Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-05-26:
Saken ble reist i kontroll- og konstitusjonskomiteen med bakgrunn i den debatt som oppsto rundt spørsmålet om hvordan eierstyringen hadde foregått i tilknytning til plassering av nytt sykehus i Romsdal og Nordmøre. Det sentrale spørsmålet har vært hvordan eierstyringen mellom departementet – som eier av det regionale helseforetaket – og de regionale helseforetakene har vært forankret i helseforetaksloven. Har det vært utøvd eierstyring i strid med helseforetaksloven? I så tilfelle, av hvem og på hvilket nivå? Hva er legitim kontakt og styring mellom nivåene, og i hvilken grad er reglene for åpenhet praktisert? Grunnet den strid som lokaliseringsvedtaket skapte, har det for Kristelig Folkeparti vært viktig å bidra til at dette ble en sak som også omfattet høring, for å kunne belyse saken og gi svar på de spørsmål som denne debatten har reist. Påstander om lovbrudd, uryddighet og mangel på åpenhet bidro til at beslutningen om tomtevalg i mange kretser manglet legitimitet. Det er, etter Kristelig Folkepartis syn, kommet fram forhold som helt klart understreker et stort forbedringsbehov i dialogen og ansvarsavklaringen mellom Helse Midt-Norge og Helse Møre og Romsdal. Det er et behov for å klargjøre styrings- og ansvarsforhold og myndighet mellom disse nivåene. Samtidig vil jeg understreke at det fra vårt ståsted ikke er framkommet opplysninger som tilsier at statsråden har handlet i strid med helseforetaksloven eller forvaltningsloven på en måte som har satt spørsmålstegn ved lokaliseringsvalgets gyldighet. Jeg vil peke på noen av de sidene ved saken som reiser viktige prinsipielle spørsmål, og som i neste omgang bør føre til en vurdering av om lovverket på området er formålstjenlig med tanke på den virksomhet den skal styre. Et av de sentrale spørsmålene saken har reist, er hva slags styringssignaler statsråden kan gi til ledelsen og styrene i de regionale helseforetakene utenom det formelle foretaksmøtet, uten å operere i strid med helseforetaksloven. Helseforetaksloven slår utvetydig fast i § 16 første ledd: «Eier utøver den øverste myndighet i foretak i foretaksmøte.» Samtidig er det klart at en sånn bestemmelse ikke fratar statsråden mulighet til å tilkjennegi sitt syn på saker også utenom foretaksmøtet. Det som derimot da er viktig å slå fast, er at denne typen styringssignaler av uformell karakter ikke er rettslig bindende for de regionale helseforetakene, eller som det står uttrykt i merknaden til § 16 i Ot.prp. nr. 66 for 2000–2001: «Dersom eier gir styringssignaler i kraft av sin eierposisjon utenfor foretaksmøtet er ikke dette bindende for foretakets ledelse.» I denne aktuelle saken har det vært reist spørsmål om statsrådens signaler til styreleder i det regionale helseforetaket i august 2014 og til styreleder i det lokale helseforetaket senere samme høst, hvor formuleringer som «helte til Molde» og et nikk på en kommentar om at plassering nær Molde syntes å være det mest aktuelle, har blitt oppfattet som bindende for de vurderinger og innstillinger som skulle gjøres i det regionale og lokale helseforetaket. Ingen av verken tidligere eller nåværende styreleder eller direktører ga i høringen uttrykk for at de uformelle styringssignalene fra statsråden underveis ble opplevd sånn at disse fratok det lokale eller det regionale nivået det selvstendige ansvaret det hadde for å gjøre sine selvstendige faglige vurderinger. Høringen synes derfor å ha avdekket at denne typen uformelle styringssignaler ikke er blitt oppfattet som bindende for de vurderinger som ble gjort i det lokale og regionale foretaket. Det kan ikke være sånn at det ikke skal være plass for en type dialog mellom eier og helseforetak hvor det blir gitt styringssignaler underveis i prosesser og saker som står på foretakenes agenda. Men som også statsråden var tydelig på i kontrollkomiteens høring, ville det vært helt klart i strid med helseforetaksloven om statsråden under foretaksmøtet skulle gitt styreleder eksplisitt pålegg om at styret i det regionale helseforetaket skulle fatte et bestemt vedtak og samtidig gi uttrykk for at statsråden ikke selv hadde til hensikt å avholde foretaksmøte. Det er viktig å slå fast at denne typen styringssignaler som gis utenom foretaksmøtet, ikke på noen måte fratar styrene den selvstendige plikten de har til å vurdere saker og treffe vedtak ut fra egen overbevisning. I denne saken er det stilt spørsmål ved den kommunikasjonen som har foregått mellom det regionale og det lokale helseforetaket. Har det blitt lagt et utilbørlig press fra det regionale mot det lokale nivået? Det kan herske liten tvil om at et press fra det regionale nivået i en bestemt retning inn mot det lokale nivået vil bidra til å svekke det lokale helseforetakets selvstendige vurderingsgrunnlag, og dermed også gi mindre legitimitet til prosessen inn mot styrets behandling. I denne saken framgår det at direktøren i det lokale helseforetaket mente seg utsatt for press fra det regionale nivået, og det er grunn til å utvise forståelse for at direktøren kan ha opplevd seg presset i en bestemt retning. Likevel er hovedinntrykket gjennom høringen at det samtidig var en klart uttrykt forventning om at det skulle legges fram en selvstendig vurdering basert på de faglige kriteriene man selv anså som vesentlige for styrets beslutning. Presset de siste månedene høsten 2014 mot å skape enighet mellom regionalt og lokalt nivå ble opplevd som utilbørlig og uten grunnlag i helseforetakenes styringsprinsipper. Det hele så ut til å skje ut fra et sterkt ønske om å presse det lokale nivået på plass. Fra det lokale nivået opplevde man at spillereglene ble endret underveis. Opplevelsen av eierskapet, hvor man gjennom de faglige utredningene som foregikk på lokalt nivå, skulle legge grunnlaget for beslutningsprosessen oppover i eiersystemet, ble opplevd endret kort tid før beslutningene skulle tas. Forståelsen av at beslutningene i denne saken lå i foretaksmøtet og ikke i det lokale helseforetaket, var tydeligvis ikke formidlet fra starten av på en måte som skapte ryddighet og forutsigbarhet i Helse Møre og Romsdal. Det hersker liten tvil om at det på dette området er behov for en opprydning av ansvarsforhold og myndighet som i større grad kan bidra til forutsigbarhet, enn hva som har vist seg å være tilfellet i denne saken. Dette forholdet ble da også tydelig understreket av statsråd Høie i høringen i kontrollkomiteen som ett av to punkter hvor han klart pekte på behovet for en tydeliggjøring av roller og ansvarsområder. Saken viser at det er et forbedringspotensial i dialogen mellom det regionale og lokale helseforetaket, en klargjøring av styrings- og ansvarsforhold og myndighet mellom nivåene. Det framsto også som uheldig, sånn vi i Kristelig Folkeparti ser det, at styrebehandlingene i Helse Møre og Romsdal og Helse Midt-Norge og foretaksmøtet hos statsråden skjedde med mindre enn ett døgns mellomrom i de ulike organene. Det er ikke tvil om at det avgjørende foretaksmøtet med fordel kunne vært utsatt, spesielt da det ble framsatt til dels alvorlige påstander i styremøtet i Helse Møre og Romsdal, en erkjennelse som også statsråden delte. Dette ga han bl.a. uttrykk for da han under høringen avslutningsvis tok til orde for at en kan stille spørsmål ved klokskapen i å gjøre det så raskt, og at framdriftsløpet stresset beslutningene og skapte unødig uro. Et annet forhold som det er grunn til å trekke fram, er statsrådens involvering i saken som førte til at daværende direktør i Helse Midt-Norge, Trond Michael Andersen, gikk av. Statsrådens håndtering av denne personalsaken ble av professor Bernt i kontrollhøringen vurdert som et brudd på helseforetaksloven § 36. Statsråd Høie avviste denne konklusjonen. Personsalsaken ble ikke tema for høringen, og derfor ble heller ikke saken tilstrekkelig belyst til å kunne trekke noen konklusjoner om loven ble brutt eller ikke ved måten statsråden grep inn på. Det kan imidlertid, etter vårt syn, stilles spørsmål ved statsrådens inngripen knyttet til saken rundt Andersens avgang. I denne saken og ut fra foreliggende dokumentasjon har vi forståelse for at det kan reises tvil om statsrådens håndtering fullt ut er i tråd med den praksis som bør forventes i en sånn sak. Høringen viste imidlertid at det ikke er grunnlag for å hevde at den aktuelle personalsaken hadde noen sammenheng med den pågående lokaliseringsprosessen. Etter vårt syn er det behov for å se på om loven bør endres på dette punkt, sånn at rollene som de ulike aktørene har i sånne prosesser kan bli tydeliggjort. Gjennom endringer i helseforetaksloven av 14. desember 2012 ble loven gitt en ny paragraf, § 26a, om åpne styremøter. Her slås det fast at hovedprinsippet skal være åpne styremøter hvis ikke annet følger av lovbestemt taushetsplikt eller dersom det foreligger et reelt og saklig behov, nærmere spesifisert gjennom fem punkter. Saken vi drøfter i dag, har skapt et inntrykk av at praktiseringen av denne lovparagrafen ved flere tilfeller er blitt opplevd som en urimelig innsnevring av de reelle og saklige behovene loven gir for å kunne lukke styremøter. Denne praktiseringen strider mot prinsippene i offentlighetsloven og oppleves som et moment som ytterligere bidrar til å stille kritiske spørsmål ved måten denne saken er blitt håndtert på i de styrende organene. At praktiseringen av dette prinsippet skulle foregått på en annen måte enn hva som burde vært tilfellet, ble da også understreket av styrelederen i Helse Midt-Norge under høringen. Statsråd Høie ga i høringen selv uttrykk for at det var behov for å gå gjennom den praksis styret i Helse Midt-Norge hadde på dette området, og det var riktig å få til en gjennomgang for de regionale helseforetakene og deres styrer, sånn at det kunne skapes en felles forståelse for hvordan loven skal håndteres og forstås på dette området. Prinsippene for saksbehandling etter helseforetaksloven, forvaltningsloven og offentlighetsloven i den avsluttende fasen av denne saken er ikke blitt fulgt. Fra Kristelig Folkepartis side er vi likevel klare på at ingen av de foran opplistede lover har blitt påstått ikke å være fulgt på en sånn måte at det er satt spørsmålstegn ved lokaliseringsvalgets gyldighet. Dette betyr at stedsvalget vedrørende lokalisering av sykehuset i Molde blir stående. Det er et viktig punkt, som går til kjernen av denne saken. Ellers vil jeg vise til saksordførerens grundige og gode gjennomgang av saken. Fra vårt ståsted har denne saken vist at helseforetaksloven som styringsredskap bygger på en rekke intensjoner som i saker som dette viser seg å være krevende å oppfylle, og fra vår side håper vi at tiden snart er inne for å ta dette lovverket opp til ny vurdering.