Julie Christiansen (Høyre), 2002-05-06:
Da den nylig utnevnte direktøren i Verdens Handelsorganisasjon, Supachai Panitchpakdi, besøkte Norge, hadde han noen svært klare beskjeder med seg i kofferten til oss. Til Aftenposten den 11. april uttalte han: «Landbruket er avgjørende for de fleste, men ikke alle utviklingsland. Det er viktig med store nedskjæringer av subsidiene til landbruket; at OECD-landene samlet bruker 360 milliarder dollar(over 3100 milliarder kroner) i året til landbrukssubsidier er en slags skatt på hele verden.» (over 3100 milliarder kroner) Vi hørte også det samme budskapet da han besøkte utenrikskomiteen, der han sa at produksjonssubsidier til landbruket på sikt må erstattes med andre former for støtte til landbruket. Vi kan ikke lenger lukke øynene for det faktum at Norge er blant de mest proteksjonistiske land i verden når det gjelder landbruket. Vi ligger på høyde med det ekstremt beskyttede Japan og omtrent dobbelt så høyt som nivået i det fortsatt proteksjonistiske EU. WTO-direktøren hadde også rimelig klare forventninger til at den neste forhandlingsrunden i Verdens Handelsorganisasjon skal ha den utviklingsprofilen som retorikken i forkant skulle tilsi. Så langt har i-landene fått mest ut av globaliseringen. Verdenshandelen i forhold til bruttonasjonalprodukt har mellom 1987 og 1997 økt fra 27 til 39 pst. i i-landene. For u-landenes vedkommende har andelen økt fra 10 til 17 pst. WTO-direktøren sa videre at han venter at industrilandene ikke skal sitte og vente på innrømmelser fra u-landene, men at de selv vil ta initiativet til å komme med innrømmelser. Dette bør være en klar påminnelse til oss om at WTO blir en viktig arena for utviklingspolitikk i årene som kommer, kanskje på linje med FN og andre globale aktører, nettopp fordi «bistand kan aldri alene løfte et land ut av fattigdom», slik utviklingsministeren sa. Handel er en viktig forutsetning for næringsutvikling og økonomisk vekst, noe som igjen er en forutsetning for at vi skal få bukt med fattigdommen. Jeg mener imidlertid at vi er på riktig vei, som det har vært referert til tidligere. Alle varer fra MUL-landene skal ha fri adgang til det norske markedet fra 1. juli, så sant de tilfredstiller våre kvalitetskrav. Jeg synes også det er grunn til å understreke at Regjeringen har satt seg som mål å øke markedsadgangen for varer også fra andre land enn de 48 minst utviklede landene, de såkalte MUL-landene. Vi skal ikke glemme at de utviklingsland som på en måte er for rike til å komme med i MUL-kategorien, men som likevel har en høy andel fattige, kan fungere som drivkrefter eller som lokomotiv i en regional økonomisk utvikling, som vil kunne dra enda fattigere land i den regionen med seg i en positiv retning. WTO-direktøren gjorde det imidlertid også klart at mange land i dag har et svært svakt utgangspunkt når det gjelder å kunne eksportere varer. De trenger faglig bistand på mange plan, ikke minst for å kunne utnytte det internasjonale regelverket for handel. Her håper jeg at Norge kan bidra med enda mer. I tillegg til Regjeringens nye offensiv når det gjelder næringsutvikling i samarbeidslandene våre, håper jeg at vi kan følge opp WTOs agenda på dette området. Jeg tror Norge kan bidra til at samarbeidet mellom Verdens Handelsorganisasjon og andre internasjonale aktører, som f.eks. FN-systemet, kan bli bedre, og at de kan virke bedre sammen, til beste for felles sak, nemlig fattigdomsbekjempelse. Så til slutt: Høyre har gjennom mange år fokusert på behovet for bistand til Russland. Vi har særlig pekt på at det mange steder i Russland er fattigdom som ikke står tilbake for den fattigdom mange utviklingsland opplever, og at det i dette landet, spesielt i Nordvest-Russland, er et særlig behov for sterke sivile organisasjoner som på sikt kan bistå sin egen befolkning, og at Norge kunne hatt en rolle med hensyn til å bygge opp slike sivile organisasjoner. Det har imidlertid vært vanskelig for oss å få gjennomslag for bevilgninger til dette, ikke minst fordi Russland ikke er definert som utviklingsland av OECDs organer. Hjelp til Russland kan derfor ikke bli definert som ODA-bistand. Derfor kunne jeg tenke meg å spørre utviklingsministeren hvorvidt det er mulig å få tatt dette spørsmålet opp i OECD, slik at bistand til Russland kan betegnes som ODA-bistand.