trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-02-06:
La oss snakke om dem som det er mest alvorlig for når vi har høy strømpris, nemlig de som har dårlig råd. I Norge burde det selvfølgelig være slik at ingen skal fryse fordi de ikke har råd til å betale strømregningen, men det som skjer, er at det er kaldt i Norge, og det er høy strømpris. For noen spiller det selvfølgelig ingen rolle – om de vil spare, kan de skru av oppvarmingen i innkjørselen til villaen – men for folk med dårlig råd er dette alvor. Noen skrur av strømmen i rom etter rom, i frykt for at regningen skal bli for stor. Så er det altså mulig å gi trygghet for folk med lite penger. Som det allerede er nevnt i debatten her, ga regjeringer av ulik farge, både i 2003 og i 2011, en ekstra utbetaling til folk med bostøtte da strømprisene ble veldig høye. Jeg og statsministeren var inne på dette i erklæringsdebatten allerede i forrige uke, og da mente statsministeren at dette med en ekstra utbetaling til varme for folk med dårlig råd ikke hastet, fordi prisene ikke var på samme nivå som da den rød-grønne regjeringen gjorde dette i 2011. Men nå viser det seg at prisene denne vinteren ser ut til å være høyere enn da Erna Solberg selv gjorde dette i 2003. Når vi ser disse tallene, vil jeg utfordre statsministeren til å tenke over om hun ikke har dårligere tid enn det hun til nå har gitt uttrykk for – om ikke dette haster mer, og om ikke vi er i en situasjon som det er naturlig å sammenligne med 2011 og i hvert fall 2003, da Erna Solberg selv var med på dette. Klarer man å gi én håndsrekning, klarer man to, tenker jeg, og derfor lurer jeg på om statsministeren vil gjøre det samme som i 2003.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-02-06:
Jeg er glad for at statsministeren tar opp elavgiften, og det var jeg helt sikker på at hun kom til å gjøre. Poenget er at man må se den økonomiske politikken i en helhet. For det første har statsministeren ikke redusert elavgiften, hun har økt den totalt sett i sin tid. Det er helt riktig at vi foreslo å videreføre den i 2019-budsjettet, akkurat som vi med stolthet står for økning av en del miljøavgifter fordi det er nødvendig for miljøet. Det kan man gjøre hvis man kombinerer det med en politikk for rettferdighet. Med vårt budsjettopplegg hadde folk med dårlig råd fått mye mer å leve av. Det hadde blitt økt bostøtte, det hadde blitt mer til uføre forsørgere, det hadde blitt økt barnetrygd, det hadde blitt mer til eldre med lave pensjoner, og det hadde blitt lavere skatt for vanlige folk enn med Erna Solbergs opplegg. Men når man fører en usosial økonomisk politikk, slår selvfølgelig avgiftsøkninger ut på en helt annen måte. Så skjønner jeg at statsministeren mener at de fattige har det så mye bedre enn i 2003, og at vi ikke er i samme situasjon. Vel, det er 34 900 færre som får bostøtte nå, enn før Erna Solberg tok over.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-02-06:
Dette er bare kreativ nytale. Man kan ikke sørge for at nesten 35 000 færre får bostøtte og så si at man har styrket ordningen. Det kommer bare på toppen av en rekke andre usosiale kutt under denne regjeringen. Vi har snakket om uføre forsørgere, vi kunne snakket om flere år med redusert kjøpekraft for eldre med lave pensjoner, vi kunne snakket om aleneforsørgere – listen fortsetter og fortsetter. Statsministerens omsorg for dem på toppen er grenseløs, mens folk med lite får betale. Da er mitt spørsmål: Synes ikke statsministeren at hun har et ansvar nå – ikke om noen måneder, men nå – for å sørge for at de gruppene hun selv har sørget for at har lavere inntekt, ikke fryser i vinter?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-02-06:
Bildet jeg tegner, er korrekt. Det er ingen tvil om at en rekke grupper mennesker som har lite, har mindre enn de ellers ville hatt på grunn av Erna Solbergs politikk og ulike usosiale kutt. Jeg registrerer at statsministeren er uvillig til å gjøre noe nå, til tross for at det er nå folk kjenner på frykten for strømregningen. Det er for lenge å vente til revidert nasjonalbudsjett. La meg spørre statsministeren om noe som henger sammen med dette. Gjennom nettavgiften får staten inn 400 mill. kr fra husholdningene. Det samles inn til energitiltak gjennom Enova, penger som skal gå til energieffektivitet og smarte energitiltak. Likevel ser vi at det bare utbetales 165 mill. kr til slike tiltak – tiltak som kunne betydd mye for mange nå som strømprisen er høy. Vil statsministeren nå sørge for at disse pengene blir brukt som de skal, og i sin helhet?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-02-06:
Utfordringen er at under halvparten av de pengene som skulle gått til tiltak i husholdningene, blir brukt til det, og jeg vil utfordre statsministeren til å se på det raskest mulig. La meg til slutt komme tilbake til situasjonen for dem med dårlig råd, for det er tydelig at statsministeren vil vente. Det er tydelig at hun mener de tallene som vi har sett i dag, at prisene er på et sammenliknbart nivå, til og med høyere enn i 2003, ikke er nok. Det er tydelig at hun mener at folk med dårlig råd har det for godt til at vi skal gjøre noe med det nå. Da melder et spørsmål seg: Hvor høy må strømprisen bli for at folk med dårlig råd skal få hjelp til strømregningen av denne regjeringen?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-02-06:
På mandag kom Miljødirektoratet med en rapport som viser at Svalbard kan bli 10 grader varmere fram mot århundreskiftet hvis ikke verden kutter utslippene kraftig. Svalbard er allerede blitt 3 gradere varmere siden 1970-tallet, og oppvarmingen skjer dobbelt så fort her som i resten av verden. Svalbard er Norges Tuvalu, den lille øystaten som merker klimaendringene aller først. De siste årene har flere mennesker på Svalbard blitt tatt av ras, økosystemene forvitrer, og rein, isbjørn og rype finner ikke mat lenger. Svalbard er i krise. Som Greta Thunberg, en av veldig mange ungdommer som er forbannet over politikernes klimasomling, sa i Katowice: Skal vi løse en krise, må vi behandle den som en krise. Statsministeren har styrt Norge de siste fem og et halvt årene, og i disse årene har norske utslipp vært stabilt høyt. Mitt spørsmål er: Hva slags selvkritikk kan statsministeren ta på vegne av regjeringen når det kommer til Norges innsats for å hindre de klimaendringene som skaper den krisen som Svalbard-samfunnet nå står i?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-02-06:
Jeg vet ikke om statsministeren erfarer det samme som meg, men når jeg møter folk som ikke stort sett bruker tiden sin på politikk, så er de opptatt av politikere som kan innrømme feil, som gir andre rett, som kan se litt tilbake og kanskje se på egne forbedringer, og det jeg egentlig inviterte til en dans på her, var jo at man har styrt landet i fem og et halvt år, og utslippene står stabilt høyt. Jeg kan gi eksempler: Siden 1990 har europeiske utslipp gått ned med 22 pst., i Danmark og Sverige har de gått ned med 25 pst., i Norge – siden 1990 – har vi økt dem med 2,4 pst. Siden statsministeren tok over regjeringen i Norge, har vi gått marginalt ned, fra 54 mill. tonn i 2013 til 52,7 mill. tonn. Det holder ikke. Mitt spørsmål var egentlig om ikke statsministeren kan være enig med meg i at Norge ikke har gjort nok for å hindre de klimaendringene som fører til krisen på Svalbard.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-02-06:
Det som er fakta her, er at norske utslipp har gått fram siden 1990, og det er vesentlig på grunn av olje- og gassektoren. Vi har klart å kutte i en del andre sektorer, mens den har gått bitte litt ned siden 2013, sannsynligvis av samme grunn, nemlig hvordan aktiviteten på sokkelen endrer seg, og så har vi hatt en liten endring i transporten. Svalbard er nå i krise, og hvis vi skal se litt framover, er det interessant også å vite mer om hvordan Norge kommer til å stille opp for Svalbard-samfunnet når det kommer til klimatilpasning. Det er jo også noe vi regner med at vi kommer til å måtte bruke mer penger på i Norge på fastlandet framover. Mitt spørsmål er da: Hva er regjeringens planer for å stille opp for Svalbard-samfunnet, som er sterkt rammet allerede av klimaendringene, og som kommer til å rammes mer av ras og forvitring av økosystemene?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-02-06:
«Regjeringen ønsker at flere skal velge kollektivtransport i sine hverdagsreiser, og regjeringen er bundet av en målsetting om nullvekst i persontrafikken i byene. For å nå denne trengs det konkrete virkemidler. Nylig har NSB fjernet familierabatt på togbilletter. Hvordan bidrar denne prisøkningen, den økte momsen på billetter for kollektivtransport, og det varslede skattefradraget på utgifter til bompenger, til å få flere til å reise kollektivt?»
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-02-06:
Jeg hørte et grundig svar om ulike virkemidler for å øke kollektivtransporten. Jeg hørte ikke så mye om hva det innebærer å gi et skattefradrag for utgifter til bompenger – hvordan det skal bidra til at flere reiser kollektivt eller med sykkel og gange inn til byene, som statsråden også her understreket er regjeringens politikk, til og med regjeringens ambisjon. Spørsmålet mitt er i første omgang hvordan dette skattefradraget skal fungere, for å unngå at det går ut over kommunenes mulighet til også å regulere biltrafikken inn til byen – som her i Oslo, hvor en har store problemer med luftforurensning, og hvor bompengeringen er en av måtene flertallet i bystyret i fellesskap er enige om at vi må bruke, for å bedre luften.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-02-06:
Mitt opprinnelige spørsmål handlet om byområdene, og oppfølgingsspørsmålet mitt handlet også om byområdene. Jeg håper at samferdselsministeren er enig i at byene har særegne utfordringer. Dette er egentlig et initiativ fra regjeringen, en seier som Fremskrittspartiet har i regjeringsplattformen – for å pulverisere ett av de viktigste virkemidlene byene har, det er et faktum – og dersom det er regjeringens intensjon at en skal differensiere mellom distrikt og by, bør det gjøres veldig klart og tydelig. Man har også muligheten til å kompensere bedre for momsøkningen på kollektivtransport – det er mitt siste spørsmål. I Oslo blir man ikke kompensert fullt ut. Byrådet i Oslo er nødt til å overføre mer og mer penger fra Oslos budsjett for å kunne både gi et godt tilbud og hindre at prisene øker for mye.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Det er ingen grunn for regjeringen til å være så selvtilfreds som jeg mener statsministeren er i klimaspørsmålet. Grunnen til at utslippene har gått ned minimalt, er at regjeringen ikke har fulgt opp de vedtak Stortinget har gjort om å redusere bruken av palmeolje. Men jeg vil takke Miljøpartiet De Grønne for et godt spørsmål. Rapporten om Svalbard viser hvilket alvor vi står overfor, hvilke klimatilpassinger vi er nødt til å forberede oss på, men vi må også bruke denne rapporten for å mobilisere mot de mest katastrofale klimaendringene. Klimaet har ikke tid til nye utsettelser, men i forrige uke var det nettopp det vi fikk. Stortinget stemte ned 40 forslag fra Arbeiderpartiet og SV, til store protester både fra næringslivet og fra miljøbevegelsen. Begrunnelsen for dette var at regjeringen jobbet så mye med det selv. Denne uken sendte Klimadepartementet over saker de har tenkt å legge fram for Stortinget denne våren. Svaret på det var null saker. Nå er det Ola Elvestuen som har fått erfare hvordan det er å være klimastatsråd i en regjering ledet av Erna Solberg. Stemmer det virkelig at regjeringen denne våren ikke kommer til å legge fram et eneste forslag for Stortinget om å redusere norske klimagassutslipp?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-02-06:
Funnene og scenarioene knyttet til rapporten om Svalbard er dramatiske. Regjeringen har den siste tiden etter framleggelsen av Granavolden-plattformen hatt en relativt høy og mørk retorikk knyttet til klimamål. Det vi hører mindre om, er klimatiltak. Svalbard-rapporten understreker nettopp at det er det vi trenger. Vi trenger store tiltak, og vi trenger dem nå. Noen vil kanskje si at det har blitt en vane for Senterpartiet å etterlyse framdrift i det mye omtalte CO 2 -fondet for næringstransport, men jeg kommer til å gjøre det igjen. Det hadde vært interessant å spørre statsministeren om hvorfor gode klimatiltak skrotes så fort de havner på klimaministerens bord, men jeg skal la det ligge. Men jeg vil spørre statsministeren om hun er fornøyd med framdriften og oppmerksomheten denne saken har fått, hvor man har snudd ryggen til et meget godt og praktisk gjennomførbart klimatiltak som ville gi store kutt, og nå står i en fastlåst situasjon som ikke fører noen vei.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-02-06:
Jeg registrerer at vi ikke fikk noe svar på spørsmålet om CO 2 -fond i dag heller, og vi kommer nok tilbake til det. Men jeg vil følge opp med noe som også handler om klima. Regjeringen har sagt at klimapolitikken skal gjennomsyre hele regjeringens politikk. Hvert år får Oljedirektoratet et tildelingsbrev fra regjeringen. Nå ser vi at under Fremskrittspartiets olje- og energiminister er hensynet til klima fjernet fra Oljedirektoratets prioriteringer i tildelingsbrevet. Hvordan henger det sammen med at klimapolitikken skal gjennomsyre alle felt av politikken, når Oljedirektoratet, som er et av de viktigste direktoratene her i landet, ikke har mandat for klima?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-02-06:
Sist uke spurte jeg Siv Jensen hva regjeringen vil gjøre med de skyhøye strømprisene. Jensen sa at skatteletten gjør at folk har råd til å betale. Det som da sies, er at folk skal betale økende strømregninger med gamle skattekutt som først og fremst har gått til de rikeste i landet. I virkeligheten kan januar-regningen på strøm øke mer for en vanlig familie enn hva de har fått tilbake på skatten fra Solberg-regjeringen. Vi har en regjering som åpner for å bruke 20 mrd. kr under streken, dvs. utenom prioriteringene som er i statsbudsjettet, men ikke én krone for å hjelpe folk som sliter med strømprissjokket. Nå går strømprisene i taket på grunn av økt CO 2 -avgift på strøm fra kull og gass i EU. Det er litt rart, for norske kraftprodusenter betaler ikke ett øre i CO 2 -avgift. De bruker heller ikke ett gram kull. Forklaringen er at vi importerer europeiske strømpriser gjennom utenlandskabler – kabler som Erna Solberg vil ha enda flere av, én til Tyskland, én til England i tillegg til NorthConnect som nå konsesjonsbehandles. Så har regjeringen gått imot alle våre forslag som kan hjelpe på den økende strømprisen. De stemte imot å stanse NorthConnect i fjor. Nå sier Arbeiderpartiet i media nei til nye utenlandskabler før vi har høstet erfaringer med dem som er under bygging, dvs. til England og Tyskland. Kan Erna Solberg bekrefte at det er dette de andre partiene og regjeringen har gått med på i ACER-avtalen, altså først høste erfaringer med nye kabler før man eventuelt sier ja til NorthConnect?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-02-06:
Det er bra at statsminister Solberg åpner for gjennomslag for det Rødt foreslo i forrige uke, altså å hjelpe dem som sliter mest med strømregningen. Men det var ikke noe særlig utfyllende og presist svar på spørsmålet mitt, som gjaldt om det skal eller ikke skal høstes erfaringer med planlagte kabler som er under bygging, før man eventuelt sier ja til NorthConnect. Det sier Arbeiderpartiet i media ligger i avtalen som regjeringen har signert. Vi må få et klart svar fra Solberg på om Arbeiderpartiet bløffer i media, eller om de har rett. Det må det være mulig å få et tydelig svar på. For øvrig er klimaargumentet for strømeksport bare en bløff, for vi eksporterer jo klimavennlige metaller og mineraler produsert på norsk vannkraft. Det er mye mer miljøvennlig – altså å foredle den, noe som er viktig for å bidra i klimadugnaden – enn bare å sende strømmen rett ut som en råvare og bygge enda flere kabler, som vil gi mer import av europeiske strømpriser, noe som igjen på sikt kan slå beina under industrien som produserer metaller på en miljøvennlig måte.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-02-06:
Dette er jo en ren stråmann, og det vet Erna Solberg godt. Det forklarte representanten Arnstad grundig i forrige runde. Ingen partier er for å kutte alle kabler. Det har aldri vært foreslått. Vi har hatt kabler til Sverige siden 1960-tallet. Vi snakker om nye kabler for strøm til henholdsvis England, Tyskland og Skottland, som ifølge NVEs analyser vil øke strømprisen – naturligvis – for det er dyrere strøm i Europa, ikke minst i Storbritannia og Skottland, enn i Norge. Spørsmålet er om vi skal høste erfaringer med disse to kablene, noe som Arbeiderpartiet påstår ligger i avtalen med regjeringen, før man eventuelt sier ja til NorthConnect, som vil gi enda mer eksport og støvsuge Vestlandet for kraft, eller om man ikke skal gjøre de erfaringene før man sier ja til NorthConnect. Jeg vil ha et svar på hva som ligger i avtalen. Stemmer det eller stemmer det ikke at man skal høste erfaringer før man behandler NorthConnect?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Statsministeren understreker stadig behovet for sosial bærekraft og påstår at regjeringas politikk bidrar til det. Men hverdagen oppleves vel verken særlig sosial eller spesielt bærekraftig for de titusenvis av syke mennesker som nå rammes av nedskjæringene i arbeidsavklaringspenger. Mange er blitt kastet ut av ordningen uten varsel, pengene bare forsvant. Mange er langt fra ferdig avklart til verken trygd eller arbeid, men får ikke forlengelse. Det har særlig rammet folk i alderen 40–60 år, og selv Nav er overrasket over den store nedgangen i antallet – 16 700 færre – etter at de nye innstramningene trådte i kraft 1. januar i fjor. Ifølge Nav er det allerede nå klare tegn til at det blir flere på uføretrygd, færre med overgang til jobb, flere som fortsatt har nedsatt arbeidsevne, men som ikke får arbeidsavklaring. I tillegg er det vel ganske tøft å bli henvist til sosialhjelp eller privat forsørgelse når man er syk – tære på sparepenger, frykte å måtte selge huset. Mitt spørsmål er følgende: Mener statsministeren fortsatt at regjeringas kutt i arbeidsavklaringspenger var en god idé, når hun ser konsekvensene dette har fått for syke mennesker, som antakelig hadde det vanskelig nok fra før?