Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-08:
Fremskrittspartiet er av den oppfatning at familien er en av de viktigste pilarene i dagens samfunn. Det er vår oppfatning at dersom det føres en aktiv og riktig familiepolitikk, vil dette gi betydelige samfunnsgevinster både på kort og lang sikt. Det er svært viktig å gi familiene en betydelig frihet i hverdagen, mulighet for valgfrihet og råderett over egen familiesituasjon. Fremskrittspartiet vil på det sterkeste advare mot dem som forsøker å svekke foreldrenes rolle i forhold til barna, herunder ønsker enkelte politikere har om at barnehager skal være obligatorisk. Det offentlige kan aldri fullt ut erstatte foreldrene når det gjelder å skape trygge rammer og tilhørighet for barn. Vi vil derfor sterkt advare mot at stadig flere av familiens oppgaver blir veltet over på staten eller andre offentlige organer. Fremskrittspartiet vil også påpeke at Regjeringen bør sette i gang en evaluering av barnehagetilbudet, og samtidig da se på konsekvensene av at svært små barn tilbringer mye tid i barnehage. Er det slik at det for de minste kan være bra å være hjemme litt lenger med mor eller far, og bør vi da kanskje legge til rette for dette gjennom en forbedring av kontantstøttemodellen? Fremskrittspartiet vil bemerke at for å gi full valgfrihet for foreldrene må man gjennom ulike tiltak sørge for at det blir full barnehagedekning. Når vi snakker om full barnehagedekning, definerer vi det som plass for alle som ønsker det, til en pris de har råd til. I tillegg må det legges til rette for et marked som gir pedagogiske valgmuligheter gjennom mangfold. Det kompromiss som Stortinget i sin tid vedtok om barnehager, vil, om det følges opp på en skikkelig måte, kunne legge grunnlag for full barnehagedekning og lavere foreldrebetaling. Gjennom reell likebehandling av offentlige og private barnehageplasser kan det sikres en utvikling av flere plasser, lavere kostnader og pedagogiske valgmuligheter. Det er nettopp en reell likebehandling som sørger for en kostnadseffektiv og levedyktig barnehagesektor. Fremskrittspartiet tror det beste system for likebehandling er en statlig stykkprismodell, hvor den enkelte barnehage får betalt fra staten pr. barn – selvfølgelig korrigert for noen barn med spesielle behov, eller ved funksjonshemning. Det kan også vurderes om det skal være et eget grunntilskudd for å sikre de minste barnehagene. Med reell likebehandling vil alle barnehager ha motivasjon til å drive kostnadseffektivt, samtidig som det fokuseres på tilbudets kvalitet. Jeg merker meg at Fremskrittspartiet står alene om sitt grunnsyn, og at de øvrige partiene mener at kommunene skal være mellomledd mellom stat og barnehage. Fremskrittspartiet har derfor også vært en konstruktiv bidragsyter i barnehageavtalen og i barnehageforliket for å sikre utbygging, lav pris, valgfrihet, likebehandling og kvalitet. Fremskrittspartiet merker seg at mens den forrige regjeringen – Bondevik II – snakket om å innfase likebehandling av offentlige og private barnehager, har den sittende regjering sluttet å omtale likebehandling, inntil pressekonferansen den 27. mai, der man plutselig var blitt tilhenger av reell likebehandling, og man skulle fase dette inn over en tidsperiode. Jeg fester ikke lit til regjeringspartienes løfter på dette feltet. Jeg tror det er en ren valgkampbløff for å berge noen av stemmene blant foreldre og ansatte i private barnehager. Jeg tror mange vil gjennomskue dem. Når man er imot likebehandling i nesten fire år, og så hevder at man er for rett før et stortingsvalg, er det ikke troverdig. Man har i lang tid nå hatt forskjellsbehandling mellom kommunale og private plasser samt forskjell i hvordan kommuner regner ut tilskudd til private plasser. Dette har skapt stor usikkerhet og økonomiske utfordringer for de private barnehagene. I tillegg vil flertallspartiene ha en lovformulering som gjør at det er opp til kommunestyrenes skiftende flertall å avgjøre om nye private barnehager skal få starte opp. Denne politikken har ført til at private barnehager har måttet legge ned virksomheten eller at færre nye plasser er blitt bygd ut. Dermed har det bidratt til den mangelen på plasser som fortsatt er i noen få kommuner. Helt til slutt noen korte kommentarer til de foregående innlegg. Spesielt merket jeg meg saksordfører Trond Lodes påstand om at man skal innfase denne likebehandlingen over fem år. Jeg må si at mer uforpliktende er det neppe mulig å bli i politikken. Ellers merket jeg meg også hans påstand om at fri etablering vil føre til kaos. Nå vet vi jo at Senterpartiet i de siste årene har beveget seg kraftig til venstre, men at fri etablering innenfor et marked fører til kaos, trodde jeg i og for seg det bare var slike som Rødt, og liknende partier, som tok til orde for. Det vil heller ikke føre til, som representanten Lode hevdet, at kommunene vil bruke mer penger. Det blir jo ikke flere barn selv om det blir en fri etableringsrett, og selv ikke de ikke-sosialistiske partiene har tenkt å betale noen private barnehager for barn som ikke eksisterer. Det er relativt åpenbart. Man skal ikke fra denne talerstol karakterisere kollegaer i denne sal, men slik jeg forstår det, er det åpenbart noen matematiske ferdigheter som mangler hos flertallspartiene. Når det gjelder representanten Gjul, holdt hun et flammende innlegg, som hun pleier i saker som denne. Det som verken hun eller representanten Lode var inne på når de bl.a. lovpriste private barnehager, er det faktum at de går til valg sammen med et parti som har programfestet at de er motstandere av private barnehager. Det kan jo bli en utfordring som de må løse hvis de skulle få flertall etter kommende valg, men det er det heldigvis ikke stor sjanse for. Med dette tar jeg opp de forslag som er fremmet i innstillingen.