Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Den 29. mai ble det gjennom Dagbladet kjent for allmennheten at Skifte Eiendom - eller Forsvarsbygg - hadde bestemt seg for å selge Østre Bolærne til Smiths Venner gjennom Brunstad Conference Center. I dag sikrer et enstemmig storting Østre Bolærne tilbake til allmennheten. Øya skal sikres i offentlig eie, og Regjeringen bes sikre at det skjer gjennom forhandlinger mellom de ulike partene, bl.a. Smiths Venner, Vestfold fylkeskommune, Nøtterøy kommune, eventuelt ved et makeskifte som muliggjøres gjennom velvillighet fra Brunstad. Men denne saken skulle selvfølgelig aldri ha kommet så langt. Når vi i dag finner grunn til å stramme inn på regelverket for avhending av forsvarseiendommer og be om en plan for hvilke anlegg som bør sikres vern, så er det fordi det de siste tre årene ikke har vært politisk vilje i regjeringsapparatet til å avvike fra høyeste bud når særskilte hensyn tilsa det. I 2001 la Stoltenberg-regjeringen fram den store forsvarsreformen i St.prp. nr. 45 for 2000-2001. Stortinget sluttet seg til at Forsvaret som følge av nedleggelser og geografisk konsentrasjon skulle selge 2 millioner m2 bygg og anlegg. Det var understreket i proposisjonen at utgangspunktet for avhendingen skulle være markedspris, men at det alltid ville være unntak til dette. Det måtte tas hensyn til allemannsretten, til bygg av kulturhistorisk verdi, til friluftsliv, til sterkt belastede lokalsamfunn, når pris på eiendommen skulle fastsettes. Forsvarskomiteen laget en egen innstilling om festninger og kulturhistoriske verdier, Innst. S. nr. 314 for 2000-2001. Regjeringen ble der bedt om å komme tilbake med en egen sak for bevaring av festningene. Til tross for flere purringer har vi ennå ikke fått en slik sak fra Arbeids- og administrasjonsdepartementet. Vi måtte derfor fremme et Dokument nr. 8-forslag om Oscarsborg i fjor. Og nå har vi altså Østre Bolærne til behandling. Men det må ikke bli en vane at slike saker må til Stortinget som enkeltsaker, for det er ikke her vi skal drive denne type saksbehandling, det vil være bare unntaksvis. Nå tror jeg Dagsavisens Hilde Haugsgjerd traff spikeren på hodet da hun sist lørdag skrev at reglene for salg av Forsvarets eiendommer "var først og fremst utformet med tanke på brakkeanlegg og tomter i strøk der det er nok av kystlinje og utmark, ikke der dette er mangelvare. En øy utenfor kysten av Norges tettest befolkede områder er blant det mest verdifulle i vår nasjonalarv, som må sikres for folket i framtiden gjennom offentlig eie". På denne bakgrunn er det ubegripelig at ikke statsråden har vurdert det slik at avhending av Østre Bolærne er et av de salgene der spesielle hensyn må tas "for å sikre kultur- og friluftsinteresser", slik Victor Norman uttrykte seg i denne salen 27. februar 2002 om unntak fra statens avhendingsinstruks. En differanse på 2,5 mill. kr velter ikke forsvarsbudsjettet. Forsvarets utstilling på Hellerudsletta i fjor kostet til sammenligning over 20 mill. kr. Problemet er, slik jeg ser det, at det i den nåværende politiske ledelsen i Forsvarsdepartementet aldri har vært politisk vilje til å avvike fra hovedregelen om markedspris - med Østre Bolærne som det hittil verste eksemplet, men vi har hatt andre eksempler. Og la meg fra denne talerstolen nevne kampen for og de timene vi har brukt på å få til at Rissa kommune kunne få kjøpe Hysnes fort for en litt lavere pris enn markedspris. Det var vel den kommunen som kunne defineres som særskilt belastet lokalsamfunn, på grunn av bortfallet av arbeidsplasser. Dette har vi hatt oppe tidligere i en interpellasjon. Nettopp derfor ber nå Stortinget Regjeringen foreta en gjennomgang av de eiendommer som skal avhendes. Vi ønsker en plan over hvordan allemannsretten eller vern av kulturverdier kan sikres, og at retningslinjene for salg klargjøres i den forbindelse.