trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Regjeringen følger opp avtalen mot matsvinn gjennom flere tiltak. Et av dem er at staten har påtatt seg et betydelig større ansvar for å føre statistikk og for å følge opp arbeidet knyttet til dette. Det er matsentraler flere steder enn i Oslo, men det er bare ett sted som har fått støtte. Man har klart å organisere dette på andre måter på andre steder, og det å donere mat er faktisk kjedenes og bedriftenes ansvar. Det bedriftene selv har sagt ja til i denne avtalen, er faktisk å levere. Det er mulig å etablere disse systemene på andre måter enn at man skal ha 300 000 kr over statsbudsjettet til én matsentral ett sted i landet.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Det er fordi den ordningen Human Rights Service får penger fra, har en annen begrunnelse – både at den skal bidra til integrering og kunnskap, og at alle stemmer rundt integrering, også de problematiske sidene, skal bli hørt. Derfor er det forskjellige begrunnelser. Det finnes altså et kriteriesett rundt støtten til integrerings-, informasjons- og kunnskapsbiten som er tydelig, mens det finnes en historisk årsak for Landbruks- og matdepartementet til at noen organisasjoner har fått penger uten at det er noen kriterier. Det betyr også at man ikke kan gå inn og vurdere om de har oppfylt de kriteriene som man faktisk har satt opp. Det kan man gjøre i en vurdering av de formålene som er lagt inn for ordningen på integreringsfeltet.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jeg er glad for å si at vi har klart å oppfylle alle kriteriene og alt det som det i 2013 var enighet om mellom de fire partiene – kanskje med unntak av den helhetlige gjennomgangen av støtteordningene. Derfor er det en av de tingene vi vil se på nå. Det er ikke noe vi har hatt mulighet eller tid til å komme igjennom så langt. Noen av de organisasjonene som nå får kutt i støtten, får ikke støtte fra andre. Men noen får veldig mye støtte også fra andre departementer og får støtte som barne- og ungdomsorganisasjoner. Det er nok en grunn til å se på om det er en rettferdig fordeling av støtten til ulike typer aktiviteter, at det ikke bare er på historisk grunnlag. Den gjennomgangen skal vi foreta, og så vil vi ta stilling til hvordan disse ordningene skal være fremover. Et dilemma som oppstår, er nettopp det at man har en situasjon hvor det er vanskelig hvis vi ikke har noen tydelige kriterier for hvorfor organisasjoner står på ulike ordninger.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jeg er for veldig mye som det ikke nødvendigvis er plass til på et statsbudsjett, så hvis man er enig om å finne rom for dem med andre prioriteringer, er det fint. Det kommer til å være virkeligheten i årene fremover at det er mange positive ting vi kan være for av aktiviteter, men da må vi også tørre å stille spørsmål ved gamle aktiviteter vi har støttet, og vite hvorfor vi fortsetter å støtte. Når det gjelder rusarbeidet knyttet til Evangeliesenteret og en del av de andre, er vel de med på en tilskuddsbasert ordning. Den ble økt betydelig i fjor, den er ikke under Helse- og omsorgsdepartementet. Der har vi foreslått en bevilgning som tilsvarer det faktiske søknadsnivået, slik det ser ut nå. Det er altså i realiteten ikke et kutt, for det er ikke er så mange som har søkt på det som det var Stortingets vilje å gi penger til på dette området. Men det er ikke sikkert at vi kan øremerke penger til enkeltorganisasjoner på en søknadsbasert ordning. Da må de søke, og så må det være kriterier for at de får. Jeg sikker på at de har gode søknader, og så får de sikkert.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jeg er ikke i tvil om at det er mange rørende historier – jeg har også lest og sett mange av dem – om foreldre med syke barn. Jeg har lest dem over mange år. Jeg leste dem også da jeg var medlem av helse- og sosialkomiteen. En av grunnene til at vi har gjort de endringene vi har gjort i pleiepengeordningen, er det store antallet foreldre med syke barn – særlig kronisk syke barn, altså barn som enten ikke blir friske eller kommer til å dø – som før ofte falt ut av pleiepengeordningen, bortsett fra i sånne intensive perioder hvor de var på sykehus. De ramlet altså ut. Det er den forbedringen som ligger her, at foreldre til varig syke barn som trenger det, også kommer inn. Det har vært en viktig oppgave for oss å få til, fordi det har vært noen med rørende, tøffe historier som ikke har fått noe støtte før. Derfor har vi altså mer enn doblet bevilgningen til det, og det ligger inne med full virkning fra neste år. Det er sånn at fra og med 1. oktober, når ordningen har inntrådt, får alle starte på null. Det betyr at alle får en tidskonto fra nå av, sånn at det neste året er det ingen endring i det som er, for noen familier. Jeg tar til etterretning at det var et enstemmig storting som vedtok at vi skulle se på forbedringer i pleiepengeordningen og se på endringer som skulle gjøres, men det er noen diskusjoner vi da må ta. Skal vi nå begynne med nye avgrensninger mellom gruppene – de som har alvorlig syke barn som kan komme til å dø eller bli friske, altså de som ikke er kronisk syke? Skal vi da ha én ordning for dem, som gjør at de f.eks. får 100 pst.? Det er ofte de som har kommet frem i media knyttet til det. Eller skal vi skille mellom de to gruppene? Det er en betydelig usikkerhet med tanke på hva kostnadene er. Vi har valgt et system som henger sammen med det systemet som er for voksne som er syke. Man får sykepenger i ett år, og så får man arbeidsavklaringspenger, et nivå som er lavere, i årene etterpå – slik andre også må tilpasse seg. Det er mulig å gå på pleiepenger i fem år – det er altså 1 300 dager totalt sett med dagens ordning.