Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-11-27:
Stortinget behandlar i dag eit budsjettforslag med sterk satsing på fellesskapet. Mange viktige område blir styrkte. Spesielt vil eg nemne auka løyvingar til sjukehusa, tiltak for å motverke fattigdom, større satsing på velferd i kommunane og høgare investeringar til veg og jernbane. Dessutan blir det lagt sterk vekt på miljøomsyn og å prioritere utvikling og bistand. På inntektssida i budsjettet gjer vi endringar innanfor eit uendra skattenivå som har svært god fordelingsprofil. Budsjettforslaget frå Regjeringa er ekspansivt. Det blir lagt opp til å bruke 92 milliardar kr av olje- og gassinntektene, noko som tilsvarer realavkastinga av Statens pensjonsfond – Utland. Bruken av oljepengar er eit resultat av ei avveging mellom omsynet til å stimulere økonomien og omsynet til renta og kronekursen. Allereie då budsjettet var under utarbeiding, var det klart at bankar og andre finansinstitusjonar i mange land hadde store problem. Vi hadde òg grunn til å tru at uroa i finansmarknadene ville slå inn i realøkonomien. I løpet av det siste året er det blitt stadig tydelegare at den internasjonale veksten ville bli markant lågare enn han har vore dei siste åra. Dei fleste innsåg at det ville ha innverknad på norsk økonomi. Budsjettforslaget frå Regjeringa gjenspeglar dette. Derfor er det foreslått sterk satsing på investeringar og bygg, m.a. innanfor grunnskular, vidaregåande skular, universitet og høgskular og samferdsel. Dette vil bidra til å halde aktivitet og sysselsetjing oppe. Etter at budsjettet blei lagt fram, har den internasjonale likviditetskrisa smitta over til norske bankar. Det har påverka deira evne til å få finansiering. Samtidig er det blitt klart at nedgangen i verdsøkonomien blir kraftigare enn vi tidlegare rekna med. Det betyr at etterspurnaden etter norske varer og tenester blir mindre. Framleis er det usikkert korleis den vidare utviklinga vil bli, både ute og heime. Vi veit ikkje sikkert kor djup og langvarig nedgangskonjunkturen blir. I eit slikt turbulent og usikkert farvatn er det vanskeleg å navigere. Vel vi feil kurs eller feil tempo, risikerer vi å forsterke problema. Samtidig er det viktig at vi er styringsdyktige, og at vi evnar å setje inn riktige tiltak til rett tid. Etter at budsjettet blei lagt fram 7. oktober, har Regjeringa følgt opp med ei rekkje målretta tiltak. Stortinget har lagt vekt på å agere effektivt, slik at tiltaka kan setjast i verk raskt. Både fagorganiserte og bedriftsleiarar har peikt på at hovudproblemet er at bankane er for tilbakehaldne med å låne ut pengar. Det er ikkje lønsemda i næringslivet som gjer at aktiviteten stansar opp, og at det blir sendt ut permitteringsvarsel. Bedriftene treng likviditet for å finansiere verksemda si og for å kunne gjere nyinvesteringar. Lågare rente vil auke låneiveren hos bankane. Dessutan vil det føre til auka investeringar. Tiltaka som er sette i verk eller varsla, er retta direkte inn mot denne utfordringa: Stortinget har gitt Regjeringa fullmakt til utlån av statspapir med tryggleik i obligasjonar med fortrinnsrett innanfor ei samla ramme på 350 milliardar kr. Den første tildelinga, på 10 milliardar kr, skjedde sist måndag. Formålet med tiltaket er at norske bankar skal få betre tilgang på finansiering i den internasjonale marknaden, slik at dei kan auke utlåna sine i Noreg. Regjeringa går inn for å auke eigenkapitalen i Kommunalbanken. Det vil gjere banken i stand til å auke utlåna sine til kommunane med 15–20 milliardar kr. På denne måten blir det langt lettare for kommunane å få til opprusting av skulebygg og kyrkjer og å etablere fleire sjukeheimsplassar og omsorgsbustader. Stortinget har slutta seg til forslaget frå Regjeringa om at garantiramma under GIEK skal utvidast frå 50 til 60 milliardar kr. Regjeringa har varsla at den vil komme med forslag om å utvide garantiramma under GIEK ytterlegare med inntil 50 milliardar kr. Slike garantiar vil bidra til å gi norske bedrifter meir føreseielege rammevilkår. Det vil definitivt vere viktig for sysselsetjing og