trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-18:
Jeg vil berømme at Riksrevisjonen går inn i jernbanepolitikken. Vi forvalter tross alt ganske betydelige midler – 67 mrd. kr, eller noe sånt, for neste år – og vi snakker om nesten 20 mrd. kr i den perioden som er gransket. Noe av det som blir sagt, er selvfølgelig ganske opplagt, som det ofte er i enhver rapport. Det står f.eks.: «Etter Riksrevisjonens oppfatning vil en økning i antall avganger og/eller en reduksjon i reisetid i liten grad oppleves som nyttig for de reisende dersom toget ikke er i rute eller ikke kommer.» Det er vi ganske enige om. Så kommer det en del konklusjoner som på mange måter kan oppsummeres med at ansvaret er noe fragmentert, at det ikke er en overordnet planlegging for å få gevinstene – på et vis – i havn etter en utbygging. Som SV-representant er det da naturlig for meg å stille spørsmål om jernbanereformen i lys av disse konklusjonene. Jeg kan ikke helt se for meg en reform – som nå skal innføres og er i ferd med å bli innført – der fragmenteringen av ansvaret er åpenbar, og der det gamle ansvaret, for å si det sånn, blir fordelt på seks–sju selskaper. Jeg var veldig tidlig – selv om jeg ikke satt i denne salen – skeptisk til at skinner og tog skilte lag alt midt på 1990-tallet. For det jeg registrerer, er at de som opererer togtrafikken, de som drifter togene, i veldig stor grad vil være avhengig av en pålitelig infrastruktur, som signalanlegg osv. Vi hørte det så sent som i går, i høringen til transportkomiteen, at organisasjoner som f.eks. Norsk Lokomotivmannsforbund og Jernbaneforbundet sier at rundt 80 pst. av alle forsinkelser skyldes infrastrukturen, signaler osv., og ikke dem som opererer togene, altså i stor grad NSB. Det er de som får skylden når noe er galt. Jeg forestiller meg at den utviklingen som nå skjer, med fragmentering av ansvar, vil forverre planleggingen, oversiktsplanleggingen, og ikke minst at det kan bli vanskeligere å holde tømmene på plass når det gjelder punktlighet og det å oppnå det vi ønsker, etter våre målsettinger. Det kunne være artig å høre fra statsråden, når han skal ha sitt innlegg, om han ikke ser at den fragmenteringen som skjer, i noen sammenhenger faktisk kan gjøre saken verre, på bakgrunn av den rapporten som nå foreligger.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-01-18:
Man kan bli noe forundret når man hører Høyre beklage seg over at Arbeiderpartiet ikke ønsker å snakke om egen politikk, men går til angrep på de nye regjeringspartnerne. Men det handler jo om et forhold. Det handler om forholdet mellom storting og regjering og hvordan det skal forstås når man er en del av en regjering. Det er derfor den debatten blir interessant, selv om det for mange kan oppfattes som spill. De sakene vi diskuterer i dag, med alle de fasettene de innehar – både de menneskelige og de juridiske, de tunge vurderingene som skal gjøres, og ikke minst sterke menneskelige historier – tror jeg går inn på alle her i salen. Noe annet ville ha vært inhumant, og det er jo ingen som ønsker å legge opp til en inhuman asylpolitikk. Det handler om, som flertallet legger til grunn, at man skal ha bærekraft i asylinstituttet, nettopp for å bevare den rettigheten for dem som har behov for beskyttelse. Når man ser forslagene som ligger til grunn, og måten de har vært fremmet på utad, kan man lure på om man snakker om samme sak, for man skal til og med nekte folk å reise frivillig hjem. Det vil være vanskelig å innføre dersom de ikke har vært internert eller sittet i fengsel, men har ønsket og søkt asyl. Hvis man ombestemmer seg, må man jo beholde retten til å returnere. Det ligger altså forslag på bordet i dag om at man ikke skal gi den tillatelsen. Det vil for Senterpartiet være vanskelig å gå med på, for det handler om å innskrenke folks rettigheter i hele verden, noe som etter vårt syn ikke vil være gangbar mynt. Jeg har lett mye etter når og hvor hen både UNE og UNHCR – Utlendingsnemnda og flyktningkommissæren – skal ha sagt helt konkret, skriftlig, at Norge garantert bryter internasjonale forpliktelser. Det vi får opplyst fra fagmyndighetene og regjeringen, er jo ikke at vi bryter, men at man kanskje ligger litt nærmere sonen. Jeg synes denne debatten hadde tjent på om man forholdt seg til de samme faktaene, for det er vanskelige saker vi diskuterer, og det påvirker enkeltmenneskers skjebne. Da er det usedvanlig viktig at vi faktisk er presise når vi bruker ulike begreper. Senterpartiet står for en human asylpolitikk, men vi skal også stå for å være sikre på at det regelverket vi benytter, er i tråd med de konvensjonene som denne salen har forpliktet oss til. Det kommer vi til å fortsette å gjøre, men vi må være sikre på at det faktagrunnlaget som vi legger til grunn i debatten framover, også står seg over tid.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-01-18:
Jeg tror jeg må henvise til mitt forrige innlegg, der jeg snakket om å forholde seg til det samme faktagrunnlaget. Jeg tror også jeg skal oppfordre folk til å lese selve innstillingen, og ikke nødvendigvis bare forholde seg til debatten, for der framkommer det mange nyanser som man ikke rekker å gå inn på her. Jeg står med vurderingen fra UNHCR foran meg. Det var en av de tingene som vi brukte i komiteen da vi gjorde denne vurderingen, og det er selvfølgelig også det departementet har lagt til grunn. Det framkommer ikke noen plass at Norge har noe krav på seg til å innføre noe rimelighetsvilkår, men det framkommer at man har en plikt til å vurdere rimeligheten. Det er der ulikheten i vurderingene framkommer – om man skal ha noe som heter rimelighetsvilkår, eller om nye sårbarhetskriterer, som vi for så vidt får se hvordan statsråden har tenkt å følge opp framover, kommer til å være dekkende. Det er det det handler om, og det er det UNHCR sier. Jeg tror at debatten hadde stått seg bedre på at vi forholdt oss til de konkrete, framsatte argumentene, også fra sentrale høringspartnere med god innsikt i fagfeltet.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2018-01-18:
Noen vittige tunger har etter at Riksrevisjonens rapport kom, sagt at nå er det ingen vits i å bruke penger på å bygge jernbane, for det gir jo ingen virkning uansett. Nei, sånn leser jeg absolutt ikke Riksrevisjonens rapport. Men det er en utfordring til oss alle sammen, til både Stortinget, regjeringen, departementet og jernbaneetatene: Vi må bygge mer sammenhengende jernbane. For å se bevist at det er feil å si at det ikke gir noen virkning når man bygger ut jernbanen, er det bare å ta seg en tur på stasjonene mellom Lillestrøm og Asker, hvor det nå går tog hvert tiende minutt. Folk vet at det går tog. Det er investert store summer i Gardermobanen mellom Lillestrøm og Oslo og også i det nye dobbeltsporet – ja, det er ikke så nytt lenger – som ble bygd til Asker. Der er det bygd dobbeltspor, infrastrukturen er på plass, og så kom togtilbudet, som jeg sier, med høy frekvens. Folk vet at det går tog hvert tiende minutt, infrastrukturen er i orden, skinnegangen er i orden, signalanlegget er som regel i orden, og det går flere tog. Da strømmer folk til toget. Gå på Lillestrøm stasjon en morgen, og det er fullt av folk som går på togene, som går veldig mye oftere enn tidligere. Jo, det er vits i å investere i jernbanen, og det var riktig – det som skjedde fra 2005 og framover – å øke investeringsbudsjettene til jernbanen. Det var en stor satsing. Jernbanens investeringsbudsjett ble femdoblet på ganske kort tid – enda mer penger til jernbanebevilgninger gjennom Nasjonal transportplan i 2009, enda mer gjennom Nasjonal transportplan i 2013 og enda mer gjennom Nasjonal transportplan i 2017. Så vi bruker mye mer på jernbane enn det vi har gjort tidligere. Så må vi selvfølgelig sørge for at rutetilbudet endres når vi har bygd ut nye jernbanestrekninger. Det er en nyttig påminnelse fra Riksrevisjonen. Men vi trenger ikke å gå veldig langt tilbake – bare nå i høst var det en diskusjon om Østfoldbanen, hvor vi nå bruker store summer, 20–30 mrd. kr, på å bygge den nye Follobanen, og så er det ikke samtidig planlagt økt togtilbud på Østfoldbanen. Det er klart at det må gjøres permanent – når vi bygger ut nye jernbanestrekninger, må det selvfølgelig samtidig legges opp til økt togtilbud.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-01-18:
Jeg vil starte med å takke saksordføreren for godt utført arbeid. Så vil jeg benytte anledningen til å gratulere riksrevisoren med gjenoppnevning fra Stortinget. Jeg ser fram til samarbeid i resten av denne perioden. Jeg vil også benytte anledningen til å gratulere statsråd Mæland med nytt ansvarsområde. Det gjør at vi nok ikke kommer til å være spesielt spisse i replikkordskiftene i dag. Men jeg synes det er på sin plass – når statsråden begynner på en ny vakt – å understreke de signalene som saksordføreren har gjort rede for, at selv om hvert enkelt departement har ansvar for arkivering, er det et koordinerende ansvar som hviler på statsråden, og som er usedvanlig viktig. Bruk av konsulenttjenester er et problem når det som en del av denne prosessen f.eks. blir stilt spørsmål til Forsvarsdepartementet – det antydes i Riksrevisjonens rapport en konsulentbruk i størrelsesorden 150 mill. kr – og det kommer fram at tallet sannsynligvis er 750 mill. kr. Det sier seg selv at det understreker behovet for å få en felles forståelse av hva konsulentbruken er. Det som er veldig viktig i komiteens felles merknad, synes jeg er å understreke det som gjelder tilleggskapasitet. Én ting er at en i omstillingsprosesser noen ganger må kjøpe spesialkompetanse, det er det forståelse for. Det bør også begrenses, med utgangspunkt i at det er en fordel om noe kompetanse ligger igjen i virksomheten, men det kan være riktig å bruke ekspertise. Når det gjelder tilleggskapasitet, begynner vi å nærme oss det vesentlige spørsmålet her: Er det sånn at ved å leie inn arbeidskraft for å omgå stramme rammer for bemanning kan det økonomiske resultatet på lang sikt bli veldig, veldig dårlig? Jeg synes at det passer seg – når statsråden nå, som sagt, begynner på en ny vakt – å sende med de signalene som er veldig tydelige fra en samlet komité, at det koordinerende ansvaret ligger hos statsråden, selv om det selvfølgelig er vanskelig for statsråden å følge opp den jobben hvis ikke også fagdepartementene gjør sin del av den.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-01-18:
Takk til saksordføreren for godt utført arbeid. Det foreligger her en enstemmig innstilling. Dette er faktisk en ganske viktig sak knyttet til hele det norske demokratiet. Jeg vil understreke det som står på slutten av innstillinga, at vi ser fram til nye vurderinger fra Riksrevisjonen når det gjelder kommende Dokument 3:1. Selv om det er riktig at det selvfølgelig er flere statsråder som er ansvarlig for sitt saksområde, vil jeg understreke statsrådens koordinerende ansvar i denne saken, som i forrige sak. Jeg kan si det sånn at skulle det bli like kritiske merknader neste gang vi får en rapport fra Riksrevisjonen, er det altså nåværende statsråd som må svare for det, selv om det er mange departementer som skal arkivere. Jeg synes denne saken er spesielt aktuell, for i den korte perioden denne kontroll- og konstitusjonskomiteen har eksistert, har vi hatt en sak knyttet til fiskeriminister Per Sandberg der det åpenbart var feil i journalføringen: det hadde blitt mottatt mail på privat mailadresse. Det er beklaget og ryddet opp i og skal være i orden. Men vi sitter nå og behandler en sak i komiteen som gjelder Statistisk sentralbyrå, og som gjennom hele løpet er preget av mangelfull dokumentasjon fra møter der det angivelig skal ha vært gitt klare styringssignaler, og vanskeligheter med å få ut referater, enn si protokoller, fra møter som blir beskrevet som avgjørende. Det beviser at dette ikke er noe problem som var tidligere; dette er et problem vi lever med til daglig. Derfor vil jeg understreke nettopp det for den nye statsråden, at dette er et område vi kommer til å følge veldig godt med på, for her snakker vi om muligheten for innsyn, adgangen til transparent saksbehandling og demokratiets mulighet til å fungere, både i forholdet mellom regjering og storting og selvfølgelig også – i mange tilfeller – i forholdet til den såkalte fjerde statsmakt, at media og offentligheten skal ha rett til å ha innsyn i hva vi driver med.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-18:
Eg vil også nytte anledninga til å ønskje Monica Mæland velkommen som ny minister. Vi har jo møtst før. Vi følgjer etter kvarandre i komitéarbeidet, og det set eg pris på. Eg vil også takke Riksrevisjonen for eit godt stykke arbeid, som er verdifullt. Det kanskje viktigaste funnet ein har gjort her, er at ein – trass i at ein har ønskt ein meir effektiv bruk av konsulenttenester i staten – har fleire eksempel, spesielt knytte til IKT-prosjekt, på at resultatet har vore det motsette: store budsjettoverskridingar og i altfor mange tilfelle manglande måloppnåing, noko som har kosta kolossalt med pengar. Dessutan ser ein at mangel på kompetanseoverføring i desse prosjekta ytterlegare svekkjer omorganiseringar som ein har prøvd å kome seg gjennom, og som igjen kan skape dyre avhengigheitsforhold til ytterlegare konsulentkjøp. Noko komiteen også påpeiker, er kva staten skal gjere sjølv, og kva ein skal bruke eksterne konsulentar til å gjere. Dette er også ei problemstilling som vert løyst svært ulikt frå sektor til sektor, frå verksemd til verksemd, og med svært vekslande hell, for å bruke eit diplomatisk uttrykk. Denne kalibreringa som skal vere mellom stat og private aktørar, altså den optimale bruken av dette, verkar det ikkje som om staten er i nærleiken av å finne ei god løysing på, og eg er overraska over at vi fortsatt har kome så kort i dette arbeidet. Dette er problemstillingar som det blei peikt på allereie i den første digitale agendaen, og er vel eigentleg problemstillingar ein har vore klar over på statleg nivå i tiår. Så det å få ein meir optimal bruk av konsulenttenester og få avklart kva staten skal gjere og kva tid det er gunstig å hente inn utviklarar frå utsida, må vere ein veldig viktig jobb for den nye statsråden, Mæland, og eg har store forventningar til arbeidet ho skal setje i gang på dette området.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-18:
Eg deler komitéleiarens inngang til dette: at vi ikkje skal kome med skarpe spørsmål i denne omgangen. Men dette spørsmålet tenkjer eg passar også til den kompetansen som statsråden har frå den tidlegare statsrådsposten sin. Det gjeld forhold som handlar om IKT-sektoren. Det har lenge kome kritikk frå norske IKT-bedrifter om at når det gjeld offentlege innkjøp, har bruken av IKT-selskap i Noreg frå staten si side vore for lite gjennomtenkt og for lite koordinert. Og dei har hatt eit ønske om at ein frå staten si side har ei mykje klårare linje når det gjeld å kalibrere, slik at ein både kan få best mogleg offentlege tenester og samtidig byggje opp ei sterk IKT-næring i Noreg. Kva tankar gjer statsråden seg i dette arbeidet? For det nye departementet statsråden no skal styre, vil jo ha ei nøkkelrolle i akkurat dette arbeidet, å lage nokre standardar.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-18:
Berre ein kort kommentar frå meg. Eg synest både saksordføraren og komitéleiaren hadde gode innlegg om dette. Dette er ein veldig avgjerande del av demokratiet Noreg, og funna til Riksrevisjonen er urovekkjande, trur eg, for alle som har ei demokratisk innretning til livet. For eksempel er det eit stort problem at det er forseinkingar, at ein kanskje ventar med å arkivere brysame saker osv. – ein kan jo berre spekulere. Det er eit stort problem at vi ikkje har etablert ein veldig klar botnplanke som skal følgjast av absolutt alle, og som ikkje blir gjenstand for ulike typar vurderingar i ulike typar saker. Arkiveringa og openheita rundt det er noko som berre ikkje skal rørast ved, og det må vere veldig klare reglar, slik at det ikkje er så ulik type praksis frå departement til departement at det sår tvil om bruken av arkiveringstenestene. Vi har mange saker. Vi har ei sak som vi held på med no i kontrollkomiteen, som handlar om eit av dei store problema. Mange av dei temaa som vi burde gått inn i der, er veldig vanskelege å gå inn i fordi det ikkje er noko skriftleg. Vi har også saka som komitéleiaren viste til, som handlar om bruk av privat e-post og manglande journalføring av prosessar, der det berre var tilfeldig at dette kom fram, gjennom ein person med same namn i eit naboland. Så dette burde vere ei varsellampe for oss alle. Målet må vere å få etablert ein veldig klar praksis her, som går på tvers av departementa. Difor synest eg det er litt vrient for komiteen når svaret frå statsråden er at dette er også eit ansvar som er pulverisert. Det betyr at det er vanskeleg å finne nokon som har ansvaret for å koordinere dette arbeidet i regjeringa, og det illustrerer kanskje også litt av problemstillinga. Så for min del trur eg at det blir ei hovudoppgåve for kontrollkomiteen å vere veldig klar og tydeleg og følgje veldig nøye med på alle sånne saker, og ikkje minst understreke alvoret av eit såpass svekt system.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-18:
Når kan vi forvente å få ei sak om finansieringsmodell for fullskala fangst og lagring av CO 2 ?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-18:
Det er veldig bra at Noreg skal vere leiande, men da må vi jo kome på banen med ein modell. Eg fekk ikkje tak i når vi kan forvente å ha heile modellen på plass, slik at ein kan kome på sporet av å få etablert eit fullskala anlegg innan 2020. Kan ministeren utdjupe når denne modellen er på plass og vi kan kome i gang med dette arbeidet, viss vi skal bli verdsleiande?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-18:
Det er delane som avgjer om dette blir lønsamt eller ikkje. Men eg er eigentleg berre opptatt av å få ei avklaring på kva som er tidshorisonten her. Stortinget har sagt 2020. Vil vi rekke det?
