trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Som tidligere næringsutøver er jeg veldig klar over at det å ha forutsigbare rammevilkår er viktig i planleggingen av driften av den aktiviteten man holder på med. Så dukker det av og til opp nye behov. Det kan være ny kunnskap, og ikke minst innenfor reguleringene er jo det en utfordring. Jeg tror nok fortsatt at vi vil ha en situasjon der man vil si at det er voldsomme endringer fra et år til det neste, men det vi snakker om av regelverk og forskriftsverk her, er jo mer av den langsiktige typen. Det må være forståelig, det må være forutsigbart, og det må være slik at man skjønner hvorfor man har reglene. Det er avgjørende for myndighetene, og det er også viktig for næringsaktørene. Og som sagt, jeg satte dette tidlig på dagsordenen da jeg kom inn som statsråd, og vil følge opp det.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Dagens forvaltning av kongekrabbe er basert på St.meld. nr. 40 for 2006–2007, Forvaltning av kongekrabbe, som Stortinget behandlet i mars 2008. Målsettingen er å begrense en videre spredning av kongekrabbe i norske havområder og sikre en lavest mulig bestand av kongekrabbe utenfor et kvoteregulert område øst for 26 grader øst. Innenfor det kvoteregulerte området skal bestanden forvaltes på en måte som legger til rette for næringsaktivitet og sysselsetting i det området. Det har på ingen måte vært lagt opp til at den frie fangsten etter kongekrabbe skal være varig. Tvert imot er det et mål å holde bestanden av kongekrabbe på et lavest mulig nivå i områder der det er fri fangst og utkastforbud. Det kommer klart fram i stortingsmeldingen om kongekrabbe. Bakgrunnen for at det nå har vært på høring forslag til justerte grenser, er målsettingen om at bestanden innenfor det regulerte området skal forvaltes på en måte som sikrer næringsaktivitet og sysselsetting i området. Stabilitet og forutsigbarhet skal være å finne i den regulerte fangsten, og det er nettopp for å oppnå dette at det er foreslått en justering av grensene for det kvoteregulerte området. Samtidig er det også viktig å minne om at all høsting av viltlevende marine ressurser er utsatt for naturlige svingninger. En fast kvote som ikke tar hensyn til at naturen endrer seg, er en kortsiktig og lite bærekraftig måte å forvalte ressursene på.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Dette er et område hvor det er viktig å ha flere tanker i hodet samtidig. Som jeg sa i mitt svar, er det lagt opp til en næringsmessig og sysselsettingsmessig effekt av kongekrabbe innenfor et regulert område. Det står fast. Når det stilles spørsmål knyttet til aktiviteten utenfor det kvoteregulerte området, så er det der en målsetting om i hvert fall å redusere bestanden så langt som overhodet mulig. Så er det vel grunn til å tro at det har vært litt «bevegelse» over den linjen, at de som skulle ha fisket utenfor, kanskje har sneket seg litt innenfor, og dermed gjort situasjonen noe annerledes enn det vi la til grunn tidligere. Jeg skal nå høre på de høringssvarene som er kommet inn med hensyn til hvordan dette skal håndteres videre. Men som jeg sier, det er viktig å skille her; det er to forskjellige områder vi snakker om.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg skulle veldig gjerne ha sett at vi hadde avklart dette på et tidligere tidspunkt. Nå er det samtidig slik at kvoteåret for kongekrabbe er fra 1. april til og med 31. mars. Alle som har sett på kalenderen, vet jo at vi har passert 1. april, og vi har fortsatt ikke reguleringer på plass. Så prinsippet om å ha forutsigbarhet står ved lag. Nå er det samtidig slik at naturen spiller på lag, denne gangen i hvert fall. Den kvoteregulerte fangsten foregår ikke på denne tiden, rett og slett fordi krabben nå er av en slik kvalitet at den skifter skall, og det er ikke stor aktivitet. Så det er viktigere for meg at vi får på plass en regulering som er til gagn både for aktørene og for naturen, en regulering som kan åpne for fangsten tidligst i juni.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-04-28:
Statsråden slo jo bremsene på for fremtidig vekst på grunn av miljøproblematikken. Vi har vært i en ventepause mens markedet for oppdrettsfisk rundt omkring i verden er på sitt aller, aller beste, og mulighetene for norsk oppdrett er meget store. Det er veldig mange krefter som virker noe med hverandre, men også noe mot hverandre, i denne næringen. Jeg tror det som nå etterlyses, er at noen tar avgjørelser – enten det blir fremtidig vekst eller ikke vekst. Nå henviser statsråden i sitt svar til at det er de forskjellige etatene som kommer til å avgjøre dette. Men det politiske ansvaret for dette bærer jo fagstatsråden. Spørsmålet mitt er da: Når tar statsråden sikte på å skjære igjennom og ta en avgjørelse om dette? For det er det næringen trenger og etterspør.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-04-28:
Jeg har følgende spørsmål til finansministeren: «Skattlegging av valutasikringsavtaler er endret med virkning fra 1. januar 2010. De gamle reglene hadde tilfeldige og utilsiktede skattevirkninger for rederiene. De nye reglene gjelder imidlertid ikke kontrakter som løper, og som er sikret tidligere. Dette medfører at byggeoppdrag for norske rederier ved norske verft som ferdigstilles i de nærmeste årene, kan få en tilfeldig skatteregning på opptil 60 mill. kr i enkelttilfeller. Vil statsråden foreta seg noe for å hindre en slik ekstraregning ved norske rederiers bygging i Norge?»
