trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Det var representanten Trond Helleland som fikk meg til å ta ordet. Representanten sto her og fortalte om denne debatten som demonstrerer denne voldsomme enigheten blant opposisjonspartiene. Nå kommer jeg fra Trøndelag, så det er mulig jeg har litt tungt for det, men jeg har en helt annen opplevelse av hva denne debatten presenterer. Vi har hatt en lengre debatt om skatteutjevningsspørsmålet. Her sier Kristelig Folkeparti at ingen skal tape på dette systemet. Fremskrittspartiet argumenterer for at vi trenger mer penger til kommunesektoren, mens Høyre sier at rammen vi har, er riktig, det skal bare omdeles på en annen måte. Ingen av de partiene som også er imot formuesskatten, har adressert spørsmålet: Når anslagsvis 10 mrd. kr i skattegrunnlag tas bort, som vil være virkningen for kommunesektoren, hvor skal det hentes inn? Selv med Fremskrittspartiets ambisiøse tillegg i forhold til det Høyre mener er for mye, blir det småpenger mot de 10 mrd. kr man ønsker å ta bort hvis man fjerner formuesskatten. Når det gjelder spørsmålet om kommunestruktur, som også berøres i denne debatten, synes Venstre og Høyre å forlate frivillighetslinjen, mens Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti sier at frivillighet skal ligge til grunn. Det må selvfølgelig ses i lys av at Fremskrittspartiet har sagt at det skal være et makstak på antall kommuner her i landet. For øyeblikket er det taket, i alle fall slik det er referert i Dagens Næringsliv, maks 99 kommuner. Det skal da skje med frivillighet. Så er det økonomisystemet, som demonstrerer en spagat som ikke kan gå opp. Fremskrittspartiet, som altså er det nest største partiet i Stortinget, argumenterer for at her skal vi forlate det som de andre partiene står sammen om – et rammestyringssystem som har tiltro og tillit og viser effektivitet gjennom lokaldemokratiets styre – og har skreddersøm for sine innbyggere. Her vil Fremskrittspartiet ha et helt annet system. Nå har vi i tre år forsøkt å få Fremskrittspartiet til å beskrive hva dette systemet egentlig går ut på, men vi blir henvist til at det får vi se en gang i framtiden. Nå har dette blitt litt oppklart i de siste debattene vi har hatt her i salen. Det var vel representanten Helleland – igjen – som for noen uker siden avfeide Fremskrittspartiets løsning med at det store flertallet er også et flertall. Det ser ikke ut som om Fremskrittspartiet tar det veldig tungt at de ikke får gjennomslag for sin politikk. Jeg – som mange andre – finner det pussig at småkommunetilskuddet ikke skulle være en del av debatten i kommuneproposisjonen. Det er da vitterlig en del av kommunenes inntektssystem. At representanten Hagesæter ikke synes det er behagelig at det blir påpekt, og at det blir vanskelig å møte innbyggerne i de kommunene som blir berørt, får vi nok leve med. Men det store spørsmålet – det som henger igjen i lufta – er at verken vi som har makta i dag, eller velgerne, vet hva vi får med opposisjonspartiene.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Vi har mange kommuner i dette landet, men det er litt rart når mange snakker om kommunene som om de hadde en absolutt konstant og lik størrelse. Det har de ikke. Utsira med sine 214 innbyggere er landets minste kommune målt i folketall, Oslo har over 600 000 innbyggere. Kvitsøy i Rogaland dekker bare 6,17 km2, mens Norges største kommune er Kautokeino i Finnmark med sine 9 707 km2. Det er store forskjeller i Norge, og det er også grunnen til at det er hensiktsmessig å overlate mye av styringen og utformingen av tjenestetilbudene til de lokalt folkevalgte. Det gir mer kostnadseffektive løsninger, og det gir bedre kvalitetsmessige løsninger. Samtidig vet vi at når vi har lokal styring, medfører det forskjeller i velferdstilbudet mellom kommunene. Noen prioriterer eldreomsorgen, mens nabokommunen kanskje prioriterer grunnskolen. Det er greit, men forskjellene kan ikke bli for store. Et av kjennetegnene på den norske sosialdemokratiske modellen er nettopp små forskjeller. Det gir trygghet for at du får den hjelpen du trenger, når du trenger den, uavhengig av om du bor i Bergen eller i Moskenes. Den likeverdigheten gir også legitimiteten for det norske samfunnet, et samfunn der vi har som prinsipp at de som har den sterkeste ryggen, bidrar til dem som har litt større bør enn oss. For Arbeiderpartiet er det avgjørende at vi sikrer funksjonelle, bærekraftige kommuner – ikke fordi vi skal spare penger, men fordi både vi på Stortinget og innbyggerne ute i kommunene stiller stadig større krav til hva kommunene skal gjøre i barnevernet, i skolen, i barnehagene, når det gjelder arealplanlegging, beredskap og mye annet. Vi forventer service, og vi forventer raske svar – kort sagt. Arbeiderpartiet vil ha funksjonelle og bærekraftige kommuner fordi vi skal forsterke, forbedre og fornye velferdstilbudet. Selv om mange av de små kommunene greier oppgavene bra, ser vi også at fagmiljøene ofte blir små og sårbare, og med nye, komplekse oppgaver og stigende forventninger blir rekruttering av riktig og høy nok kompetanse en utfordring. Det kommunekartet som gjelder i dag, er i all hovedsak et resultat av den store endringen som ble gjort på 1960-tallet, for nesten 50 år siden. Verden har endret seg betydelig siden da. Representanten Hagen etterlyser hva spørsmålet i debatten er. Jeg mener det riktige spørsmålet i denne debatten er: Har vi den optimale og perfekte organiseringen av forvaltningsnivået i primærkommunene, eller er det slik at den organiseringen vi har i dag, ikke bidrar til å finne de beste løsningene? Hvis det er sånn at det ikke bidrar til å finne de beste løsningene, får vi ta en diskusjon om hva som kan være hensiktsmessig organisering. Jeg er helt enig med representanten Tetzschner i hans oppsummering: Ansvaret ligger til syvende og sist i Stortinget. Stortinget kan ikke unndra seg sitt ansvar for å sørge for en hensiktmessig, formålstjenlig og bærekraftig organisering av hvordan forvaltningen i Norge skal være.