Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2009-03-23:
Fond for Nordvest-Russland ble etablert i 1997 med det formålet å styrke Kirkenes og Sør-Varangers rolle som et nasjonalt brohode overfor Nordvest-Russland. Fondet ble tildelt klare virkeområder, relatert til fylkene Murmansk, Arkhangelsk, det autonome området Nenets og republikken Karelen. Dessverre ble ikke republikken Komi inkludert i det geografiske virkeområdet – for øvrig et fylke som har enorme olje- og gassforekomster og et kjempepotensial innenfor tømmer og trevirke. Det er en av årsakene til at Fremskrittspartiet ber om en evaluering av de geografiske virkeområdene. Intensjonen med forslaget er at fondet skal virke etter intensjonen fra 1997: å gjøre Sør-Varanger til et nasjonalt brohode i en nasjonal satsing overfor Nordvest-Russland. Som sagt og skrevet var denne saken oppe til behandling i 2006. Fremskrittspartiet fikk da gjennomslag for etablering av én stilling fra Innovasjon Norge fordelt mellom Murmansk og Kirkenes. I 2007–2008 evaluerte Econ bruken av fondet, og resultatet var i all hovedsak i samsvar med det Fremskrittspartiet hevdet i debatten i 2006. Fondet har ikke virket etter intensjonen, og har i dag en kapitalbase som er betydelig høyere enn grunnkapitalen ved etableringen i 1997. Econ påpeker viktigheten av å slå fondene sammen og endre regelverk og statutter på en slik måte at de faktisk vil fungere etter intensjonene. At Fremskrittspartiet politisk mener at lokale ringvirkninger blir langt større med en lokal forankring, er uttrykk for at all erfaring ved fondsetableringer tilsier dette. Denne oppfatningen hadde også Arbeiderpartiet og Senterpartiet, men da satt de i opposisjon. Den viktigste aksen vi snakker om for å få til en riktig og god utnyttelse av fondene, er ikke Oslo–Bergen eller Oslo–Stavanger, men Kirkenes–Murmansk, Kirkenes–Arkhangelsk og Kirkenes–Komi – hvis man velger å se det i et næringsperspektiv. Da blir det totalt meningsløst at regjeringspartiene hevder at en lokalisering i Oslo er bedre for de fleste virksomheter enn Kirkenes. Det faktiske resultatet etter snart tolv års forvaltning tilsier jo det motsatte. Et viktig moment i så måte er at hva angår kompetanse på Russland og russisk næringsliv, ligger ikke denne i Oslo, den ligger i Finnmark og i Kirkenes. Dette er en konsekvens av 20 års utvikling og et daglig samarbeid med russisk næringsliv, kulturliv og folk til folk-samarbeid over lang, lang tid. At øvrig kapitalbase er lokalisert andre steder enn i Finnmark og Sør-Varanger, er jo et resultat av en politisk og statlig stemoderlig behandling av regionen, hvor gavepakker og nasjonalparker fortrinnsvis er blitt brukt istedenfor langsiktige prioriteringer av næringsutvikling og næringsetablering. Det er også mange andre viktige hensyn som tilsier en sammenslåing av investeringsfondene, og at vi får en forvaltning fra Kirkenes. Disse virkemidlene kan på en enkel og rasjonell måte stimulere til sterke grenseoverskridende næringslivssatsinger og clustere med forankring i Sør-Varanger. Det er et uomtvistelig behov for å prioritere Sør-Varangers posisjon og rolle både som brohode til Nordvest-Russland og som et geopolitisk knutepunkt – med sin beliggenhet og nærhet til Russland. Å flytte større deler av forvaltningen av fondet til Sør-Varanger vil i tillegg til å styrke ringvirkningene til eget næringsliv, dekke de sikkerhets- og utenrikspolitiske behov og bidra til en naturlig utvikling av norsk tilstedeværelse og suverenitet. Det er ingen tvil om at økonomisk integrasjon med Russland er viktig i så måte. Arktis, Barentsregionen og Nordvest-Russland er viktige satsingsområder. Det å bruke ulike deler av vårt forvaltningssystem aktivt for å fremme norske interesser og suverenitet er viktig og bør være en naturlig del av en slik satsing. Man kan undre seg over at det regjeringspartiene egentlig gjør i denne sak, er å fortsette en politikk som har vist seg overhodet ikke å fungere. Nordvest-Russland-fondene har ikke fungert etter intensjonen, og vil heller ikke gjøre det. Men at forvaltningen ikke fungerer, bekymrer tydeligvis ikke Regjeringen i deres verbale nordområdesatsing, hvor tomme ord og manglende politisk vilje er det vesentligste bidraget. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag.