Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-11:
Det gjør meg lykkelig at høyresiden har forlatt sitt laissezfaireforhold til kapitalismen, som de var sterke eksponenter for sist gang de satt i regjering. Det er nå en helt annen vilje til å snakke om det offentliges rolle når det gjelder næringsutvikling, industriutvikling og klimapolitikk, noe en opplevde at verken Høyre eller Fremskrittspartiet var opptatt av da de selv utgjorde stortingsflertallet sammen med andre borgerlige. Få ting gjør meg heller mer lykkelig enn tanken på et norsk havvindeventyr. Der tror jeg alle i salen er enige. Ikke bare har vi et stort potensial for vindprosjekter på egen sokkel, vi har også teknologimiljøer som kan gjøre dette mulig, vi har FME-er i to av landets storbyer som jobber med offshore havvind, og ikke minst har vi voldsom kompetanse på offshorefeltet gjennom oljeaktiviteten og en leverandørindustri vi alle har et ansvar for å gi en ny rolle etter hvert som oljen fases ut. Dette kan bli en stor eksportartikkel. Fremskrittspartiet har innimellom presentert en statistikk over hvor mange hundre tusen havvindmøller vi må bygge på norsk sokkel for å tilsvare energimengden vi i dag eksporterer gjennom olje og gass. Det er jo mildest talt å misforstå poenget. Vi sitter på teknologien og ressursene for å eksportere havvindteknologi til alle de landene som en dag ikke lenger skal være avhengige av oljen og gassen vår. Det er i et slikt perspektiv vi må se denne saken også. Det er ikke Norge som skal bygge alle havvindmøllene i verden selv, men om vi satser og omstiller oss, kan vi bli en stor leverandør. Representanten Flåtten har helt rett i at dette er noe som foregår allerede. Så vidt jeg har forstått, er Storbritannia allerede inne i sin tredje konsesjonsrunde for offshore havvind. En av de mest krevende opplevelsene jeg har hatt med energi- og miljøkomiteen så langt, er ikke behandlingen av en sak, men det er turen ut til Hywind i Rogaland. Det høres kanskje ikke så vanskelig ut å sitte om bord i en båt og bli fraktet fra A til B, men jammen ble ikke flere av komitémedlemmene bleike om nebbet etter hvert som bølgene kastet oss rundt. Jeg tror både representanten Henriksen og komitéleder Sande kan skrive under på at det var en umiddelbar lindring å gå opp på dekk og se Hywind dukke opp. Det var godt for mange av oss. Det er mye som gjenstår før det blir hundre- og tusenvis av slike havvindmøller i Norge. Teknologi skal videreutvikles, og offentlige innretninger for å hjelpe slike prosjekter til lønnsomhet skal finstilles. Vi er allerede godt i gang. I perioden 2008–2009 økte regjeringen forskningsbevilgningen til fornybar energi og karbonfangst med 600 mill. kr. I vår styrking av Enova inngår et eget demonstrasjonsprogram for ny teknologi med en ramme på 250 mill. kr. Statoil og Statkraft er inne på Doggerbank i Storbritannia og er dermed et brohode for norsk teknologi og leverandører der. General Electric etablerer et forsknings- og teknologisenter for havvind og legger produksjon og vedlikehold av testturbiner til Verdal. Selv har jeg besøkt Smartmotor, en bedrift i Trondheim som har sprunget ut av NTNU- og SINTEF-miljøet, som også jobber med slik teknologi, og som er en veldig spennende bedrift. Vi har flere fagmiljøer for offshore vindkraft i Norge – mange bedrifter. Jeg har ikke hørt kraftfulle rop fra dem om å sentralisere denne forsknings- og utviklingsinnsatsen i et nytt statlig senter. Høyresidens, og da især Fremskrittspartiets nyvunne iver for nasjonal planstyring i en rekke saker som vi har behandlet de siste ukene, er for så vidt gledelig og interessant, som jeg kommenterte innledningsvis, men jeg tror industrien, næringslivet og forskningsmiljøene selv har god peiling på hva de holder på med. Vår jobb som politikere med tanke på det som ligger i en aktiv næringspolitikk, bør være å legge til rette for at dette kan bli et nytt norsk industrieventyr ved å ha presise støtteordninger og god oppfølging gjennom Enova, og vurdere andre virkemidler, hvis det skulle vise seg å være nødvendig.