Monica Mæland (Høyre), 2018-01-18:
Tusen takk for hyggelig velkomst i Stortinget, og for litt tålmodighet, slik at jeg får muligheten til å sette meg inn i de mange saker vi har i Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Jeg ser også fram til et godt samarbeid med Stortinget. Når det gjelder denne saken, er det slik at Norge står overfor noen utfordrende utviklingstrekk. Vi ser at vi kommer til å få lavere oljeinntekter, vi har en aldrende befolkning, vi må legge til rette for at det skapes nye jobber i privat sektor, og det skjer store teknologiske endringer i et voldsomt tempo. Derfor er regjeringen opptatt av å ha en effektiv offentlig sektor. Det gjelder også effektive innkjøp og oppfølging av konsulenttjenester. Komiteen sier i sin innstilling at den forventer at KMD følger opp Riksrevisjonens anbefalinger, og det har vi allerede gjort på en rekke punkter. Regjeringen etablerte i 2016 Digitaliseringsrådet, som bidrar til bedre styring og gjennomføring av digitaliseringsprosjekter i staten. Rådet gir hvert år ut erfaringsrapporter, senest i november 2017, og det skal bli evaluert etter fire år. Regjeringen har også stilt krav om at statlige virksomheter skal utvikle en sourcingstrategi, bl.a. i digitaliseringsrundskrivet og i regjeringens fellesføringer for 2017. På sine hjemmesider har Difi publisert praktiske råd ved utforming av sourcingstrategier. Sourcing er en strategisk beslutning om hvorvidt en oppgave skal løses med internressurser, eller om hele eller deler av oppgaven skal kjøpes fra en annen virksomhet. Difi publiserte i 2016 en ny veileder om kjøp av konsulenttjenester. Denne er blitt tilpasset et nytt anskaffelsesregelverk. Difi har også holdt foredrag om veilederen og informert om denne i nyhetsbrev, og planlegger i 2018 seminar om konsulenttjenester, hvor det blir orientert om veilederen. Men kjøp av konsulenttjenester kan være en effektiv bruk av offentlige penger. Regjeringen har bl.a. i stortingsmeldingen Digital agenda for Norge vært tydelig på at det offentlige i utgangspunktet ikke skal gjøre selv det markedet kan gjøre bedre og mer effektivt. Det vi må være opptatt av – og her deler jeg Riksrevisjonens synspunkt fullt ut – er at konsulentbruken må styres, slik at vi oppnår best mulig resultater med minst mulig ressursinnsats. Virksomhetene må vite hva de ønsker å oppnå, og må ha klare rammer og strategier for hvordan samarbeidet med ekstern tjenesteleverandør skal skje. Det er også, som flere har vært inne på, en ansvarsdeling mellom KMD og sektordepartementene i forvaltningspolitikken generelt, og ved bruk av konsulenttjenester spesielt. KMD har et koordineringsansvar i forvaltningspolitikken, mens hvert departement og underliggende virksomheter er ansvarlig for bruk av konsulenter i egen sektor. Jeg er glad for den enstemmige innstillingen, og jeg er også enig i de felles merknader komiteen har i saken.
Monica Mæland (Høyre), 2018-01-18:
Jeg tror jeg skal svare veldig kort i dag, siden jeg knapt har vært i stolen et døgn og nå jobber meg gjennom alle sakskompleksene og saksområdene. Men mitt utgangspunkt er ganske enkelt: Vi står foran store teknologiske utfordringer, både i det private og i det offentlige. Da må vi gjøre ting mest mulig effektivt og mest mulig kunnskapsbasert. Derfor er vårt utgangspunkt fra regjeringens side – slik jeg redegjorde for – at vi ikke selv skal bygge opp kompetanse på områder hvor den finnes i markedet, og hvor den kan brukes både bedre og billigere. Da skal vi legge til rette for at de jobbene skapes i privat sektor. Men jeg tror, som det her er påpekt, at én debatt selvfølgelig er omfanget av konsulentbruken, men utgangspunktet her er at man må vite hvorfor man hyrer inn konsulenter, hva man vil, og hva man vil oppnå. Og det må alle departementer bli mye bedre på.
Monica Mæland (Høyre), 2018-01-18:
Jeg er enig i at dette er en veldig viktig og nyttig gjennomgang, fordi det handler om åpenhet i offentlig sektor, og rapporten har definitivt i seg flere læringspunkter. Åpenhet er en veldig viktig forutsetning for den høye tilliten som er en viktig del av det norske demokratiet, slik komitélederen var inne på. Riksrevisjonen sier at Norge – med Offentlig elektronisk postjournal – ligger «helt først når det gjelder å gjøre offentlige journaler tilgjengelige og legge til rette for innsyn fra presse, forskere og befolkningen for øvrig». Riksrevisjonens undersøkelse viser likevel at forvaltningen har utfordringer knyttet til journalføring av dokumenter og praktisering av åpenhet og innsyn. Åpenhet er et lederansvar, og hvert fagdepartement har selv ansvaret for å følge kravene til arkivering, journalføring og behandling av innsynskrav i egen virksomhet. Det kreves flere ulike tiltak for å følge opp Riksrevisjonens kritikk og for å nå målene i forvaltningsloven, arkivloven og offentlighetsloven. Flere av dem er allerede besluttet, mens andre krever planlegging og samordning. Overgangen til elektronisk saksbehandling har fundamentalt endret måten informasjon blir produsert, lagret og utvekslet på. Mye av virksomhetenes informasjonsmengde fanges ikke opp av de tradisjonelle arkivløsningene. Derfor satte regjeringen 1. september ned et offentlig utvalg for en helhetlig revisjon av arkivloven, med frist 1. mars 2019. Utvalget skal bl.a. vurdere hvilke dokumenter som skal arkiveres, hvilke virksomheter som bør være omfattet av arkivplikten, og om dagens regulering av journalføringsplikten er hensiktsmessig. Kulturdepartementet har gitt Arkivverket i oppdrag å utarbeide veiledningsmateriale om journalføringsplikten og arkivplikten. Materialet skal kunne brukes i Difis e-læringsprogram og annen opplæring i arkivering og journalføring. Kulturministeren, justisministeren og kommunal- og moderniseringsministeren planlegger tiltak og relevante opplæringstiltak som skal gjøre det lettere for ansatte i forvaltningen å praktisere arkivering, journalføring og åpenhet. Ny løsning for Offentlig elektronisk postjournal vil gi bedre og mer effektive funksjoner for innsyn og legge til rette for publisering av dokumenter i tillegg til offentlig journal for de virksomhetene som ønsker det. Jeg gjentar at jeg mener at dette er en viktig sak. Vi skal følge opp. Jeg er glad for at vi har en enstemmig innstilling, og jeg er også enig i merknadene til komiteen.
