Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
En takk til interpellanten, som tar opp igjen et meget viktig tema som vil berøre norsk utenriks- og forsvarspolitikk i lang tid framover. I debatten om utviklingen i nordområdene blir spørsmål om sivil samfunnssikkerhet og sikkerhetspolitikk stadig viktigere. Det gjelder ikke bare militære utfordringer – issmelting og derav nye ferdselsveier så vel som økt press på olje- og gassutvinningen, krever en ny tilnærming til nordområdene. Dagens utfordringer spenner fra fare for store naturkatastrofer og ulykker til ressursutnytting. Vi må samarbeide med andre berørte og gjennomføre nødvendige tiltak for å sikre at ny aktivitet, som issmelting åpner for, ikke skaper unødig risiko for miljøet og sikkerheten. Thorvald Stoltenbergs rapport til de nordiske utenriksministrene har bidratt til å løfte forsvars- og sikkerhetspolitikken og den politiske debatten i nordisk sammenheng. Sammen med regjeringens melding Nye byggesteiner i nord er rapporten et godt grunnlag for nye initiativ og innsats. Stoltenberg anbefaler at det etableres et nordisk system for overvåkning og varsling i de nordiske havområdene. Det er tale om et sivilt system rettet mot overvåkning av havmiljø, forurensning og sivil trafikk. Med de store havområdene vi i Norden forvalter, er det helt avgjørende at vi sikrer oss en oversikt over det som skjer både på havet og under havoverflaten. Når systemet for havovervåkning er på plass, anbefaler Stoltenberg at det etableres en nordisk maritim innsatsenhet bestående av elementer fra landenes kystvakter og redningstjenester. En slik enhet skal kunne settes inn både i Østersjøen og i Barentshavet. Åpning for skipstrafikk mellom Atlanterhavet og Stillehavet via Polhavet øker behovet for overvåkning og bistand i området. Stoltenberg foreslår videre at det opprettes en egen katastrofeenhet. Denne skal styrke og komplettere dagens nasjonale beredskapsopplegg og skal dessuten ha ansvaret for å samordne den nordiske innsatsen i en krisesituasjon. En innvending mot forslagene i rapporten har vært at det vil kreve betydelige investeringer. Men dette er et argument med motsatt fortegn: Nettopp fordi forslagene vil kreve så meget både økonomisk og i form av menneskelige ressurser, er det viktig at de nordiske landene går sammen om disse utfordringene og oppgavene vi har i framtiden. Rapportens siste forslag, som har fått særlig oppmerksomhet, gjelder tanken om en nordisk solidaritetserklæring, at hvert enkelt land forplikter seg til å reagere dersom et nordisk land blir utsatt for ytre angrep eller utilbørlig press. Dette utfordrer selvsagt det gamle tankegodset at NATO-medlemskapet vårt er eneste støtte i en krisesituasjon, og, som utenriksministeren også nevnte, NATOs artikkel 5. Her må vi selvfølgelig bruke tid. Vi har ulike tilnærminger til EU-medlemskap. Vi har de gamle tankeboksene, NATO-boksen, nøytralitetsboksen, Finland med sin tilknytning osv. Vi må bruke tid på å gå gjennom dette. Men at vi trenger hverandre, og at vi må opptre solidarisk, er det ingen tvil om. Som medlem av utenriks- og forsvarskomiteen var jeg nylig med og besøkte noen militærstasjoner i Nord-Norge. Det var gledelig å kunne se at aktiv planlegging, aktiv trening og øving og innkjøp av forsvarsmateriell nå var satt på dagsordenen, og at de nordiske landene nå gjennomfører dette i praksis. Så her ser vi at vi allerede har kommet godt i gang. Våre partnere har mye å bidra med. Det er en styrke. Havretten er det uomstridte rammeverket. Kystvaktstatene har hovedansvaret for forvaltningen av Polhavets ressurser. Forutsigbarhet og felles kjøreregler er i så måte helt avgjørende på disse områdene i framtiden.