge i dag enn for bare noen få år siden. Det i seg selv mener jeg må være grunnlag for å se litt spesielt på barn og unge. Nå har statsråden sagt at han synes det forslaget Stortinget kommer til å gå inn på i dag, er veldig bra. Så da lurer jeg bare på: Hvordan har statsråden tenkt å følge opp dette, og spesielt med tanke på barn og unge, som ikke bare er innenfor statsrådens ansvarsområde, men som ikke desto mindre er minst like viktig?
Iselin Nybø (Venstre), 2016-12-02:
Dette er en sak der det er stor enighet også i komiteen om at det er behov for å se på ordningen med fri rettshjelp. Jeg tar ordet først og fremst for å fremme de forslagene vi har levert inn. Grunnen til at vi har levert inn egne forslag, er for det første at vi mener at våre forslag er tydeligere og spissere og ber regjeringen komme tilbake igjen til Stortinget. Forslaget som går på førstelinjetjenesten, fremmer vi fordi vi mener at førstelinjetjenesten i seg selv er viktig for dem som måtte trenge bistand. Rettshjelp er viktig for mange fordi vi lever i et regelsamfunn, noe som har sine positive sider, men som også har noen utfordrende sider. Det er ressurskrevende for mange å sette seg inn i regelverket. Og når vi sier at én ting er å ha  rett, en annen ting er å få  rett, er det slik at det å ha rett kan være gratis, mens det å få rett kan koste ganske mye penger. Derfor er den frie rettshjelpen viktig for folk. Jeg vil også si at det i dag er noen utfordringer med fri rettshjelp – knyttet til hvilke områder som dekkes, og på hvilke områder vi kan få hjelp. Jeg er derfor glad for at komiteen peker spesielt på ett område som vi vet har vært utfordrende, og det er barnefordelingssaker der den ene parten får innvilget fri rettshjelp, mens den andre ikke får det, selv om man bare er så vidt over grensen for ikke å få det. Da kan den ene parten drive prosessen gratis, mens den andre sitter i en situasjon som kan være ganske fortvilende. Vi har også fått tilbakemeldinger fra Juss-Buss og andre om utenlandsk arbeidskraft som kommer til Norge og ikke får utbetalt lønn, og som dermed er i en vanskelig situasjon – både fordi de faktisk ikke får lønnen sin, og fordi de ikke får hjelp til å kreve sin rett til å få utbetalt lønn. Derfor er det et behov for å se på grensene, men også på hva som dekkes av fri rettshjelp. Jeg synes også det er viktig å peke på mange av de tilbudene som er der ute. Én ting er det som advokatene gjør gjennom fri rettshjelp, men det er også gode og viktige tilbud gjennom Juss-Buss, Jusshjelpa, JURK osv. Disse er ofte knyttet til store byer og ofte der det er et juridisk fakultet, men det er absolutt noe vi må se på videre. Jeg tar opp de nevnte forslagene.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-02:
Eg skal berre heilt kort varsle at SV kjem til å stemme mot forslaget om å heve taket for eigendel ved fri sakførsel til åtte gonger grunndelen i rettshjelplova § 9 tredje ledd – ganske enkelt fordi vi ikkje ser nokon annan hovudeffekt av det enn at i saker der det er eit påvist behov for å ha fri sakførsel, vil det verte dyrare for ein del som etter alt å døme kan ha trong økonomi. Så vi vel å stemme mot det.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-02:
SV kjem til å støtte forslaget slik det er lagt fram. Eg tok ordet berre for å understreke at eg vil be regjeringa følgje nøye med på konsekvensane. Eg vil seie det er uklart i kva grad dette vil få dei positive følgjene, som er intensjonane, og som er grunnen til at vi vel å støtte det. Det kan ha problematiske sider for forbrukaren i enkelte saker. Vi er opptekne av at regjeringa nøye følgjer med på om det skal få slike konsekvensar for forbrukarane – og for så vidt også vege det opp mot om ein kan tydeleggjere om dette kan føre til auka bustadbygging, som er intensjonen.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-02:
Eg kan iallfall seie at det aldri var intensjonen til forslagsstillarane at vi skulle begynne med å fortelje djupt krenkjande vitsar frå Stortingets talarstol – så det er kanskje like bra. Eg takkar òg saksordføraren. Det var interessant å høyre at han har tenkt det same som SV. Serien av forslag vi har tenkt på å fremje i salen, er sannsynlegvis lang for mange av oss, så vi får halde oss til dei som er fremja. Eg er veldig glad for at saksordføraren og komiteen gjev støtte til tanken bak. Eg trur ikkje det spesielle med vår tid er at vi har autoritære statsleiarar som er humørlause, det har nok hendt ofte gjennom historia. Det spesielle med vår tid er at ytringsfridomen og synspunkta på han har bevega seg framover, til at vi har andre tersklar for å akseptere kritikk, inkludert latterleggjering og krenking av andre lands autoritære statsleiarar. Det er ei glede å sjå at det er eit samla storting som står bak det. Verkemiddelet ein har for å gjere noko som representant, er ofte å fremje eit representantforslag. Eg er heilt einig med komiteen i at det beste er at det vert gjort gjennom ein proposisjon frå regjeringa. Då kan ein få gjort dei nødvendige forarbeida, inkludert juridiske vurderingar av kva som er den beste måten å gjere det på, og om det er detaljar som er utelatne i eit slikt forslag.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-02:
