Guri Melby (Venstre), 2019-12-05:
Muligheten til å forflytte seg over landegrenser er en helt grunnleggende liberal verdi. Innvandring stimulerer oss sosialt, kulturelt og økonomisk, og det gjør samfunnet rikere og mer mangfoldig. Samtidig setter innvandring samfunnet og velferdsstaten på prøve, og ulike innvandrergrupper fører med seg ulike utfordringer og forpliktelser. Kjennetegnet på en vellykket innvandringspolitikk er først og fremst at vi greier å integrere nye mennesker inn i samfunnet, og at alle som kommer hit, blir aktive deltakere i samfunnet, med både rettigheter og plikter. Derfor er Venstre veldig glad for at ett av regjeringens hovedprosjekt er å gjennomføre et integreringsløft. Målet med integreringsstrategien som ble lagt fram høsten 2018, er at flere innvandrere kommer i jobb og kan forsørge seg og sine. Blant viktige tiltak i statsbudsjettet for 2020 for at flere skal fullføre en utdanning og komme i jobb, er en styrking av Jobbsjansen, bl.a. rettet mot kvinner med innvandrerbakgrunn, og at ungdom får en bedre mulighet til å fullføre og bestå videregående opplæring, bl.a. gjennom tiltak som f.eks. kombinasjonsklasser, som er et veldig spennende tiltak. Ikke minst satser vi på styrket kompetanse i norskopplæringen gjennom videreutdanning av dem som jobber der. Et annet viktig tiltak i årets budsjett er gratis kjernetid i barnehager for ettåringer i asylmottak og heltidsplass for to- og treåringene. Barn i mottak er blant de mest sårbare i samfunnet, og barnehage er viktig for å gi dem trygghet og normalitet, sosialisering og læring. Jeg er også stolt over at vi har greid å videreføre et rekordhøyt antall kvoteflyktninger, med 3 000 også neste år. Det er gledelig å merke seg at det nå synes å være bred oppslutning om denne politikken, og at f.eks. Arbeiderpartiet, som mens de satt i regjering, tok imot ca. 1 000 i året, nå har snudd totalt i denne politikken. I en tid da debatten om innvandring stort sett handler om innstramminger, er jeg stolt over det Venstre sammen med Kristelig Folkeparti har fått til, både når det gjelder kvoteflyktninger, og når det gjelder lengeværende asylbarn. Den siste tiden er det veldig mange som har blitt berørt av historien om 55 år gamle Lula som har vært i Norge i snart 19 år. Hun ble fratatt skattekortet sitt etter en regelendring i 2011. Fram til da var det slik at mange av dem som oppholdt seg i Norge, og som var såkalt ureturnerbare, fikk muligheten til å jobbe og betale skatt. Den muligheten fratok de rød-grønne dem. Likevel beholdt Lula jobben sin hos Gunnar Stålsett, som nå risikerer straff for å ha gitt henne muligheten til å beholde sitt levebrød. I Venstre er vi krystallklar på at situasjonen for lengeværende, ureturnerbare asylsøkere må finne en løsning. Det aller beste hadde vært om vi greide å sikre alle som ikke har mulighet til å returnere til hjemlandet sitt, muligheten til å tjene til livets opphold. Det er bra for den enkelte, og det er også bra for oss som samfunn. Dette gjelder bl.a. statsløse, som flere har pekt på i debatten, som ikke har noe hjemland å returnere til. På et eller annet tidspunkt, når det har gått lang tid uten at norske myndigheter eller asylsøkeren selv har greid å muliggjøre en retur, må det settes en strek, slik at mennesker slipper å leve hele livet sitt på vent. Det er ingen hemmelighet at Venstre mener at politikken overfor ureturnerbare som er støttet av et bredt flertall i Stortinget i dag, er feilslått. Samtidig er vi glad for at vi sammen med Kristelig Folkeparti fikk gjennomslag i regjeringsplattformen for en engangsløsning for noen av dem som har vært her aller lengst. Vi setter stor pris på at arbeidet med dette nå intensiveres i regjering. Vi vil fortsatt jobbe for at så mange som mulig av de lengeværende ureturnerbare flyktningene får varig opphold i Norge. Vi snakker om mennesker som i årevis har hatt livet sitt på vent. Samtidig har de ikke kunnet bruke ventetiden på meningsfylt arbeid, noe som kunne vært til det beste for dem og også for Norge. I stedet får vi situasjoner der mennesker som ønsker å gi dem arbeid, sånn som Gunnar Stålsett og Arne Viste, mennesker som gir dem små håp i håpløsheten, blir gjort til kriminelle kjeltringer. Venstre har mottatt mange henvendelser fra lengeværende ureturnerbare asylsøkere som forteller om et liv i limbo, uten mulighet til å forsørge seg selv og langt mindre sine familier. Ved å ikke gi dem denne muligheten holder vi folk nede. Vi snakker om barn som aldri kan være med vennene på aktiviteter, eller voksne som ikke får anledning til å føle seg nyttig eller delta i et fellesskap. I påvente av at lengeværende ureturnerbare asylsøkere kan få varig opphold, må man legge til rette for at de kan gå inn i arbeid og komme inn under litt mer ordnede forhold. Det handler om menneskeverd og hvordan man behandler folk.