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Det er jo enighet mellom alle partier i denne salen om at vi skal se på pleiepengeordningen og endringer av den, og det kommer regjeringen til å gjøre. Vi er glad for at vi har løftet fram forbedringen, altså for å ha doblet antallet familier og barn som får hjelp og støtte. Det er jeg stolt av, det sloss jeg for – mot Audun Lysbakken – i forrige periode, og jeg er glad for at jeg har levert på mine valgløfter knyttet til dette. Det er klart at å gjøre forbedringer i denne ordningen er fullt mulig. Det vi må gjøre, er å vite hvor avgrensningene går, men det er også del av et budsjettspørsmål. Det er viktig å si at endringene ikke kan tre i kraft før til sommeren, men det trenger de heller ikke å gjøre. Så må vi få tid til å gå igjennom og finne budsjettmessig dekning for eventuelle endringer, og vi må legge frem for Stortinget forslag til endringer basert på det. Representanten viser til erfaringene nå. Det finnes ingen erfaringer med den nye pleiepengeordningen ennå, annet enn at alle får 100 pst. Det er en åpning, altså en unntaksordning, nettopp for den typen tilfeller som representanten viser til, som ble vedtatt i Stortinget før sommeren.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Mitt råd er at det må vurderes. For det første er det sånn at hele det neste året har man 100 pst. dekning. Alle med pleiepenger begynner fra punkt null, det er ingen som har fått endringer i sin situasjon fra 1. oktober. Jeg ser av og til det hevdes at fra 1. oktober får folk mye mindre penger. Nei, slik er det ikke, for det er 100 pst. dekning, alle har begynt med ny tidskonto fra da den nye ordningen startet. Det er altså åpnet for adgang til å søke særskilt når barnet er sykt og må reinnlegges med alvorlig sykdom. Det ble vedtatt i Stortinget før sommeren. Vi skal se på forbedringer i ordningen basert på vedtaket som ble fattet av et enstemmig storting. Jeg tror alle har hatt engasjement for dette. Jeg er glad for at denne regjeringen har løftet pleiepenger til et nytt nivå, at vi faktisk, i motsetning til det den forrige regjeringen gjorde, har sett de syke barna og deres familier i dette landet. Det er mulig at det vi har foreslått, og det vi har fått gjennomslag for, ikke er perfekt. Vi er villige til å se på nye ordninger. Men følelsesmessig retorikk om at noen ikke ser de syke barna, synes jeg egentlig vi burde unngått – tatt i betraktning at vi har løftet ordningen betydelig.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Dette er en av ordningene vi kommer til å se nærmere på, basert på det vedtaket som ble fattet i forrige uke i Stortinget. Å skulle levere på det vedtaket som akkurat er fattet, tror jeg ikke jeg kan gjøre fra talerstolen her. Men man har jo den sikkerheten at denne ordningen for alle dem som har tidskonto, fungerer med 100 pst. dekning fremover. Bakgrunnen er at når en psykisk utviklingshemmet blir 18 år, har han eller hun selvstendige rettigheter. Da går man inn i alle de ordningene som finnes for voksne, og man har ment at det er en begrunnelse for at man ikke trenger samme type ordning for foreldrene. Det er mulig at det ikke er riktig. Nå skal vi gå igjennom de ulike delene av dette systemet. Men det er viktig å huske at alle over 18 år har selvstendige rettigheter. Det er mulig å søke om hjelpestønad på en del områder, og det er mulig å få hjelp til det. Omsorgslønn i kommunene er ett av disse områdene. Pleiepenger er egentlig en kompensasjon for midlertidig inntektsbortfall, ikke en ordning som skal bidra til at foreldrene skal ta ansvar for pleie av sine barn – det er fortsatt en offentlig oppgave i vårt samfunn.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Vi vil gå gjennom det vedtaket, og så vil vi se på ulike ordninger og komme tilbake til Stortinget. Nå er det slik at alle får 100 pst. dekning det neste året fordi de har ny tidskonto og dermed starter på punkt null. Det betyr at akkurat nå er det ingen i den gruppen som trenger å bekymre seg, for nå starter vi på punkt null igjen. Vi vil se på de ulike delene av dette. Vedtaket i Stortinget er ikke spesifikt, men det er også slik at det må gjøres et lovvedtak, og det må gjøres et budsjettvedtak. En må ha budsjettrammer for å kunne utvide ordningene for fremtiden. Om det er den ordningen eller noen andre vi kommer til ende på, vil vi se etter den diskusjonen vi skal ha. Men det vil i så fall skape en ny forskjell mellom dem som har varig syke barn, og dem som har alvorlig syke barn i en kortere periode. Der var det en forskjell før, hvor de som hadde varig kronisk syke barn, ikke fikk pleiepenger i det hele tatt. Den forskjellen vil man da gjeninnføre, slik at foreldre vil få mindre pleiepenger hvis man innfører den ordningen slik som den er skissert nå fra spørreren.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Avhengig av hvilke ordninger det er, blir det ikke nødvendigvis store utslag på 2018-budsjettet av en slik endring. I og med at tidskontoen begynner på punkt null fra 1. oktober, er det i så fall bare en tremånederseffekt. Det må være en ramme for det. Spørsmålet er om det skal gjøres i budsjettforhandlingene nå, eller om det skal gjøres i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Det kan være en ordning, og det er den ordningen for dem som har en psykisk utviklingshemmet over 18 år, som ikke er en del av tidskontoordningen og begynner på nytt igjen, som kanskje vil ha en større virkning allerede fra nå av. Dette er ting som vi må forhandle med partene om, men det vanlige er ikke at det er regjeringen som foreslår endringer i budsjettet. Det er vanligvis dem vi forhandler med, som kommer med forslag til endringer i budsjettet. Så det er fritt frem for å komme med forslag når vi setter oss ned og gjør dette ferdig. Men vi skal gjøre det grunnlagsarbeidet som dreier seg om kostnader og regelendringer, som er nødvendig for å kunne se på enkelte endringer i dette.