Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-12:
Aller først vil jeg bare bemerke at dette, så vidt jeg vet, er den første debatten komiteen har i salen med en ny olje- og energiminister til stede. Det er endatil en minister fra Trøndelag. Det er ikke dumt på energifeltet. Så vil jeg til saken si at det er liten tvil om at veien til et utslippsfritt samfunn er vanskelig, utfordrende og dyrt. Men det er det vi må sikte etter. Målet med å utvikle teknologi for rensing av CO2-utslipp er ikke prestisje og heller ikke absolutt å komme først, men det er å bidra til løsninger på en av menneskehetens mest presserende kriser. Det at vi har det travelt, handler jo om den rollen vi kan spille på teknologiutviklingsfronten, og for å bidra til at CO2-rensingsløsninger blir aktuelle i store deler av verden – for det må det. I denne salen har vi jevnlige diskusjoner om hvilke scenarioer som skal legges til grunn for framtiden når det kommer til energiproduksjon, og de mer oljeglade av oss liker vel å legge Det internasjonale energibyrås «business as usual»-scenarioer til grunn, og bruker det som bevis på at vi nærmest ubegrenset kan fortsette å bruke olje og gass i høyt tempo uten konsekvenser. Jeg tilhører dem som ser på en sånn tenkning med betydelig skepsis. Likevel er det liten tvil om at forbruket av fossile energikilder vil fortsette i lang tid, og derfor er det helt avgjørende å få løsninger på plass som bidrar til rensing av disse CO2-utslippene. Et av våre største bidrag til dette er prosjektet på Mongstad, både teknologisenteret, der flere teknologier skal prøves ut og utvikles, og fullskalaprosjektet, som skal vise at fullskala rensing av et allerede bygd punktutslipp er mulig og gjennomførbart. Det er store og kompliserte prosjekter. Ofte reduseres debatten om disse prosjektene til innenrikspolitisk spill. Det synes jeg er synd, men det er ikke noe nytt i dette. Regjeringer har tidligere falt på CO2-rensing. Så er det nok også underholdende å slå månelandingsmorsomheter. Men forsinkelser og utfordringer vi møter på veien, mener jeg jo tvert imot er et bevis for at det vi jobber med, er så viktig. Ingen har gjort dette før. Det er nybrottsarbeid vi driver med. Vi må regne med at det er vanskelig, og vi må være sikre på at det vi gjør, er trygt. Det går til og med an å si at enkelte av forsinkelsene og problemene vi møter, gjør at teknologisenteret spiller den rollen det skal spille, at vi får avklart disse tingene, at vi får prøvd dem ut. Så mener jeg at de justeringene som regjeringen nå har varslet i prosjektet, er veldig kloke. Vi åpner for kvalifisering av flere fangstteknologier, og så legger vi til rette for bredere teknologiutvikling som kan vise seg å være anvendelig ved flere ulike situasjoner. Jeg tror nok dette prosjektet bl.a. har lært oss ikke å stole 100 pst. på kostnadsanslagene til enkeltaktører tidlig i en prosess, så jeg går nok ikke like god for de anslagene representanten Astrup siktet til, som det han selv kanskje gjør. Dessuten mener jeg det ikke er tvil om at det er riktig å forsikre seg om de helsemessige sidene ved prosjektet. Ekspertisen sier at dette sannsynligvis går helt fint, men at en likevel bør legge føre-var-prinsippet til grunn. Det er jeg helt enig i. Om aminteknologien, som sannsynligvis er den mest modne teknologien i dag, viser seg å være trygg i et helseperspektiv, vil vi kunne vi få en raskere framdrift i prosjektet enn det som er tegnet opp. Men selv de mest ivrige klimaforkjempere i SV er helt klare på at en ikke kan ta snarveier når denne teknologien skal utvikles, for den skal nettopp være anvendelig. Den skal være tiltrekkende, det er hele poenget. Tusenvis av utslippspunkter rundt omkring i verden må renses i løpet av min levetid. Det er vanskelig nok å få til om ikke unødvendig usikkerhet skal hefte ved prosjektene. Så er det helt riktig, som saksordføreren sier, at helseproblemstillingen ved bruk av aminteknologi ikke er en ny problemstilling. Det har komiteen omtalt også i forrige periode, men det er like fullt svært viktig å avklare, og det er hele komiteen enig om. Det er veldig gledelig at komiteen er så samlet som den er i denne innstillingen. Jeg slutter meg til rosen av saksordføreren. Det gir forhåpentligvis en forutsigbarhet for dette prosjektet også politisk, som til tider har manglet, og jeg ser at det fortsatt er et lite stykke å gå. Fortsatt er det sånn at ikke alle opposisjonspartier vil forplikte seg til å rense Mongstad og andre store utslippspunkter om de skulle ta over styringen av landet. Men dette er et godt skritt på veien. Jeg merker meg også at komiteen er samlet i ønsket om å heve blikket og se på muligheten for renseprosjekter ved andre store utslippspunkter i Norge. Det mener jeg er et veldig godt og konstruktivt innspill til regjeringen i arbeidet med klimameldingen, og det henger godt sammen, synes jeg, med statsrådens varslede utredning av modeller for store CO2-renseprosjekter i Norge.