Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-09:
I likhet med foregående taler synes jeg det er veldig fint at representanten Grøvan tar opp disse sakene. Dette blir veldig viktig framover. Vi snakker her om framtida innen transport. Det er mange innfallsvinkler til denne tematikken. Den ene innfallsvinkelen er trafikanten, altså brukeren. Det andre er det norske næringslivets muligheter – det er viktig. Det tredje er miljøaspektet – det er ikke mindre viktig. Det siste er de ansatte og yrkesgruppene, som står foran ganske store utfordringer i forbindelse med dette skiftet. Kanskje kan hele yrker bli borte, i hvert fall veldig innskrenket. Det er også et poeng å ta med seg på veien. Jeg skal si litt om flere av disse punktene. For trafikanten – brukeren – kan teknologien selvfølgelig gi større frihet, flere valgmuligheter og større fleksibilitet. Transporten kan i større grad skreddersys til eget, individuelt behov. Vi snakker her om hente- og tilbringertjenester, dør-til-dør-tjenester, osv. Da snakker vi om store individuelle muligheter. I fortsettelsen av dette er det klart at vi kommer ikke utenom det som vi har vært innom her i salen flere ganger, nemlig dynamisk veiprising, som nå skal utredes av regjeringa, og som åpner mange muligheter. Ikke minst kan vi snakke om et «bompengesystem» – i overført betydning – altså et avgiftssystem, vil jeg si, som kan skreddersys også her. Da er stikkordet «rettferdighet». Da kan vi legge inn mange kriterier for veiprisingssystemene våre. Det er faktisk ikke begrensninger i det hele tatt. Det blir snakk om hvilke politiske debatter vi tar for de kriteriene, men det ligger åpenbare muligheter i de kriteriene for dynamisk, satellittbasert veiprising. Men fra denne individuelle transporten kan vi gå over til å snakke om gruppetransport, altså når man kjører kollektivt. Sjølkjørende busser kommer nok for fullt. Jeg kan ikke se annet enn at de gjør det. Det kommer. Alle disse sjølkjørende løsningene kan gjøre mulighetene for skalering mye større. Man kan skalere etter behov. Det åpner for veldig mange muligheter. Like spennende muligheter ligger det selvfølgelig i elektriske ferjer, som har blitt nevnt her nettopp. De er også skalerbare i mye større grad – fra de små sykkelferjene i Trondheim, i små kanaler i bystrøk til de virkelig store. Da snakker jeg om ferjer tvers over f.eks. Oslofjorden eller de største fjordkryssingene på Vestlandet. Kanskje jeg kommer tilbake til det. Når det gjelder næringslivet, har jeg sagt mange ganger at vi står foran enorme muligheter i forbindelse med det maritime skiftet, ikke minst når det gjelder produksjon av løsninger. Da snakker vi i stor grad om eksport av både produkter og teknologi. Den maritime industrien kan faktisk bli et veldig viktig bein å stå på i det grønne skiftet som vi står foran, når vi skal gå fra den grå fossiløkonomien til den nye grønne. Vi har selvfølgelig også miljøaspektet. Det er åpenbart mange muligheter i framtidas transportteknologi som gir betydelige miljøgevinster. Jeg nevnte skalerbare kjøretøy og mer individuelle behov. Det gjør at man kanskje ikke vil se nesten tomme busser så ofte i distriktene. Flere tonn som skal flyttes med én, to, tre eller fire passasjerer inni, er ressurssløseri og ikke miljøvennlig. Elektrifiserte kjøretøy gir også enda bedre muligheter til å ta i bruk nettopp autonomi. Det er altså kort vei fra elektrisitet til elektrisitet. Det kan også rett og slett gi færre utbygginger, færre konstruksjoner. Da tenker jeg på f.eks. hyppige ferjeavganger i stedet for fjordkryssinger, enten det gjelder over eller under vann. I neste innlegg skal jeg gå litt mer inn på mulighetene vi har tapt, hvis ikke stortingsflertallet snur i tide. Det som er viktig nå, er å anvende de mulighetene som foreligger. Norge er nå i førersetet, ikke minst når det gjelder det maritime skiftet. Vi er nødt til å ta disse mulighetene i bruk nå, og vi har utstillingsvinduer å sette dem i. Det skal jeg komme tilbake til i neste innlegg.