trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-06-01:
Fyrst vil eg takka saksordføraren og stilla meg fullt ut bak det han sa i innlegget sitt. Årsmeldinga til Sivilombodsmannen, som no har vorte Sivilombodet, syner oss nytten av at Noreg har hatt eit sivilombod sidan 1962. Sivilombodet er Stortingets kontrollorgan for å verna om rettane til den einskilde i møtet med ei fagleg sterk forvaltning. Sivilombodets oppgåve er å vera stemma til einskildmennesket for at forvaltninga sitt syn ikkje skal verta for sterkt eller urimeleg. Årsmeldinga syner oss alle dei områda der denne oppgåva er viktig, i eit vidt utval saker, slik som barnevern, bruksrett etter jordlova, den einskilde sitt møte med Nav og mange saker om offentlegheit og innsyn. Dette er viktige samfunnsområde der forvaltninga skal ta omsyn til den einskilde og forvalta lova slik ho er vedteken av Stortinget. Eg vil særleg trekkja fram det Sivilombodet i meldinga skriv om god forvaltningsskikk: «God forvaltningsskikk er et sett med normer som stiller krav til hvordan forvaltningen bør opptre i møtet med borgerne.» Sivilombodet har i mange saker opp gjennom åra framheva at forvaltninga må opptre sakleg, høfleg og omsynsfullt i møtet med folk. Krava til god forvaltningsskikk inneber at forvaltninga må erkjenna eventuelle feil og beklaga dei. Når forvaltninga opptrer i tråd med god forvaltningsskikk, får folk ei oppleving av at offentlege tenester er til for dei. Eg er difor glad for at Sivilombodet legg vekt på dette i kontroll. Eg vil gje ros til Sivilombodet for evna til å halda verksemda oppe gjennom pandemien. Fysiske besøk i lukka institusjonar har vorte vanskelege for førebyggingseininga. Likevel har me fått gode rapportar om isolasjon i fengsel og barn på lukka barnevernsinstitusjonar. Førebyggingseininga trekkjer fram at me ikkje har eit godt nok lovverk for å ta vare på rettane til barn i psykisk helsevern. Når me alle no har vore lenge stengde inne med oss sjølve, kan det vera lett å gløyma dei som er stengde inne mot si vilje. Sivilombodets innsats bidreg til at desse ikkje vert gløymde. Det vil eg takka Sivilombodet for.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-06-01:
Fyrst vil eg takka saksordføraren for grundig arbeid. EOS-utvalet er Stortingets uavhengige kontrollorgan med dei hemmelege tenestene. Dei feirar no 25-årsjubileum og kan sjå tilbake på ei utvikling der kontrollen har endra seg frå gravande journalistikk til eit internasjonalt anerkjent stortingsorgan. Eg vil gratulera EOS-utvalet med den utviklinga. Kontrollarbeidet i EOS-utvalet bidreg til tillit til dei hemmelege tenestene. Utvalet er breitt fagleg og politisk samansett, har ei parlamentarisk forankring og stor fagleg tyngde. EOS-utvalet utvidar no kontrollen til å omfatta kontroll med metoden tilrettelagd innhenting etter ny e-lov. Eg vil gje utvalet ros for å halda arbeidet i gang under pandemien når fysiske kontrollar har vorte vanskeleg. EOS-utvalet vart oppretta i ei tid då den kalde krigen var over, og me kanskje ikkje såg arbeidet til dei hemmelege tenestene som så naudsynt. No er me i ei tid med meir tilspissa internasjonale konfliktar og større behov for desse tenestene. Då må me hugsa på at det dei hemmelege tenestene er sette til å forsvara, er vårt eige demokrati. EOS-utvalets kontroll på vegner av Stortinget er ein del av dette demokratiet. I går hadde me ein diskusjon om gradering av den informasjonen som EOS-utvalet deler med Stortinget. Eg reagerer på at statsråden i innlegget sitt hevdar at det er lovstridig at EOS-utvalet sjølv kommuniserer gradert informasjon til Stortinget. Eg gjentek difor at det er Stortinget som vedtek at sikkerheitslova gjeld for Stortinget sine organ. Det er Stortinget som vedtek EOS-kontrollova. I lova er det klårt at informasjonseigar styrer graderinga av informasjonen i EOS-utvalets kontroll. Det er like klårt at utvalet sjølv vurderer om den graderte informasjonen er relevant for Stortingets kontroll, og formidlar den direkte til Stortinget. Dette er av di EOS-utvalet er eit sjølvstendig stortingsorgan. Etter 25 år er det viktig å ikkje leggja press på den kontrollmodellen me har for dei hemmelege tenestene, men å styrkja han. Omsynet til å opplysa Stortingets handsaming av kontrollsaker ligg til grunn for det EOS-utvalet formidlar til Stortinget. Slik er kontrollmodellen for dei hemmelege tenestene. Slik er vårt demokrati. Eg vil òg fylgja opp det som gjeld sakshandsamingstid og klarering. Det er uhaldbart når folk vert sitjande så lenge utan å kunna få svar på om dei kan fortsetja arbeidet sitt eller ikkje. Det er det heilt avgjerande at me tek tak i.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-06-01:
Det er ikkje mange enkeltsaker ein får så mange innspel om som dette med klarering. Det kjem frå folk som har hatt heiltids- og deltidsverv, anten det er i Heimevernet eller på ulike forsvarsplassar, som føler at dei på ein måte vert rettslause fordi dei står der og føler at dei ikkje får noka god grunngjeving for kvifor dei ikkje får fortsetja som før. Dei får ikkje noka avklaring – når dei prøver å ta det opp, kjem det berre nye svar, utan at dei får ferdig avklaring. Kva vil ministeren gjera for å få avklart dette?
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-06-01:
Takk for svaret. Eg er glad for at ein tek det på alvor. Sjølv om det ikkje er så mange saker som kjem opp til EOS-utvalet, trur eg det er mange som slit internt i ulike forsvarsgreiner. Det er vel ikkje slik at ein vil gå heilt til topps med ein gong – ein prøver å få avklart det internt i organisasjonen sin. Det er der eg føler at mange på ein måte vert sjakk matt, fordi dei føler dei er litt skuldige, det kan vera forhold, det kan vera mange ting. Det er klart at ein skal ta sikkerheit på alvor, men er det litt slik at me ikkje klarer å vurdera dei ulike nivåa på dei stillingane folk har, der ein skjer alle litt for mykje over ein kam?
