Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-06-10:
Et flertall i komiteen, Høyre, Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet, er enig med Regjeringen i at det er behov for å senke strafferammene for utvisning. Forslaget inneholder en senking fra ett år, som i dag, til seks måneder for dem som har oppholds- og arbeidstillatelse her i landet, og en senking fra tre år til to år for dem som har bosettingstillatelse. Fremskrittspartiet vil ha enda strammere rammer, og når det gjelder SV og Senterpartiet, er det ikke helt enkelt å skjønne hva de egentlig mener. Jeg regner med at de vil utdype det selv i sine innlegg senere. Forslagene som nå vil bli vedtatt, er en oppfølging av familievoldsrapporten, der mandatet til utvalget var å bedre situasjonen for dem som er utsatt for vold og trakassering fra utlendinger i Norge. Det er grunn til å presisere at senkingen av strafferammene ikke skal være en generell terskel for utvisning. Straffeskjerpelsen skal først og fremst relateres til voldsforbrytelser og organisert kriminalitet. Og det vil være mange kriminelle handlinger som har en strafferamme på seks måneder, der utvisning vil innebære et uforholdsmessig stort inngrep i forhold til lovbruddet. Det er derfor viktig å slå fast at det er kriminalitet relatert til vold man primært vil ha mulighet til å straffe med utvisning. Her må forholdsmessighetsregelen vektlegges, og det må settes klare grenser for muligheten til utvisning i forhold til lovbruddets alvorlighetsgrad. Med andre ord: Når en utlending er dømt for straffbare forhold som kan føre til utvisning, skal det alltid vurderes om utvisning vil innebære et uforholdsmessig stort inngrep for utlendingen selv eller nærmeste familiemedlemmer. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet mener at det kan være rettssikkerhetsgrunner som gjør at det bør være domstolene som fatter et slikt vedtak om utvisning. De samme partiene ber derfor Regjeringen utrede hvorvidt det er domstolene og ikke UDI som skal fatte vedtak om utvisning. Dette gjelder i de saker hvor brudd på straffeloven krever en rettskraftig avgjørelse i form av en endelig dom ved domstolene. Et flertall i komiteen - alle utenom SV og Senterpartiet - støtter Regjeringens forslag om å innføre en ny ordning hvor det i stedet for fritt rettsråd i første instans innføres en informasjons- og veiledningsordning utført av en uavhengig frivillig organisasjon. Hele komiteen er enig i at enslige mindreårige fortsatt skal motta advokatbistand også i første instans. Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet mener at rettssikkerheten vil bli ivaretatt i den nye ordningen. Det er flere land som det er naturlig for oss å sammenligne oss med, som ikke yter rettshjelp i første instans. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet mener at det må settes av økte ressurser knyttet til tilbudet om individuell veiledning, og fremmer forslag om det. Dette gjelder spesielt i forhold til kjønnsrelatert forfølgelse, der det ikke er like enkelt bestandig, å fortelle ukjente personer om overgrep som har skjedd. Til slutt litt i forhold til lik rett til skilsmisse for kvinner og menn. Lik rett til skilsmisse for kvinner og menn er en selvfølge her i landet, men slik er det i mange land ikke. En samlet komite er ikke fornøyd med Regjeringens arbeid i forhold til dette problemet, jf. de anmodningsvedtakene som ble fattet for ett år siden om samme tema. En samlet komite mener at det skal kunne stilles krav til ekteskapskontraktene for å få familiegjenforening. Dette må gjelde de land hvor lik rett til skilsmisse er lovfestet. Land som f.eks. Pakistan har lovfestet lik rett til skilsmisse for menn og kvinner. Derfor ber en samlet komite Regjeringen snarest utrede og endre regelverket slik at det er et vilkår for familiegjenforening i Norge at kvinnen er sikret lik rett til skilsmisse i ekteskapskontrakten. Vi avventer Regjeringens utredning av forslaget. Så en rettelse: På side 3, andre spalte, i innstillingen er det ved en inkurie blitt en feil. SV og Senterpartiet skal ikke være med i komiteens flertall fra setningen som begynner med: "Flertallet mener at straffeskjerpelsen først og fremst bør relateres til" osv. SV og Senterpartiet går inn igjen i flertallet fra begynnelsen av neste avsnitt, som begynner med: "Flertallet understreker at" osv. Jeg vil for ordens skyld bemerke at den delen av merknaden som SV og Senterpartiet ikke er med på, fortsatt er en flertallsmerknad.