Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2010-10-12:
La meg først gi interpellanten ros for å reise denne debatten. Det er mange krevende og vanskelige avgjørelser og prioriteringer de ansatte innenfor helsevesenet må ta hver eneste dag. Med dagens finansieringssystem er det opplagt at det blir tatt avgjørelser på bakgrunn av svak økonomi innenfor helsevesenet. Dette rammer naturlig nok pasienten – dette beklager Fremskrittspartiet sterkt. Med dagens system er det dessverre slik at ansatte blir satt på en krevende prøve, det være seg type behandlingsmetoder, medisinering osv., som uansett alt har en prislapp. Dette er noe de ansatte innenfor helsevesenet må ta stilling til, istedenfor kun å kunne konsentrere seg om sitt fag for å hjelpe mennesker som trenger behandling. Det er ikke et velferdssamfunn verdig at man skal sette en prislapp på om den enkelte skal få hjelp eller ikke. I dagens finansieringsmodell legges det opp til at slike problemstillinger kan dukke opp fordi alle innenfor helse- og omsorgstjenester har strenge budsjettrammer å forholde seg til. Hver eneste dag står de fortvilet overfor faglige og økonomiske dilemmaer når de skal vurdere om en pasient skal få hjelp eller ikke, og hvilken behandling pasienten skal få. Det vil kunne være avhengig av hvor man som pasient bor, hvilken hjelp eller behandling man vil få, dette fordi det enkelte helseforetak har forskjellige innsparingsbehov. Dette bidrar til å øke forskjellene på rik og fattig i dette landet når det gjelder helsespørsmål. Det medfører at pasienter med god økonomi kan kjøpe seg behandling, og de som ikke har økonomisk mulighet til det, må stå fortvilet i en kø, eller i verste fall kunne bli avvist når det gjelder en type behandling som i bunn og grunn handler om økonomiske motiver som følge av harde krav om balanse innenfor foretaket. Rettferdighet og likhet er noe vi forventer når det gjelder helsehjelp i velferdssamfunnet. Enkeltpersoner har stått fram og fortalt om forskjeller de har opplevd med lik type sykdom, og om store variasjoner i hjelp pasientene har fått, eller ikke fått. Det har også fremkommet opplysninger om at det er gjort prioriteringer mellom kjønn og utdannelse. Det har vært presentert rapporter som viser at det har vært altfor store forskjeller i helsetilbudene. Når det gjelder kreftpasienter, har det fremkommet store forskjeller i behandlingen. Den har vært avhengig av hvor i landet man bor, og ved hvilke sykehus behandlingen har blitt gitt. Det samme gjelder også i stor grad hjertesyke pasienter. Legeforeningen har selv uttalt at tilbud om behandling altfor ofte styres av økonomiske hensyn. Dette er noe som dessverre bekrefter situasjonen. Fremskrittspartiet synes det er sterkt beklagelig at vi har en situasjon i landet der helse- og omsorgspersonell blir stående overfor urimelig tøffe avgjørelser, der fokuset er økonomi – kontra rent faglige vurderinger som ligger til grunn for en behandling. Fremskrittspartiet mener at i et velferdssamfunn skal alle som trenger det, få hjelp og behandling når de trenger det. Fremskrittspartiet er sterk motstander av at helsepersonell skal måtte tenke økonomi før man avgjør om behandling skal gis, eller hvilken behandling som skal gis. Alle mennesker skal ha rett til behandling, uavhengig hvor på rangstigen de hører hjemme. Hvor i landet pasienten bor, må heller ikke ha noen betydning for hva slags behandling som skal gis. Derfor ønsker Fremskrittspartiet en finansieringsmodell der pengene følger pasienten. Helsepersonell skal kun ha fokus på det faglige og ikke måtte tenke økonomi når det gjelder behandling. Noen vil nok nå si at så store bevilgninger som må til for å få bukt med helsekøer, er det ingen som har. Men dette må ses i sammenheng med at flere da ville stå i arbeid og ikke utenfor, slik situasjonen i dag er for mange som faller ut. Det aller viktigste i et velferdssamfunn må være trygghet for at man alltid skal få den behandlingen som er tilgjengelig, for å bli frisk.