Først til siste taler: Når det gjelder reformer, er det faktisk slik at Nederland-reformen har fått et tilfredsstillende flertall i denne sal, nærpolitireformen er et av de bredeste politiske samarbeidene som er gjort i denne sal i denne perioden. Så jeg synes det er en litt underlig tilnærming. Arbeiderpartiet er også med på nærpolitireformen, hvilket jeg synes er veldig konstruktivt og bra. Men det er jo ikke sånn at en skal avlyse egen politikk. Dette er et arbeid som har pågått lenge. Det er et arbeid som kriminalomsorgen selv har ment har vært veldig viktig og riktig for å videreutvikle kriminalomsorgen til ikke bare å bli mer effektiv, men holde den kvaliteten som kriminalomsorgen ønsker å holde. Så dette er en reform som virkelig har god oppslutning i store deler av kriminalomsorgen, selv om det forsøkes skapt et inntrykk av noe annet. Når det gjelder kutt i kriminalomsorgen, tror jeg nok at jeg anbefaler representanten Henriksen å ta en titt i budsjettene for de siste tre årene, hvor kriminalomsorgen er dramatisk styrket i forhold til det den var i Arbeiderpartiets regjeringsperiode. Men kriminalomsorgen blir også utsatt for effektiviseringskrav, på samme måte som alle andre deler av offentlig sektor, gjennom ABE-reformen. Den utgjør i utgangspunktet 0,5 pst. Det tror jeg de fleste vil se på som et relativt moderat effektiviseringskrav, generelt sett. Men det er naturligvis viktig at en da klarer å ta det ut i effektivisering, slik at det ikke blir kutt. Så sier representanten Tajik at denne reformen eller denne proposisjonen svarer på et spørsmål som aldri er blitt stilt. Det synes jeg er en litt underlig tilnærming, for Tajik var vel en del av regjeringsapparatet under den rød-grønne regjeringen. De stilte faktisk det spørsmålet allerede i 2006. Det kom en evalueringsrapport allerede i 2008, som den rød-grønne regjeringen riktignok ikke fulgte opp, men det betyr jo ikke det samme som at spørsmålet ikke er blitt stilt. Dialogen og diskusjonene rundt utviklingen og forbedringen av kriminalomsorgen er vel en løpende diskusjon som vi alle bør bidra til, uten at en må vente på at noen skal stille et spørsmål til om akkurat det samme. Jeg synes det er en litt underlig tilnærming fra justiskomiteens leder til dette, for det var faktisk den rød-grønne regjeringen som stilte dette spørsmålet først. Så valgte de ikke å gå videre med det, og det er en helt ryddig og grei prioritering. Men vi mener at dette er en reform som vil styrke kriminalomsorgen og friomsorgen, bedre ressursutnyttelsen, bedre soningsprogresjonsmulighetene og samarbeidet mellom det som i dag er kriminalomsorgen og friomsorgen. Jeg tør minne om at det er det nederste nivået som nå er det eneste nivået som ikke administrativt er knyttet sammen. Nå er det knyttet sammen på nasjonalt nivå, det er knyttet sammen på regionalt nivå, og det ville vært helt naturlig å følge det opp også på lokalt nivå, men det får vi heller komme tilbake til.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-02:
La meg først takke komiteen og saksordføreren for et godt stykke arbeid. Det er en enstemmig komité som står bak regjeringens forslag, selv om en ikke får inntrykk av det når en lytter til debatten. Jeg har lyst til å knytte et par kommentarer til det som særlig Arbeiderpartiet har fremholdt i innstillingen, og for så vidt også i innlegget her, og jeg har lyst til å vise til stortingsproposisjonen – nå gjorde representanten Ropstad det på en god måte i stad – men det står altså i proposisjonen på side 9, punkt 6.2: «Departementet holder fast ved de overordnede prinsipielle synspunkter når det gjelder ansvarsforholdet mellom Stortinget og regjeringen, slik de er omtalt i høringsnotatet. Det er imidlertid viktig at Stortinget kan utøve kontroll med departementets og politiets fullmakter slik at Stortinget kan vurdere om disse utøves på en forsvarlig måte. Departementet ser det derfor som naturlig at Stortinget holdes orientert når departementet treffer beslutning om midlertidig bevæpning.» Jeg mener at det ganske godt følger opp det som er intensjonen bak merknaden fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Jeg er litt usikker på hva de egentlig mener mangler. Jeg har også lyst til å nevne at vi legger til grunn at vedtak 524 er fulgt opp med denne proposisjonen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-02:
Jeg vil først takke komiteen og saksordføreren for et godt stykke arbeid i oppfølgingen av regjeringens forslag. Jeg hadde egentlig tenkt å gå igjennom hva som er de praktiske konsekvensene av dette, men jeg synes saksordføreren gjorde det på en så utmerket måte at jeg ikke bruker noe tid på det. Jeg har likevel lyst til å understreke hvor viktig denne endringen faktisk er, ved å ta et utdrag fra Oslo statsadvokatembeters beskrivelse av en inspeksjon på Grønland politistasjon. Der står det bl.a.: «Et stort antall hovedforhandlinger vil måtte utsettes fordi tiltalte ikke lar seg stevne. Hvis tiltalte lar seg stevne, unnlater vedkommende i mange saker å møte til hovedforhandling. Man kan da få uteblivelsesdom i medhold av straffeprosessloven § 281. Problemet da blir å få forkynt dommen slik at den kan bli rettskraftig.» Dette er et forslag som legger til rette for et godt samarbeid mellom domstolene og politiet. Det kan gi raskere straffesaksutvikling, og det passer svært godt sammen med hurtigdomstolsprosjektet som vi har i Oslo, hvor nettopp denne typen saker vil være aktuelle. Det vil bidra til at det er betydelig vanskeligere å unndra seg rettskraftig dom, og det blir betydelig vanskeligere å unnlate å ta de konsekvensene som en straffedømt må ta etter en slik dom. Det er en viktig endring, for ankefristen begynner da å løpe på et mye tidligere tidspunkt. Slik får vi nå en effektiv, praktikabel regel samtidig som rettssikkerheten ivaretas på en god måte.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-02:
Jeg vil også takke både komiteen, saksordføreren og ikke minst forslagsstillerne, selv om jeg ble litt overrasket da saksordføreren sa at ingenting er mer gledelig enn å være enig med SV en gang imellom. Jeg kan tenke på flere ting som er minst like gledelig, men likevel er det veldig bra at en har funnet denne løsningen. Jeg synes også det er godt å høre en av forslagsstillerne si at også han mener det er riktig at vi får gjennomarbeidet en proposisjon og får gjort dette på et grundig vis, også fordi det har noen virkninger i forhold til våre internasjonale forpliktelser som det er godt å få belyst på en grundig måte gjennom en ordinær proposisjon. Og jeg synes det var klokt av justiskomiteens leder å avstå fra å fortelle en dypt krenkende vits fra Stortingets talerstol, for jeg gjør oppmerksom på at bestemmelsen fortsatt gjelder.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-02:
Jeg har ikke sagt at jeg mener det må være eller bør være en personvernkommisjon. Jeg har bare sagt at det er et forslag som ikke er så dumt. Det kan godt være at det er klokt å ha en personvernkommisjon på et eller annet tidspunkt. Det er ikke sikkert at tidspunktet er nå. Derfor synes jeg at den modellen som komiteen har falt ned på, hvor en går gjennom det som er lovgrunnlaget, er ganske god. Jeg har stor sympati for både det forslaget som Venstre har fremmet, og det SV fremmet tidligere, knyttet til personvernkommisjoner. Men jeg er ikke overbevist. For det første er jeg ganske sikker på at det å snevre inn en kommisjons virkeområde ikke vil bidra til å få det helhetlige bildet på plass. Det mener jeg er nødvendig – hvis en skal ha det helhetlige, overordnede perspektivet på personvern som jeg opplever at også Iselin Nybø er ute etter å få. Så når det gjelder justisfeltet, har jeg vært veldig tydelig på at jeg mener en personvernkommisjon begrenset til justisfeltet ikke vil være relevant akkurat nå.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-02:
Det er for tidlig nå å si hvordan det konkret følges opp. Men det vil være et mangfold av muligheter for å følge opp det på en grundig måte, alt fra en enkel gjennomgang av loven til en grundig utredning av et sammensatt utvalg. Hvilken modell vi til slutt velger, må jeg nesten få lov til å komme tilbake til. Stortinget har ikke fattet vedtak ennå.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-02:
Jeg tror ikke det er noe arbeid på personvernområdet som er bortkastet, for personvernet vil ha mange ulike fasetter, og det er mange ulike vinklinger inn i et personvernspørsmål. Det som må være det relevante spørsmålet, er om det er den måten en ønsker å gå videre på fordi en har ønske om å oppnå noe helt konkret. Jeg er ikke sikker på om det er ved å sette ned begrensede personvernkommisjoner på enkelte, små områder. Jeg tror Klinge og jeg for så vidt har et relativt likt forhold til EU, men jeg synes representanten bør ta inn over seg at Europaparlamentets engasjement for personvernet er ganske sterkt. Det er store personverndiskusjoner også i Europaparlamentet, og den forordningen som nå er vedtatt, og som skal implementeres i norsk rett, vil forsterke personvernet også på vårt rettsfelt. Det er ikke det samme som at alle nasjonale innspill vil være bortkastet. Spørsmålet er bare om vi får ut av det det vi faktisk ønsker å få ut av det.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-02:
Jeg har ingen glasskule som kan gi meg indikasjoner på hvem som eventuelt skal ta det initiativet, men jeg tror i hvert fall det er grunn til å understreke at en personvernkommisjon, uansett hvem som skulle sette den ned når den eventuelt skulle bli nedsatt, må ha en bred innfallsvinkel og et godt grunnlag for den jobben som skal gjøres. Da kan det være klokt, tror jeg, at en del av de tingene som en mener kan bidra til å utfordre personvernet, faktisk har fått noe virketid. Jeg mener at vi har ganske gode personvernrammer i norsk rett i dag, derfor synes jeg det er grunnleggende fornuftig likevel å ha en gjennomgang av om vi har løsninger som er optimale. Jeg har sagt fra denne talerstolen tidligere at jeg ikke vil motsette meg opprettelse av en personvernkommisjon, men jeg mener det er viktig at den har et mandat som faktisk tar hele personvernet inn i seg, ikke bare deler av perspektivet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-02:
Også i denne saken er det veldig bred enighet i komiteen om viktigheten av fri rettshjelp, og konklusjonen til komiteen er en god konklusjon, der en ber regjeringen ha en gjennomgang av gjeldende rettshjelpsordning. Jeg legger til grunn at det i dette forslaget også ligger at en skal ha en totalgjennomgang for å se om det er områder som ikke treffer godt i dag, altså at man kanskje gir rettshjelp på områder hvor man for fremtiden ikke bør gi rettshjelp, sånn at en får en totalgjennomgang både av hvorvidt det skal utvides, og av hvorvidt det skal innskrenkes. Jeg har lyst til å peke på det saksordføreren også var inne på, at kostnadene til rettshjelp har økt dramatisk de siste årene, både fordi det har vært noen utvidelser og kanskje også fordi folk har blitt mer bevisste på at de faktisk har disse rettighetene. Vi er nødt til å ha en bærekraftig modell for hvordan fri rettshjelp skal ytes for fremtiden, som er, som det står i forslaget, «mest mulig rettferdig, målrettet og effektiv», for det er det som må være hensikten med ordningen, og det kan være godt å ha en fornyet gjennomgang av det. Vi har for så vidt allerede i departementet startet så smått med det arbeidet, bl.a. gjennom vår dialog med Advokatforeningen, som også har vært opptatt av både virkeområde og innretning, så arbeidet er allerede sparket så vidt i gang. Men det Stortinget nå ber om, er en fullstendig gjennomgang, som jeg må be om å få bruke noe tid på, for det er et svært arbeid, med store økonomiske konsekvenser. Jeg har også lyst til å peke på det vanvittig flotte arbeidet som gjøres av frivillige organisasjoner på dette området, som mottar støtte, både Juss-Buss, JURK og Gatejuristen. De er samlet i Jusshuset i Oslo og har kjempeflotte rettshjelpstiltak for veldig utsatte grupper. Og det er jo det som egentlig er formålet. Det er viktig ikke bare å ha rett, men også å få rett for dem som tilhører de mest utsatte. Så nok en gang er jeg veldig fornøyd med komitéinnstillingen.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2016-12-02:
Dette forslaget frå Høgre–Framstegsparti-regjeringa om omorganisering av kriminalomsorga svarer på eit spørsmål som ingen har stilt. Dei spørsmåla som derimot har vorte stilte når det gjeld kriminalomsorga, er korleis dei kan sikrast nok pengar til at dei kan ha ei forsvarleg drift. Det spørsmålet har regjeringa ikkje svart på. Dei har redusert midlane til kriminalomsorga. Arbeidarpartiet har i sitt alternative budsjett føreslått meir pengar for å sikra betre kvalitet og meir innhald i arbeidet. Det andre spørsmålet som òg har vorte stilt i forbindelse med arbeidet i kriminalomsorga, særleg frå dei tilsette sjølv, er korleis dei kan sikra eit godt nok innhald i straffegjennomføringa, korleis dei kan gjennomføra det som står i St.meld. 37 for 2007–2008, som den førre