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Jeg takker for svaret. Jeg er for så vidt ikke uenig i at tidlig oppfølging og avklaring er et gode, også for dem som skal over på trygd, men da kunne en i det minste vente at vi så en kraftig styrking av Nav. Men også der kuttes det – 300 mill. kr hittil i såkalte avbyråkratiserings- og effektiviseringskutt – og det har så langt bare ført til lengre saksbehandlingstid. I tillegg kuttes det i de tiltakene som skal få folk tilbake i jobb. Kutt i stønad, kutt i saksbehandling, kutt i tiltak – hvordan mener statsministeren at denne sammenhengende rekken av kutt skal få flere folk raskere tilbake i arbeid eller raskere over på trygd?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Jeg har hørt på hva statsministeren svarer til representanten Christoffersen. Jeg har lyst til å utfordre statsministeren til å fortelle oss hva som er hennes håndsrekning til de kreftpasientene som nå har gått på AAP i noen år og plutselig over natta står der uten inntekt.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Jeg registrerer at ledelsen i Nav har beklaget at veldig mange har mistet inntekten sin over natten. Tar ledelsen i Nav feil når de beklager det, eller er det regjeringens politikk som har ført til at Nav-ledelsen må beklage det som nå skjer?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-02-06:
«Nordby shoppingsenter hadde rekordomsetning på 4,5 mrd. kroner i 2018 og omtales av senterlederen som "Norges største kjøpesenter". Både dette og flere andre gigantsentre langs svenskegrensa har planer om kraftig utvidelse. Til tross for at arbeidsplasser og store investeringer i norsk bryggerinæring har gått tapt, har Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti valgt å opprettholde den kraftige avgiftsøkningen på ikke-alkoholholdige drikkevarer fra 2017. Vil statsråden ta initiativ til å senke avgiften?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-02-06:
Statsråden snakker seg jo vekk fra det som er det konkrete spørsmålet knyttet til den avgiften som hun selv har vært med på et kraftig avgiftshopp for, avgiften på ikke-alkoholholdige drikkevarer. Jeg vil vise til hva Fremskrittspartiets landsmøte, med Fremskrittsparti-lederen, uttalte i april i fjor knyttet til den konkrete avgiften. En sier altså: «Grensehandelen vil øke som en effekt av avgiftsendringen. Staten og næringslivet vil da tape milliarder av kroner hvert år på grensehandel.» En sier også at avgiftsøkningen kan føre til at «bryggerier må legge ned, eller redusere produksjonen sin», og at denne avgiftsøkningen vil ramme lavinntektsfamilier hardest. Det er altså den konklusjonen som Fremskrittspartiets landsmøte hadde. Gjelder ikke den lenger? Er det sånn at resolusjoner fra landsmøter i Fremskrittspartiet skal utstedes med «holdbar til utgangen av landsmøtet», og ikke ha noen styring for regjeringens politikk?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-02-06:
Avgiftsøkningen kunne altså komme som et avgiftssjokk med noen få ukers varsel, men det å vurdere hva som da skal skje, etter at en ser konsekvensene, med tapte arbeidsplasser, tapte investeringer, skal altså skyves ut i tid. Det skjedde ingenting i revidert nasjonalbudsjett for 2018, som finansministeren la fram, det skjedde ingenting med hensyn til avgiftskutt i statsbudsjettet for 2019. Så viser en til et utvalgsarbeid. I utvalgsarbeidet, med det mandatet som ligger der, skal en bl.a. vurdere større omlegginger av avgiftene, og en skal også vurdere nye avgifter. Det står ikke ett ord der om at en skal redusere avgiftene. Når en også ser et mandat for omlegging av momssystemet, har altså finansministeren instruert utvalget til også å legge fram forslag om økte avgifter for at en kan redusere skattene for dem som har mest fra før. Hvor hen blir det av det sosiale perspektiv med en slik politikk som dette?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-02-06:
Som en del av budsjettforliket om 2018-budsjettet mellom daværende regjeringspartier Kristelig Folkeparti og Venstre ble avgiftene på sjokolade- og sukkervarer og alkoholfrie drikkevarer økt fra 1. januar 2018. Avtalen ble fremforhandlet i Stortinget, og avgiftsøkningen var ikke en del av regjeringens budsjettforslag. For 2019 er avgiften på sjokolade- og sukkervarer redusert til prisjustert 2017-nivå. Det vil gjøre grensehandel og netthandel av slike varer mindre lønnsomt. Når det gjelder avgiften på alkoholfrie drikkevarer, er avgiftssatsen reelt sett uendret fra 2018. Det betyr ikke at regjeringen ikke tar bekymringene til drikkevarebransjen på alvor. Den 16. november i fjor oppnevnte regjeringen et hurtigarbeidende utvalg som skal foreta en helhetlig vurdering av avgiftene på både sjokolade- og sukkervarer og alkoholfrie drikkevarer. En sentral oppgave er å vurdere om avgiftene i større grad enn i dag kan utformes slik at de tar hensyn til helse- og ernæringsmessige forhold. Utvalget skal også se på avgrensningene av avgiftsplikten. Det er viktig for regjeringen at også næringen er inkludert i dette arbeidet. Utvalget er derfor bredt sammensatt, med representanter fra arbeidstakere og arbeidsgivere samt medlemmer med helsefaglig, juridisk og økonomisk ekspertise. Utvalget har fått frist til 1. april for å levere sin innstilling, slik at vurderingene kan inngå i statsbudsjettet for 2020. I et anmodningsvedtak har Stortinget bedt regjeringen om å utrede en reduksjon av særavgiften på alkoholfrie drikkevarer slik at avgiften differensieres ut fra sukkerinnhold. Utgangspunktet er modellene fra Storbritannia, Irland og Finland. Også dette er utvalget bedt om å se nærmere på. Det er ikke naturlig å gjøre endringer i avgiften på alkoholfrie drikkevarer før utvalgets anbefalinger foreligger. Ut fra representanten Gjelsviks spørsmål kan man få inntrykk av at grensehandel i hovedsak skyldes den norske avgiften