Sofie Marhaug (Rødt), 2022-01-21:
Forsterkningen av strømpakken er en innrømmelse av at den var for dårlig i utgangspunktet. Allerede i desember foreslo Rødt å senke terskelen for når støtten skulle slå inn – altså ikke på 70 øre, men lavere – og dessuten øke den statlige andelen til 90 pst. Ikke nok med at den saken vi nå behandler, er en innrømmelse av at den statlige andelen har vært for lav. Regjeringen har også bommet på strømprisene – igjen. 1,4 mrd. kr av den såkalte styrkingen av pakken går til å betale prisen for hva regjeringen selv vedtok i desember. Da har ikke regjeringen tatt kraftropet fra folket på alvor. Jeg synes det er pinlig at en sosialdemokratisk regjering ikke er i stand til å føre sosialdemokratisk politikk i møte med strømkrisen. Sosialdemokratisk politikk er ikke å gi almisser til vanlige folk. Demokratisk sosialisme handler om å ta tilbake den demokratiske kontrollen over markedet. Folk flest trenger ikke strømstøtte. De vil ha tilbake det staten har tatt fra dem. For mens vanlige folk opplever et prissjokk, håver staten inn 30–40 mrd. kr i økte inntekter. Dette er et ran, og det er en skam. Hva skal vi med en rik stat hvis folket er fattig? Strømkrisen forsterker økonomiske forskjeller og skaper fattigdom. Regjeringen har opprettet en byråkratisk ordning der folk får smuler tilbake. Borettslag, sameier og aksjeselskap har ennå ikke fått støtte. Snittberegningen er en skrivebordsteori. Den tar ikke utgangspunkt i det faktiske forbruket, og her viser jeg til Rødts forslag om å beregne snittet ut fra dagtid og ikke natt, som det er mulig for flere partier å slutte seg til. Rødt støtter dessuten rubbel og bit som kan forbedre og forsterke regjeringens ordning, men vi fremmer også våre egne forslag, som vi mener er mer enn et plaster på såret. Rødt foreslår en makspris på 35 øre/kWh, tre ganger produksjonsprisen for strøm i Norge. Det koster nemlig under 12 øre/kWh å produsere kraften, mens kundene denne vinteren har betalt over 6 kr på det meste, og det uten moms og avgifter. Denne superprofitten burde vært ulovlig. I stedet bør vi bruke lov om prisfastsettelse til å begrense utbyttefesten til beste for både husholdninger og næringsliv. Argumentene mot makspris er mildt sagt varierende. Vi får høre at det gir dyrere strøm, men Rødts forslag på 35 øre/kWh er bare så vidt over hva som har vært normalen, hva som har vært snittet. Så det argumentet holder ikke. Vi får høre at makspris fører til sløsing, og det er veldig spesielt, for denne vinteren har ikke de høye prisene redusert energiforbruket – denne vinteren har forbruket økt, til tross for høye priser. Og hvordan kan det ha seg? Jo, det er fordi den viktigste enkeltfaktoren for hvor mye strøm husholdninger bruker, er temperatur, og det har vært kaldt denne vinteren. Det forteller oss én ting, nemlig at strøm ikke er en luksusvare. Strøm er en nødvendighet, det er et helt grunnleggende menneskelig behov. I Norge trenger vi energi for å varme opp husene våre, og for ordens skyld fremmer Rødt også et forslag om å innføre et toprissystem gjennom avgiftssystemet vårt, nettopp for å begrense luksusforbruk. Det er en langt mer rettferdig og rimelig måte å hanskes med problemer med sløsing på. Det siste argumentet mot makspris er at det vil true forsyningssikkerheten. Men er det én ting denne vinteren har vist oss, er det at markedet truer forsyningssikkerheten. Kraftbransjen har tappet magasinene for å selge strømmen dyrt når prisene er høye. Det sier til og med representanter for kraftbransjen selv. De disponerer vannkraften for å få høyest verdi. Det er ikke det samme som forsyningssikkerhet. Det er på overtid at vi tar tilbake den demokratiske kontrollen over strømmarkedet. Det offentlige eier kraften, og det skulle bare mangle at det nå selges til fornuftige priser til eierne – nemlig vi, fellesskapet, og til priser som vi kan leve med. Med dette tar jeg opp de forslagene Rødt har alene eller sammen med Miljøpartiet De Grønne.