Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-06-14:
Mens jordbruksoppgjør etter jordbruksoppgjør er konkludert og stemt gjennom i Stortinget, har ett av fem norske gårdsbruk blitt lagt ned i løpet av de siste ti årene. For noen tiår siden brukte vi 25 pst. av inntekten vår på mat. I dag bruker vi 10 pst. Andelen av statsbudsjettet som brukes til å støtte landbruket, har falt fra mer enn 8 pst. for ti år siden til om lag 1 pst. i 2016, og justert for inflasjon er den reelle verdien av overføringene til landbruket redusert med omtrent 900 mill. kr på tre år. Det er selvfølgelig bra at folk har god råd til å kjøpe den maten landbruket produserer. Det er bra at staten ikke behøver å bruke 8 pst. av statsbudsjettet på landbruket, og at bøndene slipper å gå med stuttorv i bratte lier for å skrape sammen vinterfôret. Det er bra at teknologi og effektivisering har økt produktiviteten. Men mye av effektiviseringsgevinsten er tatt ut i form av billig mat, færre bruk og økende stordrift og sentralisering. Det har vært økonomisk rasjonelt og tilsynelatende nødvendig sett fra mange regjeringers synspunkt. Prisen for dette er redusert matsikkerhet i Norge, færre distriktsarbeidsplasser og en bruksstruktur som gradvis løsrives fra ressursgrunnlaget i Norge. Det er Stortingets oppgave med jevne mellomrom å spørre seg om dette er en utvikling vi ønsker, og som vi er nødt til å videreføre. Har vi fordelt gevinsten av produktivitetsutviklingen slik vi egentlig vil? Næringskomiteens merknader opp gjennom årene tyder på at vi ikke har det. Jordbruksoppgjøret er da et naturlig tidspunkt for å drøfte sånne spørsmål. Miljøpartiet De Grønne mener det er på tide å stille spørsmålet: Hva slags landbruk kan vi få hvis vi slutter å redusere støtten hvert eneste år, og i stedet begynner å konkretisere forventninger til matforsyning, kvalitet, lokal ressursbruk, arbeidsplasser på store og små bruk samt dyrevelferd og miljø- og klimatiltak? Utviklingen i jordbruket er ikke i samsvar med de overordnede målene for matproduksjon, ressursbruk og bosetting som Stortinget jevnlig gir uttrykk for. Jordbruksoppgjøret som regjeringen og landbruksorganisasjonene har forhandlet fram i år, kommer til å forsterke denne utviklingen ytterligere i det store bildet. Derfor foreslår MDG i dag, i likhet med SV, at Stortinget sender oppgjøret tilbake og ber regjeringen legge fram et nytt tilbud for jordbruksorganisasjonene som følger opp de overordnede målene om matproduksjon og selvforsyning basert på norske ressurser. La meg understreke at Miljøpartiet De Grønne respekterer forhandlingsinstituttet, i likhet med alle andre partier. Vi ønsker ikke at Stortinget støtt og stadig skal sende oppgjøret tilbake. Men det har utviklet seg et sprik mellom forhandlingsresultatene og det stortingsflertallet overordnet uttrykker. Regjeringens tilbud reflekterer ikke det overordnede synet til Stortinget. Det tilbudet som ble lagt fram i år, er i forhold til norsk ressursvirkelighet basert på en ganske ytterliggående markedsorientert politikk. Nå er det selvfølgelig regjeringens privilegium å tilby akkurat det den selv ønsker, men er Stortinget uenig i det, må Stortinget også vurdere om de bør stemme for et resultat som avviker fra overordnede mål. Miljøpartiet De Grønne er minst like opptatt som alle andre partier av at det må produseres mat i en verden med stadig flere mennesker. Jordas matproduksjon er summen av den maten som kan produseres i hvert land, basert på disse landenes egne ressurser. Norges bidrag til verdens matproduksjon er mat basert på norske ressurser. Verden blir ikke mettere av at færre kyr spiser norsk gras og flere spiser brasiliansk soya. Miljøpartiet De Grønne har ingenting prinsipielt imot at vi og andre eksporterer og importerer jordbruksprodukter. Når vi erstatter matproduksjon basert på norske ressurser med å lage mat i økende grad på importert kraftfôr, kan vi i et matforsyningsperspektiv like godt importere biffene direkte fra Argentina og finne noe annet å subsidiere. Miljøpartiet De Grønne foreslår derfor en gradvis gjeninnføring av toppavgrensningene som regjeringen fjernet i 2014, økt kornpris, beitetilskudd, grovfôrtilskudd, målpriser og krav om tilgang på lokale fôrressurser for å motta støtte til nyinvesteringer. Vi støtter også representanten Lundteigens løse forslag, og vi støtter selvfølgelig ikke forslaget om å utsette løsdriftskravet. Jeg tar opp forslaget som vi har fremmet.