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-06-01:
Eg takkar saksordføraren for godt samarbeid. IKT-tryggleik i kraftforsyninga handlar om sikring av dei systema som fører straum heim til deg og meg. Riksrevisjonen har over lang tid rapportert om svak informasjonssikring i viktige system for samfunnet. Sist me handsama temaet, galdt det tryggleiken i systema til sjukehusa, denne gongen er det Noregs vassdrags- og energidirektorat, NVE, som skal ha påsyn med at tryggleiken i kraftselskapa er god nok. Den samla vurderinga til Riksrevisjonen er at det er alvorleg at NVE ikkje i tilstrekkeleg grad har hatt påsyn med at det er god beredskap for å handtera IKT-angrep i kraftforsyninga. NVE har svak styring, lite ressursar og mangel på kunnskap for å vurdera tilstanden for IKT-tryggleiken i kraftforsyninga. NVE har skjerpa krava på området, men har ikkje følgt dette opp med rettleiing til selskapa. NVE har lita erfaring med å handtera IKT-angrep mot kraftforsyninga. Departementet har ikkje god nok informasjon til å sjå svakheita. Både for IKT-tryggleiken og for andre område handlar beredskap om å vera førebudd på det upårekna. Beredskap handlar òg om å vera førebudd på dei områda ein veit er risiko. Nasjonal sikkerheitsmyndigheit legg i den siste risikovurderinga vekt på at det digitale risikobildet er skjerpa. Pandemien har gjeve auka risiko for IKT-angrep, som me alle kjenner til. Då må ein ta på alvor at beredskapen ikkje er god nok. Når me ikkje er førebudde korkje på det kjende eller på det upårekna, er ikkje beredskapen god nok. Det er naudsynt at departementet følgjer opp tilrådinga frå Riksrevisjonen raskt for å sjå til at det er god sikring av kraftforsyninga framover, og at Riksrevisjonen følgjer utviklinga innanfor IKT-tryggleiken i kraftforsyninga vidare. Det å ha tryggleik for straumforsyninga er heilt avgjerande både for enkeltpersonar og, ikkje minst, for bedriftene rundt om i landet.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-06-01:
Det er jo freistande å fylgja opp når ein begynner å snakka om beredskapskommisjon og totalberedskap, men eg skal ha respekt for statsrådens ansvarsområde og halda meg til kraftforsyninga. Kan det vera slik at ein har vore så ivrig etter stadig nye IKT-system, større samankopling og anna for å få det meir effektivt, at ein kanskje har fokusert for mykje på å effektivisera kraftforsyninga og samordninga, så ein på ein måte har gløymt litt av tryggleiken på vegen og dei nye risikobilda som kjem opp?
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-06-01:
Takk for svaret. Litt av utfordringa med den teknologiske utviklinga er og vil alltid vera at ein ikkje passar på å ha tryggleiken med før ein gjer dei store endringane, og svakheitene dukkar ofte opp i etterkant. Burde det ikkje vore slik at ein tok ein runde på tryggleiken før ein innførte dei store endringane som har skjedd i kraftforsyninga dei siste åra?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Jeg vil starte med å gi min fulle tilslutning til saksordførerens gjennomgang av saken. Dette er jo siste gang vi behandler en melding fra Sivilombudsmannen. Neste år er det melding fra Sivilombudet. Vi har akkurat fått en ny lov, og jeg gratulerer Sivilombudet med det. En av diskusjonene i tilknytning til det, og det eneste punktet det var uenighet om, var spørsmålet om Sivilombudets frie innsyn. La meg understreke det som var Harberg-utvalgets grunnleggende tenkning når det gjelder alle Stortingets organer som fører tilsyn med regjeringa, og for så vidt Stortingets egen kontrollvirksomhet, at det må være kontrolløren som definerer innsynsbehovet, ikke den kontrollerte. I hvert fall fra vår side vil Sivilombudet ha full ryggdekning for å videreføre den offensive linjen Sivilombudet har hatt, og – som jeg sa i den forbindelsen – som en slags juvel i den demokratiske kronen i Norge. For det er jo så viktig at vi har det organet som virkelig ivaretar enkeltinnbyggernes hensyn overfor det maktapparatet som staten har, eller det forvaltningsapparatet som staten har. Derfor er det moro, rett og slett, å lese der det står om saker som er ordnet under Sivilombudsmannens saksgang. For det beste som kan skje, er jo at når etater får spørsmål fra Sivilombudet, tenker de seg om på nytt og kanskje løser saken på den måten den opprinnelig burde vært løst. Når en ser på sakene som er brukt som eksempler der, gjelder det alt fra skattefastsetting og avslag på omsorgsstønad til tillatelse til endring av akvakulturanlegg for matfisk. Det er altså et veldig bredt spekter av saker der vi har Sivilombudet som tar saken når noen borgere – i mange tilfeller med rette – har følt at de har fått f.eks. et feil forvaltningsvedtak. Det er også en god del eksempler på at forvaltningen retter seg etter Sivilombudsmannens uttalelse, og det er bra. Så, de siste minuttene, kort til det som handler om overvåkningsenheten, det at en skal ta vare på menneskerettigheter og forebygge tortur og annen grusom umenneskelig eller nedverdigende behandling eller straff ved frihetsberøvelse. Også i det dokumentet er det veldig mye interessant lesning. Det er betryggende å se at sjøl i et pandemiår har Sivilombudet klart å avlegge en rekke besøk og gjøre påpekninger som ivaretar dem som kanskje er de mest utsatte i samfunnet, og deres interesser. Det er betrygget av Sivilombudsmannens – nå Sivilombudets – arbeid.