Carsten Dybevig (Høyre), 2004-06-15:
Tomtefeste er en utbredt rettighetstype i Norge og har lange tradisjoner. Tomtefesteinstituttet innebærer en todelt eiendomsrett. Bortfesteren eier grunnen, mens festeren eier bygninger eller anlegg på grunnen. Forslagene og endringene i tomtefesteloven blir forenklet og er ment å redusere konfliktnivå og domstolsbehandling. De vil også fjerne usikkerheten som tidligere vedtak har skapt blant festere og grunneiere. Gjeldende lov har ifølge Norsk Hytteforbund vært vanskelig å forstå. "De mener loven er særdeles komplisert og nærmest umulig å forstå for folk som ikke har spesiell innsikt i materien." Selv innen advokatstanden er det få som behersker loven. Høyre mener det er riktig og fornuftig at en tomt kan innløses etter 30 års feste. Det finnes flere grunner til å godta innløsning: Grunneier har de facto avstått grunnen i uoverskuelig fremtid gjennom kontraktsinngåelse. Festeren har betalt eiendomsskatt, VAR-avgifter og infrastruktur på tomten. Tomtefesteinstituttet ble pålagt brukt i visse tilfeller på grunn av historisk begrenset rett til fri omsetning av fast eiendom. Politiske innblandinger i private kontraktsforhold har allerede skjedd og har skapt unødige og høylydte konflikter i flere festeforhold. Selveierdemokratiske prinsipper tilsier at det er klart samfunnstjenlig at en huseier også eier grunnen huset står på. Festeforhold ble i mange tilfeller også inngått fordi fester hadde begrenset egenkapital. Innløsningsretten skal gjelde for tomter festet bort både til hus og hytter. Imidlertid vil ikke innløsningsretten gjelde statens grunn i Finnmark, i bygdeallmenninger eller fritidshus festet på en landbrukseiendom, der festeinntektene utgjør 10 pst. eller mer av gårdens næringsinntekt. Grunneiere i Distrikts-Norge skal fortsatt ha mulighet til å leve av sine ressurser på lik linje med eiendomsbesittere i byen. Stortinget, også Arbeiderpartiet, har tidligere oppfordret bønder til å finne alternative inntekter til tradisjonelt landbruk. Mange distriktsbønder, særlig rundt store skianlegg, har bevisst skaffet seg biinntekter som følge av denne oppfordringen. Det ville rent distriktspolitisk være galt å reversere dette. For øvrig vil loven gi en generell rett til forlengelse av festekontrakten på samme vilkår som før. Høyre stemte sammen med Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre for at festerne skulle få innløsningsrett. Fremskrittspartiet var i fjor en ivrig forkjemper for det vedtak som ble fattet om innløsningsrett. Talsmannen for Fremskrittspartiet, André Kvakkestad, fastslo i Stortinget i februar 2003 følgende: "Vi mener at en innløsning skal være en rett for alle festerne." I Nationen den 22. mai i år fortsetter representanten Kvakkestad: "Vi går inn for en innløsningsrett på en individuell prisfastsettelse." Bare tre uker senere forfekter Carl I. Hagen at Fremskrittspartiet nå er prinsipielt imot innløsningsrett. For meg blir Fremskrittspartiets uforutsigbarhet i tomtefestesaken like uforutsigbar som reglene i Team Antonsens "Ekstra Joker Nord". Partiene Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet sendte sågar sammen ut en pressemelding om innløsningsrett og forslag til prisfastsettelse som Kristelig Folkeparti og Høyre nå har fulgt opp. Fra å være en pådriver og forkjemper for innløsningsrett i 2003 er Fremskrittspartiet nå, i 2004, en ivrig motstander av innløsningsrett. Arbeiderpartiet har nærmest fundamentalistisk ført en kamp mot tomtefesteloven og griske grunneiere. Arbeiderpartiet har brukt de mest ekstreme utslagene i loven av 1996 for å avskaffe tomtefesteinstituttet. Høyre støtter ingen av disse synspunktene. Kun et fåtall grunneiere har grisket til seg store festeavgifter fra festerne. De aller fleste festere, 75 pst. av alle 350 000 festere, har mindre enn 3 000 kr i årlig festeavgift. Faktisk har hver fjerde fester lavere avgift enn 1 000 kr. For sammenligningens skyld koster det betraktelig mer å leie en fast campingplass noen sommermåneder. Grunneierne har etter min oppfatning opptrådt ansvarlig og edruelig. Ifølge melding i pressen så sent som 30. januar 2004 ville Arbeiderpartiet og Knut Storberget gi rett for tomtefestere til innløsning "for 25 ganger årlig gammel prisregulert tomtefesteleie", noe som ville være svært urimelig overfor de mange grunneiere og ifølge juridisk ekspertise være i strid med Grunnloven § 105. Arbeiderpartiet har ifølge seg selv en rørende omtanke for småkårsfolket, dvs. tomtefesterne i denne sammenhengen, men har tydeligvis ikke vært til stede når konsekvensene av en massiv skattlegging av huseierne har blitt vedtatt, så som boligskatt, eiendomsskatt og formuesskatt. Og om den svenske modellen