Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2004-12-08:
Budsjettet på sosial- og helseområdet preges av det samme som de øvrige områdene: Regjeringens opplegg med å redusere utgiftene til fellesskapet er der for å kunne ha rom for skattelettelser svært få har bruk for. Hvis dette var en foreteelse bare for ett år, kunne vi leve med det, men det alvorlige er gjentakelsen gjennom fire år. Konsekvensene av dette er et begynnende angrep på velferdsstaten, der fellesskapet skal bidra mindre, og den enkelte av oss mer – et skjebnesvangert opplegg for dem som trenger fellesskapets sikkerhetsnett. Det positive i årets budsjett på helseområdet er at opptrappingsplanen for psykiatrien følges opp, men det er også et opplegg som enhver regjering er forpliktet på. Likevel er det helt uakseptabel lang ventetid på behandling, spesielt for barn og ungdom. Å komme tidlig til kyndig behandling er ofte avgjørende for å hindre alvorlig og langvarig eller varig psykisk sykdom. Dette er alvorlig. I SINTEF-rapporten SAMDATA Psykisk helsevern 2003 dokumenteres det at nedbyggingen av sykehjemsplasser går fortere enn byggingen av døgnplasser på distriktspsykiatriske sentre, DPS. Produktiviteten til behandlerne har gått ned dette året, ikke opp. Det er dessverre en stigning i antall tvangsinnlagte. Det er et alvorlig varsel. SINTEF-rapporten viser også at det er 1 000 færre sengeplasser om man sammenligner nedbygging av sykehjemsplasser med nye døgnplasser i DPS-ene. Dette er alvorlig når en også vet at kommunene slett ikke har vært i stand til å bygge opp sine tilbud i takt med reduksjoner i spesialisthelsetjenestens døgntilbud. Den såkalte dobbeltdiagnosen, dvs. kombinasjonen av alvorlig psykiatrisk diagnose kombinert med rusproblem, er et økende problem. Internasjonal forskning viser at begge sykdommene må behandles samtidig. Her ligger en stor utfordring for helseforetakene, som både krever ressurser, oppbygging av nye tilbud og forskning i kompetente fagmiljø. Dette må helseministeren ta på alvor, og dette må de regionale helseforetakene ta på alvor i videreutviklingen av pasienttilbudene. Vi trenger økt kapasitet her, og vi trenger utvikling av gode fagmiljøer. Arbeiderpartiet og jeg mener at vi trenger en ny vurdering av avskrivingsreglene for sykehus og utstyr. Det er ikke akseptabelt med et avskrivningsregime som ikke setter sykehusene i stand til å fornye utstyr, holde ved like bygninger og bygge nytt når det kreves. Nå går toget for å innlemme et psykiatribygg i fase 2 i utbyggingen av St. Olavs Hospital i Trondheim. Det er med beklagelse jeg må registrere at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet ikke støtter dette. Departementets begrunnelse, slik det står å lese i budsjettforslaget, er direkte oppsiktsvekkende. Der hevdes det at det ikke er faglige argumenter for å integrere psykiatri og somatikk. Dette tror jeg departementet nesten er alene om å mene i denne verden! Min kollega Bjarne Håkon Hanssen har i sitt innlegg grundig gått inn på de manglende bevilgningene til sykehusene, så det lar jeg ligge. Arbeiderpartiet mener at helseforetakene har behov for å styrke sin legitimitet og bedre sin samfunnskontakt, selv om det nå skjer positive forbedringer landet rundt. Befolkningen, pasienter, regionale og lokale politikere må lettere kunne nå fram til styrene med sine synspunkter. Vi mener derfor at lokale og regionale myndigheter skal ha anledning til å foreslå kandidater til styrene på alle nivå i helseforetakene. De regionale helseforetak og helseforetakene bør også snarest opprette formalisert kontakt på henholdsvis regionalt og lokalt nivå, gjerne etter det mønster vi ser er etablert i Helse Nord. Jeg synes opptreningsinstitusjonene er satt i en meget usikker finansiell situasjon, noe som er forsterket ved at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet overfører det finansielle ansvar til de regionale helseforetakene, men dette er en sak som er tapt. Departementet må imidlertid ta et ansvar for en gjennomgang av finansieringsordningene, slik at de både kan sikres en forutsigbar økonomi og et grunnlag for faglig utvikling. Et minstemål må være at like behandlingsopplegg refunderes likt. Når det gjelder utvikling av nye institusjoner eller tilbud, mener jeg at departementet og helseforetakene må se til de gode erfaringer man har hatt med å samarbeide med tunge pasientorganisasjoner. Så vil jeg varsle at vi ønsker å gjøre om et forslag til oversendelsesforslag. Det er forslag nr. 18, fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, som er inntatt på side 111 i innstillingen.