Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-06-16:
Vi har lagt bak oss nok et år med svært god avkastning for Statens pensjonsfond utland – og innland. Jeg vil derfor innledningsvis uttrykke tilfredshet med fondets resultater. Statens pensjonsfond utland, som det er blitt referert til, leverte en avkastning på 9,62 pst. i 2010, og av dette var 1,06 pst. meravkastning utover referanseindeksen. Fondet har dermed tatt igjen de dårlige resultatene fra finanskrisen. Statens pensjonsfond Norge leverte 15,27 pst. avkastning i fjor, og av dette var det en meravkastning på 0,56 pst. Det er bred enighet om hovedtrekkene i forvaltningen av Statens pensjonsfond. Det mener Høyre er svært viktig å opprettholde og understreke. Det finnes få – om noen – eksempler på land som har kommet raskt til stor rikdom, som har klart å forvalte denne, slik at den har kommet flere generasjoner til gode, uten å ødelegge landets økonomi. Den brede politiske støtten – og jeg vil også legge til den folkelige aksepten – for måten vi forvalter vår felles rikdom på, er svært viktig å opprettholde. Det er et ansvar som påhviler ikke bare de politiske partiene, men også regjeringen og forvalterne å sikre at vi klarer å opprettholde den brede støtten og den folkelige aksepten. Jeg vil gjerne legge til at jeg i den forbindelse mener at det er viktig at regjeringen, Norges Bank og NBIM jobber videre med å sikre større åpenhet om forvaltningen av oljepengene. Der mener jeg at Norges Bank gjennom måten man har sikret større åpenhet rundt pengepolitikken på, har gått i riktig retning. Det bør man også legge stor vekt på i forbindelse med forvaltningen av pensjonspengene. Det er viktig for å skape både aksept og forståelse for strategi og måten pengene forvaltes på. Det er lett å være med i jubelbruset når fondet tjener mye penger. Det er mer krevende i tider da markedet faller ned. Men desto viktigere er det at den brede støtten er der, slik at forvalterne kan føle trygghet i tider som er dårligere enn det vi nå opplever. Jeg husker godt tilbakeslaget i aksjemarkedet i 2002 og 2003 – og ikke minst nå i forbindelse med finanskrisen, hvor fondet tapte 633 mrd. kr. Da var det viktig at det var bortimot et enstemmig storting som støttet opp om den strategien som var fastlagt. Det var og er en langsiktig strategi, og denne forankringen og robustheten er helt avgjørende når fondet står oppe i urolige tider og markedet faller. Jeg synes derfor det var noe underlig at saksordføreren trakk frem Stray Spetalen som et godt eksempel. Det kunne vel knapt finnes et eksempel som var dårligere som ledestjerne for hvordan man skulle forvalte fondet. Jeg husker godt mars 2009 da markedet var på sitt laveste og Stray Spetalen anbefalte at man skulle selge seg ned i – om det ikke var helt ut av – aksjer. Hadde man fulgt det rådet, hadde Norge som nasjon vært flere hundre milliarder kroner fattigere. Jeg er derfor glad for at det var et stort flertall i Stortinget som anbefalte en annen strategi. Selv om Høyre er enig i hovedtrekkene i forvaltningen av regjeringens oppfølging av forvaltningen av pensjonsfondet, etterlyser vi en mer fremoverlent holdning til spørsmål som naturlig melder seg etter hvert som fondet vokser. Først og fremst gjelder dette organiseringen av NBIM og forvaltningen av Statens pensjonsfond utland. Det var riktig å legge forvaltningen til Norges Bank i sin tid, og Norges Bank har vært et godt hjem for fondet, som har fylt 15 år. Men de av oss som er tenåringsforeldre, vet at det at det har vært et godt hjem, trenger ikke å bety at tenåringene skal bo hjemme i all fremtid. NBIM er blitt større enn den tradisjonelle delen av sentralbanken, og det krever en tett og kompetent oppfølging på alle nivåer. Høyre har ikke konkludert i måten fondet og forvaltningen skal organiseres på i fremtiden, men vi mener det er riktig og nødvendig å utrede måter å organisere fondet og forvaltningen på i fondets neste fase. I forrige melding til Stortinget hadde departementet en drøfting av mulige modeller. Det ble der pekt på én mulighet, som kunne være å opprette en egen pengepolitisk komité, slik at hovedstyret kan konsentrere seg om oppfølgingen av Statens pensjonsfond utland. En annen modell kunne være en utskillelse av fondet. Høyre mener at disse modellene bør utredes videre, slik at vi kan få vurdert om dagens forvaltning er den optimale, eller om vi skal velge en annen for fremtiden. Men la meg igjen understreke at Høyre er opptatt av at det skal være en bred politisk oppslutning og støtte til eventuelle endringer i måten som fondet organiseres på. Men regjeringen bør merke seg at de fire borgerlige partiene står sammen om et forslag i dag, hvor vi ber om en videre utredning. Et annet område hvor vi ser en lite fremoverlent holdning fra regjeringen, er alternative investeringer, herunder unoterte aksjer og «private equity». Stortinget har fått seg forelagt rapporter som viser at det er et betydelig potensial for å utnytte fondets særtrekk som et stort og langsiktig fond, gitt at investeringene foretas på riktig måte. Det er en rekke skjær i sjøen, og det er derfor viktig at Finansdepartementet setter opp et robust rammeverk for investeringene. I stedet for å ta tak i disse krevende utfordringene synes det som om regjeringen skyver hele problemstillingen foran seg. Midt oppe i stortingsmeldingen om forvaltningen av pensjonsfondet skal vi ikke glemme hvorfor vi har opprettet fondet. Det er en konstruksjon som en hel verden gir anerkjennelse til, en unik måte å fase inn store beløp i økonomien på på en kontrollert måte, hvor det er særlig viktig å legge vekt på at dette ikke skal skade den konkurranseutsatte delen av økonomien. Høyre mener det er viktig at vi følger opp den brede enigheten det var da vi behandlet St.meld. nr. 29 for 2000–2001, nemlig at penger brukt inn i økonomien som følge av det handlingsrommet som handlingsregelen gir, skal kanaliseres til vekstskapende aktiviteter, nemlig i infrastruktur, utdanning og forskning og vekstfremmende skattelettelser. Dette var også et av hovedpoengene i sentralbanksjef Øystein Olsens årstale hvor han etterlyste: «Prioritering av tiltak som styrker produktiviteten og vekstevnen på lengre sikt, herunder justeringer i skattesystemet(...) (...) Det mener jeg var godt sagt. La meg helt til slutt erklære meg uenig også på et annet punkt i saksordførerens fremleggelse. Det er knyttet til tolkningen av finansministerens pressemelding. Det at pengene i Statens pensjonsfond utland ikke er øremerket til pensjoner, betyr ikke at det ikke har noe med pensjoner å gjøre. Nettopp det at vi evner å bygge opp et stort fond, forvaltet på en riktig og langsiktig måte, gjør at dagens og fremtidens pensjonister kan føle trygghet for at pensjonen står på konto hver måned. I disse tider, hvor mange land i Europa skjærer ned – og skjærer kraftig ned – på sine pensjoner, og mange går rundt og er utrygge for om pensjonen står på konto neste måned, kan vi se både dagens og fremtidens pensjonister i øynene og si at du kan føle trygghet for at pensjonen står på din konto. Derfor har Statens pensjonsfond utland absolutt noe med pensjoner å gjøre. Det at det ikke er øremerket pensjon, undergraver ikke dette viktige poenget, nemlig at det skaper trygghet for pensjonen.