trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-05-06:
Jeg synes det tjener representanten Raja til ære at han, når han ser at han ikke får gjennomslag for sitt primærstandpunkt, legger prestisjen til side og går inn for det mest rasjonelle og effektive subsidiære standpunktet. Men det opprinnelige standpunktet som Raja har forfektet, er vanskelig å forstå for meg, for i utgangspunktet argumenterer Raja for at det å beholde den opprinnelige Grunnloven vil gi mindre tolkningsrom, samtidig som han argumenterer for at den opprinnelige Grunnloven skal skjøtes på med nye bestemmelser i moderne språk. Kan Raja forklare hvordan det vil gi mindre tolkningsrom når man i samme grunnlov får en hel remse med forskjellige språkversjoner til forskjellige paragrafer?
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-05-06:
I forbindelse med mitt innlegg, kom jeg dessverre i skade for å glemme å ta opp mindretallets forslag. Jeg tar herved opp forslagene nr. 1 og 2.
Erik Skutle (Høyre), 2014-05-06:
Etter lange og gode drøftinger tyder alt på at vi i dag vil vedta en grunnlov i modernisert språkdrakt i tillegg til en nynorsk versjon. Det er Høyre godt fornøyd med. Høyre har vært opptatt av å balansere en rekke hensyn i denne prosessen. Det første er å bevare de historiske linjene i Grunnloven. Grunnloven er på mange måter det norske demokratiets fødselsattest, og vi har vært skeptiske til en radikal språkreform som visker ut mange av de historiske linjene etter Eidsvoll i 1814. Samtidig har vi hatt et ønske om å gjøre Grunnloven mer forståelig for folk som ønsker å lese den. Grunnloven kan selvfølgelig aldri forstås bare ved å lese teksten, man må også se på tidligere tolkninger og rettsavgjørelser. Likevel er det en del paragrafer som det er svært vanskelig å skjønne betydningen av. Disse blir nå endret, og det er bra. Like mye har vi vært opptatt av å ivareta den nynorske målformen. Måten vi ønsket å gjøre dette på, var å bytte ut de paragrafene som var skrevet på det mest gammeldagse språket, samtidig som vi ville legge til rette for at framtidige endringer skulle kunne skje på moderne språk og valgfritt målform. Det blir det ikke flertall for i dag. Løsningen man ender opp med – og vedtar – ivaretar likevel våre intensjoner på en god måte. Man får en nynorskversjon som er likestilt med bokmålsvarianten. Det ivaretar nynorskbrukerne. Man får en språklig revidert versjon på bokmål, som gjør innholdet mer forståelig for leserne. Samtidig ivaretar man de historiske linjene, fordi Vinjes versjon er skrevet i et konservativt og høyverdig språk. Jeg vil på det sterkeste tilbakevise antydninger fra denne talerstolen om at vi i Høyre har det standpunktet vi har, for å stikke kjepper i hjulene for noen andre. Det er ikke riktig. Vi har det standpunktet vi har, fordi det ivaretar våre intensjoner på en best mulig måte. Så enkelt er det. Jeg er glad for at det nå ser ut til at et stort flertall i denne sak vil stemme for Vinjes bokmålsversjon og Gravers nynorskversjon, i det året som det – som vi vet – er 200-årsjubileum for Grunnloven og demokratiet.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-06:
Grunnloven har vi all grunn til å være stolt av. Den står i en stolt tradisjon fra opplysningstiden, på samme måte som bl.a. den amerikanske grunnloven av 1787 og den franske grunnloven av 1791. I den norske grunnloven slås viktige prinsipper fast, som trykkefrihet, at folket bør utøve den lovgivende makt gjennom sine representanter, og at folket alene har rett til å beskatte seg gjennom sine representanter. I tillegg inneholder den viktige bestemmelser som § 96, om lov og dom, og § 50, om stemmeretten. Nettopp de viktige bestemmelsene og det symboltunge ved Grunnloven – at den på mange måter utgjør grunnstammen i det norske demokratiet – innebærer at den må være tilgjengelig for alle. Henrik Wergeland var en markert forkjemper for at 17. mai – feiringen av Grunnloven – også skulle være barnas dag. Nettopp fordi Grunnloven er en pilar i samfunnet – av betydning både for nåværende og for kommende generasjoner – er det av stor betydning at språket i vår nå 200 år gamle grunnlov oppdateres, slik at også dagens unge forstår innholdet i og betydningen av den. Da Grunnloven ble vedtatt i 1814, hadde vi ikke noe offisielt norsk skriftspråk. I dag har vi to, og de har vært likestilt siden 1885. Eidsvollsmennene skrev grunnlagsdokumentet for samfunnet vi lever i, på det skriftspråket som de hadde tilgjengelig. Men skriftspråket i Norge har endret seg mye siden 1814. Det har knyttet seg stor spenning til om det i det hele tatt ville bli flertall for en språklig modernisering av Grunnloven på bokmål, og om det ville bli flertall for å gi ut Grunnloven på nynorsk. I og med at Norge har to likestilte målformer, er det i mine øyne en selvfølge at det aller viktigste nasjonale dokumentet, Norges grunnlov, skal foreligge på både bokmål og nynorsk. Språklig likestilling er viktig. Å vedta at Grunnloven skal være på nynorsk og på bokmål, er en fin måte å markere det frie valget – mellom nynorsk og bokmål – alle borgere har, uten at det innebærer tiltak som noen kan oppfatte som tvang, 25 pst.-kvoter eller lignende. Det vil være en viktig, symboltung anerkjennelse av nynorsken, av nynorskbrukerne og av språklig frihet – og samtidig understreke at Grunnloven tilhører alle nordmenn. Fremskrittspartiet har hele tiden støttet Vinjes bokmålsversjon og Graver-utvalgets nynorskversjon. Jeg må si det vil være meg en stor glede å få stemme ja til det i dag. Jeg vil slutte meg til representanten Lundteigens rosende ord og takk til Carl I. Hagen for hans utrettelige arbeid for en språklig fornyelse av Grunnloven.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