regjeringa la fram, og som det var brei tilslutning til i Stortinget. Det har Arbeidarpartiet følgt opp med representantforslag i denne salen, som har vorte nedstemt. Eit tredje spørsmål som har vorte reist frå kriminalomsorga, er korleis dei kan sikra fleire faglærte tilsette til straffegjennomføring. Det har denne regjeringa ikkje svart på, dei har ikkje sikra dei nok pengar, ikkje sikra dei nok rammar og ikkje sikra dei moglegheitene for at dei kan ha fleire faglærte tilsette. Det har Arbeidarpartiet følgt opp med representantforslag i denne salen. Eit fjerde spørsmål som har vorte reist gjentekne gonger, ikkje minst i den offentlege debatten, er korleis dei som er tilsett i kriminalomsorga, kan sikrast og vernast mot truslar og vald i sin kvardag. Dei har bedt om å få tenestenummer, slik at dei kan få i alle fall eit lite vern i den krevjande kvardagen som dei står i. Det har så langt denne regjeringa avvist – Arbeidarpartiet er for. Med andre ord svarer Høgre–Framstegsparti-regjeringa på spørsmål som ikkje er stilte, ved å føreslå ei omorganisering som ikkje er ønskt, ikkje er godt nok forankra, ikkje er godt nok gjennomarbeidd. Dei svarer altså ikkje på dei sentrale spørsmåla for kriminalomsorga sine behov, sånn at straffegjennomføringa faktisk kan føra til at folk som gjer kriminelle handlingar, hamnar i fengsel eller må gjennomføra straff, er mindre kriminelle når dei kjem ut i den andre enden, enn det dei var då dei fyrst vart dømde.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2016-12-02:
Eg vil takka saksordføraren, Frølich, for eit godt innlegg, og eg vil berre uttrykkja at Arbeidarpartiet stiller seg bak det, for det er ein inkurie i innstillinga som kan få det til å sjå ut som at me ikkje ønskjer å stemma med fleirtalet. Det ønskjer me i denne saka. Berre for å understreka det poenget ytterlegare vurderte eg å fortelja ein djupt krenkjande vits om ein representant frå ein annan stat frå denne talarstolen, men eg skal avstå frå det. Men eg viser til initiativet frå SV-representantane om å endra desse føresegnene og understrekar at det er viktig å få gjort det.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2016-12-02:
Først til Dokument 8:94. Ideelt sett ville Arbeidarpartiet ønskt at det vart sett ned ein personvernkommisjon, slik Venstre føreslår. Det er eit godt og viktig forslag. Det er behov for å sjå dette i større grad av samanheng enn det ein har gjort til no. Me har òg stor forståing for Senterpartiets utolmod etter å setja ned ein kommisjon for å greia ut personvernets sårbarheit i justissektoren i lys av dei siste åras endringar for å motarbeida terror og annan kriminalitet. Når me likevel stemmer for forslaget frå regjeringspartia, er det fordi me tenkjer det er eit forslag som i det minste går i rett retning, og som det er mogleg å få fleirtal for på noverande tidspunkt. Eg vil presisera at forslaget frå regjeringspartia er noko tamt fordi dei ber regjeringa sjå på endringar, men stiller altså ingen krav til utgreiing, mandat eller form på denne betraktninga som dei ber regjeringa føreta. Men i og med at det trekkjer i rett retning, får me heller leggja til grunn at Arbeidarpartiet, saman med Venstre, Senterpartiet og eventuelt andre parti, kan ha meir ambisiøse mål når me får fleirtal for det. Til Dokument 8:113 har Arbeidarpartiet, saman med Senterpartiet, eit eige forslag om å regulera publisering av barns helseopplysningar i sosiale medium når delinga ikkje skjer på bakgrunn av journalistikk. Bakgrunnen for at me ønskjer dette, er at me ser at omfanget av deling av denne typen opplysningar har auka ganske betrakteleg. Det er òg noko som kan få ganske store konsekvensar for barna når dei seinare vert vaksne, at opplysningar er gjorde tilgjengelege og potensielt er søkbare for all framtid. I denne saka har Venstre òg eigne forslag. Det første forslaget deira er eit forbod mot kameraovervaking på skular og i barnehagar. Til det forslaget vil Arbeidarpartiet uttrykkja forståing for intensjonen, men registrerer samtidig at f.eks. ein aktør som Elevorganisasjonen brukar ord som «skeptisk til» når dei omtalar denne kameraovervakinga. Eg forstår det òg slik at Elevorganisasjonen anerkjenner behovet for unntak frå hovudregelen om å avstå frå slik kameraovervaking, og at dette ikkje er nærmare presisert i forslaget frå Venstre. Me kjenner òg til at det relativt sett ikkje er uvanleg praksis på ein del skular, noko som inneber at eit umiddelbart forbod vil kunna få ganske store konsekvensar ved innføring. Me meiner likevel at det er gode grunnar til å regulera dette, men