trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
I lang tid har ulven på det nærmeste vært utryddet i Norge, men vi er nå i ferd med å bygge opp bestanden til det nivået som vi regner vi må ha den på for at den skal kunne betraktes som levedyktig. I det ligger det også at detaljkunnskapen om hvor stor faren for konfrontasjon mellom ulv og mennesker er, ikke er så god som den ville ha vært hvis vi hadde hatt mer erfaring med ulv. Samtidig er ulven et rovdyr, den er en del av norsk natur, og det er ingen som kan garantere at det aldri noensinne i noen situasjon vil kunne skje at ulv angriper mennesker. Samtidig vet vi at dette ikke har skjedd på svært lang tid, noe som selvsagt også delvis skyldes at det har vært få ulver i norsk natur. Men det er grunn til å tro at andre farer på skoleveien, som f.eks. det å bli påkjørt, er langt mer sannsynlige enn det å bli angrepet av ulv.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
Som jeg sa i mitt forrige svar, har vi, bl.a. fordi vi i lang tid har hatt svært få ulver i Norge, for liten kunnskap om den reelle faren for at ulv angriper mennesker. Og det er også grunnen til at dette er et av de områdene som Regjeringen nå jobber spesielt med, og hvor vi mener at det er viktig å få mer kunnskap. Representanten Fossum forskutterer litt når hun sier at Regjeringen er i ferd med å etablere et kjerneområde for ulv. Regjeringen vil komme tilbake til spørsmålet om sonering i god tid før beitesesongen. Men det er ett viktig prinsipp: Når storsamfunnet har bestemt at vi skal ha levedyktige bestander av rovdyr i Norge, må også storsamfunnet være villig til å være med og ta ansvaret for det, og ikke overlate det fullstendig til den enkelte kommune. Jeg mener at det i den sammenhengen vil være naturlig å vurdere om spørsmålet om skoleskyss også bør inngå i storsamfunnets ansvar.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
Petrokjemivirksomheten i Grenlandsområdet ble etablert på 1970-tallet basert på våtgassleveranser fra Ekofisk-området, de såkalte opsjonsavtalene. På grunn av synkende våtgassproduksjon fra Ekofisk-området kombinert med økende etterspørsel som følge av kapasitetsutvidelser ved Bamble-anleggene, har leveransene under disse avtalene de siste årene ikke greid å dekke hele behovet etter våtgass. Nedgangen var særlig stor i fjor, og anleggene var da nødt til å kjøpe inn store våtgassvolumer i spotmarkedet. I det nordvesteuropeiske våtgassmarkedet har det i mange år vært et stort overskudd på propan og butan. Avtalene om våtgassleveranser fra Ekofisk-området ble reforhandlet i 1997 og 1998. Kjøper og selger ble da bl.a. enige om at leveransene av propan og butan skal opphøre i oktober i år. Leveransene av etan vil imidlertid fortsette fram til oktober 2007. Tilgang på etangass er svært viktig for petrokjemivirksomheten i Bamble fordi etylencrackeren på Rafnes, som er kjernen i virksomheten, er konstruert slik at den er avhengig av en minimumsandel med etan som føde. I våtgassmarkedet i Europa er det liten tilgang på etan, og bl.a. for å sikre etanleveransene til Bamble, er et nytt utskillingsanlegg for etan under bygging på Kårstø. Dette anlegget vil fra 2001 produsere rundt 600 000 tonn etan i året, hvorav en fjerdedel er solgt på en langsiktig kontrakt til etylencrackeren på Rafnes. Dette er mer etan enn det crackeren i dag får under avtalene fra Ekofisk-området. I tillegg vil Hydros ammoniakkfabrikk på Herøya kjøpe en fjerdedel av etanet fra Kårstø, mens den siste halvparten er solgt til Borealis i Stenungsund. På slutten av fjoråret ble i tillegg to nye utskillingsanlegg for våtgass ferdigstilt av Hydro på Sture og av Vestprosess på Mongstad. Fra disse våtgassanleggene vil petrokjemivirksomheten i Bamble motta ca. 300 000 tonn årlig med propan og butan. Slik jeg forstår det, vil de langsiktige leveranser fra de tre nye våtgassanleggene langt på vei dekke dagens råstoffbehov ved petrokjemivirksomheten i Bamble. Med nåværende kapasitet forbruker anleggene i Bamble bare rundt en tiendedel av samlet norsk våtgassproduksjon de neste årene. Dersom industrien ønsker mer våtgass til kapasitetsutvidelser, er det følgelig rom for dette, men vilkårene for slike leveranser må i så fall avklares gjennom kommersielle forhandlinger mellom selger og kjøper.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
La meg først få si at det er viktig at representanten her presiserer at dette ikke er et prisspørsmål, men et behov for langsiktighet. Vi mener at med de tiltakene som er satt i verk, og med de produksjonsplanene som nå foreligger, vil det være mulig å få rom til kapasitetsutvidelse. Men en forutsetning for det er, som jeg allerede har sagt, at det må avklares gjennom kommersielle forhandlinger mellom selger og kjøper. Men vi kan ikke se at det skulle være noen ting i veien for å få rom for kapasitetsutvidelse, også i et langsiktig perspektiv.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
Det som er myndighetenes viktigste oppgave, er å legge til rette for virksomhet gjennom gode rammevilkår, og så sørge for at den virksomheten som etableres, selvsagt skjer innenfor de regler og det lovverk som til enhver tid gjelder. Min oppfatning er at med de skrittene som nå er tatt, og med det produksjonsvolumet som vi vil ha på plass i løpet av kort tid, har myndighetene langt på vei allerede lagt til rette for den virksomheten som Jan Johnsen spør om, og jeg tror at med det rom for utvidelse som ligger i det volumet vi her snakker om, skal det ikke være noe i veien for å kunne planlegge langsiktig også for denne type virksomhet.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