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jo, jeg er helt enig i at det er avgjørende viktig at vi har et godt utdanningssystem for å møte de omstillingene og de endringene vi ser fremover. Det dreier seg om utbygging av tilbud i hele landet, men det dreier seg også om innholdet. Og det dreier seg om hvordan samfunnet rundt forholder seg til utdanning og verdien av utdanning. For eksempel må verdien av yrkesfag opp i dette landet, ikke bare blant oss politikere, som snakker fint om det, men også blant folk, for vi trenger kompetente, gode fagfolk i årene fremover. Det er en viktig del av vår konkurransekraft og en viktig del av kunnskapsnivået vårt å ha gode, dyktige fagarbeidere. Respekten for læreren er viktig. Vi har gjennomført et lærerløft i denne perioden fordi vi mener at det løfter respekten for lærere over tid, og fordi det også det betyr at vi får jevnere kvalitet på lærerne i Norge, på et høyere nivå enn det vi har hatt tidligere. Jeg tror det er én del i beskrivelsen av hva som er bra i Sogn og Fjordane – det er mye bra med Sogn og Fjordane – som representanten Skei Grande ikke tok med seg, og det er samarbeidet mellom Høgskulen i Sogn og Fjordane og kommunenes grunnskoler. Det har vært eksepsjonelt bra og har vært en kjerne i kvalitetsutviklingen. Det tror jeg er viktig å ta med seg. Når man har mange små kommuner som hver for seg kan slite med å ha et kvalitetsutviklingsarbeid som er sterkt nok, kan en høyskole gjøre mer av det, og det har Høgskulen i Sogn og Fjordane virkelig gjort gjennom sin tette kontakt knyttet til lærerutdanning, lærere og kvalitetsutvikling. Det er en modell for resten av læreinstitusjonene i Norge, å se hvordan samarbeidet utvikles. Derfor er kompetansepåfyll også for dem som leder skolen, det å ha kvalitetsutvikling, utrolig viktig.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jeg er helt enig med representanten Skei Grande i at det er utrolig viktig både med respekt for lærerne og at vi har faglærte lærere med høy kompetanse i hvert klasserom. Vår målsetting er at alle elever skal møte en toppkvalifisert lærer i sitt klasserom, en som er god både på den pedagogiske siden, på den fagdidaktiske siden og på faget i seg selv. Det er en av grunnene til at vi har satt strengere krav for å komme inn på lærerutdanningen. Det er derfor vi har utvidet til master på lærerutdanningen, det er derfor vi har et enormt omfangsrikt program for etter- og videreutdanning rettet mot fag hvor det er lav tetthet av faglærte lærere i skolen. Alt dette bidrar til å løfte lærerne. I tillegg er det viktig at vi har et godt tilbud fom etter- og videreutdanning, desentralisert utdanning, som løfter folk som jobber i skolen, og som trenger påfyll for å kvalifisere seg til å bli lærer. Men vi trenger at flere blir lærere i årene fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Det er en kjent sak, og det er ikke noe nytt med denne rapporten, at veldig mange av dem som får spesialundervisning, ikke får det av kvalifisert personell. Det har vært kjent, tror jeg, de siste 15–20 årene at det har vært en ganske stor slik andel, og det blir mer en form for oppbevaring for enkelte enn faktisk hjelpeundervisning. Det er en av grunnene til at regjeringens målrettede satsing på tidlig innsats dreier seg om å sette kvalitetskrav til det som skal skje, til hvordan oppfølgingen skal være, til at man skal få et intensivt opplegg, og så må vi klare å snu ressursbruken slik at vi får mer kvalifiserte lærere i spesialundervisningen. Det vi nå gjør med masterutdanningen, er bl.a. å utdanne langt flere med fordypning i det å knekke lese- og skrivekoden – dem jeg har kalt kodeknekkere. Det er mange forskjellige måter man kan lære barn å knekke de første kodene på, og ikke alle lærere er like gode på det. Da må det være tilgjengelige ressurser. De trenger ikke ha spesialpedagogisk grunnfag, men det kan være at de er gode kodeknekkere, og så får man kvalifisert hjelp.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Det faget flest yrkesfagelever stryker i, er matematikk. Det faget de fleste lærerstudenter stryker i, er matematikk. Det er en sammenheng. Når vi over mange år har hatt mange lærere som har undervist i matematikk uten egentlig å kunne faget, har det satt seg som en utfordring, som også gjenspeiles i at mange elever ikke har lært matematikk på en slik måte at de klarer å mestre det videre. Det må vi på et eller annet tidspunkt bryte. På et eller annet tidspunkt må vi si at for en nasjon som tenker at den skal være digitalisert, teknologisert, som skal leve av å være smartere fremover, er basiskunnskap i matematikk viktig – det må man ha. Derfor har vi et stort program for etter- og videreutdanning i matematikk. Det betyr at de lærerne som i dag ikke er kvalifisert til å undervise i matematikk om åtte år, i de åtte årene har mulighet til å delta på de etter- og videreutdanningsprogrammene som denne regjeringen har lagt opp til, nettopp for at man skal få kompetanse til å kunne gjøre det.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jeg er helt enig i at vi trenger flere som bidrar frivillig. Jeg tenker at vi på noen områder i livet trenger å dosere frivilligheten litt annerledes. Det gjelder f.eks. pårørende i helse- og omsorgssektoren, som kanskje i noen perioder må yte for mye fordi det offentlige er for dårlig. Det er en del av det vi skal gå igjennom med eldrereformen vår – se om vi kan dosere pårørendes bidrag inn på en bedre måte, slik at det offentlige kommer med bedre hjelpetiltak på et tidligere tidspunkt, slik at folk klarer seg lenger og bedre, men også slik at familier og andre som yter utrolig mye frivillig innsats, klarer å stå i det lenger og får en bedre opplevelse av det hele. Jeg er enig i alle de ordene representanten Ropstad har sagt om frivilligheten, men det betyr ikke at vi uansett alltid bare skal beholde alt slik det har vært. Når vi f.eks. øker bevilgningen til frivillighetssentraler med 15 mill. kr, er det jo fordi vi med det utløser en annen type frivillighet enn det kanskje andre typer organisasjoner gjør. Og så har vi løftet momskompensasjonen mye, som gjør at det nå er større rom enn tidligere for mange frivillige organisasjoner, men det kan ikke bli et argument for at enhver ordning skal opprettholdes. Jeg vet f.eks. ikke om det er et argument for vinkurs i folkehøyskolenes regi – jeg vet ikke om Kristelig Folkeparti er veldig for det – eller for salsakurs. At staten skal subsidiere kortkurs hos folkehøyskolene for personer på min alder som har fått mye fritid, og som kanskje vil oppleve noe nytt, er kanskje ikke primærmålet vårt med å gi støtte til folkehøyskolene. Derfor har vi lagt inn en omlegging på folkehøyskolene som reduserer bevilgningene, men hvor meningen er å ta ut kortkursene, som primært er for voksne, som vi egentlig mener vi kanskje skal kunne hente på andre måter når det gjelder vår egen fritidsaktivitet, enn fra direkte statsstøtte. Jeg synes det er gøy med både vin og salsa, men jeg tenker ikke at jeg trenger statsstøtte for å lære om det.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
