Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-11-08:
Det er trivelig å kunne legge fram dette statsbudsjettet, et statsbudsjett som markerer en ny kurs – en ny kurs for landet vårt. Alle de store tallene som ligger i et statsbudsjett, handler til sjuende og sist om folks hverdag. Det er folks hverdag som betyr noe – hvordan vi har det, hvordan barna våre har det på skolen, om barna til naboen har fått barnehageplass, om en selv eller de man kjenner, har en trygg jobb å gå til, å vite at det på sykehjemmet er noen som tar vare på dem vi er glad i, at man er trygg enten man bor på et lite sted eller på et stort sted. Den økonomiske politikken skal bygge tillit, og den legger rammer rundt folks liv. Denne regjeringen sier at nå må det være vanlige folks tur. Med dette statsbudsjettet viser vi at det er det. Nå er det vanlige folks tur – vanlige folk i hele Norge. Men hvordan får vi til det? Det gjør vi med mange grep. La meg ta det som kan høres kjedeligst ut først: kommuneøkonomi. Kommuneøkonomi er egentlig alt annet enn kjedelig. Det handler om det viktigste: trygghet – for ungene våre, for de eldre, for naboen vår, et fellesskap som gjør det mulig å leve et godt liv i hele landet. Det handler om noe jeg alltid har hatt et sterkt engasjement for, nemlig at barna har gode skoler å gå til, og som det er attraktivt for lærere å jobbe på. Derfor vil vi innføre et tilskudd på 500 000 kr per kommunale grunnskole. Vi vil også gjøre det billigere å gå i barnehagen ved å redusere maksprisen. De med nedsatt funksjonsevne skal få den assistansen de trenger for å leve et fritt og selvstendig liv. Derfor reverserer vi Solberg-regjeringens kuttforslag på 300 mill. kr til tilskudd til ressurskrevende helse- og omsorgstjenester i kommunene. De som mottar slike tjenester, skal ikke måtte føle på at de er en stor utgiftspost i kommunen de bor i. Vi vet at det bor ressurser i alle, uavhengig av funksjonsevne. Og en kommune bør ha økonomisk handlingsrom til ikke å måtte velge mellom et fritidstilbud og nødvendige tjenester til innbyggerne. Vi vil at folk skal kunne bo og leve et godt liv i hele landet. Da må det være trygt. Kommunene må ha råd til å gi de trygge rammene som trengs. Det er de som jobber i felten, som vet best hvor skoen trykker. Det lokale selvstyret er en grunnmur i folkestyret vårt. Derfor foreslår regjeringen å øke kommunesektorens rammetilskudd med 2,5 mrd. kr i frie midler. Det kommer i tillegg til det Solberg-regjeringen la opp til. Dermed snakker vi totalt om 4,5 mrd. kr mer i frie inntekter til kommunesektoren neste år. Jeg snakker om de store tallene, men for å gjøre dette konkret: For en kommune som f.eks. Eidsvoll betyr det rundt 7,7 mill. kr mer å rutte med etter dette forslaget enn det Solberg-regjeringen la opp til. Det å ha en trygg jobb å gå til er avgjørende. Et organisert arbeidsliv har vært og er fortsatt avgjørende, enten man er politi, sykepleier eller industriarbeider. Derfor vil vi doble fagforeningsfradraget over to år. I 2022 foreslår vi å øke fradraget med 50 pst. til 5 800 kr. De store, overordnede tallene for arbeidsmarkedet er ganske gode. Det er viktig fordi det handler om hvordan folk har det, hvordan hverdagen er, og om det er gode følelser eller uro som fyller tankene våre når vi tenker på vår egen framtid. Når vi ser bak de store tallene, er det flere forhold i arbeidsmarkedet som vi må ta på alvor og forsøke å gjøre noe med. Selv om langtidsledigheten har falt raskt de siste månedene, er det fortsatt flere langtidsledige enn i en normalsituasjon. Over tid har det også blitt flere unge som står utenfor arbeidslivet. Det er en utvikling som bekymrer meg og regjeringen. Samtidig er det mange bedrifter som har ledige stillinger, men som ikke finner de folkene de er på utkikk etter. Hva kan vi statsråder og folkevalgte gjøre med det? Vi må gi både praktikeren, teoretikeren og den som aldri har vært i arbeidslivet, muligheter. Og vi må gjøre det mulig å skape arbeidsplasser og finne en jobb over hele landet. Regjeringen vil legge til rette for at flere får læreplass. Vi følger opp samfunnskontrakten for flere læreplasser og foreslår mer penger til tiltak som skal gi bedre opplæring