trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-12:
Det er godt at det er stor semje om eit så godt forslag. Eg har nokre ankepunkt. Skal vi gjere noko som ikkje fungerer godt nok – skal vi gjere meir av det, før vi får det til å fungere? Det har jo vist seg at MUL-ordninga ikkje har fungert. Det er langt frå Matagalpa i Nicaragua til ein butikk på Karl Johan – akkurat som det er langt «fra Namsos å te Royal Albert Hall». Vi snakkar om nasjonsbygging, og vi snakkar om å «empower» land til å kunne delta i ein handel. Eg er positivt innstilt til at vi no kan prøve det ut, for kanskje ligg løysinga i dei landa som ligg litt lenger oppe i form av å vere i stand til å handle. Eg er veldig positiv til at vi no utvidar til dei mellomlanda for å sjå om vi der kan gjere oss erfaringar. Men vi må også ned og finne ut kvifor det ikkje fungerer for MUL-landa. Om ikkje, fungerer det berre som eit avlatsopplegg. Vi kan seie: Vi har frihandel, vi har sagt velkommen – utan å gjere folk i stand til å komme. Det er ikkje marknadskreftene som kan ordne det – der må vi vere med og fasilitere. Det har Kyrkja gjort saman med handelsnæringa. Saman med ICA har dei, 300 meter frå der eg bur i Molde, opna ein butikk som er eit bindeledd direkte mellom meg og den fattige bonden i Afrika. Vi vil ha meir av det, meir av positive tiltak frå næringslivet og frå bøndene sjølve. Vi veit at også norske samvirkeorganisasjonar er inne her. Eg trur det kjem til å skje mykje på dette området. No når Regjeringa kjem med nye forslag, trur eg vi er på rett veg. Dei erfaringane vil vere dei viktigaste. Vi må få kjøtt på dette handelsbeinet utan å gå inn i for eller imot frihandelsdebatten altfor mykje.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2007-02-22:
Jeg vil sette fram et representantforslag på vegne av Dagrun Eriksen, Ingebrigt S. Sørfonn og meg selv om tiltak for å unngå omgåelse av åpningstidsbestemmelsene i lov om helligdager og helligdagsfred.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-02-22:
Det er en glede å kunne legge frem forslag på vegne av representantene Jon Jæger Gåsvatn, Åse M. Schmidt og meg selv om en bedre rådgivningstjeneste og bruk av arbeidsuka for skoleelever i ungdomsskolen.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-02-22:
Jeg har den glede på vegne av Torbjørn Andersen, Øyvind Korsberg, Ketil Solvik-Olsen og meg selv å fremme representantforslag om å overlate forvaltningen av motorferdselsloven til kommunene.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2007-02-22:
Oslo Fremskrittsparti og Peter N. Myhre står det respekt av. De har sett muligheten som ligger i Oslopakke 3, for å få en løsning på de trafikkproblemene som vi strir med. Jeg synes de har stått oppreist og har sett mulighetene med bompengefinansiering. Når det gjelder Per Sandberg og Fremskrittspartiet, forundrer det meg egentlig ikke at de har løsninger på det meste. Jeg synes det er ganske rart – hvis man går litt tilbake i tid, til de årene de var et støtteparti for Bondevik II-regjeringen – at de ikke klarte å gjøre noe som helst når det gjelder samferdsel. Det gikk én vei: Det gikk nedenom og hjem. Man greide ikke å oppfylle forpliktelsene i forhold til Nasjonal transportplan. Det har vitterlig denne regjeringen startet på. Jeg synes egentlig man skulle være så edruelig at man tar det inn over seg og innrømmer at det går framover, for det gjør faktisk det. Tallene lyver ikke. Det gikk nedover med kommuneøkonomien, og det gikk nedover med samferdselssektoren – to store satsingsområder som denne regjeringen har tatt tak i. Når det gjelder mitt eget fylke, Nordland, fikk man et pluss på 44 mill. kr ved kommuneoppgjøret. Der har man satt i verk tiltak for å gjøre noe med fylkesveiene. Jeg synes i hvert fall man burde innrømme dette og si at det går framover. Man kan selvfølgelig diskutere dette og si at det ikke er nok – for ja, det er formidable utfordringer vi har. Så er det en ting til som jeg synes er rart. Når Fremskrittspartiet sier at de er partiet for folk flest, hvorfor er det da slik at man går imot de lokale initiativene som kommer? Folk er opptatt av gode løsninger. Folk har vært opptatt av Tromsøpakke 2. Som jeg sa i mitt tidligere innlegg, var jeg i Tromsø og fikk tilbakemelding på at dette var gode løsninger – man kunne i hvert fall se framover og få et bedre kollektivtilbud, og ikke minst også få et bedre tilbud for myke trafikanter. Det er positivt at det skjer. Da synes jeg det er rart at Fremskrittspartiet nesten harselerer med de ordninger – og løsninger – som denne regjeringen har satt i gang.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2007-02-22:
Jeg skal fatte meg i korthet. Først til representanten Halleraker. Hvis jeg var utydelig med hensyn til NTP, Nasjonal transportplan, mente jeg 2007-nivået. Men jeg sa at vi var godt i gang med å fylle opp etterslepet. Så en liten visitt til representanten Siv Jensen. Jeg vet ikke om det blir så galt å kalle Fremskrittspartiet et støtteparti, når man er med og vedtar tre av fire budsjetter. Det er riktig at Arbeiderpartiet var med på å vedta ett av budsjettene til Bondevik II-regjeringen, men selv om en ikke synes det er helt på sin plass å si det, kommer representanten Strøm fortsatt til å gjenta at Fremskrittspartiet i sin tid var et støtteparti for Bondevik II-regjeringen.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-02-22:
Jeg har to spørsmål. Nå svarte statsråden til representanten Hoksrud det statsråden har svart mange ganger før i Stortinget, at det vil komme forskrifter. Det er lenge siden Stortinget etterlyste forskrifter om bompengebruk. Vi knytter det til de to klare vilkårene som Stortingets brede flertall – bompengeentusiastene – har knyttet til bruk av bompenger, nemlig etterskuddsbetaling og nyttebegrep. Det er viktig at vi får forskrifter på plass, og da forskrifter som etterleves. Jeg håper jeg nå kan få et mer presist svar på når Stortinget får forskrifter om bruk av bompenger – for øvrig et uvesen, etter vårt syn. Spørsmål nr. 2: Med denne utvidelsen av Tromsøpakke 2 vil bompengeperioden for innbyggerne i Tromsø – drivstoffavgift er en form for bompenger – være 24 år. Synes statsråden det er rimelig at innbyggerne i Tromsø må betale ekstra i 24 år for å få et tjenlig veinett, der riksveier inngår.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-02-22:
Det er ofte slik at ømme politiske tær gir høye politiske smerterop når noen treffer tærne. Det er refleksjonen etter å ha hørt på noen innlegg her. Først til statsråden: I perioden 2001–2005 var det vel slik at Senterpartiet fikk heller lite til på vei. Det er vel også slik at Fremskrittspartiet fikk til omtrent det samme og kanskje litt mer enn det Arbeiderpartiet fikk til, da de hadde budsjettavtale med forrige regjering, som var en mindretallsregjering. Hvis man skal skryte på seg noe, så får man iallfall være rimelig riktig. Når jeg hører på representanten Rudihagen: Hva er alternativet til bompenger? Det er fremstilt som ingenting. Det er jo selvfølgelig fullstendig feil. Men det er ikke rart at det kommer fra en representant fra Arbeiderpartiet, og ikke minst fra representanten Rudihagen, som har hatt prosjektfinansiering som sitt hovedærend både før valgkampen, i valgkampen og etter valgkampen i 2005, altså prosjektfinansiering som alternativ til en offentlig/privat arbeidsdeling når det gjelder bygging av veier. Den løsningen som ble markedsført av Arbeiderpartiet – og av representanten Rudihagen – som det store alternativet, og som skulle gi veibyggingen i Norge et løft, er blitt ettertrykkelig avlyst av Regjeringen og, ikke minst, av Finansdepartementet og finansministeren. Det finnes selvfølgelig alternativer. Først og fremst må vi se oss rundt. Vi har nordiske naboer som faktisk klarer å bygge et godt veinett – uten å ha oljerikdom «å slite med», uten å belemre innbyggerne med all verdens slags ekstra avgifter og, fremfor alt, uten bompenger. Så det er et alternativ. Hovedalternativet har mange varianter. Først og fremst må vi begynne å behandle veibygging som investering. Regjeringen tviholder på at man skal se veibygging innenfor rammen av ettårige budsjetter, at man skal behandle investering i veier som varer i 50 år som om det skulle være utgifter vi spiser opp i løpet av tolv måneder. Det er å snu tingene fullstendig hodet. Et av grepene for å få fart på veibygging i Norge – uten å gå i innbyggernes lommer ved å innkreve stadig mer bompenger – er å begynne å behandle investering i veinettet som det det er, nemlig investering. Regjeringens historiske løft innenfor veisektoren er så langt en historisk kraftig økning i bompengefinansiering. Man sender altså regningen til andre – og tar æren for effekten. Det er å gjøre opp regning uten vert – og attpåtil skryte av det.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-02-22:
Til dette siste, nemlig den bebudede og varslede EFC-proposisjonen, den såkalte samtykkeproposisjonen, som nå kommer: Litt av det som skapte oppmerksomhet og sterkt engasjement høsten 2006, var et ganske langt og omfattende brev fra Datatilsynet til Samferdselsdepartementet knyttet nettopp til samtykkeproposisjonen. Jeg vil bare kort sitere hva direktøren i Datatilsynet sier: «Med mindre det også vedtas begrensninger i overvåkingsmulighetene, vil implementeringen innebære et av de mest personverninngripende tiltak som er plassert på den politiske dagsorden de 26 år Datatilsynet har eksistert.» Jeg vil gjerne bli forsikret om at når man avslutter behandlingen av samtykkeproposisjonen, har man hatt en god og fremfor alt bedre dialog med Datatilsynet enn det som kom til uttrykk i dette brevet av 10. oktober 2006 fra Datatilsynets leder til Samferdselsdepartementet.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-02-22:
Hallgeir Langeland mente at dette måtte være en vanskelig sak for oss i Høyre. Ja, det er en vanskelig sak, men det er fordi Regjeringen tøyer grensene for det vi kan akseptere, ikke fordi vi ikke synes at tiltakene er positive. Den lokale viljen har som kjent styrt vår beslutning her. I dokumentene står det: «Samferdselsdepartementet vil understreke at finansieringa av ei utvida Tromsøpakke 2 skal vere i samsvar med dei prinsippa som ligg til grunn for ordinære bompengepakker. Dette inneber at forvaltningsnivåa skal finansiere tiltak innanfor sine eigne ansvarsområde, og at drivstoffavgifta berre kan finansiere tiltak som det er heimel for i veglova § 27a.» Det redegjorde statsråden nettopp for. Mitt spørsmål er: Hvordan vil statsråden og departementet følge opp dette?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-02-22:
Jeg skal ikke legge meg opp i polemikken mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet. Framskrittspartiet greier godt å forsvare seg selv, men jeg har lyst til å delta litt i historiebeskrivelsen. En historisk satsing, blir det sagt fra de rød-grønne. Ja, det er en økning. Økningen i kroner over statsbudsjettet, fra revidert budsjett til statsbudsjettet for det året vi er inne i, er på 167 mill. kr. Resten av den store satsingen er det altså brukerne som betaler. Det syns jeg man skal være edruelig nok til å si. Det er altså en formidabel satsing på vei under denne regjering – som er brukerfinansiert. Og alle som er med i komiteen, vet at for de fleste prosjekter snakker vi om bortimot 80–90 pst. brukerfinansiering, for enkelte prosjekter sågar høyere. Så sier man at NTP er oppfylt. Jeg tror det var representanten Strøm som svingte seg nokså høyt på det temaet. Nei, den er ikke det. Den er oppfylt akkurat i år, for året 2007, men det mangler fortsatt 600 mill. kr på veg og 1 milliard kr på jernbane. Så får vi se hvordan det etterslepet blir dekket inn framover. Det skal det bli spennende å se. Regjeringen har selvsagt mulighet til det, men så langt er altså ikke NTP oppfylt. Så er man en sving innom Bondevik II-regjeringen. Ja, Bondevik II hadde en realistisk målsetting om hva man kunne greie, både med hensyn til å investere i vegsektoren og med hensyn til å få landet så å si på fote igjen. Derfor la man fram Sem-erklæringen, som var nokså nøktern i forhold til hvordan man skulle satse framover. Og det man lovte i Sem-erklæringen, oppfylte man. Det var pluss 600 mill. kr på veg. Og regner man inn OPS-prosjektet i Sør-Trøndelag, som selvsagt også er et vegprosjekt, oppfylte man Sem-erklæringen. For kollektivtrafikk, derimot, var ambisjonen 2,5 milliarder kr i pluss. Der ble resultatet 4 milliarder kr. Samlet sett økte altså Bondevik-regjeringen midlene til vegtrafikk og kollektivsatsing i Norge kraftig.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-02-22:
Det var i og for seg ikke så mye overraskende i statsrådens innlegg. Men det som jeg kanskje savnet, var svar på min hovedutfordring, som gikk på det som jeg oppfatter som kanskje noe av det viktigste i alt strategiarbeid, og som vel også er en anerkjent teori knyttet til viktig strategiarbeid og beslutningsanalyse, nemlig at man får presentert alternative scenarioer med forskjellige utfall for konsekvenser som følge av handling, og som gjennom det beskriver virkninger som resultat av de prioriteringene man blir forelagt. Slik jeg oppfattet statsråden, er dette en prosess hun har tillit til at foregår, men at den foregår i departementet. Jeg syns det er forbilledlig at vi fikk disse langtidsplanene til gjennomsyn i denne vegplanforberedelsen. Det har i hvert fall resultert i at vi i Høyre har sendt inn våre merknader til planene, som faktisk er den eneste muligheten vi har til å påvirke NTP-prosessen hvert fjerde år. Det synes jeg ikke er tilfredsstillende. Jeg kunne tenke meg, for å være helt konkret, at vi fikk et strategidokument, kanskje omtrent på denne tiden i prosessen, hvor Stortinget virkelig fikk en sjanse til å vurdere de enkelte scenarioer for dermed lettere å kunne beslutte hvordan man skal foreta hovedprioriteringene mellom transportbærerne. Når planen kommer, har den, som statsråden var inne på, vært gjennom en bred prosess ute i fylker og kommuner og mange andre instanser, og man har dermed fått mange bindinger på enkeltprosjekter og andre ting. Jeg er mer opptatt av at vi må få en mer strategisk diskusjon om hvor vi ønsker at vegen skal gå. Det er min utfordring, og så får jeg håpe at det kanskje kommer fram noe mer i debatten her i dag. Jeg kunne også tenke meg, siden jeg har litt mer tid, å touche inn på et felt som har vært oppe i debatten tidligere her i dag, og likeså i et TV-program i går, om nettopp de tragiske hendelsene på vegnettet vårt. Hvis ikke det er en ypperlig mulighet til å få fram scenarioer, vet ikke jeg. Jeg tror det blir litt uverdig å skylde på hverandre – hvem har skylden for hva – jeg tror kanskje at vi heller må gå inn og se på hva vi kan gjøre og hva det koster.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-02-22:
Jeg syns dette ble en positiv og konstruktiv debatt fra politikerne i salen. Jeg syns vi fikk konstruktive innspill og langt på vei støtte for nytenkning. Jeg må nok få si at jeg er litt overrasket over at statsråden, heller enn å svare på de tema som jeg stiller til debatt i dag, finner grunn til å spørre meg om enkeltprosjekter i en stor transportsammenheng. Det viser etter min mening at verken hun eller representanten Langeland har oppfattet hva spørsmålet egentlig gikk på. Det er jo nettopp når vi har fått de enkelte scenarioer, med de utfallsrom som vi da kan vurdere opp mot hverandre, at vi kan gå inn og si at jo, selvsagt, det støtter vi på grunn av det, og ikke fordi vi har en eller annen politisk historie knyttet til en transportbærer. Jeg vil vite hvilke konsekvenser de valg vi skal foreta i framtiden, har. Det tror jeg er en sunn holdning til et så stort og kostbart område som samferdsel og transport er. Så skal nok Høyre vite å svare på de utfordringer som ligger i framtiden. Det har vi gjort i mange tiår, og det kommer vi til å fortsette med. Jeg har lyst til spesielt å kommentere innleggene fra de to største partiene i salen, Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Jeg må med en gang få si at det forslaget som ble referert fra Fremskrittspartiet, hørtes veldig positivt ut. Jeg må innrømme at det var i mitt arbeid med strategidokumentene fra transportetatene at jeg på en måte så lyset. Det var rundt juletider, da vi satt og forberedte svaret på dokumentene. Dette var også statsråden inne på, at man hadde gjort dette for første gang og gjort det i åpenhet. Det er vel og bra. Men det var heller ingenting i den prosessen som veide de forskjellige transportbærere opp mot hverandre, og det er det jeg hevder mangler. Derfor syns jeg det signalet som kom fra Arbeiderpartiet, var veldig positivt, som helt klart kunne tyde på at man ønsket å forbedre denne planprosessen framover, slik jeg hadde til intensjon i denne interpellasjonen. Så det håper jeg skjer i framtiden.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-02-22:
Sidan ein no skal vera etterretteleg, er det på sin plass å spørja om det er «etterretteleg» å seia at det er stortingsfleirtalet, alle unnateke Framstegspartiet, som har ansvaret for talet på drepne på norske vegar, som Framstegspartiet har sagt tidlegare i debatten. Er det ein etterretteleg måte å debattera på? Er det ikkje slik at òg Framstegspartiet har delteke i tre budsjett og ikkje fått noka særleg satsing på veg? Er det etterretteleg å frita seg sjølv for det ansvaret ein då har, dersom logikken til Sandberg stemmer? Lat meg kommentera noko som har med politikk å gjera, ikkje berre med offerroller og slikt. Rushtidsavgifta blei nemnd. Eg synest statsråden i sitt brev burde ha vore endå meir presis her, for eg ønskjer rushtidsavgift i storbyområda. Men det som statsråden har bedt om, er å få initiativ frå lokalt hald når det gjeld dette. Og det er faktisk slik, berre for å vera etterretteleg i forhold til debatten om avgifter, at i Stockholm stemde folk flest for ei rushtidsavgift fordi dei ønskjer mindre forureining, mindre klimagassutslepp og mindre støy frå trafikken – det var dei lei av. Desse sidene er òg interessante å diskutera. Eg vil til slutt spørja i forhold til etterrettelegheit: Er det berre staten, Regjeringa og stortingsfleirtalet som ved budsjetta har ansvaret for alle trafikkulykker? Er det i det heile ikkje eit personleg ansvar med tanke på t.d. bruk av bilbelte, rusmiddel – ting som Framstegspartiet er liberale på – og fart? Eg lurte på om det – i lys av etterrettelegheit – var mogleg å få ei orientering om kva som eigentleg er «etterretteleg».
