trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-03-10:
Dyrevelferd skal være et bærende element i hvordan vi produserer mat i Norge. Dette gjelder også innen avlsarbeid. Avlsarbeid har gitt oss muligheten til å få fram egenskaper ved kylling som gjør at det er mulig å produsere mer mat raskere. Dette er et gode, men det gjør ikke at vi skal bruke denne muligheten ukritisk. Kristelig Folkeparti er derfor glad for at Norsk Fjørfelag over jordbruksavtalen får driftsstøtte, som gjør at de kan jobbe for økt nordisk samarbeid og påvirke avlsarbeidet i internasjonale selskaper. I dette representantforslaget er det foreslått en utfasing av kyllingrasen Ross 308, som er den vanligste rasen i norsk kyllingproduksjon, samt i Europa og USA. Kristelig Folkeparti er i utgangspunktet ikke negativ til at det skal legges om til andre raser, men vi har tillit til at den enkelte produsent er i en posisjon til å vurdere dette selv. Derfor er det vanskelig å se at et forbud skal være riktig vei å gå. Det vil også være en stor inngripen i næringen å forby en gitt rase som i dag er den som brukes mest. Det framgår også av statsrådens brev til Stortinget at andre raser er tilgjengelig og brukes bl.a. i økologisk produksjon. Dyrevelferd er et kontinuerlig arbeid, og det er blitt gjort flere forbedringer på dyrevelferdsområdet i både 2013 og 2014. Gjennom regelendringer er det bl.a. krav til ventilasjon og varme i kyllinghus, innføring av et program for dyrevelferd i næringen og krav om kurs i dyrevelferd for produsentene. Dette er viktige elementer, og viktige elementer i det bransjestyrte programmet for dyrevelferd er krav om veterinæravtale for overvåking av helse i besetningen. Kristelig Folkeparti mener dette er viktige tiltak som har bedret dyrevelferden. Kristelig Folkeparti er for et landbruk med varierte gårdsstørrelser og mener dette er en styrke for norsk landbruk, og kyllingnæringen er ikke noe unntak her. Norge har i motsetning til mange andre land opprettholdt en næring som består av både små og mellomstore produsenter. Dette har bidratt til at vi har unngått den intensive produksjonen som kan ses i USA og Europa, hvor kyllingproduksjon minner mer om fabrikkproduksjon enn landbruk. Så til slutt: Kristelig Folkeparti var ikke enig i regjeringen og Venstres beslutning om å doble konsesjonsgrensene for kylling i 2014. Dette skjedde i en periode med fall i salget, som har resultert i en overkapasitet som har gitt ubalanse i markedet med tilhørende svekket økonomi for bonden. Kristelig Folkeparti mener det er viktig at norsk kyllingproduksjon også i framtiden skjer med strenge krav til dyrevelferd, en spredt struktur og lav medisinbruk.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-03-10:
Konkurranse er nødvendig for å få et fungerende marked. Konkurranse gjør at man stadig må forbedre seg og levere bedre produkter til bedre priser. Derfor er det viktig at vi har et lovverk som aktivt fremmer sunn og rettferdig konkurranse i næringslivet. Kristelig Folkeparti støtter derfor at det opprettes en klagenemnd for konkurransesaker. Dette er en god og prinsipielt riktig løsning for behandling av klager på vedtak fra Konkurransetilsynet. Imidlertid mener Kristelig Folkeparti at det kan være noen saker av så stor prinsipiell eller samfunnsmessig betydning at det fortsatt bør være mulig for Kongen i statsråd å overprøve vedtakene – men ikke som en ekstra klageinstans, for dette skal bare brukes i saker der den samfunnsmessige konsekvens er av så stor betydning at direkte politisk inngripen kan forsvares. Derfor foreslår Kristelig Folkeparti at §§ 13 og 21 opprettholdes slik som de er i dag. Dagens oppslag i Dagens Næringsliv er da misvisende på dette området. For Kristelig Folkeparti er det viktig å understreke at premisset om at lovgiver vedtar lover og domstolene dømmer etter lovene, skal være et bærende premiss for hvordan samfunnet fungerer. Det er derfor viktig å si at opprettholdelsen av disse paragrafene er med et ønske om at denne adgangen kun skal brukes når samfunnsmessige hensyn tilsier det – ellers ikke. Men historien viser at det flere ganger har blitt vurdert som nødvendig å bruke åpningen som har vært for å overprøve Konkurransetilsynet, også i nær fortid. Dette viser at det også i framtiden kan komme situasjoner der vi igjen har bruk for denne muligheten. Opphevelse av §§ 13 og 21 vil gjøre dette umulig. Konkurranse er viktig for et fungerende marked, men noen ganger er det også andre hensyn å ta. Derfor har vi hatt mulighet til omgjøring av vedtak i Kongen i statsråd, og derfor mener vi at dette bør opprettholdes i spesielle saker, selv om en oppretter en klagenemnd for saker av mer vanlig karakter, og at Kongen i statsråd kun skal brukes i unntakstilfeller. Jeg er uenig i det representanten Oskar J. Grimstad avslutningsvis sa om at den øverste politiske ledelse ikke skal påvirke noen ting når det gjelder konkurranseforhold.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-03-10:
God dyrevelferd er viktig og må ivaretas i et moderne husdyrhold. Norsk landbruk og norske kyllingprodusenter produserer kylling av høy kvalitet og med lav medisinbruk, god dyrehelse og god dyrevelferd. Et av de fremst kvalitetsstemplene for fjørfenæringen er at en har greid å være salmonellafri. Det kan pekes på en rekke faktorer som gjør at det er sånn: Vi har hatt et strengt regelverk, vi har hatt et godt tilsyn, vi har hatt dyktige og stolte bønder og flinke veterinærer, vi har hatt sunne holdninger blant bønder og veterinærer når det gjelder å begrense antibiotikabruken, og vi har hatt – og har – et landbruk med relativt små enheter og spredt produksjon. Dyrevelferden i kyllingproduksjonen er blitt gradvis skjerpet. Det er en utvikling som vil fortsette, og forbrukerne må selvsagt ha mulighet til å kunne foreta opplyste valg – om de ønsker å ha det som en kan kalle «vanlig» kylling, eller om de vil ha mer saktevoksende kyllinger. Men vi må også erkjenne at norsk kyllingproduksjon utsettes for konkurranse fra utlandet. En nedbygging av norsk produksjon til fordel for import, er ikke bra for verken folk, kylling eller landbruk. Senterpartiet har for så vidt sans for forslaget fra Arbeiderpartiet, spørsmålet er om det er rett tidspunkt. Næringen bør få tid til å levere på de innskjerpingene og de dyrevelferdsprogrammene som nå pågår. Det er viktig å understreke at Norges rolle for å påvirke det internasjonale avlsarbeidet er viktig. Jeg har i innstillingen valgt å knytte en merknad til Venstres kyllingpolitikk. Først er partiet Venstre med på en ideologisk motivert dobling av konsesjonsgrensene for kylling. Dette skjedde i et fallende marked, og Venstre og regjeringspartiene har således med åpne øyne bidratt til å føre en rekke kyllingbønder med familier ut i et økonomisk uføre. Enkelte har likevel valgt å legge planer for å investere i dobbelt så store kyllinghus. Hva opplever de nå? Jo, de opplever at Venstre plutselig har fått for seg at en nå ønsker å ta ut den kyllingen som de hadde planlagt å bruke i produksjon – en kylling som for øvrig er halvsøster eller halvbror til den kyllingen som Venstre nå ønsker å bruke. Dette skaper uforutsigbarhet. Jeg mener at det er useriøst å gjøre dette, og derfor helt nødvendig å påpeke. Og det er ikke sånn at den nye normen er at det er 25 kilo per m2. Det må en gjerne si, men den nye normen er at det er opp mot 36 kilo per m2. Det er heller ingen sammenheng mellom innskjerpingen av dyrevelferden og behovet for å øke eller doble konsesjonsgrensene. God dyrevelferd og lav medisinbruk skal fortsatt være et kjennetegn ved norsk matproduksjon. Dyrevelferden i kyllingproduksjonen er krevende. Målet må likevel være at Norge internasjonalt skal være helt i front i dyrevelferd innenfor alle produksjoner.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-03-10:
I forbindelse med saken om dobling av konsesjonsgrenser ble det sagt at dette var en fordel fordi det ville gi grunnlag for at en kunne være heltidsbonde. Så vet en at svært mange bønder har nettopp kyllingproduksjon sammen med andre produksjoner for å kunne være heltidsbonde. Dobling av konsesjonsgrenser kombinert med fall i markedet har gjort at mange produsenter har blitt kjøpt ut og har måttet avslutte sin produksjon. Mitt spørsmål til statsråden er om en ser tegn til at det er flere som blir heltidsbønder fordi en dobler konsesjonsgrensene.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-03-10:
Saken vi behandler i dag, handler om dyrevelferd, og fra mitt ståsted er det sånn at det er viktig at en bonde har mulighet til å være heltidsbonde og kunne være til stede på gården. Når regjeringspartiene og Venstre begrunner doblingen av konsesjonsgrenser med dyrevelferd – for at folk skal få mulighet til å være heltidsbønder – må en kunne forvente at en kan svare ja eller nei på om det har blitt flere heltidsbønder. Realiteten i dette var jo at en over natten økte kapasiteten med 20–30 pst. Det gjorde at mange måtte slutte. Da er spørsmålet: Har det blitt flere heltidsbønder – som vi også hørte representanten fra Venstre trekke fram i sitt innlegg?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-03-10:
Konkurranse er et gode, og like konkurransevilkår skal en etterstrebe å oppnå. Men det kan ikke være sånn at konkurranse i alle saker er det eneste som skal telle. Hvis en ser på sakene der Konkurransetilsynet har vært inne – eller som er blitt behandlet av Kongen i statsråd – knyttet til fusjoner og oppkjøp, som nevnt i NOU 2014: 11, har det vært svært få saker på det området. Denne saken bærer litt preg av at regjeringen løser et veldig innbilt problem. Jeg savner en dokumentasjon for det som en oppgir som hovedgrunnen til å gjøre dette grepet. En skriver nemlig til Stortinget om hovedgrunnen til at en fratar Kongen i statsråd muligheten til å overprøve konkurransemyndighetenes vedtak: «Hovedgrunnen er at politisk omgjøring er til fordel for foretak som lykkes med lobbyvirksomhet mot politiske myndigheter, mens foretak uten sterke politiske allianser har liten mulighet til å oppnå det samme.» Jeg har ikke noen plass sett at man har gitt en beskrivelse av at dette har vært tilfelle. Dette er noe som en innbiller seg, og derfor prøver å løse. En slik nemnd ville også bidra til å skape mer byråkrati. Vi har jo nå en regjering som leverer på byråkrati – det er under denne regjeringen rekordvekst generelt i statlig ansatte og vekst i ansatte i departementer og direktorater. Dette grepet vil bidra ytterligere. Så vil jeg si at like viktig som å ha et godt tilsyn og en klageadgang er det at en ikke med åpne øyne innfører regler som er direkte konkurransevridende. Det har vi sett i forbindelse med statsbudsjettet: Regjeringspartiene har valgt å diskriminere Norwegian til fordel for SAS ved å innføre flyseteavgiften. Det er en konkurransesak. En innfører ulike konkurranseforhold, en blir advart, men en står på at en skal gjøre det likevel. Jeg tenker at i stedet for å hive seg på dette ideologiske kjøret der konkurransen skal løftes ut av politikken, burde en heller ha brukt speil og sett på hva en kan gjøre i regelverksutformingen for å sikre like konkurransevilkår. Når det gjelder spørsmålet om kartellforlik, slutter Senterpartiet seg til den stemmeforklaringen som Arbeiderpartiet ga i den saken.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-03-10:
Jeg tror ikke det er mulig å komme seg vekk fra at det har vært en kraftig vekst i antallet ansatte i departement og direktorat under denne regjeringen, men det er ikke det jeg skal spørre om. Jeg skal spørre om dette: En har som hovedgrunn for å gjennomføre dette at det har vært politiske omgjøringer til fordel for foretak som lykkes med lobbyvirksomheten mot politiske virksomheter. På side 33 i NOU 2014:11 er de omgjøringer som er gjort med fusjoner og oppkjøp siden 2004, ramset opp, og det kunne vært interessant å høre hvilke av disse som er begrunnet, altså ikke ut fra at regjeringen har vurdert at det var det beste for samfunnet – som jeg mener ligger bak mange av disse vedtakene – men at en har gjort dette fordi disse foretakene har lyktes med sin lobbyvirksomhet. Kan en gi noe eksempel på det?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-03-10:
Så vidt jeg kan huske, var godkjenning av fusjonen mellom Gilde og Prior begrunnet i en landbrukspolitisk dimensjon i tillegg til den konkurransepolitiske. Nå hører jeg at statsråden mener at dette skyldtes at Prior lyktes med sin lobbyvirksomhet. Det er to litt forskjellige ting. Jeg vil igjen utfordre på om ikke statsråden ser at i enkelte saker kan en konklusjon til beste for samfunnet være bygd på et noe bredere perspektiv enn det rent konkurransefaglige?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-03-10:
Jeg sa i mitt innlegg at like viktig som tilsyn og klagenemnd er det at en ikke lager diskriminerende regler. Konkurransetilsynet har kommet med en ganske krass uttalelse om den såkalte flyseteavgiften, og jeg har oppfattet at departementet også har mottatt et brev fra ESA i dag som omtaler flypassasjeravgiften. Når en hørte hva statsråden i sitt innlegg sa om viktigheten av like konkurransevilkår, vil da statsråden ta et initiativ til at regler som skaper skeive konkurransevilkår, f.eks. flypassasjeravgiften, ikke blir gjennomført – når en nå har fått klare advarsler både fra Konkurransetilsynet og fra ESA?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-03-10:
Eg skal eit augneblikk sjå vekk frå forslaget om kyllingrasar, som ikkje ser ut til å få fleirtal, og heller spørje om det andre forslaget, som blir løfta fram både av Miljøpartiet Dei Grøne, Arbeidarpartiet, SV og Venstre, og det handlar om krava til miljøforbetring. No får vi sjå om det forslaget får fleirtal, det kjem an på kva Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti vel å gjere. Eg vil sterkt oppfordre dei til å støtte forslaget. Eg stiller likevel statsråden spørsmålet. Det dette handlar om, er å ta ein gjennomgang av dei krava som er i dag, og sjå om dei er gode nok med tanke på dyrevelferd. Det handlar om enkle tiltak, som å sørgje for at ein har vaglepinnar, skjulestader og ikkje minst tilgang til dagslys i kyllinghusa – tiltak som alle i seg sjølv vil vere gode tiltak for å sørgje for betre dyrevelferd. Vil statsråden ta den oppfordringa som kjem frå mange parti her i dag, og føreta ein gjennomgang av desse krava, med sikte på betre dyrevelferd?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-03-10:
Problemet med denne debatten er at man har akseptert rasen Ross 308 og dens egenskaper som premiss for spørsmålet om dyrevelferd. Så klarer man å lage den beskrivelse at Ross 308-kyllingene har det bra, på basis av noen veldig forenklede parametere av typen «sår på tredeputer» osv. Det er litt som å avgjøre statsrådens livskvalitet på basis av hvorvidt han har gnagsår eller ikke. Det som er problemstillingen, er at vi opererer med en kyllingrase hvor kyllingene ikke tåler å bli voksne, og hvor produksjonsdyra ikke kan få spise seg mette – hvis de skal bli voksne, slik at de kan produsere kyllinger. Spørsmålet er: Mener statsråden at dette er god dyrevelferd?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-03-10:
Veldig mye av den jobben som skal gjøres i Norge for å kutte klimagassutslipp, må gjøres i kommunene. Med Stortingets vedtak om at Norge fram til 2030 skal kutte 40 pst. av klimagassutslippene, betyr det at arbeidet i kommunene må trappes kraftig opp. Når realitetene i Paris-avtalen med henvisning til en ambisjon om heller nærmere 1,5 graders oppvarming enn 2 begynner å slå inn i norsk og europeisk politikk, vil oppgavene for kommunene bli enda mye større. Vi vet alle at i 2009 ble norske kommuner pålagt å utarbeide en klima- og energiplan. Det var en plan som skulle redusere utslippene av klimagasser, sikre en mer effektiv og miljøvennlig energiomlegging og inneholde ambisiøse mål for utslippsreduksjoner og tiltak og virkemidler for å redusere klimagassutslipp. Dette gjorde de fleste kommunene, og de har en slik plan. Men for å vurdere effekten av gjennomføring er det helt avgjørende å ha statistikk over utslippsutviklingen. Den fikk vi fram til 2012, da Statistisk sentralbyrå stanset publisering av disse tallene og begrunnet det med at kvaliteten på statistikken ikke var god nok. Det er selvfølgelig vesentlig når Statistisk sentralbyrå sier det, men samtidig har konsekvensen av manglende statistikk vært at det har blitt veldig vanskelig for den enkelte kommune å vite effekten av tiltakene og ikke minst for opinionen og den politiske debatten å ha noe å holde seg til. Dette er et problem som har ført til at i veldig mange kommuner er det nokså uklart hvorvidt klimaplanene faktisk er iverksatt. Det bør være en statlig oppgave å produsere denne typen statistikk. Det er åpenbart mye smartere at dette skjer sentralt enn at 428 kommuner gjør det på hver sin måte. Derfor er Miljøpartiet De Grønne selvfølgelig veldig glad for og fornøyd med at regjeringen har kommet oss i forkjøpet og inkludert dette i statsbudsjettet allerede for 2016. Det legger et mye bedre grunnlag for det nasjonale og det lokale klimaarbeidet i Norge. Jeg merker meg også at saksordfører Torhild Aarbergsbotten var veldig offensiv i sin beskrivelse av forventningene til kvaliteten på den statistikken vi nå skal få. Det er det all grunn til å ha forventninger til, selv om Statistisk sentralbyrå har tvilt litt på kvaliteten hittil. Det lages gode statistikker over alt mellom himmel og jord her i landet, og det kan vel ikke være noen som helst tvil om at det må gå an og skal gå an å lage god lokal klimastatistikk, som legger et godt grunnlag for klimaarbeidet i kommunene. Når regjeringen forhåpentligvis legger fram en ambisiøs, konkret og forpliktende klimalov om ikke særlig lenge, vil det å ha kommunal statistikk i bunn være en veldig viktig forutsetning for å kunne gjøre det arbeidet. Da gjenstår bare jobben med å kutte klimagassutslippene, men denne dagen utgjør et framskritt.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-03-10:
Spørsmålet som er helt avgjørende, er: Hva er akseptabel spredning av bly i norsk natur? Det har norske miljømyndigheter – for så vidt også Stortinget – svart på i ti år: Ikke noe blyhagl er akseptabel spredning i norsk natur. Så har man fått et vedtak i Stortinget, på tvers av alle faglige råd, hvor det står at man skal spre bly i norsk natur likevel. Da blir spørsmålet: Har statsråden gjort seg opp noen mening om og fått noen indikasjoner fra sine fagetater på hvordan statsråden da vil måle hva som er akseptabelt? Er det f.eks. at halvparten av omsetningen av hagl i Norge blir blyhagl? Er det at en eller annen stor andel av norske jegere oppgir at de igjen har begynt å bruke blyhagl, som de har kjøpt i Norge eller i Sverige? Altså: Hva vil være målepunktet, og når vil vi få det målepunktet, for at statsråden f.eks. kommer tilbake til Stortinget og forteller oss om det er en akseptabel situasjon for bruk av blyhagl eller ikke?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-03-10:
Når man foreslår å bringe prisen på et miljøgiftig produkt opp til samme nivå som prisen på et miljøvennlig produkt, men ikke foreslår å forby det miljøfiendtlige produktet, er det ikke en omkamp, det er ikke et forsøk på å forby det som Stortinget tillot i sin forrige behandling av denne saken. Det må vel være relativt elementært. Det forslaget Miljøpartiet De Grønne har lagt fram, er et forslag om å bruke en miljøavgift for å hindre at et udiskutabelt mer miljøskadelig produkt er billigere enn et miljøvennlig alternativ. Det er så grunnleggende elementært i måten vi bruker pris og avgifter på i norsk miljøvern at det er helt forbausende at vi i det hele tatt har en debatt om det, og det er i hvert fall forbausende at det blir kalt en omkamp om et forbud, som dette forslaget rett og slett ikke berører. Det er et faktum at Klima- og miljødepartementets samlede faglige rådgiving på dette punktet er helt entydig, det er ikke åpnet for blyhaglbruk igjen, og det er et faktum at Folkehelseinstituttet, Norsk institutt for naturforskning, Mattilsynet og alle andre tunge fagetater i Norge advarte mot dette frislippet av blyhagl. Bedre faglig grunnlag for å si nei til frislipp av blyhagl finnes ikke. Det hørte ikke Stortinget på – greit nok, da foreslår vi altså å innføre en miljøavgift for å hindre de skadevirkningene alle sier de ønsker å unngå. Å kalle det en omkamp å se bort fra det synes jeg er merkelig, og det er i hvert fall ikke i samsvar med den måten vi vanligvis behandler miljøskadelige varer på i Stortinget.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-10:
Beskrivinga av årsakssamanhengane til at det no er krevjande tider i kyllingproduksjonen, meiner eg er for enkel. Det starta med eit dramatisk fall i etterspurnaden, som følgje av diskusjonen rundt antibiotikaresistens i kyllinghaldet. Dette viser først og fremst at det forbrukarane faktisk er veldig opptekne av i Noreg, er mattryggleik. Difor meiner eg at det vi behandlar i dag, nemleg forbodet mot Ross 308 – som kan svekkje den norske matproduksjonen til fordel for produksjon i andre land der antibiotikabruken er betydeleg høgare enn i Noreg – er risikabelt både for den produksjonen som eventuelt vert fasa ut i landbruket, og også for den totale tilliten som kyllingproduksjonen har i den norske marknaden. Det er hovudårsaka til fallet, men det er openbert slik at det har vore krevjande tider for kyllingmarknaden den siste tida, det er ingen grunn til å underslå det.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-10:
Representanten Pollestad gjev uttrykk for å tru at det er berre éin faktor som påverkar produksjonen. Det er det ikkje. Det er altså slik at viss ein hadde målt utviklinga i talet på heiltidsbønder utan at ein hadde hatt eit dramatisk fall i etterspurnaden, kunne ting sett annleis ut enn det gjer i dag. Eg har ikkje eksakt tal på korleis utviklinga har vore den siste tida, men den utviklinga som har vore i kyllingproduksjonen no, har openbert vore krevjande både for Nortura og andre slakteri – og for så vidt også for bøndene. Men det handlar om fleire ting: Det handlar om svikt i etterspurnaden, og det handlar bl.a. for Nortura sin del om at ei matkjede som tidlegare handla med Nortura, slutta å gjere det. Slike svingingar i marknaden vil alltid merkast for dei som produserer maten. Det er krevjande for dei som står i det, men svaret er likevel at dei grepa som ein tok med å auke konsesjonsgrensene i 2015, over tid vil kunne bidra, fordi dei vert sette i samanheng med betre dyrevelferd – og også for å skaffe fleire heiltidsbønder.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-10:
Per i dag ser eg ikkje grunn til det. Eg meiner at innanfor dei dyrevelferdsprogramma ein har, og som ein jobbar aktivt med i næringa, er det grunnlag for å seie at dette er i godt arbeid. Eg har ikkje behov for å detaljregulere det utover det som allereie er tilfellet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-10:
Etter å ha høyrt innleiinga i replikken kunne ein jo spørje seg om representanten Lundteigen var einig med representanten Pollestad. Men eg er einig med representanten Lundteigen i at det er eit mål over tid å fase ut narasin – det gjer næringa – dersom det ikkje medfører auka antibiotikabruk i staden. Norske myndigheiter ser ikkje på narasin som eit antibiotikum, og difor er premissen for spørsmålet feil. Difor må òg svaret vere balansert. Eg er for å fase ut narasin – det gjer veldig mange produsentar no – men eg er ikkje for å regulere det ut dersom det medfører auka antibiotikabruk, og dermed ein auka fare for antibiotikaresistens.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-10:
Det er ingen tvil om at når eg seier frå denne talarstolen at tidene i kyllingproduksjonen no er krevjande, innser eg at den struktureringsprosessen som no går føre seg, av fleire årsaker – t.d. svikt i etterspurnad, dreiing, der ei matkjede slutta å handle med Nortura, og gjekk til andre – openbert påverkar produksjonen. I ein slik periode trur eg vi kjem til å sjå strukturering. Spørsmålet er korleis dette kjem til å sjå ut i etterkant. Eg trur – men eg kan ikkje dokumentere det her og no – at det over tid vil vere grunnlag for å seie at vi kjem til å få fleire som lever av slaktekyllingproduksjon på heiltid. Det har vore ei målsetjing. Så må vi hugse på at på dyrevelferdssida var det med den endringa som vart gjord, lagt inn klare incentiv til å få auka lønsemda gjennom å fokusere på dyrevelferd – at det berre er gjennom auka dyrevelferd ein kan ha auka dyretettleik – og med det tene endå meir pengar på produksjonen sin.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-03-10:
Den norske dyrevelferda er blant dei beste i verda. Det er greitt å sjå rundt seg når ein skal gjere opp status for sin eigen posisjon. Det forslaget Miljøpartiet Dei Grøne har lagt fram i dag, trur eg vil medføre ei stor utfasing av kyllingproduksjon i Noreg – til fordel for framleis produksjon av Ross 308 i nærmast alle andre europeiske land og i USA. Det vert ikkje betre dyrevelferd over tid av det. Det ein faktisk er nøydd til å ta inn over seg når ein føreslår lovendringar og forskriftendringar i Stortinget, er kva den praktiske konsekvensen av dei forslaga er. Det kjem ikkje til å vere betydeleg produksjon av sakteveksande kyllingar i Noreg, for den kjem til å tape konkurransen internasjonalt. Difor er svaret at forslaget frå Miljøpartiet Dei Grøne like gjerne kan medføre dårlegare dyrevelferd med omsyn til slaktekyllingproduksjonen over heile verda, framfor å bidra til å styrkje den norske produksjonen, som er blant dei beste i verda.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-10:
Bedre dyrevelferd er nødvendig. Det er ikke noe rart at forbrukerne reagerer når kyllingen vokser så fort at bein i kyllingen ikke får tid til å bli bein – så enkelt, og så krevende. Veksttakten er en konsekvens av avl og fôring. Trygve Hegnar er framme: Her har vi lederartikkelen hans «Hakkekylling» i Finansavisen den 13. februar, hvor den godeste Hegnar hilser både landbruksministeren og undertegnede. Hegnar skriver der: «Nå kjemper han mot antibiotikumet nasarin i foret, mens landbruksminister Jon Georg Dale vil beholde det.» Er statsråden enig med Hegnar?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-10:
Forbrukerne trenger – og krever – tryggere mat. De krever naturlig mat. Vi har et grensevern, vi har altså en mulighet til å ha en nasjonal matpolitikk. Vi kan ha et grønt importvern i form av bedre kvalitet, og det er det stadig flere som ser – både forbrukere og folk innen næringa. Ikke minst i griseholdet er det mange framtredende og dyktige representanter som ser det, og de ser også det at når en har en nasjonal avl, kan en sikre nettopp det – en avl som er etterspurt internasjonalt. Jeg støtter forslag nummer 1, fra Arbeiderpartiet, om at regjeringa kommer tilbake med forslag for å imøtekomme forbrukernes forventninger til god dyrevelferd. Det er avgjørende viktig – helt enig. Hvordan dyra har det som husdyr, kommer an på tettheten, hvor tett de går. Det er et faglig faktum at dess flere dyr en har på samme arealet, dess større smittepress. Det er en logisk, klar sammenheng, og det må en gjøre noe med. Hvilke raser en bruker, har sjølsagt stor betydning. Vi har en egen nasjonal svineavl, som også er forbilledlig internasjonalt. Vi gikk vekk fra nasjonal avl på kylling og over til å bruke den rasen som her er nevnt, Ross. Sjølsagt kan vi gjennom et samspill mellom næringa og myndighetene reetablere en nasjonal avl med basis i de beste rasene vi har internasjonalt i dag. Det er bare et politisk spørsmål. Det bør gjøres. Det siste er hva kyllingen spiser. Kyllingen spiser et stoff i dag som heter narasin, som ble patentgodkjent som antibiotikum i USA 3. august 1982. Dette skaper sjølsagt en usikkerhet hos forbrukerne på samme måte som det ble skapt usikkerhet hos forbrukerne når det gjaldt laks. Laksenæringa tok affære og er nå i en situasjon der det brukes bare 480 kilo antibiotikum til laksen på et kvantum som er tolv ganger kyllingkvantumet. Det er forbilledlig, det laksenæringa har gjort. De har fått et trygt og godt produkt som nå er i ferd med å utkonkurrere den chilenske laksen i USA med en høyere pris. Det er veien å gå også for kyllingnæringa i Norge, men da må vi ha en statsråd som tør å fortelle sannheten, som tør å fortelle den vitenskapelige sannheten, nemlig at narasin er et antibiotikum. Så lenge det ikke blir gjort, vil forbrukernes utrygghet overfor det flotte produktet som kylling er, fortsette. Det vil gå ut over næringa, og det fortjener ikke næringa, for det er så mange i næringa som ønsker å produsere naturlig mat.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-03-10:
Det høyrest nesten ut – i debatten her – som at ein ikkje er klar over at fallet i marknaden kom før regjeringa gjennomførte doblinga si. Grunngjevinga var m.a. fleire heiltidsbønder. Difor vil eg litt tilbake til det representanten Pollestad tok opp, for han fekk ikkje svar på spørsmålet sitt. Vil ministeren innhenta noko om utviklinga når det gjeld talet på heiltidsbønder i denne næringa, og leggja det fram for Stortinget?
