trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-12:
Regjeringen la frem forslag til statsbudsjett 8. oktober i år. I budsjettet har vi gitt en helhetlig behandling av spørsmål knyttet til ordninger for sjøfolk. Vi har foreslått å bevilge til sammen 750 mill. kr til refusjonsordningen for sysselsetting av sjøfolk. Det har ikke siden denne ordningen ble etablert, vært lagt frem høyere forslag til bevilgning. Sammenligner en med 2001 er det faktisk mer enn det dobbelte. For øvrig vil dette spørsmålet bli behandlet grundig i Regjeringens melding til Stortinget om skipsfartspolitikk våren 2004. I budsjettforslaget som vi har lagt frem, er det riktig som representanten Hedstrøm sier, at vi ikke har fulgt opp alle stortingsvedtak som er fattet knyttet til dette. Det vi la avgjørende vekt på i utformingen av forslag til statsbudsjett, var at den skriftlige avtalen som regjeringspartiene og Fremskrittspartiet har inngått i Stortinget, skulle følges denne stortingsperioden. Det har vi da også gjort. Når det gjelder Stortingets anmodningsvedtak vedrørende Statkraft, har vi i St.prp. nr. 1 sagt at vi vil komme tilbake til det i revidert nasjonalbudsjett. Jeg har gitt en begrunnelse for hvorfor vi utsetter det til da. Det har å gjøre med en del sentrale spørsmål knyttet til både prosesser om strategi, kapitalstruktur, hjemfallsproblematikken, konkurransen i kraftmarkedet – det er tross alt en aktør som sitter på 50 pst. av norsk vannkraft – og ikke minst ESAs holdning, slik at vi holder oss innenfor EØS-regelverket. Når det gjelder dette med å følge opp stortingsvedtak, vil jeg generelt si at utgangspunktet i budsjetthandling selvfølgelig er at anmodningsvedtak fra Stortinget skal implementeres. Men det er også slik at Regjeringen har en selvstendig mulighet til å invitere til andre vedtak, andre begrunnede vedtak. Og så står det selvfølgelig Stortinget fritt å fatte de vedtak man vil i budsjettprosessen. Det er også slik at premissene for handlingsrommet til Regjeringen i forhold til statsbudsjettet endres over tid. Det påvirkes av mange ting, ikke minst av Stortinget selv og hvilke andre vedtak man gjør. Men jeg må si at når det gjelder premissene i forhold til Statkraft, synes jeg det blir litt søkt når det snakkes om å sette arbeidsplasser i Statkraft i fare – det er 800 ansatte der, og av den grunn skal en bevilge 10 milliarder kr. For det første vil jeg gjerne si at det er ingen arbeidsplass i Statkraft som er truet om egenkapitalen om seks måneder er på dagens nivå, eller om den heves med 10 milliarder kr. 10 milliarder kr er et beløp som det kreves en grundig redegjørelse for, i hvert fall for at Regjeringen skal gå god for det og nedfelle det i St.prp. nr. 1.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-12:
For det første må jeg si til karakteristikken av de vedtak som er fattet, «svinebundet», som representanten Hedstrøm kaller det, at det er Stortinget som da har «svinebundet» Statkraft – det er i denne salen utbyttet fastsettes. Når det er sagt, er det slik at Stortinget ofte har fastsatt utbytte som har vært ganske stort. Også i proposisjonen for neste år antyder vi et nivå på 95 pst. Men for å avklare en mulig misforståelse som har versert i det siste knyttet til det forhold at Statkraft er inne i en periode hvor man muligens kommer til å konsolidere og foreta salg av aktiva osv., er det Regjeringens hensikt å ha et utbytte på 95 pst. på den ordinære driften, og ikke på ekstraordinære inntekter som vil utløses gjennom at man foretar en konsolidering ved at man selger andre andeler, som vil gjøre at man får bokført verdier som er mindre enn salgsgevinsten, og altså realisere gevinst.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-12:
Når det gjelder hoderysting, vil det ikke undre meg om det også er en betydelig grad av hoderysting knyttet til det faktum at man foretar bevilgning av 10 milliarder kr i egenkapitaltilførsel uten at man har en etter mitt skjønn grundig vurdering av alle sakens sider, herunder EØS-perspektivet. Som man roper i skogen, får man svar på disse spørsmålene, ofte. Jeg tror imidlertid det vil være klokt at vi også på det området går helt til veis ende for å unngå å komme opp i den samme problematikken som vi har vært i i nesten alle de statsselskap som er blitt delprivatisert eller helprivatisert, ved at vi har fått innvendinger fra andre, konkurrerende aktører i bransjen, som har oppfattet det slik at man har fått en gavepakke i utgangspunktet før eventuell delprivatisering. Nå er det ikke slik at det er nær forestående delprivatisering. Som eierskapsmeldingen anviste, har vi åpnet for industrielle løsninger. Det vil alltid være prosesser på slike ting og vurderinger av mulige industrielle løsninger. I en slik sammenheng er det viktig å ha full sikkerhet for at den egenkapitalen man har tilført, er klarert i forhold til det EØS-regelverket vi har. – President, klokka går ikke! Det tyder på at jeg kan få lov til å holde på en stund til.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-12:
Takk for det, president!
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-11-12:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «E6 gjennom Østfold er belastet med svært mange ulykker. Med bakgrunn i statsrådens uttalelse om forsert framdrift av anleggsarbeidene på E6 i Østfold, gjengitt i østfoldavisene, anmoder jeg om statsrådens vurdering av følgende: Kan en slik forsering gjennomføres innen 2007 for dermed å kunne redusere antall skadde og drepte på denne veien?»
