Thorhild Widvey (Høyre), 2015-06-11:
Jeg er glad for at et bredt flertall i komiteen støtter regjeringens forslag til endringer i åndsverkloven. Forslaget vil legge til rette for enklere bruk av åndsverk og annet opphavsrettslig beskyttet materiale. Lovforslaget har to hoveddeler. Den første gjelder ordningen som betegnes som avtalelisens. Hovedregelen er at bruk av åndsverk skal klareres med den enkelte rettighetshaver. For bruksområder der en slik klarering er upraktisk eller umulig, har vi i Norge og Norden etablert lovregler som gjør det mulig å klarere bruk – altså inngå en avtale – med en organisasjon som representerer en vesentlig del av rettighetshaverne på området og er godkjent av Kulturdepartementet. Dette systemet kalles avtalelisens og har fungert bra gjennom mange år, f.eks. for Kopinor-ordningen og for videresending av kringkastingsprogram i kabel. I dag kan avtalelisens bare brukes på enkelte områder. Forslaget innebærer at ordningen utvides, slik at den gjelder generelt. Dette gjøres ved innføringen av en bestemmelse om generell avtalelisens. Hvis rettighetshaverorganisasjonen og brukeren er enige om det, kan de inngå slik avtale på nye bruksområder. Forutsetningen er imidlertid at det er upraktisk eller umulig å klarere rettigheten på annen måte enn ved bruk av avtalelisens. Tilsvarende regler er tidligere innført både i Danmark og i Sverige. Dette vil kunne være bra for alle aktørene på området: Brukerne vil få rettslig sikkerhet for at alle rettigheter er klarert, rettighetshaverne vil få vederlag for ny bruk av åndsverk, og forbrukerne vil kunne få økt tilgang til åndsverk ved nye tjenester. Det foreslås også visse endringer i tvisteløsningsreglene for avtalelisens. Nemndsordningen på området for videresending av kringkastingssendinger, Kabeltvistnemnda, foreslås opphevet, bl.a. på bakgrunn av EU-direktivet om satellitt- og kabelsendinger. På undervisningsområdet foreslås det at tvister knyttet til avtaler om bruk av åndsverk i undervisning skal kunne avgjøres av en nemnd. Dette vil kunne hindre at kopiering av åndsverk til bruk i undervisningen stoppes i konfliktsituasjoner. Den andre hoveddelen av forslaget gjelder gjennomføring av hitteverkdirektivet i norsk rett. Direktivet skal løse problemene med å klarere digital bruk av verk i bibliotek der man ikke finner opphavsmannen eller andre rettighetshavere til verket. Her viser jeg til at det i Prop. 126 S for 2014–2015 og i tilhørende Innst. 321 S for 2014–2015 er foreslått at Stortinget gir samtykke til at hitteverkdirektivet innlemmes i EØS-avtalen. Formålet med hitteverkdirektivet er å fremme bruk av hitteverk som et ledd i spredning og styrking av den europeiske kulturarven, samtidig som rettighetshavernes interesse ivaretas. Kulturarvinstitusjoner i hele Europa er i gang med å digitalisere samlingene sine for å lage digitale bibliotek. Uten en felles klareringsmetode for hitteverkene blir det hull og mangler i dette viktige arbeidet. Det å ha store bibliotek tilgjengelig for elektroniske søk gir bedre forhold både for forskere og for oss vanlige brukere av kulturarven. Direktivet innfører altså en felles europeisk klareringsordning. Ordningen bygger på at det skal gjennomføres et omfattende søk etter rettighetshavere og påfølgende gjensidig godkjenning av et verks hitteverkstatus i alle EØS-land. Opplysningene om søket skal framgå av en felleseuropeisk database over hitteverk, der Nasjonalbiblioteket er Norges kontaktpunkt. Dersom en rettighetshaver til et annet hitteverk skulle melde seg på et senere tidspunkt, vil verket ikke lenger være et hitteverk, og bruken må opphøre. Det foreslås at de nye hitteverkreglene skal fungere som et alternativ til klarering av hitteverk ved avtalelisens, som i dag kan benyttes til å klarere bruk av hitteverk i bibliotekene i Norge. Lovproposisjonen inneholder også enkelte mindre forslag. Blant annet foreslås det at reglene om Det sakkyndige råd for åndsverker oppheves. Rådet har ikke vært i funksjon på mange år.