Saken er brakt inn for Miljøverndepartementet til endelig avgjørelse i henhold til vedtekter for planforsøket i Akershus om «midlertidig overføring av departementets myndighet til å avgjøre innsigelser til kommunale arealplansaker etter plan- og bygningsloven». Myndigheten ligger etter dette til Akershus fylkesting, som stadfestet reguleringsplanen 15. juni 1999. Fylkestinget tok dermed ikke en innsigelse fra fylkesmannen til følge. Fylkesmannen viser til at den planlagte utvidelse av kjøpesentrene på 12 400 m2 er i strid med «rikspolitisk bestemmelse av 08.01.99 om midlertidig etableringsstopp for kjøpesentre utenfor sentrale byer og tettsteder». I brevet til Akershus fylkeskommune skriver fylkesmannen bl.a.: «Fylkesmannen kan ikke se at den foreslåtte utvidelsen av handelsarealene faller inn under noen av unntaksbestemmelsene i rikspolitisk bestemmelse om midlertidig etableringsstopp for kjøpesentre. Det er etter Fylkesmannens vurdering dokumentert at tiltaket vil ha regionale konsekvenser ved at veksten i konkurrerende sentre svekkes og at en betydelig del av etterspørselsveksten som følge av utvidelsen vil komme fra kunder bosatt utenfor kommunen. Selv om utbyggingen vil ha en rekke positive sider for Lørenskog kommune, kan ikke Fylkesmannen se at dette i seg selv åpner for unntak fra den rikspolitiske bestemmelsen.» Befaring i saken ble avholdt den 15. september 1999 med representanter for fylkeskommunen, kommunen, fylkesmannen og interesserte parter. I forbindelse med departementets behandling er det avholdt møter med kommunen, fylkeskommunen og Samferdselsdepartementet. Olav Thon Gruppen, som interessent i Solheim-/Skårer-området, har også inngitt synspunkter. Saken er av prinsipiell og særlig interesse i forhold til den rikspolitiske bestemmelsen om kjøpesentre. I tillegg har den tilknytning til «fylkesdelplan for strategier og retningslinjer for utbyggingsmønster og arealbruk på Romerike 1999-2020», som også er til behandling i departementet. Sakens spesielle karakter og omfattende materiale har medført et betydelig og tidkrevende arbeid. Jeg er klar over at det ligger betydelig potensial i planen om å etablere et flerfunksjonelt kommunesenter for Lørenskog av høy standard, og vil i min avgjørelse søke å ta hensyn til at dette målet kan nås. Ordføreren har bedt om et møte med meg. Dette vil bli avholdt snarlig, og avgjørelsen vil bli truffet en–to uker etter møtet.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
Representanten spør etter et mer konkret og positivt svar nå. Til det må jeg få replisere at det ikke er vanlig å drive med saksbehandling fra Stortingets talerstol, og det kan jeg selvsagt heller ikke gjøre i dag. Som jeg sa, vil jeg snarlig ha et møte med ordføreren. Det er riktignok ordføreren som har tatt initiativet denne gangen, men dette føyer seg altså pent inn i rekken av møter vi har med ordførere i innsigelsessaker – og vi er inne i en god rutine. Så vil vi, som jeg sa i mitt første svar, fatte en avgjørelse innen en – to uker etter et slikt møte. Når det så gjelder spørsmålet om lokalt selvstyre, var det en interpellasjonsdebatt om dette temaet i Stortinget en gang i 1999. Da kunne Regjeringen legge fram en svært god statistikk, som viste at antall saker hvor en regjering har overkjørt det lokale selvstyre, har gått ned under denne regjeringen.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
Som jeg sa i mitt første svar, er dette en komplisert og sammensatt sak, ikke minst en sak som vil kunne ha stor prinsipiell betydning for retningslinjene for etableringsstopp av kjøpesentre. Når denne saken har tatt noe tid, er det delvis på grunn av at den er av stor prinsipiell viktighet, men også fordi vi har prøvd å kjøre en inkluderende prosess her. Vi har hatt befaring, og vi har hatt møter med alle berørte parter, som vi nå altså avslutter med et møte med ordføreren om kort tid.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
Kravet til oljevernberedskapen på Norne-feltet er bl.a. at det skal finnes tilstrekkelig slepekapasitet for lenser, slik at det er mulig å ringe inn et eventuelt oljeflak og deretter ta det opp med en oljeopptaker. Dette medfører et krav om to fartøyer, som i praksis er løst ved et større beredskapsfartøy hvor det om bord også er lagret et mindre slepefartøy, som kan sjøsettes ved behov. Slepefartøyet er forbedret i forhold til tidligere, og det er gjennomført tester som viser at denne løsningen er operativ under de forhold der man kan forvente å få tatt opp olje fra sjøen, det vil bl.a. si ved en bølgehøyde på opp til fire–fem meter og en vindhastighet på i størrelsesorden 15–20 m/sek. Økt slepekapasitet alene vil ikke forbedre muligheten for å få tatt opp olje dersom værsituasjonen tilsier at det ikke er mulig å iverksette en effektiv oljevernaksjon fordi oljen f.eks. blandes i vannmassene og lensene ikke effektivt kan samle oljen opp. SFT vurderer det derfor slik at to selvstendige fartøyer ikke vil gi en tilstrekkelig økning av de reelle mulighetene for å gjennomføre et vellykket opptak av olje, også sett i forhold til de kostnadene et slikt krav vil innebære. Beredskapsfartøyet som er stasjonert ved produksjonsfeltet, skal kun ivareta en førsteinnsats inntil tyngre utstyr er på plass, og operatørene har gjennom sine beredskapsplaner plikt til å disponere slikt utstyr innen gitte responstider.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
Det miljøvernmyndighetene og fagmyndighetene har gjort, er å vurdere hvilke tiltak som vil være tilstrekkelig til at man kan få ringet inn et eventuelt oljeflak og deretter få tatt det opp. Den jobben som slepefartøyene skal gjøre, er altså å få satt ut lenser og omringet oljeflaket, mens selve opptaket må skje ved at man har en beredskap som kan være på plass etter kort tid, slik som operatøren er pålagt. Den faglige vurderingen av hva som er tilstrekkelig slepekapasitet, er gjort av fagmyndighetene, som altså mener at den løsningen vi her har valgt, er god nok, dvs. at båten skal kunne tåle både en bølgehøyde på fire–fem meter og vindhastigheter på i størrelsesorden 15-20 m/sek.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
Når fagmyndighetene har kommet fram til at den løsningen som her er valgt, er tilstrekkelig, så forutsetter jeg at både forbedringer og nye tester har vært gjennomført. Representanten sier at det er utelukkende økonomien som spiller inn. Det er ikke riktig. Men jeg tror vi må erkjenne at det å ta opp olje etter et utslipp, er det faktisk ikke mulig å få til med dagens redskaper hvis det er mer enn 4-5 meter høye bølger og en vindhastighet på mer enn 20 m/sek. Sånn sett ville man ikke løst et konkret problem ved å ha andre og flere båter på stedet. Det viktigste man kan gjøre, er hele tiden å jobbe på en måte som forebygger at det kommer utslipp. Skjer først utslipp under forhold som er hardere enn det som her er oppgitt, vil man ha et problem uavhengig av hvor mange slepebåter man har på feltet.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-12-13:
Jeg vil her vise til debatten i Odelstinget, der Kristelig Folkeparti stemte imot hele loven. Vi var eneste parti som stemte imot å endre bestemmelsene om helligdagsfredning, så vi finner ingen grunn til å ta det opp igjen her nå, men viser altså bare til debatten i Odelstinget.