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-11-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg har ingen vanskeligheter med å gi statsråden stor honnør for den aktive holdning som har vært vist når det gjelder de meget viktige veiene E6 og E18 gjennom Østfold. Det har vært vist vilje og ikke minst evne til å få opp et tempo som er til stor nytte for denne regionen. Jeg er også svært glad for at vi nå kan konstatere at det ligger til grunn for 2004 også – så langt i budsjettbehandlingen her i Stortinget er muligheten til stede for at tempoet og arbeidet kan videreføres. Da synes det som om det er grunnlag for at jeg kan trekke den konklusjon, ut fra det Sarpsborg Arbeiderblad antok i sitt spørsmål, at statsråden vil ha full framdrift i denne saken i 2006.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-11-12:
Jeg takker igjen for svaret. På slutten av første svar gikk det vel også fram at statsråden hadde stor forståelse for at begge disse veiene, både E6- og E18-utbyggingen, nå må ses i en sammenheng ut fra den viktigheten de har, og den store ulykkesfrekvens som er. Da forstår jeg det slik at det som er statsrådens hensikt, er i størst mulig grad å parallellføre begge disse veiprosjektene til beste for trafikanter og næringsliv.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Jeg har som samferdselsminister engasjert meg sterkt i å sikre raskere utbygging av nettopp E6 gjennom Østfold. Det er nødvendig spesielt ut fra trafikksikkerhetshensyn, men også ut fra den svært store betydningen vegen har for næringslivet over hele landet. Derfor la Regjeringen våren 2002 fram planer for forsert framdrift av utbyggingen av E6 gjennom Østfold, noe Stortinget sluttet seg til. Dermed kan det tas sikte på at E6 gjennom Østfold og videre fram til Oslo skal stå ferdig som sammenhengende motorveg i løpet av 2009. Vesentlige deler av strekningen vil stå ferdig allerede i 2005, og Regjeringen har i statsbudsjettet for 2004 foreslått nok midler til å sikre en slik framdrift. Videre framdrift er avhengig både av at en framskynder bruk av statlige midler og bompengelån utover det som ligger i handlingsprogrammet for perioden 2002–2011, og lokal vilje til å øke takstene i nåværende bompengeordning for Østfoldpakka. Jeg er nylig gjort kjent med at det lokalt arbeides med planer for å forsere ferdigstillelsen til 2007. En ytterligere forsering til 2007 vil være avhengig av framdrift i planarbeidet og forutsette større endringer i finansieringsopplegget. Jeg er i utgangspunktet positiv til at det arbeides med muligheten for tidligere ferdigstillelse av E6 gjennom Østfold enn 2009, og at Vegdirektoratet vurderer disse planene nærmere. Det må imidlertid tas hensyn til at forsert utbygging av E6 ikke går på bekostning av utbyggingen av E18 gjennom Østfold. Regjeringen vil komme tilbake til opplegget for videre framdrift av E6-utbyggingen gjennom Østfold i stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan 2006-2015, som legges fram i vårsesjonen 2004.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Som jeg sa i mitt svar, er jeg opptatt av at vi skal finne en rask løsning for E6. Vi har allerede fått framskyndet dette med flere år, og vi kan i utgangspunktet uansett ha en ferdig firefelts veg i 2009, hvilket er en viktig framskynding i forhold til de tidligere planene. Som jeg har sagt, er jeg positiv til å se på muligheter for å forsere ytterligere – i den grad det er mulig. Det er viktig at denne vegen har en god standard, både av hensyn til dem som bor der, næringslivet som trafikkerer der, og ikke minst alle dem som er utsatt for ulykker, som det dessverre er altfor mange av.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Jeg er spesielt opptatt av at en eventuell ytterligere forsering av utbygging av E6 ikke skal bidra til forsinkelser på E18. Jeg er opptatt av at vi skal ha et høyt tempo når det gjelder utbygging av begge vegene, og at vi eventuelt kan komme fram til en forsering uten at det skal gå ut over den andre.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Jeg vil vise til nettopp St.meld. nr. 18 for 2002-2003, der det heter at departementet i samarbeid med Post- og teletilsynet tar «sikte på» å utlyse tillatelse til bruk av frekvenser i 450 MHz-båndet i løpet av 2003. Jeg kan forsikre om at det arbeides i departementet og i Post- og teletilsynet med å legge til rette for en snarlig utlysing.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Det er nettopp det samme tilsynet som det her refereres til, som sitter med hovedparten av det arbeidet som nå pågår med å forberede utlysingen av disse frekvensene. Så vil jeg minne om at dette er et parallelt nett til det nettet som er bygd ut i 900-båndet og i 1 800-båndet. Fordelen med de frekvensene vi snakker om her, er nettopp at de rekker lenger. Jeg er interessert i at vi skal få tatt disse i bruk, og at vi skal få tatt dem i bruk på en slik måte at samfunnet er tjent med at vi også har et nett nettopp i dette frekvensbåndet. Dette arbeidet pågår som sagt både i tilsynet og i departementet, og vi tar fortsatt sikte på en snarlig utlysing av disse frekvensene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Jeg mener også det er viktig å se utbyggingene i sammenheng. Som kjent har vi ikke tatt i bruk UMTS-nettet ennå, og vi har flere parallelle nett. Det foregår stor nettutbygging i vårt land, og det er mye forskjellig teknologi som tas i bruk. Jeg er også opptatt av at vi kan ta i bruk disse teknologiene i en og samme type terminal for brukerne, og derfor er det viktig at vi ser flere aspekter enn bare frekvensbåndet når vi lyser ut dette. Dette gjør vi fordi innbyggerne i vårt land skal ha nytte av det tilbudet som vil komme i dette frekvensbåndet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