Svein Harberg (Høyre), 2018-01-18:
Vi er veldig klar over i vår komité at vi skal se bakover, se på det som har skjedd, akkurat som Riksrevisoren gjør det i sine rapporter. Jeg tillater meg likevel en liten tanke: Det som slår meg når vi snakker om dette, er at vi springer jo etter gamle rutiner. Hvordan skal vi håndtere det i en litt nyere verden? Det jeg tror er veldig viktig nå – og jeg var i går formiddag i et møte der også politisk ledelse i departementet var til stede – er å tenke nytt. Vi snakker mye om hvordan vi skal håndtere gamle systemer, men verden endrer seg, kommunikasjonsformene er helt annerledes, deling av informasjon er helt annerledes. Det tror jeg blir viktig i det videre arbeidet, å se hvordan en møter det som er nye former, som en kanskje ikke har brukt til nå, eller er helt klar over hvordan virker i dag. Jeg har stor tiltro til at dette blir fulgt opp når det nå gjøres en så grundig jobb i departementene.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-01-18:
I det helhetlige framlegget som regjeringen skal komme til Stortinget med, senest innen RNB 2018, vil dette temaet – knyttet til finansieringsmodell, forretningspotensial – være en del av grunnlaget. Men jeg vil understreke at det Stortinget vil bli invitert til å ta stilling til i denne sesjonen, primært er hvordan man skal gå videre med forprosjektering knyttet til fangstdelen av CO 2 -fullskalaprosjektet – om man skal gå videre, og i tilfelle med hvor mange av de tre fangstaktørene som nå har levert sine konseptstudier. Vi vil samtidig gi en solid gjennomgang av status for prosjektet, både konkret om det vi nå har av kunnskap knyttet til fangstleverandørene, transport og lagring, og i et internasjonalt perspektiv, for å sette dette inn i en større setting. Det er ingen tvil om at Norge har en ledende posisjon, og at man har ambisjon om å fortsette å ta en ledende posisjon når det gjelder CO 2 -håndtering globalt.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-01-18:
Som jeg sa både i innlegget mitt og nå i replikkordskiftet, jobber vi kontinuerlig med finansieringsmodellen, både for dette første fullskala demoprosjektet som vi her snakker om, og hvordan dette kan kommersialiseres i fortsettelsen. Utfordringen, som representanten nok også kjenner til, er at p.t. har man ikke et kommersielt grunnlag i markedet for å drive med den type CO2-fangst, -transport og -lagring som vi her snakker om. Når det gjelder EUs kvotesystem, er kvoteprisen på CO2 for lav til at det er kommersielt lønnsomt å drive fram denne type prosjekt. I den første fasen nå med fullskala demoprosjekt, som vi snakker om her, vil nok den statlige andelen av finansieringsmodellen være vesentlig, og så må man jobbe gradvis med både å ta ned kostnader med teknologien og å bygge opp et kommersielt grunnlag for framtidige prosjekter. Det er en viktig læringsprosess også for oss og industriaktørene i dette arbeidet.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-01-18:
I det helhetlige framlegget vi presenterer for Stortinget denne våren, vil vi komme tilbake igjen til en endelig tidsplan. Det er litt avhengig av veien videre om vi vil nå 2020, eller om vi kan få en liten forskyvning. Uansett er det viktig for regjeringen når det gjelder dette store prosjektet, som vil kreve betydelige investeringer – det er antydet i størrelsesorden 3–4 mrd. kr i året i utbyggingsfasen – å forankre det godt i Stortinget ved inngangen til en ny stortingsperiode, da det vil binde opp såpass store andeler av det økonomiske handlingsrommet i årene vi har foran oss.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-08:
Jeg er veldig glad for at Arbeiderpartiet og Rigmor Aasrud deler oppfatningen om at det går bedre i norsk økonomi, for det gjør det – pilene peker i riktig retning. Men jeg er helt uenig i påstanden om at regjeringen prioriterer skattekutt fremfor å gjøre noe med barnefattigdom. Jeg tror det er en fordel om representanten Aasrud leser hele budsjettet. Det er ikke slik at innsatsen til barnefattigdom kun er på 180 mill. kr. Den er på over 900 mill. kr. Det er en kraftfull satsing for å bekjempe barnefattigdom med treffsikre og målrettede virkemidler. Det skal vi være fornøyd med. Så er det også slik – for det er jeg enig med representanten Aasrud i – at vi må skape flere arbeidsplasser. Men for å få til det trenger vi konkurransedyktige rammebetingelser for næringslivet vårt. Da betyr det noe om skattesystemet vårt funker, eller om vi legger til rette for å flytte bedriftene og kapitalen ut av landet. Forutsetningen for at flere skal komme i jobb, er at det skapes flere arbeidsplasser. Og jeg har lyst til å minne om at i løpet av de siste to årene har sysselsettingen i dette landet økt med 70 000 personer. Bare det siste året har 46 000 kommet til i arbeidsstyrken. Det viser at vi er på god vei. Da er tiden inne for nettopp å sette inn støtet når det gjelder inkluderingsdugnaden, for å legge til rette for at mange av dem som lenge har følt seg på utsiden av arbeidsmarkedet, gjennom målrettede virkemidler får muligheter til å ta steget inn i arbeidslivet. Når det gjelder kommuneøkonomien, har den økt hvert eneste år. Vi har hensyntatt demografi. Det er jo det som er det gledelige i disse tallene, at anslagene for demografiutvikling har gått ned. Dermed styrkes kommuneøkonomien gjennom de 2,6 mrd. kr i frie inntekter som regjeringen legger opp til. Når det gjelder henvisningen til klimaet: Vel, tallene taler for seg selv. Utslippene går ned. Det er det mest offensive klimabudsjettet som har vært lagt frem på mange år. Det er fordi vi tar våre utfordringer på alvor.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-08:
Jeg er helt sikker på at representanten Slagsvold Vedum har måttet endre manuset sitt et par ganger fra i går, for jeg tror han hadde planer om å si noe helt annet. Maken til svartmaling om kommuneøkonomien! Denne regjeringen har styrket kommuneøkonomien hvert eneste år. Det har aldri vært færre kommuner på ROBEK-listen. Overskuddene i kommunesektoren er høye. Å hevde at dette er et budsjett som gjør eldre til de store taperne, er med respekt å melde bare tull. Dette er et budsjett som gir styrkede rammer for kommunene også neste år. Det er kommunene som har hovedansvaret for eldreomsorgen. Det er en av kommunenes kjerneoppgaver, og jeg forventer at de fortsetter å arbeide med å styrke kvaliteten på eldreomsorgen, bygge ut nye omsorgsplasser, legge til rette for gode opplevelser, enten det er i egen bolig eller på en omsorgsplass. Så ja, disse pengene går definitivt til å styrke omsorgen for våre eldre også neste år. Når det gjelder skatte- og avgiftsopplegget, har jeg lyst å minne om at vi har redusert det samlede skatte- og avgiftstrykket med 25 mrd. kr med dette budsjettet. Det skaper nye arbeidsplasser, flere arbeidsplasser og styrker konkurranseevnen vår. Vi har også funnet rom for avgiftslettelser i dette budsjettet – det er jeg glad for. Å påstå at regjeringen ikke er opptatt av norske arbeidsplasser, er nok en feilslutning fra Slagsvold Vedum. Forutsetningen for at det skal kunne skapes flere arbeidsplasser i Norge, er at vi har et lønnsomt og konkurransedyktig skattesystem. Hvis ikke vi har det, flyttes kapitalen ut av landet, og arbeidsplasser etableres på utsiden av Norge. Det etableres nå flere bedrifter, investeringslysten er høyere enn den har vært på lenge. Oppgangen vi ser, er bredt anlagt og kommer over hele landet og i mange bransjer. Det går med andre ord bra. Når det gjelder pendlerne, vil jeg be Slagsvold Vedum om å lese seg litt mer opp på det, for det er ikke slik at man ikke skal kunne få fradrag for bompenger. Vi har nå satt en samlet øvre grense for reisefradraget. Han får det til å høres fislete og lite ut, men det er en grense på 97 000 kr i fradrag. Det er en god ramme, og det er først og fremst en opprydding …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-08:
Dette var en virkelighetsbeskrivelse det er vanskelig å kjenne seg igjen i. Dette er ikke et budsjett for de få; dette er et budsjett for de mange. Dette er et budsjett som tar tak i de hovedutfordringene vi faktisk står overfor, enten det gjelder å bekjempe barnefattigdom, eller det gjelder å legge til rette for mer integrering eller å skape flere arbeidsplasser, eller vi snakker om å redusere klimagassutslippene. Dette er et offensivt klimabudsjett. Det er en milliardsatsing på å forsterke klimatiltakene som vi vet virker. Klimagassutslippene går ned. Det er mulig representanten Kaski ikke har fått det med seg, eller helst ikke vil forholde seg til fakta, men det er tilfellet. De har ikke vært lavere siden 1995. Da kan man kanskje begynne å se litt på de virkemidlene vi bruker. Det er åpenbart en stor avstand mellom regjeringens virkemidler og rød-grønne virkemidler. Det ser vi bl.a. effekten av i Oslo. Dette er heller ikke et budsjett som gir skattelette til de rike. Dette er et budsjett som trygger våre muligheter til å skape flere arbeidsplasser rundt omkring i det ganske land. Det er forutsetningen for at vi kan fortsette å styrke velferden i Norge. Uten inntekter har vi veldig lite å drive fordelingspolitikk med, men Norge er fortsatt et land med små forskjeller. Nå tar vi tak i de hovedutfordringene vi har, bl.a. for å bruke bedre verktøy for å bekjempe barnefattigdom. Jeg må si at jeg skjønner at opposisjonens jobb er å lete etter ting de er uenig i i budsjettet, men det får være grenser for å svartmale et vekstbudsjett som satser på alle de viktige områdene som vi har behov for i årene som kommer, og vi tar kraftfulle skritt med budsjettet for neste år.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-08:
Jeg er glad for denne kommentaren fra Kristelig Folkeparti til budsjettet. Det viser at det ikke er noen grunn til mye av den svartmalingen som andre opposisjonspartier har kommet med, men at det ligger mye bra her, og at det går i riktig retning. La meg bruke litt tid på sjokolade- og sukkervareavgiften og avgiften på alkoholfrie drikkevarer. Den økningen kom jo som en del av budsjettforliket som ble inngått her for et års tid siden. Jeg er veldig enig med representanten Ropstad i at når vi nå skal sette ned et utvalg for å se på begge disse avgiftene, vet vi at det kanskje særlig på sjokolade- og sukkervareavgiften har vært utilsiktede effekter, som flere har prøvd å gjøre noe med over veldig mange år uten at man har lykkes med det. Nå får næringen selv muligheten til å være med på å utforme dette. Men i mandatet vil behovet for å ta folkehelse i betraktning bli understreket fra regjeringens side. Det er viktig å se på om man kan utforme begge disse avgiftene med et helseperspektiv, så det kommer vi til å imøtekomme Kristelig Folkeparti på. Så er det riktig at det ligger inne en liten økning i maksprisen på barnehage, men det er jo for dem av oss som har romslighet til å betale det, og det gjør vi nettopp for å styrke økonomien til familier med lav inntekt. Det er jo hele poenget: å drive målrettede tiltak for å avhjelpe barnefattigdom. Da handler det om å gi gratis kjernetid i barnehage også for toåringer, som er et godt bidrag med hensyn til barnefattigdom, men det er definitivt også et bidrag med hensyn til integrering. Vi vet at veldig mange av disse familiene er innvandrerfamilier, hvor mor veldig ofte er hjemme, ikke kan norsk, ikke er særlig godt integrert, og ved at også toåringene kommer i barnehagen, gir det oss muligheten for å legge til rette for at også mor kan komme seg på norskkurs og komme seg i jobb, og det vil være med på å styrke muligheten for å komme ut av fattigdom.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-08:
Et budsjett handler om å ha flere tanker i hodet på en gang. Derfor har regjeringen funnet rom for en kraftfull satsing på klima samtidig som vi legger til grunn behovet for å trygge velferdssamfunnet vårt. Vi må klare å gjøre flere ting på en gang. Jeg er egentlig overrasket over kommentarene fra Miljøpartiet De Grønne når det gjelder dette. Problemet er bare at det ikke er mulig å finansiere det drømmeslottet som Miljøpartiet De Grønne tar til orde for. Det er også sånn at vår eksport av olje og gass er en del av løsningen på klimaproblemene rundt omkring i verden – det er en del av løsningen, det er ikke en del av problemet. Og det at jeg begynner innlegget mitt med å beskrive de konsekvensene det kraftige oljeprisfallet vi fikk i 2014, hadde for norsk økonomi, skulle da virkelig bare mangle. Det ga store deler av vårt næringsliv problemer. Mange mennesker mistet jobben, det ble store utfordringer over det ganske land. Selvfølgelig er det viktig å fokusere på hva vi gjorde for å komme oss ut av det, og vi er altså kommet styrket ut av det. Nå stiger sysselsettingen, flere kommer i jobb, arbeidsledigheten går ned, og vi ser en bredt anlagt vekst over hele landet. Det skal vi glede oss over, for det er forutsetningen for at det kommer mer penger inn i statskassen, som vi kan bruke – enten det måtte være på klimatiltak eller på andre ting. Det er ikke et problem i seg selv at regjeringen klarer å prioritere både vei og bane. Det er ikke veiene som skaper utslipp; det er bilene som kjører på dem. Derfor skal vi fortsette med den jobben vi har gjort, for å redusere utslippene fra biltrafikken. Det har vi lyktes godt med. Det kjører nå flere lav- og nullutslippsbiler på veiene enn noen gang tidligere. Det er bra – det viser at politikken virker, og at vi går i riktig retning. Men vi må klare å ta vare på rammebetingelsene for det som har skapt de grunnleggende verdiene dette landet er tuftet på. Vi kan ikke fraskrive oss det faktum at vi er rike på naturressurser. Det skal vi være stolt av, og derfor er rammebetingelser for norsk næringsliv viktig for denne regjeringen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-08:
Det var i hvert fall én ting jeg var helt sikker på da jeg kom hit i dag, og det var at jeg ikke kom til å få en eneste ovasjon fra Rødt og Bjørnar Moxnes for budsjettet. Til det har vi altfor ulikt syn på hva som skal til for å trygge velferden i dette landet. Av en eller annen grunn har Rødt fått det for seg at det aller beste som kan skje dette landet, er at all vekst, og alt som skjer, skal skje gjennom offentlig sektor. Det er en veldig dårlig måte å skape verdier på. Det som snarere tvert imot trygger velferden vår og gjør det mulig for oss å kunne opprettholde alle de gode velferdsordningene vi på tvers av partiene er glad i i dette landet, er at noen skaper verdiene før vi kan bruke dem. Noen må altså skape verdier før politikerne kan fordele dem ut. Da er vi avhengige av å ha gode rammebetingelser for næringslivet vårt. Vi er avhengige av at det skapes flere arbeidsplasser over det ganske land, fortrinnsvis i private bedrifter, for at det skal skje. Representanten Moxnes fortsetter sin kamp mot det private næringsliv, som altså er bærebjelken for at vi skal kunne ha god velferd i Norge. Det er ikke sånn at det å ha et konkurransedyktig skattesystem er et problem for Norge. Det er snarere tvert imot en forutsetning for at det blir skapt flere arbeidsplasser fremover. Det er ikke sånn at når vi fortsetter arbeidet med å redusere skattene, betyr det mindre til fellesskapet og mindre til velferd. Det er snarere tvert imot en forutsetning for at vi kan styrke velferden fremover, at det skapes verdier rundt omkring i landet vårt. Norge leder ikke an i reduksjonen i selskapsskatten, men vi må passe på at avstanden mellom oss og land det er naturlig å sammenligne oss med, ikke blir for stor. Jeg har lyst til å minne om at nabolandet vårt Sverige har vedtatt å redusere selskapsskatten til 20,6 pst. i 2021. Avstanden til Norge kommer fortsatt til å være stor, men vi varslet altså i skattemeldingen som ble vedtatt av Stortinget, at vi ikke bare skulle ned på 23 pst., men at vi måtte fortsette å se på utviklingen ved behov.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-08:
Etter denne runden tenker jeg at vi skal ta et skritt tilbake og heve blikket litt igjen, for selv etter å ha hørt deler av opposisjonens svartmaling tror jeg vi må kunne konstatere at det går bra i dette landet. De aller fleste av oss har det godt, de aller fleste av oss er i jobb, de aller fleste av oss får den hjelpen vi trenger, når vi har behov for den. Det er nettopp derfor regjeringen bruker kraft i dette budsjettet på å hjelpe dem som faller utenfor. Vi vet at det er mennesker som trenger vår hjelp, enten det er til å mestre rusavhengighet eller psykiske lidelser, eller det er til å komme seg ut i arbeidslivet eller bli integrert. Alt dette satser regjeringen på i neste års budsjett. Vi gjør det fordi vi kan. Vi gjør det fordi det går bra. Vi gjør det fordi norsk økonomi vokser. Og grunnen til at norsk økonomi vokser, er at vi helt systematisk over tid har bygget opp konkurransedyktige rammebetingelser for privat næringsliv. Det kommer vi til å fortsette med, for det er nøkkelen til å skape flere arbeidsplasser. I den situasjonen vi