Svein Flåtten (Høyre), 2010-04-28:
Jeg takker for svaret, selv om det ikke var positivt. Det er jo vanlig høflighet i denne sal. Jeg deler kanskje finansministerens syn når han snakker om at det er vanskelig å finne næringspolitiske begrunnelser – han snakker da kanskje mer om finanspolitiske. Jeg ser det ut fra det skattetekniske. På den annen side er det slik at med de vanskelighetene som norsk verftsindustri har, vil man ofte skyve på kontrakter. Det har med verftenes situasjon å gjøre, og det har med redernes situasjon å gjøre. Dermed får man denne belastningen i den perioden da man ellers ville kommet inn under det nye regimet. Der jeg er uenig med finansministeren, er når han begynner å snakke om rimelighetsbetraktninger, for jeg synes kanskje det kunne ligge an til at man tok en ny runde og så på hvordan det arter seg der hvor man forlenger tidene.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-04-28:
Jeg forstår at oppturene i Stortingets spørretime ikke gjelder denne spørrer i dag, men at det er noe som kanskje kan skje senere, og det er jo for så vidt interessant. Jeg tror likevel at begrunnelsen for hvorfor man endret dette i budsjettet var – så vidt jeg husker fra formuleringene den gang – at dette hadde både tilfeldige og utilsiktede virkninger. Hvis det var begrunnelsen, så var jo det mer en rimelighetsbegrunnelse enn en teknisk skjæringsdato for når et nytt skatteregime skulle settes i kraft. Det er på den bakgrunn jeg ber om at finansministeren tar dette med seg tilbake og kanskje tenker over det når han får om ikke en ledig stund, så i hvert fall anledning til det.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Jeg ønsker egentlig å fortsette representanten Nesviks spørsmål, og det handler om tidsperspektivet. Statsråden sier at man skal jobbe for å få en gjennomgang tidligst mulig. Men dette er et byråkrati som er til stor beklagelse for næringen, og næringen sliter med det. Jeg vil gjerne høre mer konkret fra ministeren: Kan vi få dette til denne våren, eller kan vi få det til til høsten? Det vi dessverre ser for ofte, er at man sier man kommer tilbake, og så går det årevis før man kommer tilbake. Dette er på vegne av næringen: Når kan næringen regne med at vi har det på plass?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
«De allierte kommer til Narvik 28. mai for å markere at det er 70 år siden gjenerobringen av Narvik fant sted våren 1940. Det var her Nazi-Tyskland led sitt første nederlag, og for motstandskampen i Europa ble Norge og Narvik et symbol på alliert samhold og styrke. Utenriksministeren har nok en gang vendt tommelen ned for en støtte på 200 000 kroner til en verdig minnemarkering. Er utenriksministeren enig i at disse minnemarkeringene er et nasjonalt anliggende, og vil utenriksministeren ta det ansvar som nasjonen har og dekke utgiftene til 70-årsmarkeringen?»
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Jeg er veldig glad for at ministeren her har snudd og er med på å bevilge penger. Men da har jeg et annet spørsmål til ministeren. Vi har dessverre ved de minnemarkeringene som har vært de siste 20 årene, ikke vært representert med folk fra regjeringen. Det eneste er at Kongen har vært der én gang. Nå er det ca. 19 gjenlevende på norsk side og fra de allierte, som møtes til 70-årsmarkering, og kanskje er det siste gang de som var med i krigen, får være med og minnes dette. Jeg vil på det sterkeste be statsråden vurdere å komme opp til Narvik og ta del, for jeg synes det offisielle Norge bør være med. Det er meldt at bl.a. Polen stiller med folk fra regjeringen. Det gjorde de også sist, men ikke Norge – og dette er tross alt i Norge. Da har jeg et spørsmål til statsråden: Vil han vurdere å stille opp i Narvik for å være med på markeringen og hedre dem som har kjempet, slik at vi kan stå i denne salen?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Jeg er veldig glad for å høre svaret, og det som jeg registrerte i går da jeg var i kontakt, var at det ikke var noen fra politisk ledelse og for så vidt heller ikke noen fra Presidentskapet eller noen fra det offisielle Norge som var påmeldt. Så må jeg ta forbehold om at de opplysningene jeg får, er riktige. Jeg håper jo at statsråden tar en anmodning. Om ikke statsråden selv har anledning til å komme, er det jo også flere i Regjeringen og eventuelt i Presidentskapet som eventuelt kan være med på dette. Det er tross alt en grunn for at vi kan stå i denne salen – og den respekten synes jeg vi skal gi dem.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2010-04-28:
Det kan kanskje være fristende å si at maks tillatt biomasse også kan være et verktøy man kan bruke overfor byråkratiet, men da med kraftige begrensninger for hvor mye biomasse man kan få lov til å ha på hvert kontor. Kanskje vi får begrenset forskriftene? Vi registrerer til stadighet eksempler på nye regler – regler med tilbakevirkende kraft, og regler som er ganske uforutsigbare – både innenfor oppdrett og innenfor fiskeri. Er det for statsråden viktig med langsiktighet og forutsigbarhet for næringsutøverne? Og: Hva vil statsråden gjøre for å sikre at langsiktighet og forutsigbarhet blir en verdi også innenfor forvaltningen og byråkratiet?
Henning Warloe (Høyre), 2010-04-28:
Jeg vil stille følgende spørsmål til forsknings- og høyere utdanningsministeren: Aftenposten har de siste dagene satt fokus på problemer som også Høyre har tatt opp ved flere anledninger her i Stortinget. Det dreier seg om økt politisk styring av forskningsfeltet, stadig nye øremerkinger av forskningsmidler og redusert frihet og handlingsrom for universiteter og høyskoler og andre forskningsinstitusjoner. Det er for lite frie midler tilgjengelig for forskning. Frie midler utgjør nå bare 7 pst. av midlene som deles ut gjennom Forskningsrådet. Resultatet er at nesten 100 årsverk bare ved de største universitetene går med til å skrive søknader som får avslag. I gjennomsnitt får åtte av ti søknader avslag. Dagens søknadsordning og knappe midler skaper unødvendig byråkrati og bortkastet tid. Universitetene kunne fått mer forskningsmidler direkte, f.eks. gjennom økte basisbevilgninger, slik Høyre har foreslått. Isteden har Handlingsromutvalget påvist at frie midlers andel av budsjettveksten har sunket fra 30 pst. til bare 5 pst. de siste årene. Regjeringens enorme tro på politisk styring av samfunnet er et generelt problem, men på forskningsfeltet blir det på en måte enda verre. Forskningen skal utforske ukjent terreng og gi oss ny kunnskap, og da er det ikke alltid så lett på forhånd å definere målsettinger og resultater og øremerke penger nøyaktig til det ene eller det andre, slik Regjeringen gjør i stadig større grad i statsbudsjettene. Regjeringen skryter av at det satses mer penger på forskning enn noen gang. Men det er til Regjeringens egne politiske prioriteringer pengene går. Nesten alle nye penger til universitets- og høyskolesektoren og til forskningsfeltet er øremerkede. Søk annerledes, er svaret statsråden gir til de åtte av ti forskere som får avslag i dag. Kunne statsråden isteden vurdere om det ikke heller er Regjeringen som bør prioritere annerledes, og gi større frihet til forskerne?