på alkoholfrie drikkevarer. Prisdifferansen mellom Norge og Sverige påvirkes selvsagt av avgiftsforskjeller, men også andre forhold har betydning, som endringer i valutakurs og det generelle kostnadsnivået i landene. Også faktorer som tilgjengelighet og at folk synes det er hyggelig med en tur, har betydning for grensehandel. Et forhold som særlig bidrar, er tollmurene på landbruksvarer, men jeg regner ikke med at representanten Gjelsvik er så bekymret for grensehandelen at han vil senke tollmurene. Men det hadde nok hjulpet. En stor del av grensehandelen omfatter matvarer som i liten grad er ilagt særavgifter, bl.a. kjøtt. Statistisk sentralbyrå har tidligere anslått at rundt halvparten av grensehandelen er kjøp av matvarer. Toll medfører normalt dyrere varer og dårligere utvalg for forbrukerne. Høye tollbarrierer bidrar dermed betydelig til dagens grensehandel. Jeg tror ikke representanten Gjelsvik kommer til å foreslå reduserte tollsatser på matvarer. Men når Senterpartiet samtidig foreslo å øke avgiftene på alkohol og tobakk for 2019, fremstår representantens bekymring litt hul.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-02-06:
Jeg snakket meg ikke vekk fra spørsmålet, jeg svarte på det. Jeg svarte på hva som har vært gjort med både sjokolade- og sukkervareavgiften og avgiften på alkoholfrie drikkevarer, at vi har satt ned et utvalg som skal gå gjennom dette, slik at vi har muligheten til å hensynta dette i statsbudsjettet for 2020. Dette utvalget er bredt sammensatt og har fått som mandat å følge opp flere av de anmodningsvedtak som Stortinget selv har fattet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-02-06:
Jeg tror jeg skal minne representanten Gjelsvik på at det han nettopp sa, er feil. I statsbudsjettet for 2019 foreslo regjeringen å reversere avgiftsøkningen på sjokolade- og sukkervarer, og i den forbindelse varslet vi også at vi ville sette ned dette utvalget, nettopp for å gå gjennom innretningen på dette. Disse avgiftene har vært en utfordring for mange vekslende regjeringer over veldig mange år. Derfor var det naturlig å sette dette ned som et bredt sammensatt utvalg, der partene i næringslivet også er med. Det er de som har skoen på og kjenner hvor den trykker, det er de som kjenner hvor utfordringen er. Da mener jeg at det er det beste utgangspunktet vi kan ha for å se på hvordan disse avgiftene skal være innrettet for fremtiden. Når vi får utvalgets svar 1. april, vil det være et godt grunnlag for de vurderingene regjeringen må gjøre for hele det samlede skatte- og avgiftsopplegget som vil bli lagt frem i statsbudsjettet for 2020.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-02-06:
I forbindelse med behandlingen av meldingen Statens pensjonsfond 2018 fattet Stortinget et anmodningsvedtak om å vurdere om dagens kriterier for utelukkelse av kullselskaper fra SPU er tilstrekkelige, med tanke på å ekskludere selskaper med en betydelig kullrelatert virksomhet. Norges Bank har i brev til Finansdepartementet 25. oktober 2018 og 14. desember 2018 gjort rede for sitt arbeid med det produktbaserte kullkriteriet samt anslått omfanget av kullrelatert virksomhet som fondet fortsatt er investert i. Departementets vurderinger av kullkriteriet vil legges frem for Stortinget i meldingen Statens pensjonsfond 2019 til våren.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-02-06:
Representanten Hansen må gjerne kalle dette for prosedyrer, men han vet utmerket godt at vi har en årelang praksis for å følge opp vedtak gjort i forbindelse med behandlingen av én fondsmelding grundig og skikkelig, slik at vi kan utkvittere det på en god måte i den etterfølgende meldingen. Som jeg sa i mitt første svar, har jeg tenkt å gjøre det også denne gangen, og svarene og vurderingen som regjeringen gjør av dette, kommer i fondsmeldingen, som er varslet om noen uker.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-02-06:
Jeg noterer meg det representanten Hansen sier, og lover å følge opp det anmodningsvedtaket Stortinget har gjort.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: «Storebrand har i sin investeringspraksis planlagt gradvis å redusere kullkriteriet til 5 pst. i 2026. Under behandlingen av stortingsmeldingen om pensjonsfondet ba Stortinget regjeringen vurdere om kriteriene for uttrekk av kullselskaper fra SPUs investeringsportefølje på 30 pst. er tilstrekkelig for å ekskludere selskaper med betydelig kullrelatert virksomhet. Vil statsråden vurdere å la pensjonsfondet følge Storebrands eksempel?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Det var prosedyren, men ikke noe om hva finansministeren selv har av synspunkter på om man bør redusere. Da Norge innførte kullkriteriet, var vi i front internasjonalt, og mange fond har siden fulgt etter, som Storebrand nå er et eksempel på. Jeg tror dette er viktig, for verdiene av aksjer i kullrelaterte selskaper vil sannsynligvis synke jo flere fond som gjør som Storebrand, og trekker seg ut. Tyskland har nå vedtatt å fase ut all kullkraft i løpet av relativt kort tid. Det vil også bidra til at verdien av aksjer i den type virksomhet vil bli lavere. Så rett og slett ut fra det å beskytte fondets verdier håper jeg finansministeren ser behovet for å stramme til i kullkriteriet.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Da får vi vente i spenning på finansministerens svar i meldingen. Jeg tror i hvert fall jeg fra Arbeiderpartiets side kan varsle at vi vil ønske å stramme til i kullkriteriet når meldingen behandles, og da håper jeg at vi kan få finansministerens og hennes regjeringspartneres støtte til det.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-02-06:
«Gjennom økte kvoter, økte konsesjonsgrenser og omlegging av tilskudd har dagens regjeringspartier bidratt til en situasjon med overproduksjon i jordbruket. I tillegg kommer innrømmelser i ulike handelsavtaler som gir et krympende marked for norske landbruksvarer. Hvilke grep vil statsråden ta for at landbruket kan oppnå den balansen i markedet som er helt avgjørende for en lønnsom og bærekraftig matproduksjon?»
