trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-05-30:
Først: Når det gjelder de fem landene innenfor Schengen-området som fikk tillatelse til å ha en internkontroll, har de fått fortsatt tillatelse til å ha det, og så velger nasjonene selv om de vil gjøre det. Når det gjelder det med transport: Nei, vi har ikke prioritert en felles transportplan. Vi har prioritert annerledes. Men det jobbes en del innen det nordiske samarbeidet med felles transportplaner. Det er en Barents-transportplan i nord, og det jobbes ganske godt nedigjennom på regionalt nivå. Så jeg tror den delen av problematikken på mange måter er belyst. Grensene er lange, og jeg er ikke helt sikker på at man må se det på et nasjonalt nivå – det er fullt mulig å se det regionalt for å synliggjøre behovene. Vi må også ta hensyn til – noe man ofte glemmer – at vi ikke er i en tollunion med EU. Det skal være tollbehandling ved grensepassering, uansett om den går til fots, med hjul eller med fly eller tog. Det blir ofte glemt i debattene. Jeg synes vi har det smidig, tatt i betraktning at det skal være tollkontroll på hver grense.
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2017-05-30:
Det er veldig bra at Nordisk ministerråd og de nordiske statsministrene har omorganisert arbeidet mot grensehindre og ser ut til å opprioritere arbeidet både for å motvirke nye grensehindre og for å fjerne eksisterende. Likevel kan det virke som om arbeidet mot grensehindre er en «never ending story», for så fort det er fjernet noen grensehindre, kommer nye til. I Nordisk råds grensehindergruppe er vi naturlig nok opptatt av det samme som ministrene, nemlig både å hindre nye og å fjerne eksisterende. Mitt spørsmål til ministeren blir, nå når Norge har formannskapet i Nordisk ministerråd: Hva vil ministeren gjøre for å gjøre sitt eget embetsverk oppmerksom på at vi ikke må skape nye grensehindre når vi jobber med nytt lovverk f.eks.?
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2017-05-30:
Jeg skjønner at dette er et arbeid som må pågå over tid, men likevel kan man bli utålmodig av å arbeide med dette. Et felt som i hvert fall grensehindergruppen i Nordisk råd har sett seg ut, er å oppfordre regjeringene til i langt sterkere grad å bevisstgjøre seg hvordan man kan hindre nye grensehindre å komme til. Jeg la merke til at ministeren sa at vi må bevisstgjøre embetsverket, men det må sterkere lut til enn det. Jeg går ut fra at dette er noe alle regjeringer har prøvd over flere år, så jeg vil igjen etterspørre: Hva konkret vil komme ut av denne evalueringen, og hva vil man gjøre for å hindre nye grensehindre i å komme til?
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2017-05-30:
Nå er det ingen grensekontroll mellom Sverige og Danmark lenger, i hvert fall var det ikke det i helgen. Men det jeg skulle spørre om, var: Et grensehinder som oppleves av både befolkning og næringsliv, er transport over grensene. Det opplever vi f.eks. langs hele grensen mellom Norge og Sverige. Der har vi løst det rimelig bra på veisiden, f.eks. mellom Østfold og Bohuslän – man har endelig fått bygd ut E6, og det fungerer bra. Men på jernbanesiden gjenstår mye. Jeg er klar over de nasjonale prioriteringene, men en start ville være om landene ble enige om å få til f.eks. en felles transportplan for grensekryssende transport. Er det noe det norske formannskapet vil prioritere å jobbe med det neste året?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-05-30:
To år etter at Nordisk råd ble etablert i 1952, fikk vi passfriheten, og det var vel det største framskrittet i det å bygge ned grensehindre i Norden. Det er ikke lenger en realitet. Som statsråden sa, er det nå innført midlertidig ID-kontroll og grensekontroll mellom flere nordiske land, og det er særs byrdefullt og problematisk, ikke minst for dem som ferdes over Øresund, fram og tilbake mellom Sverige og Danmark. Det bør være en overordnet oppgave for norske myndigheter å arbeide for å få vekk denne grensekontrollen internt i Norden. Bør derfor ikke Norge, med den rollen vi har nå, arbeide for at vi i Norden står sammen om en grensekontroll og en ID-kontroll for dem som skal inn i Norden, og at en ikke har grensekontroll mellom de nordiske land?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-05-30:
De fem nordiske land har hele tiden vært individuelle stater. Senterpartiet er enig i det statsråden sa, at det ikke er realistisk eller ønskelig å ta vekk alle grensehindringer mellom sjølstendige land. Men det som går på temaet grensekontroll av personer, er absolutt noe en bør følge opp for å sikre det som har vært virkeligheten ifra 1954. Statsråden sier det er lurt eller det er bra å ha den grensekontrollen, eksempelvis mellom Danmark og Sverige. Er dette standpunktet forankret i det at nå er forholdene i Sverige og Danmark så politisk forskjellig at det ikke vil være mulig å ta vekk grensekontrollen mellom de to land? Er det det som ligger bak det statsråden kaller «lurt»?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-05-30:
Senterpartiet er for å ha grensekontroll innenfor Schengen-området. Det er ikke det vi diskuterer. Vi diskuterer hvor grensekontrollen skal være når det gjelder Norden. Når statsråden da omgår å svare på spørsmålet om hvorvidt vi skal ha en grensekontroll på grensen inn til Norden, og at begrunnelsen for ikke å arbeide for det er at det er lurt å ha det sånn som det er, må jeg bore videre på: Er det virkelig sånn at den norske ledelsen i Nordisk råd nå ikke vil arbeide for å få en felles grensekontroll inn til Norden, og dermed ta vekk de byrdene det gir for de mange som reiser fram og tilbake mellom f.eks. Sverige og Danmark? Det er en måte å gjøre det på som er opp til de nasjonale parlamentene i de nordiske land å kunne gjennomføre.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-05-30:
Jeg vil også først takke for redegjørelsen og bare knytte noen korte kommentarer til den. Det den først og fremst understreker, er jo den suksessen som Nordisk råd er, og det stadig forsterkede samarbeidet vi har – og har hatt gjennom årtier, til tross for at dette er land med ulik tilknytning både sikkerhetspolitisk og økonomisk, og også forholdet til EU. Det som redegjørelsen viser, og som jo er positivt, er hvor systematisk dette arbeidet går, og at Grensehinderrådet, som det vises til, hele tiden rydder til side stadig nye områder hvor det er hindre, slik at samarbeidet forsterkes. Det jeg vil være opptatt av, er at dette ikke bare er det praktiske samarbeidet; det det først og fremst handler om, er et samarbeid hvor vi trenger å tenke mer nordisk på mange måter. For vi har et Norden der landene kan være relativt små hvis man ser dem hver for seg, men til sammen – enten det er politisk, økonomisk, i forhold til forskning, høyere utdanning, kulturelt – har man en felles styrke som kan konkurrere med hvor som helst i verden, enten det er Kina eller det er USA eller det er andre deler av Europa. Dette er like mye en felles tenkning omkring et samarbeid som de konkrete reglene. Jeg er veldig glad for at dette bringes framover, at man her tar unna grensehindre, men vi bør også forsterke det praktiske samarbeidet, ved bl.a. Nasjonal transportplan, som kommer, vi kan forsterke samarbeidet omkring godstransport og felles planlegging på flere områder i årene framover. Så er det problemene omkring de midlertidige kravene om å ha med seg pass og de hindrene som er der. Det er helt klart at Europa er i en situasjon hvor en har hatt et betydelig migrasjonsproblem, at en har flyktninger som beveger seg over grensene, og også i Venstre ser vi at det har vært riktig å ha regler på dette. Men det er viktig at man hele tiden tar med seg at dette, som innenfor EØS-avtalen og Schengen-samarbeidet, åpner for midlertidighet omkring disse reglene, og at målet må være at vi så raskt som mulig kommer tilbake til den reisefriheten som ligger innenfor hele Schengen-området. Det er noe som vi har stor fordel av, og det er definitivt også en styrke for hele dette samarbeidet. Så en situasjon hvor vi skal se på Norden som ett område, og at kontrollen skal gå derfra og ut, vil Venstre være sterkt imot. Det er hele Schengen-samarbeidet vi skal ivareta, og da handler det om å ha bedre kontroller omkring yttergrensene, slik at vi ivaretar og beholder friheten innenfor Schengen, en frihet som da også omfatter og må omfatte hele Norden. Og når det er midlertidige grensekontroller, må vi alltid se på hvor raskt vi kan komme bort fra den midlertidigheten og tilbake til det normale, at en har frie, åpne grenser.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-05-30:
Norge er verdens nest største eksportør av fisk og sjømat og også en av de største produsentene av olje og gass i verden. I tillegg er vi definitivt et land som ligger helt i front når det gjelder en ansvarlig forvaltning av havets ressurser. Jeg vil også takke forslagsstillerne. Det er ingen tvil om at skyting av seismikk har negative konsekvenser for fiskeri, først og fremst midlertidig, gjennom at det har en skremmeeffekt og er noe som vi må ta hensyn til. Det er positivt at det er gjennomført flere tiltak for å begrense effekten av seismisk skyting i de siste årene. Det er likevel fortsatt problemer med seismikk – det er arealkrevende og er definitivt noe som går ut over fiskeriene. Det er viktig for Venstre at selv om vi anerkjenner at seismikk er viktig for petroleumsvirksomheten, er dette definitivt ikke noe hinder for at vi, slik det foreslås, kan opprette seismikkfrie områder. Det er jo engang sånn at seismikk for petroleumsvirksomheten må brukes innenfor de områdene hvor det er åpnet for oljeleting. Vi mener også at det vil være feil å gjøre det som ligger i det andre forslaget, å sette en stopper for seismikkskyting i alle områder som ikke er åpnet opp. Men vi trenger definitivt å gjøre det motsatte, dvs. i de viktigste og mest sårbare områdene for fiskeriene er det både fullt mulig og ønskelig at man setter av områder hvor det ikke skal være seismikkskyting, og de riktige prosessene for å foreta disse avveiningene må være i forvaltningsplanene for havområdene. Vi har jo Norskehavet til behandling nå, men senere kommer Barentshavet og Nordsjøen igjen, og da er det helt klart at som ett ledd i det å sette av og ivareta de mest sårbare områdene bør også disse gjøres til seismikkfrie områder, først og fremst fordi det er ingen grunn til å drive seismikkskyting for å kartlegge petroleumsressursene hvis en har bestemt seg for at her skal det uansett ikke åpnes opp for petroleumsvirksomhet. Så får man heller ta en diskusjon om det er grunnlag for å gjøre undersøkelser ut fra mer forskningsbaserte begrunnelser. Så fra Venstres side vil jeg takke dem som har lagt fram forslaget. Vi støtter forslag nr. 1, om å be om at det opprettes seismikkfrie områder i de framtidige forvaltningsplanene. Dette er ett ledd i det viktige arbeidet vi gjør for bedre å ivareta de norske fiskeriressursene.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-05-30:
Statsråden legger vekt på at man kan ha både petroleumsaktivitet og fiskeri i samme område, at dette er en samhandling som er mulig. Samtidig er det sånn at selv om det kan være uenighet om hvor, er det en diskusjon om at man skal ha virkelig petroleumsfrie områder. Vi har i denne stortingsperioden en enighet om både Mørebanken, Lofoten, Vesterålen, Senja, Jan Mayen og iskanten, der det er diskusjon om akkurat hvilket grunnlag vi skal bruke. Også i framtiden vil det være områder som det besluttes at det ikke skal være petroleumsaktivitet i. For Venstre er det helt klart at disse er et absolutt minimum. Spørsmålet mitt blir litt mer prinsipielt: I områder hvor man har en beslutning, og det er avklart at det ikke skal være petroleumsvirksomhet, vil det ikke der, etter statsrådens mening, være mulig i forvaltningsplanene å ha seismikkfrie områder?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-05-30:
Likevel – det som ligger i forslag nr. 1, handler nettopp om å komme ut av at dette bare er beslutninger som varer i en fireårsperiode, at man har en større langsiktighet ved at man legger det inn i forvaltningsplanene. Med vedtak i forvaltningsplanene om petroleumsfrie områder, altså det grunnlaget vi har for aktiviteten vi skal ha i havområdene: Vil det da i seg selv være noe problem også å gjøre disse til seismikkfrie områder? Jeg klarer ikke å se den motsetningen. Når man uansett har tatt beslutningen, kan dette være det som gir en ekstra ivaretakelse av de områdene.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-05-30:
Som jeg sa i mitt innlegg, mener jeg at noe av det viktigste vi kan gjøre, er å knytte oss til EUs energieffektiviseringsdirektiv. Det vil gi mange av virkemidlene, sammen med våre egne planer som vi skal legge fram. Statsråden har i disse dager – i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett – orientert om utviklingen i EUs energiunion. Der er det selvfølgelig mye snakk om vinterpakken, som ble lagt fram før jul i fjor. Vi skal jo i fellesskap med EU forsøke å oppnå enighet om å redusere våre utslipp med 40 pst. innen 2030, men i vinterpakken ligger det også mål om både fornybar energi og energieffektivisering, om 30 pst. reduksjon fram mot 2030. Regjeringen har tidligere ment at man bare skulle holde seg til ett mål, nemlig utslippsreduksjoner. Da blir mitt spørsmål: Ser statsråden at det er riktig også å ha krav om energieffektivisering og fornybarmål?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-05-30:
Jeg forsto ikke helt misnøyen fra representanten Aasland. Det er tross alt med et borgerlig flertall vi har forlenget momsfritaket for elbiler, det er med et borgerlig flertall vi har fått momsfritak på leasing, det er med et borgerlig flertall vi har fått fjernet årsavgiften på elbiler, og det er med et borgerlig flertall vi også har fått på plass en hydrogensatsing, med både måltall for 2025 og avgiftsfritak. Det er ingen tvil om at det er i denne stortingsperioden vi har fått en forsterket elbilsatsing. Det eneste partiet som har satt spørsmålstegn ved akkurat de avgiftsfritakene, er vel nettopp Arbeiderpartiet. Men mitt spørsmål skal gå til statsråden: Ja, fram mot 2025 – men det man kan gjøre allerede nå, er å se på analyser av effekten av det vi allerede har oppnådd, og hvilke tiltak som eventuelt må komme i tillegg. Så må man også se på den infrastrukturen som man må ha på plass innen 2025. Da blir mitt spørsmål: Vil statsråden også sørge for at Enova gjør sine utredninger for å se på hvilken infrastruktur man må ha på plass for å ta imot det antallet biler det her er snakk om?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-05-30:
Jeg er glad for de flertallene vi nå får i denne saken. Jeg tror ikke det er noe problem at vi gir en rett til å anlegge ladepunkt i borettslag og sameier. Jeg tror man vil kunne finne de innrammingene ganske greit, men det er noen som må jobbe med det – akkurat som at man må finne en innramming ved nybygg og ombygging og oppgradering av bygg. Fra Venstres side er vi glad for at vi klarer å samle et flertall om denne typen vedtak, men å gå derfra, som Arbeiderpartiet gjør, til at dette er det store ideologiske skillet, er jeg uenig i. Én ting det ikke er noen tvil om, er at det er gjennom budsjettvedtak og med det borgerlige flertallet vi har, man har hatt en forsterkning av klimapolitikken, spesielt innenfor transportsektoren i denne perioden. Jeg har referert til vedtak på vedtak som har ligget der tidligere. Det er en kjensgjerning at den eneste som har stilt spørsmål ved dette, og ikke tydelig har vist at man har vilje til å holde på elbilfordelene lenge nok til at det gir en full omlegging til bare nullutslipp i 2025, er Arbeiderpartiet, som har vært ute med at man må sette tak på støtten man har til de dyreste bilene. Men akkurat nå gjelder det å ha tålmodighet nettopp med det målet vi har om bare nullutslippssalg i 2025. Da må man ha tålmodighet og vilje til å holde på fordelene lenge nok og ikke stille spørsmål ved dem. Jeg tror disse vedtakene må ses i sammenheng med en mye større helhet der vi er ledende internasjonalt. Vi har satt oss ambisiøse mål fram mot 2025. De vakte stor oppsikt da vi vedtok dem, men nå er det bred enighet om at vi skal nå dem, og at det er fullt mulig å nå dem. Nå handler det egentlig bare om å få den planen, de beregningene og de utredningene vi trenger for både å nå målet og få på plass infrastrukturen som er nødvendig for å ta imot så mange elbiler så tidlig som i 2025.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
La meg bare si at jeg har forståelse for Terje Aaslands frustrasjon og sinne her på talerstolen. For det må være ondt for representanten Aasland å se den politikken som Fremskrittspartiet, Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti har fått til på klima, på transport, på bilpolitikk. Arbeiderpartiet satt sammen med SV i åtte år og fikk ingenting til. Så det er klart at det smerter godt, og da må man – uten politisk innhold – bruke en høy og kraftig stemme fra denne talerstolen for å kamuflere sin egen frustrasjon. Det registrerer jeg. Mange har vært inne på dette med brannfare og elbil, om det er brannfarlig eller ikke. Nei, i realiteten er det ikke det, men det er det samme som når man kjøper en vaskemaskin og får en liten påminnelse om at denne bør man egentlig ikke bruke på natten. Skal man vaske klær, gjør man det på dagtid når man er hjemme og til stede i huset, rett og slett fordi det er en liten brannfaremulighet. Det samme gjelder for andre elektriske apparater, hvis man leser bruksanvisningen, og det samme gjelder for elbiler også. Når Heikki Eidsvoll Holmås sammenlikner og sier at det er like ufarlig å ha en elbil i garasjen som en bensinbil, er det faktisk feil, for når man har en elbil i garasjen, er det aktivitet i bilen, og det er det som er kritisk. Jeg har løftet fram dette med saklig grunn, og Heikki Eidsvoll Holmås gjemmer seg bak at det er et juridisk begrep. Ja, det er et juridisk begrep, men i denne salen kan vi faktisk definere hva som ligger i begrepet, i og med at vi er lovgiver. Heikki Eidsvoll Holmås viste også til at dette var brukt i eierseksjonsloven. Ingenting i det romertallsvedtaket referer til det lovverket, så det faller på sin egen urimelighet. Men det mest morsomme punktet i disse vedtakene er hvordan man skal vurdere å innføre krav til at nye bygg og bygg som er under større ombygging, skal være ladeklare bygg. Med andre ord: Bor du på en øy uten en bil og uten en vei, skal man kunne lade en elbil i det bygget. Krevende! Den som bygger det huset, synes kanskje ikke det er det mest interessante, men som jeg sa tidligere, heldigvis skal regjeringen vurdere det. Men det er et krevende lovverk å forholde seg til. Ingen har i disse forslagene reflektert over hva kostnadene med dette vil bli, men vi kommer sikkert til å ha en debatt om kostnadene når det gjelder boligbygging for unge. Da skal jeg huske på dette forslaget.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-05-30:
Kysten har vært viktig for Norge siden de første menneskene slo seg ned her oppe i nord. I denne saken vil jeg starte med fisken. Vi har høstet av det havet har gitt oss, og skapt oss et levegrunnlag. Fisken har gitt oss mat i alle tider og har også gitt oss store eksportverdier. Vi har i dag historisk høye bestander og oppnår høye priser i markedet. Norsk eksport av fisk er rekordhøy både i volum og verdi. Vi eksporterte hvitfisk for 13,8 mrd. kr i 2016. Det er rekord og en økning på 6 pst. Volumet økte med 7 pst. Dette er viktig verdiskaping som vi ikke kan risikere, og som er viktig for å gi Norge flere bein å stå på. Dette er det viktig at vi tar vare på. Oljeutvinningen på norsk sokkel har vært et eventyr for Norge og har skapt store verdier. Dette vil petroleumsindustrien fortsette å gjøre i mange år framover. Men det må være noen kompromisser. Områder som er viktige for fisken, må vi skjerme fra seismisk aktivitet. Kristelig Folkeparti mener det er uheldig at det kan skytes seismisk i disse områdene, og vi mener det er en for stor risiko forbundet med dette. Dette er sårbare områder som trenger et sterkere vern. Eksempelvis har Nordland VI en av de rikeste bestandene av torsk og er et viktig gyteområde for både torsk, sild og en rekke andre fiskearter. Vi har drevet fiske i disse områdene i århundrer og skal gjøre det i all framtid. Da må fisken få forrang framfor olje. Derfor støtter vi forslaget om seismikkfrie soner. Til det andre forslaget er det viktig å huske at kartlegging av ressursgrunnlaget på norsk sokkel er viktig for å ha en god og forsvarlig ressursforvaltning. Hvis vi ikke tillater oljeleting i form av seismikk, grunne boringer og liknende i områder som ikke er åpnet for petroleumsvirksomhet, vil det gjøre det vanskelig å innhente kunnskap om norske naturressurser. Dette vil bryte med vår tradisjon om en fakta- og kunnskapsbasert forvaltning av naturressurser og havmiljø. Kristelig Folkeparti støtter derfor ikke dette forslaget. Jeg tar herved opp det forslaget som Kristelig Folkeparti er medforslagsstiller til.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-05-30:
Grønt skifte handler ikke bare om å produsere mer ren energi, grønt skifte handler også om å bruke energien mer effektivt. Fossilt brensel står i dag for om lag 80 pst. av energiproduksjonen globalt. Samtidig mangler, ifølge Det internasjonale energibyrået, 1,4 milliarder i verden tilgang til elektrisitet. Dobbelt så mange bruker kun vedfyring eller forurensende kilder til oppvarming og matlaging, dvs. ca. 43 pst. av verdens befolkning. Samtidig vokser befolkningen i verden. Vi skal kutte ut kildene til 80 pst. av energien vår, samtidig som 43 pst. av verdens befolkning skal øke sitt energiforbruk kraftig, og vi blir flere mennesker – dette i løpet av 10–30 år. Det er åpenbart at dette ikke kan løses uten at vi samtidig reduserer sløsing med energi. Stortinget har vedtatt et ambisiøst mål om energieffektivisering på 10 TWh innen 2030, og Kristelig Folkeparti er fornøyd med at hele komiteen støtter opp om å be regjeringa redegjøre for hvordan dette skal nås, i budsjettet for 2018. Dette er en viktig sak for å få ned unødig energibruk i norske bygg. For øvrig er det beklagelig at det ikke ble flertall for forslag som ville gjort det mulig å kutte energibruken i næringsbygg. Det er nødvendig med et regelverk som gir jevnlig energikartlegging i større virksomheter som kan utløse kostnadseffektive energieffektiviseringstiltak. Kristelig Folkeparti mener også at det er beklagelig at forslaget om at regjeringa skal legge fram en utredning om hvordan det offentlige som leietaker kan stille krav om minst energiklasse A i alle nye leiekontrakter, heller ikke får flertall. Dette ville vært et tiltak som kunne stimulert til at flere bygg ble bygd i energiklasse A. Vi ser fram til regjeringas redegjørelse i statsbudsjettet for 2018 om hvordan 10 TWh skal nås. Dette blir et viktig redskap for å få ned energibruken i norske bygg. Dette er helt nødvendig i en grønn omlegging, og vi har store forventninger.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-05-30:
Elbilpolitikken i Norge har vært svært vellykket, og vi er, som vi alle vet, verdensledende på salg av elbiler. Dette er framtida. Da er det viktig at infrastrukturen også følger med. Dette er ikke mulig uten at det er tilstrekkelig med lademuligheter. Hvis man ikke har mulighet til å lade hjemme, vil dette være en stor barriere mot å kjøpe elbil for mange. Dette er en viktig sak for fortsatt omlegging av bilparken i Norge. Derfor er det gledelig at det blir flertall for å be regjeringa fremme forslag til utforming av nasjonal regulering som sikrer eiere i borettslag og sameier rett til å anlegge ladepunkt. Dette er helt nødvendig. Videre er det også bra at regjeringa får i oppdrag å vurdere hvordan man kan innføre krav til at nye bygg og bygg som underlegges større ombygginger, skal være ladeklare bygg. På denne måten fjernes nok en barriere mot å bytte ut bil som går på fossilt drivstoff, med en elektrisk bil. Skal vi klare å oppfylle våre forpliktelser på klimakutt i ikkekvotepliktig sektor, er transportsektoren avgjørende. Her er det både mulig og nødvendig å kutte betydelig i årene som kommer. Elbilrevolusjonen vi har sett de siste årene, viser at det er mulig. Nå får regjeringa også i oppgave å komme tilbake i statsbudsjettet for 2018 med konkrete tiltak og virkemidler slik at alt nybilsalg fra 2025 skal baseres på nullutslippsteknologi. Dette er framtidsrettet, og det er helt nødvendig for at vi skal klare målene vi har satt oss. Jeg tar opp det forslaget Kristelig Folkeparti er med på.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-30:
Statsråden sa i svarinnlegget sitt til Elvestuen at det var viktig for komande generasjonar. For dei førre generasjonane og for dei framtidige generasjonane vil fiskeria openbert vere langt viktigare for velstanden, veksten og framtida som nasjon enn det oljeverksemda vil vere. Tidsperspektivet vi held oss til her, er kanskje – viss vi skal vere med på tenkinga til regjeringa – 50 år, maksimalt. Det første spørsmålet mitt til statsråden er: I eit hundreårsperspektiv, vil petroleumsverksemda vere like viktig som sjømatnæringa?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-30:
Den konstruksjonen er det ikkje vi i SV som har funne på. Det er noko som forskarar, fiskarar osv. peiker på. Ministeren peikte på éin forskingsrapport, mens det finst ein drøss av andre som viser at det faktisk er ein konflikt. Regjeringssjefen til statsråden her har reist land og strand rundt og opna det eine anlegget etter det andre, har snakka sjømatnæringa opp og sagt at dette er framtida til Noreg, osv. Fleire andre regjeringsmedlemer, også i partiet til statsråden her, har snakka opp sjømatnæringa: Dette er framtida. Likevel endar ein opp med å seie at absolutt alle havområda, uansett kor viktige dei er for andre næringar enn petroleumsverksemda, skal vere underordna det same regimet: Petroleumsnæringa skal ha forrang, uansett konsekvensar. Spørsmålet mitt til slutt til statsråden er: Ut frå det som ligg på forskingsfronten, kva veit vi om skadeeffekten av seismisk aktivitet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-30:
Ja, eg fremmer forslaga frå Senterpartiet og SV i same slengen.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-30:
Eg trur det var fleire som blei litt overraska over responsen til statsråden på stortingsfleirtalets vedtak om at Fiskarlagets modell skal implementerast. Statsråden sa, så vidt eg forstår, at dette må sendast ut på høyring. Dette er ein instruks som blei send på høyring i si tid. Dei ulike partane reagerte og kom med sine innspel på det da. Motstanden på Stortinget var stor. Ein samrøystes komité meinte at Fiskarlagets modell var betre. Statsråden fortsette med den instruksen som er no. Kontroll- og konstitusjonskomiteen behandla siste gong i 2003 korleis regjeringa skal forstå oppmodingsvedtak. Dei skal reknast som instruksar. Til og med i rettleiinga til regjeringa står det at oppmodingsvedtak skal gjennomførast snarast mogleg. Kan statsråden no forklare heilt presist korleis han ønskjer å gå fram i denne saka?(Presidenten klubbar.) (Presidenten klubbar.)
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-30:
«Dramatisk» er det ingen som har sagt i denne salen. Det som står i vedtaket – når vi snakkar om endringar – er vesentlege endringar. Det er ikkje statsråden som skal vurdere vesentlege endringar. Det er til kvar tid Stortinget som skal vurdere sine eigne vedtak og om regjeringa følgjer dei opp eller ikkje. I dette tilfellet meiner Stortinget at det var vesentlege endringar og sette ned foten. Statsråden har heller ikkje kompetanse eller myndigheit til å overprøve Stortinget og sende ting på høyring når Stortinget har sagt at der skal skapet stå. Eg vil spørje ein gong til: På kva for eit konstitusjonelt grunnlag kan statsråden med utgangspunkt i ein instruks frå Stortinget, sende dette på høyring og vatne ut vedtaket som Stortinget har gjort? På kva for eit demokratisk grunnlag kan statsråden gjere det?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-30:
Denne debatten fekk ei ny vending etter innlegget frå statsråden, der han meinte at det vedtaket som Stortinget i dag gjer, ikkje skal følgjast. Det skal ikkje gjennomførast ved første anledning. Det skal sendast ut på høyring først, og så skal ein lage overgangsordningar, osv. Ingen her har noka oversikt over kva statsråden har i tankane om kva slags type prosess han har tenkt å setje i gang, men alle her veit kva det vedtaket inneber, i alle fall dei som står bak vedtaket. Det skal sjølvsagt ikkje ha nokon tilbakeverkande kraft, som representanten Grimstad er redd for – tilbakeverkande kraft for dei som allereie har gjennomført ein prosess i samband med den instruksen som statsråd Sandberg i si tid innførte. Men at denne instruksen no skal endrast – jf. modellen frå Fiskarlaget – ved første anledning, altså snarast, er det som er forslag til vedtak i dag. Det er Stortinget si meining. Da er det ikkje noka anledning for regjeringa til å tolke eller forstå dette på ein heilt annan måte, og ikkje minst er det i alle fall ikkje noka anledning for regjeringa til å gjere noko heilt anna enn det som Stortinget vedtar. Eg vil igjen vise til kontroll- og konstitusjonskomiteen og sist gang Stortinget behandla spørsmålet om korleis ein skal forstå «oppmodingsvedtak», altså vedtak som er fatta av eit fleirtal på Stortinget: Oppmodingsvedtak er å forstå som instruksar til regjeringa, blir det sagt frå kontroll- og konstitusjonskomiteen. Og i ein eigen rettleiar frå regjeringa om korleis ein skal gå fram i høve til Stortinget, som kan nyttast fritt på regjeringen.no, står det å lese at fleirtalsvedtak på Stortinget, altså oppmodingsvedtak, skal regjeringa gjennomføre så raskt som mogleg. Altså: Det er ikkje noka moglegheit til å vente med å gjennomføre det. Det er heller ikkje moglegheit til å lage prosessar rundt det som skal utvatne det. Her skal ein berre følgje vedtaket frå Stortinget. Viss det viser seg at statsråden – i strid med dei retningslinjer for praksis som er nedfelte i Stortinget, og i strid med alle dei vedtaka som er fatta i Stortinget – ikkje held seg til dette, står vi i ein ganske alvorleg og ganske annan situasjon enn det som er utgangspunktet for denne saka. Eg vil be statsråden kome opp og klargjere sitt standpunkt på dette, slik at dette blir klart her og no.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-30:
Eg viser til regjeringas eiga rettleiing om korleis ein skal følgje opp oppmodingsvedtak: «4.6.1 Oppfølging av anmodningsvedtak. Anmodningsvedtak må følges opp så snart som mulig. Vanligvis vil vedtakene gi regjeringen en viss frihet til selv å vurdere hvordan de best kan følges opp. Er det uklart hvordan vedtaket skal forstås, bør departementet i forbindelse med oppfølgingen av vedtaket redegjøre for hvordan det har forstått vedtaket.» Det er heilt openbert her – og det er ingen som har kravd at dette skal skje utan at ein skal bruke ein viss grad av skjønn, det er det ikkje – at vedtaket står slik det står skrive, og at det er ein instruksjon frå Stortinget. Ministeren heidrar veldig ofte Stortinget – det er på Stortinget demokratiet er, det er Stortinget som skal styre politikken. Det er jo heilt riktig. Det skal ikkje vere nokon tvil rundt det. Sidan det ikkje er noko grunnlag for regjeringa sin modell, regjeringa sin instruks – det finst ikkje eit grunnlag på Stortinget som støttar opp om han – og det no kjem eit vedtak om at ein skal implementere Fiskarlagets modell, som det er stor oppslutning omkring på Stortinget, er det einaste oppdraget til regjeringa å finne ut korleis dette skal følgjast opp så snart som mogleg. Da må ein sjølvsagt ta visse omsyn. Men det skal skje så raskt som mogleg. Det skal ikkje vere ei moglegheit her for ministeren til å drive ein lang prosess og høyringsprosessar – då undergrev ein vedtaket frå Stortinget. Så her går fiskeriministeren – kanskje ikkje overraskande – på ein veldig tynn knivsegg mellom kva han har demokratisk grunnlag for å gjere, og kva han ikkje har demokratisk grunnlag for å gjere. Med det tenkjer eg at vi kan avslutte denne debatten, og så følgjer vi med på kva som skjer dei neste dagane, for det er den tidshorisonten vi held oss til her.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-30:
Da kan eg hermed erklære at eg kjem til å avlyse min tur til kyrkja på søndag og søndagen deretter, i påvente av ei avgjerd i saka. Det springande punktet i denne saka er ikkje regjeringa si myndigheit til å tilpasse ein overgang til eit nytt system sånn at det ikkje får uheldige konsekvensar for dei som allereie er akkurat i avslutninga av ei eller anna form for prosess – det har regjeringa i utgangspunktet myndigheit til å gjere. Men når ein gjennomfører vedtak på ein sånn måte at det tar så lang tid at ein i praksis har undergrave det fleirtalet som er på Stortinget, som regjeringa er ueinig med: Da har ein trådd over ei grense, da held ein seg ikkje til Stortinget og det demokratiske grunnlaget ein har til å vere i regjering. Det er det som er det springande punktet. Og det er det inntrykket fleire av oss fekk etter det første innlegget frå statsråden, at det har gått så stor prestisje i denne saka at det ikkje var snakk om å følgje opp dei vedtaka som Stortinget hadde pålagt regjeringa å gjennomføre. Alle skjønar jo at da er heile grunnlaget for det norske demokratiet borte, viss regjeringa berre turar fram som ein enkelt statsråd ønskjer. Da er vi på ville vegar. Men viss vi her berre snakkar om eit par søndagar og ein normal myndigheit til å gjennomføre dette på ein skånsam måte, da meiner eg det er innanfor. Går det utover dette, da meiner eg vi har ein veldig alvorleg situasjon.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-05-30:
Takk til forslagsstillerne for to viktige forslag. Sameksistens kan ikke bety at alle skal gjøre alt på en gang. Det må for fiskerinæringens vedkommende bety at den fortsatt skal kunne drive sin næring uten at den blir hemmet av en oljenæring, som historisk sett skal vare kort, i forhold til en fiskerinæring, som skal vare lenge. Det er viktig å huske på at oljevirksomheten har konsekvenser på i hvert fall to nivåer for fiskerinæringen. Det er de nære, kortsiktige konsekvensene som vi diskuterer her, og så skal vi ha i bakhodet de virkelig store konsekvensene som oljevirksomheten også har – og kommer til å ha – for fiskerinæringen, men som foreløpig overhodet ikke diskuteres i Stortinget. Det ene er økte havtemperaturer som følge av fossil forbrenning i hele verden, som Norge er en svært ivrig bidragsyter til. Vi ser allerede fiskearter flytte seg i våre havområder i massiv skala. Makrellfiske i en isfri Isfjorden på Svalbard antyder at veldig store endringer er på gang og overhodet ikke har sluttet. Hva som blir enden på den historien, aner vi ikke, men den kan bli utrivelig for norske fiskerier. Det er en del av oljeansvaret. Det andre er forsuringen av særlig kalde havområder, som vi har i Norge, og som truer enorme mengder organismer som er avhengige av kalk i skjelettet, som er viktige i økosystemet, og som er mat i de fiskeriene vi har ambisjoner om å ta vare på. Det er det store bildet. Nettopp derfor er det viktig at fiskeriene på kort sikt ikke blir hemmet av oljevirksomhet der det ikke er nødvendig. Det bør være en selvfølge at de viktigste fiskeriområdene blir permanent beskyttet mot seismikk, som vi vet får fisk til å flytte seg. Dette har vi solid dokumentasjon for. Det er en direkte konsekvens for fiskere at fisken blir skremt vekk fra der det er meningen at den skal bli fisket. Det er overraskende at vi ikke kan få et stortingsflertall som støtter norsk fiskerinæring i dette, og det er ekstra overraskende at fiskeriministeren er så dørgende uinteressert i å ivareta sin egen næring på dette området. Så har vi områder som foreløpig ikke er åpnet for oljevirksomhet. I de områdene foregår det fiskerier, og de fiskeriene bør ikke hemmes av oljevirksomhet og oljeleting som kan komme til å være helt unødvendig i et langt perspektiv. Stortingsflertallet har foreløpig ikke villet ta inn over seg at Norge kommer til å måtte begrense oljevirksomheten i ganske nær framtid, men vi burde i hvert fall kunne være enige om at der Stortinget ikke engang har åpnet for oljevirksomhet, der skal ikke fiskeriene utsettes for unødig, hemmende virksomhet fra oljenæringen. Derfor er det forslag 2, et fornuftig forslag, Miljøpartiet De Grønne kommer til å støtte. Så vil jeg føye til én ting, og det er at det selvfølgelig er viktig å gjøre et klart skille mellom grunnleggende kvartærgeologisk kartlegging, som foregår – og skal foregå – i disse områdene. Den typen kartlegging foregår med ekstremt mye mer energisvake seismikkmetoder enn avansert oljeleting. Dette er selvfølgelig ikke virksomhet Miljøpartiet De Grønne ønsker å hemme med dette forslaget.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-05-30:
Ja, det stemmer.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
For meg er det avgjørende at vi til enhver tid har best mulig kunnskap om de ressurser som er til rådighet både på sokkelen og ellers, fordi vi er en naturressursnasjon. At man har enighet politisk om at man i en periode ikke skal gå videre med eventuell petroleumsaktivitet i visse områder, betyr ikke at det skal være sånn for alltid. Det er viktig at man ikke etablerer soner med forbud mot seismikk, eventuelt grunne boringer, fordi det er et virkemiddel for staten – dvs. fellesskapet, oss alle – til å ha et best mulig kunnskapsgrunnlag for eventuelle senere vurderinger av om disse områdene skal forbli ikke-tilgjengelig for petroleumsnæringen, eller om man på et tidspunkt likevel vil velge å åpne for petroleumsaktivitet.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Det er viktig at vi tar inn over oss at ny kunnskap kommer til fortløpende. Kunnskap må alltid ligge i bunn, fakta må ligge i bunn for våre vurderinger av om vi skal utnytte ressursene i et område eller ei. Det å låse for bruk av et av de viktigste virkemidlene, nemlig seismikk, for å skaffe oss ny kunnskap om ressursbasen – det kan komme ny kunnskap om hvordan olje- og gassvirksomhet spiller sammen med fiskeriressursene våre – vil være en særdeles lite klok politikk. Vi må ha en mulighet for at også kommende politikere, kommende generasjoner – for å sette det i et større perspektiv – kan gjøre vurderinger. Da vil det å låse et område gjennom et vedtak som her skissert, ikke være fornuftig politikk, sett fra regjeringens side.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Det er alltid vanskelig å spå om framtiden, og det er ulike perspektiv på hvor lenge olje- og gassvirksomheten vil være den viktigste næringen i Norge. At vi vil få en dreining i energimiksen i verden, er det ingen tvil om. Vi må bygge opp fornybar energi og etter hvert fase ut olje- og gassvirksomhet. Men Norge har store og viktige ressurser som vi kommer til å produsere og levere til markedet, for det er behov for olje og gass i verden i tiår framover. Om det er 50, 70 eller 100 år, gjenstår å se. Det er behov for olje og gass til langt mer enn til drivstoff, dvs. til forbrenning. Det er en rekke produkter som er avhengig av olje og gass som råstoff. Det at vi i Norge – i en stabil del av verden – skal ha potensial til å levere disse ressursene, mener jeg er helt avgjørende. Derfor mener jeg at den konstruksjonen at det er motsetning mellom olje og gass og fiskeri, ikke er til stede. Det er mulig å få til begge deler.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Vi vet at det er veldig liten direkte skadeeffekt fysisk på fiskeriressursene, knyttet til seismisk aktivitet. Det som er avgjørende, er at vi må kunne klare å ha to tanker i hodet samtidig her, å ivareta både fiskerinæringen og petroleumsnæringen. Jeg er en av dem som heier på sjømatnæringen – jeg har bakgrunn som fisker i sin tid – og ser at vi har et stort potensial for å utvikle både de konvensjonelle fiskeriene og også oppdrettsnæringen. Men vi må ikke konstruere større motsetninger enn det faktisk er. Ut fra den dialogen som jeg har hatt med fiskeriorganisasjonene: Ja, de er opptatt av seismikk, men de er også opptatt av at man har en god dialog med petroleumsnæringen for å avpasse hvilke næringer som skal ha forrang, og til hvilken tid. Det legges en del begrensninger på petroleumsnæringen fra myndighetenes side for å unngå at vi får ytterligere skade på fiskeriene.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Jeg takker representanten for denne muligheten til oppfølging. Det er helt korrekt – knapt med tid. Når det gjelder Enova, er det vårt viktigste virkemiddel. Det er fra mitt ståsted ikke så veldig viktig hvem som gjør jobben, men at vi får jobben gjort. Det må vi – både fra Stortingets side og fra regjeringens side – til enhver tid være opptatt av når vi diskuterer ulike virkemidler. Da er jeg litt tilbake igjen til at vi må sikre oss at vi får mest mulig kostnadseffektive CO 2 -kutt og bruker ressursene der de best kan gi effekt. Det ligger til grunn for den arbeidsfordelingen vi har mellom regjeringen, ved departementet, og Enova. Vi setter rammene og målene, i samspill med Stortinget, og så er det Enova som operasjonaliserer dette, for å få brukt ressursene der de kan gi best CO 2 -reduksjon.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Vi har en løpende dialog med Enova og evaluerer de tiltakene de har presentert, basert på den avtalen som er inngått mellom departementet og Enova. Det kan være behov for justeringer, det vurderer vi til enhver tid. Det at vi skal komme tilbake til Stortinget i budsjettet for 2018, med en samlet pakke knyttet til å nå målet om 10 TWh, gir et grunnlag for å gå igjennom og vurdere om det er behov for å skru på noen av disse tiltakene, eller erstatte noen av dem med nye tiltak. Det viktigste er virkemidlene, ikke nødvendigvis hvem det er som forvalter dem på vegne av stortingsflertallet og regjeringen. Jeg vil understreke at når det gjelder byggsektoren, er det mange muligheter til å bidra til enøktiltak, det er ikke bare gjennom virkemiddelapparatet til Enova. Jeg listet opp noen av dem i sted. Vi er nødt til å presentere en helhetlig pakke, som kan bidra til at vi når disse målene.