Sylvi Graham (Høyre), 2009-12-01:
Utgiftsøkningen som følge av et høyt sykefravær er alvorlig for samfunnet ettersom den spiser opp mye av det handlingsrom som finnes i økonomien for å gjennomføre viktige samfunnsoppgaver. Men la det allikevel være klart at det største alvoret knytter seg til hva sykefraværet kan innebære for den enkelte arbeidstaker. Dersom man er syk i hele sykepengeperioden på ett år, er det mindre enn 20 pst. sannsynlighet for at man skal komme tilbake i arbeid. Dette er en bemerkelsesverdig dårlig rettighetssikring av den enkelte arbeidstaker dersom suksesskriteriet er friskmelding og tilbakeføring til arbeidslivet, for de som ikke kommer tilbake i full jobb, havner i all hovedsak på en eller annen trygdeordning. Mange ender opp med varig uførepensjon, gjerne etter flere år med prøving, attføring og for mange en kamp mot systemet før uføretrygden innvilges. Denne situasjonen kan unngås, men da må man også sørge for at de som sykmeldes, får riktig behandling på rett tidspunkt. Det er vel og bra å glede seg over en sjenerøs sykelønnsordning med 100 pst. kompensasjon, men når resultatet for mange er en trygd med rundt 60–65 pst. kompensasjon, er ikke den gleden evigvarende. For mange er det kanskje sykmelding som er løsningen. Mange som deltar i det offentlige ordskiftet om sykefravær, peker nettopp på at det er arbeidsnærvær og mestring av sykdom, skade eller lyte som er det avgjørende for om vi skal bremse veksten i sykefraværet. Derfor er det selvsagt avgjørende at vi fra myndighetenes side peker på at 100 pst. sykmelding kun skal benyttes i særlige tilfeller, og at det er graderte løsninger som skal være den reglementerte form for sykmelding. Det er også helt avgjørende at det jobbes mer målrettet i arbeidslivet for å tilrettelegge for at syke skal kunne jobbe, for skal vi lykkes med å nå våre målsettinger, er det viktigere å gå på jobb med den friske delen av seg enn å være hjemme med den syke. Her burde staten som arbeidsgiver vært et forbilde. Men, som interpellanten tok opp i sitt innlegg, er staten dessverre ofte en versting. Vi får stadig eksempler på holdninger i offentlig sektor som viser noe av grunnen til at sykefraværet opprettholdes på et høyt nivå, nemlig at det fra ledelsesnivå innen ulike sektorer finnes en aksept for høyt sykefravær. Det er gode grunner til å forstå hvorfor noen arbeidsplasser gir mer slitasje enn andre, men det burde aspirere til økt fokus på synliggjøring av årsaker og tilrettelegging av arbeidsplassen, ikke til at ledere innen f.eks. sykehussektoren uttaler at et sykefravær på 10 pst. er greit. For det er absolutt ikke helt greit med et sykefravær på rundt 10 pst., verken for arbeidsplassen eller samfunnet og aller minst for dem som blir langtidssykmeldte, og som aldri kommer tilbake til arbeidslivet. Noe av det utfordrende med sykefraværsdebatten er at den har en tendens til å dytte ulike aktører ned i skyttergravene istedenfor inn til det runde bord. Dette har vi i Høyre opplevd flere ganger i løpet av det siste året – ja, ukene – da vi har fremmet en rekke forslag for å få sykefraværet ned. Blant annet mener fagforeningene at det var utidig av Høyre å komme med forslag nå som partene skulle revidere IA-avtalen. Det er ikke rart om vi ikke lykkes med en slik tilnærming. Legene spiller en viktig rolle i sykefraværsarbeidet, men ethvert forslag som angår deres rolle, blir hovedsakelig møtt med kritikk. Er det da virkelig ingenting ved legenes sykmeldingsatferd som kan endres, for at vi alle skal nå våre felles målsettinger og forpliktelser? Arbeidsgiverne har en tendens til å peke på Nav som den store proppen i systemet, men det er jo ikke sånn at arbeidsgiverne er uten eget ansvar for å tilrettelegge. Samtidig er det viktig å påpeke at mange bedrifter, særlig i industrien, langt på vei har lyktes med sine IA-forpliktelser. Spørsmålet er da: Hvorfor lykkes noen og andre ikke? Som interpellanten tok opp: Er det ikke på tide at vi bruker de gode eksemplene og erfaringene til felles glede, slik at vi kan nå målsettingene? Når statsministeren og statsråden nå har gitt en rekke innspill til IA-arbeidet, er det gledelig. Det er gledelig at Regjeringen omsider er på banen. Det har vært litt ensomt for Høyre å være det eneste partiet – tilsynelatende – som har vært bekymret over utviklingen. Det er også gledelig at Regjeringen relanserer opptil flere av Høyres forslag, og at man henter erfaringer fra det gode arbeidet som har vært gjort av den moderate regjeringen i Sverige for å få ned sykefraværet. Og som sagt: Høyre vil samarbeide med Arbeiderpartiet og Regjeringen om løsninger for å få ned fraværet. Skal vi bekjempe trygdeeksplosjonen, er sykefraværet ett av de områdene vi må lykkes på i årene som kommer. Som statsråden sa: Det er vi alle tjent med.