Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-05-29:
Aller først har jeg lyst til å takke interpellanten, som setter denne viktige saken på dagsordenen. Om lag 1 milliard mennesker lever i ekstrem fattigdom i verden i dag, og tre fjerdedeler av dem lever og arbeider på landsbygda i utviklingsland. Over halvparten av de ekstremt fattige er avhengig av jordbruk og gårdsarbeid for sitt livsutkomme. I de fattigste landene livnærer nærmere 70 pst. seg av primærnæringene - det vil i hovedsak si landbruk. Produksjon, videreforedling, transport og salg av landbruksprodukter utgjør ofte det viktigste grunnlaget både for lønnet arbeid og for den uformelle sektoren. Dessverre har satsingen på landbruket de siste tiårene vært synkende i mange u-land, og mange av industrilandenes bistand også. Dette har hatt negative konsekvenser på en rekke områder. Neglisjering av landbruket har konsekvenser for både sysselsetting og matsikkerhet. Mens den totale matvareproduksjonen generelt har steget i verden de siste drøye 20 årene, har produksjonen pr. innbygger sunket i Afrika - som statsråden var inne på i sitt svarinnlegg til dagens interpellant. Statsråden sa også at dette vil være noe av hans budskap når han reiser til Roma i neste uke. Han sa at det er behov for en drastisk endring av landbruket i Afrika, for uten en kraftig satsing på landbruket i fattige land er det vanskelig å se noen langsiktige løsninger på matvarekrisen. Det internasjonale fond for landbruksutvikling har konkludert med at fattigdomsbekjempelse ikke kan lykkes uten at man fokuserer på tiltak på landsbygda. For å snu den negative trenden la Bondevik II-regjeringen fram en handlingsplan for landbruksutvikling i utviklingslandene. Denne handlingsplanen satte støtten til landbrukssektoren inn i en helhetlig sammenheng, med vekt på politiske reformer, næringsutvikling, produktkvalitet, lokale markeder, eksport, rettigheter og miljø - eller som statsråden sier det: Vi må se alt som skjer rundt landbruket, i sammenheng, om det er havner eller veier. Ja - og derfor har jo en enstemmig utenrikskomite ved flere anledninger etterlyst en mer aktiv oppfølging av denne handlingsplanen. For man er vel enig om det totale bildet, men dessverre kanskje ikke helt om virkemidlene. Min utfordring til statsråden i denne debatten er: Hva kan statsråden si om oppfølgingen til nå av denne handlingsplanen? Har bistanden til landbrukssektoren økt, eller er den svekket de siste årene? Men kanskje enda viktigere: Hva vil oppfølgingen være videre? Kan vi nå få et løfte om at landbruksbistanden vil bli økt i forbindelse med den matvarekrisen vi ser er på trappene? I dag har SFT lagt fram sin anbefaling om omsetningskrav til biodrivstoff. Både interpellanten og statsråden peker på at de rike landenes klimagassutslipp medvirker til tørke og en svikt i matproduksjonen. Statsråden sier i en pressemelding i dag at han vil sette seg inn i høringsinstansenes anbefalinger, også SFTs anbefaling, og han sier i dagens debatt at han også vil ha dialog med oss avtalepartnere. Fra Kristelig Folkepartis side vil jeg allerede nå understreke at det er viktig at vi får etablert en pålitelig sertifiseringsordning som kan dokumentere at biodrivstoffet som selges i Norge, har en klimanytte på minimum 50 pst., at det ikke medfører tap av biologisk mangfold, og at det ikke medfører tap av regnskog, våtmarker eller vernede områder. SFT peker i dag på samarbeid med EU. Ja, det er ikke tvil om at EU kanskje ligger foran oss her, men det er heller ikke tvil om at det er sterke næringsinteresser som vil ha innflytelse på disse tingene i EU. Jeg må bekjentgjøre at jeg ikke er helt sikker på at hensyn til miljø og matvarepriser vil være det avgjørende når EU setter sine rammer for disse ulike direktivene. For Kristelig Folkeparti er dette helt avgjørende viktig, for vi kan ikke være med på en politikk som ikke tar miljøhensyn - det gjelder også biodrivstoffpolitikken.