Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2012-05-30:
Jeg takker saksordføreren for hennes redegjørelse om rapporten og komiteens merknader. Jeg vil også takke Riksrevisjonen for denne utmerkede rapporten. Jeg ønsker å komme med noen supplerende merknader og kommentarer. I de snart tre årene jeg har vært medlem av Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité, har Nav vært en gjenganger i komiteen, både i behandlingen av Dokument 1 og i egne særrapporter og høring. Før jeg kom på Stortinget, jobbet jeg noen år på et arbeidskontor. Ut fra de erfaringer jeg gjorde meg der, og ut fra de erfaringer jeg gjorde meg som lokalpolitiker siden 1987 og rikspolitiker siden 1997, synes jeg ideen om en felles arbeids- og velferdsetat er grunnleggende god. Jeg hadde imidlertid en begrunnet antakelse om at en sammenslåing ville bli utfordrende – og det er den blitt. Spørsmålet er om man kunne gjort mer fra politikernes side for at dette skulle gått bedre. Jeg tror det. Resultatene så langt kan ikke sies å være tilfredsstillende. Fremskrittspartiet har programfestet at vi ønsker å samle Nav og de samlokaliserte sosialkontorene til én etat, og med ett budsjett finansiert direkte over statsbudsjettet. Vi tror det beste er å se alle ordningene under ett og sørge for at det er det samme forvaltningsnivået som betaler for det den enkelte har behov for. Muligens ville det da være lettere å nå hovedmålsettingene for Nav-reformen, som skulle skape samarbeid og integrering om saksfelt som tidligere har vært fordelt på to statlige etater og på kommunene. Opprettelsen av én etat skulle resultere i at gamle etatsskiller skulle bli bygget ned, og at en ny yrkesrolle skulle etableres innen Nav, basert på målene om arbeidsretting og brukerretting. Dagens situasjon er at Arbeids- og velferdsdirektoratet styrer den statlige delen av etaten gjennom to separate styringslinjer: spesialenhetslinjen og fylkeslinjen. I fylkeslinjen inngår Nav-kontorene og NAV Forvaltning, som er de enhetene i hvert fylke som samarbeider om arbeidet med ytelsesforvaltningen. Formålet med den sak vi i dag behandler, har vært å undersøke om Nav har etablert en effektiv ressursutnyttelse i ytelsesforvaltningen i fylkeslinjen, og å identifisere organisatoriske og styringsmessige årsaker til at ressursutnyttelsen varierer mellom fylkene. Man har kommet frem til at til tross for økte ressursrammer er det fortsatt svake resultater og manglende måloppnåelse, og det er store fylkesvise variasjoner i produktivitet og måloppnåelse. Åpenbart er det et potensial for økt produktivitet og bedre ressursutnyttelse når det mest produktive fylket har en produksjon per årsverk som er 47 pst. større enn det minst produktive fylket. Det er kanskje selvfølgelig å si, men god produktivitet henger sammen med god måloppnåelse på flere områder. Høy produktivitet i fylkene henger sammen med lavt restansenivå og kortere saksbehandlingstid. Lavt restansenivå henger igjen sammen med høyere måloppnåelse når det gjelder brukeroppfølging og brukertilfredshet. Bedring i fylkenes produktivitet er derfor sentralt for å kunne øke måloppnåelsen i etaten. Det er også en selvfølge, men det må presiseres at bedre produktivitet og måloppnåelse forutsetter styringsmessig oppmerksomhet og bedre samarbeid om gode fellesløsninger, og at man lærer av dem som gjør det bra. Jeg skal i dette innlegg ikke foreta noe dypdykk i Navs utfordringer, men jeg har lyst til å ta frem et forhold som jeg selv har besøkt Nav-kontor for å bli orientert om, og som jeg med egne øyne har observert. Det er etatens IKT-verktøy. Det fremgår av undersøkelsen at dagens IKT-verktøy i etaten ikke i tilstrekkelig grad ivaretar prosess- og informasjonsbehovene i den nye organiseringen, men at det var tilpasset arbeidsformen i de gamle etatene. Lederne, veilederne og saksbehandlerne som er intervjuet, beskriver utfordringer knyttet til at datasystemene må benyttes parallelt for å sikre tilgang til all relevant informasjon i saksbehandlingen. Konsekvensene av de mange fagsystemene er, ifølge rapporten, mangelfull informasjonsflyt mellom de ulike ytelsesområdene i forvaltningsenheten, at saksbehandlerne må registrere opplysninger i flere systemer, og at det må foretas mange manuelle arbeidsoperasjoner. Det sier seg selv at dette øker tidsbruken, det øker også muligheten for feil, og det er sikkert også svært frustrerende for de ansatte. Jeg kan også bemerke at det ser ut til å være gjennomgripende for denne regjeringen at man har IKT-systemer som ikke fungerer – bare for å nevne tre eksempler: justissektoren, Mattilsynet og helsesektoren som alle har vært berørt i saker i kontroll- og konstitusjonskomiteen i denne perioden. Det er betimelig når Riksrevisjonen påpeker at de samlede driftsutgiftene ved Nav-kontorene og forvaltningsenhetene økte med 26 pst. fra 2007 til 2010, og at lønnsutgiftene økte med 29 pst. i den samme perioden. Denne betydelige økningen i ressurser skulle bl.a. bidra til reduksjon i så vel restanser som saksbehandlingstid. Undersøkelsen viser imidlertid at restansene kun er marginalt redusert i den samme perioden, og at det heller ikke har vært en nevneverdig forbedring i etatens saksbehandlingstider fra 2008 til 2010. Videre viser undersøkelsen at kun 60 pst. av arbeidstiden til de ansatte ved Nav-kontor og i forvaltningsenhetene brukes til faglig arbeid relatert til ytelsene. Økt effektivitet i ytelsesforvaltningen og mer målrettet bruk av ressurser er en nødvendig forutsetning for at Nav skal fungere tilfredsstillende og innfri de forventninger og krav som Stortinget har stilt til etaten. Når det gjelder komiteens merknader, vil jeg spesielt fremheve at komiteen sier seg enig med Riksrevisjonen i at det innenfor dagens ressursramme er grunnlag for å forvente at etaten får ned saksbehandlingstiden. Jeg forstår at ansatte i intervjuer med Riksrevisjonen påpeker at høyt arbeidspress og manglende mestringsfølelse er faktorer som er belastende. Lite hensiktsmessige IKT-systemer bidrar selvfølgelig til dette. Vi merker oss selvfølgelig at statsråden vil følge utviklingen på dette området fremover, og at enkelte tiltak settes i verk. Spørsmålet er om det er nok. Til slutt vil jeg vise til komiteens siste merknader i denne innstillingen, der det pekes på at Nav stort sett utfører oppgaver som tidligere ble utført av de fusjonerte etater, og at det nå er seks år siden fusjonen. Det er på tide at systemet kan vise til bedre resultater.