trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
Vi behandler i dag et forslag fra SV om helsehjelp til alle i Norge. Det i seg selv kan høres veldig bra ut, og tanken er sånn sett sikkert god, men det gjelder også til papirløse migranter samt tilreisende EØS-borgere uten helsetrygdkort. Jeg vil dvele litt ved det. Når det gjelder papirløse migranter, kan sikkert noen tenke at det er noen som har vært uheldige og mistet papirene sine, som man ikke kjenner til, og som sånn sett står uten helsehjelp. For Fremskrittspartiet er det viktig at det her er en forskjell. Hvis man er papirløs migrant, har man altså ulovlig opphold. Man er illegal innvandrer, som ikke har noen rettigheter og ikke får lov til eller kan stå i jobb, nettopp fordi man skal ut av landet. Den allmenne oppfatningen i Norge er viktig her. Senterpartiet og SV tar til orde for fastlegeordninger og at man også skal inn på fastlegers lister, men det er en viktig forskjell på om en faktisk er norsk borger og har statsborgerskap eller ikke, og man skal ikke skal uthule de rettighetene. Det er alvorlig, synes jeg, når man prøver å uthule, når det er partier – Senterpartiet spesielt – som tidvis er bekymret for fastlegenes lister og deres arbeidsmengde, og som samtidig foreslår, midt i en pandemi, å skulle styrke rettighetene og øke listene ved å sette illegale, ulovlige innvandrere inn på de samme listene. Det er viktig at alle som er i dette landet til enhver tid, får øyeblikkelig helsehjelp når det er viktig, og når det er nødvendig. Det får alle, uavhengig av hvordan det er, hvis det gjelder øyeblikkelig hjelp. Men å utvide rettighetene til nærmest å premiere dem som er ulovlig i landet, er for Fremskrittspartiet veldig, veldig spesielt. Jeg synes det på en måte er å gå mange skritt tilbake fra det vi har. Det har vært mye snakk om det å eksportere trygderettigheter. Det er ikke så mange år siden det var mye snakk om barnetrygd, at man opparbeidet seg rett til det etter å ha hatt et kort arbeidsforhold i Norge. Det tror jeg det ganske land syntes var veldig spesielt, at man opparbeidet seg de rettighetene på så kort tid. At man skal gå så langt som man gjør i dette forslaget, at man også skal utvide retten til helsehjelp, det er Fremskrittspartiet imot. Fremskrittspartiet mener det er viktig at man, som ellers i statsapparatet, har en meldeplikt når man kommer i kontakt med ulovlige innvandrere. Det mener vi også bør gjelde her for dem som yter helsehjelp utover det som er nødvendig, og som skal ytes. Med det tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag i saken, og så avventer jeg videre debatt.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2021-03-08:
Retten til helse er en menneskerettighet. Det oppholder seg til enhver tid personer i Norge som ikke har lovlig opphold, og det er heller ingen tvil om at de i all hovedsak får øyeblikkelig hjelp. I dag diskuterer vi mer i hvilken utstrekning de skal få hjelp knyttet til primærhelsetjenesten og de samme rettigheter som de som har statsborgerskap i Norge. Antall ureturnerbare som har vært her i Norge mer enn fem år, er oppunder 5 000. Det er et stort antall. Personer for øvrig uten lovlig opphold dreier seg også om noen tusen. Særlig denne gruppen, som er her uten lovlig opphold, er ofte ofre for menneskehandel, kvinner og barn, sårbare personer. Det er ikke vanskelig å se for seg at de har mye frykt og mye redsel knyttet til å skulle oppgi personalia eller oppsøke et tilbud som gjør at situasjonen deres kan bli truet. I forrige periode satt jeg i helse- og omsorgskomiteen og hadde gleden av å besøke et av helsesentrene. Det er mange skjebner og mange historier som kommer fram, og det er god grunn til å rette en stor takk til alt frivillig helsepersonell som tilbyr seg å bidra for personer som er i en sårbar og vanskelig livssituasjon. Jeg er glad for at komiteen samler seg rundt at en ønsker mer kunnskap, både om hvordan dagens forskrifter fungerer, og hvilken hjelp som faktisk tilbys i dag i ulike situasjoner. Det er også en del mobilitet blant de personene dette gjelder, og i dag har vi de to helsesentrene i Oslo og i Bergen. Det har vært en diskusjon om i hvilken grad en skal etablere flere slike sentre, og så er finansieringen et tema. Representanten Wilkinson refererte til andre borgere. Litt av utfordringen er jo at vi er alle mennesker, men det er ikke alle som er borgere av Norge. Denne diskusjonen vil jo vedvare, og særlig når vi skal diskutere i hvilken grad en skal gi personer uten lovlig opphold tilgang til fastlegetjenester. Det vil måtte være en fast finansiering årlig av det, og det er et usikkert antall. Flere har nevnt gravide og sårbarheten knyttet til det. Det er også en del av de personene som er her, som har organsvikt eller til og med har transplantert et organ. Det er dyre medisiner. Norge har et godt tilbud både av transplantasjon og tilgang på organer og kan betale for medisiner, og det er også et av de etiske dilemmaene vi står i – i hvilken grad vi skal tilby den tjenesten til denne gruppen.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2021-03-08:
Det kan av og til være en fordel å sitte på Stortinget en periode og ha vært medlem av ulike komiteer. Så vil jeg si som Canadas statsminister sier: Bedre er alltid mulig. Når det gjelder psykisk helse, særlig for barn og unge, har dagens flertall siden 2013 gjort en stor innsats for å bedre tilbudet til både barn og unge og psykisk syke generelt. Opptrappingsplanen for barn og unges psykiske helse er ett av eksemplene på det. Nasjonal helse- og sykehusplan er definitivt et eksempel på det. Vi har gitt nytt navn til de tidligere helsesøstrene, som i dag heter helsesykepleiere. Det er flere kommunepsykologer enn det noen gang har vært. Kapasiteten både i primærhelsetjenesten og jeg mener også i spesialisthelsetjenesten er betydelig økt siden 2013. Så er det også sånn at kompetanseutviklingen, forskningen, behandlingstilbudet innenfor psykisk helse, også når det gjelder medisin, er i en rivende utvikling. Vi ser det på område etter område. Det gjør at det blir noe ommøblering av tjenestetilbudet, og det rokeres også på hvor det tilbys. Når en kommer helt ned på Kringsjåtunet, blir egentlig en sånn debatt veldig detaljert, men vi i Innlandet står midt i en sykehusdebatt om ommøblering av sykehustilbudet. Kringsjåtunet føyer seg inn i den debatten. Det som ikke har vært nevnt her, er den noe uavklarte situasjonen når det gjelder kommunenes rolle og tilbud i