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2000-12-13:
Jeg vil vise til debatten i Odelstinget omkring denne viktige saken, som dreier seg om tiltak mot dyresjukdommer. Det har også vært en diskusjon i Odelstinget om å utvide avgiftsgrunnlaget til å omfatte andre dyr enn de som ligger inne i dag, nemlig hund og katt. På bakgrunn av de synspunktene som vi i Fremskrittspartiet og Høyre hadde i Odelstinget, vil jeg fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke. Lagtingets anmerkning: Ny § 16 a første ledd antas å burde utgå.» Vi vil altså ikke innføre en slik avgift.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Jeg tillater meg å fremme forslag om å innføre lovbestemmelser som medfører at flyktninger som er bosatt i en kommune med integreringstilskudd, ikke kan gis offentlig økonomisk støtte til livsopphold dersom de bosetter seg i en annen norsk kommune, og forslag om å opprette Den Norske Stats Omsorgsselskap AS(STATOMSORG) med en aksjekapital på 500 mill. kroner for å bygge og drive omsorgsinstitusjoner i sydlige land. (STATOMSORG)
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Jeg har et spørsmål til forsvarsministeren vedrørende Arbeiderpartiet og arbeiderpartiregjeringens troverdighet. I forbindelse med budsjettet gikk Arbeiderpartiet, så vidt jeg har forstått, inn for at utgiftene ved fredsbevarende operasjoner i utlandet ikke skulle få noen innvirkning på andre deler av budsjettet. Vi fikk også inntrykk av at Arbeiderpartiet var imot nedskjæringer på forsvarsbudsjettet, og særlig midt i et år. Nå har Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett og ved revideringen av statsbudsjettet av en eller annen merkverdig grunn sagt at fordi byråkratene regnet galt når det gjaldt utgiftene til våre styrker i utlandet, skal det gå ut over det ordinære forsvaret med kutt på en halv milliard kr midt i året, og kutt her hjemme, som f.eks. at man ikke skal kjøpe utstyr til sykehusene. Hvor er sammenhengen i Regjeringens forsvarsbudsjett når man gjør så store endringer og begynner å spare inn på helsevesenet i Norge for å betale regninger man lovte ikke skulle gå ut over noe annet?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Hvorfor i all verden skal man kutte i andre poster når byråkratene i Finansdepartementet har regnet feil, slik at det blir økte skatte- og avgiftsinntekter i størrelsesordenen 5 milliarder kr? Hvorfor kan ikke de økte skatte- og avgiftsinntekter dekke disse merutgiftene? Det har jo ingen ting med aktivitet å gjøre, for man har regnet feil. I tillegg har vi fått 50 milliarder kr mer i inntekter fra virksomheten i Nordsjøen. Hvorfor skal det være kutt i andre ting? Det er jo helt meningsløst når statskassen har nok penger. Og nå er det snakk om at Regjeringen kanskje vil gå inn for å sende styrker tilbake til Libanon. Skal vi da vente at det betyr økte egenandeler for syke mennesker og ytterligere innstramninger i det norske samfunn fordi Regjeringen skal prioritere å være stor internasjonalt istedenfor å ta seg av de nødvendige tingene for folk flest i dette landet?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Finansministeren sa nå at Regjeringen arvet noen regninger på 3,5 milliarder kr. Flere av disse kommer av beregningssvikt hos byråkratiet, ved at utgiftene ble større enn beregnet bl.a. i folketrygden, ved at det ikke døde så mange eldre som Regjeringen hadde regnet med, slik at det ble mer i alderspensjonsutbetaling, det ble flere uføretrygdede som fortsatte å være uføretrygdede osv. I mine åtte år i finanskomiteen var det aldri snakk om at det skulle medføre konsekvenser på andre områder når det viste seg at byråkratiet hadde regnet galt, det er noe denne og den foregående regjeringen har innført. Mitt spørsmål er: Når det er slik at man arver regninger, hvorfor kan man ikke da dekke det inn med de andre feilregningene? Det er jo kommet inn 5 milliarder kr mer i skatter og avgifter enn beregnet, hvorfor kan man ikke bruke dem til å betale disse merutgiftene? For øvrig vil jeg få lov til å si at jeg synes stort sett alt i resonnementene til finansministeren er meningsløst, feilaktig og ubegripelig for folk flest.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Dette er en merksnodig debatt. Når man hører på forsvarsministeren og særlig på Gudmund Restad og andre fra Senterpartiet og enkelte representanter fra andre partier, skulle man tro at Norge var et lut fattig land som dessverre ikke har råd til å kjøpe moderne utstyr til sine soldater som utøver sin tjeneste under verneplikt. Virkeligheten er jo det stikk motsatte. Gudmund Restad og andre er opptatt av at det har vært press og overoppheting i økonomien. Ja, det er press kanskje i noen arbeidskraftmarkeder. Mange er det ikke, for det er 91 000 arbeidsledige. I gamle dager sa Arbeiderpartiet at da skulle de gå til streik, generalstreik, på grunn av den store arbeidsledigheten på 80 000 – nå er det 91 000. Men jeg kan kanskje skjønne at når det gjelder akkurat mannskapene, må vi ikke ta for mange fra andre arbeidskraftsektorer hvor det hevdes å være mangel på arbeidskraft – det er det man sier. Men utstyr, og utstyr kjøpt i utlandet, har da vel ingen innvirkning på norsk innenlandsøkonomi! Man må jo være byråkrat i Finansdepartementet eller finansminister for å påstå noe slikt. Det har ingen betydning! Og er det