trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-23:
Jeg tror jeg må si meg helt uenig i representanten Arnstads siste innlegg. Jeg ser virkelig ingen motsetning mellom et 10 pst.-mål om vern av skog og satsing på bioøkonomi. Og det er virkelig ingen motsetning til det å ha vern av skog, også i et klimaperspektiv, akkurat som vi skal bruke skogen bedre i et klimaperspektiv. Det er nettopp den helheten Norge må klare å utvikle. Til representanten Lundteigen: Ja, jeg er veldig klar over hvor mye arbeid som kreves for å ivareta en slåttemyr, og hvor mye kunnskap man må ha for å ivareta en slåttemyr. Det er ingen tvil om at det vernet vi skal ha i Norge – og det er gjennomgående også i meldingen – er det kunnskapsbaserte vernet. Det vi gjør med denne meldingen, er ikke å sluttføre et arbeid. Er det noe vi gjør nå, er det å igangsette et arbeid på veldig mange områder. Det gjelder kulturlandskap, det gjelder skog, det gjelder handlingsplanen for sjøfugl etc. Det vi skal testes på i årene framover, er den viljen vi viser til å gjennomføre de planene og gjennomføre den politikken som vi nå vedtar. Da må vi ha en stor innsats på mange områder. For store deler av det biologiske mangfoldet handler det om å ha en god skjøtsel, en god skjøtsel med gode forvaltningsplaner for vernede områder og gode planer også for områder utenfor de vernede områdene – det tradisjonelle, enten det er landbruket eller skogbruket. Jeg ser ingen motsetning mellom de to. Tvert imot er det samspillet med det som skjer innenfor de vernede områdene, med gode forvaltningsplaner, med tydelige formål, og det som er utenfor, som er nøkkelen for å få til et godt arbeid for det biologiske mangfoldet i Norge i årene framover, og for å utvikle det. Så er det helt riktig at det grunnleggende og viktigste er å gjøre det vi kan for å stoppe klimaendringene, som skaper en endring som gjør det vanskelig for veldig mange arter. Men også det understreker at man trenger vern, man trenger god forvaltning for å gjøre også de artene som er utsatt, mer robuste for den endringen som uansett kommer på ett eller annet nivå – selv om vi skal gjøre det vi kan for å redusere den så mye som mulig.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-23:
Det som er avgjørende når man har med skogvern å gjøre, er at man kommer i gang med mer vern nå, for nå er vi i en situasjon hvor det er 2,9 pst. Man snakker her som om vi allerede er på 10 pst., det er vi ikke i nærheten av. Det som er viktig, er at arbeidet innenfor Statskog settes i gang nå, at vi forsterker innsatsen med frivillig vern, og at dette får en reell betydning lenge før vi er på det konkrete 10 pst.-vernet. Samspillet mellom dette og et ordentlig skogbruk er det fullt mulig å få til, og det er det nødvendig å få til, når man skal lage det mer klimavennlige samfunnet som vi skal ha i framtida. Så er det helt riktig, som Lundteigen sier, at Slåttemyra er et veldig godt eksempel, og vi snakker om den samme Slåttemyra, den er i Nordmarka, og den koster. Venstre har vært villig til å prioritere den, for det er Oslo kommune som betaler for det arbeidet som må gjøres der, det er ikke staten. Det vi trenger å gjøre, er å bli mye mer opptatt av hva vi verner for, og ikke hva vi verner imot, og da må vi legge innsatsen inn på å ivareta det vi verner for. Det er gjerne andre områder enn skogvernet, der det er et mye bredere vern, og der vi må ha en helt annen innsats i årene framover.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-23:
Først vil jeg si at jeg er veldig glad for at vi får et bredt flertall for de forslagene som er fremmet, og at forslagene er så konkrete som de er blitt, for en problemstilling som jeg ikke betviler at alle partier er opptatt av – både når det gjelder marin forsøpling, som får en stadig større oppmerksomhet, både i Norge og internasjonalt, og mer spesifikt når det gjelder mikroplast, som blir en stadig viktigere problemstilling. Mikroplast kommer fra den plasten som allerede ligger i havet og blir nedbrutt, men den har også mange andre kilder. Den kommer fra bl.a. bildekk, og den brukes i kunstgressbaner. Det er mange store kilder til mikroplast i dag, og det som handler om forbud når det gjelder kosmetikk og kroppspleieprodukter, er egentlig bare en liten del av det store, totale volumet som blir til mikroplast, og som ender opp i havet. Desto viktigere er det at det er der vi begynner, for er det virkelig noe som er helt unødvendig, er det å tillate mikroplast i kroppspleieprodukter og kosmetikk. Og jeg er litt der at når en kongress i USA som er kontrollert av republikanerne, klarer å vedta at man skal ha forbud mot mikroplast, da bør også et storting klare å sette i gang en prosess for det samme, og det gjør vi her i dag. Men den andre delen, som er å lage en handlingsplan, er en større oppgave enn akkurat denne. Det er mye arbeid som er på gang, og det er bra. Det som er viktig, er at de tiltaksanalysene som nå gjennomføres, ender opp i en gjennomførbar og konkret handlingsplan. Fra Venstres side ser vi dette i sammenheng med det vi har satset på, som er å begrense marin forsøpling bredere. Vi har i budsjettsammenheng, sammen med de andre borgerlige partiene, satt i gang et eget arbeid. I fjor var det 7,5 mill. kr som gikk til bekjempelse av marin forsøpling. Det er en liten sum i forhold til den store oppgaven det er, men det er en start for å få i gang et arbeid. I år er dette oppe i 17 mill. kr, og man får i gang nye prosjekter, bl.a. Fishing for Litter, som er kommet inn i dette. Men det er starten på et arbeid som skal videreføres i årene framover, og som må utvikles. Man må ha de konkrete tiltakene. I dag er det mye støtte til opprydding, men man må ha de konkrete tiltakene og de kunnskapsbaserte tiltakene, som ser på hvordan man kan jobbe framover for å få redusert plastmengden i samfunnet og plastmengden som går ut i havet. Når det gjelder arbeidet internasjonalt, er det helt naturlig at Norge, som en stor både marin og maritim nasjon, skal ta et ansvar og ligge helt i front når det gjelder å ivareta verdiene i havet og bekjempe avfallsmengden – plastmengden – enten det er konvensjonell plast eller mikroplast spesielt, som er saken i dette forslaget. Vi vil støtte opp under det arbeidet og de flertallsmerknadene som ligger i saken som er basert på forslaget fra Miljøpartiet De Grønne, og understreke at det er viktig at regjeringen tar mål av seg til å ligge i front for å få på plass internasjonale avtaler, som er et grunnlag for å bekjempe plast, i særdeleshet mikroplast.