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-02-22:
Sidan det ikkje blei svart på om det som blei sagt frå Framstegspartiet, var etterretteleg, registrerer eg iallfall at Sandberg no tek det ansvaret som han la på oss andre. Dermed er han ein del av dei som har ansvaret, dersom ein bruker statistikk på den måten som Framstegspartiet gjorde når det gjeld talet på drepne. Eg synest det er uetterretteleg å seia at det einaste svaret for å få ned talet på ulykker er veg, veg, veg. Det finst mange svar på det spørsmålet. Det eine svaret går på sjåføren sjølv og dei tiltaka som ein gjer der med omsyn til rus, fart og anna. Men så er jo spørsmålet: Får ein meir trafikk på vegane, eller får ein mindre trafikk på vegane? Der er svara våre heilt forskjellige. Me ønskjer mindre trafikk i sentrale strøk, slik ein har prøvd ut i Stockholm, og så må me byggja ut vegane i distrikta. Det betyr jo at politikken vår vil føra til færre ulykker når me tek vekk transport i byområda. Så det er ikkje berre eitt svar på dette. Det er hovudpoenget med å prøva ut rushtidsavgifta.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-02-22:
Kristelig Folkeparti støtter at Tromsøpakke 2 utvides, og at dagens innkrevingsordning dermed videreføres ut juli 2012. Kristelig Folkeparti støtter dette fordi det muliggjør styrket satsing på tiltak for bedre miljø og trafikksikkerhet og ferdigstilling av de høyest prioriterte prosjektene i Tromsøpakke 2. Dessuten er dette noe som Tromsøs befolkning ønsker å videreføre. Ordningen har sterk lokal forankring og støtte. Denne saken har, som mange har kommet inn på, en fortid. Tromsøpakke 1 ble vedtatt i 1990, og ved slutten av Tromsøpakke 1-perioden foreslo Tromsø kommune og Troms fylkeskommune å forlenge ordningen. Den foreslåtte Tromsøpakke 2 ble ved behandlingen i departementet og i Stortinget halvert. Som det er presisert i proposisjonen, skjedde det hovedsakelig ut fra vurderinger om at ordningen i utgangspunktet var en prøveordning – en ønsket ikke at ordningen skulle oppfattes som en ny kommunal avgift. Det ønsker Kristelig Folkeparti fortsatt ikke. Vi mener det er viktig at drivstoffavgiften representerer en satsing på konkrete tiltak, og ikke bare er en generell kommunal avgift som skal løse ordinære oppgaver i forbindelse med vegnettet. Den halve løsningen ble altså vedtatt av Stortinget i 2004. Når Tromsø kommune og Troms fylkeskommune nå i samarbeid med Vegvesenet har utarbeidet et forslag til en ny, utvidet Tromsøpakke 2, står det i den framlagte proposisjonen at bakgrunnen for det er endrede forutsetninger. Langnestunnelen har blitt dyrere enn forutsatt, og satsingen på andre tiltak i pakken er dermed blitt svekket. Det står videre at kostnadsøkningen for Langnestunnelen gjør at flere av tiltakene i pakken ikke kan gjennomføres i fireårsperioden. Den forutsatte satsingen på miljø og trafikksikkerhet er derfor betydelig svekket. En utvidet innkrevingsordning vil gi rom for å satse sterkere på disse tiltakene i pakken. Vi gir derfor vår tilslutning til utvidelsen. Men jeg vil gjerne her ta en liten tur innom saksordføreren, som gjør et stort poeng av at nå får man gjennomført de store tiltakene innenfor miljø og trafikksikkerhet. Jeg vil vise til det som står i proposisjonen om hva som var med i den opprinnelige Tromsøpakke 2: «Trafikktryggleik, gåande og syklande, kollektivtransport, miljø og veginvesteringar. Dette prinsippet er vidareført i ei utvida Tromsøpakke 2.» Hovedgrunnen til at vi nå er med på å utvide denne pakken, er kostnadsøkninger som gjør at man ikke får med de tiltakene som opprinnelig var lagt inn i pakken. Tromsø er en spesiell by på mange måter. Først og fremst er det den geografiske beliggenheten som skaper særpreget. Og nettopp geografien rundt Tromsø gjør at denne ordningen egner seg godt. Når det gjelder spørsmålet om tolking av vegloven § 27 A – som har skapt litt debatt og ført til en del merknadsskrivning – har vi tillit til at departementets lovtolkning er korrekt.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-02-22:
Kristelig Folkeparti støtter det som er lagt fram av Regjeringen her. Men når jeg leser proposisjonen noe mer grundig, forbauser det meg at man i Tromsø i løpet av disse årene ikke har avklart hvilke prosjekter som skal inn. Det som nå skjer, er at man utvider pakken til det den opprinnelig var. Da må man jo ha noen ideer om hvilke prosjekter det er som skal gjennomføres. Det går tydelig fram av proposisjonen at det har man ikke klart for seg i øyeblikket, men at man skal komme på banen med det etter hvert. Mitt spørsmål er: Når det er såpass usikkert hvilke prosjekter som skal inn – Langnestunnelen er grei, men det øvrige står det lite om – kan vi da forvente at vi får spørsmål om en Tromsøpakke 3?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-02-22:
Det er mange måter å definere personvern på. Et viktig element er uansett enkeltmennesket og dets ukrenkelighet og krav på respekt fra andre mennesker. For Kristelig Folkeparti har det enkelte mennesket en uendelig verdi og ukrenkelige rettigheter. Dette er grunnleggende tenkning fra Kristelig Folkepartis side. Det er et generelt trekk ved samfunnsutviklingen at det skjer stadig mer omfattende registrering og intensiv bruk av personopplysninger. Det gjelder alle samferdselssektorer. Formålene er som regel gode – det kan handle om alt fra økt effektivitet til bedre lønnsomhet, brukertilpasning, bedre folkehelse osv. Elektroniske spor blir dannet både i det elektroniske utstyret en selv bruker, f.eks. mobiltelefon, PC, bankautomater, og også i betydelig grad innenfor transportsektoren i bompengeselskapene. Opplysningene er sårbare for misbruk alt etter hvor godt de er sikret. Konsekvensene av elektroniske spor blir stadig mer utfordrende, også innenfor samferdselsområdet. Før kunne en være ganske sikker på at elektroniske spor ble slettet relativt raskt. Nå er lagringskapasiteten blitt så stor og billig at en ikke lenger kan regne med at opplysningene etter hvert forsvinner av seg selv. Vi må imidlertid sikre at vi ikke gradvis bygger ned grunnleggende rettigheter i det godes tjeneste. Hensynet til grunnleggende rettigheter kan altså tilsi at en er restriktiv, selv om argumentene for å svekke personvernet kan virke sterke og legitime. Det er iallfall viktig å være bevisst. Vi står foran en rivende utvikling, en utvikling som kan komme i konflikt med personvernet og det enkelte menneskes integritet. Det er derfor på sin plass at vi tar vår egen sektor i nærmere øyesyn nå. Vi har selvfølgelig merket oss at statsråden i svar til komiteen har vist til St.meld. nr. 17 for 2006-2007, som komiteen har til behandling nå, hvor en varsler at en vil nedsette en personvernkommisjon, at en vil utrede mulighetene for pseudonyme løsninger og sertifikat, og videre utrede anonyme betalingskort. Men Kristelig Folkeparti er allikevel av den oppfatningen at vi bør sette fokus på personvernet på vårt eget område nå. Kristelig Folkeparti støtter derfor Venstres forslag om å be Regjeringen komme med en egen melding med en bred gjennomgang av personvernproblematikken knyttet til overvåkning og registrering i samferdselssektoren.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2007-02-22:
For oss i Senterpartiet er denne saka eit interessant eksempel på lokalt initiativ for å tenkje heilskap i samband med store vegprosjekt. Det er gledeleg at oppslutninga blant folk flest er så stor når det gjeld å bidra til at dei høgst prioriterte prosjekta i Tromsøpakke 2 skal kunne gjennomførast. Det største opposisjonspartiet hevdar av vegomgrepet blir tolka for vidt frå departementet si side. Eg har ikkje tenkt å rote meg inn i nokon paragrafdiskusjon, men eg vil minne om at omgrepet «veg» – som er det opphavlege namnet på landet vårt, norvég – oppstod lenge før byen dukka opp. Såleis bør utbygginga av gang- og sykkelvegnett vere like naturleg i eit vegprosjekt som utbygginga av den vegen bilane køyrer på. Det å satse på at fleire kan flytte på seg på helsefremjande og trygge måtar, er viktig. Senterpartiet støttar derfor innstillinga og håpar at også andre tettstader og byar seinare vil vurdere liknande løysingar i samband med vegprosjekt.
Borghild Tenden (Venstre), 2007-02-22:
Mye er sagt i denne saken, og jeg vil derfor være ganske kort. Det å ivareta interessene til lokaldemokratiet er Venstres hovedanliggende i denne saken. Det er ikke slik at alle mennesker, alle byer eller alle lokalsamfunn er like. Dette er forhold vi må ta hensyn til. Initiativet fra lokale myndigheter om finansiering av Tromsøpakke 2, som vi behandler i dag, er derfor positivt og fortjener støtte fra sentrale myndigheter. Venstre vil legge vekt på at det må finnes rom for fleksible og gode løsninger lokalt istedenfor å ri prinsipper eller regler til det ytterste. Ordningen med et påslag på drivstoffavgiften gjennom Tromsøpakke 2 er et eksempel på en god løsning på flere områder. Grunnen er at kommunen er svært stor, og at det i liten grad er andre byer eller tettsteder i nærheten. Dette bidrar til å redusere lekkasjen fra denne avgiften til og fra omliggende kommuner, byer eller tettsteder. Venstre mener for øvrig at det er positivt at prinsippet om at forurenser skal betale, ligger til grunn for denne delen av finansieringen av Tromsøpakke 2. Det er også positivt at de administrative kostnadene ved denne typen innkreving er lavere enn ved innkreving av bompenger. Tromsø kommune ønsker nå å utvide Tromsøpakke 2 til åtte år. Grunnen er bl.a. at tunnelen er blitt dyrere enn forutsatt, og at satsing på tiltak som miljø og trafikksikkerhet skal styrkes, noe saksordføreren redegjorde for. Dette synes Venstre er svært viktig og gir det herved sin tilslutning.
Borghild Tenden (Venstre), 2007-02-22:
Bare kort til representanten Bjørnflaten. Hadde representanten fulgt litt bedre med i Jan Sahls innlegg, så hadde hun kunnet spart seg deler av innlegget sitt. Venstre er glad for det initiativet lokalt om å fortsette prøveordningen, derfor støtter vi det også sentralt.
Borghild Tenden (Venstre), 2007-02-22:
Et sterkt personvern har vært en viktig sak for Venstre i mange år. Personvern er en viktig del av enkeltmenneskets frihet, og uten en bevisst personvernpolitikk kan vi havne i et totalovervåket samfunn. Jeg vil takke saksordføreren for støtten han gav, selv om partiet hans valgte ikke å være med på selve forslaget. Jeg må innrømme at jeg har blitt litt overrasket under prosessen i denne saken, da jeg registrerer at enkelte ikke ser problemet, eller lurer på hvem «de» er – «de» som ønsker å bruke innsamlede personopplysninger mot oss. I disse Se og Hør-tider kan det jo hende at noen har kommet på andre tanker. Det er i mitt hode opplagt at faren for misbruk av personinformasjon øker når det samles inn personopplysninger på stadig nye felter. Samferdselssektoren er et slikt eksempel. Utviklingen på dette området skjer i en så stor fart at det er vanskelig for noen hver å henge med i svingene. Allerede i dag etterlater vi oss elektroniske spor hele tiden, og flere tiltak er på trappene. Å innføre en GPS-sender i hver bil vil unektelig gi en kjekk oversikt over hvor folk befinner seg. Mitt poeng er: Skal dette være obligatorisk, eller skal det fortsatt være en rett å kunne bevege seg anonymt med mindre man er mistenkt for et lovbrudd? Ønsker vi et samfunn der man får spørsmål som: Hva gjorde du egentlig, siden du ikke etterlot deg elektroniske spor? Vi i Venstre mener vi må ha en debatt om disse spørsmålene. Vår grunnholdning er at det fortsatt må være mulig å bevege seg anonymt. Det er viktig for meg å presisere at Venstre ikke er motstandere av ny teknologi. Vi er ikke motstandere av teknologi som eksempelvis vil gjøre det enklere å betale for seg eller spore biler ved trafikkulykker. Venstre er opptatt av den enkeltes valgmulighet. Det er ikke alle som ønsker å etterlate seg spor overalt. Jeg håper flere her er enig i at det må være en legitim holdning i et liberalt demokrati. Det er når disse tiltakene blir obligatoriske, og vi ikke lenger kan velge å være anonyme, at vi i Venstre reagerer. Det er på dette grunnlaget vi har foreslått at Regjeringen foretar en gjennomgang av personvernproblematikken i samferdselssektoren. Når personvernet blir satt opp mot andre gode hensikter, viser det seg at personvernet må vike. Jeg innrømmer at det er enklere å være personvernvennlig i teori enn i praksis. De aller fleste saker hvor personvern presses har jo gode hensikter, men det er nettopp derfor vi ønsker å reise debatten om hvor langt vi vil gå og hva slags samfunn vi vil ha. Selv om personvern skal drøftes i Nasjonal transportplan og i samtykkeproposisjonen om EFC-direktivet, mener vi utfordringene i samferdselssektoren er så store at de fortjener en egen stortingsmelding. Vi setter imidlertid pris på at både Regjeringen og komiteen har gitt et signal om at de tar disse spørsmålene på alvor. Med dette tar jeg opp mindretallsforslaget fra Kristelig Folkeparti og Venstre.
