Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-15:
Det vi har sett den siste uken, er at arbeidsgivere i offentlig sektor i praksis har vetorett når partene kalles inn til statsråden for å diskutere om en streik utgjør en fare for liv og helse eller ikke. Arbeidsgiverne KS og Oslo kommune fikk lov til å stoppe legitime og forsvarlige streiker ved at de nektet å forhandle i møtet hos arbeidsministeren. Unio var åpne for å gi dispensasjoner, ønsket dialog, mens arbeidsgiverne ikke var interessert i dialog og også nektet å sende dispensasjonssøknad til den andre parten. Dette er et av mange eksempler på at loven gir arbeidsgiverne mulighet til å stoppe en streik i det øyeblikket det kommer en melding om at det kan være fare for liv og helse, i stedet for at de er forpliktet til å se på hvordan streiken kan fortsette på en forsvarlig måte. Etter at både lærere, helsefagarbeidere, barnehageansatte og sykepleiere i over et år har stått i front for å håndtere pandemien, er det en politisk skandale at det eneste de får i retur fra stortingsflertallet og regjeringen, er tvungen lønnsnemnd. Det vi har fått til behandling av saker i Stortinget, viser helt tydelig at det var mulig å fortsette streikene uten fare for liv og helse, og at fagforbundene var villige til å strekke seg langt for å finne løsninger. Men i begge sakene strittet arbeidsgiversiden imot. Det er da KS. Det er KS, det er staten, det er Oslo kommune som er arbeidsgiverne i offentlig sektor, og det er politikere som sitter med ansvaret i både KS og Oslo kommune. De store partiene tar ikke ansvar politisk for å sikre både rekruttering og gode nok arbeidsvilkår for dem som er ansatt i velferden, men det ønsker Rødt. Vi stemmer imot bruken av tvungen lønnsnemnd i denne saken. Det ville åpenbart vært mulig å fortsette denne avgjørende kampen for bedre arbeidsvilkår og ikke minst rekruttering på forsvarlig vis. Men stortingsflertallet, gjennom støtte til tvungen lønnsnemnd, fratar i realiteten ansatte i velferdsyrkene en reell streikerett på denne måten. Vi ser fra saksunderlaget at varselet om fare for liv og helse også er gjort på sviktende grunnlag, for om situasjonen på anlegget FREVAR kunne ha blitt farlig, var den i ferd med å bli løst ved at Unio ville innvilge dispensasjoner. Men KS nektet å forhandle og nektet å søke om dem på nytt. Vi ser at det som var en akutt fare for liv og helse i Oslos hjemmetjeneste, var tilsvarende helgebemanning. Det sier enten noe veldig alvorlig om bemanningen i helger – ikke minst i ferier, hvor det er enda færre på jobb – eller at det ikke var en tilstrekkelig grundig vurdering av om det var akutt fare for liv og helse. Uavhengig av det ønsket altså Unio, og var villig til, å gi dispensasjon, men Oslo kommune, styrt av de rød-grønne, nektet å samarbeide om det. Nå har det vært såpass mange gangers bruk av tvungen lønnsnemnd på såpass sviktende grunnlag at det trengs en gjennomgang av ordningen. Derfor er det veldig synd at stortingsflertallet, Arbeiderpartiet inkludert, stemte imot Rødts forslag i forrige uke om sammen med partene å gjennomgå bruken av lockout og tvungen lønnsnemnd for å unngå at streikeretten blir undergravd. Det var for hard kost for Arbeiderpartiet. Det er det interessant for folk i LO og Unio å merke seg og tenke grundig gjennom. Vi har aldri gått inn for at Stortinget skal overstyre en streik. Det vi ber om, er en gjennomgang og å få et bedre regelverk for den tvangsbruken ved framtidige streiker for å unngå at streikeretten, som er en menneskerettighet, blir undergravd av skiftende regjeringer – om de er rød-grønne eller borgerlige. Vi kan ikke ha en situasjon hvor altså arbeidsgiversiden i realiteten har trumfkort og vetorett og kan stanse enhver streik ved å nekte å forhandle om dispensasjoner, gjøre seg vrang og på den måten frata sykepleiere, frata lærere og frata barnehageansatte den reelle streikeretten. Det er uholdbart. Det må det bli en slutt på. Så håper vi for framtiden at Arbeiderpartiet kommer på litt bedre tanker, innser streikerettens fundamentale betydning for det norske samfunnet – for arbeidstakernes stilling – og ikke uten videre går med på de borgerliges bruk, som altså undergraver den reelle streikeretten.