Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-05-06:
Vi er nå midtveis i 200-årsjubileet for Grunnloven av 1814, og det jubileet er et meget godt og meget viktig prosjekt. Det er et prosjekt som benytter en historisk anledning til å løfte forståelsen i det moderne norske folk for betydningen av Grunnloven, for frihet, for selvstendighet, for rettferdighet og for velferd, og det er et prosjekt som benytter en historisk anledning til å minne folk om at det er langt fra en selvfølge at vi nyter disse godene i Norge i dag. Det er svært viktige historiske, politiske og kunnskapsmessige forutsetninger som ligger til grunn for at vi er så heldige at vi i 200 år har hatt en grunnlov som har gitt oss det samfunnet som vi har i dag. I dette prosjektet, i formidlingen av hva Grunnloven er, og hva den betyr, er det for Miljøpartiet De Grønne totalt udiskutabelt at språk er viktig. Språk må være det som formidler realitetene, som formidler virkeligheten i den Grunnloven som vi alle er sammen om, og språk skal ikke ha den funksjonen at det tvert imot står i veien for forståelsen av hva Grunnloven innebærer. I dag har Grunnloven et så gammelt språk at det er nokså unison enighet om at det er vanskelig for moderne mennesker å nærme seg det reelle innholdet. Derfor er Miljøpartiet De Grønne selvfølgelig fullstendig enig med det store flertallet her i Stortinget i forrige periode, som ba om en oppdatering av språket i Grunnloven, på bokmål og selvfølgelig også på Norges andre offisielle målform, nynorsk. Det er også årsaken til at Miljøpartiet De Grønne i denne saken hele tida har vært helt klar på at vi går inn for og håper å få vedtatt Graver-utvalgets innstilling med harmoniserte språkversjoner på bokmål og på nynorsk. Jeg har virkelig alvorlige vanskeligheter, selv om jeg legger min beste vilje til grunn, med å forstå logikken bak at vi skal ha to språkversjoner som ikke er harmoniserte. Det som vi står overfor i dag, er at vi fortsatt har en mulighet for at representanter for alle partier – og framfor alt representanter for partiet Høyre – tenker seg om en gang til og velger den åpenbart logiske og konsistente løsningen, nemlig Graver-utvalgets to språkversjoner: harmonisert bokmål og nynorsk. Dette er på ingen måte et spørsmål om å skrote den opprinnelige grunnlovsteksten, som representanten Abid Raja uttrykte det. Den opprinnelige Grunnloven er jo til stede og vil være til stede som utgangspunktet for forståelsen av Grunnloven og forståelsen av historien. Men allerede de lutherske reformasjonsfolkene – i 1517 og etter 1517 – forsto jo betydningen av språket da de oversatte Bibelen til et språk som folk kunne forstå. De som håndterer bibelspråket i dag, forstår fortsatt dette, fordi de jevnlig oppdaterer Bibelen til et språk som skal gjøre Bibelens innhold tilgjengelig for folk og hindre at Bibelens innhold blir kamuflert av en språkform som moderne mennesker ikke forstår. Dette er ikke å skrote historien. Det er tvert imot å gjøre historien så tilgjengelig og så forståelig at folk kan engasjere seg i historien og i Grunnloven og de reelle verdiene den innebærer i dag, og gjøre det i større grad enn folk har kunnet gjøre i Norge på mange år. Nå står vi overfor en situasjon hvor det mest sannsynlige er at Stortinget vil stemme for en kombinasjon av Vinjes bokmålsversjon og Graver-utvalgets nynorskversjon. Det er selvfølgelig bedre enn ingenting, fordi det sikrer oss det aller mest selvfølgelige og nødvendige, nemlig en nynorskversjon. Vi skal selvfølgelig heller ikke overdrive vanskelighetene knyttet til Vinjes språkversjon, men det er en reell forskjell for dagens unge mennesker å måtte lese § 77 i Vinje-forslaget: «Når en lovbeslutning to på hinannen følgende ganger er bifalt av Stortinget, sendes det til kongen(…) (…) og Graver-utvalgets nynorskversjon av det samme: «Når Stortinget har gjort same lovvedtaket to gonger på rad, går vedtaket til kongen(…) (…) Det er relativt åpenbart hvilken som er mest tilgjengelig av de to språkversjonene. Vi havner derfor i en situasjon – som representanten Karin Andersen påpekte – som i og for seg er artig sett fra et nynorsk-synspunkt, nemlig at nynorskversjonen av Grunnloven blir den allment tilgjengelige, og at folk i Groruddalen og på Grønland kommer til å begynne å lese nynorsk i et omfang som ingen hadde forestilt seg muligheten av for bare kort tid siden. Men det mer alvorlige er Stortingets forklaringsproblem som følge av denne situasjonen: Hvordan vi skal forklare for det norske folk at vi har vedtatt to helt ulike måter å framstille Grunnloven på – i grunnlovsjubileet – for henholdsvis den nynorsktalende og den bokmålstalende befolkningen. Det forklaringsproblemet blir stort og – jeg tror jeg kan si – pinlig. Det vi vedtar, er langt på vei en pent og fagmessig oppusset T-Ford for bokmålsfolket og en Tesla for nynorskfolket. Jeg vil derfor gjenta oppfordringen til alle representanter, og spesielt til Høyres representanter, om å tenke én gang til før de stemmer i kveld. Det er mulig å få en oppdatert, harmonisert nynorsk- og bokmålsversjon av Grunnloven bare ved å trykke på den riktige knappen. Hvis det ikke skjer, kommer vi i hvert fall halvveis i mål, og da kommer også Miljøpartiet De Grønne til å stemme subsidiært for Vinjes versjon pluss Graver-utvalgets nynorskversjon.