I Bergen har man hatt en omfattende lokal prosess i forkant av Stortingets behandling av St.prp. nr. 76 for 2001-2002. Blant annet har bystyret i Bergen den 27. november 2000 gjort vedtak om antall bomstasjoner, at elektronisk betalingssystem innføres så snart det er praktisk mulig, og at gjeldende takstretningslinjer legges til grunn for fastsetting av takstsystemet. Disse prinsippene har Stortinget sluttet seg til ved behandling av St.prp. nr. 76 for 2001-2002. Det er riktig, som representanten Sortevik påpeker, at Vegdirektoratet har fått fullmakt til å inngå avtale med bompengeselskapet og fastsette nærmere regler for finansieringsordningen. Bompengeavtalen er en sak mellom Vegdirektoratet og Bergen bompengeselskap AS. Vegdirektoratet har også ansvar for fastsettelse av takst- og rabattsystem for bompengeordningen i Bergen. Dette skjer etter søknad fra bompengeselskapet og med anbefaling fra regionvegsjefen. Vedtaket gjøres i samsvar med føringer gitt i Stortingets behandling av St.prp. nr. 76 for 2001-2002 og i samsvar med retningslinjene som også bygger på prinsipper som Stortinget har sluttet seg til. Statens vegvesen har i brev av 3. oktober oversendt forslag om takstvedtak til Bergen kommune og Hordaland fylkeskommune for uttalelse. Vegdirektoratet avventer disse uttalelsene før de endelige takstvedtakene blir fattet, hvor spørsmålsstillingen til representanten Sortevik blir vurdert.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Et viktig prinsipp i takstretningslinjene er at alle trafikantgruppene som har nytte av bompengeprosjektet, bør betale bompenger. Det vil likevel være slik at noen vil kunne bli påført en større byrde i form av bompenger enn andre. I takstretningslinjene er det tatt høyde for å kunne tilpasse takstsystemet for å få til et mest mulig rettferdig og forståelig system. Dette kan gjøres gjennom rabattstruktur, gjennom fritak for spesielle trafikantgrupper som rutebusser, elbiler, forflytningshemmede m.m., tak på antall passeringer pr. måned, fellesabonnement osv. Et annet prinsipp er at takst- og rabattsystemet skal være mest mulig enkelt og standardisert. Dette er prinsipper som Stortinget har forholdt seg til.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Som jeg svarte i stad, ligger det muligheter for å justere takst- og rabattsystemet ut fra helt spesielle lokale forhold. Det er slik at det gjerne er innbyggerne i Bergen som har stor nytte av at man får gjennomført Bergensprogrammet. Derfor er det ikke urimelig at nettopp innbyggerne i Bergen er med på å bidra til dette. Dette har det vært lokal politisk enighet om, og med det demokratiske systemet som vi har, er det det vi har å støtte oss på i fortsettelsen i forhold til denne typen prosjekter.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Innenfor sjøfartsområdet ble rådsforordning EF 3577/92 om retten til å yte sjøtransporttjenester innenfor medlemsstatene, dvs. maritim kabotasje, gjennomført i norsk rett i 1998. Denne rådsforordningen gir alle skip under EØS-flagg rett til å transportere passasjerer og/eller gods mellom havner i hvert av de andre EØS-landene. En viktig side av forordningen og innlemming av denne i EØS-avtalen er at den gir norsk skipsfart adgang til å yte tjenester i det indre marked, dvs. i EØS-området. For den delen av skipsfarten som krever særskilt løyve etter yrkestransportloven, nemlig innenlandske rutegående passasjerfartøy, herunder ferjer, må løyveordningen derfor praktiseres i overensstemmelse med nevnte kabotasjeforordning i EØS-regelverket. I likhet med andre former for sjøtransport innenlands vil også innenlandsk transport i rute være åpen for deltakelse fra rederier fra andre EØS-land. Rederier fra ulike land i EØS-området kan ha ulike konkurransevilkår. Så lenge skatte- og støtteordninger er innenfor rammen av det som er tillatt etter EØS-avtalen, kan ikke slike ulikheter i seg selv begrunne avvisning av utenlandske rederier. Jeg forutsetter at de skatte- og støtteordninger som måtte berøre Mols-linjen, er forenlige med EØS-regelverket, og jeg vil i god tid før ruten skal starte opp, forsikre meg om at dette er tilfellet. For øvrig er de utenlandske rederier underlagt de samme krav til sikkerhet og vilkår for løyvet som norske rederier. Dette gjelder bestemmelser om sjødyktighet og kvalifikasjonskrav for mannskap, herunder krav til språkkunnskaper.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Vi vil fra vår side ha som politikk at vi ønsker konkurranse på de ulike ferjestrekningene – på riksvegsamband vel å merke, som er det som staten har ansvaret for – fordi vi tror at det er en gevinst å hente gjennom det. Det er ikke ny løyvepolitikk å tildele parallellkonsesjoner for innenriks passasjertransport, ettersom vi bl.a. har flere eksempler på slike parallellkonsesjoner når det gjelder fylkesgrensekryssende ekspressbusser. Med andre ord er det ikke ny politikk at vi har denne typen parallelle løsninger. På spørsmålet om det er en politikk fra Regjeringens side å ha konkurranse på ferjer, er svaret ja. I hovedsak vil det være politikken vår, fordi vi tror at vi har en gevinst å hente gjennom det.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-11-12:
Det som er viktig for meg i forbindelse med disse ferjesambandene, er at vi har sikre fartøy, og at vi har mannskap som er egnet til å ta på seg det ansvaret det er å jobbe på slike fartøy. Det må ligge kvalifikasjonskrav til mannskapet. Det ligger som et viktig grunnlag for all denne transporten. I tillegg vil det være krav til språkkunnskaper. Derfor er jeg ikke redd for at vi ikke kommer til å ha mannskap på ferjer i Norge som ikke ivaretar dette. De kravene som vi setter, går på at man skal følge det regelverket som er i forhold til EØS, i forhold til sikkerhet, i forhold til den kvalitet som de reisende bør bli møtt med på båtene. Det vil si at de møter et mannskap som bl.a. kan norsk.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2003-11-12:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I St.meld. nr. 18 for 2002-2003 meddeler Samferdselsdepartementet at 450 MHz-frekvensene skal utlyses og tildeles i løpet av 2003. Disse frekvensressursene er pga. lave frekvenser spesielt egnet til å oppnå geografisk dekning i trafikksvake områder. CDMA 2000 er en mulig arvtaker for NMT 450-nettet som slås av neste år. CDMA 2000 er en standardisert 3G-teknologi, og et CDMA 2000-nett i 450 MHz-båndet vil gi et landsdekkende nett. Vil statsråden sørge for en snarlig utlysing av 450 MHz-frekvensene?»