fortsettelsen. I Innlandet har det ikke vært en eneste kommunesammenslåing, og Kringsjåtunet gir tilbud til et bredt omland, ikke bare innenfor Lillehammer kommune. Det er ikke gitt at Lillehammer kommune skal ta på seg alle roller for omegnskommunene. De har den rollen når det gjelder tilbudet til eldre og spesialistsenger. Men det er et steg å ta å skulle overta ansvaret for Kringsjåtunet, og hvilket tilbud er det de skal gi der i fortsettelsen? Jeg er veldig glad for at egentlig alle er enige om at tida ikke er inne nå for å legge ned Kringsjåtunet, for av mange grunner er den kapasiteten nødvendig nå. I dette området, rundt Lillehammer, har det vært store utfordringer, bl.a. med selvmord en periode. Det strides om det var tilfeldig eller ikke, men det var unormalt mange noen år. Spiseforstyrrelser har også vært gjennom kverna. Det har vært et tilbud både på Reinsvoll og Lillehammer, så jeg er veldig glad for at det ikke er tida nå for å avvikle det tilbudet.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2021-03-08:
Det er en lykke for både menn og kvinner at vi har så høy grad av likestilling i Norge som det vi har. På kvinnedagen vil jeg takke og gratulere de kvinnene og også de mennene som har kjempet fram disse rettighetene. Den positive endringen i farsrollen er noe av det aller beste med utviklingen av likestillingen i samfunnet. At fedre har fått en mer aktiv rolle og ansvar i familien, har beriket familiene og gjort både menn, kvinner og ikke minst barn godt. Kvinner og menn i Venstre – jeg må få understreke det, vi ser jo faktisk en liten samling av dem ute i hallen bak oss her i dag – gikk foran for likestilling for over 100 år siden. Den kampen har pågått fram til i dag, og den kommer sikkert også til å pågå i årene framover. Rettigheter følges som regel av mer ansvar, et ansvar kvinner med glede har tatt på seg. Når det gjelder menn, kan vi snu på det: Med mer ansvar føles mer likestilte rettigheter som en selvfølge. Dessverre er området samværshindring et område der det til nå har fulgt like rettigheter med det like ansvaret. Samværshindring har store negative konsekvenser for barnet og den av foreldrene som rammes. Det er en gammel og kjent problemstilling, men heldigvis kommer det nå stadig mer forskning som understreker betydningen av både barns behov for kontakt med begge foreldrene og de skadelige konsekvensene av at samværet saboteres. Det er alvorlig når undersøkelser synes å vise økt sammenheng mellom selvmord og selvmordsforsøk blant foreldre som mister kontakt med barn. Den 10. desember i fjor stilte Venstre derfor et skriftlig spørsmål til barne- og familieminister Kjell Ingolf Ropstad om i hvilken grad statsråden vil ta initiativ overfor Nav slik at Forskrift om fastsetjing og endring av fostringstilskot ikke virker som et økonomisk insentiv til å hindre barns rett til familieliv. Nav synes å føre en praksis hvor det ses hen til det faktiske forhold, om det er samvær eller ikke, uten å spørre om hva som er grunnen til det. Det innebærer at den forelder som hindrer samvær, blir økonomisk belønnet for samværssabotasje. Dette er det motsatte av lovgivers klare intensjoner om at reglene skal bidra til å sikre barn kontakt med begge sine foreldre. Tilbake i 2014 stilte min partikollega stortingsrepresentant Terje Breivik i Dokument 15:299 et spørsmål om samværssabotasje. Svaret da var at problemstillingen skulle prioriteres. Ny barnelov skal nå revideres, og barnelovutvalget vil styrke barnets og foreldrenes rett til samvær også om de ikke bor sammen. Venstre og jeg er glad for at familie- og kulturkomiteen i fellesskap gir klare signaler og anmodninger om at det skal komme endringer og mer rettferdige ordninger for foreldre etter samlivsbrudd. Venstre støtter komiteens flertalls forslag til vedtakene I og II.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2021-03-08:
Aller først vil jeg takke SV for å ha fremmet dette representantforslaget. Det er jo ingen hemmelighet at Kristelig Folkeparti ved flere anledninger, enten alene eller sammen med andre partier, har fremmet lignende representantforslag fordi vi absolutt ser at det er mennesker i det norske samfunnet som har behov for bedre helsehjelp enn det de blir tilbudt i dag. Sånn sett har ikke Kristelig Folkeparti endret oppfatning, selv om vi nå sitter i regjering. Det er mulig det er en subjektiv opplevelse, men jeg ser at for hver gang vi har disse debattene i Stortinget, så flytter vi oss, om enn bare et lite steg, i riktig retning. Når det gjelder flertallsmerknaden der alle partiene bortsett fra Fremskrittspartiet står inne, der vi uttrykker stor bekymring når det gjelder den ulike praksisen det synes å være mellom sykehus med tanke på hva slags helsehjelp de papirløse blir tilbudt, opplever i hvert fall jeg at det er en anerkjennelse blant det store flertallet her på Stortinget av at det er noe vi må få mer informasjon om, og at det må komme mer informasjon ut til både spesialisthelsetjenesten og primærhelsetjenesten om hva slags hjelp de har krav på, disse 3 000–5 000 menneskene som befinner seg blant oss. Jeg er også glad for at vi i den samme flertallsmerknaden viser et engasjement når det gjelder mennesker som er utsatt for menneskehandel eller grov kriminalitet, og at vi alle er opptatt av at de må få den helsehjelpen de har behov for. Jeg vil i den anledning invitere komiteen til å være med på en interpellasjonsdebatt som vi har reist – jeg vet ikke helt når den blir – der vi fokuserer spesielt på denne gruppen. For her tror jeg vi blir nødt til å se på muligheten for å kunne gjøre enda mer, og jeg håper at helseministeren vil imøtekomme den interpellasjonen på en positiv måte. Representanten Haukeland Liadal pekte på eksempler på hvordan mennesker har blitt behandlet i helsevesenet når det gjelder betalingsevne, spesielt innenfor fødsel. Sånn kan vi ikke ha det. Jeg er i hvert fall veldig glad for at et stort flertall her er veldig tydelig på at betalingsevne ikke er noe man skal etterspørre når det gjelder den typen helsehjelp.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2021-03-08:
Bare et lite, kort innlegg: Jeg har forståelse for at Senterpartiet og kanskje også andre partier synes det er skuffende at ikke Kristelig Folkeparti og Venstre har klart å få regjeringen lenger enn det vi har. Sånn sett er ikke situasjonen annerledes enn den var under den rød-grønne perioden, hvor lignende forslag faktisk ble fremmet, men hvor også de som da satt i regjering, ble enig med hverandre om det de var enige om den gangen. Jeg mener det jeg sier, at selv om det er små skritt, er det likevel skritt i riktig retning hver gang vi har disse debattene. Jeg synes Arbeiderpartiet er et eksempel på det. De går lenger i dag enn det Arbeiderpartiet har gjort tidligere. Sånn sett er det håp om at vi når vi får neste debatt igjen, kan få mer substans og større endringer enn det vi klarer å oppnå i dag. Sånn sett vil jeg bare gjenta at Kristelig Folkeparti mener det samme nå som vi har gjort tidligere, selv om vi sitter i regjering. Ellers er jeg enig i den kritikken som kommer når det gjelder Fremskrittspartiets forslag om nærmest å skulle angi de organisasjonene som kommer i kontakt med papirløse. Dette er ikke et nytt forslag, dette har Fremskrittspartiet også fremmet tidligere, men de har – heldigvis – blitt stående alene om det forslaget. Så bare til det som blir forsøkt gjort til en debatt, nemlig om regjeringens holdning egentlig er en holdning som bærer preg av å skulle være innvandringsregulering framfor – jeg holdt på å si – å ha en debatt om det det egentlig handler om, nemlig helsehjelp til papirløse. Jeg har ikke funnet noen evidens for at det finnes argumenter for at det norske helsevesenet, det gode norske helsevesenet, er årsaken til at mennesker legger ut på flukt. Jeg tror nok det er helt andre grunner til at folk flykter enn at Norge har et godt helsevesen, så jeg håper i hvert fall vi kan slå det fast. Jeg har iallfall ikke funnet noen evidens for at det finnes mennesker som flykter til Norge fordi vi har så godt helsevesen. Det er helt andre grunner til at man legger ut på flukt.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2021-03-08:
En god psykisk helse er viktig for å ha god livskvalitet, mestre hverdagen, skole og jobb. I altfor lang tid har ikke psykiatrien fått den oppmerksomheten som den fortjener. Mens psykisk helse lå i skyggen da Jonas Gahr Støre var helseminister, har det blitt løftet som en storsatsing med Høyre i regjering. Ventetidene til psykisk helse-hjelp for barn og unge har gått ned, og for Høyre er det viktigste at barn og unge får riktig hjelp når de trenger den, ikke hvem som tilbyr den. Derfor har vi innført fritt behandlingsvalg, og det har gjort at flere helt uavhengig av størrelsen på lommeboka har fått muligheten til å velge den behandlingen de selv ønsker innen psykisk helse. Alle trenger trygghet og forutsigbarhet når sykdom rammer. Derfor har regjeringen innført pakkeforløp for psykisk helse som gjør at den som trenger hjelp, og pårørende skal få vite hva som skal skje, når det skal skje, og hvem som har ansvaret for det. Samtidig har vi også sørget for å styrke det kommunale hjelpetilbudet. Det er innført krav om psykolog i kommunene, helsestasjonene og skolehelsetjenesten er styrket med om lag 1,3 mrd. kr, og antallet årsverk innen rus og psykisk helse har økt med 2 500 siden 2016. Men det bekymrer meg at det er mange som har følt på ensomhet under pandemien. Det kan også gi flere psykiske plager blant folk, og derfor er det viktig at vi fortsetter arbeidet med å trappe opp psykisk helse-hjelpen, slik regjeringspartiene har gjort – også sammen med Fremskrittspartiet – de siste årene. Det er også derfor regjeringspartiene og Fremskrittspartiet fortsatt vil øke bruken av avtalespesialister innen psykisk helsevern, noe som også har vært regjeringens politikk. For Høyre er det pasienten som er viktigst. Det er fagfolk, forskere og helsepersonell som er best til å utvikle gode tjenestetilbud til pasientene basert på den beste medisinske kunnskapen som foreligger. Vår oppgave som folkevalgte er å legge til rette for at pasientene får den beste behandlingen som er mulig, ikke at vi som folkevalgte detaljstyrer hvilket behandlingstilbud som skal leveres på ulike sykehus. Jeg vil også si at antallet døgnplasser i psykiatrien for barn og unge har ligget på et stabilt nivå over mange år. I 1998 var det 296 plasser, i 2019 var det 301 plasser til døgnbehandling for barn og unge. Det kan allikevel tenkes at pandemien gjør at behovet endrer seg, og derfor kan det være klokt å avvente å gjøre eventuelle endringer til pandemisituasjonen er mer avklart. Med det tar jeg opp det forslaget som vi står bak.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Arbeiderpartiet har ved flere anledninger satt fram forslag om en serie tiltak og ny politikk på dette feltet for å bedre oppfølgingen og behandlingen av barn og unge som sliter med psykiske problemer. Mange har det veldig vondt, altfor mange, og de trenger all den hjelpa de kan få på ulikt vis i ulike faser for å kunne leve bedre, ja aller helst et godt liv – jo før, jo bedre. Det er bra at Senterpartiet er på hugget med dette representantforslaget. For oss rød-grønne, nå og i regjering, er dette politikkområdet svært viktig. Så må jeg nevne to av mine kjepphester gjennom snart 16 år her på Stortinget, egentlig lenge før det også: mer penger til spesialisthelsetjenesten og ikke minst en bedre kommuneøkonomi. Vi har i årevis foreslått mer enn det regjeringspartiene har gjort og fått på plass, for penger påvirker veldig mye. Som Mørland godtar heller ikke jeg enten–eller når begge deler trengs. Døgnplasser trengs, og ambulante tilbud trengs. Vi vil stoppe nedbyggingen av flere døgnplasser, og vi vil satse på ambulante team. Jeg nekter å godta at polikliniske tilbud settes opp mot døgntilbud. Vi må ha nok tilbud til frivillig innlegging for dem som trenger det, mer enn dagtilbud, og for dem som trenger behandling over lengre tid, og der hvor ambulante og polikliniske tilbud ikke er tilstrekkelig. Igjen: Det er ikke enten–eller, slik det har blitt argumentert med i saken om kutt ved Kringsjåtunet i Lillehammer, som jeg er glad for at mange har nevnt – ikke at vi gleder oss over kutta, det gjør vi slett ikke, men over at Kringsjåtunet får den oppmerksomheten. Så kan en si at dette er detaljstyring. Nei, dette er ikke detaljstyring. Det er virkelig en viktig symbolsak for oss. Da er jeg glad for at vi får flertall for å sikre dette barne- og ungdomspsykiatriske tilbudet i Lillehammer, men det dekker et geografisk område langt større enn Lillehammer. Her er det mange som har vært engasjert. Jeg har sjøl fått mange henvendelser. Mest inntrykk gjorde vel den telefonen jeg fikk fra en ung jente med spiseforstyrrelser som fortalte at Kringsjåtunet hadde betydd alt, og hun var villig til virkelig å stå på barrikadene framover, og vi står sammen med henne.
