Hanne Dyveke Søttar (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Fullføringsreformen i seg selv er en reform med bred politisk støtte. Stortingsmeldingen legger et godt grunnlag for at flere skal kunne fullføre videregående, og den legger til rette for at flere skal bli bedre forberedt for videre studier eller arbeidsliv. Det er mye bra, men det er veldig mange fine ord, og den kan bli både bedre og mer konkret. Derfor er jeg spesielt glad for at Fremskrittspartiet, i samarbeid med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, er enige om ganske mange av vedtakene som vil gjøre reformen bedre. Skal man lykkes som elev i videregående opplæring, må man være klar for videregående opplæring. Derfor må også denne meldingen ses i sammenheng med tidlig innsats, og overgangen fra grunnskole til videregående utdanning må prioriteres høyere enn det gjøres i dag. I denne sammenheng er det spesielt viktig å fokusere på elever som har svakt språklig eller faglig grunnlag. Flertallet mener derfor at det må gjennomføres forsøk med obligatoriske overgangskurs og tilbud, slik at alle elevene som starter på videregående, får et bedre fundament enn de har i dag. At man har bestått ungdomsskolen eller har karakterkrav i enkelte fag, står dessverre Fremskrittspartiet alene om, enn så lenge. Vi ser jo fra Danmark at dette har ført til nedgang i frafall, og det har gitt bedre kvalitet i undervisningen. Så i kjent FrP-stil kan det jo hende dette likevel blir vedtatt om noen år, slik det ofte er med fremskrittsrettede forslag Det slås også fast i innstillingen at man må intensivere arbeidet med å sikre alle læreplass, og at man ønsker minst mulig grad av vg3 i skole. Nå kan man sikkert tolke det som står i meldingen, på forskjellig vis, men en potensiell utvidelse av vg3 i skole er et nederlag, og flertallet er sterkt kritisk til forslaget om å utvide dette, på generelt grunnlag. Hovedregelen er, og skal være, praksis i bedrift – punktum. Praksis i bedrift bidrar til å sosialisere lærlingene inn i yrket. Man lærer alt det som man må håndtere som gjelder bredden av krav og forventninger til dem som fagfolk. Og for å plagiere andre utsagn kan jeg si fra denne talerstolen at jeg elsker fagarbeidere, og jeg elsker håndverkere. Vi må også ta inn over oss at selv om vi er folk flest, er vi forskjellige, og vi lærer på forskjellige måter. Derfor er det også viktig at man tilrettelegger opplæringen til det beste for hver enkelt elev. Noen er teoretikere, andre er praktikere. Derfor synes jeg det er flott at regjeringspartiene ble med på vår merknad om Steigenmodellen, der man kan bli lærling fra første skoleuke. Elevene der gjennomfører akkurat det samme når det gjelder pensum og opplæring, i løpet av disse fire årene, men skolefagene er fordelt over perioden, og man jobber hele veien. Så når regjeringen er enig i at dette er en modell som bør prøves flere steder, forventer jeg at de legger forholdene til rette for det. I tillegg har flertallet presisert at tilskuddsordningen for lærlinger, praksiskandidater og lærekandidater med særskilte behov er viktig, og at ordningen bør styrkes, ikke avvikles. Til slutt: De siste årene har det vært rekord i antall læreplasser, men det er fortsatt mange elever som står uten plass. En av grunnene til dette er dimensjoneringen av utdanningstilbudene og samsvaret med det behovet som arbeidslivet har. Vi kan ikke vedta flere læreplasser, men vi kan tilrettelegge for den utdanningen som etterspørres. Da er opplæringskontorene usedvanlig viktige. De er så pass viktige at Fremskrittspartiet i samarbeid med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV rett og slett har slått fast at lovfestingen av opplæringskontorene og deres godkjenning som lærebedrift må fortsette. Vi ber også om at opplæringskontorenes funksjon som bindeledd mellom skolen og lærebedriftene forsterkes. Opplæringskontorene er alfa og omega for mange små og mellomstore bedrifter over hele landet. De bør få mer å gjøre, ikke mindre Opplæringskontorene, bedriftene og partene i arbeidslivet må ha en sentral rolle i samarbeid med fylkene når det gjelder både karriereveiledning og dimensjonering av utdanningstilbudene. Nåtidens arbeidsliv og framtidens arbeidsliv skapes i markedet. Det vedtas ikke av staten eller fylkeskommunen, og dette må gjenspeiles i rammevilkårene for både utdanningssektoren og næringslivet. Da ønsker jeg å ta opp det forslaget som Fremskrittspartiet fremmer alene, og dem som vi fremmer sammen med andre.