Nils Aage Jegstad (Høyre), 2016-12-13:
Det er et mål at flere skal reise med kollektiv, sykkel og gange, og at veksten i persontrafikken i de store byområdene skal tas med disse transportformene. Jeg vil nevne to viktige faktorer for å få til dette. For det første: smart planlegging. Det dreier seg om lokaliseringspolitikk – arbeidsplasser og boliger som både bygger opp under kollektivtransporten, og reduserer behovet for motorisert transport. Bymiljøavtalene og belønningsordningen er viktige statlige virkemidler for å få dette til. Det å bygge opp infrastruktur i de største byområdene er viktig. Jeg vil også peke på viktigheten av at denne regjeringen i 2015 innførte 50 pst.-tilskuddet til tung infrastruktur i de fire største byene. I regjeringens forslag til budsjett var det satt av 1 539 mill. kr til bymiljøavtaler og belønningsordningen. I budsjettavtalen mellom regjeringen og samarbeidspartiene ble dette økt med 466 mill. kr. Dette skal bidra til å bedre bymiljøet og redusere køene, gjennom satsing på kollektivtrafikk i de ni største byene. Med dette har regjeringen og samarbeidspartiene bidratt med over 6 mrd. kr til kollektivsatsing i byene, mot 1,8 mrd. kr i forrige periode. Flertallet viser i denne forbindelsen til at bevilgningene til bymiljøavtaler og belønningsordningen må ses i sammenheng, da ordningene blir samkjørt for byområder som inngår bymiljøavtaler. Det andre punktet jeg vil nevne, er konkurransedyktig kollektivtransport. Ifølge SSB ble det i 2015 foretatt over 600 millioner kollektivreiser i Norge. Dette var en økning på 4,9 pst. Den største transportbæreren er buss, som fraktet 356 millioner passasjerer, mens båt sto for 11 millioner reiser. 234 millioner passasjerer reiste med bane, hvorav 73 millioner var passasjerer hos NSB. For at folk skal velge å reise kollektivt, må det legges til rette for attraktiv kollektivtransport på både skinner og veier. I et land som Norge vil bussen være det viktigste kollektivtransportmidlet også i framtiden. En attraktiv kollektivtransport dreier seg om kapasitet, regularitet, frekvens og flatedekning. De fire samarbeidende partiene viser til at persontogtilbudet med høyere frekvens rundt byområdene gjør at flere kan velge toget som transportmiddel. Det går nå rundt 100 flere tog gjennom Oslo enn det gjorde før, og jernbanen har hatt en kraftig passasjervekst, ikke minst i Oslo-området. Dette skyldes ikke minst en sømløs overgang mellom buss og bane i regionen. I den forbindelse vil jeg framheve viktigheten av at Stortinget bevilger 105 mill. kr til byområdene, med takstavtale med NSB. Uten dette ville det vært fare for at takstsamarbeidet ville opphørt. Dette ville gitt store praktiske og økonomiske konsekvenser for togpendlerne i Oslo og Akershus. I kjølvannet av budsjettforslaget ble det reist tvil om det var planleggingsmidler nok til å komme i mål med hele intercitysatsingen på jernbane innen 2030. Gjennom budsjettavtalen mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre blir bevilgningene til planlegging økt med 280 mill. kr, inkludert merverdiavgift. Det forutsettes at de ekstra midlene benyttes til å sikre fortsatt framdrift i planleggingen av hele intercityområdet, helt fram til Halden, Skien og Lillehammer. Da skulle usikkerheten om dette spørsmålet være avlyst. Jeg vil også peke på viktigheten av økt frekvens på fjerntogstrekningene, og viser til flertallsforslaget fra Innst. 2 S for 2016–2017, der Stortinget ber regjeringen: «Legge frem en plan for to timers grunnrute på fjerntogstrekningene Oslo–Bergen, Oslo–Trondheim, og en vurdering av de andre fjernstrekningene Oslo–Stockholm, Trondheim–Bodø og Oslo–Gøteborg i forbindelse med utredning av materiellstrategi og kundetilbud i kommende utlysning av trafikkpakker.» Jeg vil spesielt bemerke det gledelige i at en med dette også setter et sterkere fokus på de grensekryssende strekningene Oslo–Stockholm og Oslo–Gøteborg. God infrastruktur er en grunnpilar i et moderne samfunn, og regjeringen vil gjøre dette til en konkurransefordel for nasjonen. Næringslivet må få sine varer og tjenester enkelt og billig fram til markedene, til en lav kostnad. Vedlikehold har dessverre ikke vært et prioritert område under rød-grønt styre. Slike bevilgninger gir oss ingen snorer å klippe, men folk flest og næringslivet begynner nå å merke hvor viktig dette er for hverdagen. Veiene blir tryggere, og jernbanen blir mer pålitelig.