Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Vi lever på en rolig øy i et opprørt hav, sa statsministeren. Slik kan vi karakterisere den økonomiske situasjonen vi har her i landet, når vi registrerer hva som skjer rundt oss. I land etter land i Europa gjennomføres det dramatiske økonomiske omstillinger, omstillinger som skal føre til at utgiftene på statsbudsjettene kommer overens med inntektene. Vi får servert bilder og historier som med all tydelighet viser at rettigheter som har vært bygd opp gjennom mange år, tar det svært kort tid, faktisk bare med et enkelt politisk vedtak, å bygge ned. Reaksjonene fra mange er harde og til dels voldsomme, enten det gjelder økte studieavgifter for studenter eller lavere lønn for offentlig ansatte – forståelig nok. I sum viser dette likevel hvor viktig det er å ha orden i økonomien, og det har vi. Så vil noen hevde at så lenge oljepengene renner inn i statskassen i Norge, skal det mye til for å ha uorden i budsjettet. Bare det var så enkelt! For bare noen måneder siden var det flere som skrek over seg om faren for «hollandsk syke» – at det ble brukt for mye oljepenger, og at vi dermed tæret på oppsparte midler. Nei, vår oljepengebruk står i sterk kontrast til de fleste andre land som har vært så heldige at naturresursene har gitt store inntekter. Vi sørger for at hele befolkningen får gleden av inntektene naturressursene gir oss – altså en god fordelingspolitikk. Vi må likevel erkjenne at utgangspunktet vårt er helt annerledes når vi skal lage et budsjett for 2011, enn for de aller fleste andre land i Europa. Vi er heldige. Budsjettet for neste år er nok en byggestein i velferdsstaten. Vi ønsker å bygge ut den norske velferdsstaten for det er mangler og skjevheter som skal rettes opp, som f.eks. frafallet i den videregående skolen. Det er for høyt – det kan vi slå fast. Nå er ikke dette et særnorsk fenomen, men like fullt er det for høyt. Det dramatiske med dette er selvsagt at de som ikke fullfører videregående skole, får det vanskeligere senere i livet, både med å komme ut i ordinært arbeidsliv, et arbeidsliv som i stadig større utstrekning krever høy kompetanse, og også ved at sannsynligheten for å bli arbeidsufør er mye større hvis du ikke får en god grunnutdanning. Jeg er glad for den fokuseringen som er på frafall i den videregående skole. Jeg er glad for at dette har et nasjonalt fokus. Samtidig er det viktig å presisere at hovedansvaret for et godt skolemiljø ligger hos eieren. Dette gjelder både det faglige blant lærere og at det er god trivsel blant elevene, for å nevne noe. Derfor er jeg glad for at vi ikke skal legge ned eieren, fylkeskommunen. Jeg forstår rett og slett ikke at vi kan få en god skole der frafallet skal avta, samtidig som en kutter en halv milliard kr til eieren – særlig ikke når den aller største oppgaven til fylkeskommunen er drift av videregående skole. Det er nettopp dette Høyre og Fremskrittspartiet gjør i sine budsjettforslag. Jeg forstår det ikke. Vi er snart 5 millioner innbyggere i dette landet. Vi ønsker at det skal bo folk i hele landet og prøver å legge forholdene til rette for dette. Derfor er distriktspolitikken viktig. Dette går også sterkt fram av Soria Moria-erklæringen. Et viktig element i dette er regional utvikling. Jeg tror at det er de som har skoen på, som vet best hvor den trykker. I dette ligger det at det er fylkeskommunen som kjenner sitt område eller sin region best og dermed vet best hvilke tiltak eller prosjekt som vil bidra til regional utvikling. Men det betinger selvsagt at det er økonomiske muskler til dette. Vel, i og med at vi ikke kutter 1,5 mrd. kr til regionale utviklingsfond, slik Høyre gjør, er det heldigvis slike midler også til rådighet i 2011. Det har gjennom tidene vist seg at når det etableres gode forhold mellom partene i arbeidslivet og myndighetene, får samfunnet igjen for det gjennom en stabil og forutsigbar utvikling. Dette får vi til gjennom stor tillit til hovedsammenslutningene. Fradragsretten for fagforeningskontingenten er selvsagt viktig for høy deltakelse i fagforeninger, noe som de aller fleste partier er tilhenger av. Jeg er overbevist om at denne biten i samfunnsmodellen vår bidrar i vesentlig grad til en stabil og mer rettferdig utvikling som gir plass til langt flere i arbeidslivet, og som sikrer at arbeidslivet fungerer etter de normer og regler som partene og myndighetene sammen utformer. Men da fatter jeg ikke hvorfor Høyre svekker denne fradragsretten så dramatisk, og at Fremskrittspartiet fjerner den. Hvis Høyre på den ene siden sier at de er for høy andel fagorganiserte i arbeidslivet, og samtidig svekker fradraget, gir ikke dette noen mening. Dette er den eneste plassen Høyre kommer med en skatteskjerpelse, altså til de fagorganiserte. For et sterkt signal!