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-23:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet mer i denne debatten, for vedtakene er positive, og vi legger et trykk på at vi må ha utslippskutt i norsk industri, som er en fordel også for norsk industri og dens konkurranseevne internasjonalt. Dette er å redusere de globale utslippene. Men jeg lyttet også til representanten Heikki Eidsvoll Holmås, og det er noe med beskrivelsen – at man tar det ett steg for langt. Jeg har også sett SSBs rapport om at utslippene har økt, og ja, det er en økning i år etter at vi har hatt noen år hvor det har gått nedover. Men man må også se på bakgrunnen for at det går opp. Det handler ikke om hva som har skjedd det siste året. Det handler om de vedtakene som er gjort, spesielt i petroleumsindustrien de siste ti årene. Det er jo der utslippene kommer fra. Jeg synes at vi har et felles ansvar for at vi nå har en helt annen systematikk i klimaarbeidet vårt både fram mot 2020 – de målene skal vi ikke la ligge – og fram mot 2030. Er det én ting klimapolitikken i Norge virkelig skriker etter, er det bedre systematikk i arbeidet i årene framover. Det går på både at den forrige regjering gjorde for lite, og at det fra denne regjeringen har kommet få forslag. Det felles borgerlige flertallet har gjort mange vedtak i Stortinget, og det er gjort mange vedtak i Stortinget med ulike flertall. Det er et temposkifte med et borgerlig flertall på Stortinget. Det som er ansvaret vårt, er å klare å få effekten ut av dette i årene som kommer. I de sakene vi nå behandler, må særlig mye av den viljen vi legger for dagen når vi gjør vedtakene, følges opp med en prioritering av støtteordningene vi har for overgang både til hydrogen og til trekull. Det gjelder inn mot Enova, det gjelder inn mot Gassnova, det gjelder miljøteknologiordningen. Vi må opp på et nivå som tilsvarer de oppgavene vi tillegger disse institusjonene.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-23:
Det er gammel politikk, og den må også SV ta ansvar for, for den har SV sittet og vært med på å beslutte, og det er konsekvensene av de beslutningene som ble tatt for en del år siden, vi nå ser resultatene av. Så må vi klare å bryte ned de utslippene som er. Det må vi innenfor industrien, der er denne saken viktig, og vi må spesielt klare å gjøre det når det gjelder transportsektoren, fordi vi må kompensere for den økningen som nå ligger inne i dette. Det som er grunnlaget, og det vi må gjøre i stedet for bare å påpeke problemet, er å analysere situasjonen. Vi må ha ny politikk innenfor petroleumssektoren – det kommer en diskusjon etterpå. Vi må ha ny og forsterket politikk innenfor industri. Vi må ha mye mer og forsterket innenfor transport. Vi vet at det er der vi må ta de store utslippskuttene både fram mot 2020, hvis det skal virke, og fram mot 2030. Og man må få inn den systematikken som trengs for å få til de utslippskuttene som vi må ha i årene framover.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-23:
Først vil jeg takke komiteen for arbeidet med saken. Dette er en enstemmig sak, og det er ingen kontroverser når det gjelder å gjennomføre den. Men det er likevel en veldig viktig sak. Det regjeringen ber om i denne proposisjonen, er samtykke til å tiltre annen protokoll til Haag-konvensjonen av 1954 om beskyttelse av kulturverdier i tilfelle av væpnet konflikt av 26. mars 1999. Jeg er glad for at det er en samlet komité som her gir sin tilslutning til dette ønsket fra regjeringen. Norges tiltredelse til protokollen vil, slik regjeringen peker på i sin proposisjon, gi et viktig internasjonalt signal om respekt for kulturverdier, også i krigssituasjoner. Det er først og fremst erfaringer fra annen verdenskrig som utgjør bakgrunnen for Haag-konvensjonen, men vi har de siste årene sett at spørsmålet er svært aktuelt fremdeles. Det er nok å vise til situasjonen i Syria, enten det er i Palmyra, i Aleppo eller i Mosul i Irak. Tidligere, på 1990-tallet, så vi det samme i Bosnia, hvor det var et selvstendig mål i konflikten å ødelegge kulturverdier. I den senere tid er det også særlig vernede UNESCO-kulturminner som er direkte ødelagt eller truet i konflikter. De statene som slutter seg til konvensjonen, forplikter seg til å beskytte kulturarven fra konsekvensene av væpnet konflikt og til ikke å eksportere kulturgjenstander fra okkuperte områder. En rekke uerstattelige verdier, f.eks. museer, arkiver og andre kulturminner, har blitt plyndret og ødelagt i nasjonale konflikter og i krigføring mellom parter som ikke nødvendigvis representerer anerkjente stater og lovlig valgte regjeringer. Dette representerer en ny utfordring for det internasjonale samfunnet som kun kan løses gjennom internasjonalt samarbeid. Det er 127 stater som har ratifisert Haag-konvensjonen. Norge ratifiserte konvensjonen og første protokoll allerede i 1961. Annen protokoll, som Stortinget i dag vedtar å slutte seg til, ble vedtatt 26. mars 1999. Denne forplikter partene til å utforme straffebestemmelser for brudd på protokollen og iverksette ulike tiltak som må identifisere og beskytte særlig viktige kulturverdier. Annen protokoll gir klare definisjoner av militær nødvendighet og en bedre beskyttelse for kulturarven. I februar 2016 hadde 68 stater ratifisert annen protokoll, som trådte i kraft 9. mars 2004. Norge har hittil ikke undertegnet denne protokollen, og den er ikke lenger åpen for undertegnelse med påfølgende ratifikasjon. Norge må derfor tiltre protokollen i henhold til artikkel 42 i konvensjonen. Jeg kan legge til at komiteen har en mild kritikk av regjeringen, og sikkert også av tidligere regjeringer, for at det har tatt så lang tid at vi ikke kan være underskrivere, men bare må tiltre. Jeg er glad for at vi med dagens vedtak beslutter at Norge skal være en aktiv samarbeidspartner i kampen mot ødeleggelse og plyndring av viktige kulturminner i verden.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-23:
