Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-01:
Når man hører på debatten om utviklingen av det norske samfunnet, får man ofte inntrykk av at det er staten som passer på samfunnet, og at vi i Norge er litt uenige om hvor stor plass dette markedet skal få. I tillegg har vi en tredje sektor, som er frivilligheten, som på en måte er attpåklatten. Frivilligheten er ikke tredje sektor. Frivilligheten er første sektor. Frivilligheten er den arenaen der folk lever sine liv. Det er der lokalsamfunnene pulserer, og det er der lokalsamfunnene og fellesskapene utvikler seg. Vi har i Norge 100 000 frivillige lag og foreninger. Kommunen og staten på den ene siden og markedet på den andre er viktige arenaer som sammen med frivilligheten utgjør tre pilarer som samfunnet vårt hviler på. Velferdstjenestene, sånn som vi kjenner dem i dag, er startet av ideelle, frivillige aktører som bygde opp tjenester, der staten og kommunene etter hvert kom inn og supplerte. Siden har disse aktørene drevet side om side, helt til vi nå – de siste årene – har fått en mer aggressiv anbuds- og markedstenkning som er i ferd med å presse de ideelle aktørene ut. Det har Kristelig Folkeparti tatt opp gang på gang, og vi hører nå at stadig flere skjønner problemet. Vi venter spent på de konkrete resultatene. Det kristendemokratiske menneskesynet tar ikke utgangspunkt i kollektivet. Det kristendemokratiske menneskesynet tar utgangspunkt i enkeltmennesket – ikke enkeltmennesket som et enkeltindivid som lever ene og alene for seg selv, men vi tar utgangspunkt i enkeltmennesket som et fellesskapssøkende vesen som har sin naturlige plass og lever sitt liv i naturlige fellesskap som familie, lokalsamfunn, frivillige organisasjoner osv. Det er derfor ikke unaturlig at det nettopp er Kristelig Folkeparti som løfter fram denne debatten – og vi står dessverre ganske alene om mange av forslagene – ved å fremme forslag om en ny giv for frivilligheten og om et løft for samfunnets innsats for den sosiale kapitalen, som er så viktig for enkeltmennesket og lokalsamfunn. Ja, vi er inspirert av David Cameron i Storbritannia, og, ja, vi er inspirert av mange initiativ som er tatt i USA. Vi skal ikke som myndighet styre frivilligheten. Vi skal heller ikke ta over arbeidet eller initiativet fra frivilligheten på områder som frivilligheten er sterkt engasjert i. Men etter å ha hørt på innleggene før i dag må jeg spørre: Mener man – de foregående talere – at myndighetene nærmest skulle abdisere eller la være å engasjere seg i sosiale spørsmål som frivilligheten er engasjert i? Mener man at vi som myndighet skulle la være å ta initiativ til løsninger som både styrker sosial kapital, styrker fellesskap og styrker livskvalitet fordi det også berører frivillig sektor, som jo er engasjert i nesten alle områder av velferdssamfunnet vårt? Det faller på sin egen urimelighet. Det er fullt mulig å ha respekt for den frivillige sektorens autonomi og samtidig være aktive, engasjerte politikere som ønsker gode lokalsamfunn. Det er ingen motsetning. Derfor har vi også fremmet disse forslagene. Jeg takker ellers for rosende omtale av mye av intensjonen i forslagene, selv om de fleste forslagene ikke får støtte. Jeg takker også for invitasjonen til samarbeid om sosial kapital og frivillighet som samfunnspolitiske mål. Nå må jeg jo si at det er Dokument 8-forslag som er arenaen for å behandle saker i Stortinget. Det ser ikke ut til at det blir flertall for dette i dag, men Kristelig Folkeparti sier aldri nei til et samarbeid der vi får mulighet til å få gjennomslag for Kristelig Folkepartis gode politikk. Med det tar jeg opp de forslag som Kristelig Folkeparti står bak i innstillingen.