trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-12-14:
En av de tingene man burde ha klart for seg når man skal diskutere de politiske løsningene man har valgt, er i hvert fall at man har felles virkelighetsbeskrivelse og felles forståelse av utfordringene. Ikke minst er det viktig at man har felles tall å forholde seg til. Senest 2. november kunne ikke finansministeren svare undertegnede på hva som var beregnet gjennomsnittlig vekst i frie inntekter til norske kommuner neste år med statsbudsjettet som var framlagt. Det finner jeg bemerkelsesverdig og verdt å dvele ved. Samtidig står denne statsråden her og forteller om veksten både i kroner og i prosenter. Det er ikke noen sammenheng i det. Nå har det gått fire–fem uker, og nå skal man plutselig kunne svare på de spørsmålene som man ikke kunne for en liten stund siden. Jeg blir litt bekymret når jeg hører statsråden snakke om frie inntekter og handlingsrom. Kan jeg forstå statsråden sånn at hun ikke mener at kommunene bør følge opp de ønskene som stortingsflertallet og regjeringen legger opp til i sine prioriteringer innenfor de frie inntektene?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-12-14:
Man skjønner at noen av representantene fra regjeringspartiene er av den formening at annerledes er det samme som verre, men det er det jo ikke. Det handler bare om at man har en annen prioritering. Også innad i opposisjonen har man ulike prioriteringer, som synliggjør den politiske retningen man ønsker å ta dette landet i. Det er helt åpenbart at Senterpartiet mener at de største tjenesteyterne for den norske befolkningen, altså norske kommuner og fylkeskommuner, skal være i stand til å utvikle, utvide og forbedre sitt tjenestetilbud til innbyggerne. Det er derfor vi – som representanter tidligere har vært inne på – har over 2,4 mrd. kr i økte frie inntekter til norske kommuner og 1,5 mrd. kr til norske fylkeskommuner. La meg gå litt inn på fylkeskommunene, for det virker av og til som om enkelte mener fylkeskommunene er noe herk. Men fylkeskommunene har en rolle uansett. Selv i den våteste fantasien til en høyrepolitiker som ønsker å slå sammen norske kommuner, vil norske kommuner uansett bli for små til å gjennomføre. Det er derfor vi har fylkeskommunene – for å ivareta f.eks. kollektivtjenester, samferdsel og andre store områder innenfor regional planlegging, fordi norske kommuner, uansett hvor store de blir, ikke vil kunne være store nok. Da måtte vi i så fall ha gått for kommuner som var like store som fylkene. Det har sammenheng med at ingen i denne salen ønsker det. Det er fordi alle muligheter for folkevalgt styring da forsvinner, for det vil bli for langt mellom de politikerne som bestemmer, og de tjenestene som man skal få hos norske kommuner, som Stortinget har pålagt dem å yte. Det er helt klart at 1,5 mrd. kr til norske fylker, der størsteparten går til satsing på vei – det må for så vidt fylkestingene velge selv, men størsteparten begrunnes med satsing på vei – fra Senterpartiets side er ment som en håndsrekning, fordi samferdsel og transport er viktig for folk i hverdagen, for at de skal kunne komme seg til jobb, og for at man skal få ut varene. Det finner jeg det bemerkelsesverdig at f.eks. representantene fra Fremskrittspartiet ikke har vært oppe og kommentert. La meg avslutte med å si at Husbanken og de boligpolitiske virkemidlene som vi har her i dette landet, er det i hovedsak stor oppslutning og bred enighet om. Det er hvor mye vi eventuelt skal bruke disse virkemidlene, debatten dreier seg om. Der har de ulike partiene ulike løsninger. Senterpartiet mener at vi skal bruke Husbanken ytterligere for å forsterke det boligpolitiske arbeidet.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-12-14:
Det er magre rammer regjeringen tilbyr distriktene neste år. Et skuffende budsjettforslag for folk og næringslivet i Distrikts-Norge har dessverre – må jeg si – ikke blitt noe bedre gjennom budsjettavtalen som er inngått med Kristelig Folkeparti. Mens etterslepet i vedlikeholdet av fylkesveiene våre øker og rammene til næringslivssatsing langt fra rekker til de mange prosjektene som ville gitt ny verdiskaping og arbeidsplasser, svarer altså budsjettkameratene med nullvekstbudsjett til fylkeskommunene og nye kutt i pengene til regional- og distriktsutvikling. Hvordan har det gått med verktøykassa for næringsutvikling? Jo, for femte året på rad reduserer man bevilgningen til distrikts- og regionalpolitikken, det som skal gi nye arbeidsplasser og ny verdiskaping i distriktene. Den rammen er mer enn halvert sammenliknet med siste budsjettforslag fra den rød-grønne regjeringen. Regjeringen og Kristelig Folkeparti har heller ikke lyttet til den innstendige oppfordringen fra Kommunenes Sentralforbund om en felles dugnad i stat og fylke for å stoppe det økende vedlikeholdsetterslepet på fylkesveiene. Det er trist. Man foreslår likevel en såkalt satsing på 100 mill. kr til fylkesveiene, men det er en omprioritering innenfor rammen av de frie inntektene til fylkeskommunene. Det som skulle gått til flere skoleklasser, forsterket opplæring eller en rasfarlig vei, har man altså forfordelt med 100 mill. kr uten å velge å øke totalpotten. Det vil ikke gi noen ny satsing i Distrikts-Norge. Tvert imot vil det gi det motsatte. Senterpartiets budsjettforslag er en annen retning, en retning som viser at man ønsker å ta i bruk de mulighetene som ligger ute i hele landet, og yte gode tjenester til våre innbyggere, nettopp fordi vi skal ta i bruk de fantastiske mulighetene som ligger i hele landet, for å yte mer i verdiskaping, sånn at vi sammen kan finansiere den gode velferden som dette landet har bygd opp over mange år. Nordland, for å ta mitt eget hjemfylke, ville hatt en betydelig bedre kommuneøkonomi og en betydelig bedre økonomi for fylkeskommunen, til å yte tjenester til innbyggerne. Det er et av de store kystfylkene, som produserer varer for titalls milliarder, og der svekkes tjenesteproduksjonen, både fra fylket og fra mange av kommunene, på bakgrunn av denne regjeringens budsjettforslag. Det er et budsjett som tar dette landet i feil retning, som ser for smalt på hvor verdiene skapes, og som ikke tar i bruk de mulighetene som ligger der, verken for folk eller for næringsutvikling. Og det beklager jeg.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-12-14:
Som politikere må målet vårt være å gjøre hverdagen bedre for dem som til enhver tid trenger det mest. Derfor vil jeg bruke litt tid på å snakke om de enslige mindreårige asylsøkerne og deres situasjon. Dagens norske system for mottak av enslige mindreårige asylsøkere er dyrt, vanskeliggjør integreringen og påfører barn en unødig stor psykisk belastning. Vi skylder både barna og dem som jobber med dem, å gjøre det på en bedre måte. Barn må sikres trygge rammer og et trygt sted å være, og dessverre er dette langt fra slik tilfellet er i dag. Vi har fått mange rapporter som dokumenterer at situasjonen på mottakene ikke er god. Så mange som to tredjedeler av ungdommene oppga at de følte seg utrygge på mottakene, og Norge har høstet kritikk både i FNs barnekomité, FNs menneskerettighetskomité og FNs torturkomité for vår mangelfulle behandling av enslige mindreårige asylsøkere. I Nederland har man valgt en helt annen modell. Der blir mindreårige asylsøkere hurtig bosatt i en fosterfamilie med lik kulturell bakgrunn. Nederlenderne har oppnådd gode resultater med sin modell. Få barn rømmer eller forlater det stedet de er bosatt, integreringsprosessen starter med en gang, og det har vist seg enklere å returnere barna der hvor det er aktuelt. Ikke bare gjør vi disse barna en stor tjeneste ved å endre systemet vårt. Vi vil også spare offentlige midler. I dag er det mange ulike etater som har ulike ansvarsoppgaver når det gjelder å ta imot barn som flykter alene, mens man i Nederland har en egen organisasjon som har et mye mer helhetlig ansvar. Derfor er jeg stolt og glad over at vi nå i dag legger fram dette budsjettet, for da kan vi si at 15 mill. kr skal gå til et prøveprosjekt med hurtigbosetting av enslige mindreårige asylsøkere. Det er kanskje ikke all verdens med penger, men jeg tror det kan bety all verdens forskjell for de barna som får nytte av det. Ellers vil jeg gjøre oppmerksom på flere andre positive endringer sammenlignet med da regjeringen la fram sitt budsjett tidligere i høst. Det er kommet på plass 2 mill. kr ekstra til å styrke den barnefaglige kompetansen i UDI. Det er også kommet på plass 8 mill. kr ekstra til å styrke den barnefaglige kompetansen i asylkjeden generelt, 1,1 mill. kr ekstra til å fjerne taket for stønad til familier i asylmottak og 5 mill. kr til å styrke aktivitetstilbudet til barn i asylmottak. Jeg er i politikken for å kjempe for dem som trenger det mest. Jeg tror på at vi som politikere kan gjøre en forandring, og det tror jeg mange asylsøkere i Norge kan oppleve at vi lykkes med. Og vi må stadig streve etter å gå videre for å gjøre dette mer og mer menneskeverdig. Men det er ingen grunn til å hvile på laurbærene – om vi da har noen laurbær, det kan diskuteres. Det kommer stadig nye kamper, og i de kampene skal Kristelig Folkeparti stå først i striden.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-12-14:
Disse utsagnene som representanten Sivertsen kommer med nå, syns jeg er totalt irrelevant for denne diskusjonen, der vi skal diskutere innvandringspolitikk og det budsjettforliket som er gjort i år. Disse utsagnene må stå for de respektive representanter som har uttalt dem, sin regning. Uttalelsene går ikke jeg god for i det hele tatt.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-12-14:
Representanten Greni beskriver ganske riktig hva som har vært posisjonene. Vi vet også at alle politikkområder skal tas med i sonderingene og de eventuelle regjeringsforhandlingene som da kommer senere, og det er ganske klart hva som er Kristelig Folkepartis primærpolitikk. Det er det som er beskrevet, at et menneske som kommer, har godt av å ha en familie rundt seg. Så vi skal se på hvordan det best mulig skal gjøres, men jeg kan ikke forskuttere her hva som kommer til å skje i regjeringsforhandlingene.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-12-14:
Undertegnede sitter ikke i noe sonderingsutvalg. Vi har hatt en bred gjennomgang av politikkfeltet i partiet og bare spilt inn over en lav sko. Jeg kan ikke svare på det, jeg har ikke kunnskap til å svare på spørsmålet. Men det å ha familien rundt seg og hva som er Kristelig Folkepartis primærpolitikk, beskrev representanten Andersen på en god måte.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-12-14:
Som jeg sa i mitt innlegg, er det selvfølgelig bekymringsfullt at de frie inntektene går ned, men jeg må fra denne talerstolen innrømme at Kristelig Folkeparti har vært med på å binde en del av disse frie midlene. Da kan jeg referere til lærernormen, der vi fikk veldig gode resultater i går ved at kommunene i stor grad står klare til å overta og gjøre denne jobben, og det er jo forutsetningen for gode velferdstilbud. Så en må se ting litt i sammenheng. Jo, ønskedrømmen er å ha en totalt fri ramme, slik at lokalpolitikerne kunne disponere innenfor den, men vi stortingspolitikere er nok litt for styringskåte til det.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-12-14:
Det henger veldig godt sammen etter vårt syn, i hvert fall, for den sammenhengen dette regionsentertilskuddet står i, er faktisk å bevare det som ble lovet da kommunesammenslåingene skulle være, det skulle ikke være et tilskudd til alle kommuner i Norges land. Og det er mulig å stimulere til frivillige kommunesammenslåinger. Jeg understreker «frivillige kommunesammenslåinger», for det var det som sto der. Til slutt: Når det gjelder inntektssystemet, vedtok vi jo i fjor at det skulle evalueres i løpet av denne stortingsperioden.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-12-14:
Jeg tror at alle representanter for de forskjellige partiene som sitter i denne salen, vet at en budsjettforhandling er å gi og ta. Jeg var også såpass ærlig på talerstolen at jeg var innom ting som vi ikke fikk til. Vi har ikke fått til dette heller. Jeg refererer også til innlegget til representanten Kjønaas Kjos, som på en god måte beskrev situasjonen som ligger til grunn for budsjettforliket.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-12-14:
Representanten Bransdal har et stort hjerte for dem som trenger det mest, både asylsøkere, flyktninger og andre. Det står litt i motsetning til hva regjeringspartiet Fremskrittspartiets representanter uttaler. For eksempel da Per-Willy Amundsen brukte 22. juli til å foreslå at muslimer ikke får søke opphold i Norge, eller da Sylvi Listhaug framsatte beskyldninger om at flertallet i Stortinget setter terroristers rettigheter foran nasjonens sikkerhet, eller Jon Engen-Helgheim, som ikke tar det så tungt at man beskylder statsministeren for landssvik, eller de som da Khamshajiny Gunaratnam ble valgt som leder av 17. mai-komiteen, sa at man kanskje burde valgt å fokusere på noen som var kronisk norsk. Nå når vi har fulgt Kristelig Folkepartis diskusjoner i høst om retningsvalg, så lurer jeg på: Hva er det med disse uttalelsene som er forenlig med Kristelig Folkepartis verdigrunnlag, og som gjør at man valgte å gå inn i regjering med et sånt parti?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-12-14:
La meg starte med å si takk til statsråd Sanner i dag for imøtekommende og gode svar både i replikkordskiftet og nå sist her på talerstolen. Statsråden har også framhevet integreringen som et av regjeringens viktigste prosjekter. Det er jeg glad for, og jeg synes det er bra at regjeringen, dog etter fem år, legger fram en integreringsstrategi. Selv om vi er uenig i noen av virkemidlene, er det bred enighet om at det er arbeid, språk og kompetanse som er de viktigste faktorene for å lykkes med det. For Arbeiderpartiet er det ikke noe nytt – arbeid til alle er jobb til én, også når man har kommet til landet med en annen bakgrunn. Så noen kommentarer til innlegget fra representanten Thommessen, som iherdig forsøker å gjenta at Arbeiderpartiet vingler i innvandringspolitikken. Den beskrivelsen av sin egen politikk og de ordene han låner fra Arbeiderpartiet om en streng og rettferdig innvandringspolitikk, har vi brukt i mange, mange år. Jeg merket meg likevel at Thommessen valgte å droppe det ordet som vi har i tillegg, nemlig en «human» politikk, men det får stå for hans regning. Thommessen var også inne på betydningen av internasjonalt samarbeid, i likhet med utenriksministeren, som sa i sin redegjørelse i går at vi ikke kan løse disse utfordringene unilateralt. Skal vi møte den migrasjonsutfordringen vi har hatt, og den vi har, som etter all sannsynlighet kommer til å bli større i framtiden, er vi avhengig av et internasjonalt samarbeid. Det bringer meg til den surrealistiske forestillingen som vi hadde i denne salen i går, der man lager og regisserer et skuespill for at man skal vaske hendene sine i forhold til det prosjektet man er med på. Det forsøker man å fortsette å holde fast på i dag. Her ble det hevdet at den erklæringen man slutter seg til, gir dramatiske konsekvenser, mens statsråd Wara sier at den har ingen konsekvenser, for den er ikke juridisk bindende. Her er man opptatt av å si at denne erklæringen vil bidra til at vi mister kontrollen, og så sto utenriksministeren på denne talerstolen i går og sa at internasjonalt samarbeid av denne type erklæringer er en forutsetning for og vil styrke kontrollen. Da snakker man mot et bredt flertall i denne politikken. Så kommer altså regjeringspartiene og drar sin egen uenighet inn i denne salen for å forsøke å vaske hendene sine. På toppen av det hele klarer ikke statsråd Wara å redegjøre for hvorfor han ikke er enig i regjeringens politikk, og hva det er med denne erklæringen som gjør at han ikke kan gi sin tilslutning til den. Det klarte han ikke i replikkordskiftet, det klarte han ikke å redegjøre for i sitt innlegg. Det er skuffende.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-12-14:
Jeg merker meg at representanten er opptatt av den økonomiske verdien ved arbeid. Men jeg – og Arbeiderpartiet – mener at verdien av arbeid er langt mer enn det. Verdien av arbeid handler også om en opplevelse av å være nyttig i samfunnet, en opplevelse av å kunne ta vare på seg selv og sine. Derfor har det vært, er og vil være slik for Arbeiderpartiet at arbeid til alle er jobb nr. én. Enten du er innvandrer, eller du er født og oppvokst her, eller du kommer hit for å søke arbeid for en kortere periode, må alle få mulighet til å bidra. Jeg aksepterer ikke premisset. Vi har et budsjett som legger til rette for flere arbeidsplasser i distriktene, i sentrale strøk. Vi bruker aktivt politiske virkemidler for å bedre rammebetingelsene og forutsigbarheten for næringslivet her i landet.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-12-14:
La meg få svare på spørsmålet igjen: Det underliggende premisset for spørsmålet er at Arbeiderpartiets politikk gjør det vanskeligere å skape jobber. Jeg er ikke enig i det premisset. Da har jeg svart på spørsmålet for andre gang. Det andre som er viktig, og som representanten hopper bukk over, er at Arbeiderpartiet har et offensivt og omfattende opplegg. Vi prioriterer 1,6 mrd. kr til å skape arbeidsplasser over hele landet, langs kysten, som er framtiden for denne nasjonen, og som har vært grunnlaget for den verdiskapingen vi har, enten det er olje og gass, fiskeri eller oppdrett av nye arter, som både denne og den forrige regjeringen hadde store ambisjoner om. Der velger denne regjeringen å kutte. Man har skrudd igjen på de regionale utviklingsmidlene systematisk over flere år, noe som nå vanskeliggjør den rollen som jeg mener fylkeskommunene skal ha i å legge til rette for næringsutvikling og arbeid til flere. For vi er enige om at verdiskaping må skje, og det er det som er grunnlaget. Derfor har vi alltid sagt: Vi skal skape, og så skal vi dele.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-12-14:
Vi er enig med SV i at vi har en bekymringsfull utvikling der forskjellene mellom folk i dette landet øker, og vi er også enig i forklaringen på hvorfor det er sånn – fordi denne regjeringen fører en politikk som bidrar til det, bl.a. Når det gjelder spørsmålet knyttet til forslagene til SV, har vi i vårt alternative budsjett satt av 100 mill. kr ekstra til å styrke bostøtteordningen. Det er vanskelig for oss å gå inn på de forslagene som er fremmet, når vi ikke har full oversikt over de økonomiske konsekvensene. Det betyr ikke nødvendigvis at vi er uenig i at vi må angripe den problemstillingen, men vi er usikre på konsekvensene og kostnadene knyttet til forslagene SV har lagt fram.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-12-14:
I Arbeiderpartiet er vi opptatt av å bruke de sterke fellesskapene også ute i kommunene der folk bor. Jeg er enig med statsråden i at kommunene i praksis leverer tjenester hver eneste dag til alle innbyggerne her i landet. Men til tross for skrytet fra både statsråden og andre representanter fra regjeringspartiene viser tallene fra regjeringen selv at veksten i de frie inntektene var større i snitt under regjeringen Stoltenberg II enn under Solberg-regjeringen. Hvis vi ser 2018 og 2019 i sammenheng, er det en realnedgang i de frie inntektene til kommunene ifølge tall fra regjeringen. Hvordan kan statsråden etter å ha skrytt sånn av betydningen av kommunene forsvare at man kutter i de frie inntektene til kommunene?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-12-14:
Jeg er veldig glad for at man får penger fra Havbruksfondet. Det er jo først og fremst avgifter og inntekter fra næringslivet som man overfører. Det er altså ikke penger som regjeringen bevilger. De har også den samme svakheten som merskatteinntekter: Det er helt uforutsigbart. Man kan ikke regne med inntekter man ikke vet om man får, for det vil være i strid med kommuneloven. Det vet statsråden godt. Når det gjelder regnestykkene, baserer jeg meg på de tallene som regjeringen har opplyst. De viser oss at gjennomsnittlig vekst i de frie inntektene under regjeringen Stoltenberg II var 1,8 pst. og under regjeringen Solberg i perioden 2013–2019 1,3 pst. Hvis man ser tallene i sammenheng, er veksten negativ for 2018–2019 samlet. Det medfører f.eks. at Bodø, der statsrådens eget parti har fått flertall sammen med de andre regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti for et budsjett, velger å kutte i barnevernstjenester og beholde eiendomsskatten. Så vanskelig synes de kommuneøkonomien er. Så hvorfor prioriterer man ikke kommunesektoren høyere?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-12-14:
Det er forskjell på kommunene rundt omkring. Det skal det være, for kommunene rundt omkring får styres av dem som er valgt til kommunestyret. De har forskjellige forutsetninger – veldig forskjellige forutsetninger – men de har også forskjellige utfordringer. Noen løser oppgavene bra, og noen løser kanskje oppgavene dårlig – det overlater jeg til innbyggerne som velger dem, å avgjøre, og vil ikke vurdere det herfra. Jeg skjønner at vi ikke blir enige om tallmaterialet fra regjeringen og Finansdepartementet, så det får vi ta et oppgjør om en annen gang. Men la meg da stille et annet spørsmål til statsråden. Vi er enige om at Havbruksfondet og merskatteinntekter er penger som man ikke kjenner til. Problemet med at man regner det inn i kommuneøkonomien – jeg er enig i at det blir mer penger, og det er bra – er at man ikke kan planlegge ut fra det. Man kan ikke ansette en lærer, man kan ikke ansette en hjelpepleier, fordi man ikke vet om man får inntektene. Ser ikke statsråden at dette er et problem? Når man skal føre en sunn og bærekraftig kommuneøkonomi, kan man ikke planlegge med penger man ikke vet om. Det rammer også muligheten til å utvikle driftsoppgavene.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Kristelig Folkeparti og Senterpartiet stod sammen om integreringsforliket og asylforliket, og nå er det kommet opp en ny diskusjon om familiegjenforening. Jeg oppfatter at vi hadde noe av den samme posisjonen da vi diskuterte det under forliksforhandlingene. Nå er Kristelig Folkeparti på vei inn i regjeringsforhandlinger. Kan representanten Bransdal si om Kristelig Folkeparti er fornøyd med dagens system eller regelverk for familiegjenforening? Ønsker de eventuelt å liberalisere det, eller er de villige til å diskutere Fremskrittspartiet sine tanker som har vært fremmet nå, om at det skal være en innstramning når det gjelder familiegjenforening? Jeg har oppfattet at vi tidligere har vært enig om at det er et viktig element for god integrering.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Som statsråden var inne på i innlegget, er manglende kompetanse det største hinderet for å få innvandrere ut i arbeid. Flere fagbrev var ett av målene, og det er vi selvsagt helt enig i. Senterpartiet mener alle må få samme mulighet til kompetanseheving uansett hvor de bor i landet. I dag er det sånn at bokravene, altså kravet til å bo sammen med ektefelle, gjør at mange mister denne muligheten. Vi har fått flere innspill i løpet av høsten om at man har blitt tvunget til å avslutte utdanning fordi referansepersonen ikke har mulighet til å få arbeid på studiestedet, og de ikke får lov til å bo hver for seg i ukedagene fordi den familiegjenforente da vil dagpendle til en utdanning. Det er kun unntak fra bokravet når det gjelder referansepersoner som jobber for norske interesser i utlandet. Ville det ikke vært naturlig at det også kunne gis unntak for en begrenset periode for dem som vil kvalifisere seg for det norske arbeidsmarkedet?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Utfordringen når det gjelder både familieetablering, f.eks. med en nordmann, og når det gjelder familiegjenforening, er at hvis man bor i en distriktskommune uten utdanningsmuligheter, blir man frarøvet muligheten til å ta et fagbrev hvis man ikke får lov til å ukependle for f.eks. å ha en praksisplass, en lærlingplass eller for å gå på fagutdanning. Ser ikke statsråden at det burde vært åpnet for unntak her? Vi er selvsagt for et bokrav, og det er et viktig hinder for å hindre proformaekteskap. Men burde det ikke vært et unntak for dem som er nødt til å bo borte i ukedagene for å fullføre en utdanning?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Det er en første gang for alt: Dette er første gang jeg har hørt om hvor viktig det er å sitte i regjering for å hindre at statsministeren får gjennomslag for det hun signerer på. Til noe helt annet: I oktober 2017 la daværende justisminister Sylvi Listhaug fram en plan for Råde, om et nytt ankomstsenter der politiet og UDI skulle ha et nært samarbeid for at åtte av ti skulle få avklart sin status i løpet av 21 dager. De skal enten få opphold eller bli sendt ut av landet. Det ble sagt at de hadde håp om at dette skulle være oppe og gå i løpet av neste år, altså i løpet av 2018, hvis Stortinget ga sin tilslutning til det. Dette er godt og vel ett år siden, og siden da har vi ikke hørt noen ting. Er dette blitt lagt på is? Kan vi forvente en sak til Stortinget snart? Hva er statusen?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Daværende statsråd Listhaug sa også på det tidspunktet at når denne planen var konkretisert, ville den bli lagt fram for Stortinget og implementert i løpet av 2018, hvis den fikk Stortingets tilslutning. Vil denne saken bli lagt fram for Stortinget, eller vil denne endringen skje uten at Stortinget blir involvert?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Senterpartiet ønsker en ansvarlig og anstendig flyktningpolitikk, og det aller viktigste for oss er å sørge for en god integrering for dem som kommer. Etter 2015 er det fortsatt mange som ikke er i arbeid eller utdanning, og i tillegg har det kommet et betydelig antall på familiegjenforening. Senterpartiet mener det er rett å sørge for i større grad å fokusere på integrering i tiden framover og rette innsatsen inn mot dem som har kommet til Norge, samtidig som vi mottar kvoteflyktninger for å ta imot dem som trenger det mest. For å sikre at vi får flere ut i arbeidslivet, er språk helt avgjørende. Senterpartiet er tydelig på at språk er prioritering nummer én for å sikre god integrering. Derfor prioriterer vi i vårt alternative budsjett også å styrke dette. Hovedmålet må hele tiden være at flest mulig kommer i arbeid. Slik kan utfordringer knyttet til fattigdom og forskjeller reduseres. Det er et problem at barnefattigdommen i Norge øker, og i stor grad dreier det seg om barn av innvandrerforeldre. Dersom vi ikke klarer å sikre at flere kommer ut i arbeidslivet og slik får en tettere tilhørighet til det norske samfunnet, risikerer vi at enda flere vokser opp i fattigdom. Det er en stor utfordring både på kort og lang sikt. Dette handler nok mye om at vi ikke klarer å sikre gode nok kvalifiseringsløp for nye landsmenn. Språkopplæring og formell kvalifisering må oppnå bedre resultater for å sikre at innvandrere ikke blir stående uten arbeid og egen inntekt. Manglende tilrettelegging for dem som ikke bor på et utdanningssted, er en annen sak som jeg tok opp i replikkordskiftet. Integrering og kompetanseheving krever tid og ressurser både for den enkelte og for samfunnet, og vi må sikre at det tilpasses mer til den enkelte, slik at det leder til formell kompetanse som passer det norske arbeidslivet. Jeg registrerer at regjeringen nå styrker språkopplæringen i mottak. Det er bra. De har tidligere redusert dette, og heldigvis har de nå innsett at det var et stort feilgrep. En annen problemstilling som har blitt løftet den siste tiden, er maksgrensen for matpenger på mottak, hvor barnerike familier ikke får nok til å dekke utgifter til mat. Dette har flere partier, inkludert Senterpartiet, kompensert for i budsjettet. Vi må sikre at folk som bor på mottak i Norge, ikke opplever usikkerhet rundt mat, og vi må sikre at folk som kommer til Norge, kan leve trygt under verdige forhold. Derfor er jeg glad for at Kristelig Folkeparti har greid å snu regjeringen i dette spørsmålet. Det gjøres mye godt arbeid for integrering i kommunene, og frivilligheten er en viktig del av dette. Det kommer nok ikke som noen overraskelse på noen at Senterpartiet er opptatt av spredt bosetting, og at vi vil ta hele landet i bruk. Derfor vil vi sikre at det ikke bosettes nye i kommuner som allerede har områdeutfordringer, men sørge for at det bosettes i alle kommuner her i landet.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
I flere høringer vi har hatt i komiteen i høst, har det vært påpekt at det viktigste virkemiddelet for å få arbeidsplasser i distriktet er regionale utviklingsmidler. Den posten er mer enn halvert fra rød-grønt nivå. Det er kanskje galt å si at regjeringen ikke er opptatt av arbeidsplasser i distriktet, problemet er at de er mest opptatt av å legge dem ned. De har vært opptatt av å opprette nye arbeidsplasser i Sverige gjennom sukkeravgiften, 350 kroners-grensen osv. Jeg må si at næringspartiet Høyre har skuffet meg stort. Enda mer overrasket ble jeg over at det var med en høyreregjering vi for første gang opplevde at en hel distriktsnæring ble lagt ned med et pennestrøk. En bærekraftig, lønnsom eksportnæring blir lagt ned med et pennestrøk. Pelsdyrnæringen er altså ikke mer viktig enn at den blir ofret på sentraliseringens alter. Er det virkelig viktigere å sørge for sentralisering enn å ta vare på distriktsarbeidsplasser?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Når jeg er rundt omkring – i mitt distrikt i hvert fall, jeg kommer fra en distriktskommune i Trøndelag – er tilbakemeldingene fra de gründerne jeg møter, at dette hadde aldri vært mulig hvis de ikke hadde hjelp fra fylkeskommunen gjennom de regionale utviklingsmidlene, denne arbeidsplassen hadde aldri vært opprettet hvis de ikke hadde fått det på plass. Det hjelper ikke å si at en satser på f.eks. samferdsel hvis man ser hva som har skjedd i Trøndelag. Trønderbanen er et av de viktigste grepene for å få næringsutvikling i det nye Trøndelag, det var en forutsetning for sammenslåingen at vi skulle binde fylket tettere sammen. Fram til i dag er det kun skapt arbeidsplasser på bakeriene i Trøndelag, for jeg vet ikke hvor mange ganger den har vært feiret, men vi savner fortsatt oppstartbevilgningen. Godt talt er én ting, men vi savner virkelig noe som vi ser igjen ute i Distrikts-Norge. Da snakker jeg spesielt om Innlands-Norge.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Nå er det ikke sånn at verdiene i Distrikts-Norge skapes på E6. Som regel skal en bruke en fylkesvei for å komme inn på E6. Senterpartiet har nå 1 mrd. kr mer på budsjettet enn regjeringen til oppgradering av fylkesveier. Hvis man skal klare å utnytte distriktsverdiene og få det ut i markedet, må representanten Benestad stemme for Senterpartiets budsjett. Dette kommer i tillegg til at vi har en kraftfull satsing på regionalpolitiske virkemiddel. Vi har riktig nok ikke kommet opp på rød-grønt nivå, men vi skal selvsagt tilbake dit når vi kommer tilbake i regjeringskontorene. Men det er sammenhengen mellom infrastruktur og regionalpolitiske utviklingsmidler. Og ikke minst: Hvis man hadde sluttet med å legge ned distriktsarbeidsplasser innen pelsdyrnæringen, innen næringsmiddelindustrien osv., hadde det også vært en stor støtte til Distrikts-Norge.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Jeg har stor forståelse for den problemstillingen som representanten her reiser, og det er jo sant som hun sier, at de blir ikke friske selv om de blir 67 år, men de mister da statusen som såkalte ressurskrevende brukere. Nå er dette et enormt ressurskrevende spørsmål, naturligvis, og om det er disse enkeltbrukerne, eller om det er alle vi skal bruke ressursene på, skal vi være med på å diskutere. Når det gjelder bostøtteordningen, vil Senterpartiet stemme for det forslaget som gjør at uføretrygdede, uansett når de har fått uføretrygden, skal få samme tilgang til bostøtte. Det har vi prioritert i vårt alternative budsjett, og det mener vi er veldig viktig kommer på plass. Når det gjelder det andre bostøtteforslaget, har jeg veldig stor forståelse for og sansen også for det forslaget. Det har vi dessverre ikke funnet midler til i vårt alternative budsjett, og da føler jeg ikke det er rett å stemme for det her i salen i dag.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Kristelig Folkeparti har et forslag her sammen med regjeringspartiene der de ber regjeringen opprettholde regionsentertilskuddet som et økonomisk virkemiddel for å få til flere kommunesammenslåinger. Det er et tilskudd som gir veldig ulik mulighet til å produsere tjenester for en kommune som er  et regionsenter og skal ha flere titall millioner mindre å produsere tjenester for, og en kommune som blir  et regionsenter etter at den blir sammenslått. Under behandlingen av Dokument 8:2 S for ett års tid siden var Kristelig Folkeparti med Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet på følgende vedtak: «Stortinget ber regjeringen legge til grunn at inntektssystemet for kommunene skal sikre likeverdige muligheter til å utvikle velferdstjenester til innbyggerne og ikke brukes som element i videreføring av kommunereformen.» Hvordan henger dette sammen?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Representanten Benestad og flere har påstått at regjeringen har satset på vekstkraft i hele landet, og at man fører en offensiv næringspolitikk i distriktet. Når jeg bruker ordet satsing, betyr det å gjøre mer av noe, ikke å halvere det. Regjeringen har mer enn halvert de regionalpolitiske utviklingsmidlene fra 2013 fram til i dag. Senterpartiet satser på næringsutvikling i distriktet. Vi legger inn 0,5 mrd. kr mer enn regjeringen, nettopp for å sørge for at vi får vekst i næringslivet i hele landet. Uansett hvem man besøker, om det er bakeriet i Lierne, om det er kvinnelige gründere, om det er etablerere rundt omkring som skaper sin egen arbeidsplass og etter hvert arbeidsplass til andre, snakker de om hvor viktig disse pengene er for at man skal kunne komme i gang. Disse pengene går til de kommunale næringsfondene. De er nå tomme rundt omkring i Distrikts-Norge. I tillegg til at kommuneøkonomien er så stram at de ikke har mulighet til å fylle på med midler selv, har den fylkeskommunale andelen forsvunnet. Verktøykassen er altså tom. Satsing på samferdsel gjorde regjeringen for å få næringsutvikling i distriktet. Hva har skjedd på samferdsel? Pengene til Trønderbanen er flyttet inn sentralt. Det satses riktignok på riksveier, og det er bra, men fylkesveiene forfaller, og vedlikeholdsetterslepet øker for hvert eneste år som går. Senterpartiet satser 1 mrd. kr på fylkesveier, og vi legger opp til 1 mrd. kr hvert år i ti år, for å sette fylkesveiene i stand til å frakte folk og ikke minst de verdiene som skapes i Distrikts-Norge, ut til markedet. Så handler det om å beholde de offentlige jobbene i distriktet. Hva gjør regjeringen? De har sentralisert skatteetaten, sentralisert lensmannsetaten, lagt ned fengsler i distriktene, flyktningmottak er stort sett lagt ned i distriktene. De må selvsagt reduseres, men hvorfor akkurat i distriktene? Hva gjør man for å styrke distriktsnæringene? Jo, det er økt skatt på reiselivsnæringen. Sjødriften og reindriftsnæringen vet vi hvordan har det. Det eneste som øker der, er rovdyrtapet. Næringsmiddelindustrien skal de flytte til utlandet. Og ikke minst: Om styrkingen av Merkur-programmet er bra, forsvinner mange av arbeidsplassene til Sverige og andre land på grunn av 350-kronersgrensen og sukkeravgiften. Sist, men ikke minst: en bærekraftig og lønnsom eksportnæring, som er en viktig distriktsnæring, legger de ned med et pennestrøk – som de har gjort med pelsdyrnæringen. Dette er ingen satsing – det er sentralisering.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Holm Lønseth og jeg representerer begge Trøndelag fylke, og hun sa noe slikt som at hun var så glad for at dette budsjettet ble vedtatt, for alternativet var så mye verre. Alternativet med Senterpartiets opplegg ville f.eks. for Trøndelag fylke betydd at kommunene hadde fått 178 mill. kr mer til tjenesteproduksjon. Det ville ha betydd at fylkeskommunen hadde fått 117 mill. kr mer til tjenesteproduksjon. Det tror jeg de hadde hatt god bruk for når de nå sitter med sine budsjett. Det ville betydd at Trønderbanen hadde startet opp som forutsatt, med en oppstartsbevilgning på 150 mill. kr. Det ville betydd at fylkesveiene i Sør-Trøndelag hadde fått 70 mill. kr. mer. Det ville betydd en kraftig satsing på bredbånd, og det ville betydd mer til rovvilttiltak. Det ville rett og slett betydd at det hadde blitt bedre tjenesteproduksjon og muligheter til å tilby nye tjenester til innbyggerne, både i kommunene og i Trøndelag fylke.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-12-14:
Det er et alvorlig og viktig spørsmål representanten tar opp. Seksuell utnyttelse er uakseptabelt uavhengig av hvem det gjøres av, og hvor det skjer. Selvsagt skal det være slik at man er informert om hvilke rettigheter man har, og hvem man kan varsle til. Jeg skal sørge for at vi sjekker opp hvordan disse spørsmålene er fulgt opp.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-12-14:
Vi må sørge for at det er gode kvalifiseringstiltak der både referansepersonen og den gjenforente personen bor. Det viktigste for oss er å bidra til at de som kommer til Norge og skal bo i Norge, får kvalifisering slik at man kan delta i arbeidslivet. Om det er krav til bostedet som er utfordringen – jeg tror ikke det, jeg tror det viktigste er at vi sørger for at det er gode kvalifiseringstiltak.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-12-14:
Jeg kjenner ikke til detaljene i de kravene som settes. Det jeg er opptatt av, er at de som kommer til Norge og skal bo i Norge, får muligheten til å få kvalifisering, slik at de kan komme ut i arbeid. Hvis det er helt nødvendig å se på noen unntak, skal vi se nærmere på det. Men her kan det være ulike hensyn som må avveies mot hverandre, så jeg vil ikke forskuttere noe på det.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-12-14:
For meg høres det ut som om SV er enig med regjeringen, for vi reformerer nå introduksjonsordningen. Det har vært for mye tilfeldigheter. Det har vært for mye kurs-bonanza og for lite kvalifisering. Vi vet at veldig mange av dem som kommer til Norge og skal bo i Norge, har veldig lite utdanning, og at svært få kommuner tilbyr grunnutdanning og videreutdanning som en del av introduksjonsprogrammet. Det er bakgrunnen for at vi nå reformerer introduksjonsprogrammet slik at det blir mulighet for å ta mer modulbasert opplæring. Det skal være kvalitetssikret både norsk og samfunnsfag, og det skal også være mulig å starte med fagopplæring. Det er nettopp derfor vi sørger for at det blir modulbasert.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-12-14:
Som jeg sa i mitt innlegg, har regjeringen nå strammet inn bosettingspolitikken. For det første skal det ikke bosettes noen i bydeler som har 30 pst. innvandrerandel. Dernest legger vi nå betydelig større vekt på kommunens resultater i introduksjonsprogrammet. Det betyr i hvilken grad folk kommer fra introduksjonsprogrammet over i arbeid eller videre utdanning. Det er helt sentralt. Nå ser vi allerede at mange av de kommunene som har lyktes godt, også små kommuner, får bosette flere. Eid er et eksempel på det. Gloppen er et eksempel på det. De som har gode programmer i sin introduksjonsordning, får bosette flere til neste år. Det er ikke slik at det er strategi etter strategi, plan etter plan. Vi følger konkret opp i budsjettet for 2019: 420 mill. kr målrettes mot tiltak som vi vet virker, Jobbsjansen del A, kombinasjonsklasser for ungdom, minoritetsrådgivere, frivillige organisasjoner, modulbasert opplæring – bare for å nevne noe. Vi går fra ord til handling.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-12-14:
Det er ikke mitt ønske å forlenge denne delen av debatten, men jeg fikk et konkret spørsmål fra representanten Gåsemyr Staalesen som jeg syntes var så godt at jeg ikke kunne la være å svare. Mitt utgangspunkt i integreringsdebatten er at vi verken skal skjønnmale eller svartmale. Vi skal tvert imot løfte frem det som går bra, og så skal vi ta tak i det som ikke fungerer. Noe av det som går bra, er det voksenopplæringstilbudet som er på Helsfyr, og det tilbudet man har i Gloppen kommune – som man også har på Lillehammer – hvor deltakere på introduksjonsprogrammet får mulighet til å starte med fagopplæring og få et fagbrev. Det vet vi er veien til jobb og å kunne leve et selvstendig liv. Derfor ønsker vi at dette ikke skal være unntakene. Vi ønsker at dette skal være noe som er mulig i introduksjonsprogrammene også andre steder. Det er et av nøkkelgrepene i den reformen av introduksjonsprogrammet vi nå gjør. Det er ikke slik at Oslo kommune ikke skal bosette noen i fremtiden, men vi har satt en grense for bydeler og områder. Jeg vil tro at det er bred politisk enighet om at vi må sørge for at det ikke blir en for stor andel i enkelte områder. Vi må bidra til at vi har åpne og inkluderende byer også om 10, 20 og 30 år, hvor vi lykkes med integreringspolitikken. Helt til slutt: Det ble sagt av Arbeiderpartiets innvandringspolitiske talsmann at man nå ønsket å innføre samfunnsfag for kvoteflyktninger før de kommer til Norge. Det er allerede gjennomført. Nå tar vi et skritt videre, hvor vi også skal prøve ut et prosjekt hvor man får et program før det tas endelig beslutning om man skal bli kvoteflyktning til Norge. Det er for å bidra til en realitetsorientering om hvilke krav vi stiller, hvilke verdier vi vektlegger, før man fra norsk side tar en endelig beslutning om de skal tas ut som kvoteflyktninger. Dette er viktig, og vi prøver nå ut nye veier for å lykkes enda bedre med integreringen.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-12-14:
Fra 2016 og fram til i dag har det kommet få asylsøkere til Norge. Vi har tatt imot rett i overkant av 9 500 asylsøkere i perioden januar 2016 til utgangen av november 2018, hvorav 1 500 er relokalisert fra EU. Færre asylsøkere over en treårsperiode har vi ikke hatt siden midten av 1990-tallet. Til sammenligning mottok Norge mellom 9 785 og 11 983 asylsøkere per år i perioden 2012 til 2014. Det forventes at antall asylsøkere vil holde seg lavt også i 2019. Få asylsøkere medfører at regjeringen kan redusere bevilgningene til mottak av asylsøkere. Samlet er regjeringens forslag til bevilgninger til programkategori Beskyttelse og innvandring redusert med 683,7 mill. kr sammenlignet med saldert budsjett for 2018. Det er midler som kan benyttes til andre viktige oppgaver. Deler av utgiftene knyttet til flyktninger og asylsøkere føres som bistand og dekkes av bistandsrammen. Regjeringen foreslår å redusere utgiftene som regnes som bistand under Justis- og beredskapsdepartementet, med 473,7 mill. kr sammenlignet med saldert budsjett 2018. Det er viktig også i framtiden å føre en asylpolitikk som holder antallet asylsøkere uten beskyttelsesbehov lavest mulig. Det gjør at ressursene kan brukes på personer med reelt beskyttelsesbehov. Sett i lys av det lave antallet asylsøkere og forventet nedgang i familieinnvandring foreslår regjeringen å øke antallet overføringsflyktninger til 3 000 i 2019. Det er viktig både å hindre og å avdekke at personer oppholder seg i Norge basert på uriktige opplysninger. Regjeringen foreslår å bevilge 10 mill. kr til å styrke arbeidet med å kalle tilbake tillatelser som er gitt på uriktig grunnlag. Midlene skal også brukes til å utvide bruken av DNA-tester i familiegjenforeningssaker. Regjeringen prioriterer retur også i 2019. De økte ressursene politiet har mottatt de siste årene til identifisering og etterforskning av personer som oppholder seg ulovlig i Norge, videreføres i 2019. Asylsøkere som ikke har krav på beskyttelse, og som ikke reiser frivillig, skal bli tvangsreturnert. Dette er viktig for å bevare tilliten til asylinstituttet og sender et tydelig signal til dem uten beskyttelsesbehov som vurderer å reise til Norge. Som følge av et høyt antall uttransporteringer over flere år samt lave asylankomster reduseres derfor måltallet for retur nå. Regjeringen legger i sitt forslag til statsbudsjett for 2019 opp til en stø kurs i innvandringspolitikken.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-12-14:
Som regjeringen redegjorde for, er denne plattformen ikke bindende juridisk. Det er et politisk dokument. Det betyr at så lenge Fremskrittspartiet sitter i regjering, vil vi ikke trenge å legge den til grunn, fordi den ikke binder regjeringen. Det som jeg legger til grunn for min politikk, er Jeløya-erklæringen og den politikken som ligger der. Så jeg har for så vidt ikke noen grunn til å frykte den. Men – og det er viktig – jeg skjønner de representantene som frykter denne plattformen dersom Arbeiderpartiet kommer i regjering. Arbeiderpartiet har jo erklært seg enig i plattformen, og da må vi kanskje anta at de ønsker å legge plattformen til grunn for politikken som skal føres.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-12-14:
Jeg har opplevd at jeg svarte på spørsmålet. Det er ingen grunn til bekymring for denne plattformen så lenge Fremskrittspartiet sitter i regjering, men det er grunn til å bli bekymret for denne plattformen dersom Arbeiderpartiet sitter i regjering. Derfor er det et stort poeng at Fremskrittspartiet forblir i regjering. Plattformen er ikke bindende på noen juridiske eller folkerettslige måter – ergo er det et politisk dokument. Da er det de politiske føringene som ligger til grunn for dette. Jeg vil nok si at det er viktigere nå enn noen gang tidligere at Fremskrittspartiet sitter i regjering, slik at vi ikke trenger å frykte de advarslene som representantene fra Fremskrittspartiet refererte til i går.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-12-14:
Dette er overhodet ikke lagt på is. Mottaket i Råde eksisterer. Det er også asylsøkere der i perioder. Men vi er ikke ferdig med ombyggingen slik vi ønsker å gjøre den, så det er fortsatt under utvikling. Jeg har selv vært og besøkt stedet, og jeg tror det blir et veldig bra og effektivt sted, fordi det gjør følgende: I en vellykket situasjon bør de som skal bli, få en rask behandling, slik at vi raskt kan integrere dem inn i det samfunnet som de skal være i. De som ikke skal bli, bør raskest mulig sendes tilbake. Derfor har man lagt opp til å ha ulike spor, bl.a. et hurtigspor, som skal være enda raskere – bare 48 timer – for en del helt åpenbart grunnløse asylsøkere.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-12-14:
Vi er fortsatt i gang med å utvikle mottakssenteret på Råde. Det vi gjør, er å gjøre de bygningsmessige forbedringene som må til. Dersom det er behov for å gjøre lov- og regelendringer, eller det er budsjettmessige konsekvenser av dette, vil selvfølgelig Stortinget bli involvert.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-12-14:
Det er to spor som gjelder for mottak av flyktninger i Norge. Det ene er asylsøkere. Asylsøknader mottas, og de behandles i henhold til regelverket. Det andre er at vi henter kvoteflyktninger/overføringsflyktninger, og da henter vi dem gjerne fra ulike leire. Det er mottakskommisjoner, og dette skjer etter anbefalinger fra FNs høykommissær. Det ligger til grunn for de mottakene vi har. Man sender ikke folk ut i verden for å hente noen hjem på bakgrunn av enkeltoppslag og enkelthendelser. Man behandler asylsøknader, og så har man et samarbeid med FNs høykommissær for flyktninger. Det tror jeg er et veldig fornuftig og riktig spor når Norge skal ta imot flyktninger.