Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
I denne regjeringsperioden har Arbeiderpartiet fremmet fem representantforslag som omhandler forbedring og utvikling av innholdet i norske fengsler samt bygging av fengsel i Norge. Vi har utviklet politikk som omhandler innhold, barn av innsatte, kvinners soningsforhold og om alternative straffegjennomføringsformer og måter å få redusert soningskøen på. Arbeiderpartiet vil ha mindre kriminalitet, færre ofre og at folk som har begått kriminelle handlinger, skal ha mulighet til å snu sine livsløp og leve bedre liv uten kriminalitet. God rehabilitering, ikke minst som et forebyggende tiltak for barna deres, vil kunne redusere bekymringer og psykiske belastninger hos mødre, fedre og søsken. Samtidig er godt innhold viktig i et forebyggende samfunnsperspektiv. En omfordelende velferdsstat er viktig i dette arbeidet. Derfor vil ikke Arbeiderpartiet gi milliarder av kroner fra fellesskapets kasse til de rikeste i Norge. Derfor vil vi at det offentlige skal ha hovedansvar for de sentrale velferdstjenestene, ikke la private aktører etablere seg med parallelle tilbud og trekke overskudd fra fellesskapet til private bankkonti. I de tre årene vi har hatt denne justisministeren og Solberg har ledet regjeringa, har jeg hatt en følelse av at de forholder seg til det ansvaret de har, som gamle mennesker forholder seg til fortida. Det er bedre å snakke om fortida enn nåtida. For regjeringa og regjeringspartiene på Stortinget snakker mest om det som skjedde fra for elleve til tre år siden. Det som skjedde da, synes å være viktigere enn det de selv har ansvaret for. Kan det ha sammenheng med at det ikke har gått så bra som de ønsker? Det står i alle fall ikke i stil med løftene vi fikk høre før valget. Najumuddin Faraj Ahmad, Krekar, skulle ut. Han var nemlig i landet fordi det var en arbeiderpartiledet regjering. Det er det ikke lenger. Ikke engang til Kyrksæterøra klarte en Fremskrittsparti-justisminister å få sendt han. Så det var ikke han som ble satt på fly ut av Norge da Fremskrittspartiet fikk justisministeren, nei, det var mannlige innsatte i norske fengsler som ble uttransportert med fly – til Nederland. Å bruke ca. 800 000 kr hver dag i tre år på midlertidige fengselsplasser i Nederland framfor faste stillinger og varige investeringer synes justisministeren og Erna Solberg er en god idé. Uansvarlig er hva det er. I en tid med den høyeste ledighet, laveste sysselsetting og størst bruk av oljepenger ville hver krone investert i Norge vært kjærkommen. Uansvarlig – det er det det er. Statsministeren snakket i sin halvårlige tale om uro og utrygghet. Det er kjente begreper også i justissektoren under denne regjeringa – uro, utrygghet, uforutsigbarhet og uansvarlighet. Det er ikke å ha kontroll når man øremerker 137,5 pst. av budsjettet, slik justisministeren har gjort i kriminalomsorgen. Justisministeren effektiviserer, og samarbeidspartiene overbyr – hvert år. Ingen aner konsekvensene. Det er verken å ha kontroll eller være ansvarlig statsråd for tjenester og ansatte. Kanskje neste tiltak blir å ansette flere byråkrater til å sjekke pengestrømmen i kriminalomsorgen også. Det har vært spesielt urolig på justisfeltet. Det startet i 2014 med at Stortinget uttrykte mistillit til justisministeren for hans håndtering av asylbarn, men taburetten ble reddet. Slik kritikk kommer kun når det er alvorlig kontrollsvikt i utøvelsen av politikk. Tre år uten kontroll med likestillingsutviklingen: Likestillingen i etaten er gått tilbake, og lønnsforskjellene har stått stille eller økt. Det er tre år uten kontroll med volds- og trusselnivået i fengslene, 214 direkte voldsangrep mot ansatte på et halvt år og tre år med massiv kritikk av soningsforhold for kvinner. Likestillingsombudet, Sivilombudsmannen og en intern nedsatt gruppe: Kvinner diskrimineres, er rapportene. Regjeringa klarer ikke å trygge kvinnene mot vold og trakassering, og de makter ikke å utvikle likeverdig rehabilitering. De som har det svakeste utgangspunkt, har behov for de beste tjenestene, sa Erna Solberg på TV i går. Det vi ser, er i realiteten en grov forsømmelse fra statsråden og statsministeren. Omorganisering av kriminalomsorgen var en annen stor reform justisministeren ville ha gjennom. Den ble parkert allerede før den kom til Stortinget, av de som kaller seg en konstruktiv opposisjon. Hadde ministeren hatt større gjennomføringsevne, kunne dette endt annerledes og med et bedre resultat, men da måtte justisministeren forstå at et trepartssamarbeid ikke betyr å snakke med tre parter og så gjøre som man vil. Det er ikke å utvise ansvarlighet og ta kontroll. Det er uttrykk for nettopp det motsatte: manglende ansvarlighet og manglende kontroll.