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2003-11-12:
Når jeg tar opp spørsmålet i denne form, er det fordi det skjer en relativt hurtig utvikling på dette området. I ulike fagmiljøer har man registrert at CDMA 2000 har en svært stor kapasitet på 450 MHz-frekvensene, noe som gir grunnlag for å gjennomføre dette, og jeg siterer det som var tilsynets konklusjoner i St.meld. nr. 18: «Frekvensene bør lyses ut som en samlet blokk i løpet av 2003.» Vi skriver i dag november 2003, og i bransjen er det ingen som hører noe om hvilke tidsplaner departementet har. Det ville være interessant med tanke på alt som skjer innenfor dette feltet, å vite mer om hvordan man kan inkludere også denne delen av teknologien, med tanke på å få et landsdekkende bredbåndsnett.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2003-11-12:
Det er ikke jeg som har formulert målsettingen «i løpet av 2003». Det er både tilsyn og departement som selv har formulert det. Det som er det viktige i denne sammenheng, og det kan kanskje statsråden svare konkret på, er at statsråden også ser potensialet i samordning mellom de tre ulike nettene CDMA 2000, UMTS og GSM, for å få et landsdekkende nett.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Gjennom St.prp. nr. 76 for 2001-2002 om Bergensprogrammet er det gjort vedtak om rett til innkreving av bompenger til delvis bompengefinansiering av programmet. Vegdirektoratet har fått fullmakt til å inngå avtale med bompengeselskapet og fastsette regler for finansieringsordningen. Hvordan sikres det at utvidelsen og forlengelsen av mer enn 15 år med bompenger i Bergen ikke får urimelige utslag for beboere generelt, samt for nærings- og nyttetrafikk når bil brukes hyppig gjennom arbeidsdagen og døgnet for øvrig?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Foreløpig ser det ut som om prinsippene i gjeldende takstsystem ikke følges. Opplegget som er skissert, omfatter en ny prissetting der det skal betales på alle ukedager og til alle døgnets tider. Bilbrukere som bare har marginal bruk av veianlegget innenfor ringen, må betale full pris fordi det ikke finnes alternativ kjørevei. Bilbrukere som kjører mye i forbindelse med yrke og/ eller næring i løpet av døgnets 24 timer, må betale en kraftig avgiftsøkning, som derved både truer arbeidsplasser og virker sterkt prisdrivende. Bør ikke departementet gjennom Vegdirektoratet fastsette regler som forhindrer klart uheldige virkninger?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Det er slik at lokale myndigheter må forelegge sine bompengeprosjekter for Stortinget for godkjenning. Det er også gjort i dette tilfellet. Men innbyggerne lokalt er ikke spurt. Nettopp på den bakgrunn, bør ikke departementet føle et særlig ansvar for å sikre at betalingsregler i slike system konstrueres på en slik måte at man unngår at grådighet fra lokale, ivrige bompengeinnkrevende politikere slår ut til ugunst for brukerne?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-11-12:
«Samferdselsdepartementet har gitt ferjekonsesjon til den danske Mols-linjen på strekninga Bergen–Stavanger. Det er fyrste gong eit utanlandsk selskap får konsesjon for ei innanlandsk ferjestrekning. Danmark har innført nettolønn for alle sjøfolk, noko som gir langt lågare kostnader enn det norske ferjerederi har. Vil alle norske innanriksferjer no bli utsette for konkurranse frå utanlandske selskap med utanlandske arbeidsvilkår?»
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-11-12:
Eg takkar for svaret. Eg tolkar dette som eit ja på mitt spørsmål. Denne saka er ei veldig spesiell sak, for det er første gongen i noregshistoria at ein har fått to konsesjonar på same strekninga, altså ein parallellkonsesjon. Dette har skjedd utan at det har vore nokon som helst politisk debatt, iallfall har ikkje Stortinget hatt moglegheit til å ha ein slik. Det har dramatisk endra rammevilkåra for dei som driv med frakting på dette området. Eg kunne eigentleg tenkt meg å spørja vidare om det er slik at ein no på eit prinsipielt grunnlag har innført fri konkurranse på alle dei ferjestrekningane i Noreg som vil bli lyste ut på konsesjon.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-11-12:
Det er første gong at ein har parallellkonsesjon på ferjedrift i Noreg. Det er slik at Regjeringa har gjort endringar i lova om arbeids- og opphaldsløyve og sagt at det ikkje skal gjelda for utanlandsk arbeidskraft på båtar. Det vil jo i teorien seia at det kan vera ukrainske sjøfolk eller sjøfolk frå Kviterussland som etter denne nye politikken vil bemanna norske ferjer. Dersom den politikken som her blei skissert frå Regjeringa si side, fører fram, vil det bety at det blir arbeidskraft med heilt andre løns- og arbeidsvilkår enn det som er tilfellet i Noreg. I ein del tilfelle er det reiarlag som får støtte frå sin stat, altså flaggstaten, til å gje anbod. Dette vil etter mitt syn i praksis seia at i framtida blir det totalt umogleg for norske ferjer, med dei konkurransevilkåra som dei har i dag, å vinna konkurranse i Noreg. Ser statsråden det som eit problem?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-12:
Jeg skal forsøke på nynorsk: «I samband med omlegging av differensiert arbeidsgjevaravgift frå nyttår krev dei 14 kommunane som fekk auka avgift i 2000, full kompensasjon for same tidsrom som dei andre kommunane no er sikra, t.d. ved at dokumentert underkompensasjon vert fordelt over fire år. For næringslivet ber ein om at reglane for bagatellmessig støtte også skal gjelda for desse. Har statsråden forståing for desse krava, og er ho villig til å revurdera framlegget frå Regjeringa ved endeleg behandling av statsbudsjettet?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-12:
