Arve Kambe (Høyre), 2015-03-24:
Det er på høy tid at arbeidsmiljøloven endelig kommer til behandling i Stortinget, ikke bare fordi prosessen har vart i et års tid nå siden debatten begynte, men siden det snart er ti år siden den gjeldende arbeidsmiljøloven ble vedtatt. Dagens lov er snart ti år, og jeg er derfor glad for at jeg som saksordfører og komitéleder i dag kan legge fram en innstilling med bred oppslutning og støtte i Stortinget. Både meldingen og kompromisset som er i Stortinget, ivaretar det trepartssamarbeidet som Norge er velsignet med. Vi har selvfølgelig prøvd, siden regjeringen valgte å legge fram to saker – den om midlertidige ansettelser og aktivitetsplikt i forhold til sosialtjenesteloven – å parallellbehandle dette i komiteen. Og det har vi klart. Jeg vil først rose komiteen for et veldig bra samarbeid. Ikke minst vil jeg rette en takk til våre samarbeidspartnere i Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Et velfungerende arbeidsmarked er avgjørende for at hver enkelt av oss skal kunne realisere våre drømmer og ambisjoner, og at det skal lønne seg å jobbe. Det å jobbe og ha en jobb å gå til har endret seg betydelig de siste årene. Derfor mener regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre at endringene som kommer til å fortsette, er nødt til å bli møtt av en arbeidsmiljølov som ser noe annerledes ut enn i dag. Arbeidsmiljøloven dekker et svært vidt spekter av arbeidsgivere og arbeidstakere. Loven skal gjelde for små enkeltmannsforetak og svære aksjeselskaper og, ikke minst, for bedrifter med tusenvis av ansatte; industrikonserner. Loven gjelder i det offentlige, i det private, lokalt, nasjonalt og for internasjonale virksomheter i Norge. Dette gir Stortinget som lovgiver en utfordring, fordi samme lov gjelder og setter de samme reglene for alle virksomheter, uavhengig av størrelse, eierskap, konkurranseforhold nasjonalt og internasjonalt, fysisk eller stillesittende arbeid, tjenester eller produksjon. Og så vet vi at en stadig større del av arbeidsmarkedet er utsatt for internasjonal konkurranse. En annen utvikling som har pågått lenge, uten at Stortinget før nå har tatt tak i problemet, er at mange velger å ta ut veksten vi har sett de siste årene, på ulikt vis. For noen betyr den veksten i inntekt at de ønsker å jobbe enda mer, siden det er lønnsomt. For andre betyr økt inntekt at de ønsker å jobbe mindre og ha mer fritid, siden de nå får bedre råd. Erfaringer fra de siste to tiårene tyder på at befolkningen samlet sett ønsker å ta noe av den velstandsutviklingen vi har hatt, ut i mer fritid. Det stiller krav til at arbeidsmiljøloven kan tilby en økt fleksibilitet til arbeidslivet for å løse nettopp disse utfordringene. Demografiske framskrivninger viser at mangel på arbeidskraft blir en av de store utfordringene i norsk arbeidsliv framover, uavhengig av dagens situasjon – med noe justert arbeidsledighet. Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre er tilhengere av en sterk arbeidsmiljølov, hvor hovedregelen skal være fast ansettelse, hvor rammene for arbeidstid skal videreføres, hvor fleksibiliteten på arbeidsplassene skal bli større enn i dag, og hvor brudd på arbeidsmiljøloven skal straffes hardere og strengere enn i dag. Regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre innfrir nå valgløftene om økt bruk av gjennomsnittsberegning av arbeidstid, som vil bidra til å løse mange bedrifters behov for fleksibilitet, som det rapporteres om. Variasjon av oppdragsmengde er vanlig samt at ansatte har behov for å kunne jobbe mer i én periode, mot å ha tilsvarende fri i andre perioder. Samarbeidspartiene mener bruk av langturnus vil kunne bidra til at flere ansatte får fulle stillinger og flere ansatte får større stillinger. En rekke arbeidsplasser som bruker dette i dag, rapporterer om økt kvalitet på tjenestene, samtidig som en rekke arbeidsplasser rapporterer om at fornyelse av disse turnusordningene er blitt avvist av fagforeningene sentralt. Lokale tillitsvalgte sammen med ansatte og arbeidsgiver vil etter vårt syn kunne finne gode løsninger på turnusordninger, slik de gjør i dag, uten å gå omveien om Oslo og fagforeningene sentralt. Er det tvil eller uenighet, kan dette isteden avtales direkte med Arbeidstilsynet eller Petroleumstilsynet. Nå er det også en oppmykning når det gjelder søndagsarbeid, altså