Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2012-03-01:
Samfunnsmedisiner Steinar Westin peker på at lov om folketrygd og de velferdsordninger som gikk forut for den, kan ha hatt større betydning for folkehelsen enn medisinske nyvinninger ved at det har gitt folk tilgang til helsetjenester, gitt gode arbeidsforhold og bedret hygiene og ernæring. Utviklingen av sosiale ordninger som sikrer folk et verdig liv, har lang historie i Norge. Fabrikktilsynsloven kom i 1892, og det betød bedre arbeidsforhold for ansatte. Fattigloven kom i 1900. Den skilte riktignok mellom verdig og uverdig trengende. De uverdige, løsgjengerne, fanter, betlere og folk som var henfallen til drukkenskap, fikk sine rettigheter plassert i løsgjengerloven, ikke i fattigloven. Heldigvis er det ikke slik i dag. Dagens ordninger gjelder alle, og rettigheter og plikter er i all hovedsak forutsigbare og praktiseres på en god måte av forvaltningen. Likevel er det bra at det reises forslag, og at våre velferdsordninger debatteres. Vi må hele tida vurdere om vi er på rett vei, og om vi gjør de riktige tingene. Forslagene i denne saken og i saken om individstøtten, fra Fremskrittspartiet, Høyre og delvis Kristelig Folkeparti, har litt forskjellig innretning, men det kan tyde på at retningen for dem er at de mer eller mindre er kosmetiske i sitt hold. Jeg må si at jeg er litt overrasket over at Kristelig Folkeparti har gitt sin tilslutning til flere av disse forslagene, da de i sum viser en retning i sosialpolitikken som er nærmere Fremskrittspartiet enn sentrum, slik som jeg ser det. Når det gjelder avkorting i foreldres sosialhjelp, skal den utmåles etter konkret vurdering av den enkeltes behov. Det er et viktig prinsipp, og forvaltningen må sørge for at dette følges opp. Barn har ingen plikt til å forsørge sine foreldre, og det skal heller ikke barn av sosialhjelpsmottakere ha. Stortinget vedtok i lov om sosiale tjenester i Arbeids- og velferdsetaten at Statens helsetilsyn skal ha et overordnet ansvar for tilsyn med kommunal virksomhet i Nav. Arbeiderpartiet mener at det å få på plass denne tilsynsordningen har vært viktig. Tilsynet avdekket flere lovbrudd og dårlig styring i behandlingen av økonomisk sosialhjelp ved et landsomfattende tilsyn i 2010. Nav må bruke disse rapportene til å bli bedre, slik at praksis kommer i samsvar med intensjonene i lover og regler. Uansett hvordan vi innretter lovverket med hensyn til rettigheter og plikter, vil det alltid være rom for skjønn og tolking. Det er bra. Det ideelle er at praksis inngir tillit og troverdighet, at brukerne har tiltro til at ansatte vil dem vel. Forslagene om aktivitetsplikt for alle og statlig forvaltning av sosialstøtten er heller ikke av en slik karakter at de er uten avgrensning. Opp gjennom historien har vi sett at ansvar for tiltak som omhandler helse, arbeid og sosiale tjenester, flyttes mellom helsetjenesten og sosialtjenesten og mellom stat og kommune. Ikke noen form for organisering eller innhold er endelig, og det skal det heller ikke være. Vi skal organisere tjenestene slik at de kan løse det som til enhver tid er lover og forskrifters intensjon. De forslagene som foreligger i dag, er ikke av en slik karakter at det er behov for strukturelle endringer for å få bedre tjenester, etter mitt syn. Men det er interessant å se at de borgerlige partiene igjen enes om tiltak som avgrenser mulighetene for folk. Unge som slutter skolen, og folk som mottar sosialhjelp, skal møte strengere krav for å få hjelp fra det offentlige. Forslagene innebærer også en trend vi ofte ser fra Fremskrittspartiet, at man vil ha regler som skal omfatte hele grupper, og mindre vekt på den individuelle vurderingen.