noen gang Norge har hatt muligheten til å sørge for at landets soldater, enten de skal være i luften, på bakken eller på sjøen – over eller under – har topp moderne, skikkelig utstyr, det mest avanserte i verden, så er det nå! Og så sier man at vi har ikke råd! Det er til å grine av. Selvsagt må vi få fregattene på plass. Vi må kunne forsvare Norge til sjøs og i luften først – og så eventuelt på landjorden. Jeg har lyst til å si med en gang at det er da vel ingen grunn til at ikke Norge nå skal bestille disse jagerflyene. Bare de siste månedene har vi jo fått ekstraordinære, ubudsjetterte, uventede nye inntekter, mer enn til å kjøpe de jagerflyene det har vært snakk om. Jeg vil heller at neste generasjon skal ha et skikkelig forsvar og moderne jagerfly enn å ha enda flere aksjer i Coca-Cola og Philip Morris, som er alternativet. Det som hevdes, er at vi må være forsiktige med presset i økonomien. Da får vi nesten si: La oss kjøpe jagerflyene, men vi kan ikke ha gjenkjøpsavtaler, for da blir det press i økonomien. Men hvis vi kjøper jagerfly uten gjenkjøpsavtaler, har det ingen annen innvirkning enn at våre soldater får moderne utstyr. Dette er en meningsløs debatt. Nå har jeg nesten lyst til å spørre flertallet: Leser dere aldri aviser, følger dere aldri med utenfor disse snirklene som kommer fra enkelte avdelinger i Finansdepartementet? La oss få fregattene på plass, la oss sette i gang og bestille jagerfly – og så tar vi gjerne MTB-ene deretter.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Senterpartiets leder og parlamentariske leder, Odd Roger Enoksen, sa nå at det ikke var noen skam å snu hvis man hadde gode grunner, og han snakket om «innenfor de rammene som Forsvaret har». Ja, hva er da den gode grunnen for å snu? Er det det faktum at den norske stat har fått titalls milliarder kroner i ekstraordinære inntekter, som er den gode grunnen til at man nå må være ekstra forsiktig med penger? Tvert om har man jo fått mulighet til, hvis man skulle holde seg innenfor rammen, å øke rammen. Det er ikke noe problem, på samme måte som det ikke er noe problem å betale de ekstraordinære regningene som Regjeringen har arvet fra den foregående regjering. Det er bare å betale dem, det! Det behøver ikke å bety kutt på andre områder, det er bare å betale. Det er ikke noe problem! Det er et politisk selskaps problem som man her driver og diskuterer. Så sier forsvarsministeren at gjenkjøpsavtaler er fornuftig. Ja, det er jeg enig i, og det har vi alltid akseptert, og vi synes det er fornuftig at vi, når vi kjøper store kostbare ting fra utlandet, får en fordel. Men når aktiviteten og presset i norsk økonomi brukes som begrunnelse fra Regjeringens side for ikke å kjøpe de jagerfly man ellers hadde tenkt å kjøpe, da er det en ny situasjon. Da er det nettopp gjenkjøpet som i tilfelle skaper press i økonomien, for det å kjøpe jagerfly som 100 pst. er produsert i utlandet, har ingen virkning, bortsett fra den bitte lille biten som går til trening av flygerne i den nye flymaskinen deres. Når Regjeringen sier at fordi det blir press i økonomien, må vi la være å kjøpe jagerfly, da sier vi: Dropp heller gjenkjøpsavtalene. Det må jo være mer fornuftig å kjøpe det som en er kommet til er fornuftig å kjøpe. Det er det som er poenget. Forsvarsministeren sier at man kommer i et budsjettmessig uføre og må ta det innenfor rammen eller utvide rammen. Ja, utvid rammen, for denne rammen er lagt av noen ukjente mennesker i Finansdepartementet som ikke ser forskjell på kjøp innenlands og utenlands, og de har overtalt Regjeringen til å la være å gå videre og kjøpe jagerfly. Det er da vi sier: Når Regjeringen ikke skjønner så enkle ting, må vi gjøre noe annet. Og da må vi enten øke rammen eller si at dette ikke influerer på norsk økonomi, og gå til innkjøp av dem. Og forsvarsministeren i opposisjon var den som ledet an, for i tillegg til jagerfly så skulle man også kjøpe MTB-er, og han har skapt forhåpninger i et lite lokalsamfunn. De trodde faktisk at Bjørn Tore Godal var til å stole på, og at Arbeiderpartiet var til å stole på. Nå viser det seg at til tross for at vi i mellomtiden har fått mer penger, så dropper man å kjøpe dette. Da reduserer man den tilliten som et folk må ha til sine styrende. Det som jeg tror etter hvert vil bli arbeiderpartiregjeringens største problem, er at den flere og flere ganger viser at man ikke kan ta den alvorlig når den lover noe.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Det er med forbauselse jeg observerer at en så erfaren parlamentariker som Johan J. Jakobsen velger å forsvare berettigede angrep med eventyrfortellinger fra talerstolen. Forsvarskomiteens leder, Hans J. Røsjorde, har overhodet ikke gitt uttrykk for slike synspunkter som hr. Jakobsen velger å referere. Det forsvarskomiteens leder gjorde, var å si at han forstod godt de offiserer som på grunn av de av flertallet skapte trange forsvarsrammer følte at de måtte prøve å ivareta sin del av forsvarsbudsjettet og gjøre sitt beste for at det de arbeidet med, også kom frem. Det er nettopp å vise respekt for offiserer og gi uttrykk for at man forstår at de kjemper for sin andel av et altfor lite forsvarsbudsjett, og det er det stikk motsatte av den eventyrfortelling som hr. Jakobsen nå forsøkte seg på, og som han sikkert forgjeves kommer til å forsøke seg på en gang til.