verdiskaping i landet vårt. I tillegg foreslår Regjeringa å utvide ordninga med byggelånsgarantiar for skip frå 5 til 8 milliardar kr. Regjeringa vil dessutan foreslå å auke låneramma for Innovasjon Norge med 1 milliard kr, til totalt 2,5 milliardar kr. Det er funne ei løysing når det gjeld eksportkredittar. Staten vil sikre tilgangen på langsiktig eksportfinansiering. Eg har registrert at næringslivsleiarar har uttalt seg klart positivt om dei nemnde tiltaka. Dei blir omtalte som målretta og gode. Bergen Group varsla for vel ei veke sidan dramatiske kutt i arbeidsstokken. No seier konsernsjef Pål Engebretsen at tiltaka er veldig gode for hans bransje. Kutta i arbeidsstokken blir lagde på is. Administrerande direktør Kjetil Bollestad ved STX Europe i Florø slår fast at tiltakspakken vil vere med på å redde arbeidsplassar i verftsindustrien. Han understrekar at denne pakken får mykje å seie for alle verft i Noreg. Bodskapen er positiv og klar frå aktørar som verkeleg har skoen på. Det er ei kjerneoppgåve å få ned renta. For svært mange av dei som har høg gjeld på bustaden sin, er det faktisk avgjerande. For bedriftene landet over har det svært mykje å seie, for investeringvilje og framtidstru. Budsjettforslaget har vore innretta nettopp for å oppnå denne effekten. Renta er på veg nedover, heldigvis. Ho skal endå lenger ned. Det er vår linje. Sentralbanksjefen har heldigvis signalisert ytterlegare rentenedgang. Vi som tilhøyrer regjeringspartia, har lenge understreka at vi må vere førebudde på at situasjonen i norsk økonomi kan forverre seg. Då må det følgjeleg setjast inn nye tiltak. Særleg må vi ha blikket festa på utviklinga i arbeidsmarknaden. Det er bakgrunnen for at regjeringspartia uttaler følgjande i finansinnstillinga: «Fleirtalet vil derfor be Regjeringa om å følgje særs godt med på korleis økonomien generelt og situasjonen på arbeidsmarknaden spesielt utviklar seg framover. I tillegg til ein særleg høg beredskap vil fleirtalet understreke kor viktig det er at det allereie no blir arbeidd med eventuelle nye tiltak, slik at desse kan bli sette i verk raskt om det skulle bli nødvendig.» Dei aller siste vekene er det blitt klart at vi kanskje står overfor det mest alvorlege økonomiske tilbakeslaget sidan 1930-talet. OECD og Verdsbanken melder ikkje lenger om redusert vekst, men om fall i produksjonen og tilbakegang i økonomien i Europa og USA. Krisa rammar alle delar av verdsøkonomien. Ho rammar også Noreg. For eit par dagar sidan la Statistisk sentralbyrå fram tal som viser at veksten i produksjon og sysselsetjing er på veg nedover. På denne bakgrunnen sende eg brev til finansministeren med spørsmål om hennar syn på om og eventuelt når det vil vere rett å vurdere om dei penge- og kredittpolitiske tiltaka som er gjennomførte eller vedtekne, bør supplerast med finanspolitiske tiltak utover dei som allereie ligg i budsjettet for 2009. Finansministeren svarte i går at det framleis er stor utryggleik knytt til utviklinga i norsk økonomi. Eit av dei usikre punkta er korleis tiltaka for å betre situasjonen på finansmarknadene vil verke, ute og heime. Verknadene på dette området vil få mykje å seie for korleis finanskrisa skal følgjast opp i tida framover. Eg er klart tilfreds med at finansministeren varslar at det blir lagt fram forslag til finanspolitiske tiltak i månadsskiftet januar/februar. Tiltaka skal ha særleg fokus på å stimulere sysselsetjinga. Eg er sikker på at det er brei tilslutning i Stortinget til det synet at dei finanspolitiske tiltaka ikkje skal hindre ein vidare nedgang i styringsrenta til Noregs Bank. Opposisjonspartia har kritisert regjeringspartia for å vere for avventande i forhold til finanskrisa. Det er dessutan hevda at vi er mest opptekne av å drive valkamp. Eg registrerer at desse partia i sine alternative budsjett i liten grad adresserer det som av dei fleste aktørar blir oppfatta som den største utfordringa i dag, nemleg mangelen på likviditet. I staden bruker dei høvet til å fremje gamle, velkjende forslag – no med finanskrisa som grunngiving. Regjeringspartia har vore opptekne