trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-12-05:
Nå har vi sittet i denne sal og diskutert helsebudsjettet for 2013 i tre og en halv time, og jeg tror ikke – med unntak av at jeg har vært ute under ett innlegg – at ordet «tenner» har vært nevnt av noen ennå. Det er jo litt rart, for tannhelse er viktig. Det kan jo hende at dette ikke har vært nevnt fordi regjeringen ikke har fulgt opp sitt valgløfte osv., osv. Men hvis jeg lar den ballen ligge, er det iallfall viktig at vi også i denne debatten har fokus på tannhelse, for det er mange som sliter med tannsykdommer, og det er høye kostnader. Kristelig Folkeparti har i sitt alternative budsjett en inndekning i forhold til mennesker som har store utgifter når det gjelder tenner, ved at vi endrer egenandelsopplegget for denne gruppen. Endelig har ansatte i tannhelsetjenesten som har fått amalgamskader, vunnet fram med å få egne erstatningsordninger. Jeg må si jeg skjønner at amalgamskadde pasienter synes det er rart at ikke også de får en slik erstatningsordning. Jeg er glad for at det i denne komitéinnstillingen er en samlet komité som konstaterer at vi i Norge kaster for mye mat. Hver fjerde bærepose som vi skal handle i løpet av denne uken, kommer vi dessverre til å kaste. Vi kan gjerne trekke på skuldrene og si at det er ikke oss, men statistikken forteller oss noe annet – slik er det. Da er det bra at det er en samlet komité som retter fokus mot hvordan vi kan kaste mindre. Da er mat- og helsefaget viktig. Vi vet at mange av oss kaster mat fordi vi ikke skjønner datostemplingen. Vi vet ikke forskjell på «best før» og «siste forbruksdato». Det går rett og slett på kompetanseheving, og da må vi iallfall begynne blant våre yngste. Vi ser av statistikken at der er denne kompetansen mindre tilgjengelig. Jeg er da glad for at det er en samlet komité som støtter opp om ForMat-prosjektet og de ulike prosjektene som de har så langt. Så har jeg bare lyst til på slutten av mitt innlegg også å si at jeg er glad for at det er en samlet komité som støtter opp om det arbeidet som Kirkens SOS gjør. Det er et viktig tilbud med tanke på forebygging av selvmord, som en god samtalepartner. Jeg regner med at statsråden og departementet kan rydde opp med hensyn til hvilket kapittel og hvilken post de skal være på i neste års budsjett, slik at – én – de blir omtalt, og – to – at de ligger under riktig kapittel og post.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Fremskrittspartiet i Oslo har vært pådriver for en konkurranseutsetting av eldreomsorgen som vi ikke ser i noen andre norske byer. De har ført en eldreomsorg i hovedstaden med færre sykehjemsplasser, økte utgifter og høyere terskel for å få hjemmetjenester enn hva som er gjennomsnittet på landsbasis. I Sverige er en slik politikk for helse- og omsorgstjenestene gått mye lenger. Her er over 20 pst. av eldreomsorgen drevet av en håndfull internasjonale konsern med kontor i skatteparadis som Jersey og Cayman Islands. Nå har imidlertid den svenske finansministeren uttrykt bekymring, for de store omsorgskonsernene bringer utbytte i millionklassen ut av landet hvert år, mens avansert skatteplanlegging sørger for at det betales 0 kr i skatt til det svenske fellesskapet. Hvorfor vil Fremskrittspartiet at en slik politikk skal innføres i helse- og omsorgssektoren også her hos oss?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Jeg har noen korte kommentarer. For Høyre og Fremskrittspartiet er anbud og konkurranse ganske viktig. Det må jo også gjelde der anbudet tapes, men da får pipa plutselig en annen låt. Da skal det enten etterbevilges, gjøres om, eller det skal i hvert fall være andre kriterier som skal legges til grunn – som om vi her i salen er satt til å bedømme hvem som har faglig grunnlag, og hvem som skal få tilslag på et anbud. Jeg har ikke noen grunn til å si at den ene eller den andre skal ha noe, men jeg synes dette gjentar seg i debatt etter debatt. I fjor tror jeg det var rehabiliteringsinstitusjoner som hadde tapt anbud, og det