Børge Brende (Høyre), 2000-05-31:
Jeg har et spørsmål til finansministeren: I løpet av den siste uken har finansministeren varslet at det vil bli skatteøkninger til neste år. Han har også sagt klart fra at han ikke vil gjøre noe med det skyhøye norske avgiftsnivået på bensin og drivstoff. I henhold til VG i dag sier arbeiderpartiregjeringen nei til å løfte en finger for å redusere den rekordhøye bensinprisen. Samtidig hadde egentlig Regjeringen nå varslet en grensehandelspakke i revidert budsjett, men den er nå utsatt til høstens statsbudsjett. Vil finansministeren stå fast ved at han ikke vil gjøre noe med de ekstraordinært høye norske avgiftene på drivstoff, eller vil de norske avgiftene bli vurdert i forhold til en slik grensehandelspakke?
Børge Brende (Høyre), 2000-05-31:
Når det gjelder skattenivået, fikk man i Norge i fjor høst en høyere marginalskatt enn 50 pst. Det bryter med de grunnleggende trekkene i skattereformen, så det er bekymringsfullt hvis finansministeren har tenkt å øke det ytterligere, for alle andre land vil jo nå forsøke å komme klart under 50 pst. Når det gjelder avgift på bensin og drivstoff, er det riktig at Regjeringen nå foreslår en nedsettelse av dieselavgiften med 20 øre – for å sette den ned til samme nivå som i fjor høst, det er det viktig å ha med seg. Men til det som står i Verdens Gang. Ettersom de ikke fikk tak i finansministeren, fikk de tak i Erik Dalheim, som er Arbeiderpartiets avgiftspolitiske talsperson, og han sier at det er uaktuelt for Regjeringen nå å løfte en finger for å sette ned avgiftene på bensin og diesel ytterligere. Sier finansministeren nå at Regjeringen kan vurdere å gjøre dette, at man ikke lenger finner seg i at man skal betale 11-12 kr literen for bensin i Norge?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
La meg først si at i revidert budsjett har Regjeringen varslet at man i forbindelse med budsjettet for neste år vil gjennomgå skattesystemet med sikte på å få en bedre fordelingsvirkning av skatten. Jeg ser at enkelte aviser har tolket det som at man skal øke det alminnelige skattetrykket for vanlige folk, men det er ikke det jeg har uttalt. Jeg har uttalt at vi ønsker å få en klarere fordelingsretning på skattepolitikken. Så må jeg beklage at jeg ikke har fått lest oppslaget i Verdens Gang i dag. Journalisten i Verdens Gang fikk ikke tak i meg i går – vi prøvde å få kontakt med hverandre. Men jeg har aldri uttalt at det er utelukket å vurdere spørsmålet om bensin- og drivstoffavgift i forbindelse med den avgiftsomleggingen som vil komme til å skje. Tvert imot er det slik at denne regjeringen ikke har økt avgiftene på bensin og autodiesel, vi har for første gang siden autodieselavgiften ble innført, foreslått å redusere avgiften. Og hvis Stortinget gir sin tilslutning til det ved behandlingen av revidert budsjett, vil avgiften bli noe redusert i forhold til det som er tilfellet i dag. Så det er riktig som representanten sier, at vi i forbindelse med framlegget av reform av merverdiavgiften har varslet at vi også vil gå gjennom særavgifter og særskilt særavgifter som har stor betydning for grensehandelen, og i den sammenheng vil også drivstoffavgiftene bli vurdert.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
La meg først vise til at det i revidert budsjett ikke ligger noe forslag om endringer av bensinavgiften. Derimot foreligger det forslag om endring i dieselavgiften. Så vil vi i forbindelse med framlegget av budsjettet for neste år vurdere de ulike avgiftene, og ikke minst avgifter på varer som er særskilt grenseutsatte, og da vil vi også vurdere drivstoffavgiftene. Jeg er enig med representanten i at vi har et høyt nivå på disse avgiftene i Norge, det har for så vidt vært en ønsket politikk i den forstand at det er en del av statens samlede finansiering. Det er jo ikke dramatiske forskjeller mellom f.eks. Høyre og Arbeiderpartiet i synet på disse avgiftene, ganske særlig i en situasjon hvor Arbeiderpartiet har foreslått å redusere dieselavgiften med 20 øre. Men dette er spørsmål som jeg må få lov til å komme tilbake til i forbindelse med årsbudsjettet, og jeg vil ikke utelukke også en vurdering av drivstoffavgiften i den sammenheng.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg vil gjerne i stortingssalen gjenta det som er sagt i ulike sammenhenger, og som sikkert representanten har registrert, at Regjeringen i budsjettet som framlegges til høsten, vil foreslå reduksjon i avgiften på alkohol. Det har ikke minst sammenheng med de endringene som skjer i de landene som er rundt oss. Det er nå inngått en forståelse mellom Sverige og EU om innførselsreglene til Sverige. Det gjør at avgiftsnivået i Sverige vil være utsatt, og Sverige vil måtte forholde seg til det, og vi er nødt til å forholde oss til de grensehandelsvirkningene det kan ha. Så jeg gjentar gjerne det jeg har sagt før, at Regjeringen vil i forbindelse med budsjettet til høsten fremme forslag om endringer i avgiftene på alkohol, og da snakker jeg om endring nedover.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg har registrert at en del av de nylig avgåtte statsrådene har et noe annet syn på sakene etter at de har gått ut av regjeringskontorene enn de hadde før. Jeg registrerte at representanten Lilletun som medlem av Regjeringen ikke hadde det synspunkt som han gir uttrykk for her. Det var ikke signalisert fra den foregående regjering at det ikke skulle være moms på overnatting. Tvert imot er det registrert signaler om å innføre det, men med en lavere sats enn den generelle. Dette er spørsmål som også denne regjeringen vil vurdere, så det er ikke naturlig for meg å konkludere på de ulike elementene i merverdiavgiftsreformen på dette stadiet.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Det er generelt positivt når det inviteres til et samarbeid i Stortinget om å vurdere utfordringer som er av felles karakter, ikke minst på dette området. Det er en utfordring som vi sammen står overfor, og hvor også denne regjeringen avventer den innstillingen som kommer fra Sandman-utvalget. Det jeg gav uttrykk for i Politisk kvarter, er at denne regjeringen har ingen planer om å endre f.eks. de grunnleggende reglene i sykelønnsordningen. Jeg registrerer at heller ikke den forrige regjering foreslo det, og det var det som kom til uttrykk ved mitt utsagn i Politisk kvarter.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