Henning Warloe (Høyre), 2010-04-28:
Jeg takker for svaret. Spørsmålet var altså om Regjeringen nå vil tenke seg om og våge å slippe forskerne mer fri til å følge egne veier til ny kunnskap, istedenfor å måtte designe søknader som er tilpasset Regjeringens politiske føringer og øremerkinger. Statsrådens sa i sitt svar bl.a. at forskerne må bli mer strategiske, og det er nettopp den tilpasningen vi fra Høyres side er kritiske til. Både Regjeringen og statsråden snakker jo mye om hvor viktig og bra det er med satsing på kunnskap og forskning. Dette skal vi leve av i framtiden, men Regjeringen har tilsynelatende veldig liten tiltro til at forskerne selv vet hva det er smart å forske på, og hvor den viktige kunnskapen vi trenger å skaffe oss, finnes – for det har altså Regjeringen stort sett definert og bestemt på forhånd. Det er et tankekors at de mest epokegjørende forskningsresultater opp igjennom historien sjelden har kommet som følge av oppsatte planer og mål, men på helt overraskende, nye områder. Jeg synes at Regjeringens tro på styring av dette feltet virker naiv. Vil statsråden ta initiativ til å styrke de frie forskningsmidlene?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Det skal være vanskelig å få tilslag på forskningssøknader og de mest attraktive forskningsmidlene. Men jeg vil gjerne understreke det som jeg også har uttalt til avisene, at norske forskere kanskje bør bli mer strategiske og utnytte flere finansieringsmuligheter enn de gjør i dag. Og det er ikke slik at det nødvendigvis er en motsetning mellom den gode, nysgjerrighetsdrevne, grunnleggende forskningen og det som til enhver tid er et av virkemidlene for slik forskning, nemlig fri forskningsprosjektstøtte fra Forskningsrådet. All forskning er jo i prinsippet fri, og Warloes parti, alle partier, har vært med her i Stortinget på å godta og godkjenne de viktige forskningsprogrammene som ligger bl.a. i forskningsmeldingen, og som er en videreføring av tidligere regjeringers forskningsprogram. Det kan selvfølgelig være slik at også forskning innenfor store områder som globale utfordringer, som utviklingen av næringsvirksomhet, som helse – bare for å ta noen temaer – kan ha grunnleggende forskning i seg. Det er ikke slik at all grunnleggende forskning, eller grunnforskning, bare kommer ut av det som kalles de frie forskningsmidlene. Så her mener jeg vi har lagt til rette for at det skal skje forskning med sikte på å få fram nettopp de svarene på noen av de spørsmålene vi ikke har stilt, samtidig som vi vet alle sammen at vi trenger mer kunnskap på viktige områder. Det er en kunstig motsetning mellom dette, og derfor blir det også en kunstig motsetning, den diskusjonen om øremerking eller ikke øremerking, om styring eller ikke styring av forskning.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Denne statsråden og denne regjeringen tar hele tiden initiativ til å styrke den frie forskningen i og med at all forskning skal være fri og ikke styrt. Statsråden blander seg selvsagt ikke inn i hva det skal forskes på, men sammen med Stortinget legger vi til rette for de store programmene, og det er her jeg mener at strategien må komme inn. Jeg tenker da på strategisk tenkning i forhold til finansieringsmulighetene, ikke det at man skal la seg styre eller bli styrt når det gjelder selve forskningen. Det er ikke min agenda i det hele tatt å styre forskningen på den måten. Jeg mener det er viktig at man har en forskning basert på den akademiske friheten når det gjelder metode og delforskning innenfor de større områdene. Men det som jeg savner, er at ledelsen ved universitetene og ledelsen ved de enkelte forskningsmiljøene sammen med forskerne selv tenker strategisk for å utnytte de ulike finansieringsmulighetene. Her er det mye å hente, også for den banebrytende, grunnleggende forskningen. Jeg kjenner faktisk også eksempler på at grunnleggende forskning har kommet til, og resultater av dette har kommet, selv for forskning innenfor programmer.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Statsråden er ikke bekymret for kvaliteten på de søknadene som går til de store programmene, så lenge vi har et kvalitetssikringssystem for forskningssøknader. Forskningsrådet utgjør et slikt system, og der er det et strengt regelverk for å kvalitetssikre søknader, ikke bare de som går til den frie prosjektstøtten, men også de som går til programmer og enkeltprosjekter. Vi skal, som representanten vet, ha en gjennomgang av Forskningsrådet. Vi skal ha en evaluering av Forskningsrådet. Det er klart at i den evalueringen kommer vi til å gå gjennom balansen i det som jeg mener kanskje er et litt kunstig skille mellom såkalt fri prosjektstøtte og andre muligheter for forskerne, men det blir en del av gjennomgangen. Jeg tror at jeg kanskje kan få med meg representanten til å tenke at det faktisk er mulig å inspirere og stimulere til grunnleggende forskning, selv om det under overskrifter som globale utfordringer og helse kan virke som om det er bestemt et fagområde, men at det likevel gis rom for den frie og den grunnleggende forskningen innenfor det.