Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2014-12-05:
Dette er kanskje Stortingets viktigste klimadebatt, hvor vi bestemmer hvor vi skal bruke pengene våre for å nå våre klimamål. Men enda viktigere enn denne debatten er det møtet som akkurat nå foregår i Lima, og de som er der for å komme nye steg på vei mot en klimaavtale i Paris i 2015. Fra Arbeiderpartiets side ønsker vi klimaministeren all mulig lykke til i Lima. Vi forventer – og tror – at hun kommer til å være ambisiøs på våre vegne. Arbeiderpartiet vil gi regjeringen ros for å videreføre regnskogsatsingen til den rød-grønne regjeringen. I fjor prøvde den seg på et stort kutt. Det gjorde den ikke i år. Det er vi glad for. Vi synes også det er bra at Stortinget gir 400 mill. kr til FNs grønne klimafond, og at ministeren i dag har klargjort at dette skal gjelde de neste fire årene. Vi skal bidra internasjonalt – med kapital og med politisk vilje. Men om den viljen skal ha noe å si internasjonalt, er vi nødt til å gjøre jobben her hjemme. Det er her hjemme regjeringen virkelig ikke har levert. I et år har klimaministeren møtt i Stortinget. Hun har knapt levert en eneste sak for å forsterke klimainnsatsen. Tvert imot, regjeringen har strittet imot. Det gjorde den da den så lenge som overhodet mulig sto imot elektrifiseringen av Utsira, eller da den ikke ville være med opposisjonen på å trekke oljefondet ut av kull. Hele veien har regjeringen sagt at det er i budsjettet vi virkelig skal se deres klimapolitikk. Den har vi nå fått se, og det er ikke godt nok på noen områder. Det ville ikke ført oss fram mot et lavutslippssamfunn. På de fleste områder var det ikke godt nok. Selv egne løfter ble ikke innfridd. Regjeringen har lovet et enøkfradrag. Næringen har ventet i et år. Det kom ikke. Det er et alvorlig løftebrudd. På toppen av det hele ble bærekraftkapitlet fjernet fra statsbudsjettet. Slik går det når det er Fremskrittspartiets leder som sitter med siste ordet. Det skrytes av at det er mer klimadebatt i Norge. Vel, det er fordi regjeringen har lagt seg på et ytterpunkt. Høyre og Fremskrittspartiet sier i denne debatten at det er et taktskifte i politikken. Du finner knapt en politiker utenfor Høyre og Fremskrittspartiet som vil si det samme. Jeg kan knapt huske å ha fått mer entydige tilbakemeldinger fra folk, fra organisasjonene – ja, til og med fra regjeringens egne venner. Venstres leder Trine Skei Grande sa at klimaministeren har etterlatt hele jobben til Venstre. Politisk redaktør Alstadheim i Dagens Næringsliv skrev i en kommentar at dette er ikke tiden for klimaministeren for å gå av, det er tiden for å tiltre. Da må det være en klam omfavnelse når Fremskrittspartiets Gjermund Hagesæter sier at dette er den beste miljøministeren Norge noen gang har hatt. Jeg skjønner at han sier det. Endelig har Fremskrittspartiet fått en klimapolitikk de er fornøyd med: minst mulig klimapolitikk. Jeg skjønner at det må være en krevende jobb for ministeren å ha kollegaer å overbevise som ikke engang tror på klimaendringene. Det er ikke bare noe vi i opposisjonen sier – nei, til og med statsministeren sier det. Etter høstens budsjettbråk sa hun at vi må huske at det er tøffere å være klimaminister i en regjering hvor ikke alle er så opptatt av det. Ja, jeg skjønner at det er tøft. Det er et veldig godt argument for å få en regjering hvor alle er opptatt av det. Det er et argument for en ny regjering. Vi i Arbeiderpartiet har vårt alternativ. Vi vil gå steg mot lavutslippssamfunnet. Vi vil at folk skal leve miljøvennlige liv. Det krever en enorm omveltning, for i Norge skal vi i løpet av min levetid bli dobbelt så mange innbyggere, samtidig som utslippene skal vekk. Min generasjons politikere er de som skal bygge landet igjen. I arbeidersangen «Vi er de tusener som bygger landet», synger vi: «nu bygger vi den nye tid». Det er det vi skal gjøre. Vi skal bygge den nye tid – klimatiden. Det er sant som vår nye partileder sier: Klimaet må ligge som en ramme rundt all vår politikk. All politikk må være bærekraftig. Det krever tøffe valg, men det gir også unike muligheter, om vi tør å satse. Vårt budsjett tar oss nye steg mot den framtiden. Klimautfordringen er den ene store miljøkampen. Den andre er å ta vare på det biologiske mangfoldet. For første gang siden Trygve Bratteli opprettet et miljøverndepartement, har vi ikke lenger en