«Kvifor ikkje elske meg no og bli ferdig med det?» – Det skrev Ragnar Hovland. Hvorfor ikke bare gi Grunnloven tilbake til folk nå og bli ferdig med det? Jeg har prøvd å forstå det. Jeg har lest og jeg har hørt argumenter for hvorfor vi ikke skal ha en gjennomarbeidet, helhetlig språkversjon som er tilgjengelig for flere. Det hadde vært spesielt kledelig i dag når det er 200 år siden vi avskaffet adelen. Noen argumenter, bl.a. framført av Abid Q. Raja fra Venstre, har vært knyttet til kulturarv, og at dette er et spørsmål om å bevare den. Du kan si mye godt og mye forskjellig om den norske kulturarven, men jeg tror ikke den står og faller på en revisjon av grunnlovsspråket fra 1903. Det er også en del av norsk kulturarv å vente på bussen når det regner, men det er ikke et selvstendig argument mot busskur. Et annet argument, framført flere ganger av Michael Tetzschner fra Høyre, er at man har forventninger til at landets grunnlov fortsatt skal være i søndagsklær. For meg er den litt preget av hverdagsklær. For meg er livet preget av hverdager. Det er flest av dem. Det er kanskje da vi trenger Grunnloven mest. I sitt innlegg i dag sa Tetzschner at vi nå får en verdig språkversjon. Verdighet er populært både å diskutere og å påberope seg i denne salen. Hva er det som gjør at en løsning med Vinje-bokmål og Graver-nynorsk er mer verdig enn en sammenhengende endring med Graver–Graver-versjonen? Er verdig det samme som utilgjengelig? Er verdig det samme som fragmentert? Flere representanter har sagt at de selv forstår Grunnloven, og at de forstår Vinje-versjonen veldig godt. Ære være dem for det! Men det er ikke et argument for ikke å gjøre den mer tilgjengelig for flere. Det gamle norsk-danske embetsmannsspråket er tungt å lese i dag av andre enn spesialister, skriver 31 jusprofessorer til komiteen. Grunnloven er ikke til for spesialister – den er til for folk. Derfor mener Arbeiderpartiet at det er verdig, det er ikke minst i respekt for demokratiet, det er i Eidsvolls ånd, det er å utvise stolthet for en sammenhengende revisjon av språket i Grunnloven med Graver–Graver-versjonen og fremmer det. Det å ikke gjøre det, det er det som er radikalt. Det å aktivt velge å fortsette å la Grunnloven være utilgjengelig for flere, det er det som er radikalt. For Arbeiderpartiet er det bare én måte å gjøre ting på, og det er å gjøre det skikkelig. Derfor vil vi levere inn forslag om Graver-bokmål hvis ikke mange nok blir med på det forslaget i dag, og stemme for Vinjes versjon subsidiært. Det er i alle fall bedre enn ingen ting. Og mens vi venter på at flere blir med på Graver–Gravers versjon, kan vi i hvert fall glede oss med å lese Grunnloven på nynorsk. Men selv stortingsrepresentanter kan ikke bare sitte å lese Grunnloven hele dagen, de må lese litt Olav H. Hauge også – særlig i dag. Hvis Graver–Graver ikke får flertall, vil jeg spesielt anbefale følgende strofe: «Du skal ikkje tru at du er nokon kar for det um dei skryter av deg inni Oslo.»
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-05-06:
Grunnloven er viktig – det har alle understreket i dag. Men grunnen til at den har beholdt sin viktighet, er at den stadig har blitt endret, at innholdet har utviklet seg med statsskikk, utviklet seg med menneskerettighetenes utvikling og utviklet seg med samfunnsendringa. Dens kraft i det norske samfunn ligger i dens kraft til endring. Hvis vi skal tilføre historien litt – det er ikke så mange som har sittet veldig lenge i kontrollkomiteen – er det sånn at noen av oss foreslo å ha en større gjennomgang av Grunnloven fram til denne behandlinga, som ikke fortrinnsvis handlet om språk, men som handlet om at Grunnloven skulle være mer i takt med den statsskikken vi har. Venstre ble nedstemt med dunder og brak. Vi ønsket nettopp en revisjon som handlet om at vi skulle endre formuleringer som at «Kongen velger selv et råd» når vi vet at det ikke er Kongen som peker ut sitt råd lenger. Hvorfor kan ikke det stå riktig i vår grunnlov det som er norsk statsskikk? Dette ble vi nedstemt på. Så har vi den store debatten om språk. Jeg må innrømme at jeg kanskje tror dette ikke er det viktigste, sjøl om det føles sånn i dag. Jeg tror innholdet er viktigere. Jeg tror at viktigere enn om det heter gryta eller gryten, er hva som er oppi gryta. Så er det sånn at Grunnloven heller ikke har hatt den rollen som grunnloven har f.eks. i andre stater. Jeg har aldri sett en norsk spillefilm der en eller annen som blir arrestert, roper ut en grunnlovsparagraf, men jeg har sett mange amerikanske filmer, der analfabeter kan hvilket tillegg i grunnloven de skal påberope seg. Vi kan kanskje få en grunnlov med en sånn rolle, men den har i dag ikke en sånn rolle. Den Grunnloven som hang i klasserommene til mange av oss, var til og med trykt med en skrifttype som gjorde at det ikke var mulig å lese den for barn. Det jeg tror kommer til å skje i dag, er at Sveinung Rotevatn og Bård Vegar Solhjell får rett: med den stemmegivninga som skjer i denne salen, tror jeg det er nynorskversjonen som vinner. Sjøl om jeg hadde vært samfunnsfaglærer på KG i Oslo, og hatt valget mellom å presentere Vinjes setning «for Almenvæsenet nyttigste Maade» for mine elever, eller Gravers nynorsk-versjon, der det heter «på den måten som er nyttigast for samfunnet», hadde jeg – sjøl på KG på Frogner i Oslo – valgt nynorskversjonen fordi den hadde vært lettest å lese for elevene. Så hvis man har en ambisjon om å gjøre Grunnloven til det symbolet man ønsker, tror jeg at med den stemmegivninga det ser ut som vi får i dag, vinner nynorskversjonen. Den kommer til å bli den allmenne folkelige delen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-05-06:
Venstre stemmer også for.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Vi feirar i år at det er 200 år sidan Noreg fekk ei eiga grunnlov. Og Grunnlova var eit resultat av ein modig prosess ved at kongemakt og folkemakt samarbeidde for å gje Noreg eit moderne styresett. I dag skal vi ta stilling til endringar i Grunnlova, og eg er svært fornøgd med at Arbeidarpartiet har stått som ei klippe for nynorsken. Som representant for nynorskfylke nummer ein, og som leiar i Løvebakken Mållag, har eg prøvd å jobba for å påverka opposisjonen – spesielt dei som har sete i styret i Løvebakken Mållag og òg mine medrepresentantar på Sogn og Fjordane-benken. Eg er svært nøgd med at det no ser ut til å verta fleirtal for Grunnlova også på mitt målføre – både eit tidsmessig nynorsk og eit tidsmessig bokmål. Grunnlova er eit viktig symbol på det norske folkestyret. Historia viser at Grunnlova har hatt ein viktig funksjon i mange sentrale endringar i vår politiske historie. Arbeidarpartiet meiner det vil vera ein klår styrke for utvikling av folkestyret at vi har Grunnlova på eit tidsmessig norsk språk, og at ho er på begge målformene våre – både nynorsk og bokmål. Nasjonen vil få eit tryggare språkleg grunnlag for å kunna forstå paragrafane i Grunnlova. Nynorsk- og bokmålbrukarar får eit likeverdig grunnlag for å kunna forstå Grunnlova. Dette siste er særs viktig. Stortinget har dermed sjølv teke stilling til korleis Stortinget les og forstår Grunnlova i dag. Slik sikrar Stortinget at også seinare grunnlovsendringar vert ein del av ein språkleg heilskap. Også dette er med på å gjera Grunnlova så eintydig som Stortinget faktisk ønskjer at ho skal vere. Det å ha Grunnlova på eit forståeleg språk og på begge målføre, er ikkje å kasta vrak på Grunnlova. Sjølv om vi ikkje kjem heilt i mål i dag, vil forbetringar skje. Og det er på tide at vi nynorskfolk også får Grunnlova tilgjengeleg på vårt målføre. Vener av nynorsk og nynorskbrukarar! Dette vert forhåpentleg ein gledes dag, der vi endeleg skal få oppfylt jamstillingsvedtaket. Det vert nok ei ørlita feiring for nokon av oss i dag og i kveld viss det går vegen. Heilt til slutt: Takk og atter takk til alle som har stått på – og stått fjellstøtt på – for at vi skal ha nynorsken!
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Leveringsplikta ligg fast, vart det sagt i innlegget. Det står òg i merknadane. Representanten seier òg at land og hav må sjåast i samanheng. Kva legg eigentleg representanten i dette? Er det kor mange kilo fisk som er levert, eller er det det som faktisk er intensjonen bak leveringsplikta – verdiskaping og sysselsetting?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Ein utvida talet på båtar som hadde leveringsplikt, under tidlegare fiskeriminister Pedersen. Òg fiskareigde båtar fekk leveringsplikt under den same ministeren. Det er forskjell på bearbeidingsplikt og leveringsplikt – det kan vi vera samde om – men bearbeidingsplikta vart utvida frå 60 til 80 pst. både for torsk og for hyse.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Det vi i Arbeidarpartiet er opptekne av, er at intensjonane bak leveringsplikta vert overhaldne. Då må vi gå tilbake og sjå på intensjonane. Det er difor vi fremjar forslaget i dag, og det er difor kysten er i opprør – for det vert faktisk ikkje levert, som det vart vist til òg under det førre replikkordskifte her. Det vert ikkje levert fisk som avtalt til den rette staden.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Ferskfiskstrategien, som vi innførte, var bra. Til det som det vert spurt om, om vi skal påleggja: Vi hadde ei fryselov, som vi tok bort. Den kan vi sikkert diskutera både lenge og vel her – det trur eg ikkje er meininga at vi skal i dag. Eg trur ikkje at vi skal tilbake til å forlanga at alt skal leverast ferskt, men eg trur vi skal tilbake til intensjonane i leveringsplikta. Vi skal tilbake til å gje gode incentiv. Eg synest det med levandelagring, som regjeringa no har kome med, er veldig bra. Men det forslår ikkje – det må mykje meir til. Vi kan godt sjå på endring av kvoteåret for å få meir jamn levering. Vi er villige til å sjå på mange ting her og snu mange steinar for at denne industrien skal gå rundt.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Eg har eit spørsmål til representanten Korsberg som går på om ein ikkje leverer som avtalt. Kva meiner representanten Korsberg då skal skje? Ligg konsesjonane igjen på kaikanten? Representanten kan gjerne svara med ja eller nei.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
No gjorde representanten meg veldig nysgjerrig. Kan han vera så snill å seia kva slags reaksjon fiskeriministeren har kome med?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Det som fekk meg til å ta ordet, var det representanten sa om at han ønskte ein totalgjennomgang, men tydelegvis ikkje i Stortinget, og at Venstre var klar for å gå inn på endringar. Da er eg litt usikker på kor Venstre vil, for representanten var veldig klar – sjeldan klar vil eg seia – på talarstolen da det gjaldt at leveringspliktene ligg fast. Difor er spørsmålet mitt: Kva er representanten sin definisjon på leveringsplikter? Er det intensjonen bak leveringspliktene ein ser for seg, eller er det berre talet på kilo levert fisk? Og er det levert til anlegget av han som har konsesjonen, eller er det levert av kven som helst?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Eg må berre tilstå at eg sleit litt med å få tak i om ministeren faktisk sa at leveringsplikta låg fast, eller om ho meinte dei framtidige, for det som vart sagt frå ministerens side, var at framtidige leveringsplikter måtte sjåast i ein annan samanheng. Eg slit litt med å forstå kva ministeren faktisk meiner, for det som står i komitémerknaden frå regjeringspartia, er at det faktisk er ein samla komité som seier at leveringsplikta ligg fast. Korleis vil ministeren definera leveringspliktene?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Ministeren slår fast i svarbrevet sitt at når det gjeld Mehamn, var det rein juss og ikkje politikk. Samstundes har ministeren vore overraska over at dei raud-grøne brukte så lang tid på å avgjera saka, noko som no vert gjenteke i denne salen i dag. Spørsmålet mitt er veldig enkelt: Meiner ministeren at intensjonane vedrørande leveringsplikt er overhaldne i Mehamn?
