trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til miljøvernministeren. Miljøvernministeren har gjort og gjør en hederlig innsats for å stoppe utslippene fra Sellafield, og han har hele Stortingets og SVs støtte i det. Men nå er situasjonen den at hans innsats blir undergravd av statens egne penger. Statkraft har store eierandeler i en svensk bedrift som driver tre kjernekraftverk i Sverige. Denne bedriften har siden 1998 jobbet for å få lov av svenske myndigheter til å importere og bruke MOX, som er et brensel som består av bl.a. uran og plutonium. Det har de ennå ikke fått lov til av svenske myndigheter. Likevel har denne bedriften inngått en kontrakt med Sellafield om å få i gang produksjon av MOX, og den avtalen mellom den svenske og den engelske bedriften gjorde at engelske myndigheter tillot at aktiviteten på Sellafield skulle økes. Nå bruker den svenske bedriften dette som en brekkstang overfor svenske myndigheter. Våre penger snakker altså motsatt vei av Børge Brende. Hva vil han gjøre med det?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
Hvis vi prøver å holde oss unna teknikalitetene her, så er situasjonen som følger: Ved hjelp av norske penger har en svensk bedrift først presset fram muligheten for å øke aktiviteten ved Sellafield-anlegget og så bruker det som en brekkstang og utpressing overfor svenske myndigheter. Dette er altså en sak der svenske myndigheter kvier seg for å gi tillatelse til å importere dette stoffet. Er det sånn å forstå at Børge Brende syns at det er helt greit at vi nå konsentrerer oss om én del av utslippene fra Sellafield og dermed ikke skal blande inn noe annet, eller ønsker han å spille på lag med svenske myndigheter for å begrense den typen virksomhet, mens pengene våre altså gjør noe annet? Det er noe som heter at «money talks». Og i politikk og næringsvirksomhet, og særlig når det gjelder den norske statens egne eierandeler, må det vel være en viss sammenheng? Eller syns ikke miljøvernministeren det?
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
Grunnen til at Regjeringen har intensivert arbeidet med Sellafield og kampen mot technetium-99-utslipp, som da er radioaktive utslipp, er at den britiske regjeringen i løpet av våren trolig skal ta stilling til om man skal fortsette denne klanderverdige praksisen. Det er helt uakseptabelt at Storbritannia slipper ut radioaktivt avfall i Irskehavet med de følger at det også kommer innover hele norskekysten og helt opp til Svalbard. Det den norske regjeringen ikke har startet, er en kampanje mot kjernekraft generelt. Vi i Norge bruker ikke kjernekraft – heldigvis – men det er verdt å minne om at kjernekraftnasjoner som Finland og Sverige også har blitt med i kampen mot technetium-99-utslippene fra Sellafield. Det er helt uakseptabelt at Storbritannia, som kan lagre radioaktive utslipp og rense dem, velger å bruke havet som dumpingplass. Dette skal vi nå stå sammen om, og jeg er overrasket over at partier som har gitt full støtte til dette, nå forsøker å dra inn også andre forhold, som i og for seg er interessante å drøfte, men som kan svekke oss i kampen mot technetium-99. Flere land som selv driver med kjernekraftvirksomhet, støtter oss i dette. Så jeg håper at vi nå i første omgang kan konsentrere oss om å få stoppet disse unødvendige radioaktive utslippene sammen med de andre nordiske landene, og også sammen med andre EU-land og Irland.(Presidenten klubber.) Og så får vi da ta en diskusjon om MOX-fabrikken, som vi har protestert mot, og som ikke er en del av disse technetium-99-utslippene, men som selvsagt henger sammen med hele anlegget. (Presidenten klubber.)
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
Vi har hatt et nært og godt samarbeid med alle partier i Stortinget i kampen mot radioaktive utslipp fra Sellafield. Og det arbeidet skal vi fortsette inntil Storbritannia slutter med disse utslippene. En annen diskusjon, som har gått i denne salen i mange år, er jo hvilke kriterier Petroleumsfondet skal bruke i forhold til sine investeringer. Stortinget har ikke vedtatt noe kriterium i forhold til at Petroleumsfondet ikke kan investere i kjernekraftselskaper rundt omkring i verden. Hvis Stortinget ønsker at det også skal inngå som et kriterium i forhold til de 1 700 selskapene som Petroleumsfondet har valgt å investere i, er det fritt opp til Stortinget, man kan da ta det opp i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Finansministeren anbefalte ikke det i spørretimen forrige onsdag. Det jeg sier nå, og som jeg advarer mot, er at man prøver å forkludre og svekke Regjeringen i et meget viktig arbeid for å få slutt på techentium-99-utslippene, og si at vi er svekket i denne kampen fordi vi ikke vil endre kriteriene for Petroleumsfondet. Sverige og Finland støtter oss i tecnetium-99-utspillet og i kampen mot dette.
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
Jeg avviser ikke de opplysningene som fremgår av bl.a. Dagbladet i dag. Klok av skade tror jeg nok vi alle er litt tilbakeholdne med å trekke helt klare konklusjoner i forhold til et avisoppslag om Petroleumsfondets investeringer på en dag hvor det er spontanspørretime. Det som er mitt og Regjeringens syn i denne saken, er at Petroleumsfondets investeringer ikke skaper noen som helst problemer i forhold til det sterke engasjement vi nå har, og det økte press som vi nå forsøker å skape overfor Storbritannia når de nå skal ta avgjørelsen om de fortsatt skal bruke havet som dumpingplass for radioaktivitet. Men det er klart at hvis Stortinget nå ønsker å si at vi er svekket i kampen mot helt urimelige utslipp fordi Petroleumsfondet blant de 1 700 selskapene de investerer i, også har valgt å investere i kjernekraftselskap, er det selvsagt fritt opp til Stortinget.(Presidenten klubber.) Hvis Arbeiderpartiet ønsker det(presidenten klubber igjen) (Presidenten klubber.) (presidenten klubber igjen)
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
Det er reist flere problemstillinger knyttet til MOX-fabrikken som isolert sett ikke direkte har noe å gjøre med technetium-99-utslippene, som er mest i fokus i Norge i dag. Da Storbritannia den 3. oktober i fjor, så vidt jeg husker, bestemte at man skulle åpne for å starte opp en MOX-fabrikk, som også er en form for reprosessering av kjernekraftbrensel, protesterte vi. Jeg tok i januar initiativ til at vi skulle ha en gjennomgang av den ikke-kommersielle forskning som foregår ved Halden-reaktoren knyttet til MOX-brensel. Hvis det er slik at Stortinget ønsker at man skal utvide Petroleumsfondets uttrekksmekanisme til også å gjelde investeringer i selskaper som driver med kjernekraft, er det selvsagt opp til Stortinget. Finansministeren anbefalte ikke en slik løsning i spørretimen forrige onsdag, og det er selvsagt Regjeringens syn.
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
Hadde premisset i spørsmålet vært riktig, hadde det ikke vært god Høyre-politikk. For 100 år siden var ca. 50 pst. av Norge villmark. I dag er det omtrent 10 pst. Spørsmålet, som Stortinget tok stilling til på begynnelsen av 1990-tallet, var om man skulle beholde den villmarka man nå har igjen, gjennom etablering av landskapsvernområder, nasjonalparker o.l. Stortinget tok også en beslutning på midten av 1980-tallet om hvilke erstatningsregler som skal gjelde når det dreier seg om vern, og da bestemte man at i forbindelse med naturreservater skulle man, selv om man kan fortsette å eie, få erstatning tilsvarende ekspropriasjon. Når det gjelder nasjonalparker og landskapsvernområder, får man erstattet sine økonomiske tap. Men jeg har også registrert at det nå er en debatt om de økonomiske kompensasjonene er tilstrekkelige. Det ligger jo også et Dokument nr. 8-forslag i Stortinget til behandling som Regjeringen skal besvare. Jeg synes at det er viktige spørsmål som her tas opp, men jeg håper at Stortinget står fast ved den nasjonalparkplanen og den verneplanen man vedtok på begynnelsen av 1990-tallet, for det er et faktum at vi i Norge ikke har vernet så mye som andre land. Ser vi på barskogvernet, er 1 pst. av barskogen i Norge vernet, mens i Finland og Sverige er 5 pst. vernet. Og barskogen er helt avgjørende for at man skal kunne beholde mange viktige biotoper. Det er tross alt 400 arter som i Norge er rødlistet og truet, og det skyldes ikke minst at mange viktige biotoper er i ferd med å forsvinne. Når det gjelder de statlige gårdene i Nord-Trøndelag som ble nevnt, skal jeg gå inn i den saken. Departementet har ikke fått den på bordet, men jeg synes at det er ille hvis det skal ende med at disse må flytte fra gård og grunn.
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
Jeg er litt i stuss over det ordvalget som representanten Korsberg bruker her, med statlig tyveri og beslaglegging av områder. Det denne regjeringen gjør, og som tidligere regjeringer har gjort, er å følge opp vedtak i Stortinget i forhold til etablering av nasjonalparker – som det også skjer i andre land. Det er slik at hvis et område blir vernet – som jeg også nevnte i sted – som naturreservat, så får man erstatning som om det skulle vært ekspropriasjon. Hvis det er etablering av nasjonalparker og landskapsvernområder, har Stortinget vedtatt at man skal få erstattet de økonomiske tap man lider. Og at det at man skal få erstattet de økonomiske tap man lider, skal fremstilles som beslaglegging og statlig tyveri, har jeg litt vanskeligheter med å forstå. Men det ligger nå et forslag i Stortinget om at man ytterligere skal øke kompensasjonen i forbindelse med vernevedtak, og det forslaget skal vi nå se nærmere på.
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
I en samarbeidsregjering hender det faktisk at vi i en del saker også må bøye oss for andre partier. Det ligger i samarbeidets ånd. Men det er ikke noen aktuell problemstilling i denne saken. Nå er det vel et annet spørsmål representanten tar opp, enn det som var hovedspørsmålet. Han tar opp et spørsmål som nå er til behandling i Stortinget gjennom friluftsmeldingen, som Regjeringen ikke har trukket, og som det allerede foreligger merknader til fra ulike deler av komiteen, så det tror jeg ikke jeg skal gå noe nærmere inn på. Når det gjelder henvisningen til en lokal foreningsleder i Høyre, var hans uttalelse knyttet til de erstatninger som ble utbetalt i forbindelse med verning av Hardangervidda. Jeg vil da minne om at det var regjeringen Willoch som i 1983 fremmet forslag om de erstatningsregler som i dag gjelder, hvor man gikk inn for ytterligere erstatninger i forbindelse med reservatområder.
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
Statsråden mener fortsatt at det spørsmålet som nå tas opp, ikke er en oppfølging av hovedspørsmålet, som dreide seg om erstatningsregler i forbindelse med etablering av nasjonalparker. Nå tar representanten Brustad også opp et spørsmål som ligger i Stortinget til behandling, en sak hvor Brustad også er saksordfører. Stortinget skal få behandle den saken. Regjeringen har sagt sitt.
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
Ved behandlingen av St.meld. nr. 35 for 1996-97, om rovviltforvaltningen, ønsket Stortinget å sikre levedyktige bestander av bjørn, jerv, ulv og gaupe, samtidig som de skadene disse rovviltartene påfører bufe- og tamreinnæring, blir minst mulig. Det er den politikken jeg må styre i henhold til, etter Stortingets vedtak. Forvaltningen skal være differensiert, slik at hensynet til vern av rovviltbestandene og hensynet til beitebruk vektlegges forskjellig i ulike områder og for de ulike rovviltartene. I forbindelse med behandlingen av fire Dokument nr. 8-forslag i januar 2001 gav Stortinget Regjeringen fullmakt til å fastsette en forvaltningssone for ulv. En slik forvaltningssone ble fastsatt av den forrige regjering 2. februar 2001. Forvaltningssonens avgrensning er gjort for å redusere konfliktene mellom ulv og bufe mest mulig. Østfold fylke ligger i sin helhet innenfor området hvor det skal tillates at ulv kan etablere seg i familiegrupper. Det ble fastsatt av den forrige regjering. Statusrapport pr. 1. februar 2001 fra Skandulv-prosjektet viser at det for første gang siden 1991 ikke er noen markert økning av ulvestammen i Skandinavia. Totalt er det registrert 10–11 familiegrupper og 4–5 revirmarkerende par i Norge og Sverige. I Norge har vi pr. i dag kun registrert én familiegruppe av ulv samt to i grensetraktene. Den eneste helnorske familiegruppen er den som representanten Hedstrøm ønsker å starte jakt på. Denne familiegruppen har siden i høst manglet lederhannen – alfahannen. Antall stasjonære ulver i Norge er pr. 1. februar anslått til 10–14 dyr pluss ca. 16 dyr i grensetraktene. Dette viser at ulvebestanden fortsatt er svært sårbar, og at eventuelle uttak både utenfor forvaltningssonen og i særdeleshet innenfor etablerte revirområder i forvaltningsområdet må vurderes nøye, hvis jeg skal oppfylle Stortingets bestemmelser og krav i forhold til dets vedtak her. Jeg har fått opplyst at Direktoratet for naturforvaltning vil behandle den aktuelle fellingssøknaden om kort tid. Direktoratet har valgt å avvente realitetsbehandlingen av søknaden fra de to bondeorganisasjonene i Østfold til Skandulv-prosjektets rapport forelå, slik at bestandssituasjonen for ulv var mer avklart. Direktoratet har opplyst at dette er blitt meddelt søkeren ved flere anledninger, og at søkeren på sin side har signalisert forståelse for denne vurderingen. Det er Direktoratet for naturforvaltning som etter viltloven § 12 er tillagt myndighet til å fatte vedtak om felling av skadegjørende rovdyr. Slik felling kan bare gjennomføres dersom bestandens overlevelse ikke er truet. Det er Miljøverndepartementet som er klageinstans for slike vedtak fattet av direktoratet. Jeg vil imidlertid forsikre representanten Hedstrøm om at jeg kontinuerlig arbeider for å minimalisere konfliktene mellom rovdyr og beiteinteresser innenfor de rammer som Stortinget har lagt til grunn.
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
Som jeg sa, har jeg fått opplyst at Direktoratet for naturforvaltning har tenkt å behandle den aktuelle fellingssøknaden om kort tid. Og som instans for å ta stilling til en eventuell påkjæring tror jeg ikke jeg skal utdype det nærmere, i alle fall ikke komme med noen nærmere gjennomgang og muntlige henvisninger med hensyn til dette til dem som da potensielt vil påkjære vedtaket fra Direktoratet for naturforvaltning. Det representanten Hedstrøm tok opp i forhold til mer objektive tellinger, og at det er en viss utveksling mellom Sverige og Norge, skal jeg ta med meg. Jeg skal også gå gjennom de rutinene vi har for telling av ulv. Men det er et faktum at de tellingene vi nå har, viser at det er færre ulv enn hva det var for en tid tilbake.
Børge Brende (Høyre), 2002-02-27:
Jeg skal ta med meg det, hvis saken havner på mitt bord. Først må Direktoratet for naturforvaltning fatte sin beslutning, og så får vi se om denne saken blir påkjært. Men jeg har merket meg allerede, den korte tiden jeg har sittet i denne jobben, at mange av disse sakene om fellingstillatelse/ikke-fellingstillatelse blir påkjært inn til Miljøverndepartementet, og Stortinget får da også mulighet til å se rovdyrpolitikken under ett når vi da i 2003 vil fremlegge en egen rovdyrmelding. For det er selvsagt vanskelig å styre en politikk hvor det skal være en bærekraftig rovdyrstamme, som Stortinget har bestemt, og samtidig ha aktive utmarksnæringer i Norge. Det skaper en del komplikasjoner. Min oppgave er å prøve å bøte så mye på dette som overhodet mulig. Det er også viktig å komme med fryktdempende tiltak, for det er faktisk en del frykt ute i forhold til de rovdyrene vi har.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Sellafield ble jo diskutert i Stortinget i går, og jeg vil bare gjenta det jeg sa da, at det er bred politisk enighet om kampen mot utslipp av technetium-99. Vi i Arbeiderpartiet syns det er naturlig at miljøvernministeren viderefører et mangeårig arbeid i denne saken. Blant annet gikk jo – som miljøvernministeren var inne på – de nordiske regjeringene sammen i august i fjor, da Siri Bjerke var miljøvernminister. Nå registrerer jeg at Børge Brende avviser de problemstillingene og opplysningene som er kommet fram i Dagbladet i dag, og mener at en diskusjon om sånne ting vil kunne svekke Norges sak. Jeg skal derfor være grei og ikke spørre om miljøvernministeren vil foreta seg noe i denne saken – jeg vil ganske enkelt spørre ham: Syns han det er problematisk?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
Eg skal gjera eit forsøk på det. Statsråden unngår galant å svara på spørsmålet frå Kristin Halvorsen ved å fokusera på at me ønskjer å seia noko i forhold til MOX-problematikken. Statkraft er gjennom Sydkraft eigar i Oscarshamn kjernekraft. Oscarshamn kjernekraft vil kjøpa MOX-brensel av Sellafield. Statsråden sa i går at han er kritisk til at den britiske regjeringa skal setja i gang denne MOX-fabrikken. Det er altså nok ein gong støtte til miljøvernministeren me frå SVs side er ute etter. Men problemstillinga er følgjande: Dersom ein norsk eigar er med og driv fram kjøp frå ein fabrikk som miljøvernministeren ikkje vil ha, synest han det er fornuftig politikk?
Haakon Blankenborg (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Eg har eit spørsmål til utviklingsministeren, fordi kommunalministeren har gjort seg ein del uklare tankar om samanhengen mellom bistandspengar og asylspørsmål. Om ein skal tru laussleppte medium som NTB, NRK og Aftenposten, har kommunalministeren sagt at ein bør bruke bistandspengar for å presse land til å ta imot sine eigne borgarar som har reist og søkt om asyl. Utviklingsministeren har sagt at dette vil ho ikkje kommentere fordi det ikkje har vore behandla i Regjeringa. Det er eit godt prinsipp, men det blir ei stille regjering om det skal bli regelen. Men har Regjeringa no drøfta dette, slik at utviklingsministeren kan gi eit svar på om ein skal bruke bistandsmidlar som press, som kommunalministeren har sagt? Og er det ikkje eit problem at kommunalministeren reknar opp ein del land, som Syria, Tyrkia og Somalia, der ein skal presse med bistandspengar, land der vi faktisk ikkje har bistandsmidlar å presse med?
Haakon Blankenborg (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Så vi kan då konstatere at kommunalministeren har rett i at dette er eit prinsipp som Regjeringa er klar til å diskutere, slik at ein eventuelt kan bruke bistandspengar, der det skulle vere aktuelt, som eit pressmiddel for å ta tilbake asylsøkjarar?
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2002-02-27:
Representanten Blankenborg refererer til løsslupne medier, og det er ingen tvil om at vi også har drøftet bilateralt med statsråden, min kollega Erna Solberg, hva som egentlig ble sagt. Iallfall er det klart at det fra hennes side var ment primært å samarbeide med Utenriksdepartementet om å få til utenrikspolitiske avtaler med land, slik at man kunne få retur. Når det gjelder bistandsmidler, der hun oppfattet at hun ikke ble sitert på en helt fyllestgjørende måte, er det, som representanten Blankenborg påpeker, et veldig viktig prinsipielt spørsmål, og det vil også kunne ha store presedensvirkninger for utviklingssamarbeidet. Det er også riktig at en del av de land som representanten nevner, ikke er aktuelle bistandsland og heller ikke kommer til å bli det. Det er imidlertid naturlig at vi først har en grundig og skikkelig diskusjon om dette i Regjeringen på ordinær måte, og først da vil det eventuelt være aktuelt å orientere Stortinget om Regjeringens syn.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2002-02-27:
Representanten Blankenborg kjenner godt til hvordan Regjeringen behandler saker, og dersom det reises spørsmål formelt fra statsråders side, skal de behandles ordentlig. Da vil Regjeringen eventuelt gjøre det, og da vil Regjeringen eventuelt orientere Stortinget. Inntil så er skjedd, og inntil det så eventuelt vil kunne skje, er situasjonen den at dagens syn og dagens holdning står fast, som er at man ikke bruker bistandsmidler på denne måten.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2002-02-27:
Når det gjelder uttalelsene fra statsråd Solberg, hørte jeg uttalelsene på Dagsrevyen i likhet med andre, og det ble sagt «se på», «vurdere» og «gå gjennom». Det ble ikke varslet en omlegging av politikken med hensyn til det som går på bistandsmidler, men man ønsket en dialog og et samarbeid med Utenriksdepartementet om dette. Det er altså ikke varslet noen politikkendring, og som jeg også sa til representanten Blankenborg i mitt svar på hans spørsmål, er det slik at inntil en politikkendring eventuelt skulle bli lansert er det status quo som gjelder, og status quo er at bistandsmidler ikke brukes på denne måten.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2002-02-27:
Det er ingen tvil om at det stilles strenge krav til bruk av norske bistandsmidler, og ikke minst fra hele det internasjonale giversamfunn til våre samarbeidsland. Jeg kan nevne at de makroøkonomiske krav som stilles, f.eks. fra Det internasjonale pengefondet og fra Verdensbanken, som også støttes av det internasjonale giversamfunnet, er så tøffe at jeg tror en god del stortingsrepresentanter ville betakke seg. Det er såpass omfattende krav og kontrollmekanismer i de fleste av våre samarbeidsland at jeg mener vi faktisk av og til kan se at vi har en overdose her. Når det så gjelder spørsmålet om krav i forbindelse med retur, vil jeg understreke det som også ble referert til vedrørende land. Dette dreier seg om land som Syria, Nord-Irak og Somalia. Der er det altså ikke noe norsk bistandssamarbeid. Det har også dreid seg om Etiopia og Eritrea. Overfor Etiopia og Eritrea har man – gjennom den krig som har vært gjennomført, som nå heldigvis har resultert i fred – frosset norsk offentlig bistand, så heller ikke her ser man dette som et aktuelt virkemiddel.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-02-27:
Det er vel slik at kommunalministeren si utsegn i seg sjølv var rimeleg klar. Er då statsråden si utsegn i dag slik å forstå at Regjeringa går tilbake på det som kommunalministeren varsla? Kan det kanskje òg vera slik å forstå at det er fleire innspel frå statsråd Solberg i den seinare tida når det gjeld flyktning- og asylpolitikken, som òg berører menneskerettsspørsmål, som vil bli drøfta på ein annan måte i Regjeringa enn det kan sjå ut til at dei har blitt til no, og at ein også på det punktet vil oppleva at det går ei stund før Regjeringa set statsråd Solberg sine tankar ut i livet?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-02-27:
Det er bra at vi har ein statsråd som stiller spørsmål om kvifor situasjonen er som han er. Noko anna skulle no elles berre mangla med den høge profilen som Høgre hadde i valkampen for ein betre skule. Den faktiske situasjonen er at av eit stort tal kommunar er det altså ein tredel som melder tilbake ifølgje KS-undersøkinga at dei må kutta i sine skuletilbod allereie no i 2002. Det er 75 kommunar som er på ei spesiell liste, som blir følgde spesielt, og som truleg ikkje får del i desse 15 milliardane som Regjeringa har lova ut til skulebygg. Fylkesmannen i Møre og Romsdal, Fostervoll, seier at når kommunane må bruka sine pengar på renter og avdrag, seier det seg sjølv at tenestetilbodet tørkar ut. Kva gjer Regjeringa for å skaffa ein så god oversikt som mogleg for å fremja tiltak både i 2002-budsjettet og vidare?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-02-27:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Regjeringen foreslår nå en reversering av stortingsvedtak om ny oppgavefordeling som angår fylkeskommunen. Hva er statsrådens visjon for den nye fylkeskommunen?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-02-27:
Eg takkar for svaret. Det er eit svar som ber preg av at statsråden representerer eit parti som har som hovudvisjon for fylkeskommunen å få den nedlagd. Ho legg no vekt på at fylkeskommunen skal vera ein regional utviklingsaktør. Det er inga nyheit, det vart vedteke i fjor med breitt fleirtal i Stortinget i samband med handsaminga av stortingsmeldinga om regional- og distriktspolitikken. Men statsråden har faktisk funne det nødvendig å sjå vekk frå Oppgåvefordelingsutvalet sine tilrådingar – ja, det var endåtil eit breitt fleirtal i Stortinget som i fjor vår sa kva oppgåver fylkeskommunane skulle ha. Og ho har ikkje stoppa der. Ho har stilt spørsmål med omsyn til vitale oppgåver for fylkeskommunane i dag som gjeld brukarane, og som gjeld demokratiet, f.eks. samferdsel og vidaregåande skule. Vil statsråden òg der gjera grep som ytterlegare svekkjer fylkeskommunen?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-02-27:
Når det gjeld miljø og landbruk, går det fram av innstillinga frå i fjor at to parti, Høgre og Framstegspartiet, var ueinige i det som då vart gjort. Eg konstaterer at Høgre har fått gjennomslag på dette området. Nokre område – lat meg nemna tre – er svært viktige for folk flest, og her vil eg utfordra statsråden. Eg har nemnt vidaregåande skule og samferdsel. Eg skal konkretisera det ved å nemna kollektivtrafikken og moglegheita til å reisa på tvers av kommunane. Her har fylkeskommunane eit overordna ansvar i dag. Det er ikkje organiseringa som er problemet – korkje når det gjeld dei vidaregåande skulane eller når det gjeld kollektivtrafikken – men mangel på midlar. Eg trur at både dei som bur i distrikta, og dei som bur i byane, opplever at det å ha eit heilskapleg grep i høve til dei vidaregåande skulane har svært mykje for seg – av omsyn til dei som skal ta utdanning, og av omsyn til dei ringverknadene det inneber. Her er pr. dato statsråden ikkje nøgd. Når det gjeld Aetat, som betyr mykje for svært mange: Vil statsråden vurdera å overlata Aetat til fylkeskommunen?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
La meg først få si at jeg finner det nokså merkelig at Norge er nødt til å inngå avtaler for å få sendt tilbake personer som hører hjemme i et annet land. Men det er klart at Fremskrittspartiet støtter kommunalministerens utspill. Jeg registrerte at statsråden på «Tabloid» på TV 2 i går, i en debatt der, la sterk vekt på at det ble stilt store krav til bruken av norske bistandsmidler. Det presiserte hun ganske sterkt i det programmet. Da er mitt spørsmål: Stilles det overhodet ikke noe krav med hensyn til bistandsmidlene når det gjelder å få tilbakeført slike personer, både i forhold til Norges krav til å få utsendt de personene som oppholder seg ulovlig i Norge, og i forhold til de problemene som statsråden pekte på i det programmet i går?
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2002-02-27:
Jeg vil følge opp litt av dette som undervisningsministeren svarte på i det første spørsmålet i spørretimen. Det er faktisk ikke bare i Oslo-skolene at antall lærere kuttes, og at budsjettene kuttes. Det som faktisk bekymrer meg, er at undervisningsministeren ikke bekymrer seg over at skolebudsjetter kuttes rundt omkring i Kommune-Norge. Spørsmålet mitt er dette: Er statsråden bekymret for en budsjettsituasjon rundt omkring i kommunene som tvinger skolene til å kutte delingstimer, kutte i prosjektundervisning, reversere undervisningen og frata skolene mulighet til å organisere undervisningen slik de ser at elevene har behov for?
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2002-02-27:
Jeg har også vært rundt på mange skoler, og opplever at det er stor kreativitet rundt omkring. Men det som er den store fortvilelsen, er at rektorer opplever at planer som de hadde for virkelig god og kvalitetsbra undervisning, faktisk ikke kan gjennomføres fordi en vedtar at skolebudsjettene skal kuttes. Da er spørsmålet: Hvordan skal vi da nå det gode målet om å ha en tilrettelagt undervisning? Utdanningsministeren har tidligere sagt at lærerne faktisk er skolens viktigste ressurs. Det er vi svært enig i. Men da hjelper det ikke å fjerne lærere. Jeg tror, og håper at statsråden er enig i det, at økt lærertetthet og voksentetthet er et viktig virkemiddel for å få tilrettelagt undervisning for den enkelte. Det vi ser, er jo faktisk at enkeltvedtak om enkeltelever øker. Jeg tenker at det også er et uttrykk for at ressurssituasjonen er vanskelig.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2002-02-27:
Jeg vil stille utdanningsministeren følgende spørsmål: «Videregående opplæring gis i dag med utgangspunkt i 15 grunnkurs og til sammen 110 videregående kurs som bygger på ett eller flere av grunnkursene. Fag- og svennebrevordningen omfatter 250 ulike yrker som har sitt utgangspunkt i et av VK I-kursene. Hvordan vil Regjeringen sikre at det faglige tilbudet, som i dag er bygd opp gjennom fylkeskommunene, blir sikret i en eventuell ansvarsoverføring til enkelte kommuner innen én region?»
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2002-02-27:
Det vil jeg gjerne kommentere. Når jeg stiller dette spørsmålet, er det jo fordi kommunalministeren i møte med fylkesordførerne i desember i fjor gav tydelige signaler om mulige forsøksordninger for overføring av bl.a. videregående opplæring fra fylkeskommuner til storbyer og storbyregioner. Det er bakgrunnen for at jeg stiller dette spørsmålet. Hvis det er slik at Regjeringen ikke har noen tanker om å gjøre dette, så blir jeg beroliget.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2002-02-27:
Jeg er beroliget av undervisningsministeren og hennes svar. For hvis det er noe som har vært en suksess, er det nettopp den videregående opplæring, Reform 94. Fylkeskommunene har jo også bygd opp et meget godt og kompetent apparat når det gjelder både skoledrift og fagopplæring i forhold til bedrifter, og kommer til å få enda større oppgaver, tenker jeg, i forhold til voksenopplæring og kompetansereformen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
For en stund siden fikk vi omsider fjernet svarteperspillet og ansvarsfraskrivelsen når det gjelder sykehusene – ansvaret lå tidligere under fylkeskommunen, og politikere i fylkeskommunen og i Stortinget drev og skjelte hverandre ut. Nå sier statsråden fortjenstfullt at hun ikke vil delta i «problemtransporteringsspillet», nemlig å krangle om hvorvidt det er her i Stortinget dette kan løses, eller i kommunene, som i dag har ansvaret for skolevirksomheten. Det forstår jeg godt, og det er fint. Det merkverdige er at andre partier, som ikke vil at staten skal overta ansvaret for skolen, stiller spørsmål her i huset om den enkelte kommunes prioritering. Men vil statsråden være enig i at det kanskje er fornuftig med en systemomlegging også for skolevirksomheten, slik at staten overtar det finansielle, direkte ansvaret for skolen, og at pengene bevilges til norsk skoleverk fra staten, basert på prinsippet om at pengene følger eleven?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
Nå har vi fått to svar fra ulike statsråder som gjør at jeg må følge opp med hensyn til hva vi nå skal stole på i forhold til hva statsråder sier i tiden fremover. Først var det utviklingsministeren som sa at det kommunalminister Erna Solberg forleden uttalte, stod ikke Regjeringen inne for, det var ikke drøftet i Regjeringen. Det var altså en statsråd som tenkte høyt uten at det egentlig betyr noe. Nå sier utdannings- og forskningsministeren at de synspunkter som en annen statsråd, Laila Dåvøy, i et TV-program i går fremførte med meget sterk standhaftighet og klarhet i en debatt med NHO-sjefen, i realiteten heller ikke står for Regjeringens regning, for det var hennes høyttenking og er ikke drøftet. Da har jeg følgende spørsmål til én av de tre: Er dette en ny holdning og politikk fra Regjeringens side, at når statsråder uttaler seg offentlig i media, er ikke det nødvendigvis Regjeringens politikk?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
Jeg har et spørsmål til miljøvernministeren: Miljøvernministeren har varslet at Regjeringen vil forsere arbeidet med å etablere nye nasjonalparker og øke den statlige verneinnsatsen kraftig. Den vernepolitikken som Regjeringen her legger opp til, får alvorlige konsekvenser for private grunneiere som blir berørt. I en artikkel i Dagens Næringsliv 4. februar fremgår det at den planlagte nasjonalparken i Snåsa og Lierne vil medføre at flere familier mister råderetten over gård og hjem og dermed tvinges bort fra sine eiendommer. Lederen i Vinje Høyre, Bjørn Skinnarland, sier til avisa Nationen at forslaget innebærer statlig tyveri av privat eiendom. Han sier at forslaget fra miljøvernministeren, Børge Brende, om å opprette nye naturparker og verneområder, er statlig tyveri av privat eiendom som er kjøpt og betalt. Kan statsråden forklare meg hvorfor det er god Høyre-politikk å beslaglegge privat eiendom, som medfører at folk blir drevet fra gård og grunn?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
Jeg takker statsråden for svaret. Den planlagte nasjonalparken i Snåsa og Lier medfører som sagt beslaglegging av store private skogeiendommer. Og for å ta ett eksempel: Fire av disse private eiendommene har skog til en verdi av 10 mill. kr, som nå er verdiløs. Vil Høyre-statsråden gi full erstatning med hensyn til markedspris til grunneiere som får sine eiendommer beslaglagt av staten, uansett hva man kaller beslagleggingen, vern eller ikke?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
Bare for å understreke det: Begrepet «statlig tyveri» var et sitat fra en Høyre-ordfører. Innføring av den såkalte 25-metersregelen i strandsonen har medført store protester fra private grunneiere. Høyres tidligere miljøpolitiske talsmann, Jan Tore Sanner, kaller dette et uakseptabelt angrep på etablerte rettigheter. Og hans partifelle Onarheim stiller også klare spørsmål ved om det er nødvendig å lovfeste 25-metersregelen, ifølge Dagens Næringsliv den 15. februar. Dersom en går inn på Høyres Internettsider, kan man lese følgende: «Høyrefolk har en grunnleggende respekt for eiendomsretten, og vi vil ikke under noen omstendighet gå inn for å tvangsinnføre 25 meter regelen ved lovgivning. Det kommer ikke på tale! Det må kunne gå an å behandle folk med respekt.» Mitt spørsmål blir derfor: Lar statsråden seg fullstendig overkjøre av sine kolleger i Regjeringen fra Kristelig Folkeparti og Venstre i denne saken? Og står statsråden fast på å innføre 25-metersregelen i strandsonen, noe som må være stikk i strid med det som Høyre i alle fall sier de står for?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg følte bare behov for å få klarhet i hva Regjeringa egentlig mener om 25-meter’n, for vi har oppfattet det sånn at når Regjeringa har latt den saka ligge i Stortinget, er det fordi Regjeringa faktisk er enig i forslaget fra regjeringa Stoltenberg om at det bør være fri ferdsel i strandsonen, 25 meter mellom hytte og sjø. Da er det viktig å få klarhet i om statsråden fortsatt mener det.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «Hjemfallsretten har vært et viktig virkemiddel i de norske konsesjonslovene. Mener Regjeringen at hjemfallsretten fortsatt skal være et viktig virkemiddel for at staten og fellesskapet skal ha kontroll med vannkraftressursene?»
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg takker statsråden for svaret. Men jeg følte nok ikke at statsråden var helt klar i sitt svar til meg, og jeg håper ikke det betyr at Regjeringa er på vikende front når det gjelder kampen for hjemfallsretten. Jeg tror ikke jeg trenger å dra noen flere argumenter med hensyn til hvorfor det er viktig. Vi har jo sett – også i denne sak, vil jeg si – litt ulike signaler fra Kristelig Folkeparti og fra Høyre, og jeg håper ikke at det er slik at det også i denne saken, som vi nå har sett noen eksempler på i andre saker, er Høyre som får bestemme politikken, mens Kristelig Folkeparti nøyer seg med statsministeren. Jeg gjentar mitt spørsmål: Hva er Regjeringas primærstandpunkt i forhold til hjemfallsretten?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg takker igjen for svaret og er jo glad for at statsråden søker løsninger der en vil ivareta «grunnleggende prinsipper», slik statsråden formulerer seg. Likevel er jeg litt usikker, for det jeg synes jeg hører statsråden sier her, er at han tenker i retning av et kompromiss. Er det det som er tilfellet med hensyn til det som har skjedd i forhold til ESA? Og i så fall, kan statsråden antyde i hvilken retning Regjeringa nå vurderer eventuelle kompromisser i denne saken?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg har et spørsmål til statsråd Clemet. Arbeiderpartiet er opptatt av å rekruttere flere kvinner til ledende stillinger i både offentlig og privat sektor, og vi vil også bruke kjønnskvotering. Her har vi på utdanningsområdet bl.a. øremerket midler til professoratstillinger ved Universitetet i Oslo. Dette er blitt kritisert av EFTAs overvåkingsorgan, ESA, for å være i strid med EUs regelverk. Vår regjering valgte å stå på det opprinnelige standpunktet om at det er riktig å bruke kjønnskvotering for å oppnå likestilling. Jeg er glad for at Regjeringen har valgt å følge den samme linjen. Men i dag ser jeg i VG at statsråden har noen prinsipielle motforestillinger til bruk av kjønnskvotering for å oppnå likestilling, og jeg spør meg da: Er det med påholden penn Regjeringen har tatt standpunktet om at kjønnskvotering er riktig? Og vil statsråden være aktiv i forhold til EU-systemet for å følge opp vår linje?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg tar det for gitt, selv om hun ikke gav helt klart uttrykk for det, at hun aktivt vil følge opp vår sak knyttet til øremerking av ledende stillinger ved universiteter i forhold til EU-systemet. Jeg har lyst til å komme med et tilleggsspørsmål: Hvis en først har en prinsipiell motforestilling mot bruk av kjønnskvotering, slik som det er gjengitt i aviser i dag, hva skulle eventuelt være forskjellen på bruk av kjønnskvotering når det gjelder ledende stillinger i henholdsvis offentlig sektor og privat sektor?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
Jeg har følgende spørsmål til miljøvernministeren: «I november 2001 sendte Østfold sau- og geitavlslag og Østfold Bondelag, støttet av 16 ordførere i fylket, en søknad om fellingstillatelse for hele familiegruppen av ulv, subsidiært to voksne og fire hvalper, lokalisert i Våler og Skiptvedt, men har ikke mottatt svar fra Direktoratet for naturforvaltning. Det haster med en avklaring fordi våren nærmer seg med friluftsliv og beiteslipp og en del ulv forlater foreldrene. Vil statsråden gi svar på om søknaden blir innvilget?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er riktig at det ble foretatt en muntlig henvendelse fra disse interessentene som er nevnt i hovedspørsmålet, i desember i fjor, og man fikk en muntlig tilbakemelding fra direktoratet om at man ville foreta en grundigere bestandstelling. Den er nå foretatt. Det ville man gjøre når det var sporsnø. Det burde derfor være muligheter for på et tidligere tidspunkt å gi i hvert fall en skriftlig midlertidig tilbakemelding til dem som er opptatt av spørsmålet i Østfold. Men det vi da opplever når tellingen foretas, er at den ikke foretas samtidig i Norge og Sverige. Vi vet jo hvor mobile disse ulvene er, og det er veldig liten avstand over til Sverige fra Østfold. Mener ikke statsråden man bør legge forutsetninger til grunn som gir mer objektive muligheter for å få reelle tellinger enn å foreta denne tellingen på ulike tidspunkt i Norge og i Sverige?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. Det som hovedspørsmålet inneholder, en generell fellingstillatelse, er jo vidtgående, det bør vi jo alle kunne gi uttrykk for, uavhengig av ståsted. Men fylkesmannen og miljøvernavdelingen i fylkeskommunen i Østfold har jo også kommet med anbefalinger når det gjelder felling, som ikke går så hardt til verks, men at man kan ta ut enkelte dyr. Jeg håper også at det kan vurderes når denne søknaden skal behandles, og før det gis tilbakemelding til fylkeskommunen.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg har følgende spørsmål til kultur- og kirkeministeren: «Det er et stort antall lisensbetalere som ikke får inn NRK2 fra de bakkebaserte senderne. Dette føles urettferdig, da alle betaler den samme NRK-lisensen. Vil statsråden arbeide for videre utbygging av bakkebaserte sendere for NRK2, eller differensiere NRK-lisensen?»
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg takker for svaret. Formelt er det slik at den som har et TV-apparat, skal betale lisens, og han har ikke krav på noen motytelse. Men ut fra folks vanlige forståelse og rettsoppfatning føles det urettferdig når man får en lisensregning fra NRK der noen får mer for pengene enn andre. Dersom statsråden mener at dette er forskjellsbehandling, vil det da bli utredet en differensiert lisens på et senere tidspunkt? Og er det mulig/ønskelig å styre NRK slik at f.eks. filmer og viktige sportsarrangementer blir sendt på NRK1, slik at vi unngår det som skjedde under OL, da 200 000 mennesker ble snytt for skiskytterjentenes innspurt?
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg takker for tilleggssvaret. Jeg er veldig enig i at det er ikke fornuftig å satse på det gamle, utbygde analoge nettet. Men jeg har stor tro på det digitale bakkenettet. Det samme gir statsråden uttrykk for. Kan statsråden gi noen positive signaler om når det digitale nettet vil være på lufta, slik at de som venter på NRK2, i alle fall kan få en dato? Det er ikke bare NRK2 som har dårlig dekning. Viktige radiokanaler, som f.eks. «Alltid nyheter», får man heller ikke inn over hele landet. Mener statsråden at staten må spille en viktig rolle i utbyggingen av dette landsomfattende digitale nettet? Og vil hun støtte opp om det positive som etter min mening nå skjer mellom NRK og TV 2 i forhold til det digitale bakkebaserte nettet?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-27:
Dette er eit spørsmål som har vore oppe fleire gonger i dei seinare åra. Eg har òg observert at representanten Halvorsen har stilt det same spørsmålet før, og då til ein annan kulturminister. Eg vil fyrst streka under at eg har stor forståing for at det kan synast urettferdig at sjåarar nokre stader i landet må betala full kringkastingsavgift, sjølv om dei ikkje kan ta inn sendingane frå NRK2. Utgangspunktet er likevel at kringkastingsavgifta ikkje er betaling for ei teneste, men ei avgift som må betalast av alle som har fjernsynsapparat. Avgiftsplikta gjeld uavhengig av kva for kanalar sjåaren kan ta inn, eller ynskjer å ta inn. Til og med dei som ikkje får inn NRK1, men har fjernsyn, er nøydde til å betala denne avgifta. Utbygginga av NRK2 har dessutan skjedd i samsvar med Stortinget sine føresetnader om at NRK2 fyrst og fremst skal vera ein satellittkanal med ei viss tilleggsdekning frå bakkesendarar. Dekningsgraden skal vera så nær opp til 80 pst. som mogleg. NRK opplyser at dekninga no ligg på 86 pst. Stortinget la til grunn at ei full utbygging ikkje var forsvarleg, korkje av økonomiske eller frekvensmessige grunnar. Årsaka var at ei full utbygging av bakkesendarar langt på veg ville gjera det umogleg å byggja ut eit digitalt bakkenett for fjernsyn. Eg vil òg minna om at eit Dokument nr. 8-framlegg om differensiering av kringkastingsavgifta vart handsama av Stortinget i 2000. Stortinget – inklusiv representanten sitt eige parti – gjekk då mot framlegget, m.a. fordi ei ordning med differensiert lisens ville bli umogleg å praktisera. Hausten 1999 handsama Stortinget meldinga om digitalt fjernsyn. Stortinget gjekk då inn for å leggja til rette for utbygging av eit digitalt bakkenett. Overgangen til digital distribusjon av fjernsyn vil gi eit betre tilbod til sjåarane. Det nye digitale bakkenettet skal vera landsdekkjande. Med eit slikt nett vil NRK2 vera sikra den same dekninga som NRK1. Eg vil koma nærmare inn på akkurat desse spørsmåla i den orienteringa om NRK som eg skal halda her i Stortinget i morgon.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-27:
– Eller at ein del av dei som såg på Barne-TV, vart snytt for Barne-TV fordi ein sende sportssendingar i staden. Her er det fleire grupper å ta omsyn til. Eg trur rett og slett det er bakstreversk å byggja ut dette nettet vidare no. Vi må heller tenkja framover, og då er det digitale nettet framtida. Eg vil òg minna representanten om det eg sa i det førre svaret mitt, at dette vart handsama etter eit Dokument nr. 8-forslag i Stortinget for ikkje lang tid tilbake, i 2000, og då gjekk representanten sitt eige parti mot ei slik differensiering. Eg meiner det vil vera å bruka ressursar på ein unødvendig måte å utgreia det vidare. Men det å satsa på eit digitalt bakkenett, som gir dei same tilhøva både til NRK1 og til NRK2, vil vera framtidsretta. Det vil eg som sagt koma meir inn på i morgon.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-27:
Eg trur ikkje eg skal gi meg ut på å svara veldig konkret på desse tilleggsspørsmåla. Som eg har nemnt i begge dei tidlegare svara mine, vil eg halda ei utgreiing i morgon der eg kjem inn på dette – eg ser at representanten ynskjer at eg skal gå lenger i svaret – og òg med konkrete forslag. Å gi ein dato i dag trur eg ikkje representanten eigentleg meiner at eg skal – for det går ikkje an. Dette skal sjølvsagt òg handsamast i Stortinget – i tur og orden. Til det representanten spurde om i sitt førre tilleggsspørsmål: Eg trur ikkje det er rett av ein statsråd å dirigera NRK – kva for eit program dei skal senda i kva for ein kanal. Sjølvsagt kan ein gjera det, men det vil ikkje vera rett. Men eg har stor tru på framtida i forhold til det digitale nettet. Og dersom ein kan få tilslutning frå Stortinget til å byggja det ut, vil alle desse problema vera løyste, og eg slepp kanskje å svara på det same spørsmålet for femte eller sjette gongen i Stortinget.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
«En modig 16 år gammel jente fra Tynset har anmeldt åpenbart straffbare forhold. Hun har fram til i dag blitt mobbet med vold og verbale utfall i skolen, uten voksensamfunnets inngripen. Etter summarisk etterforskning, og uten å ta kontakt med jenta, henla politiet i Hedmark saken(nr. 4457/0-10) (nr. 4457/0-10) Synes statsråden mobbede ungdommer i dag får god nok oppfølging av politiet, og er straffebudene for de voksnes unnlatelse til å gripe inn god nok?»
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg takker for svaret. I forrige uke kunne vi lese i Nordlys at Ina på 13 år måtte legges inn på sykehus på grunn av mobbing. Vi har lest i Dagsavisen om Lars på 23 år som har rømt landet. Det er mange slike episoder, og jeg har inntrykk av at slike episoder ikke har nevneverdig vekt i forhold til den øvrige debatten om barne- og ungdomskriminalitet. Mitt spørsmål til justisministeren er faktisk ikke hvordan rettstilstanden er i dag, men om justisministeren vil bidra til å klargjøre ansvarsreglene, slik at vi får et klart ansvar, og igjen slik at vi også får aktivitet. For jeg er av den oppfatning at den manglende aktiviteten vi ser fra voksensamfunnet, nettopp skyldes at vi har en uklar rettstilstand om ansvarsforholdet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Jeg takker for svaret. Jeg er for så vidt glad for at vi er enige om situasjonsbeskrivelsen, men det hjelper jo ikke de barna som rammes av dette. Dette er den alvorligste formen for barne- og ungdomskriminalitet, selv om vi ikke kan belegge det med straff for mange av dem. Man skaper også grobunn for en annen type kriminalitet. Spørsmålet er jo nå egentlig om justisministeren vil ta et initiativ for å klargjøre bl.a. straffereglene i forhold til dette. Det syns jeg vi burde kunne få et svar på, og også på det spørsmålet som er reist i kjølvannet av disse mobbesakene, spørsmålet om f.eks. erstatningsordningen, mulighetene for rehabilitering i forhold til de ofrene som allerede er der. Vil justisministeren foreta seg noe i forhold til å bedre erstatningsordningene for disse?