Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-06-08:
Den største utfordringen norsk oppdrettsindustri har, er de miljøkonsekvensene næringen medfører, både de konsekvensene som rammer miljøet rundt næringen, og de konsekvensene som i høyeste grad rammer næringen selv. Derfor er Miljøpartiet De Grønne opptatt av at alle endringer i rammebetingelsene for oppdrettsnæringen må bidra til å løse dette problemet. Dette er et problem som har vært lovet løst i svært mange år, og løsningen kommer fortsatt ikke. Det må være en hovedoppgave å hjelpe denne næringen med å løse dette, som er et problem for omgivelsene, men som i høyeste grad kommer til å bli et problem for næringen – i verste fall et helt avgjørende problem dersom lus- og medisineringsproblematikken ikke snart kommer under en helt annen kontroll enn det vi har i dag. Det er grunnen til at vi er litt bekymret for det forslaget som i dag fremmes av flertallspartiene. Det har, som en av forslagsstillerne fra SV nettopp påpekte, ingen miljøprofil. Vi ser at forslaget, slik som det er utformet, kan ha den effekten at det bare vil gi kommunene et nytt og enda sterkere incentiv til å drive veksten i oppdrettsnæringen videre, uten at man følger det opp med de miljøtiltakene som er nødvendige i denne situasjonen. Vi risikerer en situasjon der kommuner rundt i landet i enda større grad opplever at de ikke har råd til å si nei til godkjenning av oppdrettsanlegg i sin kommune på grunn av en avgift av denne typen. Miljøpartiet De Grønne ser selvfølgelig – i likhet med hele salen, så vidt jeg oppfatter det – at det er et rimelig prinsipp at en rimelig andel av verdiskapingen i oppdrettsnæringen, en oppdrettsnæring som altså produserer kolossale overskudd, må tilfalle de kommunene og lokalsamfunnene som stiller arealer og ressurser til rådighet, og som må ta de belastningene som følger med næringen. Derfor kommer vi til å stemme subsidiært for flertallets forslag om å innføre en produksjonsavgift, men primært ønsker vi oss en avgift som har en entydig miljøprofil, og som gir kommunene inntekter som følger den miljøbelastningen oppdrettsanlegg gir, inntil de er blitt utslippsfrie. Vi har derfor fremmet et løst forslag som lyder slik: «Stortinget ber regjeringen utrede en miljøavgift pr. kilo eksportert ubearbeidet fisk og komme tilbake til Stortinget i statsbudsjettet for 2018, slik at vederlaget kan tre i kraft senest 1. juli 2018. Avgiften skal gi tydelige incentiver til omlegging til rømningssikre lukkede anlegg uten utslipp av lus, avfall og kjemikalier.» Et hovedtrekk ved en slik avgift blir naturlig nok at avgiften, i hvert fall i en overgangsperiode, har som hovedformål å fjerne miljøproblemene. Dermed vil avgiften i seg selv senkes og bortfalle når anlegget har løst problemene, kommer til lukket drift eller bruker en tilsvarende god teknologi. En utredning av en slik miljøavgift bør også inkludere en plan for hvordan kommunene på sikt kan sikres forutsigbare og rimelige inntekter, f.eks. gjennom en statlig kompensasjon eller en annen form for utgift som kan utredes. Når det gjelder forslaget som er fremmet av Høyre og Fremskrittspartiet, ligger ikke det så langt fra det vi har foreslått, men det er så lite ambisiøst på miljøsida og så tradisjonelt i sin prioritering av vekst som hovedformål at vi i denne omgang lar være å stemme for det. Jeg tar med dette opp Miljøpartiet De Grønnes forslag.