Det handler ikke om om det er forsvarlige rammer – det skulle bare mangle – det er om det er innenfor iskanten eller ikke, om det er i sårbare områder eller ikke, som er det avgjørende punktet. Statsråden nevnte at det var kvoteprisen som satte rammene for utslipp på norsk sokkel. Det er det egentlig ikke. Det er oljeprisen som kommer til å sette de framtidige rammene for hvor mye aktivitet det blir på norsk sokkel. Vi vet at med Paris-avtalen skal vi strekke det mot 1,5 grader, og bare i Norge skal vi ned 50 pst. i utslippene i transportsektoren fram mot 2030. Vi er ikke alene, også andre land vil måtte redusere sitt forbruk betydelig. Da må det bli sånn at man også får en reduksjon i forbruket av olje med den konsekvensen det har for prisen. Når 25 pst. av den norske økonomien ligger i petroleumssektoren og vi har 25 pst. av utslippene der, blir spørsmålet til statsråden: Er statsråden villig til å se på en utredning av konsekvensene Paris-avtalen vil få for petroleumssektoren i Norge i årene framover?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-23:
Om det er 50 pst. i 2030 eller 2032, får vi se i avtalen, men det stopper jo ikke i 2030, vi skal ned i transportsektoren også i etterkant. Du sier her at det er oljeprisen som er helt avgjørende, og du sier at det kan bli sånn at en får ressurser som blir liggende i bakken også i Norge. Jeg er helt sikker på at det kommer til å bli sånn. Du sier at det er selskapene som må ta risikoen, og det er Venstre helt enig i. Men nettopp derfor trenger man å ha en petroleumsskattekommisjon som ser på hele skatte- og avgiftssystemet, og som forsikrer oss om at det er selskapene som tar beslutningen, og ikke staten og det offentlige som tar en unødig risiko. Det gjelder leterefusjonsordningen, og det gjelder fribeløpet i skattesystemet. Mitt spørsmål er: Er statsråden enig i at vi i hvert fall trenger å sikre oss at det er selskapene som tar risikoen, og at ikke staten tar unødig risiko i en situasjon hvor vi må forvente lavere forbruk og lavere pris?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-23:
Det Venstre og Kristelig Folkeparti går inn for, er at man skal ta ut de nordligste delene av 23. konsesjonsrunde. Det er fordi det, ifølge det siste faglige grunnlaget vi har, ligger innenfor iskanten, og det er sårbare områder. Verdiene som ligger i disse områdene, er det viktig for både Finnmark og resten av landet at vi ivaretar. Norge bør ikke være det landet som går i front med å bevege seg inn i det som er å definere som iskanten. Det gir en presedens, ikke bare for Norge, men for hele Arktis. Dette gjør at andre fort kan se på de samme områdene. Det har verken vi eller andre interesse av. Det det handler om – også for Finnmark – er at vi må ta på alvor den risikoen det er når vi får en situasjon der vi vet at vi må redusere forbruket av fossilt drivstoff, inkludert olje, i årene framover. Det må verden gjøre. Da blir det sånn – det bør i hvert fall være sånn – at man åpner for å analysere hvilke scenarioer vi står overfor hvis, og når, vi lykkes med Paris-avtalen, når man ikke bare skal strekke seg mot 2 grader, men mot 1,5 grader, hvilke konsekvenser det nødvendigvis vil måtte få også for norsk petroleumsaktivitet. Hvis vi ser på andre steder: Endringer kan skje fort. Vi har nå en situasjon der verdens største private kullselskap – er det vel – er i ferd med å gå konkurs, i disse dager. Hvis man ser på energiselskapene, enten det er RWE eller Vattenfall i Tyskland, er det vel nærmest sånn at verdien av dem smelter vekk. Endringer skjer fort når de først kommer. Da er det nødvendigvis sånn også for Norge, med de investeringene vi har i petroleumssektoren, at vi bør foreta de nødvendige analysene av om vi skal gjøre endringer i forhold til det som ligger i Paris-avtalen, og de reduksjonene som må komme der. Så igjen: En petroleumsskattekommisjon er ikke noe vi bare bør ha, det er noe vi virkelig trenger. Vi trenger disse analysene, sånn at vi ikke gjør feilinvesteringer, og sånn at vi ikke tar unødig risiko på vegne av det norske folk.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-05-23:
Vi anser det slik at ved å sende saken til komité vil man allikevel ha tid til å behandle saken og realitetene i den og så innpasse det resultatet man måtte komme til, i øvrige saker som kan berøre trygdeoppgjøret, f.eks. revidert budsjett. Vi stemmer for en ordinær behandling, og så tar vi selve realiteten opp til vurdering når komiteen har avgitt sin innstilling til Stortinget. Vi sitter som kjent ikke i komiteen, men vi anbefaler på dette grunnlag at den går til ordinær komitébehandling.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-23:
På vegne av Senterpartiet vil jeg tilrå forslaget fra representanten Bergstø. Det framgår av flertallsmerknaden i arbeids- og sosialkomiteens innstilling at budsjettrutinene ikke skulle påvirke gjennomføringen av trygdeoppgjøret. Det er et faktum at det blir gjort, og derfor er det helt logisk at vi støtter forslaget fra SV.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-23:
Vern av landarealer er å ta arealer ut av produksjon. Det er ikke min definisjon, det er tidligere landbruksminister Johan C. Løkens definisjon. Det som da blir spørsmålet, gjelder grunnlaget for å ta arealer ut av produksjon. Senterpartiet står på at det skal være et vitenskapelig grunnlag, det skal være etterprøvbart, og det skal være åpne registreringer, sånn at vi her kan sikre prioriterte arter og truede naturtyper – altså et klart vitenskapelig grunnlag, klare formål. Er statsråden enig i at det er det kunnskapsbaserte vernet som skal legges til grunn, og at det er overordnet prosentvern?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-23:
Det er viktig med kunnskap om og respekt for naturmangfoldet, og det er viktig å være klar over hva som er de viktigste grunnene til endringene i naturmangfoldet. Det er klima som er den viktigste grunnen til endringene i naturmangfoldet – vekstvilkårene, temperaturen. Vi ser det med store konsekvenser i fjellet i dag. Veksten av planter endrer seg enormt på grunn av endringer i klimaet, og utbredelsen av dyr på samme måten. Den andre hovedgrunnen er hvordan vi bruker arealene, hvordan vi driver vårt landbruk. Vi har en norsk tradisjon for at vi har utmark og ikke villmark. Vi har et skogbruk hvor en bruker skog. Vi har et jordbruk hvor en bruker jord. Til sammen er det landbruk. Det som har vært den norske tradisjonen, er at en har brukt arealene i langt større grad enn andre land. Derfor har vi også en annen tradisjon når det gjelder det temaet vi snakker om her. Vi står i en situasjon hvor en er nødt til å leve mer av fotosyntesen, dvs. at vi må få mer karbon fra de fornybare naturressursene, landarealene og fiskeriene og mindre fra det fossile. Dermed er det viktig at bruken av arealer skjer på et kunnskapsbasert grunnlag. Hvis en så skal verne arealer, er det riktig å ta arealene ut av produksjon, men da må vi ha et klart formål, og det må være vitenskapelig. Og når man har et klart formål, kan man ha en forvaltningsplan som kan følges opp, og det kan følges opp av folk i et evighetsperspektiv, for dette er meget krevende. Representanten Elvestuen vet litt om forvaltning av slåttemyrer – en gammel driftsform. Det kreves utrolig stor kunnskap for å vedlikeholde denne eldgamle driftsformen, for å ta vare på det. Det skjer i svært liten grad i dag. Det som er det triste, er at vi nå går inn for prosentmål. Hvor er representanten Gundersen eller representanten Werp fra Høyre i dag? De er vekk, og det er ingen tilfeldighet. Etter Senterpartiets syn er det grunnleggende feil å kjøre på et prosentvern og slå seg på brystet og si at en er så og så flink, i stedet for at en har et vitenskapelig basert vern, hvor en vet hva en driver med. En må vite hva en driver med – på dette området som på andre områder. Det er trist at Fremskrittspartiet og Høyre har forlatt dette og blitt med på prosentvern. Det er trist. Jeg er stolt av at vi skal ta vare på de sjeldne artene. Hvis vi får de sjeldne artene fram til eierne, får en respekt for det, og en tar naturlig vare på det. Hvis vernet er basert på føleri og synsing, sånn som det utvikler seg i dag, får en ikke respekt, og da går det dårlig når det gjelder det som virkelig er kjernen, nemlig sikring av det biologiske mangfoldet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-23:
Språk er makt. I vedtaket, som alle partier unntatt Senterpartiet er med på, heter det «10 pst. av skogarealet». Skog er både barskog og løvskog. I løvskog har vi bjørk, bjørkeskog, og – jeg ser på representanten Fredriksen fra Finnmark – det er betydelige arealer med bjørkeskog i Finnmark. Hvis det er slik at bjørkeskogarealene inngår på en likeverdig måte med barskogarealene, så er det et annet faktum enn for dem som forstår dette som at det er primært arealer hvor det er stor produksjon og gode vekstvilkår, både jordsmonnsmessig og klimatisk. Når vi får høyere temperaturer, trekker skogen seg lenger nordover og lenger opp i fjellet. Hvis statsråden mener at den skogen som vanligvis kalles impediment, eller uproduktiv, også inngår, så må statsråden klargjøre det, for det er et annet faktum, slik som representanten Eidsvoll Holmås prøvde å få klarhet i. Det blir ganske parodisk når regjeringspartiene ikke definerer hva de snakker om. Hvordan i all verden skal en kunne følge opp en plan når en ikke vet presist hva en snakker om? Det ender jo i kontrollkomiteen om noen få år, men det er ikke mulig å stille noen til ansvar for det, for en visste ikke hva en snakket om. Det er hensiktsmessig i forhold til media, i forhold til det som er trender i tida, men det er trist å oppleve dette. Statsråden sa at en skulle finne arealer som utgjør 10 pst av skogarealet. Senterpartiet er grunnleggende uenig i premisset. Vi skal finne arealer som er sjeldne, vi skal finne arter som er sjeldne, og derfor er vi en pådriver for å få penger til offentlig vitenskapelig arbeid for å dokumentere dette. Når det er dokumentert, så er det noe viktig, noe verdifullt, som de som eier det, kommer til å bli stolte av og dermed vil ta vare på. Kulturen blir ødelagt når en legger opp til et slikt prosentvern, og det er ganske trist. Nå er det viktig at vi får en debatt framover, utenfor denne sal, om hvorfor det skal vernes – hva er grunnlaget for vernet? Representanten Elvestuen vet – glimrende – om slåttemyrene, som er et elegant eksempel på hva vi her står overfor. Det er gamle driftsmetoder, som en da finner ut at en skal ta vare på framover. Det «koster skjorta» å ta vare på det, og det som er det triste, er at statsråden ikke bevilger penger til det når det kommer til praksis. Det er mye snakk og veldig lite praksis, og det må vi se å få slutt på.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-23:
Da har vi i hvert fall fått avklart at uproduktiv skog ikke inngår i 10 pst.. Det er veldig mye produktiv skog som ikke er økonomisk nyttbar, og det er da neste problemstilling som statsråden må ta stilling til. Men hovedpoenget som jeg ønsket å få fram, er at Senterpartiet setter kvalitet og det vitenskapelige først. Det er det som er det sentrale, det er det som må være det sentrale ved vernet, at det som er vitenskapelig dokumentert, sjeldent og viktig å ta vare på, må vernes, og så må det lages en verneplan som sikrer det formålet, og den verneplanen skal sikre det for all tid. Det som er Riksrevisjonens påpekning hittil, er at departementet verner mye, men har ikke noe klart formål og har ingen oppfølging. Slåttemyra er et glimrende eksempel på det. Så lenge det ikke blir noen forandring i praksis på dette punktet, er det viktig å fortsette denne diskusjonen, at det altså er kvalitet som kommer foran prosent. Det må være framtida.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-05-23:
Kan presidenten referere de partiene som skal stemme for, og de som skal stemme imot?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2016-05-23:
La meg takke statsråden for et godt innlegg. Jeg synes det er lett å slutte seg til alt det som ble sagt i ministerens innlegg. Jeg var også glad for å høre det konkrete svaret på spørsmålet fra Marit Arnstad når det gjaldt tidspunktet for beslutning om nasjonalpark. Jeg mistenker at ministeren er godt fornøyd med mange av de vedtakene som fattes i Stortinget i dag. Det får vel bare være en oppfordring til ministeren om å fortsette å legge fram saker for Stortinget, og så skal stortingsflertallet hjelpe ham med å gjøre miljøpolitikken i Norge sterkere. Mitt spørsmål handler om skogvern. Stortinget gjør jo i dag et klart vedtak – et prinsippvedtak som samler et veldig bredt flertall i Stortinget. Mitt spørsmål til statsråden er om han kan si noe om hva slags tidsplan han tror er realistisk. Hvor lang tid vil det ta, tror han, å nå målsettingen om vern av 10 pst. av skogen, og er han enig i at dette forutsetter økte bevilgninger over statsbudsjettet i forhold til hva vi har sett tidligere?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2016-05-23:
Jeg synes egentlig ikke at jeg fikk svar på spørsmålet mitt. Mitt spørsmål var om man kunne si noe om tidshorisonten. Hvor lang tid ønsker statsråden å legge opp til at det skal ta å nå Stortingets mål i dag? Jeg må få lagt til at i disse skrytetalene om hva regjeringen har gjort for skogvern, er det et stortingsflertall som skal ha den fortjenesten. Regjeringen foreslo i sitt første statsbudsjett, som de la fram i 2014, å kutte to tredeler av skogvernet – det var det regjeringen ønsket. Heldigvis fikk ikke statsrådens forgjenger, Tine Sundtoft, gjennomslag for det. Men det er ikke Høyre og Fremskrittspartiet som skal ha den fortjenesten, det er det tvert imot Venstre og Kristelig Folkeparti som skal ha. Derfor er det et veldig viktig spørsmål om statsråden nå mener at dette er en marsjordre for å øke bevilgningene, og i så måte gi ham drahjelp mot Siv Jensen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Jeg skal komme tilbake igjen til skogvern litt senere, i et senere innlegg. Jeg er veldig fornøyd med – og er veldig glad for at også statsråden er veldig fornøyd med – at vi har satt dette 10 pst.-målet. Alle er enige om at det i hovedsak skal nås gjennom ulike former for frivillig vern. Men, som sagt, det kommer jeg tilbake til. Men jeg har ett spørsmål: Det er noen som har prøvd å skape tvil om hvorvidt dette vernemålet dreier seg om produktiv skog, eller om uproduktiv skog også skal regnes med. Det frivillige vernet som gjennomføres, gjelder i all hovedsak produktiv skog. Det er det vi teller, og som Miljødirektoratet teller på sine sider. Jeg vil bare be statsråden om å bidra til å rydde all tvil av veien: Når vi snakker om et 10 pst.-mål for verning av skog, er det den produktive skogen vi snakker om.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Takk for en konstruktiv og god debatt, og takk for svaret fra statsråden. Jeg har to momenter jeg har lyst til å ta opp. Det ene er at det hadde vært allright om statsråden kunne drøfte med meg de innsigelsene jeg hadde mot den måten som regjeringen nå legger opp til – som får støtte av flertallet i Stortinget – knyttet til å benytte vernemåten prioriterte arter. Som jeg nevnte i mitt innlegg, legger man opp til å prioritere arter som er sterkt eller kritisk truet, og som Norge har et særskilt ansvar for. Dette høres logisk ut, men det er for restriktivt, fordi det gjør at man istedenfor å forebygge at en art blir kritisk truet, venter til det er skikkelig vanskelig å redde den, venter med å sette i verk vernemetoden prioritert art. Ta eksempelet lomvien, som jeg var inne på i mitt innlegg, som er gått ned med 98 pst. ned siden 1980-tallet. Den burde ha vært prioritert på et tidligere tidspunkt, sånn at vi hadde fått kunnskap om årsaken til nedgangen og da hadde visst hva vi skulle gjøre for å redde den. Nå er det 2 pst. igjen, og vi vet ikke helt hva som skal til for å sørge for å redde den for framtiden. Haren er nær truet, rypen er nær truet – det er helt vanlige arter som er på vei ned. Det er nå vi burde vurdere å prioritere dem, og her vil jeg altså oppfordre regjeringen til ikke å tenke firkantet, men se til å bruke vernemetoden prioritert art litt mer skjønnsomt enn det meldingen og innstillingen legger opp til. Jeg vil også peke på at jeg synes det er dumt at vi i løpet av den behandlingen vi hadde, endte opp i en situasjon når det gjelder de gode innspillene om dobbeltmerking av oppdrettslaks, der det kun er noen få partier, et lite mindretall, som fortsatt ønsker det, på tross av at næringen i sin tid lovet nettopp at det skulle være enkelt å se på dette. Det var den rød-grønne regjeringen som var tøff mot oppdrettsnæringen, og de lovet at de skulle følge opp. Men man endte opp med å klare å drive aktivt lobbyarbeid overfor stortingspolitikere og partiene, og hindre at vi fikk et godt vedtak om dette. Jeg vil også trekke fram forskning. Det forskes for lite på økosystemer. Flertallet mener at det er greit nok som vi har det i dag, men vi mener altså at det burde være et eget program. Så til sist til skogvern. Jeg synes at statsråden skaper usikkerhet om hva 10 pst.-målet vårt faktisk skal være, for det er klart at summen av uproduktiv og produktiv skog er mye, mye større enn summen av den produktive skogen. Likevel sier statsråden at 10 pst. av den totale skogmassen nå skal være med, og det er bare den produktive skogen man gir støtte – et frivillig vern – til å verne. Hvor mye skog er det egentlig statsråden nå oppfatter at Stortinget sier at vi skal verne?