Astrid Margrethe Hilde (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Jeg gjør først oppmerksom på en liten feil i innstillingen. Senterpartiet har falt ut av merknaden fra Fremskrittspartiet og SV nederst på side 3 til og med forslaget øverst på side 4. Forslag nr. 14 på side 7 er dermed et forslag fra Fremskrittspartiet, Senterpartiet og SV. Representantforslaget tar opp en svært alvorlig del av norsk virkelighet – en virksomhet der barn ufrivillig sendes ut av Norge, eller etterlates mot sin vilje i utlandet. Det er ikke viktig om dette skjer av kulturelle eller religiøse grunner. Ingen begrunnelser legitimerer dette. Sosial kontroll og fysisk og psykisk æresvold har ingen plass i vårt samfunn. Derfor støtter Arbeiderpartiet å utrede lovendringer som sikrer at påtvungent utenlandsopphold kan straffes. Jeg vil vise til at Arbeiderpartiet allerede den 15. juni i fjor la fram et representantforslag om tiltak mot sosial kontroll. Dette forslaget ble behandlet her i Stortinget i januar år gjennom Innst. 89 S for 2020–2021. Forslaget uttrykte utålmodighet på vegne av barn og unge og familier som rammes av negativ sosial kontroll generelt og utenlandsopphold spesielt. I flere år har denne praksisen som vi nå behandler, vært vel kjent. I 2017 meldte Røde Kors om alvorlige forhold med innelåsning av unge på skoler i utlandet. Vår ambassade i Kenya rapporterte om torturlignende forhold for sendte barn, og NRK avslørte forhold for ungdom på innsiden av koranskoler i Somalia. I 2018 rapporterte Politidirektoratet om barn som ble sendt for å hindre norsk barnevern i å gjøre jobben sin. Og i fjor kom to nye rapporter, hvorav den fra Oslo Economics hevdet at minst 415 barn var sendt ut mot sin vilje. I Handlingsplan mot negativ sosial kontroll, tvangsekteskap og kjønnslemlestelse(2017–2020) (2017–2020) Det kan også være verdt å minne om at flertallet under behandlingen av Arbeiderpartiets forslag i januar nå i år uttrykte at handlingsplanen framstår som lite konkret og forpliktende. Det er ikke tilstrekkelig med gode intensjoner og planer dersom det ikke samtidig bevilges ressurser til at tiltakene i planen kan iverksettes. Det ble fattet vedtak om forsterket innsats mot sosial kontroll i kommunene, om kompetanseheving for ansatte og systematisering av arbeidet i skolen, en gjennomgang av dagens innsats med tilbakemelding til Stortinget og en opplysningskampanje om opplysnings-, meldings- og avvergingsplikten. Det ble også vedtatt at det skal utarbeides en oversikt over barn som oppholder seg i utlandet med forslag til økt handlingsrom for oppfølging og retur og et program for oppfølging etter retur, slik at barn og unge kan få en ny start. Avslutningsvis vil jeg understreke at Arbeiderpartiet forventer oppfølging av ekspertgruppens anbefalinger.
Astrid Margrethe Hilde (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Det blir stadig nevnt i salen her at dette forslaget ikke får flertall. Jeg finner det nødvendig å si at Arbeiderpartiet mener at vi er godt dekket av relevante tiltak for å hindre negativ sosial kontroll og tiltak for barn som holdes i utlandet mot sin vilje, gjennom de forslagene vi fremmet allerede 15. juni i fjor. Som jeg sa i mitt innlegg i stad, fikk vi i behandlingen av Innst. 89 S for 2020–2021 flertall for en rekke tiltak. Vi mener nå at det er på tide å avvente regjeringens forslag og handlingsplan som vi ser de er godt i gang med. Vi kommer til å følge det arbeidet veldig tett videre og eventuelt komme tilbake om det skulle være nødvendig med ytterligere påpekninger.
Astrid Margrethe Hilde (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Representantforslaget tar opp en viktig og svært alvorlig problemstilling. Samværsabotasje rammer både barn, foreldre og ofte også øvrig familie. Både høringen og dokumentene som ble lagt fram for komiteen, bekrefter dette. Dersom det er mulig, er det barnets beste å ha kontakt med begge foreldre. Samtidig må det være slik at vurderingen av hva som er barnets beste, skal gå foran hensynet til likestilt foreldreskap. Det er liten tvil om at problemstillinger knyttet til samværshindringer og tvangsgjennomføring er krevende. Da regjeringen i 2015 tok opp ideen om en ny ordning med tilbakehold eller trekk i barnebidrag som nytt sanksjonsmiddel mot samværshindring, tilsa tilbakemeldingene gjennom høringsuttalelsene at man valgte å ikke gå videre med dette. Arbeiderpartiet konstaterer at statsråd Ropstad i brev til komiteen og i eget skriftlig svar til representanten Hjemdal opplyser at departementet har hatt dialog med Nav om deres praktisering av regelverket, og med det som bakgrunn har konkludert med at det ikke er grunnlag for å si at Nav har praktisert barnebidragsregelverket feil. Og nå hørte vi altså i går at Justisdepartementet også er enig i det. Mistanken om at det kan finnes smutthull i lovverket som kan være en økonomisk driver og et insentiv for å initiere samværshindring, kan ikke utelukkes. Derfor ser Arbeiderpartiet et behov for at det utredes hvorvidt det trengs å gjøres justeringer i barnebidragsreglene. Arbeiderpartiet ser fram til at dette håndteres i forbindelse med forslaget til ny barnelov.