Guri Melby (Venstre), 2014-05-06:
Kjære stortingspolitikere! Jeg vil gjerne starte med å si at det er stor stas for en vararepresentant å bli kalt inn på Stortinget på en sånn dag og få muligheten til å være med på noe historisk. Siden jeg er vara og derfor ikke er like ofte innom dette huset og disse gangene, så har jeg kanskje fått muligheten til å observere debatten litt mer utenfra enn de andre som sitter her. Det er hovedsakelig perspektivene som vanlig borger, norsklærer og lokalpolitiker jeg tar med meg inn i denne debatten, og ut fra de perspektivene har det vært viktig for meg at Grunnloven må være forståelig og tilgjengelig for helt vanlige, norske borgere. Det mener jeg at den ikke er i dag, og det er det også flere som har belyst fra denne talerstolen. Det arkaiske språket fra 1903 gjør at det er forbeholdt en elite av jurister og kanskje noen få stortingsrepresentanter å være i stand til å forstå Grunnlovens innhold fullt og helt, og det er enda færre som er i stand til å skrive forslag i korrekt form. Derfor mener jeg nå – over hundre år etter siste revisjon av språket i Grunnloven – at det er på høy tid med en fornying. Skriftspråket har endret seg enormt siden 1903. Den store fornorskingsprosessen av språket startet egentlig først i 1917, og siden den gangen har det vært gjennomført mange revisjoner av skriftspråket. Dette bør reflekteres i det kanskje aller viktigste dokumentet for vårt demokrati, nemlig Grunnloven. Dersom målet er tilgjengelighet og forståelighet, er det åpenbart at Grunnloven må være tilgjengelig på begge de offisielle målformene vi har i Norge, det vil si både bokmål og nynorsk. I en av de mange e-postene jeg har mottatt fra folk de siste dagene, knyttet til denne saken, er det en nynorskbruker som skriver følgende: «Å vedta Grunnloven på nynorsk og bokmål vil vere ein enkel og effektiv måte å markere det frie valet alle borgarar har mellom nynorsk og bokmål, utan at det inneber tiltak som nokon kan oppfatte som tvang, kvotar eller liknande. Det vil vere ei viktig, symboltung anerkjenning av nynorsken, nynorskbrukarar og språkleg fridom.» Dette er ord jeg kan stille meg fullt og helt bak. Det er også åpenbart for meg at den bokmålsversjonen som Graver-utvalget har laget, er den som i størst mulig grad tilfredsstiller målet om at Grunnloven skal være forståelig for folk flest. Graver-utvalget har, på oppdrag fra Stortinget, laget en oppdatert grunnlovstekst som er både juridisk presis og språklig god. Den er utarbeidet av en gruppe mennesker som har både språklig og juridisk kompetanse, og de har etter mitt skjønn gjort gode vurderinger i ulike språkvalg som er tatt, og teksten framstår som både tilgjengelig, forståelig og helhetlig. Selv om også Vinjes forslag representerer en viss modernisering, mener jeg denne versjonen beholder så mange utdaterte og arkaiske former at den ikke tilfredsstiller målet om tilgjengelighet og forståelighet. Jeg mener også at det framstår som noe pussig at en regjering som har satt i gang prosjekter for å få klarere og enklere språk i statsadministrasjonen, nå stemmer for en versjon av Grunnloven som er unødvendig vanskelig å forstå.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2014-05-06:
Dette er ein historisk dag i eit historisk år. I jubileumsåret for Grunnlova skal vi vedta ei ny språkform der vi får ei grunnlov på både nynorsk og bokmål. Dette er ei viktig sak som handlar om både innhald og målform i Grunnlova vår. Eg ønskjer sterkt at vi skal ha to levande skriftspråk, og som aktiv nynorskmann frå ein del av landet der nynorsken står sterkt, er dette også eit viktig spørsmål i høve til at vi skal ha to likestilte målformer i landet vårt. Grunnlova er det øvste rettslege grunnlaget for vårt statsstyre og den høgste rangerte lova i Noreg. Ho spelar ei svært viktig rolle i samfunnslivet vårt, og ho er sjølve grunnlaget for folkestyret. Grunnlova er eit historisk dokument og ein nasjonalskatt, og det same er historia bak Grunnlova. Det kjem veldig klart til syne gjennom den grunnlovsfeiringa vi er midt oppe i no. Grunnlova si språkform blei revidert varsamt i 1903. Etter det har ikkje Grunnlova gjennomgått noka språkleg fornying. I mellomtida har norsk språk utvikla seg mykje. Grunnlova si språkform blir i dag av mange opplevd som forelda, og det er også ei av grunngjevingane for at vi handsamar desse grunnlovssakene i dag. Det er ikkje tvil om at Grunnlova sitt innhald er vanskeleg tilgjengeleg for dagens lesarar, noko som harmonerer dårleg med Grunnlova si funksjon som grunnlag for vårt folkestyre. Ei språkleg fornying av Grunnlova er eit demokratiseringsprosjekt som etter mitt syn tener folkestyret. På den opne høyringa blei det frå fagleg hald uttrykt klar støtte til at Grunnlova både kan og bør liggje føre på våre to likeverdige skriftspråk, bokmål og nynorsk, og at formåla med grunnlovsforslaga er språkleg fornying og ikkje endring av realitetar. Når eg ønskjer sterkt å ha ei grunnlov på begge målformene, er det viktig for meg å lytte til dei faglege råda som kom fram på høyringa. Eg har merka meg at professor Eivind Smith på komitéhøyringa gav uttrykk for at ein har to vesentlege, fullt brukbare, likeverdige versjonar som er godt gjennomarbeidde. Eg har også merka meg at professor Smith viser til at begge kan brukast for å oppnå mykje av den moderniseringa som han meiner vi bør få til, og det viktigaste no er å bringe Grunnlova tilbake til ei språkform som gjer at folket forstår kva som står der. Eg er svært glad og takknemleg for at det har blitt jobba fram eit godt kompromiss som gjer at ein i dag faktisk kan gjere eit vedtak som fører til at vi får ei grunnlov på både bokmål og nynorsk. Dette er ei stor anerkjenning av nynorsken som likeverdig språk, og det har svært stor verdi for det vidare arbeidet med å gjere nynorsken til eit levande skriftspråk.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2014-05-06:
Flere har sagt at dette er en merkedag og en viktig dag for oss, og det er det selvfølgelig. Vårt 200-års grunnlovsjubileum ble også muligheten til å modernisere Grunnloven. Grunnloven vår fra 1814 var en radikal fremadskuende grunnlov, og en grunnlov basert på frihetsbegrepet. Dette har vi levd godt med siden. En fornying i forbindelse med 200-årsjubileet, som Stortinget ba om i 2012, er derfor helt på sin plass. Jeg har lyst til å takke saksordføreren for den gjennomgangen han hadde innledningsvis. Den var ryddig og grundig. Det er gledelig at vi nå har et nær enstemmig storting som stiller seg bak en modernisering og ikke minst også en språklig sidestilling av Grunnloven i våre to likeverdige språk. Det tjener Stortinget til ære, og det tjener den gjensidige respekten for våre to norske språk, nynorsk og bokmål. Selv om jeg bruker bokmål, mener jeg at dette er svært viktig. Så mye mer er det ikke å legge til. Mange har sagt kloke ord fra denne talerstolen, men la meg avslutningsvis få takke alle som har bidratt til, i komitéarbeidet og i denne debatten, at vi nå får et godt og bærekraftig vedtak.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-06:
For Senterpartiet er det avgjerande at Grunnlova, som er sjølve grunnlaget for vårt folkestyre, er på eit språk som gjer at ho blir forstått av dei ho skal gjelde for. Difor er grunnlovsvedtaket i dag viktig for demokratiet. Ei språkleg modernisering av Grunnlova er på høg tid. Grunnlova i Noreg må vera skriven på forståeleg norsk. At Grunnlova no vert på begge dei likestilte skriftspråka i Noreg, bokmål og nynorsk, gjer dagen i dag historisk. Eg meiner i likskap med fleirtalet i komiteen at den klokaste løysinga i dag vil vera at Stortinget vedtar grunnlovsforslag nr. 25, altså Graver-utvalet sin bokmåls- og nynorskversjon. Graver-utvalet sin bokmåls- og nynorskversjon er tilpassa kvarandre. Moderniserte omgrep er like så langt som mogleg. Språket er gjort enklare og meir aktivt i høve til originalteksten sitt forelda språk og Vinje sin bokmålsversjon. Som saksordføraren sa, er Vinje sin bokmålsversjon ikkje ei reell modernisering av språket i Grunnlova. Graver-utvalet har gjennomgåande modernisert forelda omgrep og uttrykk, men det er ikkje gjort i Vinje sin bokmålsversjon. Vinje sin bokmålsversjon vil krevja meir tolking enn Graver-utvalet sin nynorskversjon – t.d. i § 100 første ledd om ytringsfridom, der «bør» må tolkast som «skal» i Vinje sin bokmålsversjon. For andre enn spesialistar vil denne ulikskapen verka svært forvirrande. Dersom Stortinget i dag vedtar Vinje sin bokmålsversjon og Graver-utvalet sin nynorskversjon, vil vi få ein nynorskversjon som er klart meir moderne både i språkleg stil og i ord og uttrykk enn bokmålsversjonen. Kombinasjonen av Graver-utvalet sin nynorskversjon og Vinje sin bokmålsversjon vil medføra ei rekkje praktiske og pedagogiske problem. Paragraftilvisingar vil vera ulike for ei rekkje føresegner av di Graver-utvalet har forenkla setningar i nokre paragrafar. Graver-utvalet sine endringar av setningsstruktur gjer grunnlovsteksten lettare å tolka for juristar, og lettare å lesa og forstå for andre lesarar. Om Stortinget vedtar ei ny språkdrakt med Vinje sin lite moderne bokmålsversjon og Graver-utvalet sin tidsmessige moderne nynorskversjon, kan nynorskversjonen av Grunnlova fort visa seg å verta den primære språkversjonen i praktisk bruk, rett og slett fordi nynorskversjonen vert meir moderne og lettare å lesa og forstå. Det er flott for oss som vil styrkja nynorsken si stilling i det norske samfunnet, men det er likevel ikkje rett måte å sikra det på. Eg vil oppmoda stortingsrepresentantar i alle parti til å votera for Graver-utvalet sitt forslag til tekstversjon av lova på både bokmål og nynorsk, slik at vi føretar ei reell språkleg modernisering av Grunnlova på både bokmål og nynorsk, våre to likestilte skriftspråk i Noreg.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Da Grunnloven ble undertegnet 17. mai 1814, var den radikal. Den var radikal fordi den klargjorde forholdet mellom statsmaktene ved at vi gikk fra enevelde til konstitusjonelt monarki, men kanskje først og fremst understreking av at over alle institusjoner i det norske systemet står velgerne i valg, altså folket. Da fikk vi kimen til folkestyret, som etter hvert har utviklet seg ved at flere har fått stemmerett. Da er det logisk og viktig at det viktigste dokumentet, som er grunnlag for det demokratiet, er forståelig for folk flest. Jeg slutter meg til saksordfører Lundteigen og representanten Kolbergs glimrende innledninger, også de delene som handlet om hyllest til tidligere representant Hagen og professor Vinje, som har bidratt i prosessen. I forbindelse med planlegging av grunnlovsjubileet var det meningen at jubileet skulle understreke at Grunnloven skal være aktuell – det skulle ikke bare være ei historisk feiring – at den skal være framtidsrettet, at den skal være relevant, og at den skal være et dokument som har betydning for demokratiet og diskusjon om demokratiet framover. Da er det viktig at Grunnlovens form er forståelig for så mange som mulig av de fem millioner innbyggere som bor i Norge. Så må gjerne representanten Tetzschner raljere og framstille det som at en er opptatt av minst mulig forkunnskaper. Men det er ikke det som er poenget. Poenget er at når vi har valgt et system der folket har den øverste makta, er det viktig å holde fast ved målet om at grunnlaget for den makta er forståelig for så mange som mulig. Jeg syns ikke Grunnloven vår først og fremst skal være et klenodium – spesielt ikke med ei språkdrakt fra 1903, en kunne kanskje diskutert det hvis språkdrakta var fra 1814 – nei, den skal være en levende del av demokratiet. Jeg syns heller ikke at en skal reparere det som er i orden. Men jeg syns det er riktig å rette opp det at Grunnloven for mange i dag faktisk ikke er forståelig, som representanten Kolberg refererte til med eksemplet fra klasse 8 B ved Nedenes skole. Jeg syns det i jubileumsåret er viktig at de også får en mulighet til å skjønne hva som står når de leser Grunnloven, og se hva det betyr for demokratiets utvikling. Av samme grunn, i tillegg til at vi nå får en grunnlov på nynorsk, syns jeg det er viktig at vi etter hvert også får Grunnloven på samisk. Etter innstillingen så det ut til at dette skulle bli ei ulykke. Det så ikke ut som det skulle bli flertall for noe. Vi kan nå konstatere at det bare ble en nestenulykke, og at Høyre også til slutt innså nederlaget og stemmer for, bl.a. på bakgrunn av et bredt, folkelig engasjement. Derfor blir dette en god dag, med et bedre grunnlag for folkestyret, i Grunnlovens ånd.