Jeg takker for svaret og fortsetter på bokmål. Jeg skal ikke gå i detalj i denne saken, fordi jeg vet at miljøvernministeren nødvendigvis ikke kan gjøre det. Men når det gjelder de kravene som ble stilt til disse 14 kommunene, er det vel grunn til å sette noen spørsmålstegn ved de kriteriene som lå til grunn – men la nå det ligge. Regjeringen har sjøl i behandlingen av bortfallet av den differensierte arbeidsgiveravgiften nå tatt politiske initiativ til å se bort fra noe av regelverket og søkt om unntak f.eks. når det gjelder transportstøtte for fire kommuner i Møre og Romsdal som ligger utenfor det geografiske området, fordi man mente det var nødvendig. Ser ikke statsråden at det er mulig å ta et politisk initiativ der man ønsker å komme dem i møte som er rammet av brå avgiftsøkninger som dette, på en bedre måte enn det man har gjort til nå? For det er vitterlig sånn at det er noen kriterier på et ark som har avgjort bestemmelsen, og ikke en konkret vurdering av situasjonen i de enkelte kommunene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-12:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg sitter med grunnlagsmaterialet for disse kommunene den gangen. Jeg kan ikke gå i detalj og diskutere det, men det er grunn til å sette spørsmålstegn ved noe av tallgrunnlaget. Men jeg vil igjen spørre statsråden på politisk grunnlag: Når man opplever slike store endringer, som man også gjør i dag, ser ikke statsråden at det kan være grunn til i hvert fall å gå inn med de politiske virkemidlene vi kan bruke? Det går på f.eks. å godtgjøre kommunesektoren, legge større summer inn i bevilgninger til næringsutvikling eller gi indirekte støtte til næringslivet på en sterkere måte enn det Regjeringen har gjort til nå. Det er et forsøk på å få Regjeringen til å se at det både kan være en mulig måte å dempe den verste vanskeligheten på for de berørte områdene og et direkte håndslag til de bedriftene som er i dette området. For det er ikke noen tvil om at en bedret kommuneøkonomi, eller at kommunene og fylkeskommunene har større midler til rådighet for regional utvikling, vil være en stor fordel for bedriftene i Distrikts-Norge.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Først vil jeg gi representanten Andersen en kompliment for å være bedre i sin nynorskfremføring enn hva jeg var her for noen uker siden. Så til svaret: Det at 14 kommuner fikk høyere arbeidsgiveravgift fra år 2000, skyldtes at kommunene ifølge daværende regjering ikke lenger tilfredsstilte kravene til å ligge innenfor det geografiske området for differensiert arbeidsgiveravgift. Ved justeringen ble det tatt hensyn til EØS-reglene for regional- og transportstøtte og ESAs tidligere vedtak. For å få inn nye og mer vanskeligstilte kommuner måtte en foreta en prioritering mellom kommuner. Endringen i satsen var begrenset, fra 10,6 pst. til 14,1 pst., i de kommunene som fikk endret sats. Norsk institutt for by- og regionforskning har overvåket utviklingen i disse aktuelle kommunene også. Den siste rapporten fanger opp utviklingen frem til utgangen av 2002. Hovedinntrykket er at det er vanskelig å peke på klare forskjeller i utviklingen i de 14 kommunene i forhold til andre sammenliknbare kommuner. Situasjonen for de 14 kommunene kan ikke sammenliknes med den situasjonen vi nå er i, hvor det er endrede krav fra ESA om å avvikle dagens ordning som medfører at 235 kommuner fra 2004 kompenseres gjennom ulike tiltak. Situasjonen kan heller ikke sammenliknes med den kompensasjonen som fra 2000 ble gitt til bestemte områder i form av eget verftsprogram og ekstra infrastrukturtiltak. Disse midlene ble satt inn som følge av at spesielle bransjer måtte holdes utenfor ordningen, ikke fordi situasjonen i de aktuelle kommunene tilsa det. På denne bakgrunn har jeg vanskelig for å følge opp kravet fra de 14 kommunene. På den annen side hadde kommunene ved endringene i 2000 kort frist til å tilpasse seg en situasjon med høyere avgift. Etter mitt syn var det derfor ganske rimelig med noe kompensasjon, men denne overgangsfasen er nå over. I lys av det som er sagt så langt, har ikke Regjeringen, som også representanten er kjent med, foreslått ytterligere midler til de 14 kommunene videreført i statsbudsjettet for 2004.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Da Stortinget i 2000 endret satsene for 2001, var det med den begrunnelse at 14 av disse kommunene ikke tilfredsstilte kravene for å ha lavere arbeidsgiversats. Det kunne være på grunn av næringssvakhet o.l. Så ble en del kommuner som da hadde problemer, tatt inn i ordningen i stedet. Men på grunn av at denne endringen ikke skulle bli for brå da en endret arbeidsgiveravgiften fra ca. 10 pst. opp til 14 pst., ble det satt i gang en overgangsordning. Den utløper nå. Så har man satt NIBR til å overvåke utviklingene i disse kommunene. Som jeg har presisert, kan man vanskelig peke på klare forskjeller i utviklingen i disse 14 kommunene. Som jeg også har understreket, har Regjeringen ikke lagt opp til en videreføring for 2004. Og nå ligger budsjettet til handsaming i Stortinget.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Det Regjeringen har gjort, er å følge opp premissene fra Stortinget, også da man fattet dette vedtaket i 2000. Disse kommunene tilfredsstilte ikke lenger ESAs krav og fikk da en høyere arbeidsgiveravgift. Men man laget en overgangsordning, man evaluerte virkningene av den økte arbeidsgiveravgiften for bedriftene i disse kommunene, og konkluderte da forskningsmessig med at det ikke er store endringer i disse kommunene. Så hvis man skal bruke mer ressurser her, får man vurdere det helhetlig. Når det gjelder Regjeringens opplegg for kommunesektoren til neste år, tror jeg man skal gå ganske langt tilbake for å finne et så helhetlig og godt opplegg for kommunesektoren. Men når det gjelder de fylkeskommunale midlene som representanten tar opp, er det klart at det er opp til hver fylkeskommune å vurdere om noen av disse 14 kommunene skal tilgodeses med ekstra støtte gjennom de midlene de har til disposisjon.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Som representanten er kjent med, blander ikke kommunalminister Solberg seg opp i enkeltsaker. Jeg vil derfor heller ikke i hennes sted kommentere denne konkrete saken spesielt. Jeg vil imidlertid kommentere situasjonen når det gjelder saksbehandlingstiden generelt, og de tiltak som nå er satt i verk for å få kontroll over situasjonen. Antallet ubehandlede oppholdssaker i Utlendingsdirektoratet var i sommer flere enn dobbelt så mange som sommeren 2002. En stor andel av disse sakene er statsborgersaker, men saksbehandlingen er også i andre typer oppholdssaker for lang. Innføring av det nye datasystemet for utlendingsforvaltningen har bidratt til en økning i saksbehandlingstiden og til opparbeidelse av restanser. På den bakgrunnen bad kommunalministeren Utlendingsdirektoratet rett over sommeren om en plan for nedbygging av restanser. Utlendingsdirektoratet jobber nå etter denne planen for å redusere saksbehandlingstiden for oppholdssaker, herunder visumsaker. I tillegg er arbeidet med oppholdssaker i Utlendingsdirektoratet nylig omorganisert med sikte på en effektivisering. Disse opplysningene har kommunalministeren fått fra Utlendingsdirektoratet, og de viser i tillegg at utviklingen nå er på rett vei.