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Jeg vil ta avstand fra at det er «Regjeringens ønske» som ligger til grunn for de store programmene. Det er Stortingets ønske. Det er stortingsmeldingene om forskning som både tidligere regjeringer og denne regjeringen har fremmet. Disse bygger på hverandre, og man er svært enige om de store behovene for kunnskap. Når det er sagt, vil vi selvfølgelig gå gjennom balansen mellom den såkalt frie prosjektstøtten og de andre mulige virkemidlene for forskning som gjelder Forskningsrådet. Jeg vil bare nevne at vi har Sentre for fremragende forskning. Vi har forskningssentre for miljøvennlig energi. Vi har yngre, fremragende forskere. Vi har en rekke muligheter for virkemidler til forskning som går på det grunnleggende nivået, men som også er mer anvendt forskning. Her er det muligheter, mener jeg, som ikke er utnyttet. Man bare hefter seg ved at det er så mange som får avslag på søknad om akkurat det ene virkemidlet som heter fri prosjektstøtte, fra Forskningsrådet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Jeg vil minne både representanten og andre som lytter, om at utregningene av årsverk er gjort av en avis i forbindelse med en artikkel og ikke av departementet. Hvor mange årsverk som brukes til å skrive søknader, er vel fremdeles et spørsmål vi ikke har en helt fullstendig dokumentasjon på. Men det er en viktig opplysning og en viktig debatt. Min tanke om dette, når man spør hva jeg kan gjøre, er å vise til hva institusjonens ledelse kan bidra med, slik at det ikke blir så mye bortkastet søknadstid. Noe av det er jo god investering, for man lærer også av en slik prosess. Det tror jeg alle vet. Men det virker mye, og det virker som om det her er et behov for at ledelsen sammen med de enkelte forskerne blir mer konsolidert og tenker mer strategisk internt i diskusjonene. Så jeg tror her er mye viktig arbeid å gjøre, også for institusjonene internt.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Jeg skal ikke gå videre på brød og kaker og dronninger, men jeg tror faktisk representanten Trine Skei Grande nå svartmaler den virkelighetsbeskrivelsen som vi faktisk langt på vei har blitt enige om, gjennom den rapporten fra handlingsromgruppen som statsråden nettopp har fått overlevert. Der er det slik at man innser at det har kommet mer penger. Så ser man at det er noen utfordringer når det gjelder hvordan pengene brukes. Noen av løsningene kan ligge på statsrådens bord, noen kan ligge på universitetenes og høyskolenes bord. Det er altså ikke slik at mer penger løser alle disse problemene. Det er viktig, som jeg også har pekt på i forbindelse med handlingsromarbeidet, at skal man få økt handlingsrom, må man også ta inn over seg at her er det en viktig jobb å gjøre for institusjonene selv, både når det gjelder tenkning omkring søknader, omkring forskningsarbeid og omkring kombinasjonen av forskning og undervisning. Alt dette er selvfølgelig noe jeg er opptatt av skal fungere på best mulig måte. Det er ikke slik at jeg snur ryggen til og ikke vil innse de problemene, men jeg mener at institusjonene selv har et særdeles viktig ansvar.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Jeg er ikke redd for at vi får et problem i forhold til forskningens troverdighet, så lenge man har gode systemer for gjennomgang, for kvalitetssikring, og har metodisk verktøy som gjør at den enkelte forsker også blir satt søkelys på. Jeg synes at den debatten vi har hatt i fjernsynet, virkelig har satt søkelyset på nødvendigheten av at man er åpen for at det er flere innfallsvinkler til et område, noe som jeg tror kan være en viktig del av tenkningen omkring forskning framover. Man skal være trygg i eget fag – og her er kjønnsforskning et godt eksempel, hvor man har ønsket programmer som handler om likestilling, som handler om makt, som handler om forholdet mellom kjønnene i ulike samfunnsmessige betydninger. Vi ble gjennom programmet i fjernsynet minnet om at her er det viktige biologiske forskjeller, som også er en del av denne helheten. Jeg tror sånn sett at programmet har hatt en god virkning på både troverdigheten generelt i forskning, og vært en påminning til forskerne om hvor viktig det er å tenke også på tvers av de forskjellige fagområdene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Jeg er trygg på at de systemene vi har for kritisk gjennomgang av både forskeres innsats og forskningen, er gode. Vi skal, som jeg nevnte tidligere i dag, ha en evaluering av Forskningsrådet, hvor selvfølgelig alle sider av Forskningsrådets etablering av programmer, oppfølging av programmer, tenkning, tverrfaglighet i programmene og programmene imellom, vil være viktige elementer i dette – også måten man evaluerer forskning på. Men jeg er ikke enig med spørsmålsstilleren i at den samfunnsfaglige vinklingen er negativ og noe man skal gripe inn i og få mindre av fordi man i et program har fått visse inntrykk av mangel på tverrfaglighet i dette. Tvert imot, jeg vil i motsetning til Fremskrittspartiet ikke blande meg inn i forskningen. Jeg vil ikke styre forskningen på den måten. Jeg vil legge til rette for at vi har en god metodikk, gode systemer for kvalitetssikring. Jeg er trygg på at både Stortinget og Regjeringen i framtiden vil legge til rette for gode forskningsprogrammer for at både det samfunnsvitenskapelige, det biologiske og det teknologiske aspektet kan komme fram.
Svein Harberg (Høyre), 2010-04-28:
Det er en åpenbar mismatch mellom forskningsmiljøenes ønske om forskningsmidler og de pengene som Regjeringen legger ut, ikke minst i de store programmene. Mest rammet er universitet og høyskoler som i fjor leverte nesten 1 400 søknader om frie forskningsmidler. Kun 20 pst. av disse ble innvilget. Jeg forstår at det skaper motløshet i forskningsmiljøene. Det gode, som kanskje statsråden er inne på når hun sier at det skal være trangt, er at det borger for kvalitet på de søknadene som kommer gjennom. Søk annerledes, søk strategisk, søk på våre programmer, sier statsråden. Det er jo styring. Det betyr at kreative søknader får midler. Det kan umulig sikre kvaliteten. Er statsråden da bekymret for kvaliteten på de søknader som går til programmene, og vil hun vurdere endring i styring av midlene på bakgrunn av det?
Svein Harberg (Høyre), 2010-04-28:
Spørsmålet, som er flyttet over til nærings- og handelsministeren, er: «Mange kommuner har stor nytte av gamle skuter som en del av tilbudet til elever med utfordringer i skolehverdagen. Skutene er ofte drevet av en venneforening, og mesteparten av arbeidet foregår på dugnad. For å kunne ta passasjerer må skutene i tillegg til årlig besøk av skipskontrollen betale et stort gebyr for fornyelse av sertifikatet. Etter justering i 2007 ble gebyret doblet og er blitt en stor økonomisk belastning. Dette truer elevtilbudet. Vil statsråden gripe inn for å endre gebyret for skuter i slik bruk?»
