Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-06-16:
Den 6. mai i år ble det klart at Norges Bondelag og Norsk Bonde- og Småbrukarlag, representert i Jordbrukets forhandlingsutvalg, ikke ønsket å starte forhandlinger med staten om en avtale i årets jordbruksoppgjør. Begrunnelsen fra faglagene var at statens tilbud hadde en for lav ramme til at en så seg tjent med å forhandle. Det finner vi i Kristelig Folkeparti beklagelig, og vi har vanskelig for å forstå en slik begrunnelse for å forlate rommet før partene i det hele tatt hadde fått innledet en dialog om hvilke muligheter som ville ligge i et eventuelt forhandlingsresultat. Det gjaldt ikke bare den økonomiske rammen for oppgjøret, men også flere viktige spørsmål om struktur og innretting på tilskuddsordninger og virkemidler som var bakt inn i kravet fra Jordbrukets forhandlingsutvalg. Som i alle foregående år la partene også i 2021 grunnlagsmaterialet fra Budsjettnemnda for jordbruket til grunn ved utarbeidelse av krav og tilbud for årets jordbruksoppgjør. I likhet med de øvrige partiene i næringskomiteen, med unntak av SV, vil vi understreke at partene også før årets oppgjør har vært omforent om dette grunnlagsmaterialet, som et felles utgangspunkt for forhandlingsprosessen. Konsensus om grunnlagsmaterialet fra budsjettnemnda er ikke bare en avgjørende forutsetning for årets jordbruksoppgjør, men for selve den norske modellen, der faglagene én gang i året forhandler med staten om økonomiske rammer, struktur og innretning på virkemidler og tilskuddsordninger for landbruket. Det er et privilegium som norske bønder er alene om i verdensmålestokk. Samtidig er det grunn til å minne om at også faglagene er representert i budsjettnemnda og deltar i arbeidet med å utarbeide grunnlagsmaterialet for det årlige jordbruksoppgjøret. Det har vært en viktig grunn til at partene i alle år har forholdt seg til et tallmateriale som er pålitelig og kvalitetssikret. Med basis i grunnlagsmaterialet fra budsjettnemnda har både Jordbrukets forhandlingsutvalg og staten i år regnet seg fram til nøyaktig samme gjennomsnittstall for kronemessig lik inntektsutvikling i landbruket som i andre grupper i samfunnet: 18 700 kr per årsverk. Dette tallet var også innslagspunktet i statens tilbud i årets jordbruksforhandlinger. Gjennom mange år har både landbrukets fremste talspersoner og vi i Kristelig Folkeparti vært opptatt av å redusere inntektsforskjeller mot andre grupper i kroner og øre, ikke bare i prosent. I år la regjeringen opp til kronemessig lik inntektsutvikling allerede i åpningstilbudet. Det er verken et møkkatilbud, skamløst eller en hån mot bøndene, slik mange har prøvd å framstille det som. Tvert imot har det bare skjedd to ganger de siste 40 årene at en allerede ved statens tilbud ville sikre en kronemessig lik utvikling for norske bønder som andre grupper i samfunnet, ut fra gjennomsnittsberegninger basert på grunnlagsmaterialet fra budsjettnemnda. Ethvert forhandlingsresultat der partene i årets oppgjør hadde blitt enige, ville derfor ha ført til en reduksjon i det kronemessige inntektsgapet mellom landbruket og andre grupper i samfunnet. Gjennom de to siste stortingsperiodene har dette vært et unisont krav fra faglagene. Kristelig Folkeparti og regjeringen hadde altså en oppriktig intensjon om å levere på det kravet i år, slik vi også gjorde i 2019. Jeg synes derfor det er trist at bruddet i forhandlingene nå avskjærer muligheten for å oppnå det. Kristelig Folkeparti har programfestet at vi vil redusere inntektsgapet mellom landbruket og andre grupper i samfunnet. Jeg registrerer at årets tilbud la opp til at den målsettingen i vårt program ville blitt nådd også i 2021, slik den ble i 2019, hvis det hadde blitt enighet mellom partene i årets jordbruksforhandlinger. I forbindelse med årets jordbruksoppgjør har vi likevel opplevd at det har blitt reist spørsmål ved om grunnlagsmaterialet fra budsjettnemnda gjenspeiler dagens økonomiske realiteter i landbruket. Det har også blitt hevdet at beregningsmodellene som budsjettnemnda legger til grunn for sitt arbeid, derfor bør revideres. Dette er viktige problemstillinger, og jeg er derfor glad for at landbruks- og matministeren signaliserer at hun ønsker en dialog med organisasjonene for å drøfte og gjennomgå beregningsgrunnlaget til budsjettnemnda, til tross for at det ble brudd i årets jordbruksoppgjør. Det er avgjørende viktig for å sikre fortsatt konsensus rundt fundamentale forutsetninger for det årlige jordbruksoppgjøret. I det øyeblikket partene ikke lenger er enige om at grunnlagsmaterialet fra budsjettnemnda er korrekt og relevant, svikter også fundamentet under den norske modellen med årlige jordbruksforhandlinger. Det vil i så fall være en svært alvorlig situasjon for norsk landbruk. Derfor er det viktig at denne dialogen raskt kommer i gang i formaliserte former, men at partene også gis tilstrekkelig med tid til en så krevende og omfattende prosess. Vi konstaterer at bruddet i årets jordbruksoppgjør får som konsekvens at statens tilbud blir stående. Det var også situasjonen i 2012, da de rød-grønne partiene argumenterte på samme måte som regjeringspartiene gjør i komitéinnstillingen til årets jordbruksoppgjør. Men det som ble presentert som logiske argumenter for en slik konklusjon i 2012, velger altså Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV å gå bort fra i år. Det gjør seg nok godt i en valgkamp, men det bidrar også til å befeste inntrykket av at det kan lønne seg for faglagene å gå til brudd i forhandlingene, for deretter å kunne oppnå påplussinger ved Stortingets behandling av jordbruksoppgjøret.