trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Representanten Skei Grande følger godt med, og hun vil ha merket seg at de ambisjonene vi har hatt om å få flere timer, har vi dempet noe fordi vi har vært opptatt av å sørge for at det er kvalitet i de timene vi har. Når det gjelder leksehjelp, som er det nye grepet som kommer fra høsten for 1. til 4. klasse, er det lagt opp til at det er assistenter som skal utføre leksehjelpen, men under pedagogisk ledelse. Det mener vi kan fungere for 1. til 4. trinn. Det er helt riktig at det er ett suksesskriterium i norsk skole som står over alt annet, og det er en god, tydelig lærer som er en naturlig autoritet i klassen, som har gode lederegenskaper, og som har god faglig kompetanse og god pedagogisk kompetanse. Det er jo et supermenneske jeg nå beskriver, men det finnes faktisk veldig mange av de supermenneskene. Å sørge for at vi har den lærerutdanningen og få på plass veiledning og etter- og videreutdanning, er nøkkelen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Jeg tror Gudmund Hernes ville vært ganske fornærmet hvis han hadde hørt denne karakteristikken. Men vi er veldig klare på og opptatt av at vi må være tydeligere om de mål man ønsker å oppnå i skolen. Vi jobber med vurdering og tilbakemelding, vi jobber med grunnleggende ferdigheter, vi jobber med tidlig innsats, og vi jobber for å redusere frafallet fra den videregående opplæringen. Men jeg må bare advare mot én ting, og det er å romantisere det som var situasjonen før Reform 94. Reform 94 ga alle elever rett til å begynne på videregående skole. Det er ikke noe alternativ for en 16-åring i dag ikke å prøve å ta videre utdanning, for plassen i arbeidslivet er veldig trang. Det var også sånn før Reform 94 at mange elever gikk på grunnkurs etter grunnkurs etter grunnkurs, og ikke kom seg gjennom. Så det var helt nødvendig å gjøre noe for å få til en god yrkesopplæring. Programmet Brennpunkt i går var jo ti år gammelt nytt. Heldigvis har man jobbet systematisk i disse årene for å sørge for at det er klarere og tydeligere mål for hva man skal oppnå i skolen. Vi jobber intenst med vurdering og hvordan man skal gi elevene tilbakemelding, for vi har veldig klare forskningsresultater som viser at det har vært for uklart for for mange: Hva gjør du f.eks. for å forbedre ferdighetene og kunnskapene dine i et fag? Mange lærere jobber systematisk med det, og vi jobber systematisk for å få ut veiledning for hvordan man jobber med det. Det jobbes også veldig systematisk for å få lese- og skriveopplæringen opp. Én av fem elever leser og skriver for dårlig, dvs. de fleste kan bokstavene, men det er noe med å skjønne sammenhengen og tekstene og få med seg det, som gjør at vi har en betydelig jobb å gjøre. Heldigvis jobbes det systematisk med det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Den praksisbrevordningen som vi har drevet forsøk med, og som det nå er åpent for alle fylkene å ta del i, har vist seg å være veldig vellykket. Praksisbrev er et tilbud til elever som går ut av ungdomsskolen med veldig dårlige grunnleggende ferdigheter i norsk og matematikk og mye fravær. Det er da mulighet for å være fire dager på en arbeidsplass, med en mentor eller en fadder, og én dag på skolen. Det som er de veldig positive resultatene, er at fraværet gikk ned, interessen for å stille opp og fullføre gikk betydelig opp, og etter gjennomførte to år var det to tredjedeler av disse elevene som ønsket å gå videre og ta fagbrev. Så dette er et veldig vellykket forsøk. Det utvides nå, sånn at alle fylkene kan være med, og vi må sørge for at det også blir reelt sett et tilbud i alle fylkene.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Å gjeninnføre dumping er en veldig dårlig idé. Det har vi internasjonale forskningsresultater som viser, og det er ingen grunn til at vi skal gjenta gamle feil eller innføre feil som andre land gjør. Det som er veldig viktig, er at elevenes grunnleggende ferdigheter styrkes. Brennpunkt i går var 10–20 år gammelt nytt. Det er ingen partier, så vidt jeg vet, som tar til orde for at ikke alle elever skal ha rett til videregående opplæring. Det er heller ingen som tar til orde for at det ikke skal være obligatorisk grunnskole i Norge. Vi har ett felles problem, og det er: Når elever ikke har gode nok grunnleggende ferdigheter og kunnskaper til å kunne gjennomføre videregående opplæring, må vi få disse fakta på bordet fort. Derfor har vi nå kartleggingsprøver fra 1. videregående, for nettopp å finne ut hvilke elever som trenger ekstra innsats. Da må man straks kaste seg over dem for å sørge for at de får lese- og regnekunnskaper, sånn at de har mulighet til å gjennomføre videregående skole. Så starter selvsagt ikke kampen mot frafall i videregående skole, den starter mye før.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Det har aldri vært så stort «trøkk» i arbeidet mot frafall som det er nå. Og heldigvis er ikke bare kunnskapsministre opptatt av dette, det har også nådd toppen på den nasjonale dagsordenen. Det er jeg veldig glad for. Det har aldri vært et så systematisk arbeid for å sørge for at man utstyrer elevene med mer kunnskap i bunnen for å få til en mer praktisk innrettet yrkesopplæring, og det har aldri vært en slik plan for et systematisk samarbeid mellom fylkene og staten. Elisabeth Aspaker har jo tidligere vært fire år i Kunnskapsdepartementet, og frafallet har vært på dette nivået i 15 år. Jeg kan ikke skjønne annet enn at det er på ett område som Høyre og vi er uenige, og det er spørsmålet om læreplaner i fellesfag i videregående opplæring. Jeg har gått gjennom de læreplanene som er – vi justerer dem nå. Det er helt opplagt at de skal yrkesrettes. Jeg mener det ikke er noen grunn til at vi skal bruke tid på å lage nye lærerplaner. Vi kan komme i gang allerede i høst med mer praktisk tilnærmet teori i yrkesskolen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Jeg tror faktisk vi må klare begge deler. For hvis vi tar timer fra grunnskolen – slik som Kristelig Folkeparti foreslår i sine alternative budsjetter – er jeg redd for at det tas nettopp fra det som er den praktiske tilnærmingen til ulike fag. Så vi må sørge for at det er tid nok til å jobbe praktisk med teori. Jeg er veldig glad for det perspektivet Dagrun Eriksen har, for det er det brede perspektivet. Jeg tror vi i diskusjonen nå om hvordan vi får til en mer praktisk motiverende inngang til teori, ikke må tenke at det er et spesielt opplegg for noen få elever som sliter med å gjennomføre. Vi må tenke bredde, og vi må tenke alle elever. Jeg tror alle elever har behov for varierte læringsmetoder. Elever har litt forskjellig inngang når det gjelder hvilke læringsmetoder som fungerer best hos dem, men alle elever blir mer motivert av større variasjon. Så dette er en hovedoppgave for meg, både hvordan vi utvikler videregående opplæring, og også den meldingen om ungdomsskolen vi holder på å jobbe med.