Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-09:
Vi behandler i dag en veldig stor og omfattende melding. Det er både en styrke og en svakhet. Styrken er selvfølgelig at regjeringen her gjør et forsøk på å legge fram en helhetlig plan for beredskaps- og sikkerhetsutfordringer i Norge. Svakheten er at vi ikke får gått i dybden på ting, og at debatten blir springende. Det får vi kanskje leve med. Det er svært mange forslag som kommer opp i denne behandlingen, og opposisjonen har fått flertall for veldig mye, men på tross av det er det vanskelig å lese at det er noen veldig stor ideologisk uenighet mellom de ulike partiene her. Vi ser f.eks. at det er tverrpolitisk enighet om at det er offentlig sektor, altså staten, som skal bære ansvaret for beredskapstiltakene i Norge. Dette er ikke opplagt. Jeg har bodd i land med denne typen utfordringer som – med den samme typen beskrivelse av utfordringene – kanskje vil mene at de må løses utelukkende med private tiltak, altså ved tilsetting av vaktselskaper, mer bevæpning, en mur rundt huset, osv. I denne planen er det stort sett offentlig sektor som skal stå for det forebyggende arbeidet, og det er bra. Så har jeg lyst til å påpeke at det er noen overordnede mangler ved denne meldingen som jeg innimellom har forsøkt å beskrive i våre merknader. Jeg oppfatter at meldingen bærer preg av at vi skal ha et stort sett nasjonalt fokus på tiltakene våre, mens truslene som beskrives, kommer utenfra. Enten det er pandemi, terror, krig eller naturkatastrofer, skal tiltakene stort sett settes inn lokalt eller nasjonalt, og det kan kanskje være en stor begrensning i måten vi håndterer dette på. La oss ta pandemien, f.eks., som definitivt kommer utenfra. Vi mener fra mitt parti at det da ikke er tilstrekkelig at vi ser på beredskapstiltak utelukkende ut fra en nasjonal håndtering. Jeg tar opp her hvordan vi som et vesentlig tiltak på dette området må jobbe mer med å begrense pandemier internasjonalt, sikre global, rettferdig helsehjelp og styrke samarbeid og finansiering av internasjonalt vaksinesamarbeid. Vi har tatt opp det med patentrettigheter. Hvis vi kan gjøre noe med det, vil vi kanskje begrense legemiddelselskapenes monopol og få på plass en produksjon av vaksine i hele verden eller i svært mange land. Meldingen legger altså opp til håndtering av pandemien stort sett ut fra et nasjonalt perspektiv. Det samme gjelder migrasjon, som tas opp, der den har et nasjonalt perspektiv. Det beskrives hvordan migrasjon skaper beredskapsutfordringer. Mine kollegaer i Senterpartiet og Arbeiderpartiet beskriver dette som noe som må løses gjennom f.eks. sterkere grensekontroll, mens vi vil mene at det forebyggende arbeidet må knyttes mer opp mot et internasjonalt samarbeid og fokus på f.eks. europeisk samhandling og styrking av konvensjoner. Vi kan også ta med dette med ras og skred og naturkatastrofer. Istedenfor kun å se på løsningen av disse ut fra et lokalt og nasjonalt perspektiv kunne meldingen faktisk også tatt opp i seg hvordan dette må løses gjennom et helt annet, internasjonalt perspektiv på å forebygge klimaendringer. Da kommer vi rett inn i den norske debatten om norsk oljeproduksjon, istedenfor utelukkende å se på den nasjonale og lokale håndteringen. Jeg mener at denne meldingen bærer preg av en svakhet ved at man ser på truslene som noe som kommer utenfra, mens tiltakene kun skal løses nasjonalt eller lokalt, istedenfor at man går inn i et større, kanskje internasjonalt og globalt perspektiv. Jeg skal bruke de siste sekundene på å ta opp en siste ting. Det er også en utfordring med selve beredskapsbegrepet som benyttes i denne meldingen. Beredskapsbegrepet knyttes utelukkende opp mot trusler som kommer utenfra, som jeg har beskrevet, men det er en mye større risiko for å bli utsatt f.eks. for vold i hjemmet eller voldtekt enn for å bli utsatt for en pandemi, en krig eller en terrorhendelse, men disse tingene, som faktisk utgjør en sannsynlig trussel mot enkeltindividene, er ikke med i denne meldingen som beredskapsutfordringer. Det oppfatter vi som en stor svakhet, for det fører også til at fokuset utelukkende blir på trusler utenfra – og det er de som får oppmerksomhet og budsjett – mens de mest alvorlige truslene for enkeltindividene faktisk kommer innenfra. Det er dessverre ikke med i meldingen, og det er en svakhet.