Ivar Skulstad (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Vi skal ikke så langt tilbake i tid som representanten Hagen akkurat forrettet her. Stortinget skal i dag behandle én side av den såkalte Terra-saken, nemlig Vik-brevet. De fleste av komiteens merknader står alle partier bak, men Fremskrittspartiet har en særmerknad i denne saken, der de fokuserer på de ansvarlige i departementet som ikke reagerte da de fikk kunnskap om at Vik-brevet ble brukt i markedsføringen av Terra for å få andre kommuner til å investere i slike produkter. Jeg regner med at Fremskrittspartiet selv utdyper sin særmerknad, hvis de finner det nødvendig. Formålet med Riksrevisjonens undersøkelse har vært å undersøke Kommunal- og regionaldepartementet sin behandling og oppfølging av Vik-brevet. Dette brevet omhandler finansielt salg av konsesjonskraft og forholdet til kommunelovens § 50 nr. 1 og § 59a nr. 1. Brevet fra Vik er datert 20. september 2002. Vik kommune gjorde i 2001 en avtale om finansielt salg av konsesjonskraftrettighetene til kommunen. Avtalen gikk ut på at Vik kommune fikk utbetalt et engangsbeløp som kommunen investerte i verdipapirer. Kommunerevisoren mente at avtalen måtte likestilles med et lån, og at avtalen dermed var i strid med kommunelovens § 50. Spørsmålet ble reist for fylkesmannen i Sogn og Fjordane, som la saken fram for departementet. Departementet konkluderte i brev av 20. september 2002 med at avtalen ikke var et lån, og dermed fikk vi det såkalte Vik-brevet til behandling. Komiteen har i sin behandling understreket, i likhet med Riksrevisjonen, at kommunene har et selvstendig ansvar for å tolke og innrette seg etter kommuneloven. De er ansvarlige for sine egne økonomiske spørsmål. Dessuten viser fylkesmannens lovlighetskontroll at Terra-kommunene hadde brutt kommuneloven og sitt eget finansreglement da de investerte i risikofylte finansielle produkter. Men oppfølgingen av Vik-brevet viser at det må stilles et særlig krav til departementet i behandlingen av lovtolkninger og det etterfølgende rundskrivarbeidet. Som Riksrevisjonen har påpekt – og KRD er enig i – er det ingen tvil om at Vik-brevet skulle ha vært håndtert på et høyere nivå i departementet enn det ble. Undersøkelsen viser at departementet brukte både sin økonomiske og juridiske kompetanse i saksbehandlingen, men at de ikke gikk grundig nok inn i saksopplysningene i 2002. Departementets begrunnelse for å konkludere slik de gjorde, var at konsesjonskraftinntektene dekket betalingsforpliktelsen i avtalen, noe som innebar at avtalen ikke ville fortrenge framtidig tjenesteproduksjon. Vi vet alle nå hvordan det gikk med den saken. Terra-saken er en stor og alvorlig sak for de kommunene som er rammet. Innbyggerne rammes ved at tjenesteproduksjonen blir svekket, og flere av kommunene har brukt opp alle sine reserver. Etterdønningene etter Terra-saken vil vi kunne se lenge, både i mediene og i forbindelse med at disse kommunene skal legge fram sine budsjett- og økonomiplaner framover. Statsråden har satt i verk noen tiltak for å avhjelpe Terra-kommunene, og det har jo vært helt nødvendig. Komiteen understreker at Vik-saken var av prinsipiell karakter. Dersom ledelsen i departementet likevel har hatt kontroll med og kunnskap om problemstillingene, slik de hevder, burde slike prinsipielle problemstillinger blitt prioritert. I 2006 foretok departementet en ny gjennomgang som var basert på de samme opplysningene som under behandlingen i 2002. Den nye behandlingen viste at Vik kommune hadde en udekket betalingsplikt som måtte dekkes inn med de andre midlene kommunen rådde over. En samlet komité mener det er sterkt kritikkverdig at kommunen ikke ble informert om disse nye vurderingene i et møte med departementet så sent som i september 2007. Disse vurderingene burde selvsagt alle kommuner og fylkeskommuner ha fått umiddelbart etter at de forelå. Vik-brevet og behandlingen av dette har også en annen dimensjon. Riksrevisjonens undersøkelser er viktige av mange årsaker, og krever at revisorene får selvstendig tilgang til saksarkivet i departementene. Dette har ikke vært tilfellet i denne saken, og det virker litt unødig og lite fleksibelt. Hvis den som skal granskes, selv skal få bestemme hva revisjonen skal få tilgang til, kan det bli vanskelig å vise til at granskingen er uavhengig. I denne sammenheng er det også viktig å vise til Stortingets behandling av ny lov om Riksrevisjonen i Innst. O. nr. 54 for 2003–2004. Der er det en klar forutsetning at slikt innsyn skal gis. Med dette anbefaler jeg Stortinget å gjøre slikt vedtak som komiteens flertall foreslår.