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Ja, det vil jeg. Vi er i gang med program for det som dreier seg om både etter- og videreutdanning. Når det gjelder mindre byråkrati, følger vi nå opp den tidsbruksundersøkelsen som er gjort, og Tidsbrukutvalget, som har lagt fram sin innstilling. Vi fremmer en egen stortingsmelding om den for å forplikte oss i fellesskap til å tenke tidsbruk i skolen. Og vi prioriterer det som er lærerens kompetanse. Så har jeg bare lyst til å si om Reform 94: Det er mye som kunne vært gjort annerledes i Reform 94. Den er evaluert, og det er alltid en kjempeomstilling for lærere og elever å gjennomgå en så stor reform som Reform 94 var. Men den diskusjonen at ikke alle elever skal ha rett til videregående opplæring, og at kanskje 20 pst. av elevene ikke skal delta i videregående opplæring, er ikke veien å gå. Det vil ikke være plass til dem i framtidens arbeidsmarked. Da har vi med åpne øyne parkert dem på utsiden. Vi må klare å få til dette, slik at det er et tilbud til alle elever.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Hordaland fylkeskommune er gjort kjent med gjeldende regler gjennom et svarbrev fra fylkesmannen i Hordaland på spørsmål fra fylkeskommunen om forståelsen av forskriften på dette punktet. Jeg har fått opplyst av Utdanningsdirektoratet at Hordaland fylkeskommune likevel arrangerte eksamen etter den gamle ordningen i januar 2010. Fylkeskommunen har i ettertid kommet til at det nye eksamenskravet må følges, og har derfor besluttet at kandidatene som avla eksamen etter gammel ordning i januar, må avlegge skriftlig eksamen på Vg3-nivå. Det er fylkeskommunen som har ansvaret for å gi et forsvarlig opplæringstilbud og gjennomføre eksamener i samsvar med gjeldende regelverk. Fylkeskommunen har blitt gjort kjent med det nasjonale regelverket på området, men har likevel ikke tilbudt elevene korrekt eksamen. Jeg forutsetter at fylkeskommunen gjør det som er nødvendig for å avhjelpe den uheldige situasjonen som de gjeldende kandidatene har kommet opp i. Og da vil jeg oppfordre fylkeskommunen til å gjøre følgende: I forskriften til opplæringsloven er det en generell hjemmel for å gi dispensasjon fra reglene om vurdering i særskilte tilfeller. Fylkeskommunen har derfor anledning til å søke direktoratet om dispensasjon fra det gjeldende eksamenskravet i forskriften. En eventuell dispensasjon kan innebære at de aktuelle praksiskandidatene kan få godkjent den eksamen de gjennomførte i januar. Relevante momenter i dispensasjonssaken kan være at det er gjort feil og at det er gitt mangelfull informasjon. Så min veldig klare oppfordring til Hordaland fylkeskommune er: Søk umiddelbart om å få en dispensasjon fra dette. Det er eksamenskandidater her som har kommet i en veldig fortvilet situasjon, og som helt opplagt har trodd at den eksamen de tok, var den som kunne gjelde.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Jeg er kjent med at flere utdanningsdirektører i flere fylker har tatt opp dette spørsmålet, fordi det dreier seg om hvordan man vurderer realkompetanse. Det er et litt annet spørsmål, fordi det som dreier seg om eksamen for dem som nå hadde tatt eksamen i januar i Hordaland, og som fikk den underkjent i ettertid, dreier seg om det regelverket som er i dag, og hvordan det er å forstå. Der ser jeg at også utdanningsdirektøren i Hordaland sier at regelverket er å forstå sånn at denne typen eksamen i dag ikke kan gjennomføres, men det finnes heldigvis dispensasjonsmuligheter. Men så ser jeg nå nøye på om regelverket på dette området er godt nok i forhold til det ønsket vi har om at voksne mennesker skal kunne få godkjent sin realkompetanse og få tatt fagbrev i godt voksen alder. Så det er en sak som jeg jobber med akkurat nå.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Det er jeg helt enig i. Det er veldig viktig at det er mulig for voksne med mye erfaring fra arbeidslivet å få anerkjent den realkompetansen de har, og å få mulighet til å ta fagbrev. Spørsmålet dreier seg om på hvilken måte man skal legge til rette for det. Det ser jeg nå nøye på.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Kulturskolen er en av de viktigste arenaene for å gi alle barn en likeverdig mulighet til kulturaktivitet og til å utvikle sine kunstneriske ferdigheter. Regjeringen bevilger øremerkede midler over Kunnskapsdepartementets budsjett til å styrke kulturskoletilbudet. Kulturløftet II er som kjent en fireårssatsing. Målet er at alle barn som ønsker det, skal få en kulturskoleplass i 2014. I budsjettet for 2010 er det bevilget 40 mill. kr fra Kulturløftet II som et øremerket statlig stimuleringstilskudd til kulturskoler/kulturaktiviteter i skolen. Midlene skal gå til forsøk med ulike modeller av kulturaktiviteter. En del av midlene skal benyttes til modellforsøk, der kommuner og organisasjoner skal kunne søke midler for å legge til rette for et mangfoldig kulturtilbud/kulturskoletilbud for elever på 1.–4. trinn. Direktoratet skal legge fram forslag til fordeling av midlene for Kunnskapsdepartementet innen 1. september 2010 og utbetale tilskudd i henhold til retningslinjene innen 1. oktober 2010. Kriteriene for tildeling av midlene er nå til vurdering i departementet. Vi ønsker gjennom Kulturløftet II å bidra til at langt flere barn og ungdom kan få tilgang på et godt fungerende kulturskoletilbud. Kulturskoleutvalget som ble nedsatt i år, vil se nærmere på aktivitetenes kvalitet, pris og tilgjengelighet. Utvalget vil også vurdere hvordan kulturskolens aktiviteter bedre kan samvirke med den eksisterende undervisningen i de praktisk-estetiske fagene og tilbudet fra Den kulturelle skolesekken. En hovedmålsetning for utvalgets arbeid er å synliggjøre ulike alternativer som sikrer et forsterket, mer kulturelt mangfoldig og likeverdig kulturskoletilbud for flere barn til en rimelig pris. Kulturskoleutvalget skal levere sin innstilling den 23. august i år.