var de som måtte få tilbudene. Høyre har blitt «øremerkemidlenes» forsvarer. De vil tilbakeføre de pengene som nå er gitt i rammen til kommunene knyttet til rus. Ja, det er bra det, men vi tror også at kommunene kan gjøre jobben. Det er ikke noen nye penger Høyre snakker om til rus, men de vil altså ta det tilbake. Så til privatisering og bruk av private løsninger innenfor helse: Her er vi uenige i både mengde og omfang. Det er ikke noen ukjent problematikk. Men det vi bør ta med, som også representanten Lysbakken var innom, er tilgangen på personell. Vi har ikke overtall av helsearbeidere. Vi er avhengig av å rekruttere utenfra. Derfor er også etisk rekruttering viktig, noe representanten Per Arne Olsen tydeligvis ikke har forstått – han henger det heller på en hendelse på ett sted i nær fortid. Private og offentlige konkurrerer på samme bane, og det er veldig ofte lønnen som avgjør. Det offentlige taper i den konkurransen, dvs. at vi får en forflytning av personell. Det er en side som vi sjelden diskuterer, og jeg er glad for at representanten Kåre Simensen også er inne på det, at dette gjelder ikke bare rekruttering fra land som vi er forsiktige med å rekruttere fra, men det gjelder også fra distriktene våre. Så en liten kommentar til Kjønaas Kjos’ innlegg om hospice. Der har vi fått et veldig godt råd fra Legeforeningen slik vi ser det, at palliativ behandling er et spesialfelt. Derfor er det viktig at vi bygger opp gode palliative løsninger og gode steder der folk kan få lov til å dø, men disse stedene trenger kanskje større tverrfaglig kompetanse og et stort apparat og avansert utstyr, så vi kan ikke bygge ut hospice over alt.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2012-12-05:
I budsjettinnstillingen har SV en merknad som sier at de «er opptatt av å styrke kommuneøkonomien og kommunenes frie ramme, slik at rusarbeidet kan ytterligere styrkes». Dette er stikk i strid med det som alle de som var på høringen, og som jobber innenfor rusfeltet, kunne fortelle oss. De kunne fortelle at det kommer varsler om kutt i rusomsorgen fra kommuner over hele landet etter at de øremerkede midlene blir borte. Jeg lurer derfor på om Lysbakken ikke var til stede på høringen, om Lysbakken ikke trodde på disse tilbakemeldingene, eller om Lysbakken rett og slett har problemer med å innrømme at SVs løsninger ikke virker på dette området.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2012-12-05:
Senterpartiet gir stadig inntrykk av at de er veldig opptatt av at mangel på tilgjengelighet, sammen med høy pris på alkohol, er avgjørende for å lykkes i alkoholpolitikken. Samtidig sier Senterpartiet at de ønsker at enhver bonde som produserer egen vin og eget øl, fritt skal kunne selge dette – altså økt tilgjengelighet. I tillegg øker Senterpartiet avgiftene på alkoholfrie varer, og gjør det altså dyrere å velge bort alkoholen. Hva er egentlig Senterpartiets alkoholpolitikk?
Inge Hallgeir Solli (Venstre), 2012-12-05:
I innlegget til representanten Toppe var hovedtemaet folkehelse. Venstre mener at en god helsesøstertjeneste også er god folkehelse og godt folkehelsearbeid. Derfor har vi i vårt budsjettforslag lagt inn betydelige ekstramidler til å styrke helsesøstertjenesten. Mange steder er helsesøstertjenesten for dårlig. Den har bl.a. for dårlig kapasitet. Spørsmålet til representanten Toppe er om hun er enig i at helsesøstertjenesten er en god forebyggende tjeneste – og hvorfor vil ikke Senterpartiet og regjeringen prioritere dette høyere?
Inge Hallgeir Solli (Venstre), 2012-12-05:
De som er avhengige av rusmidler, trenger behandling, helsehjelp og rehabilitering. Målet må ikke bare være rusfrihet, men også et verdig liv for dem som ikke klarer å bli rusfrie. Jeg regner med at statsråden er enig i det. Kan vi forvente at helseministeren kommer til å gå inn for andre tiltak som Venstre har foreslått i Stortinget, og som Arbeiderpartiet tidligere har stemt imot, som f.eks. 24 timers behandlingsgaranti for rusavhengige som er inne til akutt avrusning?
Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Kristelig Folkeparti har et godt hjerte for ideell sektor. Det er jeg glad for. Så hører vi også at Kristelig Folkeparti vil være fødselsmedhjelper for en eventuell Høyre–Fremskrittsparti-dominert regjering. La meg få bemerke: Hjertets veier er uransakelige, men vi vet en del om blå-blått og ideelle, i hvert fall vet Frelsesarmeen og Kirkens Bymisjon i Oslo en del om det. De taper anbud til de veldig private og kommersielle og må legge ned egen virksomhet. Spørsmålet er: Hvordan tenker Kristelig Folkeparti seg at Kristelig Folkeparti kan bidra til å sikre at ideelle vinner og private kommersielle taper i de konkurransene om helse og omsorg som kan komme i årene som kommer?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Det bekymrer meg, men det er også forskjeller mellom sykehus internt i regionene, så det er ikke det at de er i ulike regioner, som gjør at det kan være ulik ventetid. Så her må vi arbeide med å ha klare nasjonale mål. Vi må ha klare føringer i oppdragsbrevene til de regionale helseforetakene for å sette mål på de enkelte medisinske områdene. Jeg ønsker mer samordning mellom regionene på områder som IKT, anskaffelser, kompetanseutvikling, forskning osv. Det er helt klart, og det er vi også i ferd med å gjennomføre. Men jeg tror ikke de forskjellene som representanten peker på her, blir borte ved at dette styres fra etasjer i Helsedepartementet – som jeg har alt mulig godt å si om – som da ville bli et rent sykehusdepartement, eller ved at vi her i denne sal skal vedta ambisjoner for ulike klinikker på ulike sykehus og tro at det dermed blir likebehandling. Nei, det er hardt arbeid der ute på sykehusene av motiverte, dyktige medarbeidere som får forutsetningene til å gjøre arbeidet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Her synes jeg det ble brukt store ord. For det første vil jeg si innledningsvis at jeg synes det å gjøre RHF-ene til kjernen av problemene i norsk helsevesen er en fantastisk problembeskrivelse. Representanten tror altså at ved å fjerne dem skal man ikke ha et oppdragsdokument i sykehusene. Men fortsatt må jo denne sal og departementet sende et oppdragsdokument. Folk må lese, folk må ta signaler. Når det gjelder menneskehandel ved vårt største sykehus, har jeg ikke noen forutsetning for å svare. Det synes jeg virker som et stort og spisset spørsmål, for å si det forsiktig, og det vil jeg sette meg bedre inn i før jeg svarer. Jeg legger til grunn at vi har etisk rekruttering av helsepersonell i Norge som en ledesnor, og at de flotte menneskene som jobber ved våre sykehus, sykehjem og institusjoner, er etiske i sin innstilling og etisk rekruttert. Om det kan finnes et eller annet lurespørsmål her som jeg ikke er klar over, skal jeg ta forbehold om det, og så skal jeg sette meg inn i det og eventuelt svare representanten i etterkant.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Jeg tror nok representanten her mistolker representantene Breen og Lysbakken lite grann, for de har vært veldig utålmodige – som jeg – etter å få en sånn gjennomgang. Så her har man blandet sammen uttalelsene lite grann. Vi arbeider med det i departementet, og jeg er fullt ut åpen for å se på hvordan vi kan ha en dialog med Stortinget i forbindelse med behandlingen av rusmeldingen, f.eks. – hvordan den skal legges an. Her er jeg ute etter to ting. Det ene er å få en bedre oversikt over og mer pålitelige data for kvalitet i rusbehandlingen. Det er viktig, det er vi opptatt av i alle deler av helsesektoren vår. I stortingsmeldingen om kvalitet og pasientsikkerhet, som legges fram om to dager, er dette en hovedsak. På rusfeltet trenger vi mer. Det andre temaet er kapasiteten i langtidsbehandling – hvordan den bør være. Vi har behov for å se nærmere på det – vi har fått enkelte konkrete innspill til det – og på hvordan man generelt sett kan treffe riktig når det gjelder poliklinisk behandling og langsiktig behandling. Det ønsker vi å gjøre ganske raskt, og vi har selvfølgelig en nær og god dialog med Stortinget på det området.