Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2008-04-04:
Interpellanten tar opp en sak som opptar mange, men som også har vært diskutert her med ulike innfallsvinker den siste tiden. Det er vanskelig å være uenig i at det er viktig å fokusere på dette med god pasientbehandling, spesielt for de sykeste. Men det er nok mer enn penger som må være på plass, selv om det er en viktig del av det. Vi trenger bl.a. gode lokalsykehus med avdelinger som har generell medisinsk kompetanse, som i akuttfasen tar hånd om de pasientene, og som da kan videreføre dem til kommunene. Statsråden har i sitt svar vist til en del av våre løsninger, som er mange og gode. Jeg har lyst til spesielt å trekke fram en styrket kommuneøkonomi, som gjør den enkelte kommune i stand til å ta imot dem som trenger det. En bedre kommuneøkonomi vil gi bedre sykehjemsdekning, en stabil hjemmesykepleie og god samhandling med spesialisthelsetjenesten og kvalifisert personell - med bedre kompetanse og tverrfaglighet som stikkord. Det kreves også politisk vilje i den enkelte kommune til å ta grep, og at man ikke skyver ansvaret over til spesialisthelsetjenesten og frir seg selv. Det er, som statsråden sa, kommunene som har hovedansvaret, som er grunnmuren. Mange kommuner tar det ansvaret, og mye bra skjer. Vi har vel alle hørt historiene om kommuner som spekulerer i at liggedøgn på sykehus er billigere, og heller betaler det de må istedenfor å bygge opp sine egne tilbud. Slik skal vi ikke ha det. Arbeiderpartiet mener at det er i kommunene den typen omsorg skal gis, og det er de enkelte kommunestyrer som skal avgjøre omsorgsnivået i hver kommune. I motsetning til Fremskrittspartiet, som ønsker dette statliggjort, ønsker vi at det er kommunepolitikerne som skal gjøre denne viktige lokale jobben. Likeverdighet er et mål, men det skal jo også avspeile de politiske valg den enkelte velger har tatt. Det er som kjent forskjell på hva vi mener med likeverdighet - fra rød-grønn og fra borgerlig side. En gjennomgang av holdninger blant dem som behandler syke og pleietrengende, er en kontinuerlig prosess. Etiske dilemmaer når det gjelder videre behandling, bør diskuteres oftere. Veldig mange syke bør ikke flyttes i det hele tatt - det være seg fra hjemmet til sykehus, fra sykehus til sykehjem eller omvendt. Hvis de, som interpellanten sier, er så dårlige at de dør på veien eller kort tid etterpå, bør de få lov til å være der de er. Det dreier seg om respekt og verdighet, og det bør være en diskusjon som vi tar oftere. Så må vi sette sykehjemsansatte og hjemmesykepleiere i stand til å ha de dårlige pasientene og gi den gode behandlingen som vi ønsker. Kvalitetsløftet 2015 skal nettopp sikre det. Det har vi gjentatte ganger diskutert i denne salen. Vi må gi de ansatte mulighet for faglig påfyll, etterutdanning og generell utdanning for å sikre tilbudet. Regjeringens mange planer på de ulike områder sikrer at vi har dette i fokus, og statsråden nevner flere av disse momentene. Alle danner en helhet i den omsorgen som vi ønsker. Det finnes rundt om i kommunene mange gode eksempler på at man klarer både å bygge opp og å drifte veldig mange gode tilbud, der de ansatte har gode kvalifikasjoner, der en kan behandle mye mer enn det som tradisjonelt gjøres i et sykehjem. Det har den bieffekt at kvalifisert arbeidskraft tiltrekkes dit, fordi det er spennende og faglig utfordrende å jobbe der. Jeg har gode eksempler både fra Larvik og Sandefjord, der en har gode enheter som oppnår det samme, og der samarbeidet med spesialisthelsetjenesten oppfattes som godt. Interpellanten nevner også rehabilitering og etterlyser det. Der vil jeg igjen vise til et tilbud som er i Larvik. Et rehabiliteringssenter som heter Presteløkka, ble bygd opp ved hjelp av stor politisk innsats fra det lokale Fremskrittspartiet. Der fungerer det godt. De har et godt samarbeid med SSR Kysthospitalet. Presteløkka ligger strategisk rett ved siden av. De drar nytte av bassenget til Kysthospitalet, samarbeider om pasienter, deltar på fagdager og internundervisning og får praktiske tips om problemløsning. Presteløkka rekrutterer fra sykehus primært, og hoveddelen av dem som kommer dit, reiser rett hjem etterpå. Presteløkka er et godt eksempel til etterfølgelse, og viser at kommunene kan lage gode rehabiliteringstilbud, noe interpellanten etterlyser. Det er nødvendig med gode samhandlinger, som statsråden gir uttrykk for, og her er KS en viktig brikke. Det å få på plass gode utskrivingsrutiner og gode møteplasser vil lette de utfordringene som interpellanten viser til, for dette har jo sammenheng med en av de frustrasjonene som kommunene opplever. Jeg mener at statsråden har pekt på mange flere måter å gjøre det på, både når det gjelder finansiering og tiltak, i tillegg til dem jeg nevner, og jeg synes vi ivaretar dette veldig godt i det opplegget den rød-grønne regjeringen har.