ønskes, da blir det virkelig ille for småkårsfolket. Da blir det ikke promille av ligningstakster som skal skattlegges, da blir det prosenter av markedsverdier som skal skattlegges. Arbeiderpartiets primærsyn i tomtefestesaken og i skattepolitikken viser Arbeiderpartiets manglende grunneiersyn. Et forbud mot tomtefeste slik Arbeiderpartiet ønsker, ville på sikt redusere tilbudet av tomter og skape en høyere pris på tilgjengelige tomter. I de siste 30 årene har tomteprisen økt med det dobbelte av konsumprisen. Arbeiderpartiet har ført en reguleringsivrig politikk i flere tiår som har gitt disse kraftige prisøkningene på tomter. Dette gjelder særlig gjennom kreative begrensninger i plan- og bygningsloven og en streng lokal praksis som har vært med på å begrense tilbudet av tilgjengelige tomter. For en grunneier kan det ha sine fordeler å ha en årlig inntekt av en tomt, uten at grunnarealet selges med negativ effekt for de kommende generasjoner. For mange som ikke har økonomi til å betale en høy pris for en hyttetomt, kan en festeavtale gi mulighet til å skaffe seg disposisjonsrett over en tomt som ellers ikke ville være mulig. Høyre ønsker derfor at festeinstituttet skal bestå som en del av den frie avtaleretten, men ønsker å sette klare regler for innløsning og prisfastsetting i fremtidige festekontrakter. All historisk erfaring viser at privat eiendomsrett er den mest effektive måte å forvalte samfunnets ressurser på. Innløsningsretten for boligeiere vil være med på å styrke selveierdemokratiet. Ved utformingen av tomtefesteloven i 1966 gikk Høyre inn for at loven skulle ivareta både festerens eiendomsrett til bygningene og bortfesters eiendomsrett til grunnen. Gjennom en lovregulering av festeavgiften kan det være vanskelig å få til en fullstendig balanse mellom disse interesser. Høyre ønsker derfor at dette i størst mulig grad bør være opp til partene selv å avtale. De nye hovedreglene er: En tomt kan etter 30 års feste innløses til 30 ganger oppjustert festeavgift, om partene blir enige. Dersom partene ikke blir enige, skal det brukes en skjønnsbasert regel som tar utgangspunkt i råtomtverdien på innløsningstidspunktet. Innløsningsprisen blir da 40 pst. av markedsverdien, etter at denne er justert etter verdiøkningen festeren og grunneieren har tilført tomten. Regjeringens opprinnelige forslag til en minste innløsningssum på 50 000 kr fjernes. Både Fremskrittspartiet og Senterpartiet krever at Stortinget før det fattes vedtak, får grunnlovstestet sitt vedtak om innløsning og innløsningspris. At Senterpartiet ønsker dette, er ikke det minste overraskende, da de er imot enhver innløsning. Fremskrittspartiet var for bare et år siden en av pådriverne for innløsning overfor Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre. Å forelegge spørsmål om grunnlovsmessigheten av et lovforslag vil på bakgrunn av Stortingets praksis fremstå som ekstraordinært. Det synes å ha vært Stortingets syn, iallfall i det 20. århundre, at det tilkommer Stortinget som lovgivende makt selv å ta stilling til Grunnlovens forståelse og vurdere spørsmål om sin sammensetning og sitt myndighetsområde. Det kom tydelig frem i en debatt i 1939, da Stortinget avstod fra å be om Høyesteretts betenkning om hvorvidt det ville være grunnlovsmessig å la en forlengelse av stortingsperioden gjelde for det sittende storting. Det er også på det rene at bruk av Grunnloven § 83, med en etterfølgende betenkning fra Høyesterett, ikke vil avskjære interesserte parter fra å få prøvd grunnlovmessigheten av et lovvedtak etter vanlige regler i en sivil tvist. For Høyre har det vært viktig, når først innløsning blir gjennomført, å få til en innløsningspris som er rimelig, forutsigbar, balansert og rettferdig overfor både fester og grunneier. Regjeringens sjablonmodell vil antakelig virke uproblematisk i tre av fire avtaleforhold. På den ene siden har det i høringsrunden, da særlig fra grunneiersiden, vært påpekt store urimeligheter i forhold til innløsningspris i pressområdene rundt de største byene, og særlig i populære kystområder med liten mulighet til etablering av ytterligere tomter. På den andre siden vil en minstepris på 50 000 kr virke urimelig høy andre steder, da særlig i innlandet. Høyre har ikke snudd i saken, men vært konsekvent i forhold til tidligere vedtak i saken de siste ti årene. Helt avslutningsvis vil jeg imøtegå de kritikerne som hevder at Høyre har vinglet i saken. Høyre har av hensyn til juridiske innspill og utredninger supplert Regjeringens forslag med en frivillig mulighet for partene til å kreve innløsningsprisen fastsatt gjennom et lensmannsskjønn. Her vil grunneier og fester få anledning til å oppnevne sine egne sakkyndige.