For det første er det jo økninger i mange tilskudd til de frivillige, og noen av dem er søknadsbaserte ordninger, fordi det er oppgaver som skal løses i vårt samfunn. Så er jeg helt enig i at det er behov for driftsstøtte, men vi må også være litt opptatt av hvilke objektive kriterier vi har for hva vi gir i driftsstøtte. Hvis vi ser på staten som en helhet, så er det mange organisasjoner som har fått litt driftsstøtte fra flere departementer, mens tilsvarende organisasjoner ikke har fått noe fordi de tilfeldigvis ikke har vært knyttet til kanskje akkurat den sektoren på samme måte. Det gjelder bl.a. noen barne- og ungdomsorganisasjoner, som har fått mye penger på særområder. Da tenker jeg at hvis man skal ha penger på særområder i tillegg til generell støtte, bør det kanskje være prosjektstøtte med mer objektive kriterier. Vi skal gjøre denne gjennomgangen fremover av ordningene, og så må vi se på hvordan vi salderer. Men selv om vi er enige om det prinsipielle grunnlaget og om de store spørsmålene – og vi har gjort mye for å få mer penger, bl.a. i skattefradrag på herreløs arv og annet – kan ikke det være et argument for hver budsjettpost.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Dette er en ordning som i budsjettforliket mellom de fire partiene i fjor, så vidt jeg har forstått, ble økt med 100 mill. kr. Reduksjonen på 40 mill. kr er basert på ansvarlig budsjettpraksis. Søknadsmassen ser ut til å ligge på et nivå som er 40 mill. kr mindre enn det som var foreslått i budsjettet. Dermed er det ikke en reduksjon eller et kutt for enkelte organisasjoner, det er en ramme som er stor nok, og som tilsvarer det som så langt ut fra andre søknadsrunde ser ut til å være behovet – det har altså vært utlyst på nytt. Dette er en ordning som er søknadsbasert, for det er prosjekter som finansieres, og det gis støtte til drift gjennom det. Hvis man skal ha en annen ordning, krever det en gjennomgang av hvilke kriterier det skal være for å få driftsstøtte. Det tror jeg krever et litt større løp. Dette har alltid vært en søknadsbasert ordning, og vi kan ikke fra statens side øremerke til enkeltorganisasjoner i en søknadsbasert ordning.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jeg er litt usikker på hvilken ordning dette ligger inn under, men vi har økt lesehjelpen for blinde fra 20 timer til 40 timer, så det er en økning, og da budsjettet ble lagt frem, takket Blindeforbundet nettopp for en økning i støtten til lesehjelpen for blinde.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jeg mener at det ikke er noe grunnlag basert på dette statsbudsjettet eller på det jeg har sagt, for å si at det er systemet fremfor mennesket eller objektive kriterier fremfor engasjerte mennesker. Objektive kriterier betyr at man får likebehandling av engasjerte mennesker. Det betyr at ulike organisasjoner kan søke på en pott for de tiltakene de skal sette i verk, eller for å få driftsstøtte basert på en felles aktivitet og en felles begrunnelse, istedenfor at noen, fordi de har hatt en tilknytning til enkelte sektorer som har vært sterkere enn andre, har fått et varig tilskudd som har vært vernet. Vi har økt på en rekke poster for frivillige organisasjoner. Vi har også redusert på noen ordninger. Det betyr at vi har gitt mer frie inntekter til organisasjoner gjennom det vi har gjort, og gjennom å lage et skattefradrag for bidrag, som har økt, og som gjør at flere frivillige organisasjoner kan hente egne inntekter. Det er å sørge for at herreløs arv ikke tilfaller staten, men nå går inn i et fond som fordeles til frivillige organisasjoner.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jeg går ut fra at det man nå tar opp, er spørsmålet knyttet til fri rettshjelp og ikke til rettshjelpsorganisasjonene. Det vi gjør, er å holde advokatsalærene fast. Det betyr at det er like mye hjelp til alle, men vi justerer ikke opp advokatsalærene. Advokatsalærene kommer til å være 1 020 kr i timen for fri rettshjelp. Det er ikke noen prisjustering i dette. Det vi mener, er at vi ikke trenger å betale advokatene mer for den frie rettshjelpen – det er like mange timer til fri rettshjelp innenfor ordningen.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jeg hadde også i går møte med lederen for IPCC. Hoesung Lee og jeg hadde også en diskusjon om karbonlagring, som var hans viktigste tema, nemlig potensialet vi har for karbonlagring på norsk sokkel. Det er jo også et av de områdene som fortsatt går med full gjennomgang for neste år. Vi er nå kommet til det punktet i CCS-diskusjonen at vi må ta en beslutning om å gå over i neste fase. Bakgrunnen for at budsjettet går ned nå, er at vi nå vil komme inn i oppsummeringen og eventuelt vedtaksfasen av å igangsette nytt konsept. Det betyr at det ikke er behov for samme mengde penger for å drifte utredningsbiten som har ligget inne, men så har vi sagt at hvis vi går videre i neste fase, kommer det til å koste betydelig mer enn 300 mill. kr. Da snakker vi om at det årlig er milliardbeløp som skal brukes i subsidier i et av disse budsjettene. Det må vi komme til når vi er ferdig med prosessen rundt dette. Vi har derfor ment at det ikke var riktig å legge inn mer penger enn det vi har gjort, før vi har en beslutning og er ferdig med konseptvalgutredningene som gjør at vi kan komme til Stortinget med en anbefaling fra regjeringen om hvorvidt vi nå skal rense ett, skal rense flere – og med de kalkylene og de økonomiske kostnadene som er. Her må Stortinget være klar over at dette er milliardbeløp de neste årene, som altså må tas innenfor den samme rammen som samferdselssatsingen, forsvarssatsingen og alt det andre vi ønsker å gjøre, på skole, utdanning og annet, og dette vil konkurrere om samme type midler. Vi er nå egentlig på det punktet som på en måte blir beslutningstidspunktet i løpet av denne våren. Det betyr at vi mener at det ikke vil være riktig å holde i gang bare arbeidet med utredning, når vi nå egentlig er på oppsummeringen og arbeidet som skal bli ferdig før jul og inn i januar. Og så kommer vi til Stortinget i løpet av vårsemesteret.