at eit forbod utan vurdering av unntaksreglar kan vera prematurt, og det kan vera grunn til å vurdera barnehagar og skular separat. Det andre forslaget frå Venstre kjem me til å stemma for – det er det forslaget som handlar om internkontrollrutinar for skular og barnehagar, slik at dei lettare kan oppfylla personopplysingslovas forskrifter og plikter. Me vil presisera at det sjølvsagt må leggjast til rette for ei hensiktsmessig overføring av informasjon mellom barnehagar og skular og skular imellom når det har betyding for tilpassa undervisning for eleven, og at det òg må vera mogleg å overføra på ein hensiktsmessig måte. Til slutt vil eg ta opp forslaget frå Arbeidarpartiet og Senterpartiet.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-12-02:
Det gikk litt fort for en stakkars sørlending da det var anledning til å ta replikk, så jeg trykket på feil knapp. Men jeg vil komme med replikken her, så kan statsråden velge om han vil svare på den eller ikke. Justisministeren har til nå kuttet 68 mill. kr i etaten, kutt som er et resultat av samarbeidsavtalen for å effektivisere offentlig sektor og redusere antall byråkrater. Det siste kan vi ha moro med, men det er faktisk ganske alvorlig. Ministeren følger ikke med på konsekvensene kuttene gir, men vi vet at volds- og trusselbildet er økende, at programmer fjernes, og at rehabilitering blir vanskelig. St.meld. nr. 37 for 2007–2008 smuldrer opp, og ministerens uttalelse om at han står bak den, står ikke lenger til troende. Regjeringa tar kriminalomsorgen i feil retning. Arbeiderpartiet har i sine årlige budsjetter lagt inn penger til driftsmidler, men er blitt nedstemt av regjeringspartiene. I denne reformen anslår ministeren at han kan spare ytterligere 20–30 mill. kr over noen år. Når er nok nok, og hvor mye er ministeren villig til å kutte? Finnes det en smertegrense, og hvor ligger den, i så fall? Noe av begrunnelsen for omorganisering er knyttet opp til samarbeidsavtalen om å effektivisere offentlig sektor. Nå er det jo litt usikkert hva slags verdi samarbeidsavtalen har i dag, men i proposisjonen er det vist til dette. For å effektivisere kriminalomsorgen har regjeringa innført en avbyråkratiserings- og effektiviseringsreform, men ingen vet om den virker. Jeg refererer fra svar statsråden har gitt: Reformen følges imidlertid ikke opp av et system for rapportering, og vi kan ikke slå fast de direkte effektene av de gjennomførte tiltakene. I perioden 2014–2015 er kuttet på 68 mill. kr. Så til representantene fra Nord-Norge: Hvis de er opptatt av stillinger, er det frie driftsmidler som er årsaken til at det er vanskelig på stillingsfronten. Jeg vil også knytte noen kommentarer til behovet for bred oppslutning om viktige reformer. Statsråden har selv pekt på dette som en viktig reform, men vi registrerer at i saken om å legge fengselsplasser til Nederland trakk Venstre seg, i arbeidet med politireformen på Stortinget trakk Kristelig Folkeparti seg, og i arbeidet med denne reformen har altså ikke ministeren støtte fra noe parti. Erfaringen vi har med ministerens økonomihåndtering, er at han nå leier inn eksterne konsulenter for å se hvor midlene i politiet går. Vi har etterspurt grundig de økonomiske beregningene i denne saken, men vi har ikke fått tilfredsstillende svar. Det er også en av årsakene til at vi går imot denne omorganiseringen.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-12-02:
En samstemt komité går inn for forslag til endringer i rettshjelploven når det gjelder å heve taket for egenandelen ved fri sakførsel fra fem til åtte ganger salærsatsen, og å unnta saker om felleseieskifte mellom ektefeller og økonomisk oppgjør etter husstandsfellesskapsloven som prioritert sakstype på sakførselsstadiet. Arbeiderpartiet mener at fri rettshjelpsordning er viktig. Den gir flere tilgang til å få rett, ikke bare ha rett. Den gjør rettsstaten til ikke bare et prinsipp, men en virkelighet for flere. Ideelt mener vi det kan være behov for en større gjennomgang, der man ser på både hvem som kan motta, hvilke terskler det skal være, og hvilke saksområder som skal være omfattet. Endringene vi behandler i dag, er bare en liten del av det sammensatte tilbudet som fri rettshjelp er. Samtidig behandler vi selvsagt de saker som forelegges, og i denne saken har vi enstemmig valgt å gå for de endringene som er foreslått. Det er ikke innført endringer i retten til fritt rettsråd i disse sakene. Rettshjelpsmottakeren vil derfor fortsatt kunne få juridisk veiledning i saken med inntil syv timer. Bistanden vil også kunne omfatte forhandlinger med