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Jeg ba statsråden om å oppklare, og så føler jeg at statsråden bare bidro til å skape litt usikkerhet. Nå ser jeg at statsråden har tegnet seg igjen, så da får han en ny mulighet etterpå til å oppklare. Jeg oppfatter at det Stortinget sier veldig klart ja til, er å ta vare på 10 pst. av den produktive skogen, for det er den vi gir støtte til å verne, det er den vi bruker penger på. Og når statsråden og flertallet i salen her sier at vi bare skal bruke frivillig vern i tiden som kommer, og at det til det frivillige vernet går med penger til vern av produktiv skog, sier det seg selv at det er den produktive skogen vi snakker om. Det er to grunner til det, bl.a. at den uproduktive skogen – altså i naturmangfoldsforstand – verner seg selv. Den står jo der, og den blir ikke driftet. Men Per Olaf Lundteigen har et veldig godt poeng: Hvis det er slik nå at statsråden skal drive et massivt vern av uproduktiv skog i tiden som kommer, for å oppnå dette målet, totalt sett, så blir det veldig spesielt, for det tror jeg ikke noen av dem som sitter her – verken representantene fra Finnmark eller andre steder – har tenkt å gi en tydelig beskjed om til statsråden. Nå er det heldigvis rom i det vedtaket som vi fatter i dag, der alle bortsett fra Senterpartiet sier: «Stortinget ber regjeringen sette et mål om vern av både offentlig eid skog og frivillig vern av privateid skog til 10 pst. av skogarealet.» Jeg regner med at det i arbeidet med å sette et slikt mål – og det hadde vært ålreit om Vidar Helgesen kunne svare på når han forventer at det vil bli satt, og når han kan rapportere tilbake til Stortinget at nå er det satt et mål om både vern av offentlig eid skog og frivillig vern av privateid skog – vil fremgå nærmere hvordan statsråden tenker dette gjennomført. Det tenker jeg er det ryddigste og det som skaper minst usikkerhet. Jeg har aldri tidligere vært med på et så godt og grundig faglig samarbeid om en melding, både med miljøorganisasjoner og fagpersoner. Jeg har lyst til å takke dem som var med på å fremme de 33 forslagene og arrangere det fantastiske seminaret vi hadde her på Stortinget i regi av en gruppe: Martin Eggen, Christian Steel, Trude Myhre, Halvard Raavand, Jorunn Vallestad, Anne Breistein, Arne Nævra, Anne Sverdrup-Thygeson, Dag O. Hessen og ikke minst Heidi Sørensen, som var med på å koordinere arbeidet. Anne Sverdrup-Thygeson sa noe veldig morsomt, som jeg skal avslutte med: Hvordan ville representasjonen vært hvis artsmangfoldet satt på Stortinget? Da ville insektene vært det suverent største partiet og hatt 43 pst. oppslutning. Sopp og lav ville hatt 18 pst. oppslutning, planter og moser 12 pst. Andre, mindre organismer ville hatt 25 pst. Pattedyr, fugl og fisk ville hatt 2 pst. – og av dem ville menneskene bare hatt en bitteliten prosent. Nettopp derfor er det så viktig at vi tar vårt ansvar og ser at vi, som utgjør en så liten del av artsmangfoldet, ikke kan bidra til ødeleggelse.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Jeg opplevde igjen at statsråden ikke helt avklarte dette veldig tydelig, for det er klart at når man skal regne 10 pst., så er 10 pst. av hva et ganske vesentlig moment. Derfor ga jeg statsråden muligheten til å si når han regner med at han kan komme tilbake igjen og rapportere til Stortinget at nå har staten operasjonalisert målet, nå har vi satt et klart og tydelig mål for hva vi skal verne. Jeg legger til grunn at det er 10 pst. av den produktive skogen. Statsråden understreker at det er den produktive skogen han kommer til å bruke penger på, og han har også fått flertall i Stortinget for at det bare er frivillig vern man skal bruke i tiden som kommer. Jeg mener at det ville vært grunnlag for å bruke f.eks. nasjonalparker, nasjonalt vern der det kunne være fornuftig, selv om det skulle være lokal motstand – men la gå. Flertallet sier veldig klart fra om at det er frivillig vern vi skal bruke. Men hvis det er sånn at det frivillige vernet kommer til å bety produktiv skog, og vi bare skal benytte frivillig vern i tiden om kommer: Når vil da statsråden kunne si at man har nådd målet? Er det når det er 10 pst. av den produktive skogen som er vernet, eller er det når det er 10 pst. av totalt skogareal som er vernet? Som sagt: Hvis statsråden ikke vil avklare det nå, burde han i hvert fall kunne klare å klargjøre når han regner med at arbeidet med å utmeisle hvordan det operative målet skal settes fra regjeringen, og komme tilbake igjen og si når det arbeidet vil være klart.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
La meg først begynne med å si at jeg vil takke resten av opposisjonen for at vi klarte å bli enige om gode og konstruktive forslag som gir tydelige føringer. Jeg er enig med den forrige representanten, altså Aasland, om at det ble holdt et godt, saklig og nøkternt innlegg, og i tillegg ble det gitt klar beskjed om at disse vedtakene kommer til å bli fulgt opp av regjeringen. En av grunnene til at vi prioriterer dette, er at regjeringen går rundt og blafrer med milliarder hver gang de snakker om Enova, men virkeligheten er at ekstra penger som Enova har å bruke, netto, er omtrent 129 mill. kr årlig. Og da er det viktig å husholdere med de pengene. Da vil jeg gjerne først begynne med å stille et spørsmål om CCS. Fangstsiden, sa jeg også i mitt innlegg, er jeg ikke så bekymret for om vi kan klare å få på plass, men alle er enige om at det er staten som må ha ansvaret for transport- og lagringssiden. Hvor lang tid anser statsråden at det tar fra investeringsbeslutning til vi har transport og lagring på plass?