Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-06-13:
Regjeringens familiemelding føyer seg inn i det som etter hvert begynner å bli en tradisjon fra denne regjeringen, nemlig det å levere stortingsmeldinger som ikke svarer på folks oppfattede utfordringer. Vi så det sist i behandlingen av likestillingsmeldingen. Den fikk hard medfart i Stortinget for å være grei på analyse, men svært fattig på tiltak. Og der mange av oss nå hadde forventet en melding om familienes hverdagsutfordringer, fikk vi en melding om familier med spesielle behov, og en melding som i stor grad handler om familievernet. Det er vel og bra, men det er langt fra det vi hadde forventet oss, eller det norske familier nå trenger. Hverdagsutfordringene til familier flest er helt glemt i denne meldingen. Den har ingen tiltak for å gi familiene mer fleksibilitet, mer tid, den har ingen løsninger på tidsklemma og ingenting som kan gjøre familiene mer likestilte og dermed valgfriheten mer reell. Meldingen og regjeringen har åpenbart også et svært snevert syn på hva familiepolitikk er, og det er helt åpenbart koblet fra likestillingspolitikken og den brede, generelle velferdspolitikken. Debatten om tidsklemma handler ofte om en svært meningsfull hverdag – men en stressende hverdag, med henting, bringing, aktiviteter og press på familietiden, som de fleste familier kjenner på i hverdagen. Politiske tiltak kan selvsagt aldri alene løse tidsklemma, og vi politikere kan ikke sørge for at en stresset pappa husker å putte datterens regnbukse i sekken, eller at en travel mor faktisk rekker den fotballkampen, for det er selvsagt et personlig ansvar å få hverdagen til å gå opp. Men det er behov for politiske tiltak som kan gi barnefamiliene mer tid sammen, større trygghet i hverdagen, samtidig som arbeidslinjen og likestillingen styrkes. Arbeiderpartiets familieutvalg foreslo tidligere i vår flere konkrete løsninger for å møte de utfordringene familier flest kjenner på, slik at flest mulig skal oppleve reell frihet til å kunne ha barn og samtidig jobbe eller studere. Vi vil ha økt fedrekvote. Vi diskuterer gratis barnehage, utvidede åpningstider og en satsing på en bedre og billigere SFO. Det er på tide å tenke nytt om småbarnsfasen. I denne perioden kan f.eks. bare det å ha en halvtime ekstra rundt middagsbordet, litt mindre stress med henting i barnehagen eller litt mer tid til frokosten bety mye for en familie. Også den typen tiltak er helt fraværende i meldingen – dessverre. Friheten til det å være familie må i større grad framover også inkludere dem som ønsker å være familie på en annen måte enn den klassiske kjernefamilien, for dagens familier er mye mer mangfoldige enn tidligere. Ektepar med og uten barn, samboere med og uten barn, LHBT-personer med og uten barn, aleneforeldre, samværsforeldre, fosterforeldre, enslige og vennefamilien er eksempler på det mangfoldet av familieformer vi har i dag – uten at meldingen tar dette inn over seg. Mange av de velferdsordninger og rammer som storsamfunnet legger rundt familiene, tar ikke dette nye mangfoldet inn over seg og imøtekommer ikke dette mangfoldets behov. Økningen i kvinners yrkesdeltagelse har vært og er et stort bidrag til arbeidslivet og til økonomien i Norge. Familiepolitikken må fortsatt legge til rette for at det skal være mulig for både far og mor å kombinere arbeid og familie – at omsorgsansvaret fordeles likere. Også her svikter regjeringen fullstendig gjennom å ha svekket de ordningene som beviselig har gjort det mulig å kombinere arbeidsliv og familieliv, som pappakvoten, tiltak mot deltid og en godt balansert arbeidsmiljølov. Omsorgsfamilier og familier som strever, må oppleve at fellesskapet stiller opp for dem, enten det er helsestasjonen, skolehelsetjenesten, Familiens hus, familievernkontoret, barnehagen, skolen eller arbeidslivet. Fellesskapet skal sammen styrke og utvikle ordningene som hjelper disse familiene til å mestre hverdagen. Men en regjering som har ambisjoner om en god familiepolitikk, kan ikke gi seg der. Den må også være opptatt av de brede velferdsordningene, mangfoldet av familier, tidsklemma, studenters utfordringer, omsorgsfamiliene og likestillingen. Denne regjeringen gjør dessverre ikke det.