er i nå, har vi kanskje for første gang på mange år muligheten til å hjelpe flere av dem som i årevis har følt seg parkert på utsiden av arbeidsmarkedet, som har følt at det er uoverstigelige hindre for å komme inn. De blir nå sett, hørt og møtt med effektive virkemidler og tiltak, gjennom et samarbeid mellom offentlige myndigheter og det private næringslivet. Denne muligheten må vi bruke. Hvis vi skusler den bort denne gangen også, blir det en utfordring for bærekraften i vår økonomi fremover. Den muligheten må vi bruke, og derfor skal vi bruke de gode tidene vi nå er inne i, til å satse nettopp på dette. Men vi må ikke gjøre det på bekostning av rammebetingelsene for næringslivet vårt, men snarere tvert imot være stolte av de tusener på tusener av små og mellomstore bedrifter over det ganske land som legger ned en formidabel innsats hver eneste dag for å holde hjulene i gang i dette landet. Det skapes et inntrykk av at vi herjer med distriktene og kutter og holder på. Det er heller ikke riktig. Det går godt over hele landet. I typiske distriktsfylker går det bra, ledigheten er lav. Veksten i Norge er bredt anlagt, det går så det koster etter. Og flesteparten av bedriftene i dette landet er ikke i Oslo. De er ute i Distrikts-Norge. De er like avhengige som bedriftene i Oslo av at vi har konkurransedyktige rammebetingelser, av at vi har skatter og avgifter som kan måle seg med rammebetingelsene i andre land. De er avhengige av at vi bygger infrastrukturen videre ut. De er avhengige av at vi satser på forskning og utvikling. De er avhengige av at vi har et godt utdanningssystem, som ikke bare kvalifiserer unge studenter, men som også kvalifiserer oss gjennom et helt arbeidsliv.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-10-08:
Vi skal glede oss over at det går bedre i norsk økonomi. Forventet vekst neste år er høy. Oljeprisen er høy, kronen er fortsatt svak, rentene er lave. Vi har hatt parter i arbeidslivet som har bidratt til at vi har kommet oss gjennom en krise, og som gjør at norsk økonomi omtrent har hentet seg inn igjen. Det deler vi med finansministeren i hennes presentasjon av statsbudsjettet. Men det er noen bekymringsverdige trekk i det budsjettet som legges fram, for vi har hørt en regjering som er opptatt av å snakke om at forskjellene øker. Vi ser at det er en regjering som nok en gang legger fram betydelig økte skattekutt, i milliardkronersklassen, samtidig som vi på forhånd hørte at man har en innsats på 180 mill. kr for å redusere barnefattigdom. Det er et bevis på at denne regjeringen ikke tar inn over seg det som er nødvendig for å bidra til at vi skal ha mer likhet og færre økte forskjeller i samfunnet. Det er bra at arbeidsledigheten går ned, men den går veldig sakte ned. Vi har nå en unik mulighet – nå som det går bedre i norsk økonomi – til å sørge for at vi får hele folket i arbeid. Den muligheten bruker ikke regjeringen. Det skapes for få norske arbeidsplasser. Tiltakene i statsbudsjettet synes ikke å stå i stil med den arbeidsledigheten som faktisk er, og med alle dem som er utenfor arbeidsmarkedet. Fortsatt er det over 100 000 arbeidsledige. Det er mange, og det må settes inn større trykk for å få dem ut i arbeidslivet. Finansministeren sier noe om kommuneøkonomi og om sykehusøkonomi. Det er jo det som er viktig for folk flest – viktig for at vi har gode skoler, god eldreomsorg og gode sykehustilbud. De tallene som presenteres i dag, hensyntar ikke demografiveksten. Det er det svakeste kommunebudsjettet på lenge. Og når vi ser på sykehusbudsjettet, ser vi at også det er svært svakt. Her trenger vi å legge mer vekt på å få de gode tilbudene ute i kommunesektoren. Etter at vi har hørt morgenens rapport fra FN om klimasituasjonen, er det vanskelig å se at regjeringen tar inn over seg situasjonen på klimaområdet. Her trenger vi også å løfte mer.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-10-08:
Det er forventet at finansministeren vil forsvare sitt budsjettopplegg, men fra vår side mener vi fortsatt at det er veldig svakt når det gjelder fordeling. Budsjettet er svakt for kommunesektoren og for sykehusene, det tror jeg ikke vi kommer utenom. Det er altså et budsjett som fortsatt gir store skatteletter til dem som har aller mest, det er et budsjett og et skatteopplegg som ikke er i tråd med det skatteforliket som vi inngikk med regjeringen for kort tid siden. Vi vil være det landet som kanskje går lengst i å kutte skattesatsene for næringslivet. Når vi sammenligner med mange andre OECD-land, er vi på vei mot å være helt i det nedre sjiktet når det gjelder skattesatser. Det mener vi er feil. Det er et budsjett som ikke bidrar til å minske forskjellene som er i landet vårt. Sett fra Arbeiderpartiets side er det altså helt nødvendig at vi gjør mer for å styrke kommunenes budsjetter. Det er der folk bor, det er der vi skal ha flere lærere, det er der vi skal ha flere sykehjemsplasser, det er der vi skal ha flere arbeidsplasser. Når vi i tillegg ser at de regionale utviklingsmidlene – som er et viktig virkemiddel for å skape arbeidsplasser ute i distriktene – blir kuttet, og når vi ser at skattene øker for dem som pendler ved at skattefradraget for en del av reiseutgiftene blir kuttet ut, er dette et budsjett som man trenger å jobbe mye mer med for at man skal få en bedre fordelingsprofil. Vi kommer selvsagt til å gå nøye gjennom det som nå er lagt fram fra regjeringen, og vi kommer selvsagt til å se veldig nøye på skatteopplegget, men noen av skattekuttene som regjeringen nå foreslår, kommer vi ikke til å kunne støtte. Det bidrar ikke til den fordelingsprofilen vi mener er helt nødvendig i den situasjonen vi nå er i.