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Man spisser alltid ørene når man hører ordet «feilinformasjon». Jeg tror det i så fall var myntet på UDI, hvis jeg forstod representanten riktig. Dette er vanligvis ikke mitt område. Men det jeg fastslo i mitt svar til representanten Øye, var at innføring av det nye datasystemet for utlendingsforvaltningen har bidratt til en økning i saksbehandlingstiden og til opparbeidelse av restanser. Det har vært komplisert å innføre dette nye systemet. Men kommunalministeren har tatt tak i dette og bedt om en plan for nedbygging av restanser, og Utlendingsdirektoratet jobber nå etter denne planen for å redusere saksbehandlingstiden, som også representanten er opptatt av, bl.a. i visumsaker. I henhold til opplysninger fra Utlendingsdirektoratet viser denne utviklingen at man nå er på rett vei. Sånn sett har man også tatt tak i det som er grunnlaget for spørsmålet.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Jeg ber om forståelse for at jeg ikke kan kommentere de opplysningene som nå fremkommer muntlig her, når det gjelder forhold ved vår ambassade i Nairobi. Det som er det politiske poenget, er at kommunalministeren ikke har noe ønske om å gå inn i enkeltsaker. Det som er viktig for Regjeringen, er at vi nå får ned saksbehandlingstiden også når det gjelder visumspørsmålene. Da kan man i større grad også imøtekomme representantens ønske om en smidig saksbehandling her. Det tror jeg alle parter er tjent med, så det jobber vi med.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Den konkrete saken som representanten Hult refererer til, er nå under politietterforskning, og det vil derfor ikke være riktig av meg å kommentere denne. Viltloven § 11 gir hjemmel til å felle vilt ved «betydelig fare for skade på person», eller ved «direkte angrep på bufe». Bestemmelsen om angrep på bufe ble strammet inn av Stortinget i 1993. Lovendringen ble gjennomført for å klargjøre innholdet i nødvergeretten og for å sikre at bestemmelsen ble mer i overensstemmelse med internasjonale miljøforpliktelser. Ved endringen av viltloven i 1999 ble begrepet «bufe» definert til å omfatte sau, geit, storfe og hest. Hunder omfattes ikke i dag av nødvergeretten i viltloven. Hunder ble imidlertid tatt inn i erstatningsforskriften i 1999. Det gis erstatning for jakthund drept av rovvilt i bruk under lovlig jakt, lovlig trening eller jakthundprøver. Det er også viktig å være klar over at det kan iverksettes tiltak for å redusere risikoen for angrep på jakthund. Et eksempel er den såkalte ulvetelefonen, som ved å informere om siste kjente posisjon til radiomerkede ulver reduserer risikoen for at jakthunder blir drept av ulv innenfor de kjente ulverevirene. Dette tiltaket har blitt godt mottatt i de berørte distriktene og har fungert bra. Stortinget har bedt Regjeringen om å legge frem en egen stortingsmelding om rovviltforvaltningen. Denne meldingen vil bli lagt frem før årsskiftet, altså om kort tid. Regjeringen vil i meldingen foreta en bred gjennomgang av hele rovviltpolitikken, herunder juridiske og økonomiske virkemidler. Siden det er så kort tid til meldingen legges frem, ønsker jeg heller ikke på dette punkt å forskuttere Regjeringens konklusjoner.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Som sagt har man også forsøkt å komme disse interessene i møte ved at man har opprettet en ulvetelefon i de mest rammede områdene. I de områdene som er definert som sone hvor man har ulv, kan man også få denne type opplysninger. Som sagt skal Regjeringen legge frem en melding om rovdyrpolitikken ganske snart, og vi vil der komme tilbake til det spørsmålet som representanten reiste.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Det statsråden kan love, er at det kommer en rovviltmelding før jul, hvor man vil drøfte de aktuelle spørsmål knyttet til rovviltpolitikken. Stortinget vil da bl.a. bli invitert til også å drøfte dette spørsmålet.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Jeg takker for det tillegget. Det fremgår av regjeringen Stoltenbergs klimamelding, St.meld. nr. 54 for 2000-2001, at man skal bevare store karbonlagre i tråd med forpliktelsen fra Klimakonvensjonen om å «ivareta og øke lagre av drivhusgasser», artikkel 4.2a. Meldingen nevnte «blant annet i skog og myrer» som eksempler. Det finnes ikke eksakte anslag for omfanget av karbonlagring i myr, men vi vet at omfanget ikke er ubetydelig, og at en nedbygging av myrer vil frigjøre karbon som kommer i tillegg til andre utslipp av CO2 og andre klimagasser. I meldingen fra den forrige regjeringen pekes det bl.a. på at «karbonmengden i jord i Norge kan påvirkes negativt av flatehogst, grøfting og planting av myr, samt intensiv markberedning». En hovedoppgave i Regjeringens miljøpolitikk er å bevare det biologiske mangfoldet. Regjeringen har ført en offensiv politikk for å ta vare på viktige naturområder generelt, og har som mål å øke andelen vernet skog. Denne politikken har som en tilleggseffekt at den kan bidra til å stabilisere karbonlagring i skog og myr. Ett tiltak har vært å kutte statlig økonomisk støtte til grøfting av myr i skog. Uten statlige tilskudd er slike tiltak så lite lønnsomme at tørrlegging av myrer for å øke skogproduksjonen ikke forekommer i stort omfang lenger. Når det gjelder konvertering av myr til jordbruksformål, er myndighetene blitt meget restriktive. All nydyrking kan bare skje etter plan godkjent av kommunen. Ved avgjørelsen legges det særlig vekt på forhold av betydning for natur- og miljøverdier. Forekomsten av myrområder samt sump- og våtmarksområder veier tungt i denne sammenhengen. Regjeringen vil også med det første sende ut et utkast til ny skogbrukslov til alminnelig høring. Miljøaspektene står sentralt i dette lovutkastet. En gjennomtenkt holdning til hvordan vi forvalter skog, myr og jordbruksarealer, som også vil bidra til å bevare karbonlagre i skog og myr, trenger ikke medføre store ekstra kostnader. Tvert imot vil det virke positivt i forhold til å ta vare på både det biologiske mangfoldet og klimaet.