Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2005-12-19:
Vi behandler i dag en stor sak for kysten generelt og for fiskerisamfunnene på Ytre Senja spesielt. Forliset til «Utvik Senior» i 1978 skapte ikke bare sorg og savn hos de etterlatte, det skapte et traume for de involverte fiskerisamfunnene som har vart i flere år. Da den første undersøkelseskommisjonen avgav sin rapport i januar 1979, var hovedkonklusjonen at feilnavigering og grunnstøting sannsynligvis var årsaken til «Utvik Senior»s forlis, til tross for at man ikke fant noen fysiske tegn på en sånn hendelse. Folk på yttersiden av Senja skjønte umiddelbart at noe voldsomt hadde skjedd. Båten hadde rett og slett forsvunnet på åpent hav. Vissheten om at sannheten ikke hadde kommet for en dag, samtidig som kommisjonen pekte på dårlig sjømannskap som årsak til forliset, ble en tung byrde å bære for de etterlatte. Til tross for at deler av båten ble lokalisert på 30 meters dyp allerede i 1979, med påfølgende anmodning om gjenopptakelse av saken, ble ikke dette gjort før båtens hovedmotor ble funnet i 2002. Da hadde de etterlatte og deres medhjelpere i flere år jobbet med saken og tatt store kostnader med å lokalisere forlisstedet. Den andre kommisjonen, oppnevnt i mai 2002, konkluderte i sin rapport med at kollisjon var den mest sannsynlige årsaken til forliset. Regjeringen Bondeviks hovedkonklusjon i St.meld. nr. 33 for 2004–2005 var at man ikke kan se at det er begått grove feil i «Utvik Senior»-saken, og at staten derfor ikke kan ha ansvar for de etterlattes tap etter vanlige erstatningsregler. Man konkluderte med at de etterlatte kunne søke billighetserstatning. Stortinget var imidlertid av en annen oppfatning, og bad regjeringen sette ned en særskilt nemnd, med mandat å fastsette erstatningsbeløp for de etterlatte og samtidig definere hvem som skulle omfattes av ordningen. Da nemndas innstilling til departementet ble lagt fram i høst, var erstatningsbeløpet satt til 5,2 mill. kr, og det er det beløpet som ligger til grunn for flertallets innstilling i dag, et beløp som mange kan mene er for lavt. «Utvik Senior»-saken er en komplisert og sammensatt sak, og det er viktig at den nå, etter nesten 30 år, får en avklaring. Den lange veien de etterlatte har måttet gå for å bli hørt, og for å få saken skikkelig belyst, bør også føre til at Justisdepartementet samler de erfaringene man har høstet for en gjennomgang av kommisjonsordningen, med tanke på både sammensetning og arbeidsmetode. Vi kommer til å ha økt ferdsel i havområdene i nord i årene som kommer. Da er det viktig å ha gode nok redskaper for å kunne avklare årsaksforholdene dersom vi får ulykker av denne karakter. Vi må også være åpen for å se på omstendighetene rundt «Utvik Senior»-forliset på nytt dersom nye og viktige momenter skulle tilsi at så skjer. «Utvik Senior»-forliset skjedde rett utenfor stuedøra til min barndomsheim. Det var min fars yrkesbrødre som var ombord da «Utvik Senior» gikk ned en vinternatt i 1978. Jeg kjente flere av dem som var med på båten, og jeg kjenner flere av dem som har levd med savn etter sine i mange år. Vi skal i dag bevilge erstatning til de etterlatte. Jeg er glad for at justiskomiteens flertall i sin merknad gir klare politiske føringer for positiv behandling av en søknad fra de etterlatte om å få dekket saksomkostningene, et spørsmål som for øvrig ikke ble behandlet i den nedsatte nemnda, men som utgjør et betydelig beløp. Det er også positivt at de etterlatte nå får tilbake de fiskekonsesjonene båten hadde. «Utvik Senior»-saken har gitt oss dyrekjøpt lærdom. Vi må vite å forvalte denne til det beste for folket som lever ved havet, i årene som kommer.