Ingjerd Schou (Høyre), 2003-06-05:
Odelstinget behandler i dag en viktig reform av dagens uførepensjonsordning. Målet er å legge til rette for at flere kan delta i – og vende tilbake til – arbeidslivet, fremfor å stå utenfor, parkert på varig uførepensjon. Endringene i uføreordningen skal legge til rette for dette, sammen med en aktiv oppfølging fra trygdeetatens side i forhold til den enkelte. Arbeidskraften er Norges viktigste ressurs. Den fremtidige verdiskapingen og muligheter for å utvikle velferdsordninger er avhengig av tilgang på arbeidskraft og hvor effektivt vi klarer å utnytte ressursene, men også kunnskapene hver enkelt har. Selv om vi for tiden har en økende arbeidsledighet, tilsier befolkningsutviklingen at vi på noe sikt vil ha mangel på arbeidskraft, spesielt innenfor offentlig og privat tjenesteyting. I tillegg vil høy avgang til ulike tidligpensjons- og trygdeordninger redusere tilgangen på arbeidskraft ytterligere og svekke mulighetene for økonomisk vekst. Ved utgangen av 2002 mottok vel 292 000 personer uførepensjon. I dagens ordning er det bare i meget begrenset grad at personer med uførepensjon kommer tilbake i arbeid. Utfordringen fremover er å opprettholde en høy yrkesdeltakelse. Vi må føre en politikk som hindrer at stadig flere faller ut av arbeidsstyrken, samtidig som vi må legge til rette for at flere med nedsatt funksjonsevne kan komme inn i arbeidslivet. Deltakelse i arbeidslivet er den beste garantien mot fattigdom og store sosiale forskjeller. Det gir også den enkelte muligheter til sosial kontakt og til å bruke sine evner. Arbeidslivet må bli mer inkluderende. Altfor mange funksjonshemmede som ønsker seg jobb, slipper ikke inn i arbeidslivet, og altfor mange eldre arbeidstakere blir skjøvet ut. Intensjonsavtalens målsettinger om å ansette langt flere med nedsatt funksjonsevne og øke gjennomsnittlig avgangsalder fra arbeidslivet er viktig nettopp for å møte disse utfordringene. Ot.prp. nr. 102 følger opp Intensjonsavtalens målsetting og statens forpliktelser etter avtalen gjennom omleggingen av uførepensjonsordningen. Jeg er glad for at et flertall støtter hovedprinsippene i reformen – innføring av en tidsbegrenset uførestønad og en ny beregningsmåte som markerer at denne stønaden er en korttidsytelse og ikke en pensjonsytelse. For å få flere tilbake i arbeid og færre på varig uførepensjon foreslår Regjeringen at det innføres en tidsbegrenset uførestønad. Innføring av en tidsbegrenset stønad skal forhindre varig utstøting fra arbeidslivet og vil også markere at ikke alle som søker om uførepensjon, skal ha en varig ytelse. Den tidsbegrensede stønaden skal gis for en periode fra ett til fire år til alle som har en viss arbeidsevne i behold, eller når fremtidig arbeidsevne er usikker. Om lag 50 pst. av de nye uførepensjonistene har muskel- og skjelettlidelser eller lettere psykiske lidelser. Dette er helseproblemer som ikke nødvendigvis medfører varig uførhet. En del av disse vil kunne komme tilbake i arbeid etter en tid, f.eks. fordi helsen er blitt bedre, fordi det er utviklet nye behandlingstiltak eller fordi arbeidsforholdene ligger bedre til rette. Mange trenger imidlertid mer tid for å komme tilbake i arbeid enn det dagens system gir rom for. Samtidig skal også den enkelte sikres en individuell oppfølging og hjelp til å komme tilbake i arbeid i denne perioden. Tidsbegrenset uførestønad skal beregnes som rehabiliterings- eller attføringspenger. Stønaden vil etter flertallets forslag i innstillingen utgjøre 66 pst. av den pensjonsgivende inntekten siste år eller de tre siste årene før uførheten inntrådte. Man betaler skatt av uførestønaden som om det var arbeidsinntekt, men til gjengjeld opptjener man også pensjonspoeng. Like skatteregler som for arbeidsinntekt er viktig for å legge til rette for økt arbeidsinnsats og sikre at man ikke taper skattemessig på å bytte ut stønad med arbeidsinntekt. Det betyr at skattebegrensningsreglene som gjelder for alderspensjonister og uførepensjonister som har en nedsatt inntektsevne på minst 2/3, ikke vil gjelde for mottakere av tidsbegrenset uførestønad. Disse skattereglene gir ikke incitament til å komme tilbake i arbeid. En person med tidligere midlere og lave inntekter ville derfor kunne tape på å øke arbeidsinntekten. Å videreføre dagens skattebegrensningsregler for pensjonister også for mottakere av tidsbegrenset uførestønad ville derfor virket mot stønadens formål – å lette tilbakegangen til arbeid. Jeg er glad for at flertallet støtter Regjeringens forslag på dette punktet. Når det gjelder særfradraget for alders- og uførepensjonister, merker jeg meg at flertallet inntil videre vil la dette gjelde for mottakere av tidsbegrenset uførestønad og komme nærmere tilbake til dette i forbindelse med oppfølgingen av Skauge-utvalgets innstilling.