Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-02:
Slik jeg leste interpellasjonen, tok den utgangspunkt i Asker og Bærum-saken, og den har jeg også tatt utgangspunkt i. Men som det også vises til, er denne saken under politietterforskning og til behandling i Helsetilsynet. Jeg vil derfor ikke gi en vurdering av disse sakene, men bare understreke at dersom det viser seg at Sykehuset Asker og Bærum har endret dato for frist for behandling i den hensikt å spare penger, ser jeg svært alvorlig på det. Pasienter som har rett til nødvendig helsehjelp, skal få en konkret dato for når han eller hun senest skal få behandling i spesialisthelsetjenesten. Pasienten skal informeres om denne fristen. Fristen er juridisk bindende for spesialisthelsetjenesten, og pasienten har et rettslig krav på behandling innen den fastsatte fristen. Hensikten med retten til nødvendig helsehjelp er å sikre et likeverdig helsetilbud til pasienter over hele landet, og at pasientene også prioriteres riktig. Vi har etablert et eget kontaktpunkt, HELFO Pasientformidling, der pasienten kan henvende seg dersom fristen ikke overholdes. Helseforetakene får et døgn på seg til å finne et tilbud der pasienten kan få behandling innen 14 dager. Klarer de ikke det, vil HELFO overta og bestille behandling ved en institusjon de har rammeavtale med, eller i utlandet. Det regionale helseforetaket er ansvarlig for å dekke kostnaden. Det koster sannsynligvis mer å måtte betale for behandling hos andre enn å utnytte egen kapasitet. Helseforetakene vil derfor være tjent med at pasienter ikke bruker sin rett til å få behandling et annet sted. Representanten Høie anfører at bestiller- og utførerrollen ikke er tilstrekkelig atskilt i dagens system, og anfører at dette er en mulig årsak til at sykehusene kan bruke ulike metoder for å forskyve tidspunkt for fristbrudd. Helseforetaksmodellen er til en viss grad basert på et skille mellom bestiller- og utførerfunksjonene ved at rollene er fordelt mellom det regionale helseforetaket på den ene siden og helseforetak og andre leverandører av helsetjenester på den andre. Sørge for-ansvaret gjør at de regionale helseforetakene har bestillerfunksjon, men samtidig eier de helseforetakene i sin region, og de er ansvarlig for den statlige utførerfunksjonen. Ved fristbrudd ligger bestillerfunksjonen hos HELFO Pasientformidling, som er en ytre etat i Helsedirektoratet, altså utenfor de regionale helseforetakene. Bestiller- og utførerrollen er da tydeligere atskilt. Grunnen til at HELFO gir tjenesteleverandøren som har brutt fristen, ett døgn på å finne ny behandlingsdato, er at de fleste pasienter foretrekker at helsehjelpen gis i nærområdet. Ifølge HELFO lyktes man med dette for ca. halvparten av fristbruddene i 2009. Oppslaget i Aftenposten i februar viste at kun et fåtall av fristbruddpasientene henvender seg til HELFO for å få behandling. Det kan være flere grunner til at det ikke er flere som benytter denne muligheten: Det kan være at pasienten ikke har fått god nok informasjon om sine rettigheter ved fristbrudd, eller at pasienten foretrekker å vente på behandling ved sitt eget sykehus. Etter mitt syn vil ikke nødvendigvis endringer i organiseringen av spesialisthelsetjenesten føre til at pasientrettighetene ivaretas på en bedre måte. Jeg mener at god internkontroll og risikostyring er vesentlig for å forebygge, forhindre og avdekke avvik, også når det gjelder fristbrudd. I foretaksmøtene i januar stilte jeg krav om at de regionale helseforetakene skal sørge for at sykehusene gjennomgår systemer og rutiner for behandling av henvisninger. Samtlige regionale helseforetak har rapportert til meg at ingen funn tilsier systematisk manipulering av fristdato. Et stort antall saker er gjennomgått i alle regionene, og det viser seg at fristdatoen er endret i 0,07–1,5 pst. av tilfellene. Gjennomgangen i Helse Sør-Øst er basert på opplysninger fra alle helseforetakene, unntatt Sykehuset Asker og Bærum. Som et eksempel kan nevnes at Sykehuset Innlandet HF har gjennomgått 65 535 saker fra det siste året, og de fant 46 endringer av fristen. Helse Nord har kartlagt ca. 500 000 henvisninger, og bare i Helse Bergen har de gjennomgått ca. 20 000. De regionale helseforetakene har rapportert flere forklaringer på hvorfor datoen var endret. De viktigste forklaringene var: feiltasting i forbindelse med innlegging av dato, at noen systemer ikke tillater at feiltastinger rettes opp, at endring var gjort etter ønske fra og i samråd med pasient, at diagnosen var endret, det kunne være øyeblikkelig hjelp-innleggelser eller flytting av dato frem i tid. Det rapporteres at sykehusene har systemer og rutiner for å behandle henvisninger. De regionale helseforetakene mener at informasjon om rettigheter til pasientene må forbedres. Helse Midt-Norge rapporterer at de har utfordringer med hvilke pasienter som skal gis rettighetsstatus. Jeg har forsikret meg om at de regionale helseforetakene følger opp dette. Helsetilsynet har gjennomført flere tilsyn med hvordan pasientrettighetsloven overholdes. Disse tilsynene og avgjørelser i klagesaker har vist at loven ikke alltid følges. I tillegg har en undersøkelse vist at bare et fåtall pasienter benytter sin rett ved fristbrudd. Jeg kan ikke gi et sikkert svar på hvorfor det er slik, eller hvor stort problemet egentlig er. Det er fremsatt påstander om at pasientene får for dårlig informasjon om sine rettigheter, at regelverket er for komplisert og for lite kjent, eller at pasienter velger å vente på behandling ved sitt lokale sykehus. Helsedirektoratet har laget prioriteringsveiledere og brevmaler for innkalling og informasjon om pasientrettigheter. Disse tas nå i bruk i helseforetakene, og jeg forventer at dette vil bidra til at pasientrettighetene overholdes. I etterkant av saken ved Sykehuset Asker og Bærum er det satt i gang en rekke tiltak. De regionale helseforetakene arbeider med hvordan de kan bli bedre til å informere pasientene om deres rettigheter. Jeg vil løpende vurdere om de tiltak som er iverksatt den siste tiden, er effektive virkemidler for bedre etterlevelse av pasientrettighetene. Dersom det viser seg at disse tiltakene ikke er tilstrekkelige for å bedre situasjonen, vil jeg vurdere ytterlige tiltak, bl.a. evaluering og endring av regelverket. At helsetjenesten overholder pasientrettighetene, er en forutsetning for å kunne prioritere dem som trenger det mest, og også for at vi skal ha et likeverdig tilbud om behandling.