Astrid Margrethe Hilde (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Et trygt hjem er ikke hverdagen for alle, og vårt felles velferdssamfunn settes virkelig på prøve når barn utsettes for omsorgssvikt. De mange representantforslagene om barnevern her i Stortinget, et hav av rapporter fra faginstanser og forskermiljøer, Barneombudet, Helsetilsynet og Riksrevisjonen bekrefter et stort engasjement for et bedre barnevern, og det vitner i tillegg om en sterk utålmodighet på vegne av barn og familier som sliter. Som høringsuttalelsene også i denne saken viser, har vi solide og viktige bidragsytere som representerer tidligere barnevernsbarn og dermed viktige erfaringer. Både Landsforeningen for barnevernsbarn og Forandringsfabrikken fortjener stor honnør. Jeg vil også nevne de ulike mediers viktige bidrag for å sette søkelyset på uholdbare forhold. Det fremgår av innstillingen nå at alle partier stiller seg bak et krav om at barn får oppfylt sin rett til medvirkning i sin barnevernssak, og at det ikke er akseptabelt at barn ikke får oppfylt sin formelle rett i beslutningskjeden i barnevernet. Dette må nødvendigvis tas med det alvor det fortjener, og gjenspeiles konkret i regjeringens arbeid. På vegne av Arbeiderpartiet vil jeg vise til vårt forslag i Dokument 8:84 S for 2018–2019 om en kvalitetsreform i det kommunale barnevernet for å heve kvaliteten, styrke rettssikkerheten og utdanningene. Forslaget viser til at det er behov for flere ansatte i det kommunale barnevernet, fordi vi vet at det tar tid å skape tillit og involvering i den enkeltes livssituasjon, og fordi vi vet at det er altfor stor gjennomtrekk av ansatte, og at det nettopp begrunnes i opplevelsen av å ikke strekke til. Vi venter også utålmodig på oppfølgingen av Stortingets flertallsvedtak om å øke de ideelle og offentlige tilbud på bekostning av de kommersielle. Barnevernsbarn og deres nærmeste fortjener at vi bruker enhver bevilget krone på nettopp barnevern. Vi har store forventninger til at ekspertutvalget nå skal gjennomgå norsk barnevern med mål om å bedre rettssikkerheten i alle ledd av tjenesten, der hensynet til barnets beste skal ligge til grunn. Vi har også store forventninger til resultatet av det partssammensatte utvalget som ble vedtatt nedsatt på forslag fra Stortinget den 1. desember i fjor. I innstillingen viser komiteen til at et partssammensatt arbeid om barnevern vil bidra til å bedre samarbeidet mellom de mest sentrale aktører i barnevernet, til systematisk og helhetlig oppfølging av sentrale utfordringer og til økt fokus på barnevernet og mulighet for systematisk endringsarbeid.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2021-03-08:
Alle former for vold mot barn er forbudt etter norsk lov, og det er foreldrene som skal bestemme hvor barna skal bo. Det følger imidlertid av barneloven § 40 tredje ledd at barn som har fylt tolv år, må samtykke til en avgjørelse om å flytte ut av landet eller oppholde seg i utlandet utover et kortere ferieopphold uten at en av foreldrene med foreldreansvar er med. Forslagsstillerne fra Fremskrittspartiet tar opp en viktig problemstilling: barn som blir holdt mot sin vilje i utlandet. En rapport fra Oslo Economics i 2019 viste at 415 barn mot sin vilje ble etterlatt i utlandet i perioden 2016–2018. Det er skremmende. Bakgrunnen for at foreldre sender barn til utlandet mot deres vilje, er ofte kompleks og sammensatt. En ekspertgruppe om unge som etterlates i utlandet, kalt «Det var ikke bare ferie», har sett på dette. De har samlet data fra ti unge som har vært utsatt for ufrivillig utenlandsopphold. Samtidig har de undersøkt saken hos flere hjelpeinstanser. De har identifisert årsaker til at barn blir sendt til utlandet, bl.a.: å gjenopprette familiens ære tvangsekteskap å forhindre rus og kriminalitet å unngå «fornorsking» og styrke kulturell tilhørighet Komiteen er helt enstemmig i å se alvorlig på at barn og unge blir etterlatt i utlandet mot sin vilje. Dersom man blir sendt, er mulighetene for hjelp ganske begrenset. Det er derfor det er så utrolig viktig å sette i gang tiltak på et tidligere stadium. Får man vite eller har mistanke om at det er en prosess på gang med å føre barn til utlandet mot deres vilje, må man kontakte barnevernstjenesten. De har verktøy som skal bidra. De skal beskytte barn mot ufrivillig opphold i utlandet. Er det mistanke om dette, skal de undersøke det straks og eventuelt samarbeide med politiet om det er nødvendig. Komiteen mener at når barn og unge utsettes for påtvungne utenlandsopphold, må det utredes om det kan regnes som frihetsberøvelse i strafferettslig forstand, om forberedelsene til handlinger som foreldre har utført i Norge, er straffbare, og om instruering eller betaling for at unge utsettes for innesperring, vold og frihetsberøvelse, er straffbart. Jeg er veldig glad for at komiteen er enstemmig i dette.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2021-03-08:
Det er viktig at foreldre med høyt konfliktnivå ved samlivsbrudd får hjelp til å finne gode og konstruktive løsninger til barnets beste. Dagens lovverk er tydelig på samværsrett til barn, men det forekommer dessverre samværshindring eller samværsabotasje, som dette lovforslaget tar opp. Fremskrittspartiet er opptatt av flere sider ved samværsabotasje, hvordan man kan forhindre at en av foreldrene har økonomiske fordeler av samværsabotasje. Denne sabotasjen går først og fremst ut over barnet. Ved å bli frarøvet kontakt med og kjærlighet fra en av foreldrene, dens nettverk og familie, mister barnet viktige støttespillere i sin oppvekst, og vi vet jo at langvarige foreldretvister er skadelig for barn. Komiteen har vært opptatt av at samværshindring eller samværsabotasje kan føre til at én part får økonomiske fordeler av dette, og at det kan være et motiv for å kjempe for én omsorgsbase. De økonomiske fordelene kan være knyttet til bostøtte, skatt, barnetrygd, og det er også stilt spørsmål om Nav har praktisert regelverket om barnebidrag riktig. Komiteen har sendt brev til statsråden om dette og bedt om informasjon og utdyping, både på hvilket juridisk grunnlag og hvilke vurderinger som ligger til grunn for å si at Nav ikke har