Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-12-04:
Forslaget fra Kristelig Folkeparti setter fokus på et reelt miljøproblem. Hvert år blir det ifølge World Watch Institute produsert mellom 4 og 5 billioner plastposer. Her må jeg legge til at det har sneket seg inn en liten feil i merknaden fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, hvor man henviser til «trillioner» – men det er det engelske begrepet. Dessverre blir en svært liten andel resirkulert. Mange av plastposene ender opp i naturen, hvor det tar opptil flere hundre år å bryte dem ned. Det gjør plastposer til et internasjonalt, men også et nasjonalt miljøproblem. I tillegg er produksjonen av plast avhengig av olje. Dette er komiteen helt enig i. Komiteen er derimot uenig i synet på forurenser betaler-prinsippet, om plastposens reelle kostnad i form av miljøskader skal reflekteres i posens pris, eller om en skal sette inn andre tiltak for å begrense omfanget av plastposebruken. Komiteens mindretall, bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, peker på at en miljøavgift eller andre tiltak vil kunne redusere omfanget. Andre tiltak vil kunne inkludere forbud og andre former for lovregulering og frivillig samarbeid med butikkene. Plastposer har en rekke praktiske egenskaper som gjør dem svært populære. De er lette, rimelige og vanntette. Sammenliknet med papirposer er de dessuten mindre energikrevende å produsere, de skaper mindre forurensing og mindre avfall. Gode alternativer til plastposer vil derfor være gjenbruksposer og handlenett som er laget av kraftigere stoff, og som gjør at de kan brukes flere ganger, eller poser laget av stivelse fra matavfall eller andre miljøvennlige løsninger. Det er også mulig i større grad enn i dag å bruke plastposene flere ganger dersom det blir større bevissthet rundt plastposens uheldige miljøvirkning. Det er samtidig viktig å peke på at plastposene i stor utstrekning også brukes som emballasje for husholdningssøppel. Det er noe som i tillegg må adresseres. Jeg vil legge til at det beste hadde vært dersom man fant et tilsvarende produkt laget med langt mindre konsekvenser for miljøet. Det bør være fullt mulig. Jeg vil anta det er en samlet komité som mener det er positivt at Statens forurensningstilsyn er gitt i oppdrag å sørge for en kartlegging av miljøkonsekvensene av dagens bruk av plastposer og alternativene til disse. Dette kartleggings- og vurderingsarbeidet skulle ha vært avsluttet. Eventuelle virkemidler på bakgrunn av denne evalueringen er utsatt. Det er synd. Statsråd Solheim var usedvanlig klar i sine uttalelser til NRK: «I Kina forbyr de plastposer, i Irland har de lagt avgifter på poser og i Australia diskuteres det å innføre et forbud. Da kan ikke vi være dårligere». NRK meddelte videre at Solheim håpet å se en forandring i løpet av året, enten gjennom et stortingsvedtak eller gjennom samarbeid med bransjen. Jeg håper dette ikke er nok et eksempel på at det i Regjeringen er forskjell mellom ord og handling. La meg avslutningsvis rette en kommentar til Fremskrittspartiets merknad om innføring av deponiforbud fra 1. juli 2009, som dermed vil bety at det meste av norske plastposer etter bruk vil gå til forbrenning i energigjenvinningsanlegg. I og med, slik Fremskrittspartiet presiserer, at den gode brennverdien i plastposene nå blir utnyttet, vil det medføre mindre bruk av olje eller gass for å øke temperaturen i forbrenningsanleggene. Det tror jeg ingen er uenig i. Men et slikt standpunkt vil dessverre ikke bety noe som helst for å redusere den utstrakte bruken av plastposer, ei heller den miljøbelastning det medfører. Jeg vil avslutningsvis ta opp det forslaget som Høyre står sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre om.