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Nok en gang gir jeg min fulle tilslutning til saksordførerens gjennomgang og størstedelen av en rapport som det er enighet om, og en innstilling som det er enighet om. Jeg hadde også tenkt å begynne med å gratulere EOS-utvalget med 25-årsjubileet. Noen av oss husker forhistorien til at utvalget ble opprettet: Lund-kommisjonen og det at det ble avslørt at det var ulovlig overvåkede personer i Norge. Sett på bakgrunn av det er jeg veldig fornøyd med de 25 årene som har gått, og den jobben som EOS-utvalget har gjort i de årene. Jeg kan si at vi som komité hadde ved begynnelsen av denne perioden anledning til å besøke våre kollegaer i nordiske land, der tilsynet med de helt nødvendige hemmelige tjenestene var et av temaene. Jeg vil si at jeg synes at vi har funnet en god form i Norge – kanskje på grunn av den store oppmerksomheten som var knyttet til forløperen til EOS-utvalget. Det er også på mange måter betryggende å lese den rapporten vi får, fordi det er mye som er på stell, og så er det enkeltsaker som blir tatt. I alle tilfeller får vi ikke greie på hvilke enkeltsaker det gjelder. Men det er tematisk, og det er hva som er påtalt. Det har saksordføreren nevnt noen eksempler på. Det er også eksempler på at det blir innlevert klagesaker, og at noen av klagesakene ikke fører til noen oppfølging – men at noen faktisk gjør det. Og så vil jeg på slutten bare understreke det som saksordføreren var inne på knyttet til Nasjonal sikkerhetsmyndighet og Forsvarets sikkerhetsavdeling. Han nevnte saker med feil behandling, men det at det også er temaer der som går på lang saksbehandlingstid, synes jeg det er god grunn til å ha fortsatt oppmerksomhet på, fordi det er dramatiske inngrep i enkeltmenneskers liv når man ikke får den sikkerhetsklareringen man mener man skulle fått, eller om nødvendig får avslag på den sikkerhetsklareringen, for det er både en personlig og en privat belastning, men det kan også gå direkte utover det yrket man skal utøve, og derfor er det viktig at EOS-utvalget fortsatt har fokus på det. Da skal jeg ikke bruke noe tid på den saken vi brukte mye tid på å diskutere i går. Det var et unntak i historien at EOS-utvalget for første gang var uenig med Forsvarsdepartementet om graderingsnivå – et unntak som det tok 25 år å komme til. Jeg håper ikke det finnes presedens i den typen saker i framtida heller. Det normale vil altså i stor grad være normalitet knyttet til EOS-utvalget, og det er jeg glad for.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-01:
Jeg vil også starte med å takke komitélederen, som også er saksordfører, og tilhørende sekretariat for en veldig omfattende og viktig sak. Viktigheten av kontrollen med Stortingets anmodningsvedtak og regjeringens oppfølging av det sier seg selv, så jeg skal ikke bruke noe særlig tid på det i dag. Det jeg skal nevne, er noen av de litt mer uheldige praksisene vi har sett i saken i år, men også tidligere år. Det er f.eks. verdt å nevne at regjeringen foreslår å utkvittere forslag som ferdig fulgt opp andre steder enn i denne meldingen, uten at det blir sagt i denne meldingen, noe som gjør Stortingets arbeid vanskelig. Vi ser også at regjeringen i denne meldingen sier at det ikke framkommer merknader fra fagkomiteene, men når kontrollkomiteen går inn og sjekker det, ser vi at det finnes eksempler på at det ligger merknader fra mindretall, men også fra flertall, i komiteen, noe som noen ganger har medført at regjeringen har begynt å omtale det som merknader fra stortingsflertallet – det har jeg registrert at enkelte departementer bruker. Det er en vanskelig måte å forholde seg til vedtakene og oppfølgingen av dem på. Vi ser også eksempler på at komiteen i forbindelse med behandlingen av budsjettproposisjonene innledningsvis skriver i merknader at her vil det ikke framkomme noen merknader, fordi den kontrollen gjøres i denne saken. Likevel refererer departementene til at det ikke framkommer noen merknader fra en fagkomité, som en del av sin begrunnelse for hvorfor forslag foreslås utkvittert, når det så i denne saken viser seg at både mindretall og flertall i fagkomiteen som er berørt, er uenig i det forslaget til utkvittering når vi behandler denne saken. Det er ikke bra. Det gjør Stortingets kontrollarbeid med et så viktig tema unødvendig vanskelig. Og så et siste eksempel, som jeg har hengt meg litt opp i i behandlingen av denne saken. Det gjelder et helt konkret anmodningsvedtak som Kulturdepartementet følger opp, der Stortinget ba regjeringen om å innføre DNS-blokkering av ulovlige spillselskapers nettsider. Det forslaget er ikke foreslått utkvittert, men regjeringen sier om oppfølgingen noe jeg bet meg veldig merke i, nemlig at Kulturdepartementet har innført DNS-varsling og senere vil vurdere om det vil gjøre mer inngripende tiltak som DNS-blokkering på et senere tidspunkt. Det er ikke å følge opp Stortingets anmodning. Når Stortingets anmodning er så tydelig i ordlyden, er det en grunn til det, og vi vil helst se at regjeringen følger opp den ordlyden som er valgt.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-01:
Jeg vil også starte med å takke saksordføreren for et grundig arbeid med saken. Riksrevisjonen har konkludert med at NVE ikke i tilstrekkelig grad har sikret at det er god beredskap for å håndtere IKT-angrep i kraftforsyningen, og Riksrevisjonen har etter en samlet vurdering kommet til at dette er alvorlig – det nest høyeste nivået for kritikk fra Riksrevisjonen. Jeg er glad for at hele komiteen slutter seg til Riksrevisjonens funn og kritikk, og at komiteen støtter anbefalingene de kommer med, og ber Riksrevisjonen videre om å følge utviklingen innenfor IKT-sikkerheten i kraftforsyningen. Kraftforsyningen er en del av den kritiske infrastrukturen, det er derfor dette er så alvorlig. Det begynner å tegne seg et bilde – som er grunnen til at jeg tok ordet nå – av at noe ikke er helt på stell når det gjelder IKT-sikkerhet, og det på tvers. Risikovurderingen fra Nasjonal sikkerhetsmyndighet for i år legger vekt på at det digitale risikobildet er skjerpet, og at pandemien har gitt økt risiko. Den siste tidens IT-angrep mot Stortinget, men også mot Helse Sør-Øst og andre mål, viser at risikoen er reell. Samtidig har Stortinget mottatt en rekke undersøkelser om svikt i nettopp IKT-sikkerheten på andre kritiske områder. Denne saken handler om kraftforsyningen, for kort tid siden kom Riksrevisjonen med svært alvorlig kritikk av IKT-sikkerheten i helseforetakene, og det har vært en rekke flere sånne saker. Det var – som det har blitt nevnt allerede – en hovedsak for Erna Solberg og hennes nye regjering i 2013 å bedre beredskapen. Men snart åtte år etter, med en rekke alvorlige rapporter og saker, er det grunn til å stille spørsmål ved om beredskapsarbeidet engang har klart å holde tilstrekkelig tritt med utviklingen i trusselbildet, særlig på IKT-området, og det er i sum svært alvorlig.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