praktisert regelverket om barnebidrag riktig. Statsråden har i svar til komiteen utdypet dette, i et 15 siders langt brev, og viser til at Nav anses å ha tolket sakene innenfor regelverket. Statsråden viser også til at bidragsreglenes formål ikke er å løse eller å håndtere foreldrenes konflikter, og refererer til tidligere vedtatt regelverk og evaluering av regelverk om barnebidrag. Flertallet i komiteen mener likevel det er grunn til å stille spørsmål ved om dagens lovverk har smutthull som blir en økonomisk drivfaktor og et insitament til å initiere samværshindring eller samværsabotasje. Hele komiteen står bak vedtaket der vi ber regjeringen i ny barnelov utrede om det er behov for å gjøre justeringer i barnebidragsreglene for å sikre at økonomi ikke blir en drivende faktor for samvær. Det er viktig at det er barnets beste å ha kontakt med begge foreldrene, og det er ganske trist å høre fortellinger om barn som rett og slett blir frarøvet samvær. Vi tror at flere meglingstimer også hos familievernet kan forhindre langvarige rettstvister, men vi vil altså prøve å tette smutthull i lovverket.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2021-03-08:
Barn har rett til å høres i saker som gjelder dem selv. Det er en grunnleggende menneskerettighet, og det er nedfelt i barnekonvensjonen. I barnevernsloven er retten til medvirkning i barnevernssaker gjennom hele saksforløpet nevnt eksplisitt. Forslagsstillerne her, fra SV, er opptatt av mer medvirkning i barnevernet og fremmer bl.a. forslag om medvirkning i alle relevante kapitler i ny barnevernslov. Flere rapporter og utredninger har avdekket at barns medvirkning ikke er godt nok ivaretatt. Regjeringen har tatt flere grep for å styrke barns rettigheter. Barnevernsloven ble endret i 2018, og det ble innført en rekke krav til dokumentasjon. Blant annet skal barnets synspunkt framgå av vedtak i saken om barnet – barnets synspunkt skal da vedtaksføres. Det er også gitt en opplæringspakke om medvirkning og barnevernfaglige vurderinger i alle regioner. Sånn sett har man gitt økt kompetanse i barnevernet. Stortinget har også bedt regjeringen nedsette et ekspertutvalg som skal gjennomgå norsk barnevern med mål om å bedre rettssikkerheten. Både Forandringsfabrikken, BarnevernsProffene og Landsforeningen for barnevernsbarn var veldig tydelige i høringen på at barns rettigheter i prosesser i en barnevernssak ikke er godt nok sikret. Det er det som også framgår av rapporter som sier noe om det. Fra 1. januar 2021 ble det lovbestemt at kommunestyret minst én gang i året skal få en redegjørelse om tilstanden i barnevernstjenesten. Tilstandsrapporten bør bl.a. omfatte informasjon om hvordan barnevernstjenesten arbeider for å ivareta barn og familiers medvirkning, og deres erfaringer i møtet med barnevernstjenesten. Dette vil gi kommunestyret og kommunepolitikerne en økt mulighet til å sikre barn og familiers medvirkning i utvikling av barnevernet i kommunene. Regjeringen tar sikte på å legge fram en ny barnevernslov i Stortinget våren 2021. Vi ser veldig fram til det. Barns rett til medvirkning må få en framtredende plass i den nye loven. Høringsnotatet inneholder flere forslag som styrker barns rett til medvirkning, bl.a. mulighet for unntak fra foreldres rett til innsyn i sakens dokumenter, for å beskytte barnet. Vi er også opptatt av at retten til medvirkning må gjenspeiles på ulike måter i en rekke av kapitlene i ny barnevernslov, så vi gleder oss til å få den til behandling.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
Som vi alle vet, er det i dag 8. mars, kvinnedagen, og jeg ønsker å gratulerer alle med den. Men en av vår tids største likestillingskamper, som jo også er noe av det kvinnedagen handler om, handler nettopp om den problemstillingen som dette forslaget tar opp, nemlig retten til frihet, retten til å ta avgjørelser i sitt liv, som de fleste av oss tar for gitt. En rapport som kom for et år siden, viste at over 400 barn er sendt fra Norge til utlandet mot sin vilje i en periode på to år. Dette er enkeltskjebner, enkeltskjebner som er utsatt for både mindre grove og veldig grove ting, alt fra tvangsekteskap, vold og tortur på koranskoler og annen type sosial kontroll. Dette er folk som får sin frihet tatt bort og blir utsatt for kriminelle handlinger. Jeg synes at det å være en del av nasjonalforsamlingen er en stor ære og kanskje en av de største ærene man kan ha i et land, men noe av det mest meningsfulle jeg likevel har vært med på i min karriere som politiker, er å hjelpe en 18 år gammel jente ut fra nettopp en slik tilværelse. Det gjorde inntrykk på meg å se hva slags frihetsberøvelse og hva slags undertrykkelse det er å være plassert i utlandet mot sin vilje, og sendt – i hennes tilfelle – til en voldelig koranskole. Det er også trist når man da får vite fra slike skjebner at de ikke får hjelp. Selv når de kommer i kontakt med det offentlige – enten det er ambassade, barnevern eller annet – er det dessverre for mange som opplever at de ikke får hjelp. I hennes tilfelle fikk hun ikke lov til å bruke bakinngangen på en norsk ambassade slik at hun kunne rømme fra sine foreldre og tilbake til Norge. Jeg er derfor lei meg for at ikke flere av forslagene i dag har fått flertall. Faktisk har ingen av Fremskrittspartiets 21 forslag i representantforslaget fått flertall. Det er riktignok ett forslag som partiene står sammen om, og det er bra, men jeg skulle ønske at flere av disse forslagene hadde fått flertall. Det gjelder forslag som minstestraff og egne lovhjemler på området sosial kontroll og det å sende barn til utlandet med kriminell hensikt. Det gjelder også forslag om at nettopp ambassader og offentlige organer skal få tydeligere retningslinjer for hvordan de skal agere når noen tar kontakt i en desperat situasjon, for det er faktisk ikke tilfellet i dag. Et annet forslag som etter min mening åpenbart burde fått flertall, er at Norge i sin dialog med land som mottar mye bistand – f.eks. Somalia, som i fjor fikk et lån fra Norge på 3 mrd. kr, og som også er et land hvor vi vet at det eksisterer flere voldelige koranskoler hvor norske og europeiske ungdommer sendes til – også stiller krav. Dette er forslag som hadde fortjent å få flertall i dag. Denne debatten vil dessverre fortsette fremover, fordi vi fortsatt ikke har kraftige nok tiltak til å bekjempe denne problemstillingen én gang for alle.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