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Det spørsmålet har jeg svart på, både fordi dette er en del av Kulturløftet II, og fordi vi er i starten på en stortingsperiode som varer i fire år. Så statsministeren har sine ord i behold. Vi jobber nå for å finne ut hvordan vi kan koble dette tilbudet tettere til f.eks. skolefritidsordningen, slik at det kan være et tilbud som barna får rett etter skoledagen, noe som vil øke tilgjengeligheten for de fleste. Som kjent var det Bondevik II-regjeringen som avviklet de øremerkede tilskuddene til kulturskolen. På det tidspunktet hadde vi en makspris på 1 600 kr. Da føyk prisen kraftig til værs. De undersøkelsene vi har gjort senere, viser at det var da hoppet kom. Utover det har man stort sett holdt det prisnivået som ble innført fra 2004. Det betyr at noen tilbud, stort sett de som er én-til-én-undervisning, kan være veldig kostbare. Det som er veldig gledelig, er at det er flere barn som får plass i kulturskolen nå enn før. Likevel er det flere som stiller seg i køen – for jo flere som vet om det, jo flere ønsker en plass.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Kulturskolene får ikke lenger et øremerket tilskudd. Kulturskolene er en del av kommunenes rammeoverføringer. Det innførte regjeringen Bondevik II – jeg må nesten legge ansvaret der, selv om det er en stund siden – og det var da det store prishoppet på kulturskolen skjedde. Nå skal det sies at kommunene har prioritert kulturskolene etterpå, for undersøkelser viser at bevilgningene til kulturskolene har gått opp. Det er ingen ting i veien for at kommunene kan benytte private for å gi et kulturskoletilbud. Det som står i opplæringsloven § 13-6, er at alle kommuner alene eller i samarbeid med andre kommuner skal ha et musikk- og kulturskoletilbud til barn og unge, organisert i tilknytning til skoleverket og kulturlivet ellers. Så sant det er oppfylt, er det ingenting i veien for – hvis kommunen ønsker det – at private kan gi kulturskoletilbud.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Jeg er enig med representanten Hareide i at det er viktig at det offentlige bidrar til økt bruk av de mest miljøvennlige bilene. Loven om offentlige anskaffelser pålegger nettopp offentlige virksomheter å ta hensyn til hvilke miljøkonsekvenser innkjøpet har, og krever at innkjøperne så langt som mulig stiller konkrete miljøkrav. Regjeringens handlingsplan for miljø- og samfunnsansvar i offentlige anskaffelser legger rammene for statlig miljøpolitikk for innkjøp av prioriterte produktgrupper, herunder anskaffelse av transport og bil. Miljøpolitikken angir hvilke miljøutfordringer og konkrete krav som skal ivaretas. Det er i regi av Direktoratet for forvaltning og IKT utarbeidet veiledende miljøkriterier for innkjøp av bil med lav miljøbelastning. Formålet med bilkriteriene er å tilby et enkelt verktøy som tar hensyn til miljø, og som er godt egnet til bruk for offentlige oppdragsgivere i en konkret anskaffelse. Dette er kriterier som skal kunne anvendes av innkjøpere i hele landet ved kjøp av transporttjenester. Kriteriene premierer biler med lavt CO2-utslipp eller nullutslipp. Forutsetningen er at bilen skal kunne gå på drivstoff som er tilgjengelig på brukerstedet. Det er likevel opp til virksomheten som skal kjøpe eller lease biler, om de skal anskaffe en elbil. Her er det mange forhold som må tas hensyn til, bl.a. driftssikkerhet, kjørelengde, størrelse, ladetid og tilgang på ladepunkter. Jeg vil få understreke at dette er første generasjons kriterier for anskaffelse av bil. Kriteriene er dynamiske, og vil bli skjerpet etter hvert som det kommer mer miljø- og klimavennlige biler på markedet. Ifølge Norsk Elbilforening, Norstart, er det 66 elbiler i offentlig sektor. Det er imidlertid en viss usikkerhet rundt disse tallene, og vi har dessverre ikke nøyaktige tall på hvor mange av elbilene som eies og driftes av det offentlige. Noen kommuner ligger langt framme når det gjelder anskaffelse av elbiler, bl.a. har Trondheim kommune 26 elbiler i drift, og det er veldig positivt. Jeg har lyst til å legge til at 66 elbiler i offentlig virksomhet er jo ikke noe imponerende antall, og det er helt opplagt at mange deler av offentlig virksomhet kan gjøre seg nytte av en elbil som vil utføre de tjenestene de har behov for. Dette synes jeg er en sak man bør følge opp, og som absolutt burde være et tema i den lokale valgkampen også, fordi kommunene kan gjøre veldig mye mer på dette området. Og så er det faktisk også sånn at det er veldig lønnsomt å bruke elbil, fordi vi har gjort mye på avgiftssiden: Vi har avgiftsfritak, rett til å kjøre i kollektivfelt, ofte gratis og mer tilgjengelige parkeringsplasser – en del av tiltakspakken mot finanskrisen var å gi ekstrabevilgning til ladepunkter for elbiler gjennom Transnova. Så det er en vinn-vinn-vinn-situasjon. Etter hvert vil det jo også komme elbiler på markedet med større batterikapasitet som dermed ikke trenger å lades så ofte og kan gå lengre strekninger.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Ja, det er helt riktig. Det synspunktet deler jeg. Det er klart at hvis man får opp antallet, så vil man også øke tilgjengeligheten til mange av de tjenestene som elbilbrukere og elbileiere vil trenge. Det er helt opplagt at det har en ekstra effekt det å få en betydelig større utbredelse av elbiler. Her er det egentlig vinnere på alle bauger og kanter, hvis vi klarer å øke oppmerksomheten rundt dette. Vi, fra statens side, kommer til å holde trykket på dette, men jeg vil også gjenta oppfordringen om å gjøre en innsats lokalt, fordi det her er betydelige muligheter. Det er klart at hvis kommunen bruker et antall elbiler, så vil også kommunen sørge for at det fins ladestasjoner rundt omkring, fordi det er nyttig for dem. De vil være kunder i forbindelse med vedlikehold osv., og dermed kan de aktivt være med og dra opp markedet som private kan henge seg på.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Jeg tror jeg tør å ta med meg samferdselsministeren i svaret, fordi vi har felles interesser og felles engasjement for å få til dette. Når det gjelder det økonomiske på dette området, trenger vi ikke noen særlige gulrøtter, fordi det er gunstig både når det gjelder avgifter og på alle andre måter. Men å få opp antallet er en veldig viktig del, ikke bare for å få utslippsreduksjoner, men også for å komme seg over den kneika for å gjøre elbil til et vanlig framkomstmiddel over hele landet.
