Trine Skei Grande (Venstre), 2011-05-03:
Først vil jeg takke interpellanten for å ha reist et viktig tema. Jeg er veldig glad for at Fremskrittspartiet er opptatt av det. Nå er det ikke så veldig lenge siden vi drøftet dette. Jeg har hatt to interpellasjoner, både den 11. mars i fjor og den 18. november i fjor, med det samme temaet. I den første interpellasjonen min deltok ikke Trældal, men det er veldig bra at den nå er fremmet igjen. Jeg syns dette er en viktig debatt å ta i Stortinget. Jeg mener at inngangen her må handle om at den måten vi tar vare på dyr på i et samfunn, også er en god indikasjon på samfunnets sivilisasjon. Det er en god indikasjon på hvordan vi behandler dem som er svakest, og dem som ikke er i stand til å si fra om sine rettigheter. Derfor er det en indikasjon på samfunnets sivilisasjon. Jeg er også veldig enig med interpellanten: Jeg er alvorlig bekymret for hvorvidt Mattilsynet klarer å følge opp denne jobben på skikkelig vis. Det handler både om hvor mye ressurser de har – interpellanten tok opp prosentfordelingen når det gjelder bruken av ressurser – og om at skal man klare å få til god dyrevelferd, handler det om forebygging. Det handler ikke bare om evnen til å være dyrepoliti og gripe inn når noe har gått skikkelig galt, men det handler om forebygging, det handler om kunnskapsbygging. Det er her ikke bare snakk om ett felt innenfor næringa, det handler også om kjæledyr og store næringer i kjæledyrbransjen. Det betyr at mange mennesker som egentlig ikke har det som sin jobb, må ha kunnskap om dyrevelferd for å kunne utøve også sine hobbyer på en ordentlig måte. Eksempler på det: Vi i Venstre arrangerte en minihøring før vi hadde dette temaet oppe i mars i fjor, og da man spurte veterinærene om hva de var alvorlig bekymret for innenfor dyrevelferden ut fra sine observasjoner i Norge i dag, var det soleklare svaret at det var innenfor kjæledyrbransjen, som hester, hunder og katter, der avl er en kjempeutfordring. Det er klart at uansett hvor mye Mattilsynet sjekker fjøs og slakterier, så vil det å sjekke hundeutstillinger og avlsinstitusjoner på dette feltet være ganske krevende for Mattilsynet. Kan de gå inn med full tyngde der også? Så ser vi også at loven her er en stor utfordring. Loven sier at for at noen skal kunne gripe inn, skal det være grovt, og det betyr at det skal være gjentatt flere ganger. Det betyr at Mattilsynet egentlig ikke har myndighet til å gå inn overfor en utøver etter bare én hendelse, noe vi ser at man har i andre land. Så er jeg enig i at det å gi en borger et næringsforbud er en ganske stor inngripen i en borgers frihet. Så det må det være et ganske strengt lovverk for, og det må være en sterk bevisbyrde for det, men det er en utfordring når vi ser at det å utøve næring og yrke også henger sammen med at man skal være i stand til å ta vare på dyr. I Venstre har vi en stor debatt om vi skulle ha hatt et eget dyrepoliti. Vi har ikke konkludert med at vi skal ha det nå, men jeg tror det er viktig at statsråden tar inn over seg at vi ikke klarer å håndheve det dyrevernsmessige med den strukturen vi har nå. Jeg tror også at vi skal ha en dyreinngang når det gjelder hvordan vi formulerer lovverket. Det er klart at Venstre også støtter de grepene som skal gjøres i forhold til merking av hunder og katter, men det er ikke bare en utfordring i kommuner som Oslo, der man kan se dyretragedier i gatene, for dyretragedier opptrer også i skogsområder i Nord-Trøndelag. Villkattenes tragedier er mer synlige i Oslo, men det betyr ikke at de ikke fins i mer rurale strøk, sjøl om det kanskje er lenger mellom de kattene man kan se ligger der. Derfor mener jeg at man skal ha like standarder rundt omkring i landet, uansett hvilke utfordringer man blir stilt overfor. Jeg syns at statsråden skal ha litt ambisjoner på dette området også, så jeg håper at han i sitt siste svar benytter anledningen til å si noe om ambisjonene for dyreholdet og ikke bare venter på rapporter.