Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Piratangrep utenfor Somalia, i Adenbukta og Det indiske hav har økt i omfang og intensitet samtidig som voldsbruken fra piratenes side har økt. Siden 1. januar i år har piratene drept minst sju sjøfolk, og per 14. mai holdes 26 skip og 520 sjøfolk som gisler. Det er ingen tvil om at situasjonen er alvorlig og uakseptabel. For å forhindre piratangrep er det etablert transitter, som innebærer at skip samles i grupper og seiler i korridorer der de militære fartøyene er stasjonert langs ruten som vaktposter. Skipene har altså ikke permanent eskorte, men hvis et skip sender ut alarm, er responstiden på under 30 minutter, gjerne fra et helikopter på ett av de militære fartøyene. Konvoier er begrenset til Adenbukta. Gjennom nærværet av de militære styrkene er Adenbukta i dag forholdsvis trygt for skipsfarten. Problemet er imidlertid at piratene opererer i store deler av Det indiske hav, hvor det ikke er konvoier, og hvor det militære nærværet ikke er effektivt nok for å beskytte skipsfarten. I praksis er piratfarvann i dag et område som i areal er større enn Europa, og det er derfor for enkelt å si at alt løser seg med en ekstra fregatt. For å forhindre piratangrep har næringen tatt initiativer, og det er etablert Best Management Practices, som vi her i salen vet kan iverksettes som frivillige tiltak. Lovløsheten i Somalia tillater piratnettverk å operere fra baser langs kysten. Piratenes baser på land er lokalisert i regionene Puntland og Galmudug i nordøst. Internasjonale tiltak for å bekjempe piratvirksomheten i somaliske farvann har til en viss grad bidratt til å dempe virksomheten. Men nettverkene tilpasser seg den internasjonale innsatsen. Problemet har forskjøvet seg til nye havområder utenfor rekkevidden til de internasjonale maritime styrkene. Piratnettverkene videreutvikler også sine metoder og tilpasser seg mottiltak fra den kommersielle skipstrafikken. Hvis piratnettverkene på fastlandet i Somalia ikke utfordres, mener Forsvarets etterretning at vi kan forvente at problemet vil øke i omfang. «En varig løsning av problemet krever at situasjonen på fastlandet stabiliseres», skriver de i den nylig framlagte trusselvurderingen. Norge bruker hvert år over 200 mill. kr til stabilisering i Somalia. Det er også viktig å si at de tiltakene som næringen selv har iverksatt, med fysiske tiltak som piggtråd eller vannkanoner langs skutesiden, har vært effektive i den forstand at det hittil ikke har vært vellykkede kapringer av skip som har fulgt samtlige forebyggende tiltak fullt ut. Men vår hovedprioritet i norsk politikk har jo vært å bygge opp rettsvesenet i Somalia. Dette er viktig, ikke minst for å sikre at sjørøverne får sin dom og må sone sin straff. Ni av ti pirater som tas til fange til sjøs, slippes ut igjen. Dette er totalt uakseptabelt, og viser hvor viktig det er å bekjempe sjørøveri via en bred tilnærming. Det er enighet i denne sal om at Norge skal bidra militært også for å bekjempe sjørøveri. Det har vi gjort både med fregatten KNM «Fridtjof Nansen», som ble stilt til disposisjon for EU-operasjonen Atalanta i et halvt år i 2009/2010, og med stabsoffiserer i operasjonen. Nå skal vi sende et Orion maritimt overvåkingsfly fra oktober i år – en kapasitet som er svært nyttig, og som er etterspurt av NATO, der vårt forsvar har god kompetanse gjennom lang erfaring fra overvåking av våre egne store havområder. Og vi er spesielt gode på kobling av den etterretningen som samles inn via fly, sammen med at fartøyene opererer på sjøen. Flertallet i denne sal mener derfor at intensjonen i representantforslaget er ivaretatt, og at en fregatt uten helikopter, som er det som opposisjonen vil sende i tillegg, heller ikke er like effektivt, og derfor ikke er aktuelt å sende nå.