La meg først gjenta at jeg registrerte at den foregående regjering heller ikke foreslo endringer på det punktet. Jeg har registrert at det er et ønske fra de tidligere regjeringspartiene om å ha felles synspunkter, også i Stortinget, og antar at det fortsatt ligger til grunn. Så er det riktig at Regjeringen har foreslått en endring av arbeidsgivers ansvar. Det er et forslag som er i samsvar med forslag som er framsatt tidligere, både fra regjeringen Jagland og fra regjeringen Bondevik. Vi har derfor hatt godt håp om at det skulle være et forslag som var i samsvar med synspunktene fra et flertall i Stortinget. Det er en vesentlig forskjell mellom dette forslaget og forslag til endringer i regelverket i forhold til arbeidstakerne, i den forstand at arbeidsgiver også kan påvirke arbeidsmiljøet. Fra Regjeringens side er dette også et ønske om å ha et incentiv for arbeidsgiverne til å tilrettelegge arbeidsmiljøet på en slik måte at man får et redusert fravær.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Det er ingen motsetning mellom de to tingene. Det å endre arbeidsgivers ansvar, forlenge arbeidsgivers ansvar, mener vi er et bidrag til også å stimulere arbeidsgiverne til å legge til rette arbeidsmiljøet slik at sykefraværet kan reduseres. Men det er ikke i motsetning til at vi generelt bør også gjennom arbeidsmarkedspolitikken søke å legge til rette for at mennesker som har en eller annen sykdom, også kan delta i arbeidslivet med den arbeidskraft de har. Jeg vil altså generelt erklære meg enig i det representanten her sier, om at det er et siktemål at vi bl.a. gjennom arbeidsmarkedets virkemidler skal bidra til å tilrettelegge arbeidsmarkedet slik at ikke noen blir utstøtt.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg vil tro at reduksjon av matmomsen vil være et lite målrettet virkemiddel i forhold til grensehandelen. En viktig årsak til det er at det først og fremst er kjøtt som er et grensehandelsprodukt, og ved å redusere matmomsen forutsetter vi at man også fra Senterpartiets side mener at det skal gjelde generelt for alle matvarer. Det betyr at det blir lite målrettet, men med en stor kostnad i forhold til den grensehandelsproblematikken man her står overfor. Det andre er at det også har vært et offentlig utvalg i arbeid, Christiansen-utvalget, som har vurdert hvorvidt en differensiert moms på matvarer vil være målrettet også i forhold til fordelingsspørsmålet. Dette er så langt ikke klart dokumentert. Derimot synes det som, hvis man ønsker å ta fordelingspolitiske hensyn i forhold til barnefamilier, i forhold til pensjonister og i forhold til andre grupper, det vil være langt mer målrettet å bruke de riktige virkemidler i forhold til de gruppene enn å redusere momsen på matvarer. Regjeringen er opptatt av utviklingen i prisen på matvarer. Endring og reduksjon i målprisene på ulike landbruksprodukt kan være et bidrag i den forbindelsen, men jeg vil generelt si at jeg ser redusert moms på matvarer som et lite målrettet virkemiddel i forhold til dette.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Det er altså slik at vi har hatt et offentlig utvalg i funksjon som har konkludert med at dette er et lite målrettet virkemiddel i forhold til de fordelingspolitiske spørsmål som her reises. I tillegg er det betydelige tekniske problemstillinger knyttet til det å ha ulike merverdiavgiftssatser innenfor et handelsspekter hvor det er ulike produkter som skal gå over samme kasseapparat, for å si det litt enkelt. Men det er altså slik at dersom man f.eks. skulle redusere momsen på matvarer til det halve nivået, tilsvarer det 6 milliarder kr. Da blir spørsmålet hva man eventuelt, hvis man skulle nå de fordelingspolitiske målene, kunne ha brukt de 6 milliardene til som alternative tiltak. Og det er slik at utredningen så langt viser at en alternativ anvendelse vil være mer målrettet for å bedre fordelingsprofilen.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
La meg først si at jeg ikke har registrert at Stortinget har sagt at momsen på matvarer skal ned, man har bedt om en vurdering, og det er noe ganske annet. Det er altså slik, som jeg også sa i mitt svar til representanten Meltveit Kleppa, at det har vært grundige vurderinger av de fordelingspolitiske virkningene av redusert matmoms i forhold til andre typer virkemidler. Og ønsker vi å nå spesielle mål i forhold til fordelingspolitikken, så finnes det andre virkemidler som er mer målrettet i forhold til det. Så det kan meget vel være slik at en reduksjon av matmomsen vil ha positive effekter i forhold til norsk landbruk. Det er et moment som man selvsagt må ha med i en slik vurdering. Men hvis man spør hvordan man fordelingsmessig skal nå de mål som man ønsker, f.eks. i forhold til barnefamilier, er ikke redusert matmoms det mest målrettede i forhold til det. Da vil f.eks. en økning av barnetrygden være mer målrettet, uten at jeg vil annonsere det.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Strengt tatt er dette et spørsmål som ligger noe utenom det hovedspørsmålet som nå er stilt, men la meg få lov til å svare på det. Det jeg refererer til, var at det i nasjonalbudsjettet for 2000 ble sagt at man ville vurdere redusert moms på reiseliv og på persontransport. Den type vurderinger vil også denne regjeringen gjøre. Men mitt poeng i forhold til representantens spørsmål i den tidligere runden, var at representanten gav inntrykk av at det ikke burde være aktuelt å vurdere moms på reiseliv i det hele tatt. Det er altså ikke det signal som ble gitt fra den forrige regjeringen, og det var utgangspunktet for mitt svar, som inneholder det rom for vurderinger som representanten sikkert registrerte.