La meg innledningsvis forsikre Stortinget om at Justis- og beredskapsdepartementet tar oppfølgingen av anmodningsvedtak på alvor. På Justis- og beredskapsdepartementets område er det mange anmodningsvedtak. Antallet anmodningsvedtak har økt vesentlig de siste årene, og mange er ressurskrevende å følge opp. Trygghet og rettssikkerhet for borgerne og landet er grunnleggende hensyn som jeg og departementet selvsagt skal ivareta. Derfor har jeg stor forståelse for at Stortinget interesserer seg for justis- og beredskapsfeltet, og jeg har også stor respekt for at Stortinget pålegger regjeringen å følge opp saker og utredninger på områder som Stortinget finner spesielt viktige. Det er flere anmodningsvedtak som ikke er tilstrekkelig kvittert ut, eller som fortsatt er under oppfølging i mitt departement. Jeg ser at det kritiseres at det brukes for lang tid på å følge opp enkelte anmodninger. Det er selvsagt en kritikk som jeg tar på alvor. Det er viktig at de ulike anmodningsvedtakene følges opp så raskt som mulig, og at Stortinget får god tilbakemelding på oppfølgingen så raskt som mulig. En del anmodningsvedtak kan være kompliserte å følge opp. Det er viktig å ivareta krav til blant annet utredning og prosess. I mange tilfeller må forslag til oppfølging av vedtak ut på høring, og i høringsrunden kan det komme nye og viktige momenter som gjør at den videre oppfølgingen tar lengre tid enn forutsatt. Det er også slik, og det har jeg lyst til å nevne, at det har vært en betydelig reduksjon i antall anmodningsvedtak som ikke er utkvittert, i Justis- og beredskapsdepartementet. I år er det 27, i fjor var det 40, og året før var det 67. Departementet har fått et stort antall nye anmodningsvedtak i inneværende stortingssesjon, og det kan være krevende å følge opp summen av dette, men vi gjør altså så godt vi kan. I regjeringens forslag til statsbudsjett for 2022 skal vi komme nærmere tilbake til oppfølgingen av de nye anmodningsvedtakene og de enkelte eldre anmodningsvedtakene som ennå ikke er utkvittert.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Jeg vil i år som i fjor innlede med å slutte meg til kontroll- og konstitusjonskomiteens påpekning av viktigheten av EOS-utvalgets kontroll av våre etterretnings- og sikkerhetstjenester. EOS-utvalget sikrer legitimitet til tjenestene, noe som er en avgjørende forutsetning for at de skal kunne utføre sine oppgaver. La meg også benytte anledningen til å gratulere utvalget med disse 25 «kontrollårene», slik utvalgslederen formulerer det i jubileumspamfletten. Jeg er sikker på at utvalget vil fortsette å være viktig også de neste 25 årene, og er like sikker på at utvalget vil fortsette å utvikle seg i tråd med endringer i utfordringsbildet, slik det har gjort siden etableringen. Kontroll- og konstitusjonskomiteen slutter seg til EOS-utvalgets kritikk knyttet til PST i en sak som gjelder utveksling av informasjon om en norsk borger til en tjeneste i et land der det er risiko for at menneskerettighetene ikke blir respektert. Jeg er enig med komiteen i at det er viktig at slik kritikk følges opp av tjenestene, og jeg har derfor merket meg at utvalget uttrykker tilfredshet med at PST har gjennomgått saksbehandlingen og gjort endringer i tråd med utvalgets uttalelser. NSM har til behandling mange klareringssaker der kompleksiteten gir både ressurs- og kompetansemessige utfordringer. Fokuset skal og må være på kvaliteten i saksbehandlingen. Hensynet til nasjonale sikkerhetsinteresser og til den enkeltes rettssikkerhet, bl.a. behovet for avgjørelser innen rimelig tid, må også ivaretas. Jeg konstaterer at EOS-utvalget i årets rapport konkluderer med at det har vært en positiv utvikling i saksbehandlingstiden i klareringssaker hvor NSM er førsteinstans. NSM er fra og med budsjetterminen 2020 gitt økte bevilgninger til arbeidet med etterlevelse av sikkerhetslovens krav. Denne økningen skal bl.a. brukes til å etablere en mer digitalisert klareringsprosess. Det vil bidra til høyere kvalitet på saksbehandlingen og til redusert saksbehandlingstid hos klareringsmyndighet. Jeg kan forsikre at jeg i etatsstyringen med NSM følger opp utviklingen i både kvalitet og tidsbruk i saksbehandlingen av klareringssaker.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
For det første skal det ikke være tvil om at vi tar kritikken knyttet til saksbehandlingstid på alvor. Derfor har NSM fått økte rammer, og de jobber med å få ned saksbehandlingstiden. Det har de også fått til i førsteinstanssaker. Men jeg har lyst til å si at NSM behandler 30 000 saker som førsteinstans. Det kom 16 klager til EOS-utvalget, og i seks av klagene har de fått kritikk. Tre av dem gjaldt saksbehandlingstid. Én sak er en for mye, men hvis man ser på totaliteten her, mener jeg at NSM gjør en veldig god og grundig jobb. Men det er ikke noen tvil om at hensynet til å få gjort en god nok klareringsjobb, sett opp mot hensynet til den enkeltes rettssikkerhet, hele tiden må være hovedfokus. Det er det mitt inntrykk at det er, og jeg følger det som sagt opp i dialogen med NSM.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Det er ikke mitt inntrykk. Mitt inntrykk er tvert imot at man nettopp prøver å gå grundig gjennom dette. Men man skal ha innsyn i sakene sine, og man skal behandles på en skikkelig måte, og ingen skal føle at man nær sagt står som David mot Goliat. Uten at jeg skal gå inn på enkeltsaker, tror jeg ikke alltid at mediebildet gir det rette inntrykket av sakene. Men vi må ta på alvor de sakene vi får til behandling, og NSM må hele tiden ha klart for seg viktigheten av å følge opp den enkelte, slik at man føler seg ivaretatt. Det handler om manges liv, om jobb, og det får store konsekvenser. Det må vi ha stor forståelse for.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Ja, det kan jeg bare bekrefte. Fire års saksbehandlingstid er selvfølgelig fullstendig uaktuelt. Sånn skal det ikke være, det forstår alle. Så skjer det feil, og da må vi bare sørge for å rette opp de feilene. Men jeg mener at NSM har fått tilført økte ressurser, som gir mulighet til både å kutte saksbehandlingstiden, øke kompetansen og øke kvaliteten. Dette er jo ikke noe som går over. Utfordringsbildet blir bare større, og den nye sikkerhetsloven er også krevende å implementere. Men det tar vi på alvor, og så må vi sørge for at det skjer på en måte som ivaretar den enkelte på en så god måte som mulig.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