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Av alle problemer som måtte finnes her til lands, vil jeg si at språket i Grunnloven er av de minste. Grunnloven og dens språk har fungert veldig bra – ja, så bra at vi feirer den med brask og bram i år. Vi er jo veldig stolte av Grunnloven vår. Det finnes åpenbart gode argumenter for å endre språket i Grunnloven. Vi har hørt mange av dem her i dag, veldig mange gode argumenter. Men det finnes også mange argumenter mot å endre språket. Mange av talerne i dagens debatt, jeg tror nesten alle hovedtalspersonene, viste i sine innlegg til 200-årsjubileet for Grunnloven. Det er ikke noe godt argument alene for å endre språket i Grunnloven. Mange har i debatten gått så langt at de har hevdet at språket i Grunnloven er et demokratisk problem. Det er i så fall alvorlig. Men hvis det er et demokratisk problem, hvorfor var det ikke det for 50, 30 eller 10 år siden? Hvorfor ble ikke språket i Grunnloven endret da, hvis dette var et stort demokratisk problem? Saken er at det passer bra nå i år, i året for grunnlovsjubileet, å endre språket. Men etter min oppfatning – og det har jeg hevdet i alle år jeg har vært innvalgt på Stortinget – er det å endre Grunnloven en alvorlig og viktig handling, og det er altfor viktig til bare å være en av rettene i en grunnlovsjubileumsmeny. Jeg kommer derfor til å stemme imot samtlige forslag om å endre språket i Grunnloven. Jeg vil i dag, som jeg har gjort så mange ganger i mitt politiske virke, trøste meg med Ibsens doktor Stockmanns ord i En folkefiende: «(…) den sterkeste mann i verden, det er han som står mest alene.» (…)
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2014-05-06:
2014 er et merkeår i norsk historie, og dagen i dag er også en historisk merkedag for demokratiet. Det at vi nå i dag får til en språklig fornyelse av Grunnloven, betyr, som flere har vært innom, langt mer enn det estetiske. Dette er et viktig demokratiprosjekt. Det har vært hevdet her i dag at språk er makt. Det er jeg helt enig i. En viktig del av det norske demokratiet handler om at makten skal fordeles likt mellom alle innbyggere i Norge. Men skal man få til den like maktfordelingen, er det også en forutsetning at innbyggerne som Grunnloven skal beskytte, faktisk forstår Grunnloven. Det legger vi opp til i dag. Samtidig er det viktig at vi må beholde verdigheten som Grunnloven fortjener, og da er jeg glad for at det nå ser ut til at vi kan få et flertall for Vinjes versjon. Når vi først får til et vedtak i denne saken, er jeg også veldig glad for at også Høyre nå har kommet med, slik at vi får et solid vedtak i denne sal. Vi gjør jo ingen realitetsbehandlinger av Grunnloven i dag, men vi sikrer det at folk flest faktisk forstår hva som står der, og de sikres de rettighetene de faktisk har. Dette er et demokratiprosjekt. Jeg vil takke Vinje og spesielt Carl I. Hagen for deres mangeårige kamp for at vi nå får en grunnlov som folk forstår, og for at vi dermed bidrar til å styrke demokratiet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-05-06:
Først av alt tror jeg dette er en dag da Stortinget kan være stolt av seg selv – stolt av seg selv fordi man har klart å legge en del kjepphester til side. Man har, etter at innstillingen forelå, innsett at her burde man bruke litt tid og prøve å sette seg sammen for å se om vi nettopp kunne få til en del av de endringene som skulle til språkmessig, og som det har vært et behov for og et ønske om. Det så vi et eksempel på rett før helgen. Jeg vil gi stor honnør til både Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og også Fremskrittspartiet, mitt eget parti, som nettopp så viktigheten av å prøve å framskaffe et flertall for å få ting til å skje. I dag er det et storting der dette faktisk nå kan skje – og det blir to tredjedels flertall for en endring. Det er jeg veldig stolt av, bl.a. på vegne av meg selv som stortingsrepresentant i denne sal. Jeg vil rette en stor takk til Finn-Erik Vinje og til tidligere stortingsrepresentant Carl I. Hagen, for på mange måter er jo dette som vi har her i dag, resultatet av det arbeidet som de på mange måter har kjørt fram. Jeg vil gi stor honnør nettopp for det, fordi det viser at det nytter med engasjement. Man kan få ting til å skje hvis man bare bruker den tiden som man har behov for. Selv er jeg veldig forsiktig med å gå inn og endre i Grunnloven, men det dreier seg om innholdet. Vi endrer ikke innholdet i Grunnloven i dag; vi går inn på det språkmessige. Det har jeg ikke noe problem med. Snarere tvert imot er tiden moden for å gjøre dette. Da er 200-årsjubileet et riktig tidspunkt å gjøre det på. Noen har vært inne på at det kan være en del ord som kanskje enkelte vil ha problemer med i en tidlig fase. Det språket som er i Grunnloven, har vi levd med siden 1903. Det er det språket som har vært fram til 2014, og jeg tror faktisk man har klart å finne fram til en løsning i de sakene der det har vært nødvendig, knyttet til en tolkning av Grunnloven. Men tiden var moden. Stortinget og de som har stått bak – i kontrollkomiteen og i de forhandlingene som har vært – har gjort jobben sin. Nå er det opp til oss som samlet sal å sørge for å stemme igjennom den språklige fornyelsen av Grunnloven – til glede for det norske folk.