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Jeg har et spørsmål i tilknytning til Venstres forslag. Venstre vil redusere antallet lover, forskrifter og rapporteringskrav i forholdet mellom kommunene og staten. Nå var jo for så vidt dette et tema da vi for to uker siden behandlet Meld. St. 12 om styring og samspill mellom stat og kommune, men det er aldri for sent for gode forslag. Men jeg synes – særlig med bakgrunn i at dette er et forslag som er to år gammelt – at forslaget er litt vagt. Er det ikke slik at innholdet i lovverket er viktigere enn antallet, og handler ikke en del av dette lovverket også om tjenester til innbyggerne og innbyggernes rettigheter? Så jeg lurer på om Venstre kan konkretisere forslaget sitt litt nærmere: Hvilke lover og forskrifter mener Venstre egentlig er overflødige?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Jeg synes, i likhet med foregående taler, at debatten her i dag er interessant, fordi den bidrar til å klargjøre forskjeller i politiske valg. Jeg synes også det er ganske interessant å få demonstrert spriket i politikken til dem som sier at de har ambisjoner om å overta styringen av Kommune-Norge. For der Høyre altså mener at rammene er ok eller kanskje litt mot normalt høye, som det ble sagt her, er Fremskrittspartiet fullstendig på overbud. Der er det regjeringens forslag pluss 3,5 mrd. kr til, som er penger Fremskrittspartiet ikke har. De pengene har ikke Fremskrittspartiet når de lover mange titalls milliarder i skattelette, pluss at alle store samferdselsprosjekter skal inn på statsbudsjettet. Det er sånn også i politikken, som det er for hver og en av oss, at kutt i inntekter må bety kutt i utgifter, og da lurer jeg på – for det har vi ennå ikke fått helt klart for oss: Når får vi egentlig svaret på hvor i velferden det skal kuttes, og om Høyre og Fremskrittspartiet er enige eller uenige på det punktet? Så er det også like interessant å se hvor de forenes. Trond Helleland la stor vekt på konkurranseutsetting av offentlige tjenester, og Hagesæter sa at konkurranse er en god ting, så da kan vi vel regne med at med Høyre og Fremskrittspartiet kan vi vente oss en omfattende privatisering av offentlige velferdstjenester. Det jeg lurer på da, er: Hvilke tjenester? Så har jeg et spørsmål til: Skal det ikke lenger være sånn at det er opp til kommunene selv hvordan en velger å innrette seg på det området, eller skal det nå sentraliseres og bestemmes av storting og regjering? Men jeg håper egentlig at både ansatte og brukere av offentlige velferdstjenester merker seg den konkurranseutsettings- og privatiseringsambisjonen, for det er nok av dårlige erfaringer å vise til, både med hensyn til kvalitet i tjenester og arbeidsforhold for de ansatte når det gjelder akkurat dette. Helt til slutt: Trond Helleland kom med en påstand om at vi rød-grønne er motstandere av lokal verdiskaping og inntektsutvikling, mens med Høyre og Fremskrittspartiet ved roret skal næringslivet blomstre. Da vil jeg bare få lov til å minne om følgende: Med rød-grønne tider i landet er det nå 300 000 flere jobber enn da vi overtok. To tredjedeler av dem er i privat sektor, til tross for finanskrise og mørke økonomiske skyer rundt oss på alle kanter. Under Bondevik II ble det bare 25 000 flere arbeidsplasser, så denne statistikken er egentlig rimelig selvforklarende.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Bare en kort kommentar til innlegget til Hofstad Helleland. Før – da det ennå var sånn at det hendte at media var opptatt av våre debatter – ble det sagt, med krav til pålitelighet, at når høyfjellssola til NRK kom på i salen, løp alle opp og holdt innleggene sine om igjen. Jeg skulle gjerne tatt innlegget mitt om igjen til ære for Hofstad Helleland, men det har jeg ikke tid til. Hun får heller lese det i referatet. Vi er altså ikke tomme for ideer når det gjelder barnevern. Det kommer en melding, og det kommer en proposisjon i 2013. Det skal handle om tilsyn, det skal handle om organisering, det skal handle om penger, og vi skal faktisk på vårt gruppemøte i dag ha to saker om barnevern – det er heller ikke første gang. Helt til slutt: Solvik-Olsen sier at det går ikke an å sammenligne – utgiftssiden er 350 mrd. kr høyere i dag. Ja, når det kommer mer penger, så vokser også utgiftene.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-06-13:
Eg må få minne representanten Hagesæter om at nettopp demografi, at me vert fleire, at det vert fleire eldre, at folkesetnaden endrar seg, er det som blir fanga opp i dei frie inntektene og i demografibiten av dei. Dei er berekna til 3,1 mrd. kr, eller eigentleg til 3,5 mrd. kr, men 3,1 mrd. kr skal takast av dei frie inntektene, slik som me har berekna det. Resten vert teke av gebyr og diverse andre inntekter. I tillegg kjem pensjonskostnadene. I tillegg vil det vere frie midlar, og i tillegg til det har ein ein skattevekst som òg kjem kommunane til gode, som ein kan nytte til å prioritere. Fordi me ikkje har ein høgrepolitikk, men ein fordelingspolitikk, får alle kommunane nytte av den inntektsveksten. Derfor er det ein realvekst i kommunane og ikkje berre ein vekst som me snakkar om, men som kommunane, som eg no har besøkt mange av rundt omkring i landet, er særdeles nøgde med, i motsetnad til representanten Hagesæter.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-06-13:
Det at me har vekst i alle landets fylke, har ei samansett forklaring, ikkje minst har det den forklaringa at me har ei regjering som har auka det regionalpolitiske tilskottet med 1,4 mrd. kr, som gir moglegheit for å skape arbeidsplassar, kommunale næringsfond og masse aktivitet, som ein ikkje la til rette for då ein kutta det same regionalpolitiske tilskottet i den Høgre-dominerte regjeringa i si tid. Eg er sjølvsagt glad for at det flytter folk til Noreg. Når ein høyrer debattar der Høgre-leiar Erna Solberg deltek, kan ein få inntrykk av at dette er ein jammerdal. Det er ikkje slik det fortonar seg. Me har stabil økonomisk styring, me har låg arbeidsløyse, me har god politisk styring over ressursane, noko som gjer at heile landet får del i dei, og det er då attraktivt å flytte til alle delar av landet. Eg er oppteken av at i dei åra som kjem, der det òg er framskrive ein stor folkevekst, skal me føre ein god fordelingspolitikk som gjer at det vert attraktivt å bu i heile landet. Derfor er det viktig at denne regjeringa får fortsetje òg etter valet neste år.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-06-13:
Det er ein slåande kontrast mellom dei kommentarane og diskusjonane som me har med KS og kommunane i stort, og det innlegget som har vore i salen i dag. Mine merknader om svartmåling var ikkje skrivne i mitt innlegg då eg kom hit i dag. Dei la eg til etter å ha høyrt på debatten, for eg syntest han var i overkant negativ. Det er mange positive trekk. Men det er sjølvsagt òg trekk i Kommune-Noreg, ved enkeltkommunar, som gir grunn til uro. I alle mine møte med kommunar, med KS, på landsstyremøtet i KS og elles manar eg derfor til moderasjon og til at ein skal hushaldere med dei rammene ein har, tenkje langsiktig, sjå at ein har rom for vekst i vente, som kan kome, og sjå at dei investeringane ein gjer, går inn i eit heilskapleg opplegg som gjer at ein ikkje må kutte i tenestene til innbyggjarane i den grad at ein ser at det kan verte trongt om renta stig. Så eg deler sjølvsagt bekymringane, men no deler eg fyrst og fremst gleda over eit godt kommuneopplegg.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-06-13:
Eg er veldig glad for at regjeringa no går for ein meir praktisk skule. Det har vore ei kampsak for meg og mitt parti heile vegen. Heilt sidan reforma i 1994 og Reform 97 har me vore opptekne av at ein både i vidaregåande skule og i grunnskulen må få dei praktiske faga meir fram, for det er ikkje alle som berre er teoretiske, mange har òg praktiske eigenskapar som må dyrkast. Derfor følgjer eg òg veldig nøye med på korleis me skal få ei finansiering som gir rom både for det utstyret som trengst, og for at ein skal få på plass den kompetansen som trengst. Det kjem eg òg til å gjere vidare. Me har fått ein god start på dette, og me skal vidareutvikle det i åra som kjem. Derfor er det viktig at regjeringa vert sitjande, slik at me kan fullføre både denne reforma og andre viktige reformer, slik at ein faktisk ser den enkelte eleven og utviklar dei eigenskapane som den enkelte eleven har. Det vil denne reforma gjere.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-06-13:
Det er interessant å følgje debatten i salen og det store engasjementet som er rundt kommunane. Dette handlar mykje om økonomi, det handlar om nivå, og det er interessant å høyre representanten Tetzschner seie: «Gitt at inntektsveksten faller til et mer normalt nivå». Då må eg få lov til å spørje representanten Tetzschner: Vil «et mer normalt nivå» bety det nivået ein hadde i den tida Høgre sat i Kommunaldepartementet? Eller kva er «et mer normalt nivå» på inntektsveksten? Det kan vere interessant å ha med seg. Det er andre ting som òg er verdt å merke seg. Venstre er stadig oppteke av kommunestruktur og hevdar at kommunane ikkje tek ansvar for å gi eigne innbyggjarar gode tenester – altså nokre kommunar gjer ikkje det. Eg vil gjerne be representanten Tenden om å vere litt meir konkret. Kva for kommunar er det som ikkje tek ansvaret for å gi innbyggjarane eigne tenester? I kva for kommunar er innbyggjarane særdeles misnøgde med dei tenestene? I kva for kommunar er det dårleg dekning med omsyn til kompetente lærarar med fagutdanning, kompetente førskulelærarar med fagutdanning? Kva for kommunar har størst underdekning på fagpersonell? Det kunne vere interessant å vite når ein hevdar at enkelte kommunar ikkje tek ansvar for å gi eigne innbyggjarar gode tenester, for det er sterke ord frå Stortinget sin talarstol. Eg er stolt over at me har fått til ei skatteutjamning som gjer at alle kommunar får del i den store skatteveksten me har, fordi det går godt i norsk økonomi. Eit overslag over kva som skjer dersom Høgre får fleirtal for sin politikk – det er rett at ein ikkje kan vere heilt eksakt på utgiftsutjamninga, men det er klart at ein kan sjå på korleis skatteutjamninga ser ut – viser at f.eks. Modalen i Hordaland får pluss på 7,3 mill. kr, mens f.eks. Fedje får minus 3,5 mill. kr. Då er det klart at det gir store utslag for enkeltkommunar om Høgre får fleirtal for sin politikk. Det får òg store konsekvensar om Framstegspartiet får fleirtal for sin politikk. Dei vil avvikle småkommunetilskotet. I ein kommune som Selje, i mitt eige heimfylke, vil ein miste ca. 1,5 mill. kr gjennom at skatteutjamninga vert borte og ein får ei anna skatteinntekt, men ein vil miste 5 mill. kr fordi småkommunetilskotet vert borte. Årsaka til småkommunetilskotet er at det er meir kostnadsamt å gi gode tenester der det er spreidd busetnad og store avstandar, som i Selje kommune. Det kostar meir enn i dei tettbygde områda. Derfor har me eit småkommunetilskot i 157 kommunar. Det utgjer ikkje det store – 1 pst. av kommuneramma, men det betyr mykje for alle dei 157 kommunane som får tilskotet. Det skulle ha vore interessant å høyre kva Framstegspartiet vil seie til dei når dei skal miste sine 5 mill. kr.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-06-13:
Det forundrar meg at representanten Hagesæter kan seie at småkommunetilskotet ikkje høyrer heime i denne debatten. For 157 distriktskommunar med store avstandar, spreidde tenester og kostbare tenester, betyr det særdeles mykje, og ein kan ikkje sjå den eine saka uavhengig av den andre – 1 pst. av ramma og likevel så viktig for ein stor del av Kommune-Noreg. Dei 157 kommunane bør sjå nøye på sine budsjett – i den grad Framstegspartiet kjem i nærleiken av regjeringsmakt, noko me skal gjere det me kan for å forhindre, bl.a. gjennom å ha ei rettferdig fordeling, gjennom skattefordeling, gjennom småkommunetilskot, gjennom basistilskot, som gjer at alle kommunar kan gi gode tenester. Men årsaka til at eg tok ordet, var eit direkte spørsmål frå representanten Tetzschner om Finanstilsynet si høyring om å setje ned berekningsrenta når det gjeld livsforsikring og pensjonskasser, frå 2,5 pst. til 2 pst., med verknad frå 2013. Forslaget frå Finanstilsynet er