fram til læreplass og forsterke oppfølgingen av lærlingene ute i bedriftene. Vi vil øke tallet på tiltaksplasser med 1 000. Vi vil øke tallet på varig tilrettelagte arbeidsplasser med 250. Vi vil også gi mer penger til Jobbsjansen og til Arbeidstilsynet, og vi vil styrke desentralisert utdanning. Så er det slik at ikke alle kan jobbe. De av oss som ikke kan stå i arbeid – enten det er i en periode eller permanent – skal også kunne leve i trygghet og forutsigbarhet. Derfor mener vi det er riktig å forlenge retten til arbeidsavklaringspenger. Det er 490 mill. kr til trygghet. Arbeiderparti–Senterparti-regjeringen gjør flere grep i boligpolitikken, bl.a. styrker vi Husbankens lånekapital med 2 mrd. kr. Vi styrker områdesatsingen i byene, og vi foreslår å styrke tilskuddsordningen for å inkludere barn og unge til 555 mill. kr. Regjeringen har hatt tre uker på seg til å utarbeide et nytt utkast til statsbudsjett. Jeg mener vi har brukt tiden godt. Med skattegrepene vi tar i dette budsjettet, vil folk merke at landet er på en ny kurs. To av tre får mindre i skatt, 20 pst. får uendret skatt, og de 13 pst. med sterkest rygg får en skatteøkning. Alle får kutt i avgifter sammenlignet med Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstres forslag. I forhold til Solberg-regjeringens forslag kutter vi avgiftene med 2,3 mrd. kr. Det aller største enkeltgrepet vi gjør, er med elavgiften. Etter år med avgiftsøkning blir det nå avgiftskutt. Vi tar ned elavgiften med nesten 3 mrd. kr i året. Den blir nesten halvert i vintermånedene – elavgiften blir 47 pst. lavere i januar, februar og mars – og 9 pst. lavere resten av året. Vi vil ha skattelette for dem som reiser langt til jobb. Med vårt forslag får de økt fradrag – mindre skatt. Vi vil redusere bunnbeløpet i reisefradraget med nesten 10 000 kr til 14 000 kr og kutte ferjeprisene med 30 pst. sammenlignet med januar 2021. For trafikksvake samband og steder uten fastlandsforbindelse starter vi arbeidet med å gjøre ferjesamband gratis. Vanlige folk bor over hele landet. Landets pendlere vil merke en klar forskjell med dette budsjettet, enten de bor i en sentral kommune eller i en distriktskommune. En dagpendler fra f.eks. Hamar til Oslo vil få økt sine fradrag med over 20 000 kr. Vi tar grep som monner, pendlerfradraget blir økt. Et annet grep vi gjør, er å øke fradragene for sjøfolk, for fiskere, for jordbrukere, for reindriftsutøvere og for tiltakssonen i Nord-Troms og Finnmark. Vi øker personfradraget. Vi bruker politikken aktivt til å utjevne forskjeller både geografisk og sosialt. Bedriftsbeskatningen blir som før. Det gjør vi for å skape forutsigbarhet og trygghet for bedriftene. God klimapolitikk må være offensiv og rettferdig. Det er de som har minst, som vil merke konsekvensene av klimaendringene hardest. Det er en av grunnene til at vi må gjøre det som trengs for å få ned utslippene. Det skal vi klare. Avgifter kan være et effektivt virkemiddel for å redusere utslipp. Men det må ikke bli slik at de som har minst, også må være de som bærer den tyngste børa. Dersom vi skal klare å løse klimakrisen, må vi ha folk med oss, ikke mot oss. Det preger innretningen på dette budsjettet. Vi må starte med oss selv. Regjeringen vil øke avgiftene på ikke-kvotepliktige utslipp til omtrent 2 000 kr i 2030. Vi legger opp til å øke CO2-avgiftene på ikke-kvotepliktige utslipp med samme takten som Solberg-regjeringen, men vi gjør det på en måte som ikke rammer folk så skjevt. Vi reduserer veibruksavgiftene slik at pumpeprisen blir ca. 30 øre lavere sammenlignet med forslaget til regjeringen Solberg. Veibruksavgiften på biodrivstoff reduseres særlig. Vi senker trafikkforsikringsavgiften, øker pendlerfradraget og kutter ferjetakstene. Og som jeg allerede har vært inne på, bygger vi ladestasjoner i kommuner hvor det mangler. Løsningen på klimautfordringen og at hverdagen til folk fungerer, må gå hånd i hånd. Med den kraftige avgiftsreduksjonen vi gjør på biodiesel, vil vi også gjøre det mer lønnsomt å bygge ny fornybar industri i Norge. Klimapolitikken må handle om å kutte utslipp både i dag og i framtiden. Vi må derfor legge til rette for utvikling av klimavennlig teknologi. Det gjør vi