Svein Harberg (Høyre), 2014-05-06:
Tittelen på EU-programmet denne saken gjelder, vil vel i seg selv gjøre det vanskelig for de fleste å stemme imot: Et kreativt Europa! Kreativitet er i de aller fleste sammenhenger brukt som et positivt og ofte nødvendig begrep for et godt fungerende samfunn, for en optimistisk framtid og for en framtidsrettet og bærekraftig utvikling. Det er da heller ikke uenighet i komiteen om at Norge bør være deltager i det nye, sammenslåtte EU-programmet. Det foreslås nå å samle de gamle programmene Kultur 2007, MEDIA og MEDIA Mundus i det nye programmet. Et kreativt Europa har som formål å fremme kulturelt og språklig mangfold, fremme europeisk kulturarv og styrke konkurranseevnen til den kulturelle og kreative sektoren i Europa, særlig audiovisuell sektor. Jeg vil kort peke på et par ting som komiteen gjerne vil framheve som viktige: Det er flott at programmet legger vekt på enklere tilgang til finansiering innenfor området. At det etableres en lånegarantiordning, vil etter all sannsynlighet ha stor betydning for økt aktivitet og kreativitet. Det er mange og tydelige tilbakemeldinger på at manglende finansiering stopper mange prosjekter i dag. Videre er det positivt at programmet så tydelig løfter fram media som eget programområde. Komiteen har hatt mye dialog med mediebransjen det siste året, og vi vet at det er stort behov for utvidet kunnskap og samarbeid i utviklingen av den moderne mediehverdagen. Den digitale hverdagen forholder seg ikke til landegrenser, og dette må vi ta inn over oss. Programmet har for øvrig et tydelig ønske om nettverksbygging på tvers av landegrensene innenfor alle programområder og vil derfor gi støtte til utveksling over landegrensene og nettverksbygging mellom kulturorganisasjoner. Til slutt er det viktig å understreke at når vi går inn i og investerer i de forskjellige EU-programmene, er det også viktig å ha oppmerksomhet omkring hvordan vi i best mulig grad kan dra nytte av de samme programmene. Norske aktører og miljøer har i altfor liten grad maktet å hente ut det potensialet som finnes. Det er derfor viktig for komiteen å peke på viktigheten av at den norske desken for programmet, som skal ivaretas av Norsk kulturråd og Norsk filminstitutt, aktivt følger opp sine oppgaver for å fremme programmet og gjøre det kjent for målgruppen, og at de synliggjør de muligheter programmet gir. Komiteen anbefaler enstemmig at Norge blir en del av det nye programmet for å bli en del av Et Kreativt Europa.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Takk til statsråden. Han hadde mange ting i sitt innlegg som jeg kan slutte meg til, og som jeg synes er veldig viktig. Jeg er litt interessert i dette med kvalitetsindikatorer og hvordan statsråden tenker at disse skal utformes og implementeres. Jeg skjønner at de kanskje er under utarbeidelse, og at han ikke kan svare fullt og helt på det. Men jeg synes at det er en interessant vei. Statsråden nevnte også frivilligheten. Den har ikke minst blitt veldig sterkt understreket i stortingsmeldingen som jeg er så fornøyd med, som heter Morgendagens omsorg. Jeg har vært litt rundt på såkalte utviklingssykehjem og undervisningssykehjem, og det er veldig mye flott som foregår: på Mørkved i Bodø, i Krokelvdalen i Tromsø, og jeg har vært to ganger på Stokka sykehjem i helseministerens hjemby, Stavanger, der de har en veldig stor og flott sansehage hvor det går dyr som beboerne får være med og stelle, og hvor jeg også var på besøk med en dame som het Helle, en ung dame som er utdannet dyreassistert terapeut. Hun hadde med seg sin lille Jack russell-terrier, Lucy, og vi gikk rundt og snakket med folk der. Det å oppleve den gleden som eldre mennesker har, er nesten like magisk som sang. Mange hadde lang erfaring med dyr. Dyreassistert terapi slår jeg et slag for. Jeg håper at helseministeren kan se litt mer på det. Det er ikke bare for eldre, men også for andre. Helle jobber med barn og unge med spesielle utfordringer og spesielle behov. På Stokka hadde de også utviklet noe som de kalte for «aktivitetsdosetten». Selve ordet høres noe spesielt ut, men det er veldig spennende tiltak hvor man lager en individuell plan med aktiviteter til den enkelte beboer. Man tar utgangspunkt i interesser og engasjement som den enkelte beboer har, og prøver å koble det opp mot de ansatte hvis de har spesielle forutsetninger eller spesiell glede av å jobbe med kultur, litteratur, musikk eller andre ting. Dette er også et sertifiseringsprosjekt som har til hensikt å kvalitetssikre denne metoden, slik at den kan rulles ut mer bredt. Det man har sett så langt, er at det er veldig enkelt å implementere litt mer utfordrende og følge opp og være helt sikker på at den blir målrettet og tilpasset den enkelte beboer. Men jeg tror at nettopp denne måten å gjøre det på – mer systematisk – er veldig spennende å gå videre på. Jeg håper helseministeren tar det med seg videre.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Jeg vil takke alle som har deltatt i denne interpellasjonsdebatten. Det er veldig viktig å få fram de gode eksemplene og tankene om hva vi kan gjøre på dette feltet fra denne talerstolen og i denne salen. Det inspirerer oss og det får oss til å tenke nytt. Vi har en del utfordringer når det gjelder å operasjonalisere det vi mener er riktig. Utdannelse har flere nevnt, og det er en nøkkel til å få dette til. Jeg synes det var veldig viktig at representanten Otterstad nevnte Livsglede for Eldre, for det var nemlig et initiativ tatt av sykepleierstudenter. Hvis vi får denne type tenking inn i utdannelsen, er det enormt viktig for å få det implementert og rullet ut der disse studentene begynner å jobbe når de er ferdige. Det å ha godt utdannet fagpersonell er viktig. Det er en stor debatt knyttet til offentlige og private aktører. Det har vi diskutert før, og det kommer vi tilbake til. Men det er klart at de som jobber i institusjoner drevet av de store kommersielle aktørene, i snitt har lavere utdannelse. Det vet vi. Det trenger vi ikke å bruke veldig lang tid på. Det er også naturlig når man skal ha et utbytte. Jeg utfordret statsråden på for det første dette med konkrete tiltak når det gjelder