Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-11-16:
Dette er en lov som omfatter ganske mye og mange, spesielt de som utøver virksomhet innenfor lotteriloven og de som benytter seg av spillet og spillets gleder – og det har jo de fleste nordmenn et forhold til i større eller mindre grad. Det er en del endringsforslag som er kommet tilbake til komiteen, og som er til behandling her i Odelstinget nå. Det gjenstår imidlertid en god del ting i lotteriloven som burde få sin avklaring, men det kommer vel på sikt. Det viktigste er at denne loven blir så klar som mulig, slik at det ikke oppstår tvilstilfeller rundt lotteriloven og utøvelsen av den, som det faktisk har vært tidligere. Det tror jeg de fleste i komiteen har hatt som mal hele veien. Jeg vil gjerne påpeke at Lotteritilsynet, som nå blir innført, vil kunne ha stor innflytelse på inntektsmulighetene til private organisasjoner samt fordelingen mellom de statlige og de uavhengige pengespill. Det vil derfor være viktig og riktig at tilsynet, som vil opptre som en konkurranseregulerende enhet overfor markedet, fører tilsyn basert på demokratiske prinsipper i alle sammenhenger. Fremskrittspartiet mener at når man nå får regler om autorisasjon av entreprenører, må regelverket rundt godkjenning av lokalinnehavere ikke bli for omfattende og uoversiktlig. Det er en rekke spørsmål også rundt dette, som kanskje ikke er helt avklart ennå. Når det gjelder kostnader for drift av Lotteritilsynet, synes vi i Fremskrittspartiet at de er for høye. De ulike typer gebyrer som foreslås innført, vil virke urimelige, spesielt for de humanitære og samfunnsnyttige formål, altså de private spill. Den foreslåtte gebyrstruktur er unødvendig komplisert, og de totale gebyrinntektene bør ikke være mer enn de faktiske kostnader som det er rundt drift av tilsynet. Gebyrene må ikke være av en slik art at man knekker den økonomiske ryggraden på samfunnsnyttige lag og organisasjoner, som gjør en meget god innsats. Vi støtter organisasjonenes forslag om å unnta rene underholdningsautomater fra lovforslaget, slik at loven konsentrerer seg om pengespill, herunder også de statlige spillene, når samordningen mellom statlige og private spill nå skal legges under Kulturdepartementet. Det blir snart gjennomført. Vi i Fremskrittspartiet står alene om at det bør etableres et styre for Lotteritilsynet – i alle fall pr. i dag. Vi mener at dette styret må ha en bred sammensetning med representanter fra ulike miljøer og organisasjoner i spillemarkedet, og være uavhengig av lotteriforvaltningen. Derfor foreslår vi en endring i § 4 i tråd med akkurat det jeg nå har snakket om. Det bør ikke innføres noe krav om at en virksomhet må organiseres i et eget selskap for å kunne få autorisasjon som entreprenør. Det bør vurderes om autorisasjonsordningen skal gjelde hele styret i et entreprenørfirma og ikke bare for styreleder eller daglig leder. Akkurat dette synet står vi alene om. Vi ønsker ikke å innføre aldersgrense på spill, verken for statlige spill eller private spill. Men hvis aldersgrense innføres, må det få som konsekvens at det må gjelde for alle typer spill, slik at man ikke får en forskjellsbehandling i spillemarkedet. Vi vil hevde at det vil bli svært vanskelig å gjennomføre kontroll av aldersgrense, og synes ikke det vil være riktig å pålegge politiet denne type oppgaver som det her faktisk legges opp til. Så vi vil etter dette stemme mot § 8 a i lovutkastet, men støtter subsidiært Høyres forslag, nr. 3, hvis aldersgrense blir innført. Da vil vi på lik linje med Høyre, og det har vi villet hele veien, ha likebehandling av statlige og private spill. Jeg har lagt merke til at flertallet har vist til spillegalskap, og jeg har sterkt på følelsen at det faktisk er spekulasjoner rundt dette som ligger til grunn for at man nå innfører en aldersgrense for spill. Landets aviser kjørte flere reportasjer om spillegalskap blant angivelig 16 000 barn og unge, og enda flere voksne. Men svært få stiller kritiske spørsmål til de konklusjoner som trekkes i avisspaltene. Når røyken fra oppslagene er drevet bort, er det på tide å gjøre seg noen korte refleksjoner. Det foreligger ingen vitenskapelig utførte undersøkelser om spilleavhengighet basert på norske forhold. Det er også sparsomt med seriøse utenlandske undersøkelser, og i dette vakuumet er det lett for pressen og andre å påvirke opinionen til å trekke forhastede konklusjoner. Eksempelvis opererer verken pressen eller fagmiljøene med noen enhetlig definisjon av «spilleavhengighet». Uten en klar definisjon og en skikkelig undersøkelse av problemets omfang i Norge blir det overilet å hoppe til den konklusjonen at aldersgrense og spillehaller løser alle problemene. De negative sidene ved spilleautomatvirksomhet kan løses på helt andre måter. Så jeg synes at det er en dårlig løsning å innføre aldersgrense på slikt grunnlag som flertallet her gjør, og som jeg har sterkt på følelsen baserer sine holdninger og standpunkt rett og slett på spekulasjoner, fordi man henger seg så veldig opp i begrepet spillegalskap. Jeg vil også komme inn på at vi i Fremskrittspartiet vil fremheve at Norsk Tipping AS og Rikstoto har fått adgang til å prøve spill via Internett. Vi ønsker, som sagt, like rammebetingelser for statlige og private pengespill, og det bør derfor gis anledning til at flere aktører får mulighet til å vinne erfaring med spill og lotteri via Internett, at det ikke bare er forbeholdt Norsk Tipping og Rikstoto. Vi har også diskutert innføring av BingoLotto. Vi har vært modne for det lenge, at BingoLotto bør innføres. Vi er av den oppfatning at dette temaet nå er mer enn nok modent for innføring også i Norge. Denne type spill bør tillates når formålet er å styrke det lokale frivillige kulturarbeid. Et annet spørsmål som reiser seg rundt dette, som særlig de private spilleorganisasjonene er veldig opptatt av, er størrelsen på gevinster. Loven i dag sier helt klart at man ikke har lov til å utbetale kontanter som overstiger 500 000 kr. Dette taket vil Fremskrittspartiet ha vekk, slik at organisasjonene kan stå mer på linje med de statlige spillene også når det gjelder omfanget på det totale premiebeløpet som kan utbetales. Dette gjelder da spill som først og fremst går på organisasjonenes landslotterier. Vi vil altså foreslå at denne grensen opphører, og overlater isteden til den lotteriverdige organisasjonen selv å avgjøre størrelsen på hovedgevinstene samt utbetalingsformen for alle type gevinster. Det synes jeg det er viktig å slå fast. Helt til slutt vil jeg bare komme inn på det med videre kostnader for finansiering av tilsynet. Vi synes fra Fremskrittspartiets side at det hadde vært greit at stillingshjemler overføres fra departementene som i dag arbeider med saker som er knyttet til private lotterier og statlige spill, slik at kostnader rundt opprettelse av et lotteritilsyn blir minst mulig totalt sett. Herved tar jeg opp det forslaget som er referert til.