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg vil få anledning til å gå gjennom tallene fra HSH før jeg bekrefter deres riktighet. Det jeg derimot oppfatter som poenget i representantens spørsmål, er at vi har et problem knyttet til at omfanget av grensehandelen er så stort. Det er vi enige om. Det er også årsaken til at denne regjeringen har sagt at det ønsker vi å gjennomgå, og det ønsker vi å gjøre noe med. Vi har gjort et første skritt, om enn ikke revolusjonerende, ved at vi foreslår å redusere dieselavgiften i revidert budsjett, og vi har varslet at vi i forbindelse med momsreformen, som har vært gjenstand for flere runder i denne spørretimen, også vil vurdere andre grep. Og da har alkohol vært nevnt som ett eksempel, og jeg bekreftet på et tidligere spørsmål at vi også vil vurdere spørsmålet når det gjelder drivstoffavgiften. Kort sagt: Jeg erkjenner at vi står overfor et problem. Vi er innstilt på å gjøre noe med det, men jeg kan ikke love at vi skal ha samme avgifter som Sverige på alle områder. Det ville være et grep som nok vil være noe større enn det er realistisk å stille i utsikt.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Regjeringen legger opp til å bruke mer penger på helsevesenet, Regjeringen legger opp til å bruke mer penger på eldreomsorgen, Regjeringen legger opp til å bruke mer penger på folketrygden. Det er ikke slik at vi sparer alle oljepengene. Tvert imot, fra 1971 og fram til i dag har vi brukt 800 milliarder kr over statsbudsjettet av såkalte oljepenger. Vi bruker oljepenger hver eneste dag. Det er riktig at vi har penger på oljefondet – mange penger på oljefondet. Men det er også slik at statens pensjonsforpliktelser er på 2 600 milliarder kr, og bare i inneværende år øker pensjonsforpliktelsene mer enn det vi setter til side i oljefondet, men det er likevel ikke mitt poeng. Budsjettbalansen er ikke en hellig størrelse. I år med stor arbeidsledighet må vi bruke statsbudsjettet til å få hjulene i gang, og det er ikke mange år siden vi hadde titalls av milliarder kroner i underskudd på budsjettet, og det var riktig da. Men motstykket er at vi i år med press i økonomien må bruke mindre. Økonomien går nå for fullt, og det er mangel på arbeidskraft innenfor mange sektorer. Hvis vi da bruker enda mer penger, viser erfaringene at det kan føre til høyere renter og langvarig økning i arbeidsledigheten. Derfor vil jeg gjerne nyansere det bildet som bl.a. representanten prøver å tegne. Det er ikke slik at denne regjeringen fører en politikk hvor det er et hovedsiktemål å spare penger; denne regjeringen fører en politikk for å hindre økt press på renta og økt arbeidsledighet. Så er det i tillegg et viktig moment at vi ikke bør belaste framtidige generasjoner enda mer, og at vi derfor også bør legge til side en del penger i oljefondet. Jeg er glad for at et bredt flertall i Stortinget har sagt seg enig i denne vurderingen. Det er også et bredt flertall i Stortinget som har sagt seg enig i at man ikke bør innføre den typen utenlandsbudsjett som representanten her argumenterer for.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Ja, som det alltid har vært, er det ikke slik at økte skatteinntekter på grunn av økt press fører til inndekning på budsjettet. Jeg har lyst til å understreke at i går la den internasjonale organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling fram nye anslag for norsk økonomi, og de sier at det er en vesentlig fare for en overoppheting av norsk økonomi. OECD mener at den økonomiske politikken må innrettes med sikte på å dempe presset i økonomien, slik også Regjeringen har sagt. Og den sier at hvis det ikke skjer gjennom budsjettene, må Norges Bank sette opp renta. Når representanten Jensen, som hun for så vidt har en enestående evne til, framstiller den ene siden av saken, står hun dessverre i fare for å glemme å si det som er konsekvensen av den politikken som hun her argumenterer for, og det er tap av tusenvis av arbeidsplasser i norsk industri og konkurranseutsatt sektor. Det er også en politikk som vil gi unge mennesker som har kjøpt ny bolig, betydelig høyere rente på sine lån. Jeg er glad for at det ikke er et flertall i Stortinget som står bak en slik politikk. Tvert imot føler jeg at Fremskrittspartiet står ganske alene.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
La meg først minne representanten Johansen om at han selv har gått imot den type utenlandsbudsjett som han nå strengt tatt argumenterer for, for bare en uke siden. Men det som er et tilleggsmoment, er at det som Stortinget vurderer som de viktigste områdene å satse på, det får selvsagt plass innenfor budsjettet. Hvis det er viktig å satse på et område, blir det prioritert, og da kommer det innenfor budsjettet. Det som ikke er inne på budsjettet, er det som blir prioritert ned og som blir vurdert som mindre viktig enn alt det andre som står der. Så er det selvsagt slik at det finnes utgifter som har mindre direkte virkning på norsk økonomi enn andre. Men dette er ikke et svart-hvitt-bilde. Hvis Terje Johansen og jeg får lønn, bruker vi kanskje 50 pst. av disse inntektene til å kjøpe varer som er produsert i Norge, og 50 pst. på varer som er produsert i utlandet. På den andre siden: Når det gjelder den bilaterale bistanden, vil jeg tro at alt går til utlandet. Det er altså sånn at rundt 40 pst. er norskproduserte varer og tjenester og rundt 60 pst. kommer fra utlandet. Dette er ikke et svart-hvitt-bilde, og det er altså slik at man gjennom statsbudsjettet har en rimelig balanse i sammensetningen av disse ting.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Spørsmålet om kjøp av fregatter er et utmerket eksempel på spørsmålet om utenlandsvirkninger eller ikke. For som det ble sagt i et intervju i Dagbladet i går: Hvis man kjøper fregatter uten gjenkjøp, så har det mindre virkning for norsk økonomi. Men det er jo ikke aktuelt. Så selv om man kjøper fregatter i Spania, har vi gjenkjøpsavtaler som gjør at vi skal produsere norske varer og tjenester i tilsvarende omfang, og da stimulerer vi norsk økonomi. Når det gjelder de spørsmålene som representanten Ballo tar opp, om utstyrsplanen og om psykiatrien, vil jeg understreke at omfanget av utstyrsplanen står fast, men man strekker den altså over en noe lengre periode. Og når det gjelder psykiatrien, er det slik at det erfaringsmessig oppstår en viss grad av forsinkelse, og vi mener at de 38 mill. kr som foreslås omdisponert til andre formål, senere vil bli tilbakeført til opptrappingsplanen for psykisk helse. Derfor innebærer denne omdisponeringen ikke at det samlede omfanget av opptrappingsplanen vil bli redusert, men altså strukket over noe lengre tid.