Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-12-11:
Dagens sosialhjelpsnøkkel i inntektssystemet bygger på analyser av data som er ti år gamle. Da kriteriene ble laget, ble ikke alle kostnadene ved rusmisbruk inkludert i beregningen av kostnadsnøkkelen for sosiale tjenester. Denne kostnadsnøkkelen er det Regjeringen foreslår å endre. Det gjøres fordi den i mindre grad enn tidligere fanger opp kommunenes utgiftsbehov, og fordi det er funnet nye kriterier og vekter som i større grad forklarer det samme utgiftsbehovet. Det er åpenbart at ved en generell omlegging av deler av inntektssystemet for 434 kommuner vil det være vinnere og tapere. Det viktigste er å ha kriterier som i størst mulig grad har samvarians mellom kriteriene selv og kommunens utgifter. Det har Regjeringens nye kostnadsnøkkel for sosiale tjenester. Etter omfattende bruk av regresjonsanalyse er det kommet frem at kostnadsnøkkelen må inkludere et urbanitetskriterium. Det er her definert som folketall opphøyet i 1,2. Ellers er vektingen mellom de andre kriteriene noe endret, og det er gjennom denne regresjonsanalysen lagt langt mindre vekt på skilte og ugifte enn tidligere. Men nok en gang: Dette er gjort fordi det er dette nye systemet som i størst mulig grad forklarer kommunenes sosialhjelpsutgifter. Likevel har kritikken vært massiv. Arbeiderpartiet, tett fulgt av Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, ønsker alle å gå imot innføringen. De har like fullt ikke noe alternativ verken til dagens system eller til det nye. Når de samme partier er ikke-tilhengere av den gjeldende kostnadsnøkkelen, minner dette mer om beslutningsvegring enn om godt politisk håndverk. Den sosialistiske trio nøyer seg med den lettvinte løsning og ber departementet utarbeide nye kriterier nok en gang. Ønsketenkningen er at man ved nye kriterier skal komme frem til analyser som uten unntak identifiserer kommunenes utgifter knyttet til rus, psykiatri og andre sosiale problemer. Det vil selvsagt aldri skje. Som jeg sa innledningsvis, vil en omlegging av inntektssystemet for landets kommuner alltid medføre vinnere og tapere. Jeg har ingen problemer med å innrømme at kommuner som Verdal, Fredrikstad, Drammen og Kristiansund taper på omleggingen. Men det interessante for disse kommunene er ikke hva de taper isolert sett på omleggingen, men hva de sitter igjen med netto. Verdal f.eks., som sliter, får 14,4 mill. kr i økte inntekter neste år – en formidabel økning. Fredrikstad, som sliter, får 99,1 mill. kr i økte inntekter neste år. Drammen, som sliter, får 87,5 mill. kr i økte inntekter neste år. Og til slutt: Kristiansund, som sliter, får 22,9 mill. kr i økte inntekter neste år. Dette er en formidabel økning for alle de kommunene som jeg nå har nevnt. Da er det med stor undring jeg registrerer at den sosialistiske trio bruker det meste av sin tid til å påpeke hvor vanskelig disse kommunene får det dersom Regjeringens forslag blir vedtatt. Sannheten er en helt annen. Totalt sett kommer de langt bedre ut. Jeg kan jo påpeke at kriteriene her skaper vinnere og tapere, men totalen er med Regjeringens forslag meget bra. Når vi i tillegg legger til at kommuner som selv etter en økning på 6,6 milliarder kr i økte inntekter til kommunesektoren kommer dårligere ut, vil bli kompensert gjennom skjønnsmidler, er jeg overbevist om at Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet gjør det rette når vi nå vedtar nye kriterier for sosiale tjenester. Ellers er det selvsagt selvmotsigende når SV snakker varmt om storbyene og samtidig har forsøkt å svekke deres økonomi to ganger, f.eks. ved nye regler for spredt bosetting og nye landbrukskriterier. Men for å si det som representanten Holmås sa: Sånn er det.