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Jeg har tidligere hørt at man ikke skal stikke hodet i sanden, men nå skal man altså heller ikke stikke hodet i myra. Det er jeg helt enig med representanten i. Når det gjelder klimatruslene, er det etter min mening ikke fremlagt noen ny kunnskap den senere tid som tyder på noe annet enn at det nå foregår menneskeskapte klimaendringer. Det er også konklusjonen i FNs klimapanel IPCCs tredje rapport, hvor de fastslår at det er all grunn til å tro at de neste hundre år vil gjennomsnittstemperaturen på jorden endre seg med mellom 1 og 60°C på grunn av klimagassutslipp fra menneskene. Vi må huske på at siden forrige istid, for 10 000–15 000 år siden, har ikke klimaet endret seg mer enn det som kan skje de neste hundre år. Så vi foretar her en ganske alvorlig påvirkning i forhold til dette. Når det gjelder oljen, må jeg legge til at i tillegg til olje har vi det fossile brenslet kull. Det er det mer av enn olje, og det vil kunne vare mye lenger.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Nå er det vel også noen utenfor Fremskrittspartiet som har kjent til aktiviteten på sola. I disse rapportene som har kommet fra FNs klimapanel, har man også tatt dette med helhetsvurderingen. Poenget er at endringer på sola er det lite vi kan gjøre med. Når det gjelder de menneskeskapte klimagassutslippene, kan man gå over til renere brensel, og det kan mennesket påvirke. Hvis vi ser på det tøffe været som vi har opplevd ikke minst i Europa de senere årene – i år var det tørke, i fjor var det flom, og det har vært en brun sky over en del av Asia – er dette indikasjoner på hva som skjer hvis vi ikke gjør noe for å redusere klimaendringene. Det blir mye tøffere vær – mye verre og villere. Dette må vi for all del unngå. Det FNs klimapanel, med over tusen forskere, har sagt, er at det er all grunn til å tro at det dessverre foregår menneskeskapte klimaendringer. Da må vi ha en politikk for å redusere faren knyttet til dette. Norge har gått foran med internasjonale krav overfor folk flest og næringslivet for å redusere dette, med bensinavgift og lignende, og det vil vi forsette med, men vi håper at flere gjennomfører den type tiltak.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Tilførslene av sur nedbør har blitt sterkt redusert de siste årene. Blant annet er svovelnedfallet redusert med om lag 65 pst. siden 1980. I en ny rapport fra Norsk institutt for vannforskning fremgår det at arealet som mottar forsuring ut over tålegrensen, er redusert fra opp mot 100 000 km2 til 43 000 km2, eller sagt på en annen måte: fra en tredel til en åttedel av Fastlands-Norges areal. Denne svært gledelige utviklingen skyldes i stor grad internasjonale avtaler om utslippsreduksjoner, som Norge har vært forkjemper for. Likevel er kalkingsbevilgningene holdt på et relativt stabilt nivå, til tross for denne nedgangen. Rapporten fra Norsk institutt for vannforskning viser også at det nå hovedsakelig er områdene på Sørlandet og Sør-Vestlandet som mottar tilførsler av forsuring ut over tålegrensen. I disse områdene har vi de største overskridelsene, men her er også bedringen i vannkvaliteten mest synlig. Utviklingen går altså i riktig retning også i disse delene av landet. I de områdene som er mest forsuringsskadd, vil det imidlertid ta tid før reduserte tilførsler av forsuring gir vesentlige forbedringer i vannkvaliteten. Dette skyldes i all hovedsak berggrunnsforholdene. I disse områdene, som bl.a. omfatter Agder-fylkene, vil det være behov for fortsatt kalking, og dette vil bli prioritert. I år brukes det således 22,5 mill. kr til kalking i Agder-fylkene. Jeg vil understreke at Regjeringen fortsatt legger opp til en betydelig innsats mot forsuringsskadene. Direktoratet for naturforvaltning har imidlertid beregnet at den positive utviklingen i forsuringssituasjonen gir grunnlag for å redusere kalkingskostnadene i eksisterende prosjekter med rundt 5 pst. pr. år. I tillegg vil det være mulig å effektivisere og skarpstille – det er vel noe som Fremskrittspartiet har sansen for – den tilknyttede virksomheten, som f.eks. forsknings- og utredningsarbeid, resultatkontroll og bevaringstiltak. Med hensyn til forskningen har vi opparbeidet så god kunnskap at det vil være forsvarlig å redusere noe på aktivitetene uten at dette går ut over kvaliteten på kalkingsarbeidet. Resultatkontrollen, som skal sørge for at vi kalker på riktig måte, kan også forenkles for en del prosjekter som har pågått over lang tid, og som vi nå har god kontroll med. Det er også rom for å redusere noe på utgiftene til bevaringstiltak for forsuringstruede laksebestander, da vi nettopp har lagt bak oss en periode med relativt store investeringer i genbanken i Eidfjord. De aktivitetene jeg her har nevnt, utgjør om lag 26 mill. kr av totalbevilgningen på 98,2 mill. kr i 2003. Så hvis man kombinerer muligheten for 5 pst. reduksjon med disse tiltakene, tror jeg nok at Direktoratet for naturforvaltning, gjennom sin grundige gjennomgang, vil komme frem til at det bevilgningsnivået Regjeringen nå har lagt seg på, er ansvarlig og forsvarlig i forhold til utfordringene.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Først er det viktig også å understreke, som representanten her gjør, at området som nå er plaget av forsuring, er redusert fra 100 000 km2 til 43 000 km2, og at svovelnedfallet over Norge er redusert med om lag 65 pst. siden 1980. Likevel er altså bevilgningene til kalkingsformål holdt på omtrent samme nivå. Det vil faktisk si at det har vært en økt satsing. Men som jeg også har understreket, vil det i de områder som er hardest rammet, ta mer tid, spesielt på grunn av berggrunnsforholdene. I de områdene som er hardest rammet, er det derfor viktig å holde aktiviteten oppe, og i år brukes det altså 22,5 mill. kr til kalking i de to Agder-fylkene, som representanten nevnte. Når det gjelder bruken av kalkingsmidlene innenfor disse to fylkene, vil jeg overlate til fagmyndighetene, Direktoratet for naturforvaltning og fylkesmennene, å fordele dette.