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Det har jeg ingen problemer med å se. Men det er jo ikke slik at jeg argumenterer mot at man skal installere høreapparat hos personer som trenger det. Det som er min hovedargumentasjon, er at den samlede bruken av penger ikke må være så stor at den bidrar til å øke presset på renten og øke presset på ledigheten. Det vil være en situasjon som for så vidt også er uheldig i forhold til sykehusene, og mange av dem er finansiert ved store lån. Så blir det et spørsmål om hva vi skal bruke de pengene til som vi har innenfor denne rammen. Der kan det være ulike prioriteringer mellom de ulike partiene i Stortinget, og da får vi diskutere det. Men vi må holde fra hverandre diskusjonen om hva slags rammer det er fornuftig å ha i en situasjon der det er press i økonomien, der den internasjonale organisasjonen for økonomisk utvikling sier at det nå er så høyt press at man må holde tilbake på budsjettpolitikken, ellers er alternativet økt rente, og den andre problemstillingen, nemlig hva det er vi bruker pengene til. Det tar vi gjerne en diskusjon om.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Det forslaget som representanten Reikvam her viser til, vil innebære en ganske betydelig endring i forhold til den skattereformen som ligger til grunn, og Regjeringen har ikke fremmet forslag om den type endringer i det reviderte budsjettet som er lagt fram for Stortinget.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
La meg først si at det vil nok skje visse tilpasninger i forhold til utbetaling av utbytte hvis en slik ordning skulle bli gjennomført, så jeg tror de anslagene representanten Reikvam viser til, klart er i overkant av det som er sannsynlig. Vi har som sagt fra Arbeiderpartiets side tatt utgangspunkt i at vi viderefører den skattereformen som ligger der. Vi har ikke fremmet forslag om endringer når det gjelder skatt og utbytte. Det vi derimot har gjort, er at vi har varslet i revidert nasjonalbudsjett at vi ønsker å gjennomgå de samlede fordelingsvirkningene av skattepolitikken. Det kan være mange ulike tiltak som kan vurderes i denne forbindelse. Det vil vi komme tilbake til i forbindelse med budsjettframlegget til høsten. De enkelte tingene der vil jeg naturlig nok ikke gå inn på.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg tror ikke norsk næringsliv opplevde Bondevik-regjeringens næringspolitikk som en ny æra i næringspolitikken – i hvert fall ikke preget av offensive holdninger. Så i så måte tar denne regjeringen mål av seg til å gjennomføre en endring i næringspolitikken i retning av en mer offensiv næringspolitikk, en politikk som i sterkere grad enn Bondevik-regjeringens legger vekt på nyskaping, utvikling av informasjonsteknologi osv. Så har vi hatt en ganske spesiell situasjon ved behandling av det reviderte nasjonalbudsjettet. Jeg vil vise til at revidert nasjonalbudsjett ble lagt fram under to måneder etter at denne Regjeringen var tiltrådt, og da var det slik – som jeg går ut fra at representanten Johansen også er vel innforstått med – at det lå ualminnelig mange såkalt ubetalte regninger som skulle betales, som enhver regjering som da var i regjeringskontorene, måtte ha lagt fram forslag om inndekning av hvis man skulle videreføre det økonomiske opplegget som representanten Johansen og jeg har vært enig om for dette året. Og når det skal dekkes inn 3,5-4 milliarder kr i revidert nasjonalbudsjett, blir det også nødvendig å foreta reduksjoner på områder som man gjerne skulle ha unngått å foreta reduksjoner på. Men samlet sett har Regjeringen lagt fram et forslag som innebærer at vi viderefører stramheten i det økonomiske opplegget, og slik at vi har unngått å øke presset i økonomien og øke presset på renten. Det er det som er utgangspunktet for forslagene. Jeg sier ikke at hvert enkelt forslag som ligger i revidert nasjonalbudsjett innebærer et signal om politisk endring på vedkommende sektor som har måttet ta en reduksjon i denne sammenheng.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Det har ikke vært noen intensjon fra Regjeringens side å gi inntrykk av at man ønsker å svekke nyskapingen. Tvert imot ønsker denne Regjeringen å legge opp en politikk som øker nyskapingsinnsatsen. Derfor er det også, som representanten Johansen sikkert har registrert ved gjennomgangen av revidert nasjonalbudsjett, også en del nye tiltak på Næringsdepartementets område i så måte. Når det gjelder spørsmålet om skjemaveldet osv., er vel det som kanskje fremfor alt er satt i fokus av denne regjeringen, betydningen av en fornyelse av offentlig sektor. Og jeg kan berolige og forsikre representanten Johansen om at en samling av denne innsatsen overhodet ikke representerer noe redusert ambisjonsnivå, snarere tvert imot.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Først må jeg få lov til å rette opp en såkalt åpenbar misforståelse. Selvsagt har Regjeringen en politisk begrunnelse for det man gjør i revidert nasjonalbudsjett, i den forstand at man ønsker å videreføre et budsjett med den samme stramheten som lå til grunn ved behandlingen av budsjettet sist høst, et budsjett som bidrar til at man hindrer økt press i økonomien, økt press på renten og økt press på ledigheten. Det er den politiske begrunnelsen, det er et budsjett for bl.a. å forhindre ny vekst i ledigheten. Men hvert enkelt kutt som det dessverre har vært nødvendig å foreta innenfor budsjettet, har ikke en sterk politisk begrunnelse. Derfor er det altså ikke slik at f.eks. reduksjonen innenfor SND er begrunnet ut fra at man ønsker å redusere SND. Men skal man dekke inn 3–4 milliarder kr, er det jo nødt til å vises noen steder, og det gjør det også. Så til det neste spørsmålet: Har finansministeren en millimeterholdning til budsjettbalansen? Nei, jeg sa nettopp det motsatte i sted. Budsjettbalansen er ikke hellig(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)