Ove Trellevik (Høyre), 2016-03-10:
Knut Storberget ser ikkje behovet og grunnlaget for endringar, og Geir Pollestad meiner at det er eit innbilt behov. Gunnar Gundersen gjorde greie for nokre saker som hadde vore omgjorde av tidlegare regjeringar. Han nemnde at det var oppe sju saker. Når ein ser på den lista, er det i all hovudsak saker som har omhandla landbruket og samvirket sine utfordringar med at andre aktørar kjem til. Eg forstår at Geir Pollestad er imot ei slik utvikling der andre aktørar enn samvirkelaga sine produksjonseiningar skal kunna klara å gjera suksess innan landbruket. Det utfordrar eigentleg heile landbrukspolitikken til Senterpartiet. Men her har me altså sju gode eksempel på kvifor ein absolutt ikkje skulle akseptert ei slik utvikling. Samtidig står ein her i etterkant – Knut Storberget spesielt – og etterlyser lov om god handelsskikk. Nettopp fordi ein har tillate større konsentrasjonar i matvareproduksjonen vår i Noreg i dag, saknar ein i dag betre konkurranse. Det er nesten ikkje til å tru heile greia. Eg er veldig, veldig for den endringa me gjer her i dag, det at me i Stortinget i dag kan bestemma oss for at det er her i Stortinget me fattar lovane, og så er det domstolane som skal fatta dom om me følgjer loven eller ikkje, og ikkje ei tilfeldig vald regjering – unnskyld uttrykket, gode president, men altså ikkje ein politikar.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-03-10:
Diskusjonen rundt bruk av blyhagl har gått over lang tid, og som fleire har vore inne på, har energi- og miljøkomiteen hatt dette til behandling for relativt kort tid sidan. Konklusjonane blir gjorde etter både ståstad og mål. Ja, det er klart at bly i seg sjølv kan vere skadeleg om store mengder blir pøste ut over norsk natur, men bruk av avgift blir rett og slett vurdert som ueigna fordi det er eit dobbelt verkemiddel. Mange har etterlyst ei fagleg grunngiving for eit totalforbod mot bruk av blyhagl. Det er ikkje lagt fram god, fagleg dokumentasjon på at bly utgjer nokon reell forureiningsfare i skog, på fjell eller brukt til sjøfugljakt over ope vatn. I nabolandet vårt Sverige var det forslag om totalforbod mot blyhagl, men grundige utgreiingar konkluderte med at forureiningsfaren ved bruk av blyhagl var så liten at det ikkje forsvarte eit forbod. Riksdagen avviste difor forslaget. Til jakt på fastmark er blyhagl framleis den einaste hagltypen som på ein human måte avlivar viltet, og det må det leggjast vekt på i eit dyrevelferdsperspektiv. Klare tal viser òg at blyhaglforbodet førte til fleire skadeskytingar, noko som er svært uønskt. Senterpartiet sin merknad i innstillinga er interessant og viser til at spreiing av bly i naturen avgrensar seg til eitt hagl per 25 m2 per hundre år i skogen og eitt hagl per 100 m2 per hundre år i fjellet. Ei så avgrensa spreiing vil i svært liten grad medføre risiko for konsentrasjon av bly i blodet, nyrene, levra og skjelettet til fuglane. Under behandlinga la Stortinget føre-var-prinsippet til grunn og sa at jakt med bruk av blyhagl kan gi miljøutfordringar. Dei bad difor regjeringa følgje med i utviklinga i bruk av blyhagl og innhente kunnskap om dei helsemessige konsekvensane ved bruk av blyhagl på jakt og å følgje utviklinga og verknadene av den gjennomførte regelverksendringa, jf. lnnst. 145 S for 2014–2015. Eg er glad for at eit fleirtal framleis står på denne konklusjonen. Eg stoler heilt og fullt på at den norske jegeren forvaltar haustinga av ein naturressurs med bruk av blyhagl på ein forstandig og god måte. Med dei klare avgrensingane som ligg i dagens godkjende bruk av blyhagl, er det gjort ei god avveging, som er hensiktsmessig med tanke på både dyrevelferdssida og miljøsida. Omkamp med avgift som mål er rett og slett uhensiktsmessig.
Pål Farstad (Venstre), 2016-03-10:
Jeg vil starte med å takke saksordføreren for arbeidet som er gjort, og det innlegget han startet debatten med. For Venstre er det viktig å styrke håndhevingen av konkurranseloven og å styrke bedriftenes rettssikkerhet. Derfor støtter vi opprettelsen av en uavhengig klagenemd for konkurransesaker. Nærings- og fiskeridepartementet er klageinstans for Konkurransetilsynets vedtak etter konkurranseloven. Departementets behandling av Konkurransetilsynets vedtak i klagesaker åpner ikke for politiske vurderinger, tilsvarende ordningen som ligger til Kongen i statsråd. Departementet kan, i likhet med Konkurransetilsynet, kun foreta en konkurransefaglig vurdering i tråd med lovens vilkår under klagesaksbehandlingen. Men en utfordring ved dagens ordning er at klagesaksbehandlingen likevel kan oppfattes som politisk styrt. Mistanken om politisk styring av faglige vedtak kan svekke – kan svekke – tilliten til klagesaksbehandlingen og partenes rettsikkerhet. Venstre mener derfor at etableringen av et uavhengig klageorgan for konkurransesaker vil kunne fjerne utfordringene ved dagens ordning. Venstre er opptatt av at den nye klagenemnda skal hindre politisk overstyring i konkurransesaker. Det skal være et bedre redskap enn i dag for å avgjøre store og kompliserte konkurransetvister og hindre at det blir reist tvil om de avgjørelser som blir tatt. Næringslivet skal være trygg på at avgjørelser tas på faglig og ikke på politisk bakgrunn. For Venstre er det viktig at avgjørelsene som fattes, er materielt riktige, at partenes rettssikkerhet ivaretas, at overprøvingen ikke tar for lang tid og heller ikke blir unødig kostbar. Av den grunn er det avgjørende at Konkurranseklagenemda har sterk faglig tyngde innenfor konkurranserett og konkurranseøkonomi. Det er det viktig å understreke. Venstre er av den oppfatning at politisk omgjøring vil være til fordel for foretak – det har vært nevnt tidligere – som lykkes med lobbyvirksomhet mot politiske myndigheter, mens foretak uten sterke politiske allianser vil ha liten mulighet til å oppnå det samme. Dette er et viktig moment for Venstre. Det er domstolene som til syvende og sist skal være den dømmende instans, og ikke regjeringen ved Kongen i statsråd. Dersom klageorganets praksis fører til resultater i strid med det politiske flertallets vilje, bør dette i så fall løses ved lov- eller forskriftsendringer og ikke gjennom inngripen i enkelttilfeller.
Monica Mæland (Høyre), 2016-03-10:
Det er riktig at denne regjeringen har ansatt flere sykepleiere for å få ned helsekøene. Vi har flere lærere, og vi har flere politifolk. Dette er satsinger regjeringen har gått til valg på, men det betyr ikke at vi har flere byråkrater. Tvert imot kuttes det – det har nå vært kuttet tre år på rad – i offentlige budsjetter hvert eneste år. For første gang kutter man i statlige budsjetter for å få ned antallet byråkrater. Det gjør vi, og det skal vi fortsette med. Konkurranseklagenemnda skal bestå av fra fem til syv medlemmer, med en fast ansatt nemndleder. Dette vil flytte ressurser fra departementet til en uavhengig klagenemd. Vi har sagt at vi tror det har en årlig kostnad på 7,5 mill. kr.