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Det aller viktigste for en nasjon som Norge, som har et såpass særegent energiregime – med bortimot 100 pst. fornybar elektrisitet gjennom vannkraften sin – er nok å tenke: Hvordan kan vi nå kuttmålene våre for CO 2 -utslipp? Energieffektivisering er allikevel viktig, fordi det – som jeg presiserte i innlegget mitt – kan bidra til å redusere utslipp i andre sektorer. Om det er riktig å sette et eget mål for det, gjenstår å se. Men jeg registrerer at Det internasjonale energibyrået er, som påpekt i debatten, veldig tydelig på at kanskje det aller viktigste tiltaket – i hvert fall globalt og i et større perspektiv enn bare i Norge, isolert sett – for å nå målene etter Paris-avtalen er at vi husholderer bedre med energien vår. Det er selvfølgelig noe vi i Norge også må ta inn over oss. Om vi skal sette et eget, tallfestet mål for det, må vi få lov til å komme tilbake til.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Det har rett og slett sammenheng med at vi har en litt annen situasjon enn mange andre land, som jeg har vært inne på. Vi har i dag en stor andel fornybar i vår byggsektor. Det er veldig lite fossile energikilder inne der. Skal vi nå en reduksjon, en energieffektivisering, som er kostnadseffektiv, der hovedfokuset er CO 2 -utslipp og reduksjon av det, må vi vurdere tiltakene nøye, slik at vi ikke nå setter inn dyre tiltak for å nå det målet, isolert sett, på 10 TWh i byggsektoren når kanskje ressursene burde vært brukt på en bredere måte for å sikre at vi får størst mulig CO 2 -kutt i ikke-kvotepliktig sektor. Det er viktig for regjeringen å nå Paris-avtalens mål, som vi har forpliktet oss til, og da er vi nødt til å se virkemidlene i sammenheng, og det krever noe tid. Jeg nevnte en rekke tiltak som påvirker byggsektoren isolert sett i mitt hovedinnlegg i stad.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
For det første må representanten Heikki Eidsvoll Holmås høre veldig dårlig hvis han nå hørte at jeg tok en omkamp på målet om 10 TWh energieffektivisering i byggsektoren. Det sa jeg ikke. Jeg sa at det er en rekke tiltak som må vurderes – om det skal være av typen enøktiltak gjennom Enova-systemet eller gjennom annet regelverk som vi har listet opp gjennom denne debatten. Målet ligger der, og vi skal levere på det og komme tilbake til det i 2018-budsjettet, som tidligere presisert, og lenge før dette representantforslaget ble fremmet her i salen. Så til det andre spørsmålet knyttet til fossil oppvarming i nye bygg. Det undertegnede sa på talerstolen i stad, var at forbud mot fyring med mineralolje i eksisterende bygg, forbud mot bruk av fossil oppvarming i nye bygg og innsatsen mot å fase ut fossil olje i fjernvarme samlet sett vil bidra til en større reduksjon i CO 2 -utslipp enn et isolert mål om 10 TWh reduksjon i energiutslipp.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Regjeringen skal komme tilbake og følge opp tidligere stortingsvedtak, det kan jeg forsikre representanten om. Så får vi se på de konkrete virkemidlene og hvordan dette skal implementeres, men vi følger opp den stortingsviljen som er uttrykt gjennom tidligere vedtak.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Ja, regjeringen og undertegnede har vært tydelig på den målsettingen. Vi skal legge til rette for og har et måltall om at i 2025 skal alle personbiler og lette varebiler være nullutslippskjøretøy.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Det jeg sa i mitt innlegg, og det kan jeg godt gjenta, er at vi fra regjeringens side kommer til å følge opp de flertallsforslag som kommer fra Stortinget i denne saken, og vi må da utrede detaljene nærmere rundt hvordan dette skal rammes inn, knyttet til romertallsvedtak I og II. Der er det utfordringer som må ses nærmere på, som redegjort for i mitt innlegg. Når det gjelder videre satsing på nullutslippskjøretøy, har jeg lyst til å presisere at i tillegg til det som allerede er vedtatt, jobbes det i virkemiddelapparatet med ytterligere satsing. Vi har hatt en veldig vellykket PILOT-E-ordning innenfor maritim sektor, der de ulike virkemiddelaktørene har gått sammen – både Enova, Innovasjon Norge og Forskningsrådet – om å sette et hurtigløp for ny teknologiutvikling. Tilsvarende nye utlysninger vil nå komme både på anleggsmaskiner og på nyttekjøretøy på landjorda.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Det viktige er at vi bruker markedskreftene her, og at vi får de beste løsningene til slutt. Der er teknologiutviklingen nå hurtig, både på tradisjonelle elbiler og vi ser det på brenselscellekjøretøy, etter hvert, knyttet til hydrogen. Det vil komme en utvikling også i årene som ligger foran oss. Sju år er et kort perspektiv i noen sammenhenger, men når vi har en bransje der teknologiutviklingen går så fort som den gjør på dette området, så er sju år faktisk ganske lang tid. Det er to stortingsperioder, og fra regjeringens side vil vi legge til rette fortløpende for at vi kan bygge ned de barrierer som er der, som bidrar til å hindre en utvikling mot et nybilsalg i 2025 som er basert på nullutslippskjøretøy. Men vi må se an utviklingen for å sette i gang de riktige tiltakene til enhver tid, og det er ikke sikkert at alt det vil være klart ved framleggelse av statsbudsjettet for 2018.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-30:
Svaret på det kunne kort og godt vært ja, for den nye avtalen med Enova er veldig tydelig på at de skal rette sin innsats mot det som bidrar til reduksjon av klimagassutslipp og innovasjon. Og det som skjer på transportsiden i denne bransjen, er i veldig stor grad innovasjon. Det er fortsatt mulig å ta nye steg i retning av å få mer effektiv teknologi på plass, når det gjelder både batteri og brenselcelleteknologi. Vi kommer til å ha en dialog med Enova fortløpende knyttet til den satsingen som skjer for reduserte utslipp i transportsektoren. Det er viktig at vi har en arbeidsdeling – som vi også diskuterte i forrige sak – der regjeringen, basert på flertallet i Stortinget, setter rammer og mål for Enovas virksomhet, og at Enova får handlingsrom til å operasjonalisere og velge de tiltakene som kan gi størst effekt til lavest mulig kostnad. Det tjener miljøet, det tjener forbrukeren, og det tjener den samlede satsingen vår innenfor transportsektoren.