Heidi Greni (Senterpartiet), 2013-06-20:
Bolig er et nødvendig velferdsgode på linje med arbeid, rett til helsetjenester og utdanning. En trygg og stabil bosituasjon er en nødvendig ramme rundt alle menneskers liv. Senterpartiet støtter regjeringens mål for bolig- og bygningspolitikken: bolig for alle i gode bomiljø, trygg etablering i eid eller leid bolig, boforhold som fremmer velferd og deltagelse, lett tilgjengelige, sikre, energieffektive og sunne bygg og ikke minst bedre og mer effektive byggesaksprosesser. Et bredt flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet, mener norsk boligpolitikk har vært vellykket for det brede lag av folket. Det at åtte av ti husholdninger eier sin egen bolig, har bidratt til selvstendighet og en høy boligstandard. Det er få som står utenfor boligmarkedet. Sammen med annen velferdspolitikk skal boligpolitikken sikre at også de få som faller utenfor, skal få den hjelpen de trenger for å bo trygt og godt. Det er utrolig viktig, ikke minst for unger, å ha stabile rammer rundt sitt liv. Samtidig som vi fortsatt skal legge til rette for at flest mulig skal kunne eie sin egen bolig, må vi også utvikle leiemarkedet. I ulike livssituasjoner vil mange ha behov for å leie bolig i en kortere eller lengre periode. Studenter er gjerne i en fase av livet der det å leie bolig er mest aktuelt. Til tross for en høy utbyggingstakt på studentboliger i årene etter 2005 er det fortsatt udekte behov. Regjeringen har i revidert nasjonalbudsjett økt tilskuddet for 2013, slik at det i år gis tilsagn om 1 500 nye studentboliger. Regjeringen har varslet en nasjonal strategi for boligsosialt arbeid. Bolig for flyktninger som skal bosettes i norske kommuner, blir ett av satsingsområdene. Det er viktig for personer som har fått opphold i Norge, at de så snart som mulig får tilbud om en bostedskommune og en bolig som en trygg ramme for tilværelsen i Norge. Raskere bosetting betyr raskere integrering og en bedre plattform for deltagelse i arbeidsliv og lokalmiljø. Staten skal ikke bygge boliger, men legge til rette for at det blir bygd nok boliger gjennom gode rammebetingelser. Kommunene har på sin side ansvaret for å sikre og regulere nok areal til boligformål, sikre rask byggesaksbehandling og framskaffe kommunale utleieboliger. Jeg vil understreke betydningen av at regjeringen i revidert nasjonalbudsjett økte lånerammen i Husbanken med 5 mrd. kr. Grunnlån til bygging av boliger skal prioriteres, og da særlig lån til utleieboliger f.eks. til flyktninger og andre vanskeligstilte. Etterspørselen etter bolig er stor mange steder i Norge, mye større enn tilbudet. Det henger sammen med befolkningsvekst, bl.a. som følge av høy arbeidsinnvandring. For Senterpartiet er det viktig at vi jobber på bred front for å øke boligforsyningen. Boligsituasjonen med sterkt prispress i enkelte byområder viser etter vårt syn behovet for en politikk som hindrer sentralisering og sikrer en mer balansert fordeling av folketallsveksten. Regjeringens distrikts- og regionalpolitikk er viktig i så måte. I byregioner er vi avhengige av å bygge tettere og høyere og utnytte tomtearealet mer effektivt, ikke minst for å spare matjord. I pressområder må kommunene samarbeide om å regulere tilstrekkelig antall tomter, og lokale og sentrale myndigheter må sammen bidra til samferdselsløsninger som utvikler større bo- og arbeidsmarkedsregioner. Det er ikke bare i sentrale strøk det er utfordringer med boligforsyningen. Mange distriktskommuner har særlige utfordringer knyttet til lav boligbygging på grunn av lav markedspris på nye boliger, ofte langt under byggekostnaden. Derfor er det nødvendig å videreutvikle ordninger som sikrer boligforsyning også i disse områdene. Det er mange hensyn som gjør seg gjeldende når en skal regulere areal til boligbygging. Det å kunne fremme innsigelser mot utbyggingsplaner er en viktig del av demokratiet vårt og viktig for å ivareta overordnede, nasjonale interesser. Samtidig viser rapporter at ordningen ikke bestandig fungerer slik den var ment. Jeg imøteser derfor regjeringens varslede gjennomgang av innsigelsesinstituttet. Noen hensyn må vi kanskje vekte mer, andre mindre. Dyrkbar jord er en knapphetsressurs både på verdensbasis og i Norge. Jordvernhensyn må derfor vektes tyngre. Tilgang på trygg mat og rent vann, to av de få tingene som er viktigere enn bolig, tas ofte for gitt. Matjord er under så stort press at den trenger strengere vern for å bevares. Hensynet til utbygging av industri, infrastruktur og boliger må derfor balanseres mot det langsiktige hensynet til matproduksjon.