Henning Warloe (Høyre), 2010-05-12:
Vi har mange utfordringer og problemer i norsk skole. Fra Høyres side påpeker vi stadig det, for vi er opptatt av det. Kunnskapsministeren sier at Høyre svartmaler skolen. Vi kan selvfølgelig begynne å snakke kun om det som er bra. Vi kan selvfølgelig påpeke at 70 pst. av elevene fullfører videregående opplæring. Vi kan selvfølgelig si at 80 pst. av elevene etter ti år på skolen kan lese og skrive skikkelig. Men jeg vet ikke om det blir så mye bedre av det. Jeg tror folk forstår at vi har noen store problemer i skolen, og dem må det tas fatt i. Spørsmålet til kunnskapsministeren er da: Når skal hun erkjenne de store problemene og utfordringene vi har i skolen?
Henning Warloe (Høyre), 2010-05-12:
Jeg håper at dette spørsmålet oppfattes som saklig av kunnskapsministeren: «Helse- og omsorgssektoren har et stort behov for å utdanne flere helsefagarbeidere. Fra 2010 er det innført ny eksamensordning for voksenopplæring i helsefag, med endret eksamensform og -tidspunkt. En rekke elever i Hordaland som gjennomførte utdanning i 2009 og avla eksamen i januar 2010, har i ettertid fått underkjent eksamen og står nå uten kompetansebevis som fagarbeidere. Hordaland fylkeskommune har tatt saken opp med Utdanningsdirektoratet. Vil statsråden gripe inn og sikre at elevene får sine fagbrev?»
Henning Warloe (Høyre), 2010-05-12:
Jeg takker statsråden for svaret, og er helt enig i akkurat den oppfatningen av denne saken. Vi har å gjøre med en ganske stor gruppe voksne arbeidstakere som har gjort det som vi alle ønsker, nemlig å ta voksenopplæring, i dette tilfellet gjennom fylkeskommunen, for å få økt kompetanse i den viktige jobben de gjør, i dette tilfellet innenfor helse- og omsorgssektoren. Det er jo noe som vi alle ønsker at flere voksne arbeidstakere skal gjøre. Disse elevene opplever da at de føler seg lurt. Så jeg er veldig glad for det statsråden sier om mulighet til å søke om dispensasjon. Nå er det jo slik at opplæringsdirektørene i flere fylkeskommuner – i hele fem fylkeskommuner hvorav Hordaland er en av dem – sendte et brev til Utdanningsdirektoratet 2. november i fjor, altså en god stund før eksamen ble avholdt i januar, for å få en oppklaring i de forskriftsendringene og en del formuleringer der som skapte tvil og usikkerhet om disse elevenes situasjon. Så jeg vil gjerne oppfordre statsråden til å gjøre en grundig vurdering av akkurat disse formuleringene.
Henning Warloe (Høyre), 2010-05-12:
Jeg takker for dette svaret også, og jeg synes det er bra at statsråden vil se på dette. Jeg synes jo prinsipielt at det må være en mulighet for godt voksne arbeidstakere som har en lang yrkeserfaring, å kunne få en vurdering og en fordel av den realkompetansen som de da har, for vi trenger fortsatt disse arbeidstakerne, spesielt i denne viktige sektoren.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
La meg si at jeg synes at «Realfag for framtida» er et veldig godt oppslagsverk om hvor stor krisen er. Der kommer det bl.a. fram at man har store utfordringer når det gjelder realfaglig kompetanse, særlig innen matematikk. En av tre matematikklærere kan komme til å gå av i løpet av de neste fem årene. Nyrekruttering er i den anledning vel og bra, men etter- og videreutdanning er nok mest sannsynlig hovedsvaret. Med den løsningen regjeringen legger til grunn for etter- og videreutdanningen, vil det ikke ta fem år før disse lærerne er på plass – det vil ta 30 år før disse lærerne er på plass. Da er vi altså 25 år på etterskudd. Så sier statsråden at plassene ikke blir fylt opp. Men det er jo fordi regjeringen har valgt et tungvint, rigid og kostbart system for kommunene, i stedet for å si at vi gir støtte til de kommunene som løser dette på den mest formålstjenlige måten i hver enkelt kommune. Vil statsråden nå ta initiativ til å gjøre den endringen?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Jeg har et spørsmål til kunnskapsministeren. I den norske skolen bruker vi 40 pst. mer på skole enn gjennomsnittet i OECD. Resultatet er 20 pst. dårligere enn gjennomsnittet i OECD. Gårsdagens Brennpunkt satte søkelyset på reformene i 1994 og 1997, som har medført at hele én av fem elever leser så dårlig at de ikke kan tilegne seg kunnskap fra skolebøkene. Disse elevene har gått ti år i den enhetsskolen SV og Arbeiderpartiet har bygd opp. Det er den mest kostbare skolen i OECD-området, men én av fem har ikke tilfredsstillende leseferdigheter. Etter Reform 94 og Reform 97, som er styrt av de partiene som i dag er i regjering, har fraværet gått opp, og karakterene og kunnskapsnivået har gått ned. Jeg har lyst til å komme med en påstand, og det er at Gudmund Hernes med Reform 94 ga oss det jeg kaller en sosionomstyrt lekeskole. Mange lærere bruker i dag mer tid på å holde ro og orden og på å få elevene til å komme på skolen enn til å gjøre jobben sin, som er å formidle kunnskap. Resultatet av dette er umotiverte elever både blant de teoristerke og de teorisvake, karakterer som ikke stemmer overens med det reelle kunnskapsnivået, og at elever får karakterer uten å være til stede på skolen. Når elevene kommer i videregående skole uten nødvendig kompetanse og uten nødvendige arbeidsrutiner, stilles det noen krav til disse elevene, og da får de utfordringer, noe som leder til stort frafall. Er det ikke nå på tide at statsråden tar et oppgjør med lekeskolen til Gudmund Hernes og sier at nå skal vi begynne å stille krav både til lærere, skoleeiere og også til elevene om at resultatene må begynne å komme, og legge bort litt av sosionomtilnærmingen til Gudmund Hernes?