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Først må jeg si at det gleder meg når Andersen understreker viktigheten av internasjonale miljøavtaler, og forsuring har vært et av de store miljøproblemene. Gjennom internasjonale tiltak, ved å stille krav overfor bedriftene, har man fått ned denne miljøforurensningen. Vi var også inne på tilsvarende problemstillinger i forrige spørsmål, og vi jobber videre med andre områder som har det samme potensialet for miljøskader. Når det gjelder kalking, prøver jeg å spisse kalkingsinnsatsen mer mot reell kalking, og jeg prøver da å strømlinjeforme de aktivitetene som ikke er direkte kalkingsprosjekter. Jeg forstår at det er en god inngang til en statsråd fra Trondheim å nevne Nidelva, selv om det da ikke dreier seg om Nidelva i Trondheim, men Nidelva i Aust-Agder, har jeg forstått. Det er klart at fylkesmannen og DN må se på fordelingen av disse kalkingsmidlene i Agder-fylkene og se hvor det er størst behov. Og hvis det viser seg at behovet er større i de nedre delene der, så må man fordele de midlene annerledes.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Jeg tok allerede i fjor et initiativ overfor svenske myndigheter for å få satt i gang arbeidet med å revidere avtalen om fiske etter laks og sjøørret i Svinesund, Iddefjorden og Enningdalselva. Bakgrunnen for dette var de problemene vi hadde med å få iverksatt tiltak for å hindre spredning av lakseparasitten Gyrodactylus salaris fra et infisert oppdrettsanlegg i Bullaren – som jeg tror representanten er kjent med, ikke minst som tidligere ordfører i Halden. I min henvendelse om saken la jeg derfor særlig vekt på behovet for å bygge ut avtalen med bestemmelser som kan gi den viktige laksebestanden i Enningdalselva bedre beskyttelse mot skadelige aktiviteter, bl.a. sykdomsspredning fra oppdrett. I tillegg var det behov for å se på andre sider ved avtalen, ikke minst reguleringene i laksefisket. I dag er det slik at den gjeldende svensk-norske avtalen på enkelte punkter åpner for en noe videre adgang til å drive fiske i sjøen enn i Norge for øvrig. Det er f.eks. lov å fiske med krokgarn og settegarn i Iddefjorden. På den annen side er fiske med stang og håndsnøre i fjorden bare tillatt i fisketiden, mens det i resten av landet fra og med i år er åpnet for slikt fiske hele året. Også fisketidene er noe lengre i dette området enn det som er vanlig ellers i Sør-Norge. De ordinære reguleringene i laksefisket i Norge bygger på et solid faglig grunnlag og er utformet slik at beskatningen skal være best mulig tilpasset den enkelte bestand. Blant annet har vi forbudt bruk av krokgarn i hele landet, unntatt Finnmark, for å unngå omfattende fiskedød som følge av garnskader. Vi har også sørget for at settegarn som brukes til fritidsfiske etter saltvannsfisk, senkes ned og ikke ligger oppe i vannskorpen, slik at de ikke fanger laksefisk, som beveger seg øverst. Adgangen til å drive fiske etter sjøørret med stang og håndsnøre hele året i fjordområdene er dessuten viktig for fritidsfisket. Jeg er derfor enig i at det norske regelverket bør være utgangspunkt for de kommende forhandlingene med Sverige. Forberedelsene til forhandlingene med Sverige er allerede i gang. Blant annet har fylkesmannen i Østfold nylig arrangert et møte med representanter for de lokale interessene for å innhente synspunkter og for å sikre at de norske posisjonene er godt forankret i lokalsamfunnet. Her er det jo et ivrig lokalt fiskemiljø, som jeg ikke minst er kjent med. Jeg vil gjerne ha på plass en ny og god avtale med Sverige så raskt som mulig, og vil prioritere dette. Jeg minner likevel om at fremdriften også vil være avhengig av prioriteringene på svensk side.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Først takk for hyggelige ord i forhold til å bli kvitt sjøørretanlegget i Bullaren som spredde «gyro»-smitte i hele denne svære innsjøen, ved at vi fikk listet opp Gyrodactylus salaris som en fiskesykdom i Sverige, noe det ikke var før det som skjedde i Bullaren. De selvpålagte restriksjonene som man har i fiskemiljøet i denne delen av Østfold, viser hvilket sterkt engasjement man har, ikke minst rundt laksen. Og jeg ser det paradoksale i å velge å begrense antall fisk man tar opp, hvis man utenfor fjorden kan fiske med krokgarn og settegarn. Derfor vil jeg i forhandlingene med svenskene prøve å få igjennom at vi skal legge til grunn de norske bestemmelsene, som utelukker bruk av bl.a. krokgarn i denne delen av vannet.
Børge Brende (Høyre), 2003-11-12:
Jeg har allerede tatt initiativ til å revidere avtalen etter denne saken om Bullaren og faren for spredning av Gyrodactylus salaris. Forhandlingene med Sverige vil nå fortsette. Utgangspunktet for de norske forhandlerne er at man ønsker å beskytte laksen også i fjorden og ønsker å unngå bl.a. krokgarn og annen type garn, i tråd med de norske bestemmelsene. Da kan man hindre at laksen blir tatt i fjorden, og den kan heller fiskes oppe i elva. Det er det som er ønskemålet.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-11-12:
Jeg har følgende spørsmål til miljøvernministeren, som skal svare på vegne av kommunal- og regionalministeren; «I januar kom en ung kvinne fra Kenya til Norge på turistvisum. Her møtte hun en mann fra Gjøvik som hun forelsket seg i, og de forlovet seg. I midten av mars måtte hun reise ut av landet pga. at turistvisumet utløp. I Kenya søkte kvinnen om nytt turistvisum 30. april. 20. mai ble saken registrert hos UDI. Først den 10. september ble saken videresendt til Sarpsborg politikammer hvor nødvendig intervju skulle foretas. Er statsråden fornøyd med at saksbehandlingen i UDI tar så lang tid, og hva vil hun gjøre med dette?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-11-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er kjent med at statsråden ikke kan behandle enkeltsaker, men likevel er det viktig å sette et bilde på det som nå er i ferd med å skje i forhold til den lange saksbehandlingstiden i UDI. UDI opplyste jo denne kvinnen om at hun kunne søke om nytt visum fra Kenya, og at saksbehandlingstiden ville ta omtrent to måneder. Nå er det altså gått over seks måneder. Det er jo ikke slik at UDI ikke visste at de hadde fått et nytt saksbehandlingssystem som sannsynligvis ville gjøre at saksbehandlingstiden gikk opp, så dette er mer ren feilinformasjon. Mitt spørsmål er: Mener statsråden at dette er en verdig måte å behandle en person på som ønsker å komme hit til landet fordi hun har funnet seg en gutt som hun ønsker å leve sammen med?