Monica Mæland (Høyre), 2016-03-10:
Det siste kan jeg jo ikke svare på fordi det vil være å sammenligne epler og bananer. Som representanten sikkert vet, eksisterer ikke det departementet som var i den forrige regjeringens tid. Vi har slått sammen Fiskeridepartementet og Næringsdepartementet, og hensikten er selvfølgelig å effektivisere og samordne driften av de to departementene. Så er det slik at det ikke er byråkrati å opprette en klagenemnd. Klager skal behandles, det er en viktig del av rettssikkerheten ved forvaltningsvedtak. Spørsmålet er hvem som skal behandle dem, og vi mener altså at det skal bort fra politikk og inn i en fagnemnd.
Monica Mæland (Høyre), 2016-03-10:
Den saken representanten selv nevnte i sin innledning, Prior-saken, var begrunnet i politikk – partipolitikk. Da må man anta det er fordi man har truffet avgjørelse som Prior ønsket, og det har man tilkjennegitt. Vi har vært tydelig på at denne type vedtak ikke bør fattes på bakgrunn av partipolitikk til den til enhver tid sittende regjering, fordi det vil være avgjørelser som endres med skifte i regjering, men at det bør være en faglig vurdering av spørsmålet.
Monica Mæland (Høyre), 2016-03-10:
Svaret på det er både ja og nei. Jeg kan godt se for meg situasjoner hvor jeg skulle ønsket meg en annen avgjørelse enn den Konkurransetilsynet har truffet, men det er hele poenget. Det er ikke min oppfatning, min politiske oppfatning, som bør ligge til grunn for et vedtak, det er en faglig begrunnelse, og hensynet til forbrukerne og samfunnet skal komme først. Da er det veldig vanskelig å se for seg saker hvor det er andre hensyn enn hensynet til samfunnet og forbrukerne som skal komme først.
Monica Mæland (Høyre), 2016-03-10:
Den saken er jo ganske interessant, for den kunne vært et eksempel på at en regjering omgjorde et sterkt og uavhengig fagorgans vedtak – i den grad det var fattet et vedtak – fordi en politisk hadde en annen mening om dette. Nå er ikke dette en klagesak, og det er ikke en sak som er behandlet av regjering. Det er i og for seg svaret mitt. Det er ikke regjeringen som har foreslått flyseteavgift, det er Stortinget som har fattet vedtak om dette, og regjeringens oppgave er å gjennomføre Stortingets vedtak.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-03-10:
I Aftenposten tirsdag 8. mars står det følgende på førstesiden om Siv Jensen etter at hun ble finansminister: «Lovet «krig mot byråkratiet», ansetter flere enn Stoltenberg». I dag foreslås det i denne saken å opprette en konkurranseklagenemnd lokalisert i Bergen. Flere i høringen støtter ikke modellen. Blant annet mener Regjeringsadvokaten at den tradisjonelle organiseringen av klageordning og domstolsprøving er både velprøvd og velfungerende, og at det ikke er fremmet tilstrekkelig gode grunner for å endre dagens ordning. Så spørsmålet blir da: Hvor stor blir økningen i byråkratiet ved å opprette denne konkurranseklagenemnden?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-03-10:
Ut ifra det som sto i Aftenposten, mente jeg at det direkte var opprettet ca. 1 500 byråkratiårsverk. Totalt er det over 7 000 flere statsansatte, det innbefatter riktignok sykepleiere og alt. Når Regjeringsadvokaten sier at dette er et godt nok system, bør en da opprette mer byråkrati? Vi har jo sett det tidligere fra denne regjeringen – f.eks. er det innenfor dette budsjettet opprettet et regelråd til ca. 11 mill. kr. Kan ministeren gi oversikt over hvor mye byråkratiet er økt innen hennes budsjettområde siden hun overtok?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-03-10:
Nå fikk representanten Pollestad litt svar på tiltale i replikkrunden, men jeg har lyst å dvele litt ved hans innlegg, og jeg har også lyst å dvele litt ved at SV ikke holder innlegg i debatten. Dette er en merkedag. Det er uavhengighet i konkurransepolitikken som er det helt sentrale, og som utgjør splittelsen i komiteen, og når Pollestad kan si at det er en innbilt problemstilling, og at det ikke gjelder veldig mye, er det rett og slett historieløst. VG hadde den 18. november i 2010 en oversikt som viste at Konkurransetilsynets avgjørelser var overstyrt syv ganger i dagligvaremarkedsaker. Og man kan påstå at grunnen til at vi nå diskuterer lov om god handelsskikk, er at man hver gang gikk inn og overstyrte Konkurransetilsynet når det gjaldt avgjørelser i dagligvaremarkedet. Så alvorlig er det vi snakker om. Hver gang var det andre samfunnsmessige hensyn som var det avgjørende for at man gikk inn. Resultatet er at vi i dag sitter og diskuterer hvordan vi skal få grep om den konsentrasjonen vi har fått i markedet. Jeg vil også poengtere – som statsråden gjorde – at dette derfor er en merkedag. Konkurransetilsynet setter standarden for konkurransen i markedet ved at man rett og slett bare gir signaler ut, og så tilpasser konkurrentene seg det. Man samarbeider ikke om pris når man vet at man kan risikere å havne i fengsel for å gjøre det. Og man foreslår ikke en fusjon som man vet vil bli stoppet. Dermed avverger man mange saker ved å ha et sterkt konkurransetilsyn som står fritt til å signalisere det man mener er riktig i henhold til lovene vi har i Norge. Hvorfor SV ikke er vår alliansepartner, skjønner jeg ikke. Nyere forskning viser at en effektiv konkurransepolitikk er kanskje det mest effektive virkemiddelet vi har for utjevning i samfunnet. Det fjerner privilegier, og man kan ikke lobbe seg fram til privilegier. SV burde jo stå som en fanebærer i kampen for at vi har en effektiv konkurransepolitikk, men i denne debatten er man helt tyst, og man står inne med all verdens merknader om at avgjørelser i Konkurransetilsynet bør overstyres. Det finner jeg ganske bemerkelsesverdig.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-03-10:
Storberget sa at demokratiet må ha en innflytelse. Selvfølgelig har demokratiet en innflytelse, men det har med rolleavklaringen å gjøre. Det er jo demokratiet som lager lovene. Alle de syv sakene vi har vært inne på, ble fattet ut fra et politisk situasjonsbilde, hvor vi fikk følgeeffekter som i dag gjør at vi er bekymret for manglende konkurranse i markedet. Ergo bør Stortinget og politikere diskutere lover, og så får vi ha en uavhengig faglig nemnd som behandler de sakene som dukker opp, i henhold til de lovene vi har vedtatt. Dette er en ganske elementær rolleavklaring mellom Stortinget og de aktørene som er der ute, som det er uhyre viktig at vi nå får gjennomslag for at man får en uavhengig behandling av. Det viser historien.
Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2016-03-10:
Jeg vil innledningsvis takke komiteen for et godt samarbeid og representanten Hansson for et godt forslag om et viktig tema. Kommunene er en sentral aktør i arbeidet med å redusere klimagassutslipp her i landet, og siden 2009 er de pålagt å ha en energi- og klimaplan. Skal kommuner og fylkeskommuner kunne utarbeide og følge opp planer, er de helt avhengige av å vite hvilke tiltak som virker for å redusere utslippene. Da må vi vite hvor mye klimagasser som slippes ut fra de enkelte områder, og vi må ha en statistikk for utslippene, slik at resultat kan måles. Da blir det også lettere for kommuner og fylkeskommuner å vurdere kost–nytte av de ulike tiltak. Statistisk sentralbyrå har tidligere utarbeidet statistikk, men la ned dette arbeidet for få år siden grunnet for dårlig kvalitet på tallmaterialet. Regjeringen foreslo i sitt statsbudsjett å bevilge 6,4 mill. kr til å utarbeide kommunal klimagasstatistikk, og Miljødirektoratet har blitt bedt om å utarbeide plan for statistikk. Statistikk må også gjelde fylkeskommunene. Vi vet at 30 pst. av klimagassutslippene kommer fra transport. Fylkeskommunene har ansvar for kollektivtransporten og har også et regionalt planansvar. Gjennom utforming av anbudskontrakter for kollektivtrafikk samt å være en overordnet instans for plansaker vil fylkeskommunene være en svært viktig aktør for å redusere klimagassutslippene. I tillegg er de i likhet med kommunene en stor eier av bygningsmasse og ikke minst bestiller av oppføring av nye bygg som f.eks. skoler. Regjeringen har styrket Enova med betydelige beløp, særlig med henblikk på å støtte prosjekter innenfor transport og bygg. Kommuner og fylkeskommuner kan her være en krevende bestiller og bidra til at det søkes om utviklingsprosjekter fra Enova. Hordaland fylkeskommune har lyst ut et større fergeanbud der det søkes om støtte fra Enova til mest mulig klimavennlig fergetransport. Når nye kollektivanbud lyses ut i fylkeskommunene, blir som regel miljø og klima vektlagt minst like tungt som pris. Skal fylkeskommuner og kommuner kunne stille strenge miljøkrav i sine innkjøp av varer og tjenester, må de også kunne vite effekten av hvilke tiltak som etterspørres. Derfor er det også så utrolig viktig at vi har en oversikt over utslipp fra de enkelte tiltak, slik at tiltakene blir mest mulig målrettede. Vi ser fram til at det nå blir utarbeidet statistikk som har en langt høyere kvalitet enn hva som har vært tilfellet tidligere. Vi imøteser et godt kvalitativt tallgrunnlag for klimagassutslipp i kommuner og fylkeskommuner og har som ambisjon at vi har et førstegenerasjons tallgrunnlag i 2017.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-03-10:
Jeg ønsker bare å gi en kort kommentar, for dette er en sak som det står et bredt flertall bak, og i realiteten en sak der regjeringa allerede har levert i budsjettet i tida mellom forslaget ble fremmet, og det nå blir behandlet. Klimautfordringene krever kunnskapsbasert politikk både i nasjonalforsamlinga og i kommunene, der mye av de viktige grepene gjøres. Om kommunene skal lykkes med sine klimaplaner, må tallgrunnlaget være godt og etterprøvbart, slik at man kan se reelle resultater over år. Ved en inkurie er Kristelig Folkeparti ikke med i en fellesmerknad, men vi stiller oss selvsagt positiv til merknaden om at tilsvarende statistikk også publiseres for fylkene. Vi merker oss at statsråden i sitt svarbrev påpeker at det vil være utfordringer med en slik statistikk, men stoler på og understreker at den må være så god som mulig, og håper at vi allerede i 2017 har dette verktøyet på plass.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-03-10:
I fjor åpnet stortingsflertallet – som sagt – for at det igjen skulle bli tillatt å bruke blyhagl til jakt i Norge. Åpninga for dette gjelder ikke for skytebaner og for våtmarksområder. Norge hadde hatt et totalforbud mot blyhagl siden 2005, og det var forbudt å produsere, importere, eksportere, omsette og bruke blyhagl. Komiteen har mottatt ulike rapporter, bl.a. fra Miljødirektoratet og Veterinærinstituttet. Miljødirektoratet viser i sin rapport til at ny forskning på skadeeffekter av bly bekrefter tidligere kunnskap og avdekker nye bekymringer for helsemessige konsekvenser. Stortinget har likevel valgt å oppheve dette forbudet. Kristelig Folkeparti har grunnleggende sans for Miljøpartiet De Grønnes representantforslag om å innføre en avgift som sikrer at prisen på blyhagl kommer på samme nivå som prisen på de beste og mest miljøvennlige alternativene. Dermed sikrer vi at pris ikke blir avgjørende for valg av ammunisjon. Det er et argument at blyhagl gir jaktmessige fordeler. I en del sammenhenger er det en fordel for effektiv avliving, og det er langt sikrere med tanke på rikosjetter. Stortinget har gitt anledning til å bruke blyhagl, men det er ikke gitt at det til enhver tid og i enhver sammenheng bør velges, selv om det er argumenter for det i en del situasjoner. Jegere flest fyrer ikke av et så stort antall skudd i sesongen at prisen per haglpatron vil fortone seg problematisk. Men som på en rekke andre områder har pris innvirkning på atferd, og det er et mål å begrense spredninga av bly i naturen. På denne bakgrunn støtter Kristelig Folkeparti det foreliggende mindretallsforslaget.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-03-10:
Ja, det gjør jeg gjerne!