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Bra, da vet vi at vi får svar på de spørsmålene i budsjettet for 2017. Det er jeg veldig glad for, da venter vi i spenning på det. Men da vil jeg ha et oppfølgingsspørsmål til statsråden om hvordan han jobber. For statsråden og tidligere statsråd bestilte oppskrifter fra Miljødirektoratet på hvordan man skulle klare å nå målene for 2020. Vel, de oppskriftene er kommet i to ulike rapporter, og der står det anført veldig spesifikt hva det er man må gjøre. Likevel retter statsråden nærmest en kritikk mot opposisjonen i sitt innlegg for at vi går inn og følger opp anbefalingene fra Miljødirektoratet og plukker helt konkret de ulike teknologiene og prosjektene. Men hvis man ikke skal tolke Miljødirektoratets anbefalinger om å velge ulike prosjekter og ulike teknologier, hvordan i all verden jobber da statsråden for å oppnå 2020-målene?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Styrkingen har jo vært på 129 mill. kr, hvis man følger med på budsjettene regjeringen selv har lagt fram. 129 mill. kr netto fra Enova. Jeg skjønner jo veldig godt at hvis måten man følger opp Miljødirektoratets anbefalinger på, ikke er å følge opp Miljødirektoratets anbefalinger, er det heller ikke noe rart at utslippene faktisk går opp. Prognosene, slik de foreligger fra Miljødirektoratet, tyder på at utslippene kommer til å fortsette å gå oppover fram mot 2020. Da utslippene økte og tallene for i fjor kom, sa Vidar Helgesen at, vel, dette var en ventet utslippsøkning. Spørsmålet er: Prognosene peker nå fram mot 2020, regjeringen har ikke lagt fram ett vesentlig kuttforslag som bidrar til reduserte utslipp fram mot 2020 av dem Miljødirektoratet har anbefalt, så hva har statsråden tenkt å gjøre for å sikre at ikke utslippene også neste år går opp?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Det var representanten Korsbergs siste kommentarer som fikk meg opp igjen. Målsettingen med å fremme alle disse forslagene som vi har fremmet de siste årene, er jo å kutte utslipp. Og vi ser at vi har en regjering som skryter av at de har framlagt oppskriften. Jeg husker at den forrige klimaministeren gjentok mange ganger at det var hennes regjering som i GAP-rapporten fikk fram hva det var som skulle gjøres for å nå målene – og så er det altså ikke fremmet forslag om ett eneste av de grepene som er tatt der. Så det vi gjør, er å bruke faginstansen til regjeringen for å fremme de forslagene som skal til for å kutte utslipp fram mot 2020, siden regjeringen velger å la være å gjøre det. Og jeg synes jo at man, før man nå fortsetter på den galeien man har vært på de siste årene med å si at vi kom ikke til dekket bord, det var den forrige regjeringen som gjorde alt, så vil jeg bare at man skal lese om igjen, man skal se på det som SSB sa før helgen: «Etter en mangeårig trend med reduksjon i utslipp av klimagasser, økte klimagassutslippene i 2015.» Den trenden har vært nedadgående fra det første klimaforliket i 2007–2008 og fram til forrige år. Og når man hører på statsråden, sier han at utslippene nå vokser med prognosen, og vi har en regjering som altså styrer etter prognosen. Det betyr at man har ingen ny politikk – og klimapolitikk funker, men mangelen på klimapolitikk fungerer dessverre også. Ekte teknologioptimister tar teknologien i bruk. Det man bør fokusere på, er å ta den teknologien som finnes der ute, i bruk, fordi det er på den måten man klarer å industrialisere den. Og hvis vi tenker igjennom hva det er som er det største gjennombruddet vi har hatt de siste 10–15 årene i klimapolitikken, så er det Tysklands gave til menneskeheten da de valgte å satse stort på sol og vind. Det var med på å industrialisere hele sektoren og gjorde at kjent teknologi ble mye, mye billigere og er i dag i stand til å utkonkurrere ny fossil energi av alle slag. Jeg avslutter med det, og jeg gleder meg i dag sammen med resten av opposisjonen – og kanskje i smug: deler av posisjonen – som er fornøyd med at Stortinget gir en veldig klar anvisning om at vi skal sørge for å realisere viktig hydrogensatsing, viktig CCS-satsing og viktig satsing på trekullproduksjon i Norge.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Jeg aksepterer ikke Ola Elvestuens beskrivelse. Jeg er den første til å innrømme at det er helt åpenbart at vi ønsket raskere klimakutt i løpet av den perioden vi satt, men man må se på fakta. Fakta sier at utslippene gikk ned. Prognosene for 2020 gikk ned. Venstre og Kristelig Folkeparti gikk til valg på å si at bare vi får en ny regjering, skal vi endelig få utslippskutt. Det var det de sto og lovte velgerne sine. Det vi har fått nå, er et taktskifte som har ført til økte utslipp i stedet for at utslippene går ned. Så jeg vil bare be Venstres representant om snart å innrømme overfor egne velgere at det faktisk er sånn at det taktskiftet som har kommet, er et taktskifte i feil retning. Prognosene framover peker i retning av økte utslipp hvis man ikke gjennomfører ny politikk. Alle beslutninger er gamle beslutninger, men det er derfor man må ha ny politikk – og den nye politikken er dessverre fraværende hos denne regjeringens.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Ja, jeg vil gjerne ta opp de forslagene som vi har sammen med Miljøpartiet De Grønne.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Jeg har egentlig bare ett spørsmål, og det er: Har Tord Lien noen scenarioer som viser hvor stort rom det er for norsk olje og gass innenfor et 1,5-gradersscenario?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Med all respekt, Tord Lien svarte ikke på det jeg spurte ham om. Særlig innenfor et 2-gradersscenario var det sånn at ganske mye av den oljen og gassen som er funnet i verden, var nødt til å bli liggende. Nå sier vi at vi skal «well below». Den regjeringen som Tord Lien er en del av, har ratifisert og sendt til Stortinget en avtale som sier at vi skal «well below» 2 grader – med andre ord godt under 2 grader – og ha en ambisjon om å hindre en global oppvarming på 1,5 grader. Vi fikk en redegjørelse fra Bjerknessenteret som viser at vi allerede nå har passert det punktet der vi har tilført så mye karbon til atmosfæren at det er mindre enn 90 pst. sjanse for at vi klarer å nå målet om 1,5 grader – da snakker vi om dersom vi hadde skrudd av all fossil bruk i dag. Derfor er spørsmålet mitt: Er det sånn at Tord Lien har sett et eneste scenario for måloppnåelse på 1,5 grader som sier noe om hvor mye olje og gass fra Nordsjøen det vil bli plass for?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
