Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2017-03-14:
Primært har jeg tenkt å kommentere det grunnlovsforslaget jeg selv har fremmet sammen med representanten Erlend Wiborg, men jeg har også lyst til å si at jeg synes det er spennende tanker Senterpartiets representanter, Lundteigen og Toppe, legger fram i sitt forslag. At vi kan få reelle diskusjoner i Stortinget knyttet til økt bruk av folkeavstemninger, er noe jeg hilser velkommen. Jeg tror det er sunt for demokratiet at vi tar den typen debatter også knyttet til Grunnloven. Demokrati betyr folkestyre, og det er derfor naturlig med en sikkerhetsventil som lar folket ta den endelige avgjørelsen i større saker. Det finnes gode eksempler på rike og velfungerende demokratier som lar innbyggerne delta direkte i demokratiet gjennom folkeavstemninger. Et eksempel er Sveits, som begge foregående representanter nevnte i sine innlegg. Fra 1848 til slutten av 2004 ble det holdt til sammen 531 føderale folkeavstemninger i Sveits, og det blir fortsatt holdt jevnlige folkeavstemninger om viktige samfunnsspørsmål. Det er slik i det systemet at en viss andel av innbyggerne kan kreve å få saker lagt fram for folkeavstemning, som parlamentet da må følge opp. Det er et direkte demokrati, som fungerer, som har satt seg, og som har vært utprøvd gjennom mange år i Sveits. Å tro at vi kan gjøre det samme i Norge over natten, har jeg ingen tro på. Jeg tror selvfølgelig at vi må gå litt mer varsomt fram, men at vi i hvert fall har en noe større åpning for gjennom Grunnloven å starte med flere folkeavstemninger enn kun de seks gangene vi har hatt det, som representanten Wiborg nevnte. Jeg synes det er en god idé at vi kan gå noen skritt videre. Det legger også grunnlovsforslaget opp til. Det å gi folket mer makt kan oppleves brysomt av enkelte politikere. Jeg hører stadig vekk i debatter at mange mener at siden man har fått den tilliten gjennom valg, kan man gjøre nesten hva man vil. Det er ikke sånn man bør tenke på velgerne. Man burde se på innbyggere som sine herrer og ikke som sine tjenere. Fremskrittspartiet har gjennom mange år vært opptatt av at vi skal ha et mer direkte demokrati. Det betyr også å åpne for større grad av folkeavstemninger. Vi politikere er til for folket. Det skal ikke være omvendt, og vi skal ikke være redde for å gi folket mer makt. Forslaget som framsettes av representanten Wiborg og undertegnede, bygger på § 42 i den danske grunnloven. Forslaget bygger med andre ord på en etablert og velprøvd praksis, og det er gode erfaringer med den danske bestemmelsen i vårt naboland. Paragrafen antas å ha stor indirekte betydning, da forhandlingsklimaet mellom ulike partier og politikere hele tiden vil sørge for at de har i bakhodet at et mindretall kan fremme en sak for folket til vurdering i en folkeavstemning. Dette skaper bedre prosesser og minner konstant politikerne i Danmark på viktigheten av å ivareta folkets interesser. Et system som foreslått i dette forslaget vil også stimulere interessen for politikk og samfunnsstyring, fordi det vil kunne gi den enkelte velger mulighet til å medvirke direkte i avgjørelsen – også mellom valg. Vi har den siste tiden sett at både journalister og politikere har synkende tillit i befolkningen. Det er en utfordring vi bør ta på alvor. På sikt mener vi forslagsstillere at det forslaget vi fremmer, vil kunne påvirke legitimiteten og muligheten til å opprettholde et velfungerende demokrati. Det er med andre ord på høy tid med en demokratireform, en reform der folket – og ikke politikerne – settes i sentrum. Stortinget har allerede sett viktigheten av folkeavstemninger i lokale spørsmål i kommunene, og jeg er glad for at vi lovfestet retten til lokale folkeavstemninger i 2009. Nå er det på tide å ta neste steg i demokratiseringsprosessen og sørge for at folket får større rettigheter også nasjonalt, ved å grunnlovfeste en rett til bindende folkeavstemninger i den norske Grunnloven.