Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Aktiv deltakelse i arbeidslivet er med på å redusere ulikheter i Norge. Vi har en lang og viktig tradisjon med at arbeidstakere og arbeidsgivere er viktige bidragsytere til et velordnet arbeidsliv – et samarbeid som mange andre land misunner oss. Vi ser resultatet, nå sist ved at lønnskravene var moderate, og at partene så at det var behov for å gjøre grep for at bedrifter som ser at de har muligheter for nye oppdrag i framtiden, kan permittere i en lengre periode enn det dagens lovverk tilsier. Og vi ser at nært samarbeid mellom partene og myndighetene er nøkkelen til et av verdens mest velordnede arbeidsliv. Men så er det sånn at systemet utfordres. Flere og flere utsettes for et arbeidsliv som ikke følger de standarder vi er vant med, og som er riktige. Fellesbetegnelsen sosial dumping får stadig nytt innhold. Kreativiteten er stor. Et eksempel på denne kreativiteten er fast ansettelse uten fast lønn. En må stå til disposisjon for arbeidsgiver, men en får bare lønn når det er oppdrag. Noen synes å mene at det er arbeidstakerne som har skylden for dette – ikke de norske, men de utenlandske. Det er etter Arbeiderpartiets mening å ha feil fokus. Det må være helt klart at arbeidstakere som kommer til Norge for å arbeide, skal ha samme lønns- og arbeidsbetingelser som de norske. Det hviler et stort ansvar på enkeltpersoner, på bedrifter og på det offentlige systemet for å få til nettopp det. Stoltenberg-regjeringen la fram tre handlingsplaner mot sosial dumping – tre, fordi kreativiteten er større enn det storting og regjering ser for seg når planer og lovverk vedtas. Men hva har skjedd etter regjeringsskiftet? Har det blitt noen nye initiativer de tre årene Siv Jensen har vært finansminister? Ja, det har kommet nye forslag, men det er forslag som svekker arbeidet mot sosial dumping: Arbeidsmiljøloven er svekket på vesentlige punkter. Ordningen med kollektiv søksmålsrett er fjernet. Det svekker arbeidet mot sosial dumping nettopp fordi de kollektive ordningene bidrar til mer felles innsats enn om enkeltpersoner må prøve saker for rettsapparatet. Likebehandlingskravet er borte. Flere jobber blir midlertidige, og det krever ingen nærmere forklaring at en med midlertidig jobb står svakere overfor en arbeidsgiver med arbeidsmetodikk som ligger langt unna de vernebestemmelsene som det norske lovverket aksepterer. Ett område er bra, og vi er glade for at samarbeidspartiene har bidratt til at arbeidet med å opprette flere sentre mot arbeidslivskriminalitet har blitt en realitet. Det er en god oppfølging av det arbeidet som ble påbegynt gjennom de tre handlingsplanene mot sosial dumping som ble vedtatt tidligere. Men i en situasjon der vi har nådd den høyeste ledigheten på 23 år, er det grunn til å være bekymret – selvsagt for alle dem som mister jobben, men situasjonen er med på å forsterke en utvikling med større forskjeller mellom folk. I tillegg kan høy ledighet forsterke utfordringene med sosial dumping. Derfor er det grunn til å forvente mer av en regjering som gikk til valg på omkvedet om nye ideer og nye løsninger. På dette området har vi verken sett nye ideer eller nye løsninger. Vi har bare sett skyhøy ledighet.