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Nå er jo både statsråden og spørreren så heldige at vi berget oss gjennom norsk utdanningssystem før 1994. Det er i hvert fall jeg glad for. Det er ikke målene til statsråden jeg er bekymret for, det er for så vidt i større grad virkemidlene. Når det gjelder de svakeste elevene, vet vi at det er en trang i det rød-grønne systemet til å detaljstyre hvordan man skal løse ting: Man strammer inn på mangfoldet i norsk skole, både mangfoldet internt i den offentlige skolen og hos private. Vi vet at noen svake elever kan ha godt av alternativ pedagogikk, som det blir mindre av med rød-grønn politikk. Men jeg synes statsråden er inne på noe viktig når det gjelder å legge til rette og prøve å være dynamisk. Det er sånn at man har innført en praksisbrevordning i mange fylker i Norge, et løp som mest sannsynlig vil være bedre tilpasset mange av dem som i dag tar yrkesfag og detter ut av yrkesfagene. Hva vil statsråden gjøre for å sørge for at alle norske elever kan søke praksisbrevordningen i framtiden?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
Vi har hatt kunnskapsministre som som perler på en kuleramme har gått fram og sagt at nå skal vi få en ny realfagsatsing her i landet. Det er fordi alle har sett at det er behov, og at man er nødt til å gjøre noe. Men jeg tror at noe av problemet rundt dette er at vi snakker inn i mange lærere og foreldres dårlige samvittighet for manglende kunnskap og egne kunnskaper om dette. Et eksempel, hvor man fikk snudd hele den trenden, er Stiklestad barneskole. Her hadde man to inspirerte lærere som dro på kurs og fikk med seg alle andre lærere i et matteprosjekt. Dette resulterte i at man satt og jobbet med mattekatten, og foreldre, elever og lærere bygde til slutt en bro, som et system for å få dette til, og det ble en glødende inspirasjon. Hvordan kan vi få dette til å bli satt i system, slik at man ikke er avhengig av de to ildsjelene som var glad i matte? Kan vi klare å få det til?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
Prinsippet om at alle skal ha rett til videregående, er et godt prinsipp, og det støtter Kristelig Folkeparti helhjertet opp om. Men samtidig med Reform 94 har det skjedd andre ting i skolen i etterkant. Det har blitt mer teoretisering, det har blitt et økt press på å skulle yte på teori, og det praktiske innslaget i skolen har blitt redusert kraftig siden 1994. Når vi har en skole hvor det ikke bare er de få som ikke passer inn, men det er bare 56 pst. som klarer å fullføre innenfor den tiden vi har satt for videregående skole, begynner vi å se et system som kanskje ikke passer for «folk flest», for å bruke et uttrykk som brukes ofte i denne salen. Mitt spørsmål blir da: Kan kunnskapsministeren nå begynne å bruke de store pengene på disse tingene, istedenfor å øke timetallet og teoritrykket på de aller minste elevene, og sette inn en innsats, slik at vi får en skole som gjør at «folk flest» passer inn og ikke bare de få?
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-05-12:
Alle partiene har nå valgt en retorikk som Venstre er veldig glad for, som sier at det er læreren som er viktigst. Vi har tidligere her i dag hørt partier som tar æren for forslag som vi har lagt fram, og det syns jeg er fantastisk. Det betyr at det er en drive her for å få gjort noe med lærerbiten. Statsråden har også de riktige ordene inne om hvor viktig læreren er. Men i realiteten prioriterer man det ikke. Det store løftet som regjeringen gjør i skolen nå, er flere timer – flere timer med lærere vi ikke har, flere timer med lærere som vi bare skal putte inn, enten ufaglærte eller – jeg vet ikke hva slags plan regjeringen egentlig har. Så mitt spørsmål er: Bak all retorikken om hvor viktig lærerne er, bak retorikken om at lærere er den viktigste investeringen for å få til en god skole – hvorfor prioriterer da regjeringen flere timer med lærere vi ikke har?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
På TV 2-nyhetene i går fikk vi et veldig godt eksempel på hvor viktig det er å få verdighetsgarantien på plass. Vi møtte en eldre kvinne fra Hamar, 85 år gammel, alvorlig syk og med stort behov for sykehjemsplass. Da pleie- og omsorgssjefen i Hamar fikk spørsmål om hvorfor denne kvinnen ikke får sykehjemsplass, kom svaret kort og konsist: fordi vi i Hamar ikke har nok sykehjemsplasser. Dette er bare den siste saken i en rekke av mange. Siden 2008 har kommunene kunnet søke på et statlig tilskudd for å bygge flere sykehjemsplasser. I kommuneproposisjonen som ble lagt fram i går, kommer det fram at pengene til bygging av sykehjemsplasser ikke er brukt opp. Situasjonen i bl.a. Hamar viser at det er avgjørende å få rask utbygging av sykehjemsplasser. Vi vet at terskelen for å få plass er svært høy for de sykeste eldre. Mitt spørsmål til statsråden er: Vurderer statsråden tiltak for å få flere kommuner til å bygge sykehjemsplasser?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Jeg føler at det er behov for noen presiseringer her. I valgkampen reiste Arbeiderpartiet land og strand rundt og lovet, ja garanterte, sykehjemsplass til alle som hadde behov for det, innen 2015. På nyhetene i går fikk vi høre statsråden si at vi var halvveis til målet. Mitt første spørsmål er om statsråden fra Stortingets talerstol kan bekrefte at vi har fått 6 000 nye sykehjemsplasser. Fremskrittspartiet har også flere ganger sagt at regjeringens ambisjoner på dette området er altfor lave i forhold til å dekke det behovet vi står foran. Vi ser at en rekke kommuner avhjemler sine sykehjemsplasser. Vi ser at de ikke har finansielle muskler til å ta i bruk de statlige tilskuddene og de ordningene som er i dag. Man frykter at man ikke kan betjene lånene, og man frykter at man ikke kan stille opp med den nødvendige bemanningen. Når vi da ser at man kutter 180 mill. kr i revidert, er det en bekreftelse på akkurat det. Vil statsråden sørge for at staten tar et nødvendig grep, slik at de sykehjemsplassene som det er behov for, kan bygges og tas i bruk? Eller er Arbeiderpartiets valggaranti null verdt?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-05-12:
En god legedekning i sykehjem er avgjørende for at de sykeste eldre skal få en god behandling. Regjeringen har snakket veldig mye om at det skal skinne av eldreomsorgen, men ifølge Riksrevisjonen mangler det over 4 000 legetimer pr. uke for å dekke behovet. Høyre ønsker dedikerte sykehjemsleger og vil gi dem bedre lønn og faglige utfordringer. I Stavanger har denne strategien lyktes og har bedret legedekningen ved sykehjem betydelig. Regjeringens svar så langt er å tvinge fastlegene til å jobbe to dager i uken på sykehjem og overlate de sykeste eldre til turnuskandidatene. Mener statsråden at dette gir en mer verdig og forsvarlig behandling og omsorg for de sykeste eldre, eller har hun andre forslag til tiltak enn bruk av tvang for å øke legedekningen i sykehjem?
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Vi har fått med oss at et samlet politisk Norge er opptatt av å forhindre frafall i videregående skole. Og statsråden har gjentatte ganger tatt til orde for tidlig innsats og sagt at grunnlaget for fullførelse av videregående dannes i grunnskolen. Brennpunkt pekte i går på at én av fem elever ikke kan lese og skrive skikkelig, men at retten til videregående opplæring gjør at elever til tross for skyhøyt fravær og stryk i flere fag likevel går videre. Ofte ender de som «de som dropper ut». Mitt spørsmål til statsråden er derfor: Hvordan stiller statsråden seg til eventuelt å kunne se på en løsning som innebærer at elever blir holdt igjen i grunnskolen til grunnleggende kunnskap og kompetanse i lesing, skriving og regning faktisk er oppnådd?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-05-12:
Jeg er en av dem som har erfaring med Reform 94. Derfor er det litt fristende å utfordre statsråden. Nå har jeg hørt masse rosende ord om den her. Jeg sluttet imidlertid da Reform 94 ble innført. Jeg hadde rett og slett liten tro på reformen, jeg følte den var dårlig forberedt, og jeg følte at den ble tredd ned over hodet på lærerne. Frustrasjonen var veldig stor blant mine kolleger. Det var noe med den frie, stolte lærerrollen som forsvant, og jeg så det på nært hold. Så det jeg ser nå, overrasker meg ikke. Vi har en stor jobb å gjøre, og Venstre bidrar gjerne med gode råd. Da har jeg lyst til å utfordre statsråden på tre gode råd: Det er etterutdanning av lærere, mindre byråkrati i skolen, og, som Trine Skei Grande sa, å prioritere lærerne før man øker antall timer i skolen. Vil statsråden lytte til disse rådene?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-05-12:
Jeg synes arbeidsministeren også fortjener et spørsmål. Ifølge en Fafo-rapport har ordninger med alternativ turnus gitt både lavere sykefravær og mer fornøyde ansatte. I et forsøksprosjekt i Bærum oppga 50 pst. av de ansatte at det hadde hatt positiv effekt på deres helsetilstand. Brukerne er fornøyd, nettopp fordi det blir færre som er innom og færre å forholde seg til. De lokale fagforeningene og de lokale tillitsvalgte er fornøyd. Høyre har tatt til orde for å gjøre det lettere å ha ordninger med alternativ turnus. Da sa ministerens statssekretær at det var platt retorikk. Rundt om i landet er det også mange arbeiderpartifolk som har oppdaget alternativ turnus. Lederen i administrasjons- og likestillingsutvalget i Skien, Ingjerd Martinsen, sier følgende: «Det er på tide å se på arbeidsmiljøloven. Den er gammeldags og det er behov for å revidere den. Fleksibilitet og hvordan man skal jobbe har endret seg». Martinsen kan da fortelle at hun har tatt opp disse forslagene med arbeidsministeren personlig, og også sendt et brev. Hun har foreløpig ikke fått svar – i hvert fall hadde hun ikke det for et par dager siden, så vi kan jo håpe at hun kanskje ser på denne spørretimen. Men mitt spørsmål til arbeidsministeren er: Er ministerens beskjed til lokale Ap-tillitsvalgte når de sier at arbeidsmiljøloven må bli mer fleksibel, at det er «platt retorikk»? Eller har hun tenkt å gjøre noe med dette av hensyn til brukerne, de eldre og de ansatte?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-05-12:
Jeg må si jeg er glad for at statsråden har en annen språkbruk enn statssekretæren sin, og avviser at dette er platt retorikk. Da går jeg ut fra at det også gjelder når det kommer forslag fra Høyre-hold, og ikke bare når det kommer forslag om akkurat det samme fra arbeiderpartihold. I Skien kommune i Telemark hadde de – dette er et eksempel på hvordan disse ordningene fungerer – noe som het «småstillingsprosjektet». Det gjorde at 274 lokalt ansatte i Skien fikk en høyere stillingsbrøk. Det ville ha vært en god investering, også fordi det gir flere mennesker muligheten til å få heltidsstillinger, noe som er viktig. Det prosjektet hadde lokal politisk støtte, det hadde lokal fagforeningsstøtte. Men det var da med dagens regelverk fagforbundet sentralt som avsluttet det, det var de som satt med siste beslutningsmyndighet for hvorvidt prosjektet skulle fortsette. Når arbeidsministeren legger fram en melding om dette, kommer det fortsatt til å være sånn at det er fagforeningene sentralt – ikke lokalt, der de kjenner brukerne, kjenner de ansatte, kjenner arbeidsplassene – som skal ha siste ord i disse sakene?