grunngitt i at statsobligasjonsrenta er venta å vere låg dei komande åra. Det vil medføre auka pensjonspremie frå 2013 og ein auke i dei berekna pensjonskostnadene frå 2014. Som vanleg vil Kommunal- og regionaldepartementet i løpet av september fastsetje reallønsrenta, som påverkar pensjonskostnadene for 2013. Dette gjer me kvart år, det vil me òg gjere i år, og me kjem til å gjere det etter dialog med KS og med leverandørane av kommunale pensjonar. Derfor kan eg ikkje no ta ein gjennomgang av korleis eg vil stille meg til dette. Det kjem eg tilbake til i budsjettet. Eg vil i statsbudsjettet for 2013 ha ein gjennomgang av kommunesektoren sine pensjonskostnader i 2013. Så den debatten skal me kome tilbake til, med eit godt grunnlag frå mi side og frå departementet si side, i budsjettproposisjonen som me skal leggje fram no i haust. Men det er eit viktig spørsmål – det er eit veldig viktig spørsmål som representanten Tetzschner tek opp – og eg tek det med det største alvor med omsyn til at det er ein realdiskusjon som me òg skal ta, både i budsjettet og i den påfølgjande debatten i denne salen.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-06-13:
Ja, Noreg er eit annleis land. På 1960- og 1970-talet, då dei fleste landa rundt oss valde ei sentraliseringslinje, valde Noreg ei desentraliseringslinje. Kanskje var det bra at me ikkje hadde Framstegspartiets sentraliseringsiver den gongen. Det er ikkje sikkert at resultatet hadde vorte det same. Eit klokt politisk fleirtal valde å desentralisere – byggje flyplassar, høgskular og arbeidsplassar rundt om i heile landet. Så me har ein folkesetnad som er heilt spesiell i nordisk og kanskje i europeisk samanheng – og nesten i verdssamanheng. Det er liv og røre i desse lokalsamfunna, mykje takk vere driftige folk, som startar bedrifter og driv næringsarbeid, men òg takk vere at me har ein differensiert kommunestruktur, der ein syter for velfungerande skular, barnehagar og eldreomsorg i deira lokalsamfunn. Det er ingen tvil om at det å ha ein slik differensiert kommunestruktur òg er viktig i ein distriktspolitisk samanheng, nettopp fordi landet vårt ser ut slik det gjer.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-06-13:
Småkommunetilskotet har me fordi det er ein del kommunar som har større kostnader ved å tilby tenestene – fordi folk bur spreitt, fordi det er ulemper knytte til å reise med ferje, til å ha grendeskular, til å ha eldreomsorg – ein skal køyre mange, mange mil for å gi dei eldre eit godt tilbod i deira heim. Det kostar pengar. Det vil ikkje Framstegspartiet innsjå, difor driv Framstegspartiet ein sentraliserande politikk. Når det gjeld våre naboland, køyrde eg på fredag frå Kiruna til Rovaniemi. Det var interessant å køyre nord frå Kiruna, for det fanst nesten ikkje ei avkøyrsle langs vegen, og eg såg eitt hus på mange, mange mil. Det vart litt annleis då eg for inn i Finland, då vart det litt fleire hus å sjå, men det var ganske stor forskjell frå å køyre ned eit norsk dalføre og etter ein norsk hovudveg. Så det er slik at Noreg har ein annleis busetnad, og Senterpartiet og regjeringa skal kjempe for at slik skal det vere òg i framtida.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-06-13:
Men viss det er slik at Framstegspartiet ikkje vil at ein skal tape på å slå seg saman, kvifor vil ein då ta bort småkommunetilskotet? Då kan ein jo berre seie at dei kommunane som slår seg saman, skal få behalde småkommunetilskotet til evig tid. Då er det vel ingen grunn til fyrst å ta det bort og så etterpå seie at ein skal kompensere kommunane med ein eingongssum. Til det med å kompensere med ein eingongssum: Viss andre kommunar gjer det senterpartikommunar gjer, nemlig faktisk å slå seg saman – det er visst berre Senterpartiet som oppfattar at det går det an å gjere utan å verte kommandert frå Stortinget – får dei ein ganske svær sum som skal trekkjast frå ramma til dei andre, viss f.eks. 10–15 kommunar slår seg saman eit år. Korleis skal ein gjere det i praksis?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-06-13:
Eg trur me berre må slå fast at Framstegspartiet må jobbe litt meir med modellen sin og sjå litt meir på konsekvensane det vil få for Kommune-Noreg. Det er ikkje slik at alle kommunar faktisk fysisk kan slå seg saman, viss ein ikkje skal få enorme avstandar. Då vil dei misse ein viktig basis og finansiering av sine tenester til kommunane. Systemet Framstegspartiet skisserer, er noko eg hugsar eg har vore borti før som lokalpolitikar, i ei tid med ei anna regjering, der det å kutte i kommuneøkonomien og ta bort gode ordningar for dei minste kommunane, skulle tvinge dei til å slå seg saman. Det er ikkje frivilligheit, det er tvang. Det er mange måtar å tvinge kommunar på. Ein kan tvinge gjennom lov, ein kan tvinge gjennom økonomi, og ein kan tvinge gjennom å gjere det umogleg å drive slik ein gjer i dag. Det som blir skissert frå Framstegspartiet, tyder på at ein vil tvinge kommunane gjennom å stramme inn økonomien, slik at dei ikkje evnar å drive gode tenester.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Det er i kommunene vi lever våre liv. Det er først og fremst her mennesker møter velferdssamfunnet. Det er kommunene som lager de fleste av tjenestene som skal bidra til å gjøre barndommen trygg, skolen god, omsorgen nær og helsehjelpen rask. Etter sju år med rød-grønn regjering har kommunene levert mye ny velferd. Det er det aller tydeligste beviset på at det å prioritere velferd framfor skattekutt betyr en forskjell. Et uttrykk for det er at antallet ROBEK-kommuner er blitt over halvert, fra 118 ROBEK-kommuner i 2004 under Bondevik II-regjeringen til 52 i dag. Et annet uttrykk for det er at kommunene i gjennomsnitt har ansatt 25 nye mennesker hver dag med rød-grønn regjering. Innenfor omsorg og pleie er det ansatt 22 000 nye mennesker. Det er faktisk en innsats som betyr en forskjell for dem som har tilgang til de tjenestene. Listen over det som har skjedd i kommunene i løpet av disse årene, er lang – full barnehagedekning, mer eldreomsorg, innføring av Samhandlingsreformen, hundrevis av skoler