La meg først takke komiteen for et veldig godt samarbeid, slik at vi ikke risikerte et lovtomt rom her. Det var veldig bra. Vi vet at utbruddet av covid-19 i Norge har hatt betydelige konsekvenser for virksomheten i kriminalomsorgen. Etaten har lagt stor vekt på å hindre smitte i fengslene, og på å redusere antall innsatte for å sikre forsvarlige forhold for dem som fortsatt måtte være der. Jeg er glad for at kriminalomsorgen har klart å opprettholde et betryggende sikkerhetsnivå også i denne situasjonen, slik også koronakommisjonen nevner. Gjennom perioden med covid-19 er det gitt midlertidige regler om straffegjennomføring, først en midlertidig forskrift i medhold av koronaloven, deretter midlertidige lover vedtatt av Stortinget i mai og desember 2020. Dagens regler – som i utgangspunktet gjaldt til i dag, men etter Stortingets vedtak de siste dagene gjelder til 1. juli – inneholder særskilte bestemmelser bl.a. om besøk i fengsel og utelukkelse fra fellesskap med andre innsatte som et smitteforebyggende tiltak. Dagens lovsak gjelder forslag til varige regler, med i hovedsak de samme elementene som i gjeldende midlertidige lov. Det er slik at covid-19 ikke er over. Vi trenger disse reglene i den videre håndteringen av denne pandemien. Ved at forslaget nå inkluderer også andre allmennfarlige sykdommer som smitter lett, bidrar det dessuten til å styrke beredskapen også for eventuelle framtidige utbrudd av lignende sykdommer som covid-19. Vi har skaffet oss erfaring, vi har fått kunnskap, og jeg mener det ville ha vært arbeidsbesparende om vi gjorde dette vedtaket, som da bare skal brukes i helt spesielle tilfeller. Jeg skjønte nå av innlegget fra Fremskrittspartiets representant at det ikke får flertall, og det lever vi godt med. Men her kunne man ha unngått dobbeltarbeid i fall man skulle komme i en situasjon med lignende utbrudd ved en annen anledning, men det får selvsagt stå til.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Nei, det er jeg ikke. Jeg hadde ikke fremmet den hvis jeg var bekymret. Dette gjør vi rett og slett for å kunne spare tid ved en annen tilsvarende anledning. Det kan skje om 1 år, det kan skje om 10 år, det kan skje om 15 år – det er helt umulig å vite. Er det noe som er helt sikkert, er det at ting som skjer framover, vil man selvfølgelig måtte ta inn over seg i en eventuell tilsvarende situasjon og gjøre justeringer. Men man vil kunne slippe grunnlagsarbeidet. Og er det én ting denne situasjonen har lært meg, er det hvor utrolig mye ressurser vi har måttet bruke på å lage midlertidige lover og forskrifter. Det er klart at på dette området har vi nå opparbeidet erfaring, vi har fått kunnskap, og det er gjort korrigeringer, ikke minst, som har vært veldig viktige. Jeg tenker at å få vedtatt en lov nå ville ikke hatt noen betydning hvis den var utdatert om fem eller ti år, men den kan ha betydning neste år hvis vi fortsatt har behov for dette ressursmessig.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Ja, det skal jeg gjøre alt jeg kan for å unngå. Så må jeg nok si jeg var litt forbauset da dette oppsto, for jeg tror vi sendte lovforslaget i slutten av mars, og det sto i andre setning at den nåværende midlertidighet går ut 1. juni. Jeg trodde nok at med de tidsperspektivene vi har nå om dagen, var det god nok tid. Vi skulle fremme det før påske, og det var hele grunnlaget for å fremme det. Vi har helt andre tidsrammer – det har vi, og det har Stortinget – enn det vi vanligvis har, men det er helt klart at når Stortinget nå har besluttet at dette skal gjelde til 1. desember, kan vi alle håpe på at det også blir enden på det. Blir det ikke det, skal vi få sendt det i god tid, slik at Stortinget kan behandle det før 1. desember.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Dagens regelverk gir klare føringer om at politiet så vidt mulig skal unngå bruk av fysisk makt, og at all maktutøvelse skal være nødvendig og forholdsmessig. Vi vil imidlertid vurdere om det er grunn til å nedfelle mer presise regler om politiets maktbruk overfor mindreårige i politiinstruksen og eventuelt politiloven. Politidirektoratet vil utarbeide en barnefaglig veileder i samråd med Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet. Det er veldig bra at Politidirektoratet nå vurderer å utvikle en måte å registrere maktmiddelbruk på under politioppdrag i barnevernssaker, slik at det kan gjøres på en hensiktsmessig måte. Registreringen skal danne grunnlag for statistikk som kan gjøres offentlig tilgjengelig. Videre er det bra at Politidirektoratet utarbeider retningslinjer for når politiet kan avvæpnes i situasjoner med midlertidig generell bevæpning. Det er politiet som er nærmest til å foreta disse vurderingene. Når det gjelder spørsmålet om et nytt uavhengig klageorgan, merker jeg meg at flertallet ikke støtter et slik forslag. Vi bør heller se på muligheten for en tilpasning av dagens klageordning, noe Politidirektoratet og Bufdir er i dialog om. Det å forby enkelte typer maktmidler i oppdrag hvor mindreårige er involvert, kan være vanskelig av sikkerhetsmessige hensyn. Jeg merker meg også at flertallet ikke støtter innføring av forbud mot bruk av spyttmaske på unge. Avslutningsvis vil jeg understreke at vi har et høyt utdannet politi som har høy bevissthet rundt maktbruk. Gjennom bachelorutdanningen ved Politihøgskolen utdannes politiet til bruk av minst mulig makt. Spørsmålene vi diskuterer i dag, er viktige, og regjeringen er godt i gang med å følge opp mange av de problemstillingene som adresseres i forslaget.