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Jeg har snakket ganske mye om regjeringens helsepolitikk i et stort budsjett som er lagt fram, grundig argumentert med en klar retning. I respekt for opposisjonen har jeg også kommentert de ulike innleggene jeg har hørt her. Dette er jo på mange måter opposisjonens debatt, så jeg har ikke behov for å argumentere en gang til for et aldeles glimrende budsjett, som skal gjelde et helt år. Jeg har til hensikt å sitte hele det året, året som kommer etter, og året etter det igjen. Så representanten Høie kan glede seg til fortsatt fire år i opposisjon. Når det så gjelder veksten i pasientbehandlingen, mener jeg, som jeg har sagt flere ganger i debatter med representanten, at vi må se antall behandlede opp mot dem som venter. Jeg har anerkjent i dag at det var en vekst – en ganske kraftig vekst, jeg tror det var opp mot 7 pst. – midt i perioden 2001–2005. Men problemet med den type vekst er at den er uten kontroll, at den ikke er finansiert, og at den etterlater sykehusene med store underskudd, noe som igjen gir problemer på lang sikt fremover, og som man så gjennom veldig mye innsats må hente inn igjen for å få balanse og kunne begynne å investere. Den type vekst i pasientbehandlingen mener jeg er dårlig, uansvarlig, lite bærekraftig og ikke å anbefale.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Jeg er veldig tilhenger av gode akuttiltak for rus. Jeg har besøkt noen av dem, og jeg er imponert over måten de er innrettet på. Så tror jeg, som jeg har sagt, at vi trenger en grundig diskusjon om den beste kvaliteten ved rusbehandling – både den akutte og den langsiktige. Jeg mener at den stortingsmeldingen som er lagt fram om rus, i stort, som dekker alkohol, rus, doping, pårørendes rolle osv., gir et godt grunnlag for en debatt om det. Når det gjelder garantier, vil jeg ikke gå rett inn på det, men jeg tror de som har vært ansvarlige for å stemme ned det forslaget, har hatt en grunn til å gjøre det, ut fra det at det å bare vedta en garanti for å si at man har gjort noe, bør man være tilbakeholdne med. Man bør være sikker på at det er kapasitet og kvalitet hos dem som behandler dem som kommer inn på akuttmottak, slik at de blir hjulpet i den veldig sårbare situasjonen de er i.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Jeg har lyst til å begynne med å si at det har vært en god debatt, og jeg vil gjenta det jeg har sagt i en tidligere helsedebatt her: Jeg mistenker ingen av dem jeg er uenig med for å ha dårlige motiver for de forslagene de har, om de vil løse tingene på andre måter. Derfor er jeg litt overrasket over representanten Sjøli, som altså kalte Arbeiderpartiet for uverdig og anklaget Arbeiderpartiet for å innføre amerikanske tilstander uten å gi et eksempel. Jeg går ut fra at vi kan enes om at vi kan være uenige, men at vi faktisk også kan være enige om målet, å lage bedre helsetjenester. Til representanten Kjønaas Kjos og Michelle: Jeg sa ikke at hun ikke hadde forstått det med øremerking, men at jeg ikke tror det med øremerking er det viktigste for henne. Og det mener jeg. Jeg mener det viktigste for henne og andre som trenger disse tjenestene, er et godt faglig nivå, at tjenestene svarer til behovene, at de finnes nær der de bor, og at de som behandles, kan bli fulgt opp ut fra sine behov. Det legger vi opp til: Vi har bevilget mer penger, vi har en stortingsmelding til behandling, og vi ønsker å fokusere mer på kvalitet i behandlingen av rusavhengighet. Jeg vil også takke representanten Solberg for å forklare at jeg ikke forstår kommunesituasjonen fordi jeg kommer fra utenriks. Men hun burde jo forstå dette, hun som har vært kommunalminister. Mitt poeng er at kommunenes samlede økonomi har noe å si for kommunenes samlede innsats for helse. Derfor er det min vurdering at kommuneøkonomien generelt er viktig for hvordan man kan yte folkehelse, omsorgstjenester og en lang rekke type tjenester. Jeg peker bare på at det blant Høyres egne ordførere i 2005 var et bredt opprør, kommuneøkonomien var dårlig, og ordføreren på Hitra sa at det ikke var mulig å gjennomføre velferdspolitikken de hadde ansvar for, med den typen budsjett – det var mitt poeng. Derfor tror jeg at et kraftig kutt i de samlede inntekter staten har, som også skal fordeles til kommunene – jeg vet det kommer i kommuneproposisjonen – over tid vil ha noe å si for de tjenestene som kan tilbys. Så er jeg er enig med representanten Dåvøy når det gjelder ME. Jeg er overrasket over Forskningsrådets beslutning – la meg si det slik. Vi har lagt inn i budsjettet fortsatt støtte til Helse Vests forskning, som skal skje i samarbeid med de andre regionene. Jeg vil forvente at det i 2013 blir gjort en innretning i Forskningsrådet som gjør det mulig å ta tak i klinisk forskning også på dette området. Jeg er ikke tilhenger av at vi nå skal kaste rundt på dette budsjettet og nedprioritere noe i siste øyeblikk, men jeg kan forsikre representanten Dåvøy om – og vi holder kontakten med Stortinget om det – at jeg vil ha kontakt med Forskningsrådet om dette temaet og presisere forventningene når vi kommer inn i 2013. Dette er omstridte områder hvor det er faglig sterke syn som trekker i ulike retninger. Så jeg skal ikke konkludere på det, men det er åpenbart behov for forskning, og det er også åpenbart behov for ressurser til å gå inn i kunnskapsinnhenting og forskning på dette feltet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Jeg tror at hvis representanten Solberg hørte hele innlegget mitt, ville hun vite at det fokuserte både på hva formuesskatten har å si når det gjelder fordeling i det norske samfunnet, og på løftet om skattekutt på mellom 30 mrd. og 100 mrd. kr over en fireårsperiode. Mitt poeng var at det på en eller annen måte kommer til å ha betydning for kommunenes kapasitet og økonomi. At representanten Solbergs parti i dette budsjett har gjort innretninger og innordninger hvor man mener at kuttene i formuesskatten – som er en liten del av det samlede de foreslår for de neste fire år – ikke skal ha betydning for kommunene, vel, så var det en nyttig avklaring. Men jeg mener altså at det ikke er noen misforståelser når det gjelder det samlede bildet, og jeg opplever ikke at det jeg nå fikk høre, oppklarte det på en spesielt overbevisende måte.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-05:
Ein kan sjølvsagt diskutere om me snakkar om store avgiftsaukar i det store og heile på det produktet som no får ein avgiftsauke. Bakgrunnen for avgiftene på drikkevarer er eit altfor høgt konsum av sukker. Det er ikkje knytt til alkoholfritt øl spesielt, men det er knytt til drikkevarer som brus og mange andre, og sjølvsagt også til alkoholfritt øl. Slik sett er det òg sukker i det. Helsepolitisk må me avgrense bruken av både sukker og salt. Det er ein del av ein brei folkehelsepolitikk som denne regjeringa fremjer og kjem til å auke innsatsen på i tida framover. Då er det som har skjedd når det gjeld alkoholfritt øl, ein del av det.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-05:
No beveger ein seg kanskje inn på område som ikkje er direkte under kommunal- og regionalministeren sitt område, men på generelt grunnlag meiner eg det er viktig at me ser dei ulike delane av helsetenesta i ein samanheng – frå kommunehelsetenesta, som eg meiner er særdeles viktig, og som står for nær halvparten av helsetenestene, og til dei ulike delane av det som helseføretaka har ansvaret for, bl.a. ambulansetenesta. Eg finn det vanskelig å gå inn og kommentere enkeltforhold i mitt eige fylke eller under ein annan statsråd sitt område, men heilskapen handlar sjølvsagt om at alle, same kvar dei bur, skal ha tilgang til helsetenester innanfor avstandar som er akseptable. Det trur er representanten veit at eg har kjempa for, både i eige fylke og elles, så det kjem eg til å fortsetje med.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-05:
Marit Arnstad uttalar seg på våre heimesider som leiar av eit sjukehusutval som partiet har sett ned. Dei har lagt fram ein rapport som inngår i partiet sitt arbeid fram mot nytt program og fram til landsmøtet. Det er ikkje nokon hemmelegheit at Senterpartiet, og dermed òg leiaren av Senterpartiet, har vore sterkt kritisk til dagens organisering av helseføretak. Det har me vore frå dag éin. Me meiner at ho bør endrast, og det som utvalet har lagt fram, er eit forslag til ei eventuell slik endring. Det vil partiet behandle fram mot landsmøtet, som skal vere i april.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-05:
Me i Senterpartiet er opptekne av at me skal fokusere sterkare på rehabilitering for at både unge og eldre spesielt, som eg meiner kanskje har vore litt forsømte på det feltet, skal ha moglegheit til å kome tilbake til eit normalt liv etter eit lårhalsbrot eller eit slag, eller kva det måtte vere. Det me ser no, er at fleire kommunar har teke tak i ein ny måte å jobbe på knytt til Samhandlingsreformen, som me har innført frå regjeringa si side, og òg knytt til erfaringar frå m.a. Danmark, der mange kommunar har vore og lært, og er begeistra for det. Regjeringa jobbar kontinuerleg med innfasing av Samhandlingsreformen, som er ei retningsreform. Spørsmålet om ei eventuell opptrapping innafor rehabilitering kjem regjeringa til å behandle i samarbeid med dei instansar som me samarbeider med for å utvikle – ikkje minst – KS, og for å sjå om behovet er større. Eg har ikkje grunnlag for å seie at det behovet er der i dag, men det vil me i så fall kome tilbake til.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-05:
Det er overraskande om KS seier det, for det som ligg til grunn for utrekning av dei 5 mrd. kr, er nettopp at det vert fleire eldre, og det skal tilsetjast fleire folk for å gi dei ei verdig omsorg. Dei utgjer ein stor del – saman med barnehagebarn og skuleungar er det dei som utgjer den store biten av dei 5 mrd. kr. Det er veksten i folketal og endring i demografi. Eg skal ikkje gå god for kva KS har sagt og ikkje sagt, men det er klart at ein stor del av dei midlane, dei 5 mrd. kr, nettopp skal gå til å tilsetje folk for å ta vare på ungane våre og våre eldre. Det er den store biten, og det er det som ligg inne i TBU sine berekningar, og som eg trur norske kommunar kjem til å følgje opp
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Det finnes trolig ikke noe finere og tydeligere uttrykk for hvor vellykket det norske samfunnet er, enn det faktum at vi blir flere eldre, og at de eldre lever lenger. Vi ser at veldig mange eldre er friske og opplever kanskje den beste tiden i sitt liv, hvor man har god tid, hvor man har trygghet, hvor man har frihet og hvor man kan være sammen med barn, barnebarn og oldebarn. Vi skal fra fellesskapets side legge til rette for at man kan bo hjemme lengst mulig, at man kan leve et aktivt liv, og at man kan få ta del i mye av det fantastiske kulturtilbudet vi har i landet. Andre opplever kanskje den verste tiden i sitt liv – de opplever at de trenger hjelp. Da skal fellesskapet stille opp og gi det man trenger. Over hele landet ser vi nå at det investeres i flere plasser, at det ansettes flere, og at man stadig diskuterer hvordan man kan gi et bedre tilbud til de eldre som trenger hjelp. Jeg kan nevne et eksempel fra Ytterøy, min hjemplass, hvor man bruker kultur – sang – mot de demente. De forteller at der man tidligere måtte være tre for å legge én av de demente pasientene om kvelden, kan man med sang klare seg med én person. Det sier noe om hvilke muligheter som finnes når det gjelder å få mer verdighet for den hjelpetrengende, en mer interessant arbeidshverdag for den som jobber der, og hvordan man kan frigjøre ressurser med enkle grep og ved å bruke det beste som finnes i menneskene. Dette kan vi gjøre fordi fellesskapet stiller opp. Dette kan vi også miste med massive skattekutt, og med høyresidens løsninger. Vi ser også innenfor sykehusfeltet at det investeres for milliarder. Dette kan man gjøre fordi man har fått kontroll på økonomien. Nok et eksempel fra min hjemkommune: Sykehuset i Levanger har nå kanskje landets fineste og beste intensivavdeling, nettopp fordi man har fått kontroll med økonomien og derfor har opparbeidet seg en buffer som gjør at man kan investere i ny teknologi, i et bedre tilbud. Dette kan man gjøre fordi man har fått kontroll, fordi fellesskapet står sterkt i Norge og fordi vi har et godt helsevesen for alle. Med høyresidens løsninger ser vi at det blir mer privatisering, det blir større forskjeller, det blir mer løping for dem som jobber der og det blir mer utrygghet. Det er dette valget den 9. september i realiteten handler om.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Det er beklagelig at det kommer feil informasjon på denne talerstol fra Bent Høie. Faktum er at i svaret fra