Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-12-10:
Ot.prp. nr. 10 for 2003-2004 er på stammespråket kalt samleproposisjonen. Før jul har vi en del slike. Det er nærmest en form for førjulskalender her i huset å åpne disse samleproposisjonene. Det kan være spennende å se hva som står bak hvert forslag til endring, men ikke alltid like hyggelig og positivt. Én hyggelig melding i denne samleproposisjonen er at en fra Regjeringens side følger opp dette med å trappe ned samordningseffekten når det gjelder grunnpensjon for ektefeller og samboere, og at en har en tilsvarende opptrappingsplan for å øke grunnpensjonen for disse gruppene. Det er bra. Det er også positivt å merke seg at kiropraktorer skal behandles på samme måte som andre sammenlignbare profesjonsgrupper når det gjelder å avsette penger til fellesformål for kiropraktorer. Det er for så vidt en oppfølging av det som vi har behandlet når det gjelder alternativ medisin og ulike godkjenninger for helsepersonellgrupper. Så kommer vi til dette med krav om sterkere tilknytning til arbeidslivet for å få rett til sykepenger. Som flere talere har vært inne på, griper denne inn i avtalen om et mer inkluderende arbeidsliv. Det er forunderlig at Arbeiderpartiet er med på dette, synes jeg, ikke minst fordi at den regjeringen som inngikk avtalen om et inkluderende arbeidsliv, var jo nettopp Stoltenberg-regjeringen. At det nå er Bondevik II, sammen med Arbeiderpartiet, som går inn og endrer forhold i denne perioden, er nokså oppsiktsvekkende. Det rammer dem som har svakest tilknytning til arbeidslivet. Så vil jeg kommentere forskriftshjemmelen i bestemmelsen om stønad til bedring av funksjonsevnen i dagliglivet. Den har blitt til dels festlig, synes jeg, når en her snakker om at en skal kjøpe terrenggående kjøretøy o.l. Jeg må si at jeg er veldig enig med representanten Gunn Olsen som sa at når det gjelder å delta i fritidsaktiviteter, dagliglivets gjøremål, spesielle interesser, hobbyer, trening o.l., begrenser det seg i enhver familie i noen grad til hva man har anledning til å satse på av utstyr. Det mener vi også skal være gjeldende her. Men det er veldig viktig å ha klart for seg at også de funksjonshemmede skal ha den samme rett og mulighet som de funksjonsfriske til rekreasjon, fritidsinteresser og trening. Dette med fysisk fostring og et sunnere Norge har vært presisert flere ganger det siste året i denne salen. Senest i dag sa representanten Bjarne Håkon Hanssen at det var en viktig markering og nærmest endring i budsjettering og prioritering i forbindelse med budsjetthåndteringen at man hadde fått en egen post for fysisk fostring og samarbeid med de frivillige organisasjonene. Men for de funksjonshemmede skal altså ikke dette gjelde. Jeg synes det er rart at ikke Arbeiderpartiet kan være med på det forslaget som fremmes av Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet i denne forbindelse. Jeg mener at denne retten og muligheten til å delta, ikke minst i forhold til trening og fysisk fostring, også skal gjelde personer over 26 år. Jeg har vært med på å fremme et slikt forslag før, som ikke da fikk noen tilslutning. Men her bør det bli en endring og en positiv utvikling. Jeg mener at trygderettens tolkning her er riktig og forstandig. Vi synes også det er feil å tidsbegrense den perioden hvor det skal gis rehabiliteringspenger etter unntaksbestemmelsen, og går imot den innføringen. Når det gjelder stønad til barnetilsyn, er vi noe forundret over at den kom opp nå, og at denne stønaden skal reduseres fra 66 pst. til 64 pst. I likhet med andre talere synes jeg at bakgrunnen er uklar, og håper at vi får en forklaring på hva som ligger i dette forslaget fra regjeringspartiene og Arbeiderpartiet.