bl.a. ved å foreslå mer penger til grønn utvikling og omstilling gjennom Enova og Innovasjon Norge. Det er viktig at vi kutter utslippene her hjemme. Samtidig er det ingen tvil om at det som virkelig vil monne, er å få til endringer internasjonalt. Klimakrisen skjer ikke kun i Norge, det er en global krise. Derfor varsler regjeringen at vårt mål er å doble Norges klimafinansiering til 14 mrd. kr senest i 2026. Vi vil bidra til betydelige globale utslippsreduksjoner og klimatilpasning, bl.a. ved å bevare regnskog, bygge ut fornybar energi og sette land i stand til å takle klimaendringer, f.eks. når det gjelder evnen til å bevare egen matproduksjon. Regjeringen skal føre en aktiv klimapolitikk der vi bruker en rekke virkemidler for å få ned våre utslipp, samtidig som vi bygger industri, har verdiskaping og tar hele Norge i bruk. Oljeeventyret har gitt Norge unike muligheter. Det er oljefondet et bevis på. Ikke bare vokser fondet fordi folkene i Norges Bank gjør en god jobb med å forvalte pengene, det vokser fordi det blir tilført friske midler fra ressursene på norsk sokkel. I 2022 anslås statens inntekter fra oljenæringen til 277 mrd. kr. Titusentalls mennesker arbeider i oljeindustrien. Mye av vår velferd er bygd på skuldrene til oljearbeideren, og vi står på skuldrene til generasjonene før oss. De var framsynte strateger som tok kloke valg for fellesskapet og framtiden. De har vært med på å legge grunnlaget for det flotte landet vi lever i, og gitt oss de beste forutsetningene for et godt og trygt liv. Det er et stort ansvar å forvalte en slik arv. En av mine forgjengere, hedmarkingen Sigbjørn Johnsen, satte inn de første pengene i oljefondet da han var finansminister i 1996. Vi er et av veldig få parlament i verden som har så stor økonomisk handlefrihet, og vi har det på grunn av de kloke valgene tidligere generasjoner gjorde. De tok valg om hvordan våre naturressurser skal forvaltes, som gjør at vi har helt andre muligheter enn nesten noe annet samfunn. Og hvis vi tar de riktige valgene, vil generasjonene etter oss ha like store muligheter til å føre en økonomisk politikk som gir folk i hele landet trygghet og rammer for et godt liv. I Norge er vi rike sammen. Sist jeg var med på å legge fram et statsbudsjett, i 2013, foreslo vi å bruke 135 mrd. oljekroner. Åtte år senere foreslo Høyre–Kristelig Folkeparti–Venstre-regjeringen at vi skal bruke 322 mrd. oljekroner neste år. Vi i Arbeiderparti–Senterparti-regjeringen legger oss på samme nivå. Men når man deler det opp, tilsvarer det ca. 60 000 kr per nordmann i oljepenger neste år. Norges Bank har varslet at tiden med rekordlave renter går mot slutten. Vi må være varsomme med å bruke mer oljepenger, for det kan føre til at renteoppgangen blir brattere. I så fall kan kronekursen bli sterkere – det kan gjøre forholdene vanskeligere for bedriftene våre og dermed for arbeidsplasser over hele landet. Renteøkninger slår også direkte inn i lommeboken til folk flest. For å ta et eksempel: For en familie som har 3,5 mill. kr i lån, vil renteutgiftene øke med 27 000 kr for hver prosentenhet renten øker. Jeg vil avslutte denne bolken med igjen å si at vi som sitter i denne salen nå, må huske på at de valgene vi tar i dag, ikke bare har betydning for i morgen, men også for generasjonene som kommer etter oss. Vårt felles mål må være at de skal ha minst samme muligheter som oss til å gi folk som bor i Norge, et godt liv, og vi må lære av historien. Vår rikdom er bygd på nasjonal selvråderett og kloke, langsiktige valg – at vi selv bestemmer hvordan vi vil bruke våre naturressurser. Vi styrer i fellesskap over ressursene i havet, skogen, jorda og våre enorme energiressurser. Og vi må tenke langsiktig. Det er viktig for vår nasjonale kontroll at vi ruster oss bedre, slik at vi kan forebygge oppkjøp som kan true nasjonale sikkerhetsinteresser. Vi setter derfor av penger til å bygge opp en ny screeningmekanisme for å være bedre rustet mot eventuelle oppkjøp, slik vi så i Bergen Engines-saken. Vi skal bruke norske naturressurser til å øke vår verdiskaping, bygge lokalsamfunn og bygge hverandres velferd. Når man ser de store tallene i et statsbudsjett, kan man noen ganger bli fartsblind. Vi