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Det neste trinnet i dette vil medføre at man setter i gang en kostnad som automatisk vil bety utbetalinger av milliardbeløp på de neste tre–fire statsbudsjettene. Det betyr at det er riktig å ha et vedtak i Stortinget før man går videre med det, og det er det som er regjeringens tanke. Nå skal vi oppsummere, vi skal gå igjennom, vi skal sikre kostnadskalkylene, vi skal ta en beslutning om hva vi vil anbefale fra regjeringens side til Stortinget. Det kommer i løpet av våren. Hvilke tall vi skulle sette inn i budsjettet, ville faktisk vært litt uklart for øyeblikket, fordi vi ikke er i det området at vi kan si det. Det er sannhetens øyeblikk når det gjelder CCS, som kommer nå, og vi har tenkt å gjøre dette med en anbefaling overfor Stortinget, og ikke som den forrige regjering rett etter et valg bare legge det i skuffen og avslutte det, fordi det viste seg å være for dyrt. Men ingen må tro at ikke dette kommer til å ta store deler av et handlingsrom i årene fremover. Det må altså prioriteres i budsjettet.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Jeg tror jeg primært vil henvise til mitt forrige svar. Vi er altså nå ferdig med utredningsarbeidet til jul. Vi skal nå oppsummere. Så skal vi gå over i en eventuell implementeringsfase, som vil innebære milliardbeløp. Jeg hørte ønsker i Stortinget om at man skal gjennomføre tre prosjekter. Det er betydelige beløp de neste årene, som sannsynligvis – hvis vi skal gjennomføre tre – fort kan være oppe i størrelsen til Nasjonal transportplan i de årlige prioriteringene i budsjettet. Skal vi gjennomføre ett, er det selvfølgelig mindre. Dette er de vanskelige valgene. De vil komme til Stortinget når vi er ferdige. Det er alltid i prosjekter en utredningsfase, så skal det oppsummeres, og så skal det fattes beslutning på om man går på tre, om man går på ett, om man går på ingen. Det er det punktet vi kommer til i løpet av denne våren. Jeg er jo spent på å høre om Arbeiderpartiet har tenkt å gjennomføre tre. Da blir det interessant å høre hvilket skattenivå vi skal ha fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Det er kanskje noe på siden av hovedspørsmålet, men siden det er første spørretime, tenker jeg at jeg kan svare på det. Det er et system hvor vi kompenserer for økningen i form av hva tilskuddene til fylkeskommunene utgjør, og hvilke kostnader de har. Det treffer aldri 100 pst. for hver enkelt fylkeskommune. Noen vil ende opp med å få litt mer, og noen vil kanskje få litt mindre. Sånn er alle overføringssystemer mellom stat og kommune på dette området. Men vi øker altså forbruksbeskatningen i Norge gjennom dette, og vi gjør momssystemet vårt likere. Man kan være for eller imot det, men det er solide satsinger på kollektivutbygging i dette budsjettet – over 600 mill. kr. Det er en stor satsing på kollektiv, og kollektiv vernes i stor grad mot det som gjøres med momsendringene her.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Regjeringen gikk på et tidligere tidspunkt inn i et samarbeid med Nederland og åpnet for det når det gjelder CCS, tidlig i forrige periode. Nederland avsluttet egentlig sin satsing på det tidspunktet, så får vi se om det nå tas opp ny satsing knyttet til det. Vi er nå kommet til et stadium hvor vi videre arbeider ferdig prosjekter frem mot jul/tidlig januar. Det er midler til å holde varm organisasjonen i dette, slik det ligger i budsjettet. Så må vi jobbe med resultatene fra konseptstudiene, gå igjennom og se hvordan dette skal fases inn, og nettopp da velge om vi skal ha en eller tre. Vi må altså ta hensyn til den kostnaden dette vil ha i årene fremover. Vi kan alle være for noe når vi ikke ser regningen, men når vi ser regningen, må vi også begynne å diskutere om dette er det riktigste tiltaket. Er det det som gir mest effekt? Er det dette som har mest klimaeffekt fremover? Det må vi gjøre for alle tiltak når de kommer.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Den som har rett, skal få rett – ikkje den sterkaste, ikkje den med mest ressursar. Likevel er det slik at tilgangen til å få juridisk hjelp når ein treng det, er veldig ulik. Det avheng av om ein har mykje eller lite pengar, og avstanden mellom det å ha rett og å få rett er for stor. Me meiner at me må redusere den avstanden og ikkje auke han, og i den samanhengen spelar rettshjelpstiltaket ei viktig rolle. Det bidreg til rettferd, til at fleire som har rett, faktisk kan få rett. Derfor meiner eg at dei organisasjonane som Jonas Gahr Støre nemner, behøver føreseielege og skikkelege rammevilkår. Når regjeringa no vel å kutte i rettshjelpstiltaket – sjølv om statsministeren verka veldig nøgd med det – er mitt spørsmål til statsministeren: Kva vil statsministeren seie til dei folka som i dag får heilt nødvendig hjelp av organisasjonar som Jussbuss, som Gatejuristen, som JURK, som ikkje har noko anna alternativ? Kva vil statsministeren seie til dei folka?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-10-18:
Statsminister Erna Solberg snakket om at det skulle være objektive kriterier for hvilke organisasjoner som skulle få støtte. Derfor har alle organisasjonene som har med bygdeinteresser å gjøre, fått kuttet absolutt alt. Det er ikke kuttet 10 pst., 20 pst., 30 pst. eller 50 pst. – 100 pst. er blitt kuttet til alle organisasjonene som jobber med bygdeinteresser. Er det et objektivt kriterium for at støtten til alle de organisasjonene skal kuttes? En av de mest krevende debattene det siste året var om rovdyrpolitikk. Det er interessant at den organisasjonen som var kritisk til regjeringens rovdyrpolitikk, har fått 100 pst. kutt i sitt budsjett – absolutt alt – og får nå null kroner, mens den organisasjonen som støttet regjeringens rovdyrpolitikk, får over 3 mill. kr. Hva er de objektive kriteriene for det?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-10-18:
I dag sa statsminister Erna Solberg at det hun holder fast ved, er de objektive kriteriene – det er liksom det faste punktet. Det er veldig interessant, fordi hva som er de objektive kriteriene, varierer tydeligvis hele tiden. Og da er spørsmålet til statsministeren: Hva er de objektive kriteriene for at absolutt all støtte til alt som har med bygdeinteresser å gjøre, blir kuttet? Det blir kuttet 100 pst. Er det et objektivt kriterium? Hun løfter fram 4H, men for absolutt alle organisasjoner som har med bygdeinteresser å gjøre – som har hatt en egen post på Landbruks- og matdepartementets budsjett – blir støtten kuttet til 0 kr. Er det de objektive kriteriene – så lenge de har det som interessefelt? Så stilte jeg et spørsmål til statsministeren i stad: Hvorfor er det sånn at den organisasjonen som var kritisk til regjeringen, Folkeaksjonen ny rovdyrpolitikk, får kuttet alt, mens den organisasjonen som støttet regjeringen, WWF, får videreført alt?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
Det er ingen grunn til å glede seg for tidlig – statsministeren skal få spørsmål om alle de andre kuttene hun står bak, også. Regjeringen har varslet tøffere tider. Det store spørsmålet er: tøffere tider for hvem? Kutt i rettshjelp og kutt til frivillige organisasjoner er bare noen av en lang rekke kutt som er foreslått i dette budsjettet og tidligere. Det er kutt i dagpenger til arbeidsløse. Vi vet at mange som har medisiner på hvit resept, nå frykter store økte utgifter. Vi har sett foreldreopprøret mot kutt i pleiepenger. Vi har tidligere fått økt egenandeler til kreftsyke og brannskadde. Uføre forsørgere har mistet penger. Aleneforsørgere har mistet penger. Folk som har mistet jobben, har fått skatt på sluttvederlaget. Men det er alltid noen som får mer av denne regjeringen. Denne gangen er det f.eks. de som har aksjeformue. Mitt spørsmål til statsministeren er: Når hun sier at alle i Norge som kan jobbe, nå må jobbe, hvorfor tror statsministeren at folk som har mye, yter mer hvis de får mer, og at folk som har lite, yter mer hvis de får mindre?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
Nå skal vi snakke om familier med alvorlig syke barn. Mens det er sånn at folk med aksjeformuer går gode tider i møte, er det en god del familier med alvorlig syke barn som er bekymret for konsekvensene av omleggingen av pleiepengeordningen. Når statsministeren diskuterer dette, pleier hun å være opptatt av de forbedringene som har kommet. Dem er vi også glade for. Det er ikke derfor vi tar denne saken opp igjen. Men vi er bekymret for det dramatiske inntektskuttet som den nye ordningen innebærer, med lavere inntekt etter ett år, og også begrensningen på fem år, som rammer familier som har alvorlig syke barn lenger enn denne grensen. I dag har jeg møtt tre mødre som alle har alvorlig syke barn. Midt i tøffe situasjoner og tøffe hverdager står de opp, snakker høyt og tar kampen for at vi skal ha en god pleiepengeordning, som sikrer folk trygghet i vanskelige tider og alle de barna som trenger det. Det er sterke historier. Det er familier som advarer om hva slags håpløs situasjon disse regelendringene vil skape, hvis de blir satt ut i livet. Jeg synes statsministeren skal lytte til dem. Vi må ta vare på disse familiene. Vi må sørge for at familier med alvorlig syke barn vet at de har trygghet, at de skal slippe å velge mellom å være der for barna sine når de trenger det, og å kunne betale regningene sine. Det henvises til kommunale ordninger, som veldig ofte ikke er gode nok, og det er også åpenbart at kostnadene fort vil bli store ved å skulle stole på at det offentlige hjelpeapparatet kan gjøre dette istedenfor dem som er nærmest barna, nemlig foreldrene. Derfor er mine spørsmål til statsministeren: Anerkjenner hun at omleggingen av pleiepengeordningen slår dårlig ut for alvorlig kronisk syke barn, barn som er alvorlig syke over lang tid, eller blir syke flere ganger gjennom oppveksten? Og vil hun vurdere å snu og be Høyres og Fremskrittspartiets stortingsgrupper stemme for SVs forslag om å rette opp disse kuttene?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
Statsministeren har rett i at det har blitt et fint system, i den forstand at det har sammenheng med andre systemer. Problemet er at disse historiene viser at det ikke har sammenheng med det virkelige liv, de hverdagene og de utfordringene disse familiene møter. Det Stortinget har behov for å vite, er om statsministeren virkelig vil ta dette inn over seg og er villig til å endre på det. Alternativet er at Stortinget selv endrer på det. Det tror jeg – i lys av det statsministeren nå sier, og det hun sa i forrige uke – er det klart beste alternativet. La meg ta ett eksempel på et problem: Barn har en lovfestet rett til å ha foreldre med seg når de legges inn på sykehus – heldigvis. Når et barn er alvorlig sykt og er på institusjon, er det en selvfølge at det skal få ha foreldrene sine nær seg. Men har regjeringen tenkt over hva slags konsekvenser det nye systemet får hvis foreldre har brukt opp sin rett til pleiepenger, og barnet trenger nye operasjoner eller innleggelser? Er det da tatt høyde for at foreldrenes rett til å være til stede skal være reell, eller vil de da – sånn som systemet ser ut til å virke nå – miste denne inntekten? Er statsministeren klar til å snu og innrømme at her er det store problemer?
Trine Skei Grande (Venstre), 2017-10-18:
Det er litt forvirrende hva som er hovedtemaet i dette spørsmålet, og det er også litt forvirrende ut fra hva Arbeiderpartiet sa hovedtemaet i spørsmålet skulle være. Men jeg skal prøve å holde meg til det spørsmålet opprinnelig ble stilt om – i redsel for å bli klubbet av presidenten. Det som forundrer meg litt i det statsministeren svarer, er at man kutter til frivillige organisasjoner fordi man har vært så god på statlige ordninger. Det kan ikke jeg forstå er tradisjonell, god Høyre-politikk – at man ønsker å la de statlige ordningene vokse, og så kutter i de frivilliges innsats for å gjøre den jobben som man har bedt statlige ordninger om å overta. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er det et ønske at man skal ha mindre grad av frivillighet, eller er det et ønske om å bygge opp de statlige ordningene, slik at de blir større og frivilligheten blir mindre? Er det det ideologiske grepet som er tatt i dette budsjettet?
