Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-02:
Jeg er veldig glad for å få diskutere et så viktig tema. Det kan være en fortsettelse på den gode diskusjonen vi startet for to dager siden. Riktignok handlet forrige interpellasjon mer om digitale løsninger og et samlet transportnett, spesielt med vinkling mot kollektivreising. Da er det litt rart at SVs variant av dette handler om privatbilen, og hvordan den skal brukes i større grad. Jeg tror det er viktig at Norge går foran for å legge til rette for mer bruk av digitalisering i transportsektoren, og at vi legger til rette for at dette skal være for å styrke kollektivløsningene i og rundt de store byene – ikke at vi skal ende med at alle kjører i sin selvkjørende bil inn og ut av byen og håper at noen vil sitte på. Bysentrum blir ikke bedre av at en har mange selvkjørende biler som fyller gatene, i stedet for at folk kjører dem selv. Det vi derimot kan få til, er å styrke den satsingen som regjeringen er i gang med: å bygge ut de gode kollektivinfrastrukturløsningene inn og ut av f.eks. Oslo, og så fôre de stasjonene som er på veien inn til byen, med passasjerer. Da handler det om å gjøre reisehverdagen bedre og enklere, og det er nettopp noe av det vi diskuterte for to dager siden: Hvordan kan en sørge for at folk kan stå hjemme og få transport hjemmefra og til de store kollektivknutepunktene, på en så enkel og god måte som mulig? Det er da en kan endre folks atferd. Hvis løsningen på dette er at alle bare kjører i sin selvkjørende bil i stedet, får en mer trafikk inn og ut av Oslo. Og selv om trafikken kan kjøre tettere, vil en med representanten Eidsvoll Holmås’ logiske tilnærming faktisk måtte øke kapasiteten mer enn det en vil med regjeringens tilnærming til dette. Det er fire store, globale trender som jeg tror kommer til å endre reisehverdagen. De fire trendene tror jeg også en del transportforskere burde ta inn over seg, slik at de ikke bare har en framskriving av gårsdagens utvikling inn i morgendagens samfunn. For når en får digitale løsninger, når en får andre valgmuligheter, når en får bedre valgmuligheter, så endrer folks atferd seg. Noen av oss er veldig glad i bil som hobby. De fleste av oss er opptatt av bil for å komme seg fram. De som i dag sitter i en time på E18 hver vei i kø, gjør ikke det fordi de elsker å sitte i bilen sin, men fordi alternativet deres sannsynligvis er enda dårligere – fordi de bor for langt borte fra de kollektive knutepunktene og jobber slik at det ikke er en logisk løsning. Da er det faktisk bedre å sitte en time i bilkø enn å bruke halvannen time med bussen. Vår målsetting må være at de som i dag sitter i en time i bilkø, kan bruke kanskje bare en halvtime på den turen, fordi de kommer seg til kollektivknutepunktene på en bedre måte – eller fordi vi får vekk de køene som er på veien i dag, slik at når en først må bruke en bil, går det også raskere. Og selv om klimapolitikken tilsier at vi ikke skal ha mer vekst i biltrafikk på veiene, kan vi samtidig forvente at når det gjelder varetransport og yrkestransport, vil det være en fortsatt vekst så lenge det er befolkningsvekst i dette landet. Når vi vet at det allerede er etablert en del køer på veiene, lukker en øynene for realiteter når en tror at de automatisk forsvinner bare en ikke ytterligere fyller på med flere personbiler. Flere lastebiler og flere yrkesbiler vil gjøre at de køene bare blir lengre i framtiden, ikke kortere. De fire globale trendene som vil endre på dette, er bl.a. det vi ser når det gjelder batteri. Kostnadene går gradvis ned. Det betyr at elbiler gradvis vil vinne konkurransefordeler, uavhengig av den avgiftspolitikken som vi fører i Norge i dag. Vi ser at produksjonen av fornybar energi blir stadig billigere. Spesielt innen solenergi ser en en utvikling som har vært rivende de siste tiårene, og der en del aktører rapporterer at en nå kan produsere solcellestrøm i Midtøsten til en pris som tilsvarer 10 dollar fatet for olje. Da er det ikke det at Norge har mye vannkraft og en Think- og Buddy-bil, som gjør at verden endrer seg. Det handler om at de globale markedsaktørene som produserer biler, ser at strøm vil være bedre tilgjengelig til en lavere pris og til et renere miljøregnskap, som gjør at de snur seg. Det er altså ikke norske elbilfordeler alene, slik vi får inntrykk av her, som har gjort at Tesla, Volkswagen, GM og andre utvikler elbilene. Det er fordi det er et marked langt større enn det norske som nå er i emning. I Norge selges det ca. 100 000–150 000 biler, av et globalt marked på 60–70 millioner biler. Ingen bilfabrikk vil overleve på å ha et marked på 100 000 biler som sitt hoveddomene. Det har vi sett både for Think og Buddy – dessverre, kan en godt si. Den tredje tingen som utvikler seg, er radar- og sensorteknologiene. De vi snakker med, peker på at Googles Lexus som går i California, har en radar som kostet 70 000 dollar i 2013. Neste generasjon som kommer ut, vil koste 90 dollar. En har altså fjernet tre nuller bak prisen. Det gjør at den teknologien kan installeres nesten uavhengig av om kunden har tenkt å bestille den eller ikke, fordi det koster så lite ekstra. Den fjerde endringen er utvikling av telekommunikasjon. I dag merker vi som forbrukere selv forskjell på om en er på 3G-nett eller 4G-nett. Jeg vet ikke om vi kommer til å merke forskjell når vi er ute og surfer på mobilen når vi er på 5G-nett. Men for alt det som skal snakke sammen, vil 5G-teknologi gjøre en stor forskjell. Tenk da på hva 6G-teknologi vil gjøre en del lenger inn i framtiden. Vi ser de mulighetene, og vi synes det er spennende, både fordi vi kan få utviklet norske arbeidsplasser og norsk verdiskapning, og fordi det kan bidra til å løse en del av transportutfordringene våre – både inn og ut av byene og mellom byene. Det kan bety at vi finner bedre løsninger på kollektivtrafikk, bedre løsninger på godstransport, både med å få folk raskere fram med mer forutsigbarhet og med at vi kan redusere støyforurensning, luftforurensning og andre uønskede utslag. I det arbeidet er det viktig at vi samarbeider. Selv om vi har mange fremragende teknologimiljøer i Norge, er dette såpass stort og komplisert at Norge alene ikke vil kunne løse dette. Det er viktig at vi sørger for at de løsningene som velges på dette området, er globale av karakter, slik at ikke en bil som funker i Norge, stopper på Svinesund fordi det der plutselig er et helt annet operativsystem i bunnen. Det kan ikke være sånn at Fords biler ikke snakker med Volvos, eller at lastebiler ikke snakker med personbiler. Derfor har vi tatt mange initiativ, og vi har fått mange initiativ i vår retning, for her er det mange som jobber – heldigvis. Vi jobber med næringsaktører og med andre regjeringer. For en drøy måned siden hadde vi den amerikanske transportministeren i Norge, nettopp for å diskutere dette og for å snakke på en konferanse. Den finske transportministeren kom. Vi har vært i EU-systemet kort tid før det for å diskutere dette, og vi snakker mye med næringsaktører. Elon Musk var en av våre gjester på konferansen. Mange andre norske aktører viste at spennende ting skjer. For å få dette på plass er det viktig at vi både får stimulert teknologimiljøene, at de snakker med bilbransjen – og der ser vi nå f.eks. at alle de tre store i USA har teamet opp med mulige aktører – og at vi sørger for at lovverket gjør ting mulig. Derfor har vi satt i gang et arbeid i regjeringen for å legge lovverket til rette for dette. Det gjør vi ikke fordi vi skal utrede om vi skal gjøre det, men for rett og slett å skrive lovene som gjør at ting blir mulig å gjennomføre. Norge kan være langt framme på droneteknologi, rett og slett fordi vi har et lovverk som gjør det mulig å ta det i bruk og teste det ut. Så selv om teknologimiljøene gjerne er sterkere andre steder, kommer de til Norge når de skal se hvordan de kan kommersialisere dette, fordi de får lov til faktisk å bruke det. Sånn vil jeg at det også skal være for kjøretøy. Men vi må samtidig sikre at folk føler seg trygge på dette. Men når vi skal ta det i bruk, hjelper det ikke bare at teknologien kan finnes. Vi må sørge for at veiene våre har kapasitet til å ta trafikken unna på en god måte. Vi må sørge for at veiene er vedlikeholdt, slik at bilene som er avhengig av optisk lesing fra radarer og kamera, faktisk kan se hvor veien er, så en ikke blir forvirret og ender midt mellom en avkjøring og en påkjøring. Vi må sørge for at vi også flytter trafikken bort fra der hvor folk bor. Det hjelper få folk som bor langs en motorvei, at bilene kan kjøre tettere, og at det kan være enda flere av dem uten at en øker antall felt, hvis man fortsatt lider av støy som følge av den trafikken. Det er det mye av E18-prosjektet handler om, for å komme inn på det. Noen av dem som er med og forhandler om det, sier at 75 pst. av kostnadene med E18-prosjektet handler om å lage miljøtunneler og om å få kollektivtraseene bedre og mer effektive, sånn at en faktisk i framtiden kan ha selvkjørende busser som ikke skal navigere mellom mye annet, der man kan ha stoppeplassene nær der hvor folk bor, ikke midt på en motorvei. Og det handler om å legge til rette for at en kan få egne sykkeltraseer, sånn at når flere og flere får elsykkel, kan en også ta hånd om dem – ikke at en får en sykkelkultur i Norge der de som skal trene til Birken, er de som legger beslag på sykkeltraseene langs E18, mens alle de andre som vi nå ønsker skal begynne å sykle, vil føle seg usikre. Når Budstikka i Asker og Bærum rapporterer om at små barn blir skremt av sykkelveien fordi voksne folk roper «Flytt deg!», har vi ikke løst problemet med å få vervet flere inn i dette. På samme måte ser vi at dette må ikke bare handle om bil. Det må handle om hva slags signalsystemer en har i Oslo. Nå er ikke jeg kjent med at en faktisk har begynt å investere i dette, slik SV gir inntrykk av. Det ville være interessant om byrådet har tatt en beslutning. Men vi ser at på jernbanen skal vi oppgradere signalanlegget og sannsynligvis bruke mange titalls milliarder kroner. Vi ser at innenfor skipsfart kommer det autonome skip, der en ønsker å ha testområde i Trondheimsfjorden. Og Avinor er en foregangsfigur når det gjelder luftfart. Vi skal stimulere til dette, men vi må ikke tro at vi kan kutte i infrastrukturen i samme sammenheng. Vi må gjøre det fornuftig og tilrettelagt.