å tenke nytt om boliger og boformer, som vil være helt avgjørende for at vi skal klare å få dette til. Det andre gjaldt hvilke incentiver vi kan se for oss for å få implementert de metodene vi ser virker, som flere har nevnt, sist representanten Trøen – altså bruk av kultur, særlig sang, i møte med og behandling av demente. Det er ikke slik at vi har flust med redskaper i verktøykassen når det gjelder å møte de mange demente vi har og kommer til å få i dette samfunnet. Så å kunne finne noen stimuleringstiltak for å ta dette i bruk, utfordrer jeg statsråden på. Så håper jeg at statsråden og regjeringspartiene kan se med litt mer positive øyne på den stortingsmeldingen som heter Morgendagens omsorg. Opposisjonspartiene var ikke spesielt glad for og fornøyd med den. Der ligger det mange konkrete tiltak, som er midt i blinken for det alle sier er viktig, og som man har framholdt i dag – store, viktige folkehelsesatsinger, målrettede satsinger som jeg håper helseministeren kan ta med seg og si noe om i sitt avslutningsinnlegg.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Leveringsplikten innebærer, som mange har sagt her i dag, at konsesjonshaveren skal levere fisk til en bestemt navngitt bedrift, kommune, distrikt, region eller fylke. Ordninga skal sørge for råstoff til fiskeriforedlingsbedrifter i Finnmark, Troms og Nordland. Men som også mange har sagt: Allerede i 2003 ble leveringsplikten, som er dagens tema, omgjort til det som i praksis er en tilbudsplikt, av daværende fiskeriminister Svein Ludvigsen. Nå var det nok å tilby fisken til anleggene. Problemet er når kjøper og selger sitter på samme side av bordet og kan avvise fisken etter eget forgodtbefinnende. Da velger man ofte å selge fisken ubearbeidet ut av landet, der fortjenesten er høyest. At f.eks. Røkkes fiskeimperium nå selger mesteparten av fisken til utlandet, er en følge av det. Dette er selvfølgelig bedriftsøkonomisk lønnsomt for trålerrederiet, men samtidig er det en måte å møte seg sjøl i døra på, for de kvotene Røkke henter opp fisken på, er uløselig knyttet til landanleggene. Forutsetningen har hele tida vært at fiskeressursene skal sikre aktivitet og sysselsetting på land. Tall innhentet fra selskapene i fjor viser at bare 34,6 pst. av torsken gikk til filetanleggene i Finnmark og Nordland – fabrikker som Røkke-selskapet har leveringsforpliktelser til. Året før gikk nesten 50 pst. av fisken til anleggene. Da Røkke og også Nergård på Senja fikk dispensasjon fra deltakerloven, som sier at bare aktive fiskere kan delta i fisket, var begrunnelsen klar fra myndighetenes side: Foredlingsvirksomheten er det primære, ikke trålerdriften. Derfor ble det også satt vilkår om aktivitet ved anleggene i tillegg til leveringsforpliktelsene. I dag ser vi altså at stadig mer fisk går ut i det globale frysemarkedet, mens anleggene i nord sliter. Samtidig er det flere landanlegg også i nord som viser at det går an å drive lønnsomt, og som gjerne vil ha mer fisk å sende ut på markedene, noe også representanten Ingebrigtsen nevnte. Jeg har ofte undret meg på om man ikke nå kunne forvente at de store aktørene innenfor fiskeriindustrien bedriver innovasjon og nytenking når det gjelder å overholde de forpliktelsene de har overfor kystbefolkninga. Jeg kan bruke mitt eget hjemsted, Gryllefjord på Senja, som et eksempel. Der holdt man på å stenge ned anlegget. Samfunnet mobiliserte, jeg forsøkte å mobilisere som folkevalgt, og ordføreren og tidligere fiskeriminister Lisbeth Berg-Hansen gjorde en veldig flott jobb overfor Nergård-konsernet. Nå er man i gang med ny produksjon, med lagring av levende torsk, og nå er optimismen tilbake. Så det går an å vedta – ikke lønnsomhet, men at man skal prøve å gjøre noe nytt, noe annerledes, for å bli lønnsom. Det letteste i verden er å få røde tall i regnskapet ved at man ikke gjør noen verdens ting.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-06:
Jeg synes innlegget fra representanten Knutsen viser noe som er veldig flott, nemlig at på dette området blomstrer det over hele landet. Det finnes veldig mange gode historier og gode eksempler. Det som er utfordringen, og det var også det representanten tok opp i sitt første innlegg, er nettopp hvordan vi skal sikre at det blomstrer opp overalt, og at man får erfaringsoverføringer. Det er en av oppgavene som er lagt til dette nasjonale senteret i Levanger, men det er også noe av det som er tanken bak det oppdraget regjeringen har gitt Helsedirektoratet med å utvikle noen nasjonale kvalitetsindikatorer for sektoren som ikke bare handler om medisinske forhold, om pleietetthet og den typen ting vi ofte diskuterer når vi snakker om kvalitet, men også om bruker- og pårørende-opplevd kvalitet og aktivitet. Det er nettopp fordi kommunene i større grad skal kunne sammenligne seg med andre, se at også de tilfredsstiller disse behovene hos sine brukere, men også kunne håndtere det som representanten var innom, nemlig hvordan man skal kunne opprettholde engasjementet. Da vil man forhåpentligvis kunne se om det er fall, og eventuelt kunne sette inn tiltak mot det. Det er som sagt veldig mye flott som foregår rundt omkring i landet. Selv har jeg vært i Molde og besøkt et dagtilbud for demente der. Jeg har et flott bilde på mitt kontor som en av brukerne der har malt. Der møtte jeg også koret som heter Kor Kjekt, som sang flotte sanger for oss som var på besøk. Representanten viste også til Stokka sykehjem. «Aktivitetsdosetten» er ikke utviklet på Stokka, men på Øyane sykehjem i Stavanger, og er et veldig godt eksempel på hvordan man jobber systematisk ikke bare med å kartlegge den enkelte beboers ønske når det gjelder aktiviteter, men også jobber veldig systematisk med måten man involverer frivillige inn i sykehjemmet for å opprettholde aktiviteten. Det krever profesjonelt arbeid. De frivillige gløder, men de kan også miste gløden hvis man møter for mye byråkrati og for vanskelig arbeid, så det må legges til rette for frivilligheten. Jeg er veldig enig i de tankene, og vi skal jobbe videre med oppfølgingen av stortingsmeldingen og HelseOmsorg21, som også fikk bred oppslutning i Stortinget, med å forbedre dette i tjenesten i årene framover.