Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
For 20 år og én måned siden i dag skjedde en dramatisk begivenhet som endret Europa fundamentalt, nemlig Berlinmurens fall. At det som skjedde 9. november 1989, skulle skje akkurat da, kunne ingen forutse. Men at det før eller senere ville skje, burde ikke ha overrasket. Willy Brandts store kongstanke om et gjenforent Tyskland og et gjenforent Europa beskrev han som at det som hører sammen, vokser sammen. Han fikk heldigvis rett til slutt. Det har tradisjonelt vært stor enighet om norsk utenriks- og sikkerhetspolitikk. Apropos utenrikspolitikk og Willy Brandt: Han skal visstnok en gang ha sagt at utenrikspolitikk er for viktig til at man kan overlate den til andre enn utenriksministeren! Riktignok har vi en dyktig utenriksminister, men vi får prøve å bidra så godt vi kan, vi andre også. Norges utenriks-, forsvars- og sikkerhetspolitikk baserer seg på medlemskap i FN og NATO. Norges interesser og sikkerhet ivaretas gjennom vårt eget forsvar og gjennom alliansetilknytningen til NATO. Vi må ha et forsvar som er i stand til å sikre norsk suverenitet, norske rettigheter, interesser og verdier, og til å bevare norsk handlefrihet mot militært og annet press. Verden ser annerledes ut – derfor må nødvendigvis også Forsvaret se annerledes ut. Det har heldigvis også Stortinget erkjent. Derfor har Forsvaret gjennomgått omfattende endringer de siste 20 årene gjennom skiftende flertall og skiftende regjeringer. I fjor behandlet Stortinget langtidsplanen for Forsvaret for årene 2009–2012. Og for å bruke et passende begrep: Langtidsplanen er Regjeringas marsjordre. Når neste år er over, og det budsjettet vi i dag vedtar, er gjennomført, er vi halvveis i planperioden og forhåpentligvis halvveis til de målene som er satt for utgangen av 2012. Tidligere i dag har vi i Stortinget diskutert utdanningsbudsjettet for neste år. I den debatten la jeg merke til at flere talere sa at nå er det tid for reformpause i skolen. Jeg er helt sikker på at sjøl om vi kommer til 2012, blir det aldri noen reformpause i Forsvaret. Vi er nødt til å omstille Forsvaret hele tida, fordi trusselbildet endrer seg, verden endrer seg, og vi må ha et forsvar som kontinuerlig er i stand til å møte de utfordringer Norge står overfor. Som sagt: Det har vært bred enighet om Norges forsvars- og sikkerhetspolitikk. Derfor må jeg si at jeg er ganske forundret over språkbruken til Høyre i budsjettinnstillinga for neste år. Maken til elendighetsbeskrivelse! Vi kan også gå tilbake og finne rapporter fra Riksrevisjonen med kommentarer til Forsvarets disposisjoner mens Høyre har bestyrt Forsvarsdepartementet. Tar jeg ikke feil, godkjente ikke Riksrevisjonen Forsvarets regnskaper for 2004. Jeg skal ikke rippe opp i hvilket parti som hadde forsvarsministeren det året, og heller ikke hvilket parti som hadde finansministeren, eller hvem som var finansminister. Et slikt ædda bædda-spill – jeg er bedre enn deg – burde Stortinget heve seg over. La oss bevare den store enigheten vi har hatt de siste 60 åra om forsvars- og sikkerhetspolitikken. Stortinget diskuterte nylig Afghanistan, og skal igjen gjøre det på nyåret. La meg derfor kort bare nevne at Norges militære innsats i Afghanistan neste år vil prege hele Norges forsvar. Situasjonen i Afghanistan er krevende og utfordrende. Men heldigvis gjøres det også framskritt på mange viktige områder, noe som skyldes at verdenssamfunnet, Norge inkludert, er der og bidrar til sikkerhet og stabilitet. Vi bør rette en stor takk og anerkjennelse til de norske militære styrkene og sivilt, humanitært og diplomatisk personell som har tjenestegjort eller tjenestegjør i Afghanistan. Deres innsats er avgjørende for om vi får et Afghanistan som vi ønsker, et Afghanistan styrt på afghanernes egne premisser.