Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-09:
Denne debatten om motorferdsel i utmark har i Norge hatt en tendens til å være preget av de absolutte ytterpunkter, som jeg tror er veldig små. Jeg avviser totalt tanken om at befolkningen så å si skulle kunne deles inn i to grupper – der den ene gruppen bare søker stillhet og ro, ikke ønsker at noe skal skje i skogen og bare vil sitte helt stille natt og dag og lytte til skogens lyder, mens den andre gruppen bare ønsker å kjøre så mye på scooter som overhodet mulig, lage bråk og spetakkel og ikke ta noe hensyn til sine omgivelser. Jeg tror det store, brede flertall av befolkningen – jeg har brukt begrepet her før: det tause flertall – befinner seg i en gruppe som ønsker kompromiss, ønsker å finne levedyktige måter som gjør at vi både kan ha naturopplevelser med stillhet og ro, men også tillater scooterkjøring for bestemte formål. Det er Regjeringens mål å finne slike kompromisser, og jeg synes det er trist når debatten av og til blir preget av absolutte ytterpunkter. Noe av det som har skapt misforståelser, er at det ble lagt fram et forslag for Direktoratet for naturforvaltning som noen oppfatter som et forslag fra Miljøverndepartementet, eller som Regjeringens politikk. Jeg har gitt en veldig klar instruks til Direktoratet for naturforvaltning, på samme måte som til Statens forurensningstilsyn: Vi skal ikke ha politisk sensur av denne typen faglige råd, som mange tidligere regjeringer har praktisert, hvor underetaten ikke får lov til å legge fram hva de egentlig mener, av frykt for politiske føringer. Etatene skal legge fram det de mener er riktig. Direktoratet for naturforvaltning skal vite at de har statsrådens støtte for at de kan legge fram det de mener. Det er så vi – det vil si regjering og storting – som skal finne kompromissene med andre samfunnsmessige hensyn. Det forslaget som er lagt fram, er et innspill i debatten, men selvsagt ikke det endelige. Regjeringen tar sikte på at det legges fram et forslag til behandling i Stortinget i løpet av året, men Miljøverndepartementet – i dette tilfelle jeg – legger fram en del endringer i forskriftene for bruk av motorkjøretøyer i utmark og på islagte vassdrag allerede nå i sommer. Dette er ansvarlige moderniseringer som ikke går på bekostning av naturoppleveleser og natur. For det første er det endringer som utvider adgangen til å bruke motorkjøretøyer i næringsvirksomhet. Eksempler på det er drift av utleiehytter, næringsmessig høsting av naturgoder, turist- og reiselivsvirksomhet, leting og undersøkelse av mineralressurser. Et annet tema er å gi adgang for gruppeturer på snøscooter for beboere på helse- og omsorgsinstitusjoner og medlemmer av pensjonistforeninger eller funksjonshemmede. Dette må skje i regi av helseinstitusjoner og ideelle organisasjoner, det må være til definerte turmål eller på traséer som kommunene velger. Det gjøres ingen endringer i lov eller forskrift om reglene for bruk av motorkjøretøy på snødekt mark i Finnmark og Nord-Troms, og det gjøres heller ingen endringer i regelverket for bruk av snøscooter mellom bilvei og hytte som ligger mer enn 2,5 km fra brøytet bilvei. Det er fortsatt kommunene som skal ha ansvaret for praktiseringen av denne bestemmelsen. Det betyr at det er anledning til å søke kommunen om tillatelse til å kjøre snøscooter til egen hytte. Kommunene som har hatt forsøksordninger med andre motorferdselsbestemmelser, får anledning til å videreføre dette regelverket inntil videre. Det settes også i gang et prosjekt for å stramme inn bruken av kjøretøy på barmark i Finnmark. Det prosjektet skal munne ut i forslag til tiltak for å redusere bruk og skadevirkningene av bruk av motorkjøretøy på barmark. Så alt i alt: Regjeringen gjør allerede nå en rekke modifiseringer av dette som gjør at vi skal kunne få et praktikabelt regelverk som det store flertallet av befolkningen kan leve med. Og så vil jeg be Stortinget om å tilskynde en debatt hvor vi unngår denne absolutte motpolen, hvor noen ikke viser forståelse overhodet for at snøscooter er et legitimt redskap i Distrikts-Norge, og andre mener at man nærmest skal kunne kjøre akkurat hvor man vil, akkurat på hvilken måte man vil, uten å ta noen hensyn til sine omgivelser. Disse ytterpunktene bør ikke få prege denne debatten, hvor 80–90 pst. av befolkningen helt sikkert er enig i at vi trenger gode og fornuftige regler som vi alle kan praktisere.