som er pusset opp, og kanskje det aller, aller viktigste: Resultatene i skolen er i framgang. Det er fellesskapets aller tyngste bidrag til å sikre sosial utjevning og like muligheter for alle. En god kommuneøkonomi er velferdssamfunnets grunnmur. I den kommuneproposisjonen som vi diskuterer her i dag, og som legger de økonomiske rammene for kommunesektoren neste år, får kommunene betydelig mer penger og handlingsrom enn tidligere. I tillegg vil jeg understreke den jobben regjeringen gjør for å sikre en trygg økonomisk styring, holde fast ved handlingsregelen og gjøre det man kan for å forebygge rentehopp, som vil påføre kommunene en betydelig ekstraregning. Det betyr ikke at ikke norske kommuner fortsatt må gjøre prioriteringer, effektivisere og finne nye løsninger. Jeg har stor tillit til lokaldemokratiet og lokalpolitikernes evne til å finne gode løsninger som er tilpasset behovene der folk bor. Men jeg registrerer at Høyre og Fremskrittspartiet fortsatt peker på mer konkurranse og marked som en sesam-sesam-løsning som skal trylle fram mer velferd. Det står Høyre og Fremskrittspartiet fritt til å gjøre i de kommunene som de styrer, men resultatene lar vente på seg. Det er de retningsvalgene som vi gjør her på Stortinget, som uansett blir veldig avgjørende for hva lokaldemokratiet har muligheter til å utrette, og da er det viktig at vi fortsatt prioriterer kommunal velferd framfor skattekutt.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-06-13:
Det var representanten Hilde Magnusson som først og fremst fikk meg til å ta ordet. Det var hennes utlegninger om den kommunale kontantstøtten hvor jeg har litt problemer med å følge hele hennes resonnement – noe som hun sikkert vil forstå. Jeg vet ikke hvorfor Arbeiderpartiet i flere kommuner er med på å utrede, og sågar stemme for, en kommunal kontantstøtte. Jeg tror ikke det er fordi man ønsker å omgå kravet om full barnehagedekning, som representanten sa, eller at det er et sterkt ønske om å få kvinnene tilbake til kjøkkenbenken. Kanskje det har å gjøre med at man faktisk ønsker å tilby den valgfriheten som regjeringen reduserer? Kanskje det har å gjøre med at man synes det er helt urimelig, det som regjeringen har lagt opp til, nemlig at de som er tildelt kontantstøtte, får denne trukket tilbake, og så er det for sent å stille seg i barnehagekø og få den barnehageplassen som man prediker at man faktisk har rett på? Det er mange familier rundt omkring i Kommune-Norge som er satt i denne situasjonen, og de er satt der med de rød-grønnes velsignelse. Derfor føler jeg at det er helt andre som bør svare på hvorfor man har begrenset valgfriheten, og ikke bare det – man har gjort det på en slik måte at man har sørget for at mange familier kommer i en vanskelig skvis fra kommende høst. Jeg har lyst til å ta opp et annet forhold hvor jeg egentlig ikke har tenkt til å polemisere mot regjeringen, men som er en observasjon jeg har gjort meg gjennom mange møter med kommunepolitikere, hvor jeg har sett hvordan framskrivingen for kommunenes pensjonskostnader er framover. Man kan med stor grad av sikkerhet si at kommunenes handlefrihet kommer til å bli sterkt begrenset av den eksplosjonsartede kostnadsutviklingen som vil finne sted når det gjelder pensjoner. Representanten Tetzschner tok nå opp et moment som vil bidra ytterligere i så måte, hvis det blir gjennomført. Men uavhengig av det er det interessant å se – når vi får oss forelagt de økonomiske fremtidsutsiktene for kommunene – hvordan pensjonsutgiftene har eksplodert, og som, som mange sier, gjør at man i stor grad nå vegrer seg for å ansette flere, fordi kostnadene er så høye som de er blitt, utover de rene lønnskostnader. Jeg sier ikke dette for å polemisere, men jeg regner med at dette er en utfordring som også regjeringen synes det er aktuelt å se nærmere på, og som vil berøre kommuneøkonomien så til de grader i årene framover.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-06-13:
I sitt innlegg – som jeg synes var positivt på mange måter, selv om vi fra Kristelig Folkepartis side har stor utålmodighet på dette punktet – nevnte finansministeren at han ville se på Finansklagenemnda og rammene for deres virksomhet. Ett av de forhold som etter min mening har vist seg å være særdeles problematisk, er at nemnda i henhold til sitt mandat ikke skal legge noe av det som har vært sagt muntlig mellom kjøper og selger, til grunn for sin vurdering av de ulike saker de får. Det vet jeg bransjen så til de grader har justert seg i forhold til, slik at alt muntlig kommer først, og så kommer det noe skriftlig til slutt som blir brukt i nemndsammenheng. Vil det også bli et spørsmål for vurdering fra statsrådens side?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-06-13:
Jeg vil vise til at mange hevder at nå er alt så mye bedre enn det var, etter at vi fikk ny lovregulering. En undersøkelse foretatt av Finanstilsynet og Forbrukerrådet som vanlige forbrukere sto for, såkalt «Mystery shopping»-test, viser at det var gjennomført 30 kundemøter. 14 av disse kundene ble rådet til å låne penger for å sette dem i kompliserte spareprodukter. I elleve av kundemøtene ble kundene oppfordret til å pantsette boligen. Dette er etter de nye reguleringene som vi har vedtatt i denne sal. Mitt spørsmål til statsråden er i lys av den testen som er gjennomført av kompetent hold: Er det fortsatt mye som tyder på at bransjen selv har en vei å gå for å kunne ha en selvjustis i sine møter med forbrukerne og de anbefalingene de faktisk gir?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2012-06-13:
Det er interessant å diskutere tall, realvekst og samlede inntekter, og jeg er glad for at regjeringa legger opp til en reell vekst på mellom 5 og 6 mrd. kr i kommunesektorens samlede inntekter neste år. Det er mye penger. Men i denne debatten om tall og vekst er det også en god anledning til også å prate om hva disse tallene egentlig handler om. Tjenester, vil noen si. Jeg vil si at de handler om læring og omsorg i hovedsak. Skolen er en av de største utgiftspostene i kommunen. Samtidig er det den viktigste utgiftsposten vi har – den er jo framtida vår. Skal vi ha mulighet til å realisere potensialet hos barna og ungdommene og innfri de forventingene som vi som nasjonale myndigheter har til skolen, er vi helt avhengig av god kommuneøkonomi. Kommuneøkonomi betyr altså barnehage, skole og omsorg. Derfor er faktisk kommunalministeren en svært viktig kunnskapsminister og en svært viktig omsorgsminister. Folk er forskjellige, og det er også kommunene. Derfor er jeg også glad for at nesten 5 mrd. kr av den samlede veksten vil overføres i form av frie inntekter. Det gir muligheter for de politikerne som i fjor høst ble valgt inn i landets kommunestyrer, til å prioritere det som må prioriteres i deres kommune. Noen mener vi best løser oppgavene innen lokale velferdstjenester ved å overføre sjekker til kommunene med pålydende beløp og formål. Jeg har mer tro på at den myndige kommunestyrerepresentant sjøl evner å foreta prioriteringer for sin kommune. Derfor er det krevende å være kommunepolitiker. Det handler om å være bevisst sin rolle, bl.a. som skoleeier, og hvilket ansvar og ikke minst muligheter som ligger i dette. Med frihet følger ansvar. Jeg skal ikke underslå at det i mange kommuner er vanskelige valg når kommunebudsjettene skal legges. Representanten Tenden fra Venstre sa at mange kommuner ikke fikk startet med valgfag til høsten fordi det ikke var finansiert, og at de som starter med tilbudet, må hente pengene fra andre ting. Til det vil jeg si at det er finansiert. Alle elever i 8. klasse skal tilbys valgfag til høsten. At tilbudet ikke blir like bredt alle steder, er naturlig, all den tid skolestørrelsen er forskjellig. Men det vil endres til det bedre når alle elever fra 8. til 10. trinn får valgfag. Jeg vil heller lede oppmerksomheten mot bruk av spesialundervisning. Det krever store ressurser i kommunene, og er helt nødvendig, men det er en økende tendens til bruk av spesialundervisning etter hvert som man blir eldre, altså mot 10. klasse. Ekstra innsats tidlig vil kunne avhjelpe en utvikling som fører til at flere og flere får spesialundervisning jo eldre de blir. Vi har ansvar for å tilføre nok midler til å kunne realisere tidlig innsats, men det er også et ansvar for skoleeieren, det lokale sjølstyret, å prioritere tidlig innsats. Det kan en spare penger på, også på sikt.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Vestfold fylkeskommune har nylig bestilt, og fått, tre rapporter om statlige overføringer til kommunesektoren. Ikke overraskende dokumenterer rapporten at Vestfold får dårlig uttelling ved fordelingen av statlige overføringer til regional utvikling, næringsutvikling og til kommunene. Enda mindre overraskende er rapportenes hovedkonklusjoner, nemlig at kommuneøkonomien må styrkes, og at fordelingsnøkkelen burde endres, slik at inntektsnivået i våre kommuner kan bedres. Sånn sett deler Vestfold skjebne med deler av Akershus og Østfold. Antakelig er det en utbredt oppfatning også i denne salen at vi som bor på solkysten, langs Oslofjorden, lever et bekymringsfritt liv i evig sol og sommer. Som en konsekvens av denne oppfatningen er det nærmest naturgitt at vår del av landet skal ha de laveste overføringene og den dårligste kommuneøkonomien i landet. Det henger jo sammen. Imidlertid burde det bekymre flere enn oss som representerer disse fylkene, at våre innbyggere også befinner seg i bunnsjiktet på alle levekårsstatistikker. Derfor har vi kontinuerlig hevdet at folks levekår må tillegges større vekt når midlene til kommunene skal fordeles. Jeg merket meg derfor at statsråden i sitt innlegg la sterk vekt på en rettferdig fordeling av kommunenes inntekter som grunnlag for et likeverdig tjenestetilbud. Det lover godt for Vestfold-kommunene. Nå skal det legges til at den gradvise forbedringen av kommuneøkonomien siden regjeringsskiftet i 2005 også merkes i våre kommuner. Jeg er glad for at regjeringen i 2013 legger et godt økonomisk grunnlag for videreutviklingen av velferdstilbudet i kommunene. I lys av det er jeg forbauset over at Høyre i sine alternative budsjetter foreslår at omfordelingen av kommunenes skatteinntekter må reduseres. Sagt med rene ord betyr det at kommunene skal få beholde mer av sine skatteinntekter, og at mindre skal omfordeles. Det vil bety mindre inntekter til Vestfold-kommunene. Våre kommuner kommer klart dårligere ut fordelingsmessig under et slikt regime. Jeg har ikke oppfattet at det i mitt fylke er noe utbredt ønske om å bedre økonomien i de rikeste kommunene. Det er altså ikke mindre omfordeling vi trenger, men mer. Dessuten vet vi jo at Høyre og Fremskrittspartiet vil gi betydelige skattelettelser til de best situerte, og da blir, som kjent, potten enda mindre. Ikke desto mindre er det etter min oppfatning klargjørende at Høyre nå fremmer slike forslag. Det er klargjørende i en forestående valgkamp.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2012-06-13:
Det er interessant å sitte og høre på debatten i dag, men det er også bekymringsfullt. Mest bekymret ble jeg over å høre på kommunalministeren som virket så til de grader overrasket over at det er svikt i velferdstilbudet i enkelte kommuner. Det er åpenbart at kommunalministeren trenger en realitetsorientering. Jeg skal ta ett eksempel på rød-grønn velferdspolitikk som ikke virker. Det er et eksempel fra barnevernet. Helsetilsynet hevder at kommunene svikter barnevernet. 