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-02-06:
Eg takkar for svaret. Eg synest statsråden tek litt lett på ein del av dei endringane som vart gjorde. For eksempel for kylling var det ganske dramatisk – ei endring som ingen på nokon fagleg måte hadde grunngjeve, frå 140 000 til 280 000, ein formidabel auke. Auka produksjon er bra, overproduksjon er ikkje bra. Det er ei kjempestor utfordring for jordbruket. Me har i dag svekte verkemiddel etter at kjøtet er produsert, etter at varene er produserte, for å regulera marknaden, bl.a. redusert høve til eksport. Så då er mitt spørsmål: Vil statsråden vera positiv til verkemiddel for å regulera produksjonen, sånn at det kjøtet me ikkje treng, eller dei egga me ikkje treng, ikkje vert produserte, og at ein regulerer dei vekk før den tida?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-02-06:
Eg er litt overraska over behovet til landbruksministeren for å forsvara eit vedtak om kylling som Kristeleg Folkeparti var sterkt imot, til liks med Senterpartiet. Men lat no det liggja. Eg vil ta opp ei anna sak, og det er at systemet jo er sånn at det er jordbruket som har ansvaret for reguleringa. Då må me sørgja for at dei har dei verkemidla som dei treng. Så vil eg berre høyra med statsråden om ein ting som er litt kontroversiell, og som ikkje eg har noko klart standpunkt til sjølv heller. I ein situasjon f.eks. innanfor eggproduksjon, der det er balanse i marknaden eller overproduksjon, er det framleis moglegheit for nye til å etablera seg. Kva er synet til statsråden på nokre tankar som har vore om at ein har moglegheit til å innføra etableringsstopp i visse periodar?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-02-06:
Som representanten Pollestad riktig peker på, er det for tiden overproduksjon i flere sektorer i jordbruket. Årsakene til det er flere ting. Gode inntektsmuligheter over flere år har bidratt til investerings- og produksjonsvilje i landbruket selv. Den økte produksjonen har vært en ambisjon for et samlet storting i flere år, og jeg tror nok særlig Senterpartiet har vært opptatt av det. Vi ser at etterspørselen etter viktige produkter fra det norske jordbruket bremser opp og delvis faller akkurat nå. Det er en krevende situasjon for landbruket. Det gir et betydelig press på inntektene, og alle taper på det. Så er det riktig at både forrige og denne regjering må ta et visst ansvar for denne situasjonen. Det er ikke riktig at økte kvotegrenser for melk bidrar. Alle som øker produksjonen, må kjøpe kvote fra noen andre, og samlet kvotevolum settes etter råd fra markedsregulator og faglagene. Konsesjonsgrenser er et strukturvirkemiddel. Økningen for kylling ble gjort da markedet var i sterk vekst. Etter det opplevde dette markedet en kraftig reduksjon i etterspørselen i forbindelse med narasindebatten. Handelsavtaler, både under denne og under forrige regjering, virker også inn. Det samme gjør arbeidet for å redusere matsvinn. Derfor er antakelig utviklingen i etterspørselen den største utfordringen for jordbruket framover. Og det er grunnen til at jordbruksavtalene de to–tre siste årene har prioritert produksjonene hvor markedet gjør det mulig å øke produksjonen, som korn, storfe, frukt og grønt. Jordbruksavtalen sier at jordbruket har det økonomiske ansvaret for overproduksjonen. Og vi sier i Granavolden-plattformen at vi vil videreføre produsentenes ansvar for markedsbalanseringen, der produsentsamvirkene står for markedsreguleringen. Dette er en situasjon som jeg som landbruks- og matminister tar svært alvorlig. Det er satt i verk ekstraordinære tiltak for å redusere overproduksjonen i svineholdet. Jeg vil ha god dialog med landbruket selv, med sikte på å gjennomføre tiltak som kan bidra til markedsbalanse for jordbruksråvarer. Det vil også bli et viktig tema i jordbruksoppgjøret til våren.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-02-06:
Først vil jeg kommentere det som representanten sier om konsesjonsgrenser for kylling. Der ble den første endringen gjort da Senterpartiet satt i departementet – jeg mener det var i 2013. Så er det helt riktig at det igjen ble økt under den første statsråden i denne regjeringen – det ble gjort. Vi vet samtidig at akkurat når det gjelder kylling, har det vært sånn at da en fikk narasindebatten, sank etterspørselen. Det er hovedsakelig fallet i kyllingproduksjonen som vi fortsatt sliter med, fordi det har vært mindre etterspørsel. Det er landbruket selv som har ansvaret etter avtalen av 1982 for å være med og regulere dette.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-02-06:
Statsråden går ikke av veien for å tenke at nye ting kan skje, men dette må eventuelt – om det skal være aktuelt – skje i dialog med landbruket selv. Det er en forutsetning, tenker jeg. Men det er nå engang sånn at det er jordbruket selv som har ansvaret. Det ligger også i avtalen fra 1982, som jeg også sa i det forrige svaret. Også i andre deler av landbruket hvor det er overproduksjon, har vi gjort tiltak, f.eks. med utkjøp. Så er det riktig at det fylket som representanten Pollestad og jeg kommer fra, ikke har gjort det så mye som resten av landet, men det er et tiltak som vi må gå inn og se på, nettopp for å regulere dette for landbruket. For ingen er tjent med at det er overproduksjon, verken bonden eller vi som forbrukere.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Lihkku beivviin! Jeg gratulerer med dagen! «Samiske språk er truede språk. Samisk språkutvalg la fram sin utredning «Hjertespråket» i 2016, der de la særlig vekt på økt bruk og styrking av samiske språk i barnehager og skoler. Nå etterlyses regjeringens konkrete oppfølging av rapporten og forslagene og et svar på om statsråden stiller seg bak forslagene, eller om han vil legge fram alternative forslag. Hva vil statsråden gjøre for å styrke samiske barns muligheter til å bli reelt tospråklige?»