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Det som er bra, er at det registreres veldig, veldig få uhell knyttet til bruk av spytthette i politiet. Det som ikke er bra, er at Politihøgskolen ikke har fulgt opp det oppdraget de fikk i 2012 knyttet til dette, men det er veldig bra at man griper fatt i det. Jeg har veldig stor tillit til vår politiutdanning, som er veldig mye bedre enn i de aller fleste andre land, hvor nettopp det å ikke bruke makt er en viktig del av utdanningen. Jeg kjenner ikke til og kan ikke svare på det spørsmålet representanten har, så det må jeg få lov til å komme tilbake til Stortinget og svare på.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Jeg har full tillit til at Politidirektoratet nå følger dette opp, også jf. dagens oppslag i avisene. Så er det ikke et inntrykk jeg har at dette er noe problem i det hele tatt, og det er veldig bra. Når jeg mener at politiet må kunne ha denne typen tvangsmidler, er det fordi man kan stå i en situasjon med veldig utagerende ungdommer, tungt kriminelle, som også tar spytt i bruk som et maktmiddel. Men mitt inntrykk er at politiet gjør alt de kan for å unngå å bruke makt, og heller finne andre løsninger. Dette mener jeg er en oppgave for Politidirektoratet, og det er naturlig for meg å følge det opp i dialogen med politidirektøren som jeg har hver måned.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Ja, dette mener jeg er en jobb som Politidirektoratet skal følge opp. Det er en grunn til at vi nettopp har bedt dem gjøre politifaglige vurderinger. Jeg har tillit til at de gjør det, jeg har fullt inntrykk av at de gjør det, og jeg følger det opp i dialogen. Dette er ikke en beslutning som hører naturlig hjemme i Justisdepartementet, etter min mening.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Det er bra at representanten er fornøyd med innlegget. Nå vil jeg nok si – uten at jeg skal invitere til en ny debatt om dette – at det er forskjell på om reguleringen skjer her i salen og i Justisdepartementet, eller om den skjer basert på politifaglige vurderinger. Statistikk og rapportering er f.eks. alle for, men man er samtidig for at politiet bruker mest mulig av tiden sin ute – på forebygging, på avdekking, på det å følge opp, og minst mulig tid på skjemaregistrering, f.eks. Når politiet selv gjør politifaglige vurderinger, er jeg veldig glad for det, det styrker politiets arbeid, men det ville ikke vært bra hvis det var på bakgrunn av vedtak her i salen som – langt utover det politiske – detaljerte politiets arbeid på dette feltet. Vi skal være tydelige på våre lovkrav, prioriteringer og mål, og det skal vi følge opp i dialogen.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Alle lover og regler knyttet til dette skal selvsagt bestemmes av Stortinget. Det er ikke det vi diskuterer. Det som er foreslått, er at man skal kunne detaljere alle situasjoner for hvordan og når politiet kan opptre ved å bruke tvangsmidler. Det tror jeg er helt umulig. Det er stor forskjell på når namsmyndighetene bryter seg inn hos en barnefamilie i forbindelse med en utkastelse, som jo bare er en helt tragisk sak, og en situasjon der man står overfor tungt kriminelle 17-åringer. Det er to helt forskjellige situasjoner, og det å skulle detaljere alle disse tingene i lovs og forskrifts form tror jeg blir nesten umulig. Men det at vi har en lov som tydelig stiller krav til forholdsmessighet og nødvendighet og at man alltid i minst mulig grad skal bruke fysisk makt, mener jeg er helt riktig, og det er selvsagt Stortingets oppgave.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Jeg vil fraråde en avvikling av tomtefesteinstituttet for feste av tomt til bolig- og fritidsformål. Det er hensynet til festerne som tilsier at den retten tomtefesteloven gir festerne i dag til å velge mellom fortsettelse av festeforholdet og innløsning av tomten, bør videreføres. Jeg merker meg at representantene fra Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti skriver at siktemålet med forslaget ikke er å tvinge festerne til å innløse tomtene sine, men at alle festerne skal få en rett til innløsning. Samtidig går representantforslaget ut på å avvikle tomtefeste for bolig- og fritidseiendommer. Det er ganske vanskelig å se for seg hvordan man kan oppnå en full avvikling innen overskuelig tid uten enten å tvinge festerne til å innløse sine tomter i større eller mindre grad, eller ved betydelige økonomiske støttetiltak fra staten. En full avvikling vil også kunne reise vanskelige spørsmål, bl.a. om forholdet til Grunnloven og Den europeiske menneskerettskonvensjon. Når det gjelder unntakene fra innløsningsretten for stats- og bygdeallmenninger og Finnmarkseiendommens eiendommer i Finnmark og det såkalte landbruksunntaket, verner disse ulike interesser. Et forslag om å oppheve unntakene forventes å bli møtt med stor motstand fra de berørte, noe høringene også viser. Jeg nevner til slutt at det ut fra hensynet til festerne først og fremst er de eldre festeavtalene som kan være problematiske. Det ville dermed ikke gi helt god mening å forby nye avtaler uten at man klarer å oppnå en avvikling av de gamle. Tomtefeste er et krevende område å lovregulere. Tomtefesteloven har vært endret mange ganger, og det finnes et stort antall kontraktstyper med varierende innhold, inngått til forskjellig tid og under forskjellige lovregimer. Med lovendringene som ble vedtatt i 2015, mener jeg loven balanserer de motstridende interessene til festerne og bortfesterne på en hensiktsmessig måte. Vi mener at nye lovendringer vil føre til en ytterligere komplisering av et allerede komplisert regelverk.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
