Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Arbeiderpartiet har store ambisjoner og ser på kommunene som det naturlige verktøyet for å bygge videre ut tjenestetilbudet til innbyggerne. Vi ser på tjenesteområder innen skole, hvor det er behov for mer tidlig innsats. Vi ser på tjenesteområder innen omsorg, hvor de menneskelige ressursene er avgjørende. Vi ser at flere som ønsker det, må få barnehageplass. Vi ser at kommunene må få muligheter til næringsutvikling og by- og tettstedsutvikling. Vi ser på kulturtilbudet, spesielt til ungdom og eldre, de gruppene som kanskje ikke har lettest for å forflytte seg selv ut av egen kommune, de må få et godt tilbud i kommunene der de bor. Da kan vi snakke om f.eks. ungdommens kulturhus eller ungdomsklubber, steder og aktiviteter hvor ungdom kan samles, lære å kjenne hverandre og lære av hverandre, steder hvor ungdom opplever gode fellesskap. Vi snakker om kulturtilbud som kommer til sykehjem og andre institusjoner, som kan gi et løft i hverdagen for dem som bor der. Jeg vet at ordførere, kommunestyremedlemmer, rådmenn og andre ansatte i kommunene er levende opptatt av å utvikle gode tilbud til sine innbyggere, innen skole, omsorg, barnehage og kultur. Det gjøres utrolig bra arbeid der ute for å få dette til. Med små midler klarer man i mange kommuner å få til det utroligste, og gjerne i samarbeid med lokale frivillige lag og foreninger og det lokale næringsliv. Uten frivilligheten og næringslivet som støttespillere ute i kommunene ville jobben blitt nær sagt umulig. Derfor må de nevnes. Da jeg selv satt som tillitsvalgt i kommunepolitikken, så jeg hvor verdifullt samspillet mellom kommune, frivillighet og næringsliv var på mange, mange områder. Men om dette samspillet skal fungere, må det ofte legges inn litt økonomi. Det er ikke alt som er gratis å få til, for å si det forsiktig. Dersom kommunene ikke har det lille ekstra å bidra med, kan fort frivilligheten og næringslivet også trekke seg litt tilbake, og viktige tiltak på både næringsutviklings- og kulturutviklingssiden kan bli satt tilbake. Derfor mener Arbeiderpartiet at kommuneøkonomien trenger å styrkes. Arbeiderpartiet har hvert eneste år i denne stortingsperioden prioritert mer penger til kommunesektoren, fordi vi har sett at det er nødvendig. Vi legger inn forslag om at kommunesektoren i 2018 må styrkes med inntil 3 mrd. kr mer enn det regjeringen foreslår i denne proposisjonen. Så vil den summen selvfølgelig ikke løse alle utfordringer som Kommune-Norge har, men det vil gi et svært, svært godt bidrag i svært, svært mange kommuner, for å ta satsingsområdene som jeg har nevnt. Regjeringen har lagt fram et økonomiopplegg for kommunene. Etter ulike utgifter til befolkningsvekst og pensjoner osv. samt en del føringer på disse pengene vil kommunene oppleve et beskjedent handlingsrom, om noe i det hele tatt. Unios gjennomgang viser tilnærmet nullvekst for kommunene. Jeg vet at kommunene er opptatt av å bruke pengene de får, mest mulig effektivt. Når vi vet dette og ser at regjeringen legger inn store besparelser på effektivisering, vil jeg se på det som mer et skalkeskjul for regjeringen for å pynte på hva som blir kommunenes egentlige handlingsrom. Ta eksempelet Eidsberg, hvor ordføreren, som det var nevnt her, i Kommunal Rapport uttaler at økonomien er krevende, så krevende at Eidsberg ved nyttår innførte eiendomsskatt. Høyres ordfører i Eidsberg sier at uten eiendomsskatt hadde de ikke nok rom til å gjøre kommunen attraktiv. Uten eiendomsskatt ville det blitt nærmest stillstand. Ordføreren sier også at han etterlyser et bedre inntektssystem for kommunene, han etterlyser drahjelp. Statsråden, på sin side, står her og sier at det er ingen grunn til å innføre eiendomsskatt. Vel vel, det får de merke seg der ute i kommunene. 10 av 18 Østfold-kommuner fikk i realiteten et kuttbudsjett for 2017, da de ikke engang fikk nok til å dekke opp for forventet lønns- og prisstigning. Jeg får neppe Høyre-ordføreren i Eidsberg til å stemme på Arbeiderpartiet – han er en ærlig og lojal kar – men jeg deler hans synspunkt om kommuneøkonomien. Muligheten for å satse sterkere på kommuneøkonomien var til stede. Denne regjeringen valgte å satse knallhardt på skattekutt til Norges aller rikeste. Det var prioriteringen. Det er en feilprioritering. De store pengene bør gå til å løse de store oppgavene.