Ja.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
I en av rapportene som kom i fjor, kom det også fram at barnevernet i noen tilfeller har støttet og betalt flybilletter i tilfeller der familier har ønsket å sende sine barn til utlandet, også – så vidt jeg har forstått – barn som kan ha blitt utsatt for negativ sosial kontroll. Jeg ønsker gjerne å vite hva statsråden tenker om dette, og hva han har gjort for å sørge for at dette ikke gjentar seg.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
Dette forslaget handler ikke om søndagsåpent i Norge, et inntrykk representanten Trond Giske prøvde å gi – og en debatt Fremskrittspartiet for øvrig gjerne tar. Nei, dette forslaget handler om hvem som skal bestemme om et område er et turiststed eller ikke, med de konsekvenser det medfører. For Fremskrittspartiet handler dette om tre ting. Det handler om kommunalt selvstyre, at kommunene skal få lov til å fatte viktige beslutninger om eget område, det handler om likebehandling, at vi ikke skal ha urettferdig konkurransevridning og ulike konkurransevilkår som virker meningsløse og ufornuftige, og det handler også om å bruke sunn fornuft. La meg gi to eksempler som illustrerer hvorfor loven i dag slår så feil ut. Det ene eksempelet er fra Sørlandet og Agder, hvor Fylkesmannen – eller Statsforvalteren, som det nå heter – avslo Arendal kommunes ønske om å holde søndagsåpent gjennom sommeren, men godkjente søknadene fra samtlige andre kystkommuner øst i fylket. Det betyr at typiske turiststeder i Agder om sommeren får lov til å holde søndagsåpent fordi de er turiststeder, mens Arendal ikke fikk denne muligheten. Et annet eksempel er fra mitt område, Lørenskog kommune, hvor et tverrpolitisk flertall – 44 mot 3 stemmer, inkludert representanten Giskes parti – stemte for at SNØ, det nye innendørs skianlegget i Norge vi alle kan være stolte over, ikke får lov til å være et turiststed. Så mens familier – som også representanten Giske var veldig opptatt av – kan dra til Beitostølen og andre områder og stikke innom sportsbutikken hvis de knekker en stav, mister en hanske eller trenger nye skibriller også på en søndag, kan man ikke gjøre det hvis man drar på ski på SNØ på en søndag, fordi kommunen ikke får lov til å definere SNØ som det turistanlegget det er, selv om det er et internasjonalt turistanlegg som får både asiatiske turister og skilandslag fra andre deler av Europa på besøk. Dagens regelverk, hvor Statsforvalteren har denne myndigheten, har ført til urettferdig konkurransevridning og manglende likebehandling, og det er veldig, veldig negativt for kommunalt selvstyre. Jeg skal innrømme at i debatten om søndagsåpent, som Fremskrittspartiet gjerne tar, står vi litt alene. Vi har ikke flertallet med oss. Men i disse sakene lokalt er ofte det tverrpolitiske flertallet langt større, fra langt ut på venstresiden til Fremskrittspartiet på høyresiden av politikken. Jeg skulle ønske at Stortinget her kunne ha sett litt forbi tradisjonelle ideologiske og partimessige skillelinjer og prøvd å finne gode løsninger til det beste for kommunalt selvstyre og ikke minst innbyggerne og turistene som benytter seg av tilbudene på disse stedene som er typiske turiststeder. Jeg tar opp forslaget fra Fremskrittspartiet.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
Jeg skal også la være å falle for fristelsen til å spørre statsråden om han har handlet på søndager. Jeg vil stille spørsmål om et av de eksemplene jeg trakk fram i stad, som er SNØ, et innendørs skisenter i Lørenskog. Jeg ønsker å spørre statsråden om han synes det i mindre grad er et turiststed enn f.eks. skianlegg i andre kommuner, og hva han har å si til familier som ikke får kjøpt en ny hanske eller en ny stav eller nye skibriller dersom dette blir ødelagt på en søndag hvor de er på SNØ for å stå på ski.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
I løpet av debatten har hensynet til arbeidstakerne kommet opp flere ganger, og det har jeg lyst til å kommentere. Jeg skal igjen bruke de eksemplene som jeg har nevnt tidligere. Da jeg var så heldig å få besøke SNØ i høst sammen med lokalpolitikere fra Lørenskog, fikk vi høre fra sjefen på sportsbutikken hvordan de var nødt til å sparke ansatte som jobbet der, da de fant ut at de ikke fikk lov til å holde åpent på søndager, noe vi egentlig hadde tatt for gitt at de skulle få. Det andre eksempelet som har blitt brukt i dag, er Arendal, som har ønsket å holde åpent på søndager om sommeren, fordi det er mange turister som ønsker å nyte både været og den flotte utsikten i Arendal. Veldig mange av dem som ofte har denne typen jobber, i turistsesongen, om sommeren og på søndager, er studenter og andre som faktisk ønsker å ha den typen stillinger. I en tid nå hvor veldig mange dessverre både er permittert og uten jobb på grunn av den krisen vi går gjennom, tror jeg at når sånne søknader avslås, har det en negativ effekt på muligheten for å ta arbeid, spesielt for grupper som vanligvis kanskje sliter med å komme seg inn i arbeidslivet – mer enn den positive effekten som andre her har vært opptatt av. Noen har også nevnt at Fremskrittspartiet står alene i denne saken. Jeg kan love at det gjør Fremskrittspartiet ikke. Det er veldig mange bedrifter der ute, spesielt på turiststeder, og mange studenter der ute som står sammen med oss, samt både Arendal og Lørenskog kommunestyrer – Lørenskog med en Arbeiderparti-ordfører og Arendal med en vesentlig mer konservativ politisk profil enn der jeg kommer fra. Det er ikke FrP-ere som står bak dette; det er store, tverrpolitiske lokale ønsker, fordi man ser at dette er noe som vil være positivt for lokalområdene og positivt for både arbeidsplasser og turisme.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2021-03-08:
Jeg vil først takke representantene fra Fremskrittspartiet for å ta opp denne viktige og alvorlige problemstillingen. Det er vanskelig for meg å begripe hvordan barn kan etterlates i utlandet mot sin vilje. Det er et symptom på noe større og dypere vi må knekke for å hindre at det forekommer, og det er derfor positivt at et samlet storting nå vil utrede straffeforbudet mot frihetsberøvelse i situasjoner hvor barn sendes til utlandet mot sin vilje, med formål om lovendringer som sikrer at slikt kan straffes. På oppdrag fra Kunnskapsdepartementet utarbeidet Oslo Economics en rapport, som andre har vært inne på, hvor de kartla kommunenes kjennskap til barn – det er minst 415 av dem – som har blitt etterlatt i utlandet. Funnene viste at det var ulike motiver for hvorfor barna ble sendt ut av landet, fra reaksjoner på barnevernets involvering og det å hindre at barna ble for norske, til å styrke barnas kunnskap om religion, deres religiøse eller kulturelle identitet, via det også å få barna ut av kriminelt belastede miljøer, få barna ut av rus, hindre seksuell utprøving – eller arrangement av ekteskap og det å finne framtidig ektefelle. Det er disse motivene vi må til livs skal vi hjelpe barna og ikke minst også hjelpe deres foreldre fra å sende ungene til utlandet mot deres vilje. Det er dog etter min mening et viktig skille mellom om foreldrene gjør dette av bekymring for barnas ve og vel, eksempelvis ved rusproblematikk eller det å få dem ut av kriminelle miljøer, og de tilfellene der foreldrene bruker utenlandsopphold til å frarøve barna deres grunnleggende rettigheter og til å utøve sosial kontroll, eksempelvis med arrangert ekteskap. Det betyr at vi bør ha en kombinasjon av myke og harde tiltak. Ekspertutvalget regjeringen nedsatte, har i så måte gjort et godt stykke arbeid med rapporten «Det var ikke bare ferie». Nå gjelder det å omsette disse anbefalingene til konkrete tiltak. Majoriteten av de forslagene Senterpartiet støtter i dag, går ut på nettopp å følge opp ekspertutvalgets anbefalinger. Dette er vi utålmodige på. Avslutningsvis vil også jeg gjøre oppmerksom på at Senterpartiet ved en inkurie faktisk har falt ut av vår egen merknad på sidene 3 og 4 og forslaget vårt som hører til det, på side 7 i innstillingen. Her peker vi på at vi savner en grundig gjennomgang og en oppfølging av det anmodningsvedtaket Stortinget har gjort om å utrede iverksettelse av statens utbetalinger av offentlige ytelser i tilfeller der barn sendes til utlandet og holdes der mot sin vilje. Vi fremmer forslag om at regjeringen nå skal utrede og legge fram forslag til hvilke ytelser som kan og bør falle bort når barn sendes til utlandet og holdes der mot sin vilje. Både merknadene og forslaget er SV og Fremskrittspartiet med på. Jeg håper vi får støtte av flere partier til det i dag. Med det anbefaler jeg våre forslag.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2021-03-08:
Jeg av opptatt av dette med tydelighet og hva slags signaler vi nå gir fra salen i dag, og vil ta opp Lovavdelingens tolkningsuttalelse av 2. mars. Deres tolkning innebærer at bostedsforelderen kan sikre seg selv rett til å få utbetalt et høyere barnebidrag ved å hindre at samværsforelderen får gjennomført sin avtalte eller fastsatte samværsrett, og at dette kan framstå som urimelig. Lovavdelingen uttaler videre: «Dersom man mener at de nåværende reglene ikke i tilstrekkelig grad ivaretar hensynet til samværsforelderen, tilsier det en forskriftsendring.» Jeg forstår dette som en klar erkjennelse av at regelverket vårt gir bostedsforelderen anledning til å sikre seg større barnebidrag ved samværshindring. For Senterpartiets del har det derfor nå blitt enda tydeligere at det virkelig er nødvendig med en forskriftsendring. Jeg hører statsråden er positiv til det, men hva gjør at statsråden likevel ikke kan være mye mer tydelig på at han vil ha en regelendring?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2021-03-08:
Jeg var litt taletrengt og ble ikke ferdig i mitt saksordførerinnlegg. Jeg tenkte jeg bare skulle opplyse om at vi påpeker det samme som representanten før meg var inne på, at vi i Senterpartiet mener det er gjort ganske mange utredninger her, og at det viktigste for oss faktisk er allerede nå å få fremmet forslag om nye og strengere reaksjoner mot samværssabotasje. Det foreslår vi jo i vårt eget forslag, hvor vi også har et tillegg som handler om samværssabotasje andre veien. Det jeg nesten fikk sagt, men jeg ble klubbet med rette fordi jeg var så treg, var at vi subsidiært kommer til å støtte Fremskrittspartiets forslag nr. 1.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2021-03-08:
Selv om barnevernsloven vår gir barn retten til medvirkning i barnevernssaker gjennom hele saksforløpet, viser nylige utredninger og rapporter at barns medvirkning ikke er god nok. Det kom tydelig fram i Riksrevisjonens siste rapport, der det ble avdekket mangelfull dokumentasjon om medvirkning ved plassering i institusjon. Det kom tydelig fram i rapporten Det å reise vasker øynene, fra Helsetilsynet, som omhandler barn som bor på barnevernsinstitusjoner, og det kom tydelig fram i Barneombudets rapport, «De tror vi er shitkids» – Rapport om barn som bor på barnevernsinstitusjon. Så har vi media, som også har hatt en del saker som viser dette, senest Stavanger Aftenblad, som har hatt en serie med veldig gode saker hvor dette kommer fram. Derfor vil jeg takke SV veldig for dette representantforslaget, og for at de ofte setter fokus på nettopp medvirkning for barn i barnevernssaker. Vi i Senterpartiet støtter intensjonen i forslaget, men velger å ikke støtte alle forslagene slik de i dag ligger, bl.a. fordi vi avventer resultatet av arbeidet til det nye ekspertutvalget som et samlet storting har vedtatt at skal nedsettes for å bedre rettssikkerheten i alle ledd av barnevernstjenesten. Som resten av komiteen anser vi i Senterpartiet det som naturlig at barns medvirkning i barnevernet blir en viktig del av dette sistnevnte utvalgets drøftinger. Vi i Senterpartiet mener at barnas rett til medvirkning ellers må bli en viktig del av den nye barnevernsloven, og ikke nok med det: at det i det arbeidet legges til rette for at medvirkning nevnes i alle relevante kapitler i den nye loven. Det fremmer vi derfor forslag om sammen med SV i dag, og med det tar jeg opp det forslaget.