Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-06-08:
Erfaringer viser at det er mange svakheter ved arbeidsavklaringspengeordningen, svakheter som går ut over dem som er innenfor ordningen. Det er veldig mange eksempler på mennesker som ikke får den bistanden de trenger, og at tida går og det stadig blir vanskeligere. Nav må gjøre en langt bedre jobb, for dess lengre tid en går på arbeidsavklaringspenger, dess vanskeligere er det å komme tilbake til arbeidslivet. Det er utgangspunktet for Senterpartiet. Etter vårt syn må det være et mål for mottakere av arbeidsavklaringspenger at de får tett oppfølging, får konkret innhold i og plan for sin stønadsperiode og unngår ventetid som følge av at veilederne hos Nav har for mange å følge opp. Vi mener videre at det må være til beste for den enkelte å få avklart sin situasjon så raskt som mulig, samtidig som det tas hensyn til de helsemessige utfordringer den enkelte har, og at det gjøres individuelle vurderinger i hvert enkelt tilfelle. Vi mener at en endring som innebærer at maksperioden for å motta arbeidsavklaringspenger blir redusert fra fire til tre år, forutsetter at Nav-kontorene får ressurser og myndighet til oppfølging av brukerne, og at det innvilges nødvendige unntak for dem som trenger det. Det er altså en klar sammenheng når vi gir tilslutning til å gå fra fire til tre år, at Nav-kontorene får de nødvendige ressurser for å foreta den individuelle vurderingen, og at vi får en helt annen effektivitet og mulighet for brukerne til å få et godt tilbud, noe de ikke har i dag. Men Senterpartiet støtter ikke at det skal være en tidsbegrensning på unntak fra maksimal varighet, og mener videre at vilkårene for unntak må håndheves av Nav lokalt. Det innebærer at det er Nav lokalt som skal ha det siste ordet når det gjelder forlenging av stønadsperioden utover tre år, og at dette legges til grunn når ansvarlig enhet i Nav skal fatte vedtaket. Det er vår linje, som jeg har sagt i mange sammenhenger: Gi større myndighet og ansvar til førstelinjen i offentlig sektor – myndige fagpersoner som opptrer i tråd med ledelsens intensjon. Senterpartiet viser videre til at det er lagt opp til at personer med helseproblemer som har behov for et lengre stønadsløp for å avklare arbeidsevne eller for å komme tilbake i arbeid, fortsatt skal få det. Vi mener det er helt avgjørende at veileder ved Nav lokalt har, som sagt, reell beslutningsmyndighet knyttet til varighet og unntak utover maksperioden. Vi legger til grunn at mottakerne av arbeidsavklaringspenger får beholde ytelsen fram til vedkommende er avklart mot arbeid eller andre ytelser. Vi mener derfor at unntak fra maksperioden ikke skal tidsbegrenses slik det er foreslått, fordi dette vil gjøre det vanskelig for dem som er i lange behandlings- eller tiltaksløp. Det vil videre være mulighet for lengre stønadsløp for dem som opplever betydelig ventetid når det gjelder medisinsk utredning, behandling eller plass i arbeidsrettede tiltak, eller som ikke har nådd sitt mål innenfor en viss tidsfrist, men som er i et hensiktsmessig løp mot arbeid. Senterpartiet fremmer på denne bakgrunn sitt eget forslag, og jeg tar det opp. Jeg er svært glad for å få støtte fra Kristelig Folkeparti – Kristelig Folkeparti argumenterte glitrende for vårt standpunkt i saken – og fra alle de instansene som har gitt støtte til dette forslaget. For øvrig støtter Senterpartiet ikke innføring av en karensperiode på 52 uker i forbindelse med en ny periode med arbeidsavklaringspenger, § 11-31. Vi viser til at det etter gjeldende rett skal gjøres en ny vurdering av vilkårene for en persons rett til arbeidsavklaringspenger, basert på nytt saksforhold, i tilfeller hvor stønadsperioden er utløpt. Vi mener at en karensperiode på 52 uker vil kunne avskjære folk som har et reelt behov for arbeidsavklaringspenger fordi de står utenfor arbeidslivet på grunn av et betydelig helseproblem. Vi mener at disse menneskene ikke vil få andre muligheter enn å søke om økonomisk sosialhjelp fra kommunen dersom vi ikke gjennomfører det som jeg nå har sagt. Til slutt: Senterpartiet støtter forslag nr. 1, som er fremmet av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti. I den forbindelse er Senterpartiet opptatt av at unge mottakere av arbeidsavklaringspenger må oppfylle aktivitetskrav dersom helsesituasjonen gjør det mulig. Der er vi faste og klare: Hvis helsa gjør at du kan arbeide, skal du også arbeide.