Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Analyse av DNA er et av de viktigste redskapene for politiet i oppklaringen av kriminalitet. Det er derfor Regjeringa har satset så mye på DNA-reformen når det gjelder både regelendringer, og ikke minst når det gjelder ressurser. En ordning med sentral finansiering av DNA-analyser medfører fra samme tidspunkt at politiet ikke selv skal betale for denne analysen. Med en satsing på 60 mill. kr i 2008, 100 mill. kr i 2009 og nær 120 mill. kr i år er DNA-satsingen betydelig. Det er derfor investert i personell, opplæring, effektivitet og kvalitet i alle ledd, fra aktørene som skal sikre at spor på åsted og DNA-profiler framstilles og registreres, til resultatene brukes i etterforskning og iretteføring. Volumet av DNA-analyser har økt betraktelig under DNA-reformen. Antall sporsaker fra politidistriktene har økt fra ca. 350 saker pr. måned før 1. september 2008 til over 1 000 saker pr. måned i november–desember 2009. Dette er en tredobling fra tiden før reformen. Kripos har nå 17 000–18 000 søkbare personprofiler i sine registre. Over 2 000 uidentifiserte sporprofiler fra åsteder ble sendt til sporregisteret til Kripos. Halvparten av de spor som legges inn i registeret, treffer mot registerte personer. Politiet fikk i fjor treff i DNA-registeret 988 ganger, som er en økning på ca. 60 pst. Nær 3 000 politifolk er i DNA-reformen utdannet for å sikre gjennomføringen av dette, og det er ca. 5 000 som skal tilegne seg denne kompetansen totalt sett. Det betyr at her ser vi allerede betydelige resultater. Til tross for denne store økningen i saksmengden er, ifølge Politidirektoratet, alle prioriterte analysesaker behandlet innenfor gitte tidsfrister i prosjektperioden. Det er jeg imponert over. Innsamling og sikring av bevis er jo et kjerneområde for politi og påtalemyndighet. Behandling og analyse av DNA-spor i straffesaker er håndtering av bevismateriale og et ledd i en bevissikringskjede. Regjeringa og et flertall i Stortinget har av hensyn til rettssikkerheten derfor ikke ønsket å sette slik virksomhet ut på anbud til kommersielle leverandører. Rettsmedisinsk institutt – RMI – ved Universitetet i Oslo foretar i dag analysene for politiet og påtalemyndigheten. Etter ønske fra Stortinget har Regjeringa også bevilget penger i forbindelse med forberedelse av et nytt offentlig analyseinstitutt ved Universitetet i Tromsø. Ved å gi rom for en mer målrettet avgrensning og gradvis utvidelse av registreringsadgangen i forskrift la Regjeringa i lovforslaget til grunn at antall faktisk registrerte vil være lavere enn de som kvalifiserer for registrering etter loven. Så er det slik at flere profiler til registeret nå vil kunne skape flaskehalser, og før rutinene knyttet til registeret er skikkelig på plass vil dette ikke være forsvarlig. Vi kan synes det tar tid med reformens innføringsfase, men den tiden tjener vi igjen senere. En slipper stadig å rydde i etterkant. Flere laboratorier vil ikke være til hjelp. Å måtte forholde seg til flere vil tvert imot vanskeliggjøre arbeidet med å strømlinjeforme hele denne prosessen. Så vil jeg også peke på at det nå er tatt grep, i et samarbeid med Riksadvokaten, for å øke kvaliteten på de sporprøver som sendes inn til analyse. Andre land, som Sverige og England, har vesentlig strengere kvalitetskrav til hvilke sporprøver som kan sendes inn til analyse i vinningskriminalitetssaker. I svært mange saker er politiet ved etterforskningsledelsen avhengig av direkte samhandling med analyselaboratoriet. RMI gir også faglige råd og orientering på mer generell basis etter ønske fra politiet. Politiet må da ha tillit til at det ikke er utsiktene til privatøkonomisk fortjeneste som er styrende. RMI, Folkehelseinstituttet og Kripos nyter i dag stor respekt og tillit i norske domstoler, blant norske forsvarere og i norsk politi- og påtalemyndighet. Jeg vil ikke sette dette på spill med en kommersialisering av DNA-analyser eller kriminaltekniske tjenester. I strafferettspleien er vi avhengige av å benytte godt etablerte og utprøvde metoder som det er tilrettelagt for i hele kjeden, fra spor sikres til DNA-analysen er avsluttet. Det er ikke et spørsmål om teknologi og fasiliteter alene. Nyere teknologi og metoder for analyse av berørings-DNA er omstridt – teknologi og metoder som f.eks. Rettsmedisinsk institutt i Danmark sier de ikke tør bruke fordi resultatene er såpass usikre, eller som i Sverige, benyttes i helt spesielle saker. Et flertall, finner jeg grunn til å minne om, av medlemmene i det regjeringsoppnevnte DNA-utvalget og som avga NOU 2005:19, advarte mot at rettsmedisinske tjenester kommersialiseres, fordi dette kan skape behov for utstrakt bruk av sakkyndighet vedrørende DNA.