Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-14:
La meg starte der representanten Sponheim og representanten Hagen slapp, med en av de utfordringene som er beskrevet i perspektivmeldingen. Jeg er helt enig med Carl I. Hagen i at vi skal kalle det en utfordring hvordan befolkningssammensetningen i Norge kommer til å være i 2060, altså framover, at vi kommer til å oppleve en betydelig økende andel eldre i Norge. Det er kanskje ikke antallet eldre over 67 år som er det mest interessante, men kanskje antallet eldre over 80, fordi vi vet at vårt behov for tjenester og hjelp fra samfunnet øker etter hvert som alderen øker. Alle har vi jo vært opptatt av å diskutere hvordan pensjon og pensjonsrettigheter påvirker det handlingsrommet vi har i økonomien framover. Men det som Carl I. Hagen inviterte til på slutten her, nemlig diskusjonen om tjenestene og nivået på dem, er også en betydelig utfordring med hensyn til hvordan vi skal bygge velferdssamfunnet framover. Da er det ulike framstillinger i perspektivmeldingen som er interessante. Det er en ganske betydelig forskjell på om vi forbedrer dagens standard på tjenestene til de eldre, eller om vi bare viderefører standarden framover. Det viktige valget vi da kommer opp i, og som er en utfordring til opposisjonen, er at vi hvis vi ønsker å bedre standarden – flere sykehjemsplasser, flere hjemmehjelpere, flere som skal sørge for at tjenestene til de eldre blir bedre når de også blir flere – skaper ikke det noe rom for skattelette. Da må vi bruke hver krone vi har til å sørge for at vi har en god offentlig sektor, som kan yte disse tjenestene. Det perspektivmeldingen også viser, er at på det tidspunktet da vi la forutsetningene for perspektivmeldingen, hadde vi et visst handlingsrom fram til 2020 som man midlertidig kunne bruke til skattelette eller til infrastrukturinvesteringer osv., men hvis vi tar utgangspunkt i anslag nå knyttet til situasjonen i forbindelse med resultatene av finanskrisen så langt, er også dét handlingsrommet betydelig strammet inn. Et av de viktige perspektivene i perspektivmeldingen er å understreke styrken ved den nordiske velferdsmodellen – styrken ved å løse oppgaver i fellesskap, styrken ved å ha en omfattende offentlig finansiert velferdssektor. Den er også viktig for produktiviteten og verdiskapingen i et samfunn, og det er veldig viktig å ta vare på den videre. Alle som ønsker mer offentlig velferd, må velge det framfor skattelette. Man får ikke i pose og sekk her. Et annet perspektiv er klimautfordringene. Anslagene for klimautslipp i perspektivmeldingen er faktisk litt lavere enn da vi lagde klimameldingen. Men det er fremdeles en kjempestor utfordring, og da må vi tenke på mange vis. Det ene er det som Lars Sponheim er inne på: Det mest effektive for å få bukt med klimaendringene er en omfattende, ny internasjonal klimaavtale. Det er det som kan sette en pris på utslipp. Det er det som kan sette en grense, sånn at vi kan fordele utslippene på jordas befolkning. Det er det som kan gi oss en mulighet til å få med fattige land, hvis vi også har gode finansieringsordninger for dem som ikke har bidratt til klimaendringene – nemlig de som bor i de fattige landene, men som tar de største belastningene. Men vi må ha flere tanker i hodet samtidig. Vi må også sørge for at vi har reguleringer når det er nødvendig, reguleringer for å sørge for å dra opp nye markeder, reguleringer der en sørger for at den nye teknologiske utviklingen som nå må komme, har hovedfokusering på å spare energi og finne mer miljøeffektive løsninger. Mye av det markedet som tiltakspakken nå drar opp, er nettopp et marked for å få til den typen produksjon og omstilling. Innenfor Enova er det nå både mange kommuner og mange bedrifter som gjennomgår betydelig effektiviseringsarbeid på energifronten, og gjennom det bidrar man til å utvikle det videre. Så er det forskning og utvikling, der vår regjering overgår den forrige regjeringens innsats med hensyn til forskning. Bondevik-regjeringen satset 2,2 milliarder kr mer på forskning det siste året enn det første året. Vi har satset 3,2 milliarder kr mer på forskning det siste året enn det første året. Men på dette området må vi fortsette å ha høye ambisjoner, ikke bare når det gjelder volum, men også når det gjelder kvaliteten på den forskningen som er. Jeg er helt enig i at den må kobles til de utviklingsbehovene vi har, særlig når det gjelder ny fornybar energi, for på dette området har Norge en veldig stor mulighet til å bruke den kunnskapen vi først hadde på vannkraftsektoren og så fikk på oljesektoren, og som nå må veksles om til ny fornybar energi.