I og for seg både ja og nei. Den innebærer forutsigbarhet fordi man vet hva som gjelder, og så er 6 års virketid ganske kort for en lov knyttet til avtaler som går gjennom 20–30–40–100 år. Når det gjelder ro, er jo dette et område det hefter mye debatter, diskusjon og tvister ved, men jeg må bare si at jeg er litt overrasket hvis man tror at dette forslaget skulle medføre ro. Et forslag i Stortinget nå om avvikling av loven, det å nekte inngåelse av nye festekontrakter, tror jeg ikke fører til ro. Stortinget har nå i noen år jobbet med å avvikle pelsdyrnæringen. Hvis man ser på uroen rundt det, tror jeg man bare har sett forbokstaven av det dette ville medføre. Hvis man vil oppnå ro, tror jeg verken forslaget til representantene eller i og for seg loven legger opp til det, men jeg tror det gir en forutsigbarhet; alle vet nå hva som gjelder framover.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Hadde jeg ment en endring var riktig, hadde jeg anbefalt det. Det gjør jeg ikke. Det er fordi vi med jevne mellomrom, både under den forrige og denne regjeringen, har prøvd å finne tilpasninger for å bedre loven, for å bidra til et mindre antall tvister. En har kommet litt på vei, men ikke helt fram. Jeg tror ikke vi nå er der at vi ser noe bedre alternativ. Da måtte det være fordi man mente, slik representanten gjør, at det skulle avvikles. Det var i og for seg et greit standpunkt i den forstand at da visste man hva som var målet med endringen. Men det å nå prøve, veldig kort tid etter sist, å finne nye måter å balansere forholdet på – der tror jeg rett og slett ikke et lovarbeid ville være hensiktsmessig. Jeg er heller ikke enig i at man sist gikk for langt i å være grunneier. Det mener jeg også at de sakene vi har sett, har vist. Det er nå andre gang EMK behandler en sak. I begge sakene er det grunneiere som mener at reglene ikke er rimelige og balanserte.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Potensielt kan det være tilfellet, men vi er i en situasjon der vi har fryktelig mye å gjøre, og da må man rett og slett prioritere. Jeg tenker at politikk handler om å prioritere. Denne loven er ikke perfekt, den har forbedringspotensial, men jeg mener at tiden nå ikke er inne for å sette i gang det arbeidet uten at en har klart for seg hvor en vil. Der er vi altså uenige, regjeringen og representantene bak forslaget, om hva som skal være målet med en slik endring.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Jeg er helt enig med flertallet i komiteen om at alvorlig kriminalitet skal bekjempes både gjennom forebygging og tydelige reaksjoner på lovbrudd. Politiet har allerede muligheten til å visitere person eller kjøretøy på offentlig sted når det er grunn til å undersøke om noen er i besittelse av eller oppbevarer våpen, dersom nærmere angitte vilkår er oppfylt. Det er oppstilt klare vilkår og betingelser for visitasjon, både for å imøtekomme krav for å kunne gjøre inngrep i privatlivet og for å hindre vilkårlig skjønnsutøvelse og vilkårlig eller usaklig diskriminering. Dagens bestemmelser avveier på en god måte muligheten for visitasjon og hensynet til dem som rammes av inngrepet. En eventuell utvidelse av visitasjonsadgangen vil kreve grundige utredninger sett opp mot retten til privatliv og hensynet til å unngå vilkårlighet og usaklig diskriminering. Jeg kan ikke se at dette er et tiltak som bør vurderes nå. Jeg er glad for at flertallet i komiteen slutter seg til denne vurderingen.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Med all respekt, jeg tror ikke det blir mulig å svare på, rett og slett fordi forslaget er for generelt, for lite tydelig, til å mene noe om det. Og det er vel det jeg sier, at vi måtte gjort grundige undersøkelser. Forslaget antyder at det er geografi som avgjør retten til ransaking eller en visitasjon, og det er klart at det må jo være den konkrete situasjonen og en vurdering av personen som ligger til grunn. Så jeg tror ikke på et forslag som går ut fra at på enkelte steder kan man helt uavhengig av mistanke gjøre en visitasjon. Men jeg tror helt sikkert at man kan utforske et handlingsrom her hvis man mener at dette verktøyet er nødvendig, og se på hvordan man kan ramme dette inn på en måte som gjør det lovlig.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
Som jeg sa, er det sikkert måter å ramme dette inn på. Jeg prøver ikke å skyve Grunnloven eller menneskerettighetene foran meg. Jeg har svart at jeg mener at dette er ikke noe vi har behov for, og så vil det avhenge helt av hvordan man rammer det inn. En lov som sa at alle som går på Karl Johan, kan utsettes for visitasjon når som helst og uten at det er mistanke om noe, tror jeg ikke jeg vil ha. Jeg er veldig sikker på at det ville være i strid med både Grunnloven og menneskerettighetene. Men så går det sikkert an å ramme dette inn på andre måter, hvis man mente dette var et verktøy man hadde behov for. Jeg mener vi har et lovverk som dekker det behovet politiet har. Skulle det endre seg, ville man måtte komme tilbake til Stortinget med det.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-01:
NIM tar opp viktige spørsmål i årsmeldingen, og jeg skal særlig framheve følgende tema: menneskerettigheter i krisetider, vergemål og forholdene for innsatte. Siden mars 2020 har vi fått helt nye erfaringer med krisehåndtering. Det har vært og er fortsatt behov for vanskelige avveininger av kryssende hensyn. Staten er forpliktet til å beskytte befolkningens liv og helse, og smittevernloven gir vide fullmakter til å iverksette tiltak for å beskytte samfunnet. Samtidig kan tiltak gripe inn i andre rettigheter. Menneskerettighetene og smittevernloven krever at alle tiltak skal være forholdsmessige og ikke mer inngripende enn nødvendig. Helse- og omsorgsdepartementet tar sikte på å foreta en helhetlig revisjon av smittevernloven. Stortinget vil da inviteres til å vurdere lovens fullmakter på nytt. Regjeringen vil ta med seg NIMs innspill og erfaringer fra denne krisen i framtidige vurderinger av hvordan menneskerettighetene best kan ivaretas i krisetider. Det å kunne forme eget liv er viktig for oss, også for personer med reduserte kognitive ferdigheter. Vi arbeider i tråd med NIMs anbefalinger med endringer i vergemålsloven for å sikre beslutningsstøtte, slik at selvbestemmelse og personlig autonomi i størst mulig grad kan ivaretas for alle. Det betyr likevel ikke at vi vil avvikle vergemålsinstituttet som sådant, siden det gir nødvendige beskyttelsesregler ved avhengighet av rus og spill og ved utnyttelse av dem som ikke lett kan forsvare egne interesser. Regjeringen har iverksatt en rekke tiltak som bidrar til at alle innsatte skal ha akseptable forhold i fengsel. Dette er viktig, ikke minst for å redusere faren for ny kriminalitet. Regelverket gjennomgås, bl.a. for å sikre tydelige rettslige rammer for utelukkelse fra fellesskap og bruk av tvang. Regelverket bør imidlertid ikke utvikles i et vakuum, uten øye for hva som er realistisk å oppnå. Foreløpig er det viktigst å sørge for at alle innsatte får et minimum av meningsfylt menneskelig kontakt hver eneste dag.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-01:
Regjeringen følger samvittighetsfullt opp anmodningsvedtakene fra Stortinget og har en høy gjennomføringsgrad. Gjennomføringsgraden henger også sammen med hvordan Stortinget velger å tolke rommet for utkvitterte vedtak. Det opplyses i stortingsmeldingen at det etter behandling av budsjettproposisjonen er 280 vedtak der rapporteringen ikke er avsluttet, noe som utgjør under 15 pst. av anmodningsvedtakene fra og med sesjonen 2012–2013. Dette innebærer en reduksjon på 28 vedtak sammenlignet med tilsvarende tall i fjor, til tross for en betydelig vekst i nye vedtak. Bare i Helse- og omsorgsdepartementets budsjettproposisjon er det omtalt 111 anmodningsvedtak. I fjorårets proposisjon ble det omtalt 123 anmodningsvedtak. Det betydelige antallet vedtak kan i seg selv også føre til forskyvninger av ressursbruk fra andre prioriterte områder. Noen eksempler på anmodningsvedtak på Helse- og omsorgsdepartementets område som innebærer store utredninger, er stortingsmeldinger m.v., f.eks. med utredning av offentlig/ideell drift av luftambulansetjenesten, å utrede basestrukturer og å legge fram egen stortingsmelding om prehospitale tjenester. Dette illustrerer hvordan oppfølging av vedtakene legger beslag på en betydelig kapasitet i departementene. I innstillingen peker komiteen på at årets rapportering på anmodningsvedtak stort sett gir gode svar på oppfølgingen, men skriver samtidig at i flere departementer synes det å være for dårlige rutiner for å følge opp og kvittere ut anmodningsvedtak som stammer fra flere år tilbake. Videre understreker også komiteen statsrådens plikt til å følge opp Stortingets vedtak og mener at departementet må følge opp raskere og tydeligere enn i dag. Jeg vil gjerne knytte et par kommentarer til denne kritikken. Mange av vedtakene krever vesentlig tid for gjennomføring, og regjeringen legger til grunn at utredningsinstruksen og forvaltningsloven må følges, og at saker skal utredes og høres på vanlig måte, og det har også tidligere vært lagt til grunn av komiteen. Det er derfor også naturlig og nødvendig at noen vedtak vil ha oppfølging over flere år. Det er også slik at en stor mengde vedtak, som vi har sett de siste årene, i seg selv medfører at oppfølgingen kan ta lengre tid. Det er en utfordring at det i enkelte av anmodningsvedtakene bes om en konkret løsning eller bruk av virkemiddel uten at dette er utredet. Dermed melder det seg en problemstilling knyttet til forholdet mellom anmodningsvedtaket og utredningsinstruksen, de økonomiske konsekvensene av anmodningsvedtaket og kravene til budsjettprosessene. Oppsummert er det mange årsaker til at det fortsatt er mange vedtak som ikke er fulgt opp, og en av de viktigste årsakene er selvfølgelig antallet nye vedtak og tiden det tar for å følge opp de ulike vedtakene. Regjeringen har brukt store ressurser på å forbedre rapporteringen til Stortinget når det gjelder anmodningsvedtak, og i budsjettproposisjonen gis det nå en fullstendig liste over gjenstående vedtak, med en tydelig tilbakemelding om videre prosess.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-01:
Jeg vil vise til et anmodningsvedtak som Stortinget tidligere har fattet, som faktisk er et enstemmig vedtak i Stortinget om omlegging av finansskatten. Det vedtaket registrerer jeg at man fra regjeringens side mener er fulgt opp, fordi man skal ha en prosess opp mot ESA. Men etter det har det ikke skjedd noe som helst nytt fra regjeringen inn mot Stortinget. Det er altså nå over tre år siden et samlet storting ba om at man skulle få en omlegging av en innretning på finansskatten som ikke minst rammer mange små sparebanker rundt omkring i Norge gjennom at man har en ekstra arbeidsgiveravgift på finansskatten. Etter at bl.a. Senterpartiet over tid hadde argumentert for at det var behov for å endre finansskatten, sluttet et enstemmig storting seg til at det skulle man be regjeringen om å gjøre. Så meldte regjeringen tilbake i ettertid at her hadde man en pågående prosess opp mot EU, man trengte mer tid, og etter det har som sagt ikke Stortinget fått seg forelagt noen endring. Det at man da bare konkluderer med at vedtaket er fulgt opp, fordi man har sagt til Stortinget at man har en videre prosess, uten at saken har fått sin endelige avklaring, mener vi fra Senterpartiets side klart er utilstrekkelig oppfølging av det anmodningsvedtaket. Det som er avgjørende, er jo selvsagt at vedtaket blir fulgt opp gjennom materielle endringer som gjør at finansskatten faktisk blir endret, sånn at man kan bidra til å gi en bedre hverdag til små sparebanker rundt omkring i Norge. Derfor vil jeg absolutt anmode om at det anmodningsvedtaket som et samlet storting tidligere har kommet med, faktisk blir fulgt opp, og at den anmerkningen som ligger i saken, blir tatt til følge.