Svein Harberg (Høyre), 2010-04-28:
Opprinnelig var dette spørsmålet stilt til kunnskapsministeren, og det var fordi jeg var opptatt av det tilbudet som mange kommuner benytter seg av, der de har slike skuter. Helt konkret vet jeg at i min hjemkommune, Grimstad, på Sørlandet har vi en slik skute, som kommunen har hatt stor nytte av. Utfordringen er at den verken er verneverdig – i hvert fall ikke ennå, men den kan bli det hvis noen tar vare på den i framtiden – eller klassifisert som skoleskip, men den tar passasjerer og må ha et passasjersertifikat. Sjøfartsdirektoratet bekrefter at de minste skutene fikk en betydelig økning, og denne skuten fikk 115 pst. økning i gebyret i 2007. Det truer driften, som i stor grad er en samfunnsdugnad som kommunen er med på. Det må være åpenbart at dette er en uheldig bivirkning og ikke etter intensjonen, for slike skuter vil vi vel skal være i gang.
Svein Harberg (Høyre), 2010-04-28:
Jeg vet at statsråden har engasjert seg på mange felt – og det er bra – og kjenner dette feltet. Grunnen til at jeg tar opp spørsmålet, er at noen åpenbart ramler mellom mange stoler. Det truer driften, og det er vi ikke interessert i. For den skuten som jeg nevnte fra Grimstad, var det en økning til 30 000 kr i året for å fornye passasjersertifikatet. I tillegg skal en ha årlig skipskontroll, og det betaler en for, både for kontrollen og for det som må gjøres. Det er ikke så forferdelig mye penger, men det betyr mye for disse skutene, og det fører til litt motløshet å oppleve dette. Det jeg til slutt har lyst til å utfordre statsråden på, er om han er villig til å se på dette, om det er noen som kommer urimelig ut, at lovverket ikke virker etter intensjonen, og at en kanskje kunne endre litt på reglene for hvem som unntas fra full avgift i denne sammenhengen. For dette er en annen bruk, det er innenrikstrafikk, og skipene blir brukt i en samfunnsnyttig tjeneste.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Man etablerte jo engang Norges forskningsråd for å skape en nasjonal arena, altså en strategisk arena, for å identifisere den beste forskningen. Vi vet at fri grunnforskning er viktig for kunnskapssamfunnet vårt. Vi vet også at det i stor grad bare er universitetene som kan levere denne forskningen, denne tjenesten, til kunnskapssamfunnet. Jeg tenker da at det virker som om Norges forskningsråd i stor grad fratas sin mulighet til nettopp å drive med strategisk tilnærming når 93 pst. av midlene deres er bundet opp i programmer, og bare 7 pst. er det man kaller frie prosjektmidler. Så framsettes det påstander om at muligheten for støtte til forskningen øker når innretningen mot Regjeringens ønske er til stede. Men spørsmålet er: Er det ikke slik at man bidrar til å svekke Norges forskningsråds rolle og strategiske tilnærming med så lite som 7 pst. frie midler?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
«Programserien «Hjernevask» på NRK har satt fokus på kjønnsforskning. Til tross for seriens populærvitenskapelige art har serien svekket tilliten til deler av norsk samfunnsforskning. Forskningsrådet evaluerer fra tid til annen disipliner og fagfelt. Ser statsråden det formålstjenlig å be om en evaluering av norsk kjønnsforskning for å kartlegge hvorvidt forskningen er politisert, lite internasjonalt relevant og dårlig på formidling, slik det har blitt fremstilt, og hva som eventuelt må gjøres for å korrigere dette?»
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Jeg har flere ganger hørt statsråden be om hjelp fra universiteter, forskningsmiljøer og opposisjonen til å skape press for å få mer midler til hennes felt. Det er jo skattebetalernes penger dette er snakk om. Jeg er litt tvilende med hensyn til om statsråden mener at skattebetalerne ikke stiller spørsmål ved hva midlene går til. Når det gjelder det at tv er et sterkt medium, er det sånn at formidling er et mål for universiteter og høyskoler i Norge. Formidling i seg selv er et mål, og vi vet også at internasjonalisering av forskningen er et mål for statsråden. Jeg har lyst til å spørre statsråden én gang til om hun tror at hennes jobb for å få mer penger til forskning og utvikling ikke har blitt svekket av det vi har sett på programmet Hjernevask.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Jeg er fortsatt ikke enig med statsråden, og jeg synes fortsatt heller ikke vi får noe klart svar. Statsråden snakker, både nå og tidligere i dag, om konkurranse i forhold til forskningsmidler. Hun er veldig opptatt av tverrfaglighet. Det synes jeg er veldig bra. Problemet er at forskningsfronten internasjonalt handler om hvor grensen går mellom biologi og samfunn, mens det i Norge er veldig mye samfunn og veldig lite biologi, noe som har gjort at norsk kjønnsforskning, bl.a. av de forskerne som har vært omtalt i Hjernevask, i liten grad publiseres internasjonalt. Nettopp internasjonal publisering er noe statsråden normalt er opptatt av når det gjelder fordeling av forskningsmidler. Derfor synes jeg nok en gang det er overraskende at statsråden ikke er villig til å blande seg inn. Hvis det er sånn at statsråden har rett, så burde en evaluering være en fordel også for denne forskningen.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2010-04-28:
Det er jo balansen som er utfordringen her, for det er et paradoks at det er et så stort gap mellom det som det politisk pekes på – det er helt riktig at Stortinget har vært med og pekt på det – og det som forskerne faktisk søker om. Det er en utfordring. Men det er også en annen problemstilling som, når en begynner å se på tallene, bekymrer meg. De fire største universitetene bruker nesten 100 årsverk på å skrive søknader som ikke blir innvilget. Det er den andre siden av tidsbruken, hva som faktisk går med til forskning, og ikke forskning. For meg begynner det nesten å ligne en liten parodi når vi bruker 100 årsverk på å skrive søknader som ikke blir innvilget. Vi vet også at forskerne er presset på tid, at de både skal forske, undervise og også formidle sitt forskningsprosjekt ut i samfunnet. Det er kanskje det siste som blir mest skadelidende. Hva kan statsråden gjøre for å få en bedre utnyttelse, slik at ikke så mange årsverk går tapt?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-04-28:
Mitt spørsmål går til kunnskapsministeren: «Troms fylkeskommune har etablert et prøveprosjekt med norsk-russisk videregående skole i Murmansk. Skolen er inne i sitt andre driftsår, og de norske elevene får nå støtte gjennom Lånekassen. Skoletilbudet må sees i lys av nordområdesatsingen og er et økonomisk løft for Troms fylkeskommune. Skolen har fått driftsstøtte fra departementet i to år, og fylkeskommunen har nylig sendt søknad for de siste to årene i prøveprosjektet. Vil statsråden bidra til at skolen fortsatt får driftsstøtte ut prosjektperioden?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-04-28:
Jeg vil takke statsråden for svaret, som var veldig positivt. Gårsdagen var jo en stor dag for Russland og ikke minst også for Norge. Gjennombruddet åpner for store muligheter. Samtidig ble det i går undertegnet samarbeidsavtaler som gjelder høyere utdanning. Vi snakker om energi- og miljøfag, marine fag, samfunnsfag og språk. Denne skolen i Murmansk er kanskje særlig viktig for å knytte kontakter hos rekruttene, de som skal studere videre og nyte godt av samarbeidet innenfor høyere utdanning. Det jeg ønsker å spørre statsråden om, er om man fra statlig side kan tenke seg samarbeidsavtaler også på videregående skole-nivå, som går videre, og som også kan sikre drift på mer ordinær basis utover den prøveperioden som Troms fylkeskommune nå har initiert.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-04-28:
Språk er ofte en barriere for å få til den studentutvekslingen vi ønsker, og til nå har det vel vist seg at russerne har vært mer ivrige etter å lære seg norsk enn det vi kanskje har vært for at russisk skulle bli et fag som setter seg og har en viss utbredelse i norsk videregående skole. I lys av det prosjektet som nå går i regi av Troms fylkeskommune, tenker statsråden seg at man skal ta initiativ for å løfte russisk som fag? Det vil kreve lærerkompetanse, og det er klart at det vil kreve noen økonomiske ressurser for å få etablert språket. Jeg tenker spesielt på Finnmark, hvor vi nå ser for oss at det som skjedde i går – den dynamikken som er der, og samarbeidet med Russland – vil kunne profittere dersom flere norske ungdommer kunne få tilbud som dette, og at man eventuelt i norsk skole gjorde en innsats for russiskfaget.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
La meg starte med å si at Murmansk-skolen er et positivt og spennende tiltak, både for elevene som deltar i forsøksordningen, og i lys av Regjeringens nordområdesatsing. Som representanten viser til, har Troms fylkeskommune tillatelse til forsøk etter opplæringsloven § 1-4 for å prøve ut en ordning med en norsk-russisk videregående skole i Murmansk. Samtidig har elevene ved skolen fra og med skoleåret 2009–2010 rett til utdanningsstøtte fra Lånekassen. Denne retten gjelder til og med skoleåret 2011–2012. Begrensningen følger av varigheten for forsøket etter opplæringsloven. I innstillingen fra kirke-, utdannings- og forskningskomiteen til budsjettet for 2010 ble Regjeringen bedt om å vurdere å videreføre støtten til Murmansk-skolen i 2010. Kunnskapsdepartementet mottok forrige uke søknad fra Troms fylkeskommune om driftsstøtte for de to kommende skoleårene. Jeg er glad for å kunne varsle at det vil bli gitt driftsstøtte til skolen også for kommende skoleår. Støtten vil bli gitt på samme nivå som for inneværende skoleår, i tråd med det som er fylkeskommunens søknad. Brev om positivt vedtak i saken ble sendt Troms fylkeskommune tidligere denne uken. Når det gjelder driftsstøtte for forsøkets siste år, dvs. skoleåret 2011–2012, tar jeg sikte på at driftsstøtten videreføres også for dette skoleåret. Som kjent kan ikke departementet binde opp midler over framtidige budsjetter. Jeg vil derfor komme tilbake til endelig beslutning i forbindelse med disponering av budsjettet for 2011.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Det ligger veldig mange muligheter her. Hele nordområdesatsingen og samarbeidet med Russland fikk jo et ekstra løft i går. Avtalen om delelinje i Barentshavet er på plass. Vi har forskningsavtalen som også ble undertegnet, og mange muligheter for mer samkvem og mer utveksling av folk over grensen, som også har vært et tema i forbindelse med besøket de siste par dagene. Dette er jo noe som vi kan se på litt videre, hvordan vi kan klare å utvikle den kontakten og det samarbeidet videre med utgangspunkt i at videregående opplæring kan ha en verdi i seg selv, men at det også kan være et startpunkt for noe mer. Så det vil jeg gjerne komme tilbake til og lufte hvordan vi kan gå videre med visjonene om å få til et ytterligere samarbeid mellom Norge og Russland.