Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
Det å sitere er ikke så veldig vanskelig, men det å sitere riktig kan noen ganger være krevende, for når man trekker ut en liten del av omtalen rundt Alna, får man rett og slett et feil inntrykk. Som representanten Asphjell burde vite, har både KVU-en og KS1-en, som da er kvalitetssikringsrundene på gjennomgangen av det nasjonale beredskapssenteret, vist at Alna er klart dårligst. Det er et helt annet konsept enn det som kan være på Grønmo eller i Ski. Det er mye dårligere, det er mindre sikkerhet, og det er vesentlig dyrere, og det er både i KVU-en og i KS1-en sagt at det er et klart uaktuelt alternativ. Jeg synes det er litt spesielt at man lager et inntrykk av at det ville vært mulig å plassere et beredskapssenter à la det vi snakker om på f.eks. Grønmo, på Alna, for det ville rett og slett ikke vært mulig. Det var for dårlig planlagt. Jeg kan heller ikke skjønne at Arbeiderpartiet helt seriøst mener at man skulle plassert et beredskapssenter på Alna, som de vet ville blitt dårligere, som de vet ville blitt dyrere, og som de vet risikoen ville vært langt høyere med enn med de alternative konseptene. Jeg venter sikkert for mye, men hvis jeg hadde hatt ansvaret for et prosjekt som var så dårlig lansert og gjennomført som det nasjonale beredskapssenteret på Alna var, ville jeg vært takknemlig for at det var noen som tok grep, satte seg ned og gjorde den jobben grundig, slik at vi faktisk kan få realisert et skikkelig nasjonalt beredskapssenter. Det hadde vi ikke fått gjort med de planene som den forrige regjeringen hadde lagt til grunn. Når det gjelder Lise Christoffersen og Drammen tinghus, fortalte hun at da hun var ordfører – jeg tror hun sa i forrige århundre, men det var også i forrige årtusen – regnet det gjennom taket. Da kunne det vært fristende for en sittende statsråd å si at kanskje man burde gjort noe da med de regjeringene som var da og har vært i etterkant. Jeg har bedt Domstoladministrasjonen gjennomføre en helhetlig vurdering av hvilke bygg de ønsker å prioritere fremover, for i domstolene i Norge er det mange bygg som trenger både vedlikehold og nybygg, og det er viktig at vi da har en realistisk prioritering av den bygningsmassen, slik at det ikke blir satt i gang prosjekter som man ikke klarer å gjennomføre. Målet er jo at man skal klare å få resultater til slutt, og da må utgangspunktet også være realistisk, uten at det er et svar på spørsmålet om hva vi kommer tilbake til i revidert budsjett, for vi kommer tilbake til det i revidert budsjett i samsvar med det som er Stortingets merknad på det området. Jeg har lyst til bare å kommentere Lundteigens innlegg kort. «Det er så mye å lære av små tingretter», sier Lundteigen. Ja, det er kanskje det, men det er mye å lære på godt og vondt. De små tingrettene er mer sårbare, det er en kompetanseutfordring, og det er veldig små fagmiljøer. Vi har tingretter hvor det er to og tre dømmende årsverk, og det sier seg selv at disse skal kunne håndtere alle saker – det skaper noen reelle begrensninger. På den annen side er det fordeler med kortere reisetid til arbeidsplassen, men vi må få dette faglige grunnlaget for den skikkelige debatten, og det er det Domstoladministrasjonen utarbeider.