Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-05-28:
Representanten Hareide tar opp et svært viktig tema – og han skal ikke på noen måte ha dårlig samvittighet for den sene debatten, snarere tvert imot – for utviklingen i deler av Europa gir grunn til bekymring. I enkelte land er opposisjonens kår nå blitt så vanskelige at vi i realiteten kan snakke om en dreining bort fra det representative demokratiet mot noe som minner om tidligere tiders ettpartistater. Vi registrerer også at ledere med autoritære trekk har fått økt selvtillit. Heldigvis ser vi også motkrefter. Resultatet av helgens europaparlamentsvalg viser et sammensatt bilde – mer sammensatt enn mange fryktet – i de landene representanten nevner. I Ungarn bekreftet det styrende partiet sin dominerende stilling. I Polen og Romania, derimot, fikk opposisjonen økt oppslutning, og det er et viktig korrektiv fra velgernes side. Et tema som har gått igjen i disse landene de siste årene, er et økende press på rettsstaten. Dette er en utvikling vi har all grunn til å være bekymret for. Rettsstaten utgjør ryggraden i det demokratiske systemet, og når ryggraden forvitrer, kan hele strukturen falle sammen. Uten et uavhengig rettsvesen blir minoritetenes rettssikkerhet særlig utsatt. De som ikke rammes direkte, ser gjerne ikke de langsiktige konsekvensene av at lovlig valgte regjeringer styrker sin egen posisjon på bekostning av rettsstatlige prinsipper og rettssikkerhet. Utviklingen er ikke bare alvorlig for befolkningen i de aktuelle landene, den kan også få konsekvenser for Norge og for det europeiske samarbeidet Norge er en del av. Et trygt Europa er et Europa som bygger ned skillelinjer som gir opphav til konflikt og ustabilitet. Utviklingen i Polen, Ungarn og Romania gir grunn til bekymring, og EU har startet en debatt om unionen bør ha mer effektive virkemidler for å sikre respekt for EUs verdigrunnlag og rettsstatsprinsipper. I sitt utkast til nytt langtidsbudsjett har Kommisjonen lagt inn forslag om en mekanisme som knytter overholdelse av rettsstatsprinsipper til overføringene fra EUs budsjett, med en begrunnelse i at EUs midler må sikres i tilstrekkelig grad. I tillegg har Tyskland og Belgia nylig lagt fram et forslag om en «peer review»-ordning, der medlemslandene gjennom rådet skal overvåke utviklingen for demokrati og rettsstat i alle EUs medlemsland. Norge støtter EUs arbeid for å fremme respekt for grunnleggende rettigheter, rettsstat og demokrati, og vi følger EUs prosesser mot Polen og Ungarn tett. Vi har gjentatte ganger oppfordret landene til å samarbeide med EUs institusjoner, og vi merket oss at Polen i desember 2018 valgte å endre den nye loven om høyesterett etter pålegg fra EU-domstolen. Regionale aktører som Europarådet og OSSE sitter på relevante verktøy landene kan trekke på. Venezia-kommisjonens rådgivende uttalelser er et godt eksempel. EUs ulike verktøy, først og fremst artikkel 7, om brudd på grunnleggende verdier, er også en mulighet EU benytter, men den har selvfølgelig sine begrensninger. Utfordringen for alle er at de forutsetter reell vilje til etterlevelse hos landets egne ledere. Aktuelle virkemidler for Norge er tilstedeværelse og dialog, målrettet støtte til aktører i det sivile samfunn, uavhengige medier og en justisreform i tråd med grunnleggende rettsstatlige prinsipper. FNs periodiske landhøringer, UPR, har vist seg å være et effektivt utgangspunkt for dialog med myndigheter. Det er viktig at vi kommuniserer hvorfor det er i landenes egeninteresse å verne om demokrati, rettsstat og respekt for menneskerettigheter. Gjennom EØS-midlene bidrar Norge til sosial og økonomisk utjevning i 15 europeiske land. Midlene bidrar bl.a. til å styrke det sivile samfunn og justissektoren i mottakerlandene, i tråd med prinsippene om rettsstat, demokrati og godt styresett. Interpellanten spør om regjeringa vil bruke EØS-midlene enda mer målrettet for å fremme demokrati og et sterkere sivilsamfunn. Hovedprofilen for EØS-midlene i inneværende periode, altså 2014–2021, er fastlagt i avtale mellom giverlandene og EU, etterfulgt av landvise forhandlinger med mottakerlandene. Det er inngått avtaler med 14 av de 15 mottakerlandene. Midlene til justissektoren og justisreform er betydelig styrket i forhold til tidligere perioder. Dessuten er avsetningen til fondet for sivilt samfunn økt og utgjør nå minst 10 pst. av de samlede overføringene, og kravet om uavhengig forvaltning av fondet, altså uavhengig av landets myndigheter, er skjerpet i forhold til forrige periode. Dette gjør vi for å søke å bidra til et sterkere sivilt samfunn, som er en viktig del av ethvert velfungerende demokrati. Vi forhandler fortsatt med Ungarn, der det først og fremst gjenstår å komme til enighet om forvaltningen av fondet for sivilt samfunn. Giverlandene, Island, Liechtenstein og Norge, står samlet om vår posisjon i forhandlingene. Vår tilnærming støttes også av Kommisjonen og av sentrale EU-land. Dette er en problemstilling jeg har holdt Stortingets europautvalg løpende oppdatert om. Jeg har også diskutert det i mine redegjørelser i Stortinget, og jeg opplever at det er tverrpolitisk støtte for regjeringas linje. Vi håper at det fortsatt er mulig å bli enige, men vi er helt klare på at vi må finne løsninger på alle utestående spørsmål samlet, herunder for sivilt samfunn, for at det skal kunne bli en avtale med Ungarn. Vi splitter altså ikke opp sivilt samfunn fra de andre fondsmidlene – man kunne f.eks. tenke seg at man ble enige om fondsmidlene, altså ca. 90 pst. først, og så komme tilbake til sivilt samfunn. Alt må være på plass før vi utbetaler midlene. EØS-midler til Ungarn vil altså ikke bli utbetalt før det er en helhetlig avtale på plass. For å bistå mottakerlandene i utviklingen og gjennomføringen av avtalte satsingsområder har vi gjennom EØS-midlene også etablert samarbeid med norske fagetater, som f.eks. Domstoladministrasjonen, og internasjonale organisasjoner som Europarådet og EUs byrå for fundamentale rettigheter. Dette samarbeidet bidrar også til ytterligere å styrke fokus på internasjonale standarder, demokrati og rettsstat. Europarådets kjerneverdier – menneskerettigheter, demokrati og rettsstat – er viktigere enn noen gang. Norge er en sterk støttespiller for organisasjonen, og ikke minst støtter vi opp om Den europeiske menneskerettsdomstolen, både finansielt og faglig. Vi har økt våre frivillige bidrag til domstolen. Vi kommer til å fortsette å slutte opp om organisasjonens overvåkingsmekanismer og menneskerettighetskommissærens behov for større tilgang til såkalte gråsoner i enkelte medlemsland. Norge ønsker å bevare Europarådet som en paneuropeisk organisasjon som inkluderer alle Europas 830 millioner innbyggere og gir dem tilgang til Menneskerettsdomstolen. Det er nokså unikt at vi har en dødsstraff-fri sone som omfatter 830 millioner mennesker, og vi ønsker at det skal fortsette å være sånn. OSSEs arbeid i felt er også viktig. Vi har økt vårt engasjement gjennom personell og prosjektfinansiering til OSSEs virksomhet i våre nærområder sør og øst i Europa. Vi støtter også OSSEs omfattende valgobservasjoner, og vi bidrar til OSSEs viktige innsats for likestilling, mediefrihet, sikkerhetssektorreform og forebygging av voldelig ekstremisme. Situasjonen når det gjelder menneskerettigheter og rettsstatens stilling i Tyrkia, er fortsatt veldig bekymringsfull. Regjeringa har gjentatte ganger i bilaterale samtaler og gjennom Europarådet og andre egnede kanaler gitt uttrykk for det som er vår bekymring. Regjeringa har styrket støtten til sivilt samfunn i Tyrkia i takt med den forverrede situasjonen etter kuppforsøket i 2016. Tiltak for ytringsfrihet har høyest prioritet. Fra mange hold uttrykkes det uro over autoritære utviklingstrekk og en stadig vanskeligere menneskerettighetssituasjon i Russland. Jeg deler bekymringen over denne utviklingen. Det gjelder både vilkårene for sivilt samfunn generelt og konkrete saker som forfølgelsen av LHBTI-personer og det utilbørlige presset mot menneskerettighetsforkjempere i Tsjetsjenia. Norge var ett av 16 land som aktiverte den såkalte Moskva-mekanismen i OSSE. Dette innebar bl.a. en ekspertgransking av rapporterte menneskerettighetsbrudd i Tsjetsjenia. Til slutt: Når det gjelder arbeidet med å etablere menneskerettighetssanksjoner, er Norge nå i dialog med nærstående land angående den pågående prosessen i EU, hvor ulike problemstillinger knyttet til etableringen av et slikt sanksjonsregime diskuteres. Det er mange og til dels vanskelige spørsmål å ta stilling til, men de diskuteres nå i EU, og vi deltar i den diskusjonen. Utenriksdepartementet vurderer hvordan Norge best mulig kan bidra i disse diskusjonene, og er allerede i gang med å revidere dagens hjemmelslover for internasjonale sanksjoner og restriktive tiltak, slik at et eventuelt sanksjonsregime mot personer for grove menneskerettighetsbrudd skal kunne gjennomføres i norsk rett.