Trine Skei Grande (Venstre), 2017-10-18:
Jeg har spørsmål om følgende til statsministeren: Kunnskap er en nøkkel til omstilling og en nøkkel til vekst. For over 130 år siden, da Venstre vant valg i denne salen med helt flertall, var Norge et av Europas fattigste land, og det viktigste Venstre-prosjektet for å løfte oss opp var en massiv satsing på skole og kunnskap. NRK refererer til et nytt historieverk som kommer nå, som analyserer utviklingen av Norge på den tida. Nå er Norge et av verdens rikeste land, men står også foran enorme omstillinger og veldig krevende prosesser både i møte med ny teknologi og i møte med en ny og grønnere hverdag. Det som det historieverket løftet fram igjen, var undersøkelsen fra 2005 i Sogn og Fjordane som viste at det er noen fylker som har en kultur som gjør at man klarer å bryte det bildet som alltid gis, om at det er bokhylla til foreldrene som avgjør om barn lykkes i skolen. Det er fire ting som gjør at skolen i Sogn og Fjordane lykkes bedre enn andre. Det første og viktigste er en grunnleggende respekt for læreren. Det andre er foreldre som støtter elever gjennom skolegangen sjøl om de sjøl ikke har lang skolegang. Det er trygge jenter. Og det er fordelen ved å ha nynorsk. Noen politiske formler står seg over tid. Så mitt spørsmål til statsråden er: Er ikke det å satse på skole, kunnskap, respekt for læreren – det å satse på disse kunnskapsdriverne i et samfunn – en evig formel som er like aktuell i dag som det den var da Venstre-staten gjaldt?
Trine Skei Grande (Venstre), 2017-10-18:
Jeg er helt enig i analysen til statsministeren om viktigheten av forholdet mellom lærerutdanning og lærere. Men det ligger i selve punktet respekt for læreren. Det ligger i selve punktet om respekt for den kunnskapen som læreren faktisk er med og forvalter, og det mener jeg er en av nøklene i utfordringene vi står overfor i dag. Vi vet at 8 pst. av dem som er lærere i grunnskolen, bare har videregående skole. Hvordan kan vi tro at vi skal klare å løfte respekten for læreryrket hvis vi ikke klarer å få til et dramatisk løft i kompetansen og mindre bruk av ufaglærte i skolen? Så det neste trinnet, hvis vi skal gjøre det store løftet som vi trenger å gjøre for omstillingen av Norge i dag, er å gjenreise respekten for læreryrket, løfte respekten for kunnskap og sørge for at dette skjer rundt omkring på alle skoler – at ikke kampen for flest mulig voksne i klasserommet blir den viktige kampen, når vi trenger flest mulig kunnskapsrike lærere med utdanning.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-10-18:
Når jeg hører noen av innleggene tidligere her, tenker jeg tilbake til den rød-grønne perioden, da vi utviklet setningen: Frivilligheten lever av lyst, men dør under tvang. Noe av det viktigste vi har vært ideologisk enige om, har nettopp vært at frivilligheten trenger mest mulig frihet for å blomstre og for å kunne gjøre de viktige oppgavene som frivilligheten gjør. Jeg har ingen tro på at statsministeren ønsker å kutte i eller ta vekk frivilligheten – jeg vet hvor opptatt hun er av den. Men når vi går gjennom budsjettet, ser vi ganske systematisk at det rundt omkring er kutt på viktige poster til frivillige organisasjoner, enten det er organisasjonene som jobber med barn og ungdom og gjør et fantastisk arbeid, eller det er de som gjør et viktig arbeid for dem som trenger det mest. Landbruks- og matdepartementet er blitt nevnt. Der er begrunnelsen at drift av frivillige organisasjoner bør skje selvstendig og ikke være avhengig av støtte fra staten. Er det en begrunnelse som regjeringa samlet står bak, eller er det bare en som kommer fra Landbruks- og matdepartementet?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-10-18:
Det er interessant å høre begrunnelsen til statsministeren, og det er tydelig at det er forskjellige begrunnelser for ulike poster. For Kristelig Folkeparti vil det f.eks. være viktig å rette opp igjen i kuttene til Kirkens Bymisjons arbeid ved Gatejuristen, som er et viktig rettshjelpstiltak. Der brukes det flere hundre millioner kroner hvert år av det offentlige på fri rettshjelp. Her er det snakk om noen millioner som når veldig mange. Eller vi har f.eks. Evangeliesenteret og Frelsesarmeens rusarbeid, som har veldig gode resultater og leverer for relativt små penger, sammenlignet med de store summene som brukes gjennom det offentlige. Matsentralen er et annet eksempel som er blitt nevnt. De når bredt ut, når mange, for en rimelig penge. Men når jeg hører begrunnelsen, er jeg litt usikker på hvor viktig det er for statsministeren å kutte i de postene. Hvis vi går inn i budsjettforhandlinger med et mål om å øke dem, er det hard motstand fra statsministeren?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-10-18:
Jeg vil tilbake til temaet frivillighet, og jeg skal gjøre det med en litt annen inngang. I trontalen la jeg merke til at regjeringa brukte et begrep – eller en overskrift – på det: «bærekraftig velferdssamfunn». Mange sier bærekraftig velferds stat , og det er viktig i seg selv, men for samfunnet som helhet er frivilligheten en veldig viktig del, for det handler om hvordan en skal løse oppgavene, og det handler om hva slags samfunn vi vil ha. Jeg tenker alltid: Et samfunn med en sterk sivil sektor, der mange er frivillige, er et samfunn som er mye bedre enn et samfunn der det ikke er sånn. For det handler om at det er mennesker som bruker fritida si enten på fotballtreninga eller på koret, eller iallfall skaper aktivitet for ungdommene, som er utrolig viktig, eller det er at mennesker bruker tid og krefter på å hjelpe dem som trenger det mest. Begge deler skaper utrolig mye positivt i samfunnet. Jeg tror også det ofte er sånn – hvis en tenker over det selv – at når vi gjør ting som er meningsfullt for andre, gir det mye tilbake, så summa summarum tror jeg en skaper et mye bedre samfunn. Derfor mener jeg at frivillighet, eller en sterk sivil sektor, faktisk er et mål i seg selv, og skal en skape et bærekraftig velferdssamfunn, er en avhengig av en sterk sivil sektor. Derfor er Kristelig Folkeparti så tydelige på at vi ønsker å kjempe for frivilligheten, for ideelle aktører, for kirka, for folkehøyskolene, ja for alle deler av sivilsamfunnet. 60 pst. av innbyggerne i Norge bruker tid på å jobbe frivillig. Det er fantastisk. Statsministeren snakker om trange budsjetter og at det blir mer krevende. Ofte kan en jo også si at én krone brukt på frivilligheten, gir ti kroner tilbake. Så mitt spørsmål er: Når regjeringa bruker begrepet «bærekraftig velferdssamfunn», er statsministeren enig i at vi trenger mer frivillighet, en sterkere sivil sektor – og ikke kutt?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-10-18:
Jeg var litt usikker på om hun skulle si at det ikke nødvendigvis var gøy for Kristelig Folkeparti. Jeg pleier å si at på Sørlandet er vi fullt klar over at Jesus gjorde vann til vin, men vi liker det ikke! Egentlig var heller ikke mitt formål å gå ned i alle budsjettkuttene, dem skal vi ta i budsjettdebatten. Men det er mer det prinsipielle og overordnede, for det er, som statsministeren var inne på, en balanse her. En skal ikke overlate byrden til den enkelte, at den pårørende skal ta over, det er ikke det som er poenget med frivilligheten. Det offentlige og fellesskapet skal stå rundt dem som trenger det. Poenget er at en skal bruke mindre tid på vareopptelling i butikk og loddsalget eller julekalendersalget før jul, og bruke mer tid på å kunne drive treningene, det frivillige arbeidet som hjelper så mange. Vi har vært inne på momskompensasjonen. Slik jeg leser det, står den stille – eller det blir iallfall ikke mer momskompensasjon for de frivillige. Men når det gjelder frie inntekter, mindre søknader og slike ting: Hvordan tenker statsministeren at vi kan legge mer til rette for at enda flere ønsker å være frivillige, og at tallet iallfall ikke går ned?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-10-18:
Vi skal fortsette på samme tematikken. Jeg må si jeg er litt overrasket over at statsministeren bagatelliserer dette temaet. Ja, det er nok småpenger på det store statsbudsjettet, men det har svært store konsekvenser for de organisasjonene som nå blir rammet av kutt. Frivillig sektor kan ikke avløses av statlige tiltak. Frivillig sektor spiller en uvurderlig rolle, staten kan ikke løse alt. Gjennom frivillig sektor får vi tifold ut av de ressursene som settes inn – samhold, og folk jobber gratis for samfunnet, for samfunnsengasjementet. På bloggen sin i fjor sommer skrev statsministeren om frivillighet: «Frivilligheten er en viktig kraft i Norge. Å gjøre en innsats for andre gir også noe tilbake. Samtidig løfter det samfunnet vårt.» Jeg kunne ikke vært mer enig. Men desto mer uforståelig er det at en reduserer støtten til så mange organisasjoner. Det gjelder Skogselskapet, Dyrebeskyttelsen, Folkeaksjonen ny rovdyrpolitikk, Hageselskapet, Matsentralen i Oslo, Natur og Ungdom, NOAH, Birøkterlaget, Norges Vel, Bygdeungdomslaget, Norske lakseelver, Norsk Kulturarv, Spire, Ungt Entreprenørskap, 4H, Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner, Juridisk rådgivning for kvinner, Jussbuss, Jussformidlingen i Bergen, Jusshjelpa i Nord-Norge, Norsk Forbund for Utviklingshemmede, NOAS, Pro Sentret, Støttesenter mot Incest, Kirkens Bymisjon, Gatejuristen i Stavanger, Tromsø, Bergen, Kristiansand, Trondheim og Innlandet, for å nevne noen. Det er jo ikke sånn at dette er store penger i det store statsbudsjettet, men spørsmålet gjenstår fortsatt: Hvorfor var dette nødvendig, og hvilke konsekvenser tror regjeringen at dette vil få for de enkelte organisasjonene og for frivilligheten som sådan?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-10-18:
Kuttene er jo systematiske – i departement etter departement – over hele fjøla. Kanskje er kuttene foreslått fordi regjeringen vet at Kristelig Folkeparti og Venstre vil prøve å reversere dem. Det er i tilfellet en svært ufin og respektløs måte å behandle både frivilligheten og også andre partier i Stortinget på. Statsministeren har i tidligere svar her nevnt objektive kriterier. Hvis man skal føre en prosess der man skal endre og så legge inn objektive kriterier, burde man hatt en prosess med de organisasjonene det angikk. Man burde faktisk ha vært litt ordentlig, gjort det på en skikkelig måte, ikke bare gjøre et kutt over natta fra 1. januar 2018. Så er det det problemet at de objektive kriteriene åpenbart skal gjelde noen, men ikke andre. Det er tre organisasjoner som var foreslått kuttet, som regjeringen plutselig har funnet penger til allikevel – Wayback, Retreat og Matvett. Jeg unner disse organisasjonene all mulig støtte, men hva er forskjellen på den jobben de gjør, og den jobben som andre organisasjoner gjør? Er det så enkelt som at kriteriet for å få reversert kutt i statsbudsjettet er at statsministeren er satt i en vanskelig situasjon på grunn av tidligere uttalelser?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Kokk Andreas Viestad, som driver med opplæring av barn og ungdom på Geitmyra matkultursenter, har påpekt et stort sprik. For seks måneder siden la regjeringen fram en nasjonal handlingsplan for bedre kosthold. I den står det at man skal samarbeide med frivillige. Jeg lurer derfor på om statsministeren mener at kuttet nettopp til matkultursenteret for barn er en riktig måte å samarbeide på og følge opp den avtalen og planen som er lagt i nasjonal handlingsplan for bedre kosthold. På samme måte ser vi at det kuttes til de frivillige som deler ut mat til fattige på Matsentralen. I regjeringens avtale mot matsvinn brukes det mange fine ord om kartlegging og rapportering, men de som utfører jobben i praksis og sørger for at mat kan komme vanskeligstilte til gode, skal miste støtten sin. Mener statsministeren at de kuttene som nå foreslås, er en god oppfølging av de ordene som står både i nasjonal handlingsplan for bedre kosthold og i avtalen mot matsvinn?