motparten. Hensikten med begge sakene er å få avgjort flere saker utenom rettsapparatet. Det er viktige motforestillinger til forslagene fra flere høringsinstanser når det gjelder fjerning av retten til fri sakførsel i saker om fellesskifte. Disse går på ivaretakelse av det ulike styrkeforholdet mellom partene i en slik konflikt, og at det særlig vil kunne ramme kvinner negativt. På den annen side er det en utfordring der styrkeforholdet er tilnærmet likt, men der den ene parten så vidt er under inntekts- og formuesgrensene, og den andre så vidt over. I slike tilfeller vil den ene parten få dekket alt, den andre ingenting. Det åpnes likevel for at det kan være unntak for enkelte tilfeller, noe som ivaretas etter unntaksbestemmelsen i rettshjelploven § 16 tredje ledd. Momenter som svært skjevt styrkeforhold, enten de er av materiell karakter eller dreier seg om f.eks. fysisk eller psykisk vold, kan her vektlegges.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-12-02:
Jeg tar ordet bare for å avgi en stemmeforklaring. Arbeiderpartiet er enig med saksordføreren, som holdt en god innledning om saken, om viktigheten av dette, at det er en velferdsordning, men at det samtidig er viktig å se på hvordan denne velferdsordningen treffer. Det er viktig for Arbeiderpartiet at vi utreder så mye som mulig for å få med oss alle sider av rettshjelpspolitikken. Derfor vil jeg signalisere at vi stemmer for Venstres forslag i dag.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-12-02:
Arbeiderpartiet mener vi skal utvikle straffegjennomføringsformene i Norge kontinuerlig og ansvarlig. Derfor fremmer vi i dag et forslag som består av to deler: mer behandling til personer med samtidig kriminalitets- og rusproblematikk, og vi foreslår å utvide ordningen med elektronisk soning til å omfatte varetektssittere etter nøye vurdering. Det skjer og har skjedd mye bra både i kriminalomsorgen og i tverrfaglig spesialisert behandling av rusavhengige. Vi har fått en egen legespesialitet, og vi har innført alternative straffegjennomføringsformer som ungdomsstraff, domstolsprogram for narkotikadømte og endringer i bøtesoningspraksis, som Arbeiderpartiet foreslo i 2013. Personer med alvorlig og vedvarende rusmisbruk vil dra bedre nytte av annen hjelp enn fengsel når de tas for besittelse og bruk av små mengder narkotiske stoffer til eget bruk. De lever sine liv stort sett i mellomrommene, mellom alle tjenester, og mange har flere sykdommer – rusmisbruk og psykisk sykdom er hyppigst forekommende og opptrer samtidig. En slik runddans gir ikke lavere kriminalitet og mer trygghet, noe som er en viktig forventet effekt av straffen. Arbeiderpartiet har tidligere foreslått å ansette flere faggrupper i fengslene og ha en mer individuell og tilpasset rehabilitering. I tillegg har vi foreslått tiltak for å bedre kvinners soningsforhold. Dette har flertallet stemt ned. Med vårt forslag i dag vil vi at de som tas for bruk og besittelse, gis mer behandling og tettere oppfølging i stedet for fengsel. Begge forslagene har bakgrunn i at Arbeiderpartiet vil at folk gjennom straffen skal bli i stand til å komme tilbake til samfunnet og bidra på lik linje med andre – uten kriminalitet. Varetekt er en alvorlig inngripen som påfører spesielt pågrepne, men også pårørende, store belastninger. Selvdrap blant varetektssittere er høyere enn i fengsel, og et viktig tegn på alvorligheten i denne reaksjonsformen. Arbeiderpartiet ser likevel nødvendigheten av å sette folk i varetekt, men vi ønsker altså å tilpasse også denne soningsformen, sånn at vi forebygger og rehabiliterer bedre, samt at vi frigjør enkelte varetektsplasser, selv om det ikke blir det store antallet. Til tross for at Høyre ikke er modent nok til i dag å vedta ny politikk, får vi legge til grunn at statsråd Høie får gjennomslag i sitt parti. Forhåpentligvis blir resultatet bare at det vil ta litt lengre tid. Etter at vi da har ventet litt på Høyre, når de har fått bestemt seg, regner jeg med at de følger Arbeiderpartiet, sånn at vi sammen kan drive kriminalpolitikken framover i en mer human retning. Så bare noen kommentarer til saksordførers innlegg, som mener dette dekkes under romertallsvedtak I: Det er riktig at komiteen stort sett er enig i at en trenger å gjøre mer, men vi mener at vårt forslag er mer målrettet og mer spisset inn mot det som faktisk er realiteten ute blant disse gruppene i dag, og vi er redde for at det vil drukne i en mer helhetlig vurdering av hele soningsforløpet. Jeg tar opp forslaget fra Arbeiderpartiet og forslaget vi står sammen med Senterpartiet om.