må ha respekt for hvordan vi bruker skattepengene til folk. Offentlige utgifter utgjør om lag 60 pst. av fastlands-BNP. De offentlige etatene skal få midler for å gjøre en god jobb, men vi har ikke råd til å sløse. Til det er oppgavene det offentlige gjør, altfor viktige. Staten har brukt for mye på konsulenttjenester de siste årene. Vi må ta pengene fra det som ikke er så fornuftig, og bruke dem der det trengs. Derfor foreslår regjeringen at de etatene som har brukt mest på konsulenttjenester innen PR og organisasjonsutvikling, får kutt. Dette er en start og viser en ny retning. Det er også på tide å dempe lønnsfesten i det øverste sjiktet i offentlig sektor. Dette er en prosess vi nå setter i gang. Det er et tydelig styringssignal fra regjeringen. Vi ønsker et samfunn med mindre forskjeller. Offentlig sektor skal ikke øke forskjellene verken geografisk eller sosialt – den skal redusere dem. Jeg snakket tidligere om trygghet, at det er folks hverdag som betyr noe. Med dette statsbudsjettet er målet at flere barn skal få en trygg oppvekst, at vi får hjelp når vi blir syke, at vi vet at de eldre blir tatt godt vare på. Det viktigste er at kommunene får handlingsrom til å gi gode tjenester til folk. Derfor styrker vi kommuneøkonomien. I tillegg må staten bidra der den kan. Vi vil styrke det statlige barnevernet med 100 mill. kr. Vi vil styrke sykehusene med 700 mill. kr, slik at de kan få ned ventetidene og ta igjen etterslepet i behandlinger som følge av pandemien. Vi øker også grunnfinansieringen for bl.a. å kunne øke behandlingen innenfor psykisk helsevern. Vi vil øke innsatsen for å rekruttere fastleger med målrettede tiltak, inkludert 50 mill. kr for å innføre en ny tilskuddsordning for legevakt i kommuner med særskilte rekrutteringsutfordringer. Grunnleggende for tryggheten er et nært og tilgjengelig politi. Derfor vil vi gi politiet økte ressurser for å legge til rette for økt lokal tilstedeværelse. Vi vil øke bevilgningene til politiet med 200 mill. kr. Vi foreslår å styrke politi, domstolene og kriminalomsorgen. Vi gjennomfører tiltak for å bedre rettssikkerheten. Vi foreslår ytterligere 100 mill. kr til tiltak mot flom og skred. Vi vil verne om tryggheten uansett hvor man bor i Norge. Derfor er nettopp sikkerhet og beredskap en tung prioritering for regjeringen. Innledningsvis sa jeg: Nå er det vanlige folks tur. Jeg sa at det handler mye om kommuneøkonomi, arbeid, fordeling av skatt. Men det handler om mye mer. Ikke minst handler det om noe som er veldig fint med Norge i forhold til andre land – vi bor spredt, det finnes folk, kultur og tradisjoner langs hele det langstrakte landet vårt. Der finner vi næringer som vi er stolte av – jordbruk, fiskeri, reiseliv, kraftkrevende industri og mye annet – men det kommer ikke av seg selv. Det handler om politikk, det handler om verdier, det handler om å ville. Vi er en regjering som vil ha utvikling i hele landet. Vi vil snu den voldsomme sentraliseringen vi har sett de siste åtte årene. Det er noe vi kan bestemme oss for at vi vil gjøre noe med, og vi skal gjøre noe med det. Vi mener at tilbudene og mulighetene skal finnes der folk vil bo, uansett om man bor i byen eller på bygda. Det er derfor vi vil styrke bl.a. Innovasjon Norge, det er derfor vi vil styrke de nære tjenestene, det er derfor vi vil ta deler av pengene Solberg-regjeringen ville bruke på kommunesammenslåing, og heller bruke 100 mill. kr mer på bredbånd. Og det er derfor vi tar grep for jordbruket, for sjøfolk og for fiskerinæringen. Vi vil utvikle hele Norge – fordi vettet er jevnt fordelt utover landet, fordi Norge er en helhet som består av stort og smått, fordi Norge er et samfunn der alle skal få leve et trygt, godt liv, og livet stort sett er hverdag, og hverdagen skal være god. Den grunnleggende oppgaven for en folkevalgt er å se, lytte, forstå og handle. Og så skal vi tjene. Det er utgangspunktet for arbeidet vi gjør i regjeringen. Det er plattformen vi bygger på. Det er det dette statsbudsjettet handler om. For politikk handler om folk. Vi vil være en regjering som lytter til folk – i by og i bygd. Vi vil utvikle hele Norge til et Norge med små forskjeller i det Norge vi er så glad i.