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Her ligger det jo egentlig ubegrensede muligheter til å tenke nytt og annerledes når det gjelder hvordan en kan bidra til å øke interessen for et samarbeid mellom Norge og Russland. Det er klart at Finnmark, og for så vidt Troms, har et bedre utgangspunkt enn de fleste andre fylker. Nå skal vi ha en melding om ungdomsskolen. For mange elever i Finnmark og Troms kan kanskje interessen for utviklingen i Russland være en del av det vi tenker på når vi ser for oss hvordan vi skal gjøre ungdomsskolen mer relevant og mer motiverende. Så la oss ta med oss det i de sakene vi nå diskuterer på utdanningsområdet, for jeg er helt sikker på at veldig mange elever vil kunne utvikle interessen for videre samarbeid med Russland og nysgjerrighet for det russiske samfunnet hvis vi la litt mer til rette for det, særlig der man har lett kontakt med russere og Russland.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Det er riktig at Utenriksdepartementet avslo den første generelle søknaden om støtte fra Narvik kommune. Markeringen hadde allerede fått tilslag om et betydelig beløp fra Forsvarsdepartementet, som har ansvar for slike markeringer, og søknaden vi opprinnelig mottok i Utenriksdepartementet, var etter departementets vurdering mangelfull. I begynnelsen av forrige uke fikk jeg en henvendelse fra stortingsrepresentant Anna Ljunggren om at 70-årsmarkeringen av slaget om Narvik sto i fare etter avslag på søknaden fra Utenriksdepartementet, og vi ble anmodet om å gå en runde til med Narvik kommune. Det gjorde vi. UD tok kontakt med kommunen og arrangørene og har hatt en god dialog med dem. Narvik står i dag, som representanten understreker, som et sterkt symbol på at frie og demokratiske land gjennom felles innsats kan nedkjempe totalitære og undertrykkende regimer. Arven fra den allierte seieren ved Narvik for 70 år siden har slik sett en stor symbolkraft også i dag. Utenriksdepartementet legger vekt på å bidra til å skape et tillitsfullt samarbeid med interesserte land i disse nordlige områdene gjennom bilateralt samarbeid og gjennom internasjonale organisasjoner som Barentsrådet, Arktisk råd, Den nordlige dimensjon og andre fora. Under Regjeringens nordområdestrategi legges det stor vekt på å involvere og engasjere miljøer, ikke minst i Nord-Norge, i en fremtidsrettet satsing gjennom både politisk og økonomisk støtte til interessante initiativ. I dette arbeidet har både Narvik og Nordland fylke viktige roller å spille, og 70-årsjubileet kan inspirere til ytterligere innsats i fredens og det internasjonale samarbeidets tjeneste. Samtidig utgjør markeringene i Narvik en viktig påminnelse om den historiske betydning vår nordlige landsdel har, og hvor viktig hendelser knyttet til denne landsdelen er og har vært for utformingen av vår nasjonale historiske arv. I lys av dette har det i kjølvannet av Narvik kommunes søknad til Utenriksdepartementet vært en ny dialog med kommunen for bedre å kunne konkretisere på hvilken måte det faglig og finansielt var mulig for departementet å støtte dette prosjektet. Departementet har på denne bakgrunn, og på grunn av dialogen, besluttet å støtte prosjektet med 200 000 kr, slik man opprinnelig ble anmodet om. Disse kostnadene vil dekke utgiftene knyttet til kommunens publisering av historisk materiale på engelsk og deler av den kunstneriske rammen rundt arrangementet, og vil dermed direkte bidra til å styrke Nord-Norges profil internasjonalt. Avslutningsvis vil jeg berømme alle dem som setter fokus på denne begivenheten i Norges historie – som representanten Trældal. I arbeidet med å formidle vår historie og vår kulturarv til nye generasjoner samt hedre dem som hedres bør, er dette engasjementet svært viktig.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
La meg først si at jeg hadde anledning sammen med Polens utenriksminister i Oslo den 9. april – en symbolsk dato – til å markere det bidraget polske soldater ga i Narvik, hvor rundt 100 mistet livet. Norge vil være godt representert under denne minnemarkeringen og, så vidt jeg vet, også med politisk representasjon. Men vi skal ta med anmodningen og se nøyere på reiseprogrammer osv. Det er viktig at dette arrangementet blir verdig og respektfullt og illustrerer de poengene som representanten og jeg er enig i.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Det var vel en anmodning både til presidenten og til utenriksministeren. Jeg kan bare svare for utenriksministeren at jeg skal se igjen på hvordan Regjeringen har planlagt sitt nærvær ved markeringen. Så er jeg for øvrig enig i at en slik markering, og ved denne anledning, som det jo blir færre av etter hvert som en generasjon forlater oss, bør skje på en verdig og god måte.
Tor Sigbjørn Utsogn (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
«Under brannen i Froland i 2008 ble det avslørt store svakheter ved Sivilforsvarets materiell som brøt sammen under brannslokkingen. Som følge av brannen ble det ifølge opplysninger fra Sivilforsvaret tatt ut omkring 8 000 brannslanger og 442 brannpumper fra beredskapen. Kun 1 000 av brannslangene og 10 av brannpumpene skal være erstattet med nye. Dersom dette medfører riktighet, er dette en dramatisk svekkelse av norsk brannvernberedskap. Kan statsråden bekrefte eller avkrefte disse opplysningene?»
Tor Sigbjørn Utsogn (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Jeg vil selvfølgelig også benytte anledningen til å gratulere justisministeren med en gledelig hendelse. Så vil jeg også si at når gammelt utstyr kasseres, trekkes ut, var situasjonen før 2008 selvfølgelig den at man skulle basere seg på også det utstyret. Når det nå er tatt bort, vil jo jeg da påstå at brannberedskapen faktisk er svekket. De pumper som er tatt ut, tilsvarer 60 pst. av alle tilgjengelige brannpumper i Sivilforsvaret. Et konkret spørsmål til justisministeren er jo da: Selv om dette utstyret skulle kasseres, men allikevel ikke er erstattet, er brannvernberedskapen i Sivilforsvaret da bedre eller dårligere etter brannen i Froland i 2008?
