Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 1999-05-27:
Beijing-konferansen i 1995 slo fast at kvinner og menn ikke får de samme rettigheter, plikter og muligheter innenfor alle områder av samfunnslivet så lenge kvinner utsettes for systematisk vold og mishandling. Det begrenser muligheten for aktiv deltagelse. Volden skjer i hjemmet og ofte i parforhold. Dette er den verste formen for vold vi har i samfunnet, og det er på tide at vi tar et krafttak for å fjerne tabubeleggingen av den og tendensen til å prøve å tie den i hjel. Dette henger selvsagt sammen med historien. Det er ikke lenge siden menn hadde en juridisk rett til å tukte sin hustru, et eksempel på at likestilling og kvinners helse er et politisk spørsmål knyttet sammen med makt og verdier for øvrig. I NOU 1999: 13 om kvinners helse i Norge, er vold mot kvinner behandlet inngående, og de konsekvensene som der synliggjøres, er alarmerende. Ikke bare fratar volden kvinner de grunnleggende menneskerettigheter, men det synliggjøres også kroniske sykdommer og alvorlige skader, og den er en hyppigere dødsårsak for kvinner i dag enn fødselskomplikasjoner. Det er faktisk et av to prioriterte områder fra Verdens Helseorganisasjons satsing på kvinners helse. Dersom det kunne fått like stor oppmerksomhet i norsk presse som WHOs utspill om tobakk, tror jeg vi hadde kommet langt. I tillegg rammer vold mot kvinner også spedbarn i form av bl. a. lavere fødselsvekter, og den har en allerede dokumentert innvirkning på barns holdninger og evner til konfliktløsninger senere. Derfor er det påtrengende både for å bekjempe volden generelt og som et vesentlig likestillingstiltak å ta tak i dette. Her har Regjeringen vært for tafatt til nå. I utredningen skisseres flere tiltak, og det viktigste er opprettelsen av et eget kvinnevoldsutvalg etter modell av det svenske utvalget, slik det også er foreslått i Stortinget tidligere. Så over til et annet tema som også angår hjemmet. Vi ser at dagens arbeidsmarked blir stadig mer krevende, kanskje spesielt for småbarnsforeldre i etableringsfasen. Vi vet at hver tredje far med små barn arbeider 45 timer eller mer i uka, og for fedre med eldre barn er det enda flere med så lang arbeidstid. Samtidig bruker mange bedrifter overtid i stadig større utstrekning. I Norge tjener i dag kvinner i gjennomsnitt 21 pst. mindre enn menn, og selvsagt påvirker det hvem i familien som må arbeide mer overtid. Dette gjør at vi får en tregere likestillingsprosess i hjemmet og dermed også i omsorgen for barna. Den store tidsundersøkelsen som ble gjort av Statistisk sentralbyrå i 1992, viste at menn med små barn brukte mer tid på jobb enn kvinner når lønnsarbeid, husarbeid og omsorgsarbeid ble slått sammen. Det kan vi kanskje spesielt legge merke til og sette opp mot forslaget om sekstimersdag. Da er det nærliggende å anta at menn presses til å prioritere jobb ut fra de økonomiske rammer som familien har i etableringsperioden, mens barna er små. For å forstå de prioriteringer menn og kvinner gjør i forhold til omsorg for egne barn og karriere, er det altså viktig å ta høyde for småbarnsfamilienes situasjon der og da. Derfor er viktige forutsetninger for å få menn sterkere på banen i omsorgsarbeidet at de tradisjonelle likestillingskravene om utdanning til kvinner og likelønn oppfylles i praksis. Arbeidet med likelønn og kvinners inntjenings- og karrieremuligheter må bedres for å være med og bryte de sirkler som hindrer menn i å være mer hjemme. Praktisk omsorg er et viktig ledd i å skape og støtte opp om nye mannsroller. Derfor er det avgjørende at Regjeringens arbeid med likestilling og mannsdebatt først og fremst konsentrerer seg om rammene for menns muligheter til å velge annerledes. Og derfor er det viktig med et sterkere pålegg til næringslivet om å satse på rekruttering og aktivt å fremme likestilling i bedriftene, samt et krav om kjønnskvotering i styrene i statseide bedrifter for å fremme kvinners muligheter. Det er vi mannfolk som tjener på at mulighetene til en mer rettferdig byrdefordeling åpner seg, slik at vi også får muligheten til å være mer hjemme med barna våre og kanskje jobbe litt mindre.