Harald Espelund (Fremskrittspartiet), 2004-06-16:
Vi må lære våre barn å løse konflikter med ord og ikke med våpen. Det var ord som forhenværende president Clinton for en del tid siden brukte etter en katastrofe på en amerikansk skole hvor medelever brukte automatvåpen og 13-14 liv gikk tapt. Når jeg registrerer på lørdager og søndager hva som skjer på barne-TV, hva vi ser på videokassetter både hjemme og på ungdomskaféer, hvem som er heltene i filmene vi ser i dag, kan vi egentlig stille spørsmål om vi følger opp det som var kloke ord fra en amerikansk president. Vår utenriksminister sa at vi må se på forholdene som ligger bak de enkelte forutsetninger. Og når vi hører representanten Jagland sitere hva som blir presentert for barn i de krigsområdene som vi her har hørt mye omtalt, er jeg overbevist om at de gode målene må vi jobbe hardt for å nå. Det er små utsikter, slik jeg ser det. Vi er så flinke til å kritisere. Vi har vendt oss mot USA. Vi ser det er overgrep. Alle politiske partier tar avstand fra det. Det skulle bare mangle. Men vi ser at det er overgrep - vi leser om det i media - også i vårt eget land som strider mot folkeretten på mange måter. Vi trenger ikke å gå utenlands for å finne ting som egentlig ikke tåler dagens lys. Jeg har også lyst til å minne om at det var Europa som bad USA om å bistå med å rydde opp på Balkan. Det var ikke et amerikansk ønske å bruke militære ressurser. Men resultatet av den verdenssituasjonen vi nå har, er at det kun er USA som er i stand til å gå inn i slike operasjoner som i Afghanistan, på Balkan og i Irak. Dette er virkelig et tankekors. De som er mest imot et NATO-samarbeid, et europeisk system for forsvar, bør egentlig tenke litt på: Hva er egentlig alternativet til det vi har i dag, altså et sterkt NATO ledet av USA. Det er sagt veldig mye fornuftig i debatten. Jeg synes kanskje det litt for lite er pekt på løsninger. Mye har vært fokusert omkring problemstillingene og at departementet ved utenriksministeren har store utfordringer med hensyn til å følge opp. Jeg synes også det som representanten Blankenborg var inne på, det å følge opp de enkelte gruppene, er viktig, og ikke bare i Kosovo og Kroatia, som nå er i fokus; det er også viktig at vi støtter opp om serberne i oppbyggingen av deres land. Det viser seg at det ikke bare er å gå inn i en konflikt. Det må også følges opp. Til slutt har jeg en oppfordring som jeg synes er veldig viktig, og det er at Stortinget samler seg om den utenrikspolitikken som Regjeringen følger. Det er viktig at våre soldater som bidrar til fred og stabilitet ute i verden, føler at de har det politiske miljøet i Norge bak seg, at vi ikke strides om mindre ting i denne sal, istedenfor å bakke opp dem som skal gjøre en jobb og prøve å få til stabilitet. Jeg registrerer at vi den siste måneden har hatt besøk fra både Kina, Russland og Ukraina. Ute i Europa er de opptatt av hvordan Norge jobber på utenrikssiden. Vi har stor autoritet. Norge har stor troverdighet i det arbeidet som vi gjør. Disse landene ser opp til Norge. Jeg tror vi kanskje skal tenke oss om både én og to ganger før vi sier at Norge ville hatt enda mer innflytelse om vi hadde vært medlem i Det europeiske fellesskap. Jeg merker veldig godt at de østeuropeiske landene er stolte nasjoner som ønsker å bli tatt på fullt alvor.