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Jeg kan straks bare avkrefte at jeg har sagt til Martinsen at dette er «platt retorikk» – jeg har snakket med Martinsen. Det dreier seg her om store avvik fra arbeidsmiljølovens regler om arbeidstid – regler som er satt til å verne arbeidstakerne. Så ser vi nå at vi har fått gjentatte saker i forbindelse med den dispensasjonsordningen man har for arbeidsmiljøloven knyttet til ulike typer turnusordninger. I veldig mange tilfeller gis det dispensasjon etter de reglene som gjelder for denne ordningen. Jeg tror at vi i mange, mange tilfeller vil se at dette fungerer bra. Men så har det vært satt søkelys på situasjoner hvor det ikke har blitt gitt – etter sigende – de nødvendige dispensasjonene. Jeg har lyst til å si at man i den lovgivningen man har, har prøvd å skape en balanse mellom brukernes behov for å ha opplagt, god arbeidskraft som pleier dem, og arbeidstakernes muligheter for å kunne stå et helt arbeidsliv ut i den jobben man har. Den balansen har jeg nå gitt uttrykk for, også overfor Martinsen. Vi skal se på hvorvidt det er behov for å gjøre noe med det systemet vi har. Det vil jeg komme tilbake til i den meldingen jeg skal komme til Stortinget med, om arbeidsmiljø.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Jeg skal nå overhodet ikke si noe om eller forespeile noen noe av det som kommer til å komme i en sånn melding, for dette er et stort og relativt komplekst saksfelt. Jeg har lyst til å si at jeg er helt enig i at i de fleste tilfeller fungerer det veldig greit at partene lokalt blir enige om dette. Men vi skal også ha respekt for at det er ulikt styrkeforhold når det gjelder arbeidstakere i ulike situasjoner. Vi har bransjer i Norge hvor vi vet at det er veldig lav organisasjonsgrad, hvor man har veldig lite fokus på gode arbeidsforhold og rettigheter. Derfor har man systemer hvor dette løftes opp på et høyere nivå, for å se på bredden, for å ivareta arbeidstakernes interesser, også helhetlig.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Ufrivillig deltid er et problem som regjeringen tar alvorlig og arbeider med. Jeg mener det er et så stort problem at man ikke kan tro at løsningen på det er et unntak fra arbeidsmiljølovens bestemmelser, med en turnusordning som i mange tilfeller går ut på at man jobber 12 timer i døgnet én uke og så har tre uker fri. Det er ikke løsningen på det framtidige problemet. Sannsynligvis kan det skape nye problemer for de arbeidstakerne det gjelder. Deltidsproblemene må tas på en helt annen måte. Men den situasjonen som beskrives av representanten, vil også være noe av det som inngår i den vurderingen som skal gjøres i forbindelse med den meldingen som vi skal komme til Stortinget med.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Det vises jo nettopp her til prosjekter som lykkes, og det viser at dette fungerer i det store og hele innenfor de rammene vi har i dag. Men så vises det også til at i en del tilfeller har man hatt en ulik vurdering av dette lokalt og sentralt. Jeg har sagt at jeg vil gå inn og se på hvorvidt den måten vi gjør dette på i dag, er en måte som vi fullt ut skal fortsette med. Men jeg har lyst til å understreke det jeg også sa til hovedspørsmålet: Vi må være klar over at det er ulike styrkeforhold i ulike arbeidsforhold i Norge. Vi har en del bransjer hvor jeg ikke er trygg på om man lokalt kan bli presset inn i arbeidstidsordninger som har ganske store avvik fra arbeidsmiljøloven. Derfor må vi se på dette i en helhet så vi ikke tråkker feil her.
Bent Høie (Høyre), 2010-05-12:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til helse- og omsorgsministeren. Erfaringene fra ulike turnusordninger, både fra botilbud for psykisk syke i Bergen og fra Skien med hjemmeboende pasienter i respirator, er veldig positive knyttet til brukernes situasjon. En har fått en reduksjon i bruken av beroligende legemidler, en har fått bedre livskvalitet for pasientene. Ikke minst ser en at en kan oppfylle noen av målsetningene i Samhandlingsreformen, gjennom at pasienter som har behov for respirator og døgnkontinuerlig pleie, får en mer stabil og bedre oppfølging. De ansatte er fornøyde, kommunen er fornøyd. Helseministeren bør òg være fornøyd, fordi dette fører til at mange av hennes målsetninger om kvalitet i pleie- og omsorgstjenestene i kommunene faktisk lar seg gjennomføre. I det arbeidet som nå skal komme i gang med en stortingsmelding – vil da helseministeren engasjere seg, og få en ordning i tråd med det Høyre har foreslått?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Mitt spørsmål går til arbeidsminister Hanne Inger Bjurstrøm. Arbeiderpartiet har lovet heltid til alle, og mener at deltid er uakseptabelt. Når arbeidsgivere og kommuner følger opp, så stoppes de av et rigid regelverk. Som Torbjørn Røe Isaksen sa her, er det gjennomført veldig vellykkede forsøksprosjekt som viser at det er mulig å gi ansatte mye mer heltidsstillinger. De har fått ned sykefraværet, det er mer trivsel, noe som bidrar til en bedre rekruttering innenfor et område hvor man vil mangle arbeidskraft i årene som kommer. Brukerne får færre å forholde seg til, det er ikke gitt noen signaler om brukere som ikke er fornøyde. Så stoppes da prosjektene etter at de er avsluttet, av et regelverk og en arbeidsmiljølov som ikke åpner for å få til gode løsninger. Når det er tverrpolitisk enighet om målene, må man også se på dette og gjøre tiltak som er nødvendige. Når vil regjeringen se på arbeidsmiljøloven og sørge for nødvendige endringer der, sånn at gode prosjekter kan videreføres som varige løsninger i de kommunene hvor det er ønskelig?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
