Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Vi er et år ut i ny stortingsperiode. Det har vært en begivenhetsrik start – ny regjering og ny politikk. Og for egen del vil jeg legge til at dette siste året har vært et dypdykk i Helse-Norge, som har vært en fantastisk, spennende reise. Det har vært mange flotte møter med lidenskapelige ildsjeler, med inspirerende, inkluderende og verdiorienterte ledere, med dedikerte, varme, innovative og flotte ansatte og med mange fornøyde, takknemlige og verdsatte pasienter. Fortellingen om den norske helsetjenesten handler også om folk som ikke har fått det de hadde behov for eller krav på, i tide, om pasienter som ikke føler seg sett, om systemer som ikke snakker sammen, og om mistillit mellom ledere og ansatte. Det er med andre ord fortsatt mye å ta tak i. Hvor står vi så, som land, som helsetjeneste, når vi nå går løs på et nytt år her i Stortinget? Mange får veldig mye bra hjelp, som oftest svært raskt. Vi behandler flere, og vi behandler dem med høyere kvalitet. Vi er fortsatt et av landene i verden med høyest gjennomsnittlig levealder. Men likevel ser vi store, systematiske forskjeller i helse i den norske befolkningen. Forskning slår helt utvetydig fast at personer f.eks. fra høyere sosiale lag målt ved utdanning, yrke eller inntekt både lever lenger og har bedre helse enn personer fra lavere sosiale lag. Og apropos forskning: Jeg slutter meg fullt og helt til dem som i dag hyller Norges første nobelprisvinnere i medisin, May-Britt og Edvard Moser, for fremragende forskning på hjernen. Det er bare å gratulere! Så tilbake til sosial ulikhet i helse. Jeg mener det er et rettferdighetsproblem, et levekårsproblem, et folkehelseproblem og et samfunnsøkonomisk problem, som fortjener at vi som samfunn kommer opp med kraftigere lut for å møte dette enn det vi har i dag. Få felt engasjerer mer enn helsepolitikken. Det er kanskje ikke så rart. Vi er alle på en eller annen måte berørt. Hvis jeg skulle plukke ut fire–fem punkter – litt avhengig av hvor lang tid jeg har – med hva som er de viktigste oppgavene vi som storting nå bør ta tak i, vil jeg nevne følgende: Jeg mener vi må skape en visjon for helsetjenesten, hvor vi gir alt for pasienten, hvor pasienten er viktigst, på sykehjemmet, på sykehuset, på legekontoret eller på akutten. Vi skal utvikle bedre svar og løsninger på hvordan vi kan fjerne unødvendig venting og flaskehalser, vi skal utvide åpningstidene ved sykehusene, og med det utnytte det medisinske utstyret og sykehusdøgnet bedre. Jeg mener vi som land skal være åpne for ny teknologi, innovative løsninger og metoder i norsk helsetjeneste. Norske fagmiljøer skal være blant de beste i verden på sine områder. Da må vi tørre å ta i bruk kunnskap, ny teknologi og også samordne de mest spesialiserte tjenestene i enda større grad enn i dag. Jeg mener vi skal ha en ny debatt i Stortinget om folkehelse, om hverdagshelse, om hvordan vi kan ta vare på vår egen helse, men også hjelpe hverandre til i større grad å forebygge sykdom. Det er for mye snakk og for lite handling i dagens folkehelsedebatt. Særlig mener jeg vi må se på hvordan vi kan bevare gleden blant barn og ungdom til å bevege seg og å være i aktivitet lenger. Hvorfor er det f.eks. sånn at så å si alle tenåringer på et eller annet tidspunkt slutter med idrett? Arbeiderpartiet mener det er behov for en ny ruspolitikk, som gir bedre svar og bedre resultater enn i dag, og vil foreslå og fremme forslag om det. Dessverre vet vi for lite om kvaliteten på ulike behandlingstilbud. For mange opplever en runddans i systemet gjennom behandling og tilbake i rusmisbruk igjen. Jeg mener også det er et sterkt behov for en ny debatt om alkoholens plass i det norske samfunnet – uten en moralistisk undertone. Det er rett og slett for mange barn, ungdommer, enkeltpersoner og familier som basker med en mor, en far, en onkel som drikker for mye og som skaper utrygghet og dårlig livskvalitet. Da mener jeg det er helt feil f.eks. å prioritere flere flasker vin i taxfree-ordningen foran frukt til skolebarn. Vi skal også fremme forslag og utvikle bedre svar i eldreomsorgen og på flere andre områder. Slik mener jeg at vi langt på vei beskriver, på tvers av partilinjene, hvordan vi kan bygge landet vårt for en ny tid. Det mener jeg vi gjør ved å styrke fellesskapet. Å investere i hver enkelt og hverandres helse er å investere i samfunnet vårt. Det er en mye bedre idé å bygge landet enn å prioritere andre hyggelige ting, som tross alt ikke er så viktig i den store sammenhengen.