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Takk for svaret. Jeg synes det er passende at vi diskuterer denne saken i dag. Mange av de samiske språkene er små og sårbare, som statsråden viste til. Og på grunn av fornorskingspolitikken er mange samer i en situasjon der de ikke behersker sitt eget språk, eller kan lære det videre til sine egne barn. Som følge av at den norske staten tok språket fra veldig mange samer, kan man ikke privatisere ansvaret for at nye generasjoner skal lære språket. Man må f.eks. kunne sende barna i barnehage eller på skole med samme forventning om at de skal lære samisk, som at de skal kunne lære matematikk eller engelsk. Sånn er det ikke i dag. Av og til er det sånn at vi fra storsamfunnets side kanskje innfører ny politikk uten å ta særlig hensyn til samiske behov. En utfordring er bemanningsnormen og pedagognormen i barnehager, der samiske barnehager har utfordring med å få rekruttert voksne med kompetanse i samisk språk. Jeg lurer på om også regjeringa er villig til å se på den utfordringen, og eventuelt sette inn ekstra tiltak for å løse den.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-02-06:
Penger er ikke alt. Det påpeker også språkutvalget, for det er mange forslag som ikke krever økte økonomiske overføringer. Likevel kommer man ikke utenom at det er en sammenheng mellom de ressursene man setter inn, og resultatet man får ut i den andre enden – f.eks. når det gjelder situasjonen for samiske læremidler, som det ofte tar lang tid å få på plass. Mange elever får rett og slett ikke de læremidlene de skal ha. Det er kommunene som har ansvaret for samiskopplæringen i barnehage- og grunnopplæringen, men de blir ofte sittende med det økonomiske ansvaret for både å rekruttere lærere og å finansiere gapet mellom det undervisningen koster, og det de reelt sett får refundert fra staten. Det er Sametinget som har ansvar for f.eks. læremidler, men vi ser at deres bevilgninger ikke har økt særlig de siste årene – og det skaper utfordringer. Spørsmålet er da: Vil regjeringa ta ansvar i årene framover for at finansieringen, bl.a. av Sametinget, bedres, slik at man også får bedret språkopplæringen ute i kommunene?
Bent Høie (Høyre), 2019-02-06:
Før jeg besvarer spørsmålet fra representanten Henriksen, vil jeg også benytte anledningen til å gratulere med Samefolkets dag, som blir feiret på ulike måter over hele landet i dag. Jeg deler representantens engasjement for Hjertespråket – ikke minst gjør også kunnskaps- og integreringsministeren det – og takker for et spørsmål som gir anledning til å diskutere oppfølgingen av det samiske språkutvalget. De samiske språkene er de viktigste kulturbærerne for det samiske folket. De samiske språkene er små og sårbare, spesielt sørsamisk og lulesamisk. Samtidig ser vi nå at flere kommuner er blitt en del av forvaltningsområdet for samiske språk. Jeg støtter Samisk språkutvalgs vurdering av at innsatsen i barnehage og skole er avgjørende for språkenes framtid – for både å sikre utbredelsen av språkene til flere språkbrukere og videreføre ordforråd og grammatikk samt bygge stolthet, identitet og kultur som språket bærer. Barn er spesielt mottakelige for språklæring, og nettopp derfor er samiskspråklige barnehager viktig. I Kunnskapsdepartementet er vi i gang med å følge opp tiltakene som foreslås i Hjertespråket, i samarbeid med Sametinget, Utdanningsdirektoratet og Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Som en konkret oppfølging av Hjertespråket er bevilgningen til samisk barnehagetilbud styrket med 5 mill. kr årlig fra høsten 2017. Disse midlene er det Sametinget som forvalter, og det har bl.a. satt i gang et større prosjekt for å øke kvaliteten i det samiske barnehagetilbudet. Den nye rammeplanen for barnehagens innhold og oppgaver har et eget punkt om innholdet i samiske barnehager, og det fastslås at dette også gjelder for samiske avdelinger. Samiskspråklige barn som ikke går i samiske barnehager, kan også etter rammeplanen forvente at den samiske kulturen skal være en del av barnehagens innhold, og at de får møte samisk språk. Digitale hjelpemidler kan gjøre dette både mer tilgjengelig og mer tilpasset enn tidligere. Utdanningsdirektoratet samarbeider med Sametinget om både implementering av den nye rammeplanen for barnehager og ny kompetansestrategi for barnehagen. I begge dokumenter er språk og språkutvikling sentrale tema. I arbeidet med å fornye Kunnskapsløftet har vi et godt samarbeid med Sametinget, både om å fornye læreplanene i de samiske språkfagene og for å sikre et godt innhold om samisk språk, kultur og samfunn i læreplanene for Kunnskapsløftet og Kunnskapsløftet samisk. For å gi et godt tilbud i skole og barnehage trenger vi flere, dyktige samiskspråklige lærere. Nå tilbys det samisk grunnskolelærerutdanning ved både Samisk høgskole og Nord universitet. Samisk høgskole tilbyr også samisk barnehagelærerutdanning. I tillegg kan de som tar lektorutdanning ved Universitetet i Tromsø, velge studieretningen samisk som morsmål. De som tar grunnskolelærerutdanning ved Universitetet i Tromsø, kan velge masterfordypning i samisk som fremmedspråk.
Bent Høie (Høyre), 2019-02-06:
Det er et viktig spørsmål representanten tar opp. Kunnskapsministeren er opptatt av å øke pedagogtettheten i både samiskspråklige og norskspråklige barnehager, men har også forståelse for at det noen steder kan være vanskelig å rekruttere nok samiskspråklige barnehagelærere. Samisk høgskole jobber nå aktivt med å rekruttere studenter til barnehagelærerutdanningen og har de siste årene doblet antall studenter, fra seks til tolv. Det blir ikke flere samiskspråklige barnehagelærere på et blunk av at vi skjerper pedagognormen, og vi kan dessverre ikke vedta flere utdannede barnehagelærere fra én dag til en annen. Men kanskje kan det motivere flere samiskspråklige til å bli barnehagelærere og gi et bedre fagmiljø for dem som allerede er det. Og vi har åpnet for at kommunene kan gi dispensasjon fra pedagognormen for inntil ett år om gangen, når det er særlige hensyn som tilsier det. Kommunene kan også gi dispensasjon fra utdanningskravet for inntil ett år om gangen dersom stillingen det søkes dispensasjon for, har vært offentlig utlyst og det ikke er kvalifiserte søkere. Ved behandling av søkere kan man ta hensyn til nettopp disse spørsmålene.
Bent Høie (Høyre), 2019-02-06:
Det er riktig at det er Sametinget som forvalter disse ordningene, og som en konkret oppfølging av Hjertespråket ble bevilgningen til samisk barnehagetilbud styrket med 5 mill. kr høsten 2017. Dette er en økning som er videreført i 2018 og 2019. Det er også enighet med Sametinget, både administrativt og politisk, etter konsultasjon, om rammeplanen. Sametingspresidenten har også uttrykt offentlig at hun er fornøyd med den prosessen. Når det gjelder spørsmålet om bevilgninger, er det noe regjeringen behandler ved de årlige budsjettene, så det må man nesten få komme tilbake til da.