Hårek Elvenes (Høyre), 2016-12-02:
Først vil jeg takke komiteen for et godt samarbeid, en komité som gir sin enstemmige tilslutning til dette lovforslaget, som kort fortalt er et lovforslag som går ut på å sette tydelige rammer i lovs form for når politiet kan være midlertidig bevæpnet. I dag ligger dette i instruks. Politiet skal kunne være midlertidig bevæpnet i en situasjon der det beviselig er en trussel mot samfunnet gjennom en trusselvurdering. Dette er en oppfølging av et anmodningsvedtak i Stortinget fra mai 2005, og jeg vil takke justisministeren for at dette er effektuert. Det er verdt å merke seg i denne saken at lovforslaget ikke endrer prinsippet om at norsk politi som hovedregel skal være ubevæpnet. Som kjent har regjeringen satt ned et utvalg som nå er i gang med å utrede alternative modeller for bevæpning av norsk politi i framtiden.
Hårek Elvenes (Høyre), 2016-12-02:
Mange straffeforfulgte unndrar seg straff ved ikke å møte opp i domstolen til behandling av rettssaken. Problemet er å få forkynt dommen, slik at den blir rettskraftig. Vi har i dag regler for innkalling til forkynnelse av dom i eller etter rettsmøte. En samlet komité slutter seg til forslaget i proposisjonen om endringer i domstollovens regler om forkynnelse av straffesaker, som innebærer at tid og sted for forkynnelse av dom kan fastsettes før hovedforhandling eller ankeforhandling. Det foreslås endringer i loven, slik at ankefristen kan løpe fra det varslede forkynnelsestidspunktet selv om siktede ikke møter. Lovbrytere straffes i henhold til rettskraftig forelegg eller dom. Det er et tiltakende samfunnsproblem at kriminaliteten er blitt mer grenseoverskridende, og at personer unndrar seg straffeforfølgning ved å utelate å møte i domstolen når saken skal behandles. Man kan da få en uteblivelsesdom etter loven. Problemet er å få forkynt dommen, slik at den blir rettskraftig. Statistikk viser at det i Oslo politidistrikt i perioden 2010–2016 årlig i gjennomsnitt har vært 7 700 påtaleavgjorte saker som ikke er gjort rettskraftig. En viktig årsak til dette er at mange av de pågrepne har utenlandsk statsborgerskap uten fast adresse eller kjent adresse i Norge. For å øke frammøtet til behandling av rettssaker, og for å få flere rettskraftige dommer, slutter komiteen seg enstemmig til forslaget fra regjeringen om at tid og sted for forkynnelse av en framtidig dom kan forkynnes sammen med tiltalen og samtidig med innkallingen til hovedforhandlingen. Tid og sted for forkynnelse av dom skal altså kunne fastsettes før hoved- eller ankeforhandlingen. På denne måten kan det oppnås flere rettskraftige dommer der siktede faktisk ikke møter til domstolsbehandlingen eller forkynnelsen av dom. Man unngår det problemet at ankefristen ikke kan begynne å løpe fordi den dømte ikke har mottatt forkynnelsen av dommen. Forkynnelsestidspunktet blir kjent i god tid i forveien, ankefristen kan begynne å løpe, og gjennom det vil man komme til det punktet at dommen blir rettskraftig, og den straffedømte kan faktisk påbegynne sin soning. Dette er viktig for den straffedømte, og ikke minst er det viktig for tryggheten i samfunnet.