Då kan arbeidsministeren stå, for mitt spørsmål går på den biten som gjeld inkluderande arbeidsliv. Det interessante når ein ser på dei ulike forsøka som er gjennomførte, er at det er skapt eit betre arbeidsmiljø. Det har vore nemnt nokre eksempel. Eg kunne nemnt eit eksempel frå Kristiansand òg. Vågsbygdtunet har prøvt ut den såkalla Nordsjømodellen. I Fædrelandsvennen stod det i dag klart og tydeleg at sjukefråveret var redusert med nesten to tredjedelar. Så det undrar meg at statsråden er så firkanta når det gjeld denne typen prosjekt, når ein ser at ein har lukkast med å få ned sjukefråveret, ein har fornøgde tilsette, tillitsvalde og brukarar. Ein er òg einig lokalt, ein klarer å tilpasse prosjekta lokalt. Derfor undrar det meg litt at statsråden ønskjer å vere så firkanta. Så mitt spørsmål blir eigentleg: Ønskjer arbeidsministeren å gje desse prosjekta og forsøksordningane stryk? Og vil ho hindre at sånne typar prosjekt der ein prøver ut nye ting og lukkast, blir sette i gang?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-05-12:
Mitt spørsmål som opprinnelig var adressert til kulturministeren, som jeg forstår skal besvares av kunnskapsministeren, lyder som følger: «Regjeringen har ved gjentatte anledninger siden 2005 understreket hvor viktig kulturskolene er, og at regjeringen vil satse på kulturskolene. I punkt 4 i Kulturløftet står bl.a.: «Det skal gjennomføres et kulturskoleløft slik at alle barn som ønsker det, får et kulturskoletilbud av god kvalitet til en rimelig pris.» Fortsatt står om lag 30 000 elever på venteliste, og prisen er opp mot 4 500 kroner i skolepenger. Hvilke tiltak vil statsråden iverksette for å oppfylle løftet om et kulturskoletilbud til alle som ønsker det?»
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-05-12:
Jeg er glad for å kunne konstatere at statsråden og jeg åpenbart er enige om hvor viktig kulturskoletilbudet er. Men jeg må få lov til å minne om at det ikke er et nytt løfte fra regjeringen at man skal sikre alle barn som ønsker det, et kulturskoletilbud. Statsministeren var særdeles tydelig på dette i valgkampen, da han bl.a. til Bergens Tidende uttalte: «Alle skal få et tilbud om kulturskole.» Jeg må da få lov til å gjenta mitt spørsmål: Hvilke tiltak vil bli iverksatt for å sørge for at den køen på 30 000 barn som ønsker et kulturskoletilbud, kan gå kraftig ned, og at man sikrer alle som ønsker det, et reelt tilbud?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-05-12:
Jeg må få lov til å minne kunnskapsministeren om at den rød-grønne regjeringen har sittet i snart fem år. Så det må kanskje bli slutt på at man fortsatt skylder på dem som satt før, og at man begynner å ta ansvar. Nå er prisen opp mot 4 500 kr, og nå står det 30 000 i kø. Nå er det på tide at man tar ansvar og sørger for at de løftene man har gitt, faktisk blir oppfylt. Jeg vil utfordre kunnskapsministeren når det gjelder de mange frivillige og private aktørene som også kan være med på å utfylle dette tilbudet. Jeg mener det må være helt sentralt at man spiller på alle gode krefter for å kunne gi alle barn et godt tilbud. Kommunen spiller en viktig rolle gjennom sitt kulturskoletilbud, men jeg mener at de frivillige organisasjonene og private aktører også må kunne være en del av kommunens samlede tilbud gjennom en kvalitetssikring fra det kommunale kulturskoletilbudet. Vil statsråden åpne for at også de private aktørene kan få en andel av tilskuddsordningene så lenge dette kvalitetssikres av kommunens kulturskoletilbud?
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
«På E39 ved Flekkefjord har seks mennesker blitt trafikkdrept på ti år, jf. spørsmål til skriftlig besvarelse nr. 9 for 2009–2010. Ulykkene er analysert, og det foreligger nå forslag til kort- og langsiktige tiltak. Denne korte strekningen er den mest ulykkesbelagte strekning på E39 gjennom Vest-Agder og trenger permanente tiltak. Vil statsråden på grunnlag av denne rapporten ta en avgjørelse på at midtskiller blir bygget på ulykkesstrekningen på E39 ved Flekkefjord, slik at flere dødsulykker blir unngått i framtiden?»
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg må jo si at jeg finner det eiendommelig, merkelig og tragisk at man ikke kan klare å framskaffe 3–4 mill. kr for å få betong eller andre midtskillere, som vil hindre disse trafikkulykkene. Seks mennesker drept på en strekning på 200–300 meter i løpet av ti år er meget alvorlig – det burde ringe en bjelle. Jeg tror neppe at disse tiltakene er gode nok. De vil sikkert hjelpe litt, men de er ikke gode nok. Forslag til tiltak med oppmerking av feltene for å redusere forbikjøring vil nok redusere det, men er statsråden bekvem med at en bare halvhjertet bruker midler til tiltak på E39 for å hindre at flere ulykker skjer i fremtiden? Er det kostnadene som virkelig skal avgjøre om det skal bygges?
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Jeg vil igjen takke for svaret. Tiltak med midtskillere har mange steder i landet vist seg effektivt, ikke minst i Vestfold – på dødsstrekningen – gikk antallet drepte betydelig ned. Jeg tror det som statsråden sier, at det er like mange som blir drept i utforkjøringer som ved kollisjoner mellom møtende biler, er feil. Jeg kommer selv fra den kraftkrevende industrien, og der var det slik at hvis det var en ulykkeshendelse, satte man umiddelbart i gang gransking, og så snart det forelå en konklusjon, ble tiltak utført. Men det gjør man ikke her. Jeg må spørre statsråden om hun synes den regionale ulykkesanalysegruppen har handlet raskt nok; det tok fire måneder fra ulykken skjedde til konklusjonen forelå. Så jeg vil be statsråden ta initiativ til en raskere ulykkesanalyse samt å få Vegvesenet til å foreta tiltak raskt.