Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Jeg må si det er veldig kjekt at Stortinget kan debattere noe som er topp aktuelt, for det mobiliseres egentlig langs hele kysten for å konkurrere om å etablere batteribedrifter. Da blir det viktig, når det kommer en ny type grønn industri – som kanskje ikke er helt grønn, men i alle fall er fremtidsrettet, vi trenger batterier – at vi i større grad ser på hvordan virkemiddelapparatet, myndighetenes rolle, regelverk, osv., kan spille på lag. Bare fra mitt fylke, Vestland, tror jeg det er ti aktører bare til den siste søknaden, og det er veldig naturlig at de er langs hele kysten, der vi har tilgang på kraft. Men så leste jeg i Bergens Tidende i dag, at Corvus, som har etablert seg på egen hånd, men med støtte fra det offentlige, har inngått samarbeid med Toyota, hvor de bruker batteriteknologien fra bil og overfører det til skipsteknologi. De har planer om å produsere batterier til 400 skip i løpet av et år. I tillegg vil Corvus flytte sitt hovedkontor fra Canada til Bergen, og det representerer et betydelig antall arbeidsplasser. Så da er det en sammenheng mellom det man har gjort innenfor biler – elektriske biler, som Toyota og svære internasjonale selskaper, som nettopp kommer til Norge på grunn av teknologien, og bygger opp under den industrien – og maritim sektor, der vi har fortrinn, og der vi kan skape flere arbeidsplasser. Det er veldig bra, og det er et viktig steg nærmere grønn skipsfart. Så er det en annen side ved saken, og det er at det er knapphet på de stoffene vi bruker i batteriproduksjonen. Der bør også Norge ta en lederposisjon, knyttet til bærekraft. Det går både på ombruk og på produksjon av stoffer, men det går også på at vi er mer bevisste på å bygge opp en mineralindustri når vi har så bra kontroll både på arbeidsforhold og på hvordan vi skal bruke ressursene våre. Da er det gledelig at byggeindustrien ønsker å bruke batterier fra biler til å installere i hus, sånn at de batteriene som ikke er ferdig oppbrukt, helt fint kan brukes til å lade opp energi i hus, enten fra sol eller fra andre kilder. Det er også veldig bra at avfallsindustrien blir koblet inn, sånn at man kan ta ut disse stoffene så de ikke går videre ut i naturen. Så det er viktig å se tingene i en sammenheng. Den største utfordringen er tilgang på kraft. Det er litt spesielt i Norge, energiland nummer én, der vi er vant til å ha energi, og der vi trodde at vi til enhver tid skulle ha rikelig tilgang på kraft. Det er flere områder – deler av Nordland, Haugalandet og bergensområdet – som mangler kraft til alle planene de har, inklusiv batterifabrikker. Da er det utrolig viktig, og der har staten en rolle, å klare å prioritere infrastruktur, sånn at vi får kraften dit vi ønsker å etablere den. Det er helt avgjørende for Arbeiderpartiet at vi bruker kraften for å få mest mulig verdiskaping i Norge, mest mulig sysselsetting, og gjerne eksportverdier knyttet opp mot denne industrien og det vi utvikler videre. Da har vi en mulighet til å ta en global posisjon – det er vi vanligvis gode til, vi er flinke til å samarbeide på tvers – men vi må også finne de nisjene som gjør at vi klarer å knytte det opp mot batteri, sånn som vi har gjort det innenfor store deler av eksportindustrien tidligere. Så har jeg erfart at kanskje det som er den største hemskoen for å få omstilling, er den silotenkningen vi har i Norge. Det gjelder for bransjer, men det gjelder ikke minst for departementer – og kanskje også for komiteer – det å se ting i en sammenheng. For med ny økonomi er det nye forretningsideer som må utvikles, og det er nye verdikjeder. Man må også se på myndighetenes rolle – enten det er på innkjøp, på regelverk eller på virkemiddelapparatet og hvordan det innrettes. Å klare å sy dette sammen tror Arbeiderpartiet er helt avgjørende framover. Så jeg håper at vi kan være nysgjerrige, lære og være litt søkende og fleksible når det gjelder de behovene som dukker opp, for omstilling går fort, og det er veldig gledelig, men da må vi være på underveis.