Tor Sigbjørn Utsogn (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Det er veldig hyggelig og gledelig at justisministeren bekrefter tallene og på en måte legger seg flat for dem. Så har vi kanskje en uenighet om det er en svekking av brannvernberedskapen. Men når det gjelder innsatsbekledningen, som ble trukket fram her, har Stortinget vedtatt at innsatsstyrkene skal gå inn under arbeidsmiljøloven, og uniformer skal være HMS-klarerte. Det er fortsatt bare ytterbekledningen som fornyes og ikke innerbekledningen. Når det gjelder pumper konkret, har Regjeringen for 2009 og 2010 bevilget kun 5 mill. kr i året. Høyre og Fremskrittspartiet har gått inn med full inndekning til det ekspertene mener er nødvendig. Når vil finansieringen komme på plass, slik at justisministerens lovnader her og nå om å få pumper og annet utstyr på plass kan oppfylles? Kan vi få et årstall?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Takk, president! Jeg er opptatt av at vi skal ha en god og forsvarlig beredskap mot skogbrann, og som har et bakteppe som er videre enn bare brannslanger og pumper. Brannen i Froland ga oss anledning til å sette i gang det arbeidet, bl.a. gjennom nåværende finansminister Sigbjørn Johnsens innsats i utvalget som evaluerte dette. Det var på flere områder det var behov for å ta tak for å styrke skogbrannberedskapen. Stortinget har også behandlet St.meld. nr. 35 for 2008–2009 om brannsikkerhet i mars i år, og jeg viser til innstillingen. De tall som representanten beskriver vedrørende slanger og pumper, er, så vidt jeg har brakt på det rene, korrekte. Etter Froland-brannen ble det tatt ut ca. 8 000 brannslanger og 442 brannpumper fra beredskapen. Noe av materiellet som ble tatt ut, var en direkte følge av brannen, men mye av det skulle kasseres uansett. Jeg har fått opplyst at «mye av det utstyret som representanten omtaler var således gamle linslanger og en del luftavkjølte pumper fra 50 – 60 tallet». Det er egentlig ganske illustrerende for mye av Sivilforsvarets utfordringer når det gjelder utstyr. Dette utstyret var beregnet for Sivilforsvarets gamle krigsinnsatsstyrke. Det er også riktig at ti av disse pumpene og 1 000 brannslanger er erstattet. Jeg er likevel ikke enig i at man på dette grunnlag kan konkludere med at brannberedskapen er dramatisk svekket. Med Stortingets tilslutning under behandlingen av St.meld. nr. 22 for 2007–2008, jf. Innst. S. nr. 85 for 2008–2009, er Sivilforsvarets styrke under omstilling, og antall mannskaper er redusert. I dag består styrken av 8 000 operative mannskap. Ressursene konsentreres om fredstidsoppgaver knyttet til redningsoppgaver og annen katastrofeinnsats. Som følge av denne omstillingen i Sivilforsvaret er det behov for utskifting av mye gammelt utstyr, bl.a. er det behov for mer brannmateriell, brannpumper og brannslanger. Sivilforsvaret har gitt klare tilbakemeldinger om at første prioritet er utskifting av den gamle innsatsbekledningen. Dette arbeidet har vi igangsatt, og i løpet av våren får om lag 1/5> av den operative styrken ny uniformsbekledning. Drøyt halvparten av den operative styrken har nå fått nye støvler og hjelmer. Videre anskaffelse av dette utstyret må derfor ha høy prioritet. Etter en samlet vurdering mener jeg derfor at det ikke er grunnlag for å si at brannberedskapen i Norge – og særlig med henblikk på skogbrann – er dramatisk forverret som følge av kassering av det gamle utstyret, som representanten viser til. Jeg vil da særlig påpeke den innsatsen som gjøres hver eneste sommer – særlig ut fra de erfaringene vi hadde knyttet til Froland-brannen – med ekstra helikopterressurser, og også den kompetansetilførsel man i realiteten har fått, særlig i det lokale brannvesen, som er blitt organisert særlig opp mot kontakt med de store brannetatene i bl.a. Hedmark, som bidrar godt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg er faktisk mest opptatt av nå at man skal styrke brannberedskapen. Det gjelder også i forhold til brannslanger og brannpumper. Det er altså slik at det er behov for mer brannmateriell, men det er også behov for annet utstyr i Sivilforsvaret, innsatsbekledning særlig, og det er av særdeles stor betydning at vi fortsetter den innsatsen vi nå gjør, opp mot luftberedskap når det gjelder skogbrann. Sivilforsvaret har i dag, har jeg fått opplyst, 275 brannpumper og trenger ca. 150–200 i tillegg. Det må vi jobbe for. Tilsvarende har jeg fått opplyst at Sivilforsvaret har om lag 20 000 brannslanger, og av disse er ca. 10 000 av en slik alder at de nå står for tur for utskifting. Det betyr at vi har utfordringer når det gjelder materiellet til Sivilforsvaret, og det er derfor jeg mener det skal gis høyest prioritet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg er veldig glad for at vi i veldig stor grad er enige om utfordringene. Man har nå hatt store omstruktureringer i Sivilforsvaret. Nå ligger utfordringene på materiellsiden. Vi eg er så langt også enige om antallet brannslanger og pumper. Spørsmålet har nær tilknytning til budsjettene i årene som kommer, og det er altså sånn at statsbudsjettet legges fram i oktober. Da vil man kunne få svar på om man har mer midler til Sivilforsvaret. Men det vil også være avhengig av i hvilken grad vi innenfor Sivilforsvarets egne rammer klarer å prioritere til utstyr. Så det er de framtidige budsjettframlegg som må vise hva slags takt det blir på dette arbeidet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg har fra denne talerstol tidligere gitt uttrykk for at når det gjelder innsatsen fra Hedmark politidistrikt i etterforskningen av denne kirkebrannen, men også av andre kompliserte saker, er det gjort en stor jobb. Etterforskning og påtale er ikke direkte underlagt justisministerens ansvarsområde, så det er begrenset hva vi som politiske myndigheter kan gjøre når det gjelder etterforskning i konkrete saker, og det er ikke bestandig at etterforskningsresultatene henger sammen med tilgangen til ressurser. Jeg vil derfor bare understreke at påtalemyndigheten som kjent er uavhengig av politiske myndigheter i enkeltsaker, og at behandlingen av konkrete straffesaker hører inn under den uavhengige påtalemyndighet, hvilket ikke gir foranledning til inngripen eller tiltak fra min side. Generelt vil jeg imidlertid gi uttrykk for at denne saken er svært trist. Et helt lokalsamfunn har mistet et midtpunkt og et veldig viktig forsamlingssted: en kirke. En kirkebrann berører mange i lokalsamfunnet, og det er grunn til å gi stor honnør til alle de i Våler, enten det er politiet eller andre, som har stilt opp for kirken sin. Justisdepartementet har forelagt spørsmålet stortingsrepresentanten har stilt, for riksadvokaten, som har innhentet en redegjørelse fra Hedmark politidistrikt. Riksadvokaten har i brev av 23. april 2010 bl.a. gitt følgende opplysninger: «Det er ingen tvil om at det så langt er gjennomført omfattende etterforskning, herunder bl.a. 125 vitneavhør og bred analyse av trafikkdata i området.» – Trafikkdata kan være viktige. – «Enkelte planlagte etterforskningsaktiviteter gjenstår fortsatt. Dessverre er det ikke fremkommet opplysninger som gir skjellig grunn til mistanke mot enkeltperson(er) (er) Det er riksadvokatens ord. Jeg legger til grunn at riksadvokatens intensjoner når det gjelder kirkebranner, blir fulgt opp.