at man kan jobbe flere søndager på rad enn i dag. Det vil komme reiselivet til gode, det vil komme restaurantbransjen til gode, det vil komme ungdommer til gode, men ikke minst vil det komme de som ikke ønsker å jobbe på søndager, til gode, fordi flere som ønsker det, får muligheten til å jobbe mer, samt at de som ikke ønsker å jobbe mer, får muligheten til å ta seg fri – med andre ord at det blir gjennomsnittsberegning for søndagsarbeid hvor rammen beholdes, men hvor antallet søndager på rad man kan jobbe, økes. Det betyr en økt fleksibilitet. Forventet levetid for menn ved fylte 65 år har økt fra 79,5 år i 1986 til 83,4 år i 2013. Forventet levetid for kvinner økte fra 83,7 år til 86,2 år i samme periode. Det er en økning i gjenstående levetid på nesten 4 år for menn og 2,5 år for kvinner. Den gjennomsnittlige alder som yrkesaktive kan tenke seg å tre helt ut av arbeidslivet, har vært økende, fra 61 år i 2003 til 65 år i 2014. Og jeg er rimelig sikker på at dette, med de endringene Stortinget i dag gjør, vil stige i framtiden. En stigende andel yrkesaktive kan tenke seg å vente med å tre ut av arbeidslivet til etter at de har fylt 67 år. Andelen som fortsetter å jobbe, viser forskning, øker med 20–50 pst. når aldersgrensen øker med ett år. Heving av aldersgrensen i arbeidsmiljøloven vil gjøre det lettere for dem som ønsker å stå i arbeid også etter fylte 70 år. Jeg kan ikke se noen tungtveiende grunner for at 70-åringer skal miste det oppsigelsesvernet de i dag har i arbeidsmiljøloven. Jeg mener det er sløsing med menneskelige ressurser og er derfor opptatt av å begrense adgangen til å ha lavere bedriftsintern aldersgrense enn 70 år til tilfeller der det kun er nødvendig av hensyn til helse eller sikkerhet. Der er jeg glad for at Senterpartiet har brutt ut av det rød-grønne samarbeidet og støtter regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre. Samarbeidspartiene er tilhengere av trepartssamarbeidet mellom staten, arbeidstakerorganisasjonene og arbeidsgiverorganisasjonene. Høyre er tilhenger av at arbeidslivet i Norge er organisert. Organiserte ansatte gjennom fagforeninger og organiserte bedrifter gjennom arbeidsgiverforeninger bidrar til stabilitet, struktur og seriøsitet i næringslivet. Derfor har de endringene vi har gjort, stort sett favorisert det organiserte arbeidslivet i større grad enn det uorganiserte. Det ligger som en del av hele pakken som Stortinget nå skal ta stilling til. Men Høyre er selvsagt også tilhenger av organisasjonsfrihet. Det er det enkelte mennesket og den enkelte bedrift som selv må avgjøre om man er tjent med medlemskap. Samarbeidspartiene er enige med regjeringen når det gjelder en rekke andre forslag, bl.a. vedtas det i dag å fjerne kollektiv søksmålsrett, slik regjeringen har foreslått, og som en lovte i valgkampen. Det er en ordning som er lite brukt, som har juridiske utfordringer med seg, og som vi nå foreslår å oppheve. Regjeringen har i tillegg fått full tilslutning fra samtlige partier i denne salen til å øke straffen for brudd på arbeidsmiljøloven og allmenngjøringsloven. Vi setter av betydelige midler til forskning på norsk arbeidsliv, og vi gir økte ressurser til Arbeidstilsynet for å sikre god og rask saksbehandling som følge av nye oppgaver og ansvarsområder, ikke bare i denne loven, men også i den saken som kommer etterpå. Samarbeidspartiene styrker arbeidet mellom relevante tilsyn for å bedre informasjonen som er tilgjengelig om varsling. Vi kommer til å styrke varslerregelverket, det kommer til å bli en felles veileder med informasjon om rettigheter og plikter for alle involverte parter, det kommer en informasjonskampanje om varsling i samarbeid med partene i arbeidslivet, vi legger opp til at varslingsrutiner bør bli et obligatorisk krav og det bør presiseres et minstekrav til innholdet i disse rutinene. Avslutningsvis har jeg lyst til igjen å takke komiteen for samarbeidet, og ikke minst komitésekretær Berit Skovly og seniorkonsulent Ingunn Oppsahl Viereid for godt arbeid. Vi har gjennom tre tette uker med behandling klart å levere fra oss ganske mye bra. Sånn som jeg har oppfattet situasjonen, har komiteen vært tilfreds med måten arbeidet i komiteen er blitt utført på. Stortinget vil i dag vedta en framtidsrettet arbeidsmiljølov som vil bidra til å ruste norsk arbeidsliv for framtiden.