Bent Høie (Høyre), 2019-02-06:
Regjeringen er opptatt av at elever i videregående skole møter opp og deltar i undervisningen. For at elevene skal få fullt utbytte av opplæringen, er det en forutsetning at det er ro og orden i klasserommet. Hvis elever stadig kommer for sent til timene, forstyrrer det undervisningen. Derfor bør det få konsekvenser når elever kommer for sent. Skillet mellom fravær og å komme for sent til en time framkommer ikke i opplæringsloven eller i forskriften. Dette bør skolene bestemme selv og fastsette i sitt lokale ordensreglement. Dette står også i Utdanningsdirektoratets rundskriv, som representanten viser til. Det står ikke i rundskrivet at det er greit å komme for sent til undervisningen. Tvert imot står det at dersom eleven ofte kommer litt for sent, f.eks. 5 minutter, bør det spille inn på ordens- eller atferdskarakteren. Ingen er tjent med at elever kommer for sent til undervisningen. Jeg er opptatt av at skolen skal gi elevene gode vaner og holdninger, bl.a. å møte tidsnok. Dette er holdninger elevene tar med seg videre i både utdanning og yrkesliv. Derfor bør det få konsekvenser for elevene om de møter for sent til timene. Om dette får innvirkning på ordens- og atferdskarakteren, eller om det føres som fravær – det stoler jeg på at fylkeskommunene eller skolene har gode regler for i sitt ordensreglement.
Bent Høie (Høyre), 2019-02-06:
Utgangspunktet er at dette er noe som den enkelte skole og fylkeskommune bør bestemme selv. Rundskrivet om dette er veldig tydelig på at det er fylkeskommunen og eventuelt skolen som i sitt ordensreglement bør ha regler for når fraværet i en del av timen skal regnes som forsentkomming, eller når fraværet er så stort at det skal gjelde som en hel time. Vi mener at det er klokt at det vurderes ved den enkelte skole. Det kommer også veldig tydelig fram at hvis eleven kommer litt for sent, f.eks. 5 minutter, bør dette spille inn på ordens- og atferdskarakteren. Så det er ikke bare fraværsgrensen som skal regulere dette. Hvis elever spekulerer i å komme 5–10 minutter for sent, og en har fastsatt et regelverk som sier at 15 minutter gir fravær, vil dette få konsekvenser for ordens- og atferdskarakteren og for eleven. Det er viktig at skolene bruker begge disse ordningene, for å sørge for ro og orden i klasserommet og underveis i undervisningen.
Bent Høie (Høyre), 2019-02-06:
Jeg har stor forståelse for spørsmålet. Regjeringen mener at den nasjonale fraværsgrensen har vist seg å være en suksess, ikke minst for elevene og for skolene. Det har bidratt til større tilstedeværelse og fordeler for hele klasseromssituasjonen. Selv om vi har et nasjonalt regelverk knyttet til fravær, mener vi at det har vært klokt å ha et lokalt handlingsrom til å håndtere nettopp denne typen spørsmål. Men det er også viktig for meg å understreke at ordens- og atferdskarakteren også er et viktig virkemiddel hvis elever f.eks. systematisk spiller på at det er en grense for når det blir registrert som fravær. Om den grensen er 10, 15 eller 5 minutter, bestemmes lokalt, men en kan uansett spille på det. Da må en bruke det andre virkemiddelet som en har, for å skape ro og orden i klasserommet.
Bent Høie (Høyre), 2019-02-06:
Jeg ser med bekymring på det økende antallet tilfeller med legemiddelmangel i Norge. De aller fleste tilfellene skyldes forhold utenfor Norge, som vi dessverre har liten kontroll over. Store strukturendringer i den globale legemiddelindustrien påvirker tilgangen til legemidler, og den viktigste årsaken til mangelsituasjoner er produksjonsproblemer i industrien. Jeg frykter at vi er nødt til å lære oss å leve med noe legemiddelmangel, men vi skal selvfølgelig sørge for at pasientsikkerheten ivaretas. Allerede i fjor fikk Helsedirektoratet i oppgave å gjennomgå hele legemiddelberedskapen på nytt. Jeg har også bedt Legemiddelverket om å foreslå en hjemmel for rasjonering ved en mangelsituasjon – eller ved fare for en mangelsituasjon. I Norge blir de fleste tilfellene av mangelsituasjoner løst ved at pasienten får tilsvarende medisin med en annen styrke, eller medisin fra en annen produsent. En annen løsning er å ta i bruk pakninger beregnet for andre land, eller å skifte til andre legemidler med samme behandlingsmessige virkning. Legemiddelverket har ansvar for å overvåke forsyningen av legemidler i Norge. Det er et krav i legemiddelforskriften om at leverandører skal varsle Legemiddelverket minst to måneder før en mangelsituasjon. Det er også et krav i grossistforskriften at grossistene må holde et lager tilsvarende to måneders ordinært forbruk av visse legemidler. Legemiddelverket, apotekene og legemiddelgrossistene har etablert gode samarbeidsrutiner for å skaffe pasientene de legemidlene de trenger. Legemiddelverket gir råd til leger, pasienter og apotek om alternativ behandling. I 2018 har det vært flere større legemiddelmangelsaker. Blant annet er det mangel på en blodtrykksmedisin som brukes av bortimot 50 000 pasienter. Her har Legemiddelverket utarbeidet råd om annen behandling, og gode alternativer har vært tilgjengelig. Hittil har det vært få tilfeller der pasienter ikke har fått tilfredsstillende behandling. Mangel som medfører at pasienter må bytte legemidler, eller at helsepersonell må endre rutiner, fører imidlertid til usikkerhet og til merarbeid. Internasjonalt samarbeid er viktig for å redusere antall mangelsituasjoner og for å sikre god informasjon. Norge deltar i samarbeid på nordisk, europeisk og globalt nivå. I september signerte jeg og den danske helseministeren en intensjonsavtale om felles prisforhandlinger på utvalgte legemidler. Forsyningskritiske legemidler er en vesentlig del av denne avtalen.