André Oktay Dahl (Høyre), 2012-11-27:
Denne debatten synes jeg så langt har vist en rød-grønn lengsel etter et regjeringsskifte som omtrent er like sterk som de borgerlige partienes tilsvarende. Jeg synes egentlig vi har sett at det rød-grønne prosjektet aller mest er en litt småsur opposisjon – med et visst unntak for helseministeren nå nylig – som i mangel på annet enn resirkulert halvlunken retorikk for en par–tre valgkamper siden er mest opptatt av å oppkonstruere et vrengebilde av hvilke grusomme lidelser Høyre har tenkt å påføre folk etter valget neste år. Høyre er garantisten for at vi bygger videre på det beste i den norske modellen, som vi står sammen om, og at vi endrer der det er nødvendig for å styrke den. Høyre er den reelle garantisten for mer solidaritet, mer omtanke mellom folk, et skattesystem som bidrar til økt velferd og rettferdighet og mindre forskjeller, som gjør at stadig flere støtes ut av skole, arbeidsliv og samfunn. Og velferd kan ikke bare måles i antall kroner vi samler inn via spleiselag vi er med på når vi betaler skatt; velferd er når folk får det de har krav på, det er kvalitet på det de får, når vi politikere ikke sløser med det folk betror oss av både penger og tillit, men forventer å få noe skikkelig tilbake – ikke minst er velferd at familier og enkeltmennesker har det bra med seg selv, sammen med andre, hjemme, på jobben eller i fritiden. Norge er på sitt beste når vi husker på at vi har en fornuftig balanse mellom offentlig og privat. Det er nesten komisk at flere rød-grønne i timevis har fremstilt det å redusere én skatt, som altså hindrer at arbeidsplasser blir skapt, og som utgjør promiller av det budsjettet vi diskuterer, nærmest til et være eller ikke være til absolutt alt, mens de samtidig er totalt tause om at de selv er ansvarlige for at milliarder av kroner brukes til alt annet enn bedre tjenester til folk fordi de ikke har nok fokus på effekten av det man bruker pengene på. Hvorfor tror man egentlig at vi har den ukulturen som f.eks. Gjørv-kommisjonen eller en modig byråkrat i Kulturdepartementet påpekte? Deler av det rød-grønne selvskrytet om hvor mye penger som brukes, minner egentlig mest om en 14-åring som har fått sitt første MasterCard og er på shoppingtur og skryter før regningen kommer. Representanten Meltveit Kleppa hadde på sin side ikke hørt om noen ordførere som ville ha Høyre tilbake i regjering. Nei, det er vel derfor Høyre nå har ca. 120 ordførere, og godt over halvparten av dem bor i en Høyre-styrt kommune. Det hadde vært lov å håpe at regjeringspartiene brukte noe av den siste tiden de har igjen, på å gjennomføre noe av det åpenbare reformbehovet vi ser, ikke minst i justissektoren, for her er fasiten følgende: Det er lavere politidekning. Det er fryktkultur i politiet. Det er et politi som ikke er til stede når det trengs mest. Det er en helikopterberedskap som ble halvert sammenlignet med Stortingets forutsetninger. Det er en kriminalomsorg hvor man varsler oppsigelser etter syv år med eksperimenter, og med en oppfylling på 96 pst. Det er domstoler som kneler fordi man ikke evner å skape balanse i straffesakskjeden. Det er en situasjon hvor riksadvokaten inviterer seg selv til høringene i justiskomiteen fordi hans egen overordnede/regjering i budsjettspørsmål ikke hører på ham. Ny politihøgskole er borte. Det nye beredskapssenteret man har bevilget 10 mill. kr til, vet man ikke når kommer på plass, eller hvor mye vil koste. Ikke ett nytt fengsel er planlagt prosjektert. Regjeringen vil ikke fremlegge kapasitetsplan for Stortinget. Dette er bare noen av de regningene, ubetalte sådanne, som ligger i bunken av brutte løfter fra regjeringen. Vi trenger et politi med flere ressurser, men med færre mål og oppgaver, og politiet må ha tid til å «konse om» det folk etterspør: trygghet – og trygghet for at politifolk jobber når ting skjer, og ikke omvendt. Høyres forslag om en bredt anlagt politistudie har i årevis blitt nedstemt, mens rød-grønne politikere har pratet om resultatreform. Nå har man funnet på en mini hastevariant av en politistudie, en såkalt politianalyse. I denne situasjonen har regjeringen varslet flere forvaltningsoppgaver til politiet, ikke færre – det stikk motsatte av det de fleste politimestrene hadde håpet skulle komme i tillegg til økte ressurser. I sum for 2013 ser det ut til at politiet også fremover må bruke de samme pengene flere ganger, og velge mellom å ansette de politifolkene de trenger, eller la de allerede ansatte trene på det kommisjonen viste at de ikke kunne, eller på IKT. Summa summarum burde det rød-grønne flertallet bruke mindre tid på å bekjempe rikdom og mer tid på å bekjempe fattigdom, og man burde bruke mindre tid på å karikere en promille av Høyres politikk og mer tid på å få resultater selv.