Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-03-04:
Jeg takker interpellanten for en interpellasjon med et interessant tema. Jeg har lyst til å understreke helt i starten at det jeg synes er noe av det viktigste og mest verdifulle med det norske næringslivet, er bredden av eierskap – alt fra den spede gründeridé til enkeltpersonforetaket, fra AS-et til de familieeide bedriftene, de børsnoterte selskapene og statlige selskapene. De har på mange måter utfylt hverandre. Mange av de viktigste lokomotivene i norsk næringsliv har vært statlig, heleid eller delvis eid. De har drevet fram en utvikling og en omstilling på mange områder samtidig som de også har gitt grobunn for en rekke privateide og familieeide bedrifter, som har kommet i kjølvannet av de større lokomotivene. Offshoreindustrien er et typisk eksempel på det, både ved den omstillinga en har hatt fra den maritime næringa og shippingnæringa over til offshore, men også Statoil og de statlig eide selskapenes evne til å drive fram innovasjon og teknologi og også trekke med seg nye bedrifter som er privateide og gjerne familieeide. Det har vært en styrke ved det norske næringslivet, det er det fortsatt og bør også være det i framtida. Senterpartiet ser på familieeide bedrifter som en svært viktig del av denne norske floraen av næringsliv. Det er mange fordeler som en kan se ved de familieeide bedriftene. Det er ofte en kort beslutningsveg i disse bedriftene, og det er ofte en stor grad av trygghet og stabilitet over virksomheten. Det er også en stor grad av lojalitet både til det en gjør og det bedriften utfører, men også til samfunnet rundt. Det er ofte en stor grad av langsiktighet i de beslutningene som tas i familieeide bedrifter. Så er det også noen utfordringer knyttet til de familieeide bedriftene. Det er spørsmål en av og til kan stille seg om viljen til endring er like stor som i en del andre bedrifter, om en er i stand til og ønsker å gjøre de strategiske grepene på de tidspunktene det er nødvendig, og også om en har den profesjonaliteten i styring og ledelse som en har i andre deler av næringslivet. Det er interessante spørsmål, som også fortjener oppmerksomhet knyttet til de familieeide bedriftene. Men det er ofte mer spennende bedrifter, også fordi de drives av mer enn bare kvartalsresultatene, som de børsnoterte selskapene drives av. Jeg er kjent med den studien som BI utførte. Den dokumenterer at familieeide bedrifter utgjør en betydelig andel av næringslivet, enten du regner det etter antall ansatte eller etter omsetning. Den viser også til den tette koblingen som finnes mellom eierskap og styring og ledelse, og de fordelene og ulempene det utgjør. De peker kanskje særlig på to ulemper som familieeide bedrifter har, og en er kommet godt fram her, nemlig det at de fleste av dem ikke er børsnotert, betyr at de har en svak tilgang på kapital, og at det er en utfordring knyttet til virksomheten og lønnsomheten til syvende og sist. En stor del av rapporten handler ikke om det. En stor del av rapporten handler også om de ulempene og de utfordringene som eierutøvelse og styring og ledelse i seg sjøl medfører, og hva det også betyr for lønnsomheten i disse bedriftene. Det er en problemstilling som også fortjener oppmerksomhet midt oppe i all diskusjonen vi ellers måtte ha om både formuesskatt og arveavgift. Så viser rapporten også et par andre ting som er interessant fra empiri som ikke bare er norsk, men også internasjonal, og det er at når det gjelder gründerbedrifter, er tilstedeværelsen av en aktiv gründer i ledelsen og i styringa av et selskap også viktig knyttet til spørsmål om lønnsomhet i selskapene. Så viser den også at familieeide bedrifter ofte strever når første generasjon blir borte, og en skal videreføre virksomheten. Det er et sårbart punkt for mange av de familieeide selskapene. Jeg synes denne debatten har belyst en rekke ting som er viktig. Jeg synes det ville være synd om en gjorde en debatt om videreutvikling av familiebedriftene til bare et spørsmål om hvilken skatt en betaler. Jeg mener at den BI-rapporten som interpellanten viser til i sin interpellasjon, nettopp hever blikket utover det spørsmålet, viser til at kapitaltilgang er viktig, ja, men at det er også er mange andre viktige ting som er nødvendig og som er sårbart når det gjelder spørsmålet om å videreutvikle familiebedriften som eierform i norsk næringsliv.