En kort merknad til Jan-Henrik Fredriksens innlegg på slutten av debatten. For det første vil jeg bare understreke at vi i SV har ikke stemt mot alle oljeutvinninger som er, men vi har vært mot en god del utvidelser av de områdene man leter i, og en god del helt konkrete utbygginger – det er helt riktig. Men vi har aldri vært mot hele oljenæringen som sådan. Som mange kjenner til, har vi i de siste 20–30 årene på Stortinget stemt for en rekke utbygginger. Så er det det andre punktet. Det er påstanden om at dette er noe vi gjør for å legge ned oljeindustrien. Nei, dette er noe vi gjør fordi vi ønsker kunnskap. Det må jeg bare si: Jeg synes det er oppsiktsvekkende at det er et så bredt flertall i Stortinget som på den ene siden mener at den globale avtalen i Paris var et stort gjennombrudd for internasjonalt klimaarbeid, at det var fantastisk at vi fikk på plass nye mål, 1,5-gradersmålet, men som samtidig nekter for at dette kan ha konsekvenser for norsk olje- og gasspolitikk, og nekter å sette ned et offentlig utvalg som skal gå igjennom dette. Hvis det er vår største næring, hvis det er vår viktigste næring, og vi skal gjennomgå de kanskje største endringene i energimarkedet som har skjedd på 100 år, vil det ikke da være fornuftig å undersøke hva slags scenarioer som finnes, hva slags konsekvenser dette kan ha, hvordan vi kan utrede mulige veier for å komme oss ut av dette på en god måte, istedenfor bare å kjøre rett inn i et kjempesvært isfjell, ha kursen rett mot det og ikke være forberedt på hva som skjer dersom vi treffer det? Jeg mener derfor det er underlig at alle de partiene som sier at vi må åpne for å lete etter mer olje, for hva er det som er galt med kunnskapen om at det kanskje finnes olje et eller annet sted der ute, er de samme partiene som sier at nei, vi må ikke få kunnskap om hva det er som skjer med klimamålet som vi har satt oss, og hva slags konsekvenser det skal ha for norsk oljesektor. Jeg er bekymret for det. For det vi gjør, er å utlyse en rekke nye oljetildelinger. Det vi gjør ved å si at den langsiktige kursen i oljepolitikken skal ligge fast fra tiden før vi visste om de farlige klimaendringene, til nå, der vi altså har fastsatt nye, sterke og ambisiøse mål fordi det er nødvendig å stoppe de farlige klimaendringene, er å bygge opp en rekke aktører der ute som har motsatte interesser av det vi i denne sal har. Bare for å avslutte veldig enkelt: Jan-Henrik Fredriksen var inne på alle de som var for den linjen som nå ligger, og sier: globale løsninger. Det er altså en rekke aktører, senest på regjeringens klimadugnadsseminar, som sa veldig tydelig, bl.a. Christian Rynning-Tønnesen, at det går ikke an å diskutere klimapolitikk uten å diskutere oljepolitikk i Norge.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Jeg vil takke statsråden for svaret, og jeg vil takke henne for tilbakemeldingen på noen av de tingene som foregår. Jeg synes det er bra at Økokrim gjør jobben med å undersøke hva det er som har skjedd i Norge. Likevel vil det jo være sånn at det er bilforhandlerne som opererer i Norge, produsentene av bilene befinner seg jo tross alt et annet sted. Det vil være et spørsmål som i og for seg dreier seg om kriminelle handlinger som er begått utenfor statens grenser, og da mener jeg det er naturlig at regjeringen tar en gjennomgang av hva slags rettsgrunnlag eller hvilke muligheter man har for å gå til sak mot dem hvis det viser seg at Økokrim sier at dette faktisk ikke er mulig å følge opp fra norsk side. Da får vi bare i fellesskap vente i spenning og se hva som skjer. Den andre biten er at jeg er glad for at statsråden sier veldig klart fra om at det ikke vil være aktuelt for den enkelte å få økt engangsavgift. Det er jeg helt enig med statsråden i. Det ville være dypt urimelig om den enkelte som hadde kjøpt en bil i god tro, skulle få økt engangsavgiften som følge av dette. Men da ville det jo være rimelig å bestemme seg for hvordan man skal forholde seg til det som i realiteten skulle vært et økt avgiftskrav, og hvor dette kravet da skal rettes. Statsråden sa at det er de enkelte bilforhandlerne i Norge – importørene eller de som selger, eller summen av disse. Jeg mener også at det ville være fornuftig å vurdere om dette er noe man skal rette direkte mot de utenlandske produsentene av bilene. Jeg vil gjerne høre hva statsråden tenker om det. Det er klart at de som er bilforhandlere i Norge, også vil være usikre på den videre statusen for dette. Den tredje siden ved denne saken er alle de menneskene som er blitt lurt. Der vil jeg vel kanskje si at man fra regjeringens side bør gå i dialog med Norsk Automobil-Forbund for å se på hvordan man skal følge dem opp, og om det er noe staten eventuelt bør bidra med. De sier veldig tydelig og klart fra om at de gjerne vil reise et søksmål mot bilprodusentene hvis de finner ut at det er grunnlag for det. Jeg mener at det ville være rimelig om regjeringen, som myndighet og som ivaretaker av forbrukerrettighetene for alle, vil gi et bidrag til at rettferdigheten skal skje fyllest, ved å støtte dette. Det siste er at det er helt åpenbart at med de utslippene som er nå, bør det være bekymringsfullt – og jeg vil gjerne høre hva statsråden sier om det – at alle dieselbiler som går på veiene, egentlig slipper ut mer enn det som er lovlig å slippe ut for å bli solgt som dieselbil. Konsekvensen er at alle bilene har mye, mye høyere utslipp. Det betyr at alle bilene som kjører på norske veier, burde få redusert engangsavgift i tiden som kommer, mens de i virkeligheten slipper ut like mye drivstoff og statens inntekter dermed burde vært høyere.