av å setje inn mange ulike tiltak. Alle skal rette seg inn mot å løyse konkrete problem i norsk økonomi. For at tiltaka skal vere målretta og riktig dimensjonerte, er det viktig å ha eit skikkeleg grunnlag for avgjerda. Det har lege til grunn for vår handtering av den internasjonale finanskrisa og følgjene ho har hatt for økonomien her i landet. Framstegspartiet legg i sitt budsjettforslag opp til å bruke 31 milliardar kr meir enn regjeringspartia. I tillegg blir det foreslått lånefinansiering til ulike prosjekt med 10 milliardar kr og sletting av bompengegjeld med om lag 12 milliardar kr. Ei rekkje inndekningsforslag er lite realistiske. Budsjettunderskotet blir derfor langt større enn 31 milliardar kr. Det er liten tvil om at det er risikabelt å auke bruken av oljepengar med 50–60 milliardar kr. Det er godt grunnlag for å hevde at eit så ekspansivt budsjett som Framstegspartiet legg fram, ikkje vil bidra til rentenedgang og betre lånefinansiering for hushald og bedrifter. Igjen demonstrerer Framstegspartiet at i den økonomiske politikken høyrer dei heime på ein annan planet enn alle dei andre partia i Stortinget. I sitt alternative budsjett går Høgre inn for å bruke like mykje oljepengar som Regjeringa. Høgre påstår at deira opplegg er godt tilpassa den aktuelle situasjonen. Då er det eit paradoks at svært mange av forslaga frå Høgre er identiske med forslag som partiet la fram i sitt alternative budsjett for inneverande år. Dei blei laga då landet vårt var inne i ein sterk høgkonjunktur. Det er stort sprik mellom Høgre og Framstegspartiet også i skattepolitikken. Mens Framstegspartiet går inn for å gi 36 milliardar kr i skatte- og avgiftslette – 28 milliardar kr bokført – vil Høgre redusere skattane med om lag 10 milliardar kr – 5 milliardar kr bokført. Begge partia framstiller det som om Regjeringa skjerpar skattane i nedgangtider. Det er ukorrekt. Vi held skattenivået uendra, slik vi lova i regjeringserklæringa. Innanfor dette nivået gjer vi ein del endringar som har ein svært god fordelingsprofil. Det er eit faktum at endringane i formuesskatten og arveavgifta gir netto skattelette på nesten 200 mill. kr. Dei aller fleste skattytarane vil få lågare formuesskatt på grunn av at botnfrådraget blir auka frå 350 000 til 470 000 kr. Samtidig går vi inn for å fjerne ein spesiell regel som i dag skjermar dei svært velståande med høg formue og låg alminneleg inntekt, den såkalla 80 pst.-regelen. Likningsverdiane på næringseigedom blir auka. Dei noverande reglane inneber at næringseigedom blir verdsett svært lågt. Dermed står personar med høge reelle formuar fram med langt lågare skattemessig formue enn dei eigentleg har. Det er ikkje riktig, som enkelte hevdar, at denne endringa vil forsterke nedgangen i byggjeaktiviteten. Fordi grensa for verdsetjing av næringseigedom blir senka frå 80 til 60 pst. av marknadsverdien, vil dette snarare vere med på å dempe nedgangen. Eg minner om at nybygg normalt blir verdsett til rundt 75 pst. For vel eit år sidan varsla regjeringspartia at det ville kome ei omlegging av arveavgifta. Formålet har vore å gjere ho meir rettferdig. I budsjettet for 2009 blir løftet innfridd. Satsane blir reduserte, og innslagspunkta blir auka. Minst 90 pst. av dei som blir omfatta av ordninga, må betale mindre arveavgift. Det gjeld sjølvsagt enkeltpersonar. Men ikkje berre dei. Endringane inneber også redusert arveavgift for mange som skal overta små og mellomstore familiebedrifter. Det er eit faktum som mange dessverre har sett vekk frå. Ein del personar vil få auka arveavgift som følgje av endringane. Men den kan på ingen måte seiast å vere dramatisk. Det er omsynet til rettferdig fordeling som har vore den berande ideen under utforminga av det nye arveavgiftssystemet. Arbeidet med budsjettet for 2009 har vore krevjande. Slik vil det òg bli i tida som kjem. Vi må vere audmjuke overfor den utfordringa som ligg framfor oss. Derfor skal vi vere på leiting etter dei riktige tiltaka, og dei må setjast inn til rett tid. I dette arbeidet må solidaritet og rettferdig fordeling vere rettesnora.