Borghild Tenden (Venstre), 2007-02-22:
Regjeringen jobber nå med å implementere et EU-direktiv som bl.a. omhandler bompengesystemer. I en automatisk bomstasjon blir alle kjøretøy som passerer, registrert, enten ved lesing av en AutoPASS-brikke eller ved videoregistrering. Spørsmålet mitt er: Vil samferdselsministeren garantere at det fortsatt skal være mulig å reise anonymt ved å sørge for at det legges opp til reelle sporfrie alternativer ved automatiske bomstasjoner, dvs. alternativer som ikke legger igjen elektroniske spor?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
For det første vil eg sterkt avvise at det er Ville vesten-tilstandar på dette området. Som på alle andre område innanfor samferdsel, er det orden og system – òg på bompengeinnkrevjinga. Men det er rett som representanten seier, at Stortinget har etterspurt ein gjennomgang av regelverket for bompengeinnkrevjing. Det har eg tidlegare sagt at Stortinget skal få, og det skal me følgje opp.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Me har fått ein søknad frå Tromsø om Tromsøpakke 2. Den søknaden er handsama, godkjend og lagd fram for Stortinget. Eg ventar at det som ligg i Tromsøpakke 2, vert følgt opp. Vegstyresmaktene, som sjølvsagt er ein aktiv part i gjennomføringa av dette, har òg eit ansvar for å sjå til at gjennomføringa skjer i samsvar med dei føringar som er lagde.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Når det gjeld forskrifter om bompengar, har me pr. i dag fleire saker i ESA. Me har fleire direktiv som skal tolkast og implementerast i norsk regelverk. Det er ikkje minst det siste som har gjort at arbeidet har lege lite grann på vent. For når me no legg fram eit regelverk, bør det vere maksimalt oppdatert. Eg kan ikkje gje nokon dato for når saka kjem, men ho kjem til Stortinget. Så representanten får smørje seg med tolmod. Om eg finn det rimeleg at Tromsø sin befolkning skal betale ekstraavgift i 24 år, er uvesentleg. Det som er vesentleg er at ein lokalt i Tromsø og i fylket er så samstemde i sitt ynskje om å få vidareføre denne pakken, og at ein ser nytten av han. Eg høyrer til eit parti som meiner at ein lokalt veit best kva som høver seg lokalt, og eg lyttar til dei lokale styresmaktene i denne og i andre saker.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Eg trur eg må gje det same svaret her som til den førre spørjaren. Tromsøpakke 1 og Tromsøpakke 2 var lokalt initierte og sette fram. Om ein i Tromsø bystyre og i Troms fylkeskommune vil finne det tenleg å søkje om ei ytterlegare forlenging, har statsråden inga meining om. Den diskusjonen får ein ta lokalt.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Etter som me òg i denne debatten har sett dei reine og ranke i Framstegspartiet som er mot bompengar, så fortener det ein liten kommentar. Eg skal seinare i dag ha møte med Peter N. Myhre om Oslopakke 3. Eg har her problem med å sjå forskjell på Oslo og Tromsø. I Oslo ynskjer ein lokalt, med Framstegspartiet i førarsetet, bompengar – dei ynskjer til og med at ein skal omdefinera lovverket slik at me òg kan bruka det til drift på kollektivområdet. I Tromsø er det å ha kollektivtankegang og gang- og sykkelvegar tydelegvis fy, fy. Som sagt, eg greier ikkje å sjå annan forskjell enn at i Tromsø har ikkje Framstegspartiet avgjerande innverknad, men det har ein altså i Oslo. Det heiter at den Gud gjev eit embete, gjev han også forstand. Eg vil skrive det om til at den Gud gjev ansvar, gjev han også forstand. For der Framstegspartiet får ansvar, går dei frå å vere imot bompengar til å vere for bompengar. Der dei er i mindretal og ikkje kan påverke resultatet, der er dei reine og ranke imot. Og kva gjorde så Framstegspartiet for å sikre midlar til veg då dei hadde makt i førre periode? Det var lite og inkje. Det var viktigare med avgifter på campingvogner og dess like i budsjettforliket. Ergo ville dei vegane aldri vorte bygde. Det meiner eg det er rett å påpeike for folk som låner øyre til Framstegspartiet sin retorikk om bompengar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Fyrst av alt, til siste talar: Unnskyld! Dersom eg har sagt at opposisjonen er dum, trekkjer eg tilbake alt av det. Eg sa ikkje det – eg prøvde meg med ei litt humoristisk omskriving av eit sitat og trudde det kunne verte teke imot på ein humoristisk måte. Det skjøner eg ikkje gjekk. Dersom det vart teke på høgste alvor, vil eg sjølvsagt seie at i Framstegspartiet er dei slett ikkje dumme – dei er tvert imot svært så lure. Når eg – med rette – seier at me har gjort eit historisk lyft, har me faktisk det. Me innfrir Nasjonal transportplan. Det har ikkje skjedd før. Me har auka løyvingane til samferdsel – til drift, til vedlikehald og til investering – på eit vis som inga anna regjering har gjort før oss. Og det må me faktisk ha lov til å vere stolte av. Den førre regjeringa sat på Framstegspartiet sin nåde. Ergo hadde Framstegspartiet ei heilt anna makt. Og det viste seg òg: I dei forlika som Framstegspartiet inngjekk med regjeringa i førre periode, vart det flytta på mange milliardar kroner. Det skulle berre mangle – det er jo den gevinsten ein får når ein sit i ein avgjerande posisjon og kan bestemme om regjeringa skal få fortsetje eller ikkje. Og det er høveleg – når me høyrer kor høg sigarføring Framstegspartiet har i debattane – å kikke på kor mange av dei milliardane som kom vegbygginga til del. Eg meiner det er reelt. Veljarane er heller ikkje dumme – korkje Framstegspartiet eller veljarane er dumme. Då er det viktig at dei får korrekt informasjon. Det er viktig at veljarane ser kva dei ulike partia gjer når dei er i posisjon til å få gjort noko, og kva dei gjer når dei er i ein posisjon der dei ikkje får innverknad. Det var det eg prøvde å påvise i det førre innlegget mitt. Både eg og mange med meg har eit stort ansvar for å opplyse veljarane om det, slik at debatten ikkje berre vert støy, men ein faktadebatt om kva dei ulike partia gjer i ulike posisjonar. Ja, samferdselsministeren er frå Senterpartiet. Me regjerer i lag med SV og Arbeidarpartiet. Me er tre parti som gjennom Soria-Moria-erklæringa har forplikta oss til eit lyft som – anten ein likar det eller ikkje – faktisk er historisk. Og me innfrir. Det var mange som før budsjettet i fjor fleipa med at det ikkje kom til å skje, men det gjorde altså det. Då meiner eg at me må ha rett til å seie at me leverer det me har lovt. Ja, me følgjer opp mange lokale ynske om bompengar, men alternativet ville altså ha vore, viss me kikkar litt tilbake, at dei pengane aldri ville ha kome på bana. Eg trur at når alt kjem til alt, vil dei som skal køyre langs vegane våre, vere glade for at vegen vert bygd, sjølv om dei må betale bompengar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Det var vel ikkje så uventa at denne debatten kom til å ta ei vending mot bompengar. Fyrst til representanten Halleraker og Høgre: Auken frå Bondevik II-regjeringa til budsjettramma i dag er på 2,5 milliardar kr til samferdsel. Det er ramma – ikkje enkelttiltak – som er lyfta. Rett nok har me eit etterslep frå det fyrste året, då me hadde kort tid og greidde å lyfte noko, men ikkje nok, i forhold til det budsjettet som Bondevik-regjeringa la fram. Det arbeider me med å ta att. Så til representanten Siv Jensen: Alle som følgde med på innsetjinga av Bondevik II-regjeringa – prosessen frå valet og fram til me fekk ei Bondevik II-regjering – sit vel ganske tydeleg igjen med inntrykket av representanten Carl I. Hagen si betydelege rolle og Framstegspartiet si aktive rolle der, i tillegg til tre budsjettforlik. Derfor er det ikkje ueffent å seie det som veldig mange seier, og som representanten Strøm vil fortsetje med, registrerer eg, nemleg at Framstegspartiet var eit om ein ikkje kan bruke ordet støtteparti, så eit avgjerande parti for at Bondevik II-regjeringa vart innsett. Det trur eg ein må vere einig om. Eg trur historia vil gje meg rett i det. Grunnen til at eg tok ordet, var ei direkte utfordring på vegprising frå representanten Siv Jensen. Det betyr nødvendigvis ikkje høgare avgifter. Vegprising betyr at ein differensierer avgifter i løpet av døgnet. Det kan altså verte mykje billegare, endåtil gratis, om ein ynskjer, i delar av døgnet. Men for å få bukt med dei aukande kø- og miljøproblema som me ser både her i denne byen og i andre byar – i Stavanger snakkar ein endåtil om infarkt i trafikken – er vegprising eit tiltak som har vist seg effektivt. I Stockholm t.d. har innbyggjarane gjennom folkerøysting vist at dei ynskjer å kome seg til jobb og barnehage når dei skal, utan å risikere å stå ein halv time eller ein time i kø. Aften Aften har dei siste dagane vist kva problem det fører til. Då vil ein heller ha ei slik ordning, men sjølvsagt følgd opp med ei stor satsing på kollektivtrafikk og jernbane, som denne regjeringa har initiert ved å doble investeringa på jernbane og infrastruktur med 50 pst. Me har òg nyss inngått ei avtale med NSB som vil auke kapasiteten nettopp i rushtida med inntil 15 pst. i løpet av ein fireårsperiode. Her er det ikkje anten–eller, her er det sjølvsagt eit både–og. Kollektivsatsinga må vere sterk. Det vil vere eit miljøtiltak, eit godt tiltak. Men eg har ikkje sagt at det skal påleggjast. Eg kjem ikkje til å påleggje det, men eg ynskjer ein dialog med dei store byane om det og andre tiltak som kan vere aktuelle å vurdere inn i neste nasjonale transportplan, som skal leggjast fram for Stortinget i desember 2008.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Representantane Sponheim og Tenden ber i forslaget Regjeringa om å foreta ein brei gjennomgang av personproblematikken knytt til overvaking og registrering i samferdselssektoren, og om at dette vert presentert i ei eiga stortingsmelding. Det vert spesielt referert til bruk av elektroniske brikker som betalingsmiddel i køyretøy. Eg har registert den sterke fokuseringa på personvernsspørsmål innanfor samferdselssektoren. Fokuset har spesielt vore knytt til innkrevjing av bompengar. Sjølv om det er fleire problemstillingar knytte til personvern i samferdselssektoren, vil eg peike på at personvernproblematikk i stor grad er sektorovergripande. Eg meiner derfor at det vil vere mest gagnleg at ei eventuell stortingsmelding om personvern har ei sektorovergripande vinkling, og at personvern i samferdselssektoren inngår som eit viktig punkt i ei slik melding. Eg vil syne til at personvernspørsmålet er omtala i IKT-meldinga, dvs. St.meld. nr. 17 for 2006-2007, Eit informasjonssamfunn for alle. Ei avklaring med omsyn til om det skal leggjast fram ei slik sektorovergripande personvernmelding må etter mi meining verte avklara gjennom Regjeringa si oppfølging av Stortingets behandling av St.meld. nr. 17. Eg har i tillegg sett det som naturleg å gi personvern ei omtale i den komande samtykkeproposisjonen om EFC-direktivet – ein tek sikte på at proposisjonen vert lagt fram av utanriksministeren i løpet av våren. Eg meiner òg at personvern bør få omtale i neste melding om Nasjonal transportplan.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Det er ingen tvil om at EFC-direktivet krev ei nøye oppfølging, og at det ligg vesentlege avvegingar i det arbeidet som vert gjort. Når det gjeld brevet frå Datatilsynet, vart det òg teke svært alvorleg i Samferdselsdepartementet. Eg har sjølv delteke på møte der Datatilsynet sin leiar har vore til stades, og har sett til at dialogen har vorte betra. Attendemeldingane til meg er at ein har hatt ein betre dialog, og at begge partar har innsett at ein er avhengig av den dialogen for å finne fram til ei løysing som er god for både trafikantar og samfunnet som heilskap.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Ved utarbeidinga av ei stortingssak på dette området vert det òg arbeidd med eit sporfritt alternativ. Det er det Vegdirektoratet har ynskt, og det er det eg håpar at vi skal greie å få til. Eg er samd med representanten Tenden og Venstre i dei intensjonane ein har om at folk skal kunne reise utan å verte spora. Det gjeld òg andre delar av samfunnet, så vi må kanskje òg ha fokus på dette på andre delar av samfunnet. Så svaret mitt er: Ja, det vert arbeidd med å finne eit sporfritt alternativ.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Eg registrerer at representanten Halleraker kjem med ein ny framgangsmåte i forhold til Nasjonal transportplan. Det ville i så fall vere ein ny framgangsmåte i forhold til dei fleste stortingsmeldingar dersom ein skulle leggje fram eit strategidokument – og Nasjonal transportplan er altså både eit strategidokument og ein handlingsplan. Dessverre er det slik at når det kjem til handsaming, er det handlingsprogrammet som er i fokus. Det har eg utfordra alle fylkeskommunar på. Eg har hatt møte med alle fylkeskommunar regionvis og prøvd å lyfte blikket saman med dei til kva som er dei store utfordringane og dei lange linene. Som tidlegare fylkestingsrepresentant veit eg sjølv kor krevjande det er, for me har lett for å dukke ned i dei konkrete prosjekta. Eg ser det korkje som tenleg eller mogleg, slik som tidslina no er, å vurdere ei slik løysing som å leggje fram eit strategidokument for Stortinget no. Eg vil vise til at det er fyrste gongen stamnettutgreiingane har vorte offentleggjorde. Det er eit stort framsteg frå dei tidlegare prosessane, der desse har vore hemmelege. Det har gitt stortingsgruppene, som òg Halleraker sa, moglegheit til å kome med tydelege innspel på eit tidleg stadium, som sjølvsagt vil vere viktige inn i prosessen. Så er det slik at alle politiske parti her på Stortinget har fylkesorganisasjonar, og dei fleste har vel òg fylkestingsgrupper – det siste kan vel variere – som også er viktige premissgivarar inn i arbeidet med neste Nasjonal transportplan. Dersom det er mogleg, vil eg stille eit spørsmål til Halleraker, for i hovudinnlegget sitt la han sterk vekt på miljøet. Der er me einige. Det er ei stor utfordring for samferdselssektoren. Men når det vart kopla til å sjå sektorane meir i samanheng, betyr det at Høgre vil diskutere overføring av midlar frå vegsektoren til bane og kollektivtransport? I den grad ein tenkjer miljø, er det vel det som må vere konklusjonen ein kan dra av innlegget til Halleraker. Når det gjeld høgfartsbanekonseptet, der Halleraker lyfta fram Høgfartsringen, vil det òg vere interessant å høyre om Halleraker vil støtte alle alternativ som måtte verte aktuelle for høgfartsbane, uavhengig av om det er Høgfartsringen eller andre strekningar som det eventuelt vil verte aktuelt å gå vidare med.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-22:
Med slike gode meldingar er dette vorte ein endå betre debatt enn det elles ville ha vore, men eg vil understreke at det har vore ein god debatt om eit viktig spørsmål. Det har vore gode innlegg, og eg har notert flittig for å ta med meg dei innspela som har kome, i arbeidet vidare. Eg vil òg understreke at i kvart einaste møte som eg no har hatt med fylkeskommunane, har eg tydeleg understreka ambisjonen som Regjeringa har om å gjere Nasjonal transportplan til ein transportplan og sjå transportsektoren i samanheng. Det har me ikkje lukkast med før. Det har vorte noko betre, men det å evne å ta dei politiske debattane på tvers, ligg til Regjeringa å leggje til rette for, men det ligg òg til fylkeskommunane, som er ein viktig part i dette, og i sin tur til Stortinget. Me skal gjere det me kan for å leggje til rette for at me får dei gode debattane på tvers av dei ulike sektorane innanfor samferdsel. Det er viktig av miljøomsyn, men det er sjølvsagt òg viktig for at me skal kunne bruke skattebetalarane sine pengar der me får mest igjen – når det gjeld både miljø, trafikktryggleik, framkomsttilhøve, tilrettelegging for dei som er rørslehemma, og alle dei andre målformuleringane som ligg i Nasjonal transportplan, og som Stortinget sjølvsagt skal få drøfte. Når det gjeld mine spørsmål, var ikkje dei så veldig nøye gjennomtenkte. Men då eg sat i salen og høyrde på Halleraker sitt innlegg – ikkje på hovudinnlegget i interpellasjonen i seg sjølv, men på element i innlegget – måtte eg gjere meg nokre refleksjonar ut frå det som vart sagt. Då må det liggje ein vilje bak til å gjere omprioriteringar. Det var det mitt spørsmål gjekk på. Eg meiner det i høgste grad har relevans til dagens debatt, for om ein ikkje er villig til å prioritere på tvers, har det inga hensikt å leggje til rette for det. Mange har kommentert Gardermoen og ei tredje rullebane, og difor må eg ha ein liten refleksjon omkring det. Det er viktig for meg å seie at Regjeringa ikkje har bestemt om det skal byggjast ei tredje rullebane. Det eg har sagt, og som eg vil initiere ein debatt om overfor Regjeringa, er at me skal prioritere kva areal som bør reserverast, om det vert aktuelt med ei tredje rullebane om 15–20 år, eller når det måtte verte fram i tid. Det betyr at viktige område rundt Gardermoen kan frigjevast til næringsareal, for i dag bandlegg me store område rundt Gardermoen fordi det kan verte aktuelt med ei tredje rullebane. Det trur eg at me, som ansvarleg regjering, må drøfte og ta inn over oss. Så vil framtida vise om det vert aktuelt – og det vert ikkje denne regjeringa som skal ta stilling til det. Det vil vere ei regjering eit stykke fram i tid.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-02-22:
Vi anser dette bare som en forlengelse av bompengeinnkrevingen, som en ny måte å kreve inn bompenger på. Vi opplever ofte at det er manglende forskrifter for dette, at det er litt Ville vesten-tilstander for tiden, i form av at det er mange forskjellige regler, og at kommuner og fylker bare sender inn nye forslag om forlenget bompengeinnkreving når man ikke klarer innkrevingen innenfor gjeldende regelverk. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil det snart komme nye forskrifter og regler som sier hvordan man skal håndtere dette i tiden framover?