Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-06-14:
I likhet med representanten Ellingsen ønsker jeg å gi ros til Utenriksdepartementet for det initiativet som ble tatt da de ulike delegasjonene hadde møte med UD her på Stortinget. La meg også legge til at det er veldig viktig tidlig å avklare norske konsesjoner i viktige saker, og at det blir reelle konsultasjoner med Stortinget. Det har slått meg mer og mer etter hvert som jeg har deltatt også i andre fora hvor utenrikskomiteenes ledere, f.eks., møtes, eller i forumet NB 8, som består av de nordiske og baltiske landene. Det er slik at hvis det skal være en «added value» for Norge å delta, er det viktig at vi har et budskap, ikke bare inn i organisasjonene, som er det norske budskapet, men også at organisasjonene har et budskap når de møter sine motparter. Derfor er de konsultasjonene viktige, og derfor er det møtet som UD initierte, også viktig. I tillegg vil jeg bare gjenta at det kan være nyttig for UD og Stortinget å ha en dialog om hvilke delegasjoner Stortinget skal delta i. Vi får fra tid til annen invitasjoner til å delta i ulike delegasjoner utenom de faste, og det er viktig at vi har en åpen diskusjon om hvor det kan være viktig for parlamentarikere å delta. Det er, tror jeg, som flere har vært inne på, en viktig dimensjon i det samarbeidet at parlamentarikerne kan bidra med mye i tillegg til og utover det regjeringa kan. Så har mange vært inne på situasjonen i Kirgisistan, og jeg slutter meg til de analysene og de vurderingene som der ble gjort. La meg bare kort få si noe om særlig to områder. Det er NATO og FN. Det er jo slik at NATO i tillegg til mange andre organisasjoner står overfor store utfordringer når det gjelder finansiering. Utenriksministeren var inne på at det er dramatisk for mange av organisasjonene, nettopp fordi finanskrisen gjør så store innhugg i de nasjonale budsjettene. Det er helt riktig. Jeg tror nok at både NATO og FN står i den situasjonen at mange av de kuttene som nå må gjøres, kommer som en følge av at man ikke gradvis har reformert. Mange av de dramatiske kuttene man kommer til å se, kunne kanskje vært unngått hvis man hadde vært nøyere med å reformere underveis. Men dette er, som vi vet, en vanskelig materie for de store organisasjonene. Det nye strategiske konseptet til NATO er spennende å følge. Prosessen har vært spennende å følge nettopp fordi den har vært ganske åpen og inkluderende, og det blir spennende å se hvordan prosessen fram mot toppmøtet i Lisboa, der konseptet skal vedtas, blir. Det man kan lese ut av ekspertgruppens forslag, er egentlig at man viderefører mye av tanken bak det strategiske konseptet som gjelder, men at man vektlegger særlig to ting. Det ene er alliansene, partnerskapene, forholdet til Russland. Jeg tror nok det er viktig også å være klar over at mange av de aspirerende medlemslandene i NATO har en helt annen historie og en helt annen erfaring med Russland enn det f.eks. Norge har, og at behovet for forsikringer er sterkere. Det betyr at balansen mellom de konvensjonelle våpen og den kjernefysiske avskrekkingen kan virke enklere for oss enn for mange av de landene som nå aspirerer til medlemskap i NATO. Det er et annet trusselbilde for dem, og det må vi ha med når vi nå utvikler partnerskapene med Russland – også i NATO-sammenheng. Det andre er at det kollektive forsvaret, det militære samarbeidet og konsultasjonene er det som fortsatt står som pilarene i NATO, og det er viktig å understreke fra norsk side – og fra andre NATO-lands side, forhåpentligvis – at NATO er mer enn operasjonen i Afghanistan. Det er altså slik at dersom NATO mot formodning ikke skulle lykkes i Afghanistan, er NATO allikevel den viktigste militæralliansen og det som sørger for norsk sikkerhet. Så over til FN – og det er naturlig å koble det sammen med NATO, som også viser viktigheten av å ha disse debattene i sammenheng. Som representanten Myhre var inne på, er det NATO, i likhet med mange andre organisasjoner, som utfører mange av operasjonene under FN-mandat. Derfor nevnte jeg også i den interpellasjonen jeg tok opp tidligere, i mai, nettopp viktigheten av å være samordnet på de feltene der NATO, Den afrikanske union og andre kan utføre oppdrag på vegne av FN. Det er viktig at vi i FN-sammenheng er en konstruktiv og kritisk venn, og at vi er pådrivere for reform. Norge bidrar med ca. 8 mrd. kr i året til viktige oppdrag som FN skal løse, men det er også viktig at vi da er konstruktive og kritiske i vår tilnærming. La meg helt til slutt si at jeg hadde gleden av å være delegat på FNs 64. generalforsamling. Det var et interessant møte med en stor organisasjon, som åpenbart har et stort potensial, men også et stort behov for endringer.