Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-20:
Jeg vil takke Høyre-Høie for å ha tatt opp et tema som er viktig for alle landets innbyggere. Jeg ønsker å belyse også andre områder innenfor moderniseringsarbeidet som det er viktig at Regjeringen jobber videre med og gjør noe med. Stortinget vedtok i 1994 et nytt styringssystem for Statens vegvesen, som bl.a. innebar at Vegvesenets egenproduksjon skulle skilles ut som en egen intern avdeling. Videre ble Vegvesenet, for å kunne dokumentere konkurranseevne, pålagt å etablere et eget regnskap for produksjonsavdelingen som i størst mulig grad skulle kunne sammenlignes med regnskap for private bedrifter, noe dagens regjeringspartier var meget skeptiske til den gangen, men som vi nå ser har vært en suksess. Staten og kommunene er blant Norges største produsenter av tjenester. Derfor er det av stor viktighet at staten og kommunene forvalter ressursene på en samfunnsmessig effektiv måte. Når vi ser hvordan enkelte kommuner nord for oss bruker midlene i amerikanske fond, med den store, store risikoen det har, er ikke det etter min og Fremskrittspartiets mening en samfunnsmessig effektiv måte å plassere midlene på. Det er viktig at effektiviseringspotensialet hos landets desidert største tjenesteleverandør, altså kommunene og staten, tas ut, slik at man får mer tjeneste for pengene. Det er uansett viktig at det i organisatoriske løsninger gis regnskapsoppstillinger som viser virksomhetenes effektivitet og konkurranseevne, så man også kan vurdere forholdet mellom privat og offentlig virksomhet. Under en høring i kommunal- og forvaltningskomiteen med de private barnehager fikk vi signaler om at man bør påse at man har like detaljerte retningslinjer for kommunal regnskapsføring som for privat regnskapsføring i hele barnehagesektoren. Det er av avgjørende betydning at det er mulig å kostnadsberegne hele sektoren, for å oppnå rettferdighet og likebehandling av hele barnehagesektoren. De ulike rammebetingelser som gjelder for offentlig og privat virksomhet, er et problem når en skal vurdere konkurranseevnen. En overordnet målsetting for Regjeringen må være en mest mulig samfunnsøkonomisk utnyttelse av de samlede ressursene, dvs. mer tjeneste for pengene. Det viser seg at det er flere rammebetingelser som er forskjellige for den private og den offentlige sektoren. Den viktigste forskjellen er at staten kan ha en trippelfunksjon som forvaltningsbedrift, myndighetsbestiller og produksjonsbedrift samtidig. De private har stort sett bare en funksjon. Det oppleves som en rollekonflikt at staten mange ganger har en trippelrolle – myndighet, bestiller og produsent – innenfor samme organisasjonsstruktur. Staten slipper å forholde seg til svingninger i markedet, men overlater alle svingninger til de private. Dette får konsekvenser for den konkurranseutsatte delen av markedet. Skal statens konkurranseevne sammenlignes med bedrifter med helt andre rammevilkår, vil det gi et skjevt bilde. Så lenge trippelrollen opprettholdes, kan ikke staten få dokumentert sin konkurranseevne. En annen svakhet ved dagens system er at det ikke er regler for hva som vil bli konsekvensen av at staten og kommunene ikke oppfyller målsettingen om konkurranseevne i forhold til de private. Det er ikke mange gulrøtter for å fremme effektivitet i stat og kommune dersom det ikke oppnås bedre effektivitet sammenlignet med private. At Regjeringen tar radikale grep, og at statens konkurranseevne i forhold til privat virksomhet må kunne dokumenteres tilfredsstillende, må være et mål. Den eneste reelle muligheten for at offentlig produksjon skal være sammenlignbar med tilsvarende privat virksomhet er å gi dem tilnærmet like rammevilkår. Ved å lage særordninger, simulere tilnærmet like regnskapssystemer osv. vil man i beste fall kun oppnå en teoretisk konkurranseevne. Her må det tas radikale grep. Staten må få større fart på moderniseringsarbeidet i den offentlige sektoren. Og da bør man også vurdere kommunene som et viktig element.