miljøvernminister. «Miljøvern» er borte fra ministerens tittel. Det i seg selv er ikke et stort problem. Men dessverre er ikke miljøvern bare borte fra tittelen, det er også borte fra politikken. Vi har en regjering som ikke tar nok hensyn til naturen: Den ville ha frislipp når det gjaldt scooterkjøring. Heldigvis ble det stoppet i første runde, fordi avgjørelsen den hadde tatt, viste seg å være ulovlig. Den ville ha dumping av avfall i fjordene, selv om direktoratet sier at det ikke er forsvarlig. Den vil praktisere naturmangfoldloven på en annen måte. Vi skjønner alle at det ikke betyr å ta mer vare på naturmangfoldet. For ca. tre uker siden var statsministeren i spørretimen. Da spurte Bård Vegar Solhjell om hun kunne nevne et par saker – ja iallfall én sak – hvor regjeringen hadde satset på naturvern, i statsbudsjettet og ellers. Svaret var nei, statsministeren kunne ikke nevne én sak hvor regjeringen hadde satset på naturvern. Det er skuffende. Men jeg er egentlig ikke så overrasket. Det er ikke veldig overraskende at en Høyre–Fremskrittsparti-regjering ikke satser på naturvern. Men et område jeg trodde de skulle satse på, var skogvern. For i valgkampen sa Erna Solberg, etter at den rød-grønne regjering hadde gitt rekordmye til skogvern: «I skogen lever 60 prosent av artene i Norge og omtrent halvparten av de truede artene. Vi må derfor trappe opp skogvernet gjennom flere avtaler med skogeierne om frivillig vern.» Videre sa hun: «Det trengs en ny giv i miljøpolitikken. Under dagens regjering har klassisk naturvern blitt nedprioritert. Det går sakte med vern av skog, selv om skogeierne har tilbudt store arealer.» Med disse signalene fra statsministeren rett før valget er det ikke rart folk hadde forventninger. Men da statsbudsjettet ble lagt fram, foreslo Siv Jensen å kutte skogvernet med ⅔. De brukte argumentasjonen om at det ikke lenger var behov. Vel, alle som jobbet med skogen, var uenig: industrien, grunneierne og miljøorganisasjonene. Heldigvis har Venstre og Kristelig Folkeparti fått forhandlet inn mesteparten av kuttet. Jeg skulle likt å høre hva klimaministeren i dag sier om sin egen argumentasjon. Den naturlige konsekvensen av det ville være å si at disse ekstra midlene er det ikke behov for. Jeg tror ikke hun kommer til å si det, fordi hun visste at kuttet hun gjorde, ville få store konsekvenser. Arbeiderpartiet sammen med Senterpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne foreslår i dag at regjeringen må legge fram en plan for å øke skogvernet. Når vi har sett hvor lavt regjeringen prioriterer det, er det behov for å forplikte den mer, om vi skal nå våre vernemål. Det er synd at det forslaget ikke ser ut til å bli vedtatt. Vi går nå inn i Friluftlivets år. Vi mener det hadde vært en unik mulighet til nettopp å satse på friluftsliv. Det gir folk opplevelser, og det er det beste arbeidet vi kan gjøre for folkehelse. Staten bruker hvert år i snitt 57 000 kr på å reparere helsen til hver og en av oss. Tenk hva vi hadde spart om vi hadde brukt mer penger på å unngå at folk blir syke. Når folk som ikke er aktive, blir spurt om hva de skulle ønske de gjorde mer av, er ikke svaret at de skulle ønske at de gikk på treningsstudio. Nei, det de sier, er at de skulle ønske at de var mer aktive ute i naturen. Friluftsliv er den beste måten å få folk mer aktive på. Derfor foreslår Arbeiderpartiet en egen friluftspakke. Vi foreslår penger til å kartlegge natur, så vi vet hva vi skal ta vare på, vi foreslår å fordoble summen til å kjøpe opp naturområder, så vi sikrer oss eierskapet til naturperler, vi foreslår midler til bedre å tilrettelegge for bruk, slik at enda flere får brukt naturen, og vi foreslår en langt større innsats overfor barn og unge. Lærer man seg å bruke naturen som barn, har man en gave for livet. Derfor har vi økt støtten til Den naturlige skolesekken. Vi foreslår også en times fysisk aktivitet i skolen hver dag. Budsjettforslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet var et ytterpunkt i norsk miljøpolitikk. Jeg vil takke Venstre og Kristelig Folkeparti for at de har klart å rette opp de største skuffelsene. Men det er også viktig å si at det er et flertall for et grønnere budsjett i denne sal enn det som i dag blir vedtatt. Kristelig Folkeparti og Venstre hadde i dag fått mer gjennomslag bare ved å stemme for vårt miljøbudsjett, og det helt uten forhandlinger.