Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2007-12-05:
Jeg er veldig fornøyd med at vi i arbeidet med budsjettinnstillingen har funnet rom for å omprioritere litt, og deriblant øke støtten til Fredskorpset. Fredskorpset er en viktig del av norsk utviklingspolitikk. De jobber i et mangfold av sektorer og har partnerskap i de fleste fylker i landet. Som alle vet, ble Fredskorpset evaluert i 2006 og fikk det vi må kunne kalle en strålende evaluering, noe som absolutt gir oss grunn til å prioritere å øke støtten til Fredskorpset i dette budsjettet, slik at det kan ivareta programmene sine enda bedre, og ikke minst utvikle seg mer. Jeg er også veldig glad for at vi nærmer oss målet om énprosenten i bistanden i årets budsjett. Som en stor kontrast til regjeringspartienes – og for så vidt Kristelig Folkepartis – økning i bistanden, kommer Høyre og særlig Fremskrittspartiets grove kutt. Totalt kutter Fremskrittspartiet 10 milliarder kr i UDs budsjett – det aller meste av dette tar de fra bistanden. Dersom Fremskrittspartiets budsjett hadde blitt vedtatt, hadde det fått alvorlige konsekvenser for millioner av mennesker. Alle kuttene til Fremskrittspartiet fortjener egentlig bred omtale for å få belyst konsekvensene, men jeg skal konsentrere meg om kuttene de gjør på regionbevilgningen til Midtøsten og til UNRWA. Fremskrittspartiets kutt i bevilgningen til de palestinske områdene er kutt i skolegang for palestinske barn, det er kutt i helsetiltak for syke mennesker, det er kutt i nødhjelp, f.eks. medisiner og mat. Bistanden vi gir til området, bidrar bl.a. til oppbygging av energisektoren. Kuttene her vil bety mindre kapasitet og mer ustabil energiforsyning. Bistanden vi gir, bidrar også til bygging og rehabilitering av skoler, til utdanning av lærere og også til oppbygging og styrking av demokratiske institusjoner. I tillegg gir vi støtte som sikrer utbetaling av lønninger til offentlig ansatte, spesielt innen helse- og utdanningssektoren, noe som er en forutsetning for at befolkningen skal kunne få levert elementære tjenester. Dette er altså Fremskrittspartiets kutt. I tillegg kutter de 90 pst. i støtten til UNRWA, til palestinske flyktninger. Norges aktive økonomiske støtte til et sterkere palestinsk samfunn er mer enn bare nødhjelp. Det er en forutsetning for å kunne få etablert en levedyktig og demokratisk palestinsk stat. For det å styrke økonomien i områdene og sørge for å bedre den prekære humanitære situasjonen for det palestinske folk er helt nødvendig dersom man skal kunne komme noen vei med å løse konflikten mellom israelerne og palestinerne. Fattigdommen i området øker. Israels blokader hindrer ikke bare folk i å bevege seg, men det hindrer at mat, medisiner og nødhjelp kommer inn i områdene. De humanitære hjelpeorganisasjonene har problemer med å få gjort jobben sin som følge av Israels stengsler, og lang tid med tilbakeholdelse av palestinernes egne skattepenger gjør, som nevnt, at den økonomiske situasjonen til selvstyremyndighetene er alvorlig. Alt dette forverrer hver eneste dag situasjonen for palestinerne, og bidrar derfor til å undergrave mulighetene til å kunne få en fredelig løsning på konflikten. Norge gikk foran for kort tid siden og gav 168 mill. kr i budsjettstøtte til selvstyremyndighetene. Det er merkelig at Fremskrittspartiet nå kritiserer denne støtten, da både Kvartetten og giverlandsgruppen oppfordrer det internasjonale samfunnet til å bidra til utvikling i områdene, fordi man ser at nettopp dette må på plass, skal man kunne snakke om noen reell mulighet til å oppnå fred. Verdensbanken og IMF anbefaler nå bruk av nettopp budsjettstøtte som en effektiv mekanisme for å gi bistand til det palestinske folk. Fremskrittspartiet er altså så godt som alene om å mene at kutt og boikott er veien å gå i vår tilnærming til palestinerne. Det er stikk i strid med Regjeringens politikk, det er stikk i strid med det Kvartetten og giverlandsgruppen anbefaler. Det som Fremskrittspartiet er mest imot, er altså det bl.a. IMF og Verdensbanken mener vil være mest effektivt. Alle de som fra talerstolen nevner at Annapolis er viktig, alle de som mener at vi må få på plass en løsning på konflikten og få opprettet en selvstendig palestinsk stat, må også se at økonomisk støtte til og utvikling av de palestinske områdene er en forutsetning for å kunne oppnå nettopp dette. Det gjør altså ikke Fremskrittspartiet, og dessverre er det også reflektert i et alternativt budsjett som ville ført til enda mer nød for det palestinske folk dersom det ble vedtatt, og som definitivt ville vært med på å bidra til å undergrave mulighetene for å få en løsning på hele konflikten.