Stefan Heggelund (Høyre), 2016-12-16:
Jeg skal gi siste taler rett i én ting, og det var det siste hun sa, nemlig at Arbeiderpartiet alltid er beredt. Arbeiderpartiet er alltid beredt for makt. Makt er det eneste som betyr noe for dem, og det er også grunnen til at de i løpet av denne perioden ikke har klart å levere noen reelle gode alternativer f.eks. for å bekjempe ledigheten. Der har regjeringens politikk begynt å virke. Man har både kortsiktige og langsiktige tiltak: kraftfulle tiltakspakker mot regionen som er hardest rammet, tiltakspakker som har begynt å skape jobber, og – langsiktige tiltak – at vi kommer oss gjennom den omstillingen som Norge må igjennom, bl.a. gjennom en ansvarlig økonomisk politikk, at det skal lønne seg mer å jobbe, og at det skal lønne seg mer å investere. Arbeiderpartiet og venstresiden generelt kaller det for skattelettelser til de rikeste. Det er en retorikk de har brukt – med hell og uhell, må det jo sies – omtrent siden 2003, kanskje lenge før det også, hvem vet? Men det gjør den ikke mer sann av den grunn. Svaret er ikke å skattlegge arbeidsplasser mer. Man må være medlem i Arbeiderpartiet for å tro at hvis en bedrift får mindre økonomisk handlingsrom, blir det lettere for dem å ansette nye eller satse på nye prosjekter. Så er jeg enig med representanten Christoffersen i at dette er en god tid å reflektere over tingenes tilstand, i og med at det er den siste arbeids- og sosialbudsjettdebatten i denne perioden. Så hva er det denne regjeringen har gjort på arbeids- og sosialfeltet? Jo, det begynte med noen helt nødvendige justeringer av arbeidsmiljøloven – justeringer som gjorde at det ble enklere lokalt å bestemme over sin egen arbeidstid, enklere å forhandle om egen arbeidstid, og at de som hadde skoen på, fikk mer innflytelse over arbeidsplassene. Vi senket også tersklene til arbeidslivet, og vi så at f.eks. Pøbelprosjektet støttet oss i det – ulike tiltaksleverandører støttet oss i det – og vi ser også nå at det er et tiltak som har positiv effekt. Flere får en fot inn i arbeidslivet. Det var målet, det var meningen. Dette er for øvrig det eneste Arbeiderpartiet har sagt at de – hvis de kommer til makten –ønsker å reversere når det gjelder arbeidsmiljøloven. De vil heve tersklene til arbeidslivet. På alle de andre punktene når det gjelder de endringene som ble gjort, klarer de ikke å være konkrete på en eneste ting om hva som kommer til å skje hvis de kommer tilbake til makten. Det er ganske utrolig. Partiet som sier at de er opptatt av en forutsigbar arbeidslivspolitikk, er nå det mest uforutsigbare partiet i arbeidslivspolitikken. De har ingen svar. I tillegg har vi satset sterkt på tiltaksplasser. Vi har innført aktivitetsplikt for mottakere av sosialhjelp som er under 30 år. Det gjør vi fordi det virker, og fordi vi ønsker at dette skal være et tilbud, og noe som fungerer over hele landet. Vi har ryddet opp i de såkalte ungdomsgarantiordningene fra den rød-grønne regjeringen, de ordningene som viste at venstresiden ikke vet hva ordet garanti betyr – de garantiene som ble brutt igjen og igjen, med en ny ungdomsinnsats for dem under 30 år. Vi har i samarbeid med partene innført tiltak for raskere integrering av flyktninger i arbeid, vi har styrket ordningen med funksjonsassistanse i arbeidslivet, vi har utvidet pleiepengeordningen – det var sårt tiltrengt – og vi har utvidet tolke- og ledsagerhjelpen for de døvblinde. Oppsummeringen av denne perioden så langt er altså at regjeringen kombinerer kortsiktige og langsiktige tiltak for at Norge skal komme seg godt gjennom omstillingen vi alle sammen vet at man må gjennom. Vi tetter hull i sikkerhetsnettet, og vi rydder opp etter de rød-grønnes mislykkede implementering av Nav-reformen. Dette arbeidet skal fortsette.