40 av 44 kommuner som ble sjekket i 2011, gjorde en for dårlig jobb. Utsatte barn får ikke de tjenestene de har behov for, når de trenger det, og det er mangelfulle styringssystemer i flertallet av undersøkte kommuner. Helsedirektøren ser alvorlig på saken: «– Det at vi ikke klarer å ta hånd om barna våre, er en av de største svakhetene ved velferdssamfunnet. – Det største sviket mot barna er at det er folk som ser dem, men så får de ikke den oppfølgingen som er nødvendig» Det er trist å lese eksempler på rød-grønn velferdspolitikk som ikke virker. Det er trist å høre altfor ofte om rød-grønn velferdspolitikk som ikke virker. Og det er trist å høre at de rød-grønnes velferdstilbud fremstilles på en helt annen måte fra talerstolen her i dag, enn det mange opplever ute i kommunene. Jeg kunne nevnt mange eksempler, f.eks. at det er 30 pst. av barna som ikke får det lovpålagte tilsynet de har krav på, at fjorårets KOSTRA-tall viser at køene av barnevernssaker fortsetter å øke dramatisk. For ungene som opplever dette, er det alvorlig. Det er alvorlig for de ungene som rammes. Vi har en regjering som har gått tom for ideer. Men at de også er imot alle nye forslag til forbedringer og løsninger, det skremmer meg. Nå har regjeringen nærmest støvsugd det kommunale barnevernet for kompetanse og pløyd den inn i et massivt barnevernsbyråkrati. Det er nesten doblet på fire år. Nå bruker vi nesten mer ressurser på barnevernsbyråkrati enn på barnevernsarbeid. Når kommunene går til kommunalministeren og spør henne om å ta ansvaret for barnevernet fordi de ser at ansvarspulveriseringen går ut over ungene, får de et nei. At kommunene skal være nødt til å ta til takke med et sårbart barnevern, og ikke få bygd opp robuste barnevernstjenester slik at de er i stand til å gi ungene den hjelpen de har krav på, er bekymringsfullt. Jeg kunne ønsket meg en kommunalminister og en regjering som selv om de har gått tom for ideer, hadde tatt imot forslag til nye løsninger med åpne armer.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-13:
Jeg tror nok det kan sies at forrige taler har litt tungt for det, som han selv sa. Det er veldig mange saker der heller ikke denne regjeringen leverer, f.eks. i boligpolitikken, som er veldig vesentlig for mange. Der har i hvert fall opposisjonen fremmet forslag i Stortinget som de rød–grønne har stemt ned – uten å komme med et eneste forslag. Alle folk bor i en kommune, men alle folk bor også i en bolig. Derfor burde regjeringen i hvert fall ha klart å legge fram en politikk for bolig, framfor å overlate det til Finanstilsynet. Nok om det. Det var litt humoristisk å høre på representanten Hagen. Han mente å se at de blå partiene var skrittvis på vei mot sentrum. Det syntes han var bra, for der lå den norske samfunnsmodellen. Det er jo ganske interessant å høre det fra en SV-er som mener at han selv sitter i den mest radikale regjeringen i Europa, altså langt vekk fra sentrum – og som har en tidligere marxist som leder. Så jeg tror man skal være litt mer forsiktig med å ironisere over andre partier og heller se på hvordan man prøver å posisjonere seg selv. Det som har preget denne debatten på overordnet nivå, er mye skryt fra de rød-grønne om en trygg økonomisk styring, med en påstand om – mellom linjene – at angivelig klarer denne regjeringen å prioritere pengene bedre. Derfor er ting bedre i 2012 enn de var i 2005. Men det er helt meningsløst å sammenligne Stoltenberg-regjeringens budsjett for i år med Bondevik-regjeringens budsjett for 2005, for utgiftssiden i år er 350 mrd. kr høyere. Da er det ikke vanskelig å vise at man har penger til alt mulig – og mer enn det Bondevik-regjeringen hadde. Det som er relevant i en sånn debatt, er jo å sammenligne hva regjeringen foreslår for ett år, med hva de andre partiene foreslår samme året. Da kommer prioriteringene klart fram. Men når Fremskrittspartiet viser hva vi vil prioritere i år, blir det plutselig overbud. Da er det ikke lov å prioritere mer enn det regjeringen gjør – da blir det automatisk uansvarlig. Sånn går det ikke an å diskutere. Vi må se på de enkelte år og sammenligne dem med hverandre. Vi prioriterer omsorg, vi prioriterer utdanning, og vi prioriterer samferdsel – primæroppgaver som kommunene skal gjøre. Det er viktig. Men da sier regjeringen nei; det går ikke an å prioritere sånn, da må dere begynne å legge ned sykehjemsplasser. Med en gang Fremskrittspartiet snakker om at skattelettelser er bra for næringslivet, da må angivelig sykehjemsplassene forsvinne. Det sier veldig mye om de rød-grønne. Det sier ingenting om Fremskrittspartiet. Vi tror det går an å effektivisere og prioritere i offentlig sektor på en annen måte. Det er mulig å forbedre innkjøpsordningene i staten og offentlig sektor, sånn som Menon viste i en rapport for Akademikerne. Man kan spare 30 mrd. kr. Det er ikke sykehjemsplasser Fremskrittspartiet synes er minst viktig – det er mulig de rød-grønne synes det, men ikke Fremskrittspartiet. La oss derfor se på totaliteten her, på hvordan vi kan bruke et statsbudsjett på over 1 000 mrd. kr til å sørge for at kommunene får levere bedre tjenester, men også at vanlige folk kan få beholde litt mer av sine inntekter.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-13:
Først må jeg få si at det er sjelden jeg hører finansministeren være så på lag med Stortinget som det vi har opplevd i dag, og det synes jeg er veldig bra. Det er veldig mye av det finansministeren tar opp om Finanstilsynet og Finansklagenemnda, som er i tråd med det Fremskrittspartiet også ønsker. Men det er én ting som fikk liten oppmerksomhet fra finansministeren, og det var Forbrukerrådet. Ser statsråden for seg at også Forbrukerrådet skal styrkes i denne sammenheng, slik at en får mer kompetanse samlet der – siden de også er med i klagenemnda og dermed vil kunne gjøre at nemnda framstår som enda mer troverdig for forbrukere som kommer inn der, og at de ikke bare opplever at Finansklagenemnda fungerer som et forsvarsverk for finansnæringen?
Arve Kambe (Høyre), 2012-06-13:
Felles for noen av de forslagene som er fremmet i dag, er bekymringen for svart arbeid i byggebransjen. Den er ganske stor. Et av forslagene som Høyre fremmer i dag – og som egentlig regjeringen tar ned i revidert budsjett som vi skal behandle på fredag – er et forslag som Sverige har innført, om snudd moms. Nå tilbakeviser muligens fagfolk i Sverige at nedgangen i svart arbeid ikke skyldes ROT- og RUT-fradraget, men det kan hende at det skyldes innføringen av snudd moms, at det er der effekten har vært. Regjeringen i Norge har sagt at de ikke ønsker å fokusere på dette; det står på de fem siste sidene i revidert nasjonalbudsjett. Er statsråden for framtiden positiv til å se på snudd moms i en bredere sammenheng enn kun noen sider i revidert nasjonalbudsjett?
Arve Kambe (Høyre), 2012-06-13:
Det siste statsråd Johnsen sa i innlegget sitt, var at han hadde erstattet oljefyrt vannbåren varme – kanskje – med jordvarme, og det er fornuftig. Ifølge klimaforliket skal det etter hvert bli forbudt med oljefyring, det skal fases ut. Da er det jo mange husstander, og bransjen, som nå venter på å få vite når tiltakene kommer. Det er to logiske innfasinger her, og det ene spørsmålet er: Vil man få en konkretisering av en opptrappingsplan med hensyn til Enova-midler, når det gjelder hva som skal til for å skifte ut f.eks. en oljefyr? Og vil det komme i forbindelse med boligmeldingen, som ryktene sier vil komme på fredag eller neste uke, eller må man vente helt til statsbudsjettet for 2013?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-06-13:
Flertallet, alle unntatt Fremskrittspartiet, viser til finansministerens positive grunnholdning og vilje til å se på temaet, hvordan en kan informere om hva skattepengene brukes til. Det er bra. Forslaget fra Fremskrittspartiet er slik: «Stortinget ber regjeringen iverksette en ordning(…) (…) Etter Senterpartiets vurdering er det positivt i samband med skatteoppgjøret å gi informasjon til skattyter om nøkkeldata. En bør også gi informasjon til skattyter eksempelvis om hva skattyter nå har betalt i skatt i forhold til det som er brutto skattbar inntekt. Da vil flere få en erkjennelse av at det som Fremskrittspartiet nå nettopp nevnte, 50 pst. skatt, at det nå er en virkelighet for mange, er noe som lever på folkemunne. Sannheten er at det er en virkelighet for svært få, når en ser på hva en faktisk betaler i forhold til sin brutto skattbare inntekt. Poenget til Fremskrittspartiet om å få mer informasjon er bra. Det er ikke mange ganger jeg refererer til USA, men der har det vært lang praksis for at det står skilt langs veien med teksten «Your tax money at work». Det er bra – dine skattepenger i arbeid. Som det har vært nevnt tidligere her, bør vi kunne gå videre. Men da bør vi gå videre f.eks. på de universelle velferdsgodene – ikke individuelle ordninger, men universelle ordninger. Hva er det vi universelt, vi alle, får i bistand fra det offentlige i forbindelse med legebesøk? Hva er det vi alle får i bistand i forbindelse med en barnehageplass? Hva er det vi alle får i bistand i forbindelse med en sjukehjemsplass? Det er interessant informasjon. Legebesøk er et veldig godt eksempel, der svært få har klarhet i hva det offentlige betaler, og hva en sjøl betaler. Når det så gjelder å se på skattepenger i forhold til arbeidsliv og næringsliv, er det imidlertid ganske mye vanskeligere og nærmest umulig å gjøre dette på en ordentlig måte. For i forbindelse med det staten bruker i forhold til arbeidsliv og næringsliv, kan en ikke se på skattepengene uavhengig av hva som er organisering av næringsliv og arbeidsliv. Organisering gjennom lover, forskrifter, konkurranseregelverk og det hele har stor betydning for det ulike arbeids- og næringslivs evne til å få fortjeneste. Så på det området vil det være fullstendig irrelevant å snakke om hvordan en bruker offentlige skattepenger. Avslutningsvis: Det er et interessant forslag. Fremskrittspartiet sier at det skal iverksettes en ordning. Vel – da er det opp til regjeringa, som er positiv til det, å gi det sitt innhold, for å bidra til større folkeopplysning og større forståelse for nettopp dette at en skal betale skatt etter evne, og at en også skal få dekket sine behov etter den evne fellesskapet har til å gjøre det. Det er svært god politikk.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Jeg takker for spørsmålet, for da får jeg anledning til å si noe som jeg ikke rakk å si i innlegget mitt. Det som er poenget med dette, er at når du skal ta en avgjørelse, er det viktig at saken er godt opplyst, at du har fått god informasjon. Men som også andre har sagt i debatten, er det viktig at vi som forbrukere eller investorer bruker vår egen sunne fornuft når det gjelder hva vi vil begi oss ut på. Det er jo slik at det er risiko forbundet med det meste, og hvis du får tilbud om et eller annet produkt som har stor oppside, og som på en måte er bare gull og grønne skoger, er det all mulig grunn til å bruke sunn fornuft.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Nå tror jeg at jeg ved ulike anledninger har lagt vekt på at gode forslag er finansministeren for, enten de kommer fra den ene eller den andre. De vil bli undergitt en god vurdering, for å si det på den måten. Men jeg er glad for at det er bred enighet om at vi nå skal styrke forbrukervernet på dette området. Når det gjelder Forbrukerrådet, bør jeg være litt forsiktig med å uttale meg. Det hører inn under en annen statsråd. Noe av dette må en vel kunne reservere for en eventuell kamp om budsjettkroner. Men generelt sett er jeg opptatt av at en på ulike områder skal ha et sterkest mulig forbrukervern, og Forbrukerrådet spiller en viktig rolle i den sammenhengen. Det er klart at i vurderingen av hvordan en skal ordne dette i framtiden i forhold til finanssektoren, vil en også kunne vurdere hvilken rolle forbrukervernet skal ha. Men det jeg er opptatt av, er at vi får en nemndløsning som blir god for dem som skal få behandlet sine saker, og at en har tillit til at den nemnda behandler saker på en god måte – så det er i grunnen svaret.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Jeg merket meg det som representanten Syversen sa i sitt innlegg om akkurat det. Det vil også bli en del av den vurderingen som vi nå må gjøre, hvor bl.a. Justisdepartementet vil bli med, for det er Justisdepartementet som formelt sett er oppdragsgiver, eller som eier nemnda, for å si det på den måten, politisk.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
En viktig del av oppgaven til Finanstilsynet er også å føre tilsyn med kompliserte produkter i henhold til det som er bestemt. Så vidt jeg husker, ble det i fjor gjennomført om lag 75 stedlige tilsyn, og i en del av de tilsynene ble det avdekket at en ikke hadde fulgt opp når det bl.a. gjelder den type spørsmål som representanten Syversen nå tar opp. Så dette er et område som vi er opptatt av, og som vi også i våre samtaler og våre ordrer, for å si det slik, gjennom tildelingsbrev til Finanstilsynet, vil være spesielt oppmerksom på.