Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-05-30:
Først av alt takk til Arbeiderpartiet for å ha fremmet et forslag som er viktig på vegne av pasientene og viktig også for offentlig sektor, for ny teknologi kan bidra til at helsesektoren styrkes, og at den også faktisk kan effektiviseres. Pasienten kan bli mer sjef i eget liv ved å få tilgang til ny teknologi, men vi må sørge for at personvernet ivaretas. Ja, vi står foran en digital revolusjon i norsk og internasjonal helsesektor. Den blir krevende, ikke minst for tilbyderen, det offentlige helsevesenet, og vil også skape utfordringer for pasienten. Derfor er det viktig at vi tenker i faser og ikke går for raskt fram. Vi skal gjøre en endring både i primærhelsetjenesten, som kommunene sørger for, og også i spesialisthelsetjenesten, som staten i dag drifter. Det handler om betydelige investeringer for å tilpasse seg og også for å lære. Det handler om alt fra den lille tilpasningen inne på et legekontor til utskifting av betydelig infrastruktur over hele landet. Det handler også om å gi bedre informasjon fra det offentliges side til pasientene. Der har vi en vei å gå innenfor norsk helsesektor. Det handler også i stor grad om kompetanse for den ansatte og for pasienten. Ved behandlingen av primærhelsemeldingen satset vi på en lovfesting av ergoterapeuter fra 2020. I NOU-en «Innovasjon i omsorg» ble ergoterapeutene omtalt som de som har den viktigste kompetansen med tanke på innovasjon i helsesektoren. De har evnen til å se pasientens behov, men også hvilke tilpasninger som eier og tilbyder kan gjøre. Dermed handler det også om organisering av helsesektoren. Det er en stor sektor med mange ansatte. Derfor tar det tid å gjøre endringer og tilpasninger. Det handler også om forvaltning ikke minst av mer og mer sensitive persondata, som gjennom digitalisering kan komme på avveier. For pasientens del gir teknologi et viktig bidrag til å få økt kompetanse om sin egen sykdom, bedre rutiner og mer informasjon, og gjennom samvalg som utvikles innenfor norsk helsetjeneste, styrker det også muligheten for pasienten til å være med og ta beslutninger som angår den enkelte som er særlig viktige. Det er også viktig at vi gjennom personvernarbeidet jobber systematisk med hvordan staten skal forvalte den enkeltes pasientopplysninger. Vi står foran en dreining fra der det i dag er pasientenes egne data som er innsatsfaktoren, til at vi i større grad bør sørge for at den enkelte betaler og ikke i så stor grad bidrar med sine egne data for å godtgjøre andres utvikling og fortjeneste. For særlig kronikere representerer mobil helseteknologi og velferdsteknologi en stor mulighet. Mange av dem opplever å falle mellom primær- og spesialisthelsetjenesten i dag. De kan i større og større grad drive regelmessig oppfølging av sine egne diagnoser. Det vil gi dem økt kompetanse om egen sykdom. For mange fører det til færre sykehusinnleggelser, og de får en større presisjon og hyppighet i målinger og kunnskap. Det fører også til at vi må organisere oss annerledes, sånn som Helsevakta i Trondheim satser på, eller bydelene i Oslo, som gjør forsøk med velferdsteknologi og tenker at Oslo faktisk blir for liten til å drive den type virksomhet. Så må vi også standardisere og tenke at her har vi store næringsmuligheter. Norden har godt grunnlag for å samarbeide. Også det må vi ta sikte på.