Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-05-28:
Folketrygden er en av de aller viktigste bærebjelkene i det vi kaller det norske velferdssamfunnet, og da har vi som politikere i storting og regjering et ansvar for at folk kan ha tillit til trygdesystemet vårt, at de kan stole på at de får det politikerne lover. Det er nesten en million mennesker som har trygd som hovedinntektskilde, så det angår svært mange mennesker. Vi har et ansvar for at trygdene reguleres slik vi har lovet. Vi har også et ansvar for å sørge for at veksten i trygdeutgiftene ikke kommer ut av kontroll. Det betyr at ved noen anledninger, ved noen korsveier, er det riktig å foreta omlegginger, endringer i trygdesystemet for å sikre at det er bærekraftig over tid, slik at fellesskapet faktisk kan finansiere et trygdesystem i tråd med det man lover pensjonistene og framtidens pensjonister. Men det må i tilfelle gjøres åpent ved at man står fram og sier at her er det nødvendig med endringer, og så gjennomfører dem, slik det bl.a. ble gjort på begynnelsen av 1990-tallet da det ble gjennomført innstramminger og endringer i trygdesystemet for å sikre at det lot seg finansiere framover. Det som ikke bør gjøres, er at man sier én ting og gjør en annen ting, at vi skaper en forventning om at grunnbeløpet i trygden skal justeres i tråd med lønnsutviklingen, og at vi ikke gjør det i praksis. Det er nettopp for å unngå at man har et sett av løfter som ikke følges opp i praksis, at det har vært bred enighet om at man nå burde stramme opp, forbedre, presisere retningslinjene for trygdeoppgjøret og gjennomføre en etterregulering, slik at det blir samsvar mellom hva politikere fra alle partier sier, og hva som faktisk blir gjort. Jeg er glad for at etter at det var en del strid om det i fjor høst, og også nå i vår, har Regjeringen understreket at det var en misforståelse når mange av oss trodde at Regjeringen var mot etterregulering, og at det ikke var lagt inn penger til det i revidert nasjonalbudsjett. Statsministeren har da understreket at det var en misforståelse, at det hele tiden har vært hensikten å gjennomføre en etterregulering, og at penger til det er lagt inn i revidert nasjonalbudsjett. Nå mener jeg at Regjeringen i høy grad bidro til å skape grunnlag for den type misforståelse selv. Men det spiller mindre rolle i dag, det avgjørende er at det nå er enighet om det ene elementet, etterregulering. Det andre er at vi langt på vei har greid å bli enige om retningslinjer. Det er synd at vi ikke greide å komme fram til full enighet, men i all hovedsak og når det gjelder intensjonen om målsettingen, nemlig at pensjonen skal justeres i takt med lønnsutviklingen, er det enighet. Det er noe uenighet om teknikk, om viktige detaljer, men hovedbudskapet er det samme. Det betyr at et samlet storting på nytt gjentar at pensjonene skal reguleres i takt med lønnsutviklingen, og da må vi følge opp det i praksis. Innsparinger kan ikke skje ved at man forsøker å gjøre noe annet enn det man sier at man skal gjøre, for da skapes det unødvendig usikkerhet om folketrygden, grunnbeløpet og inntektene til nærmere en million pensjonister, og det vil Arbeiderpartiet ikke være med på. Jeg er også enig i det saksordføreren og Bjarne Håkon Hanssen sier, at det har vært en uheldig håndtering av dette i den forstand at det hadde vært mye ryddigere om vi kunne hatt en behandling av retningslinjer for trygdeoppgjøret som en særskilt sak. Grunnlaget for at Arbeiderpartiet stemte for trygdeoppgjøret i fjor, var at vi fikk enighet om at det skulle komme en egen sak om retningslinjene. Isteden får vi denne litt uvanlige behandlingen fordi Regjeringen likevel ikke la opp til det. Men når alt dette er gjort og tilbakelagt, føler jeg at Stortinget har funnet en god løsning på de vesentligste spørsmålene. En grunn til at det oppstod usikkerhet om hvorvidt Regjeringen hadde tenkt å gjennomføre en etterregulering på 0,6 pst., var at da finansministeren la fram det reviderte budsjettet, formulerte han seg slik at alle trodde at meningen var at man ikke skulle finne om lag en halv milliard kroner, eller nærmere 600 mill. kr, for å finansiere etterregulering av pensjonene i 2003. Nå oppfatter vi det dit hen at det også var en misforståelse, og da er spørsmålet: Hvis dette er en misforståelse, går jeg da ut fra at det er lagt inn penger i revidert budsjett, slik at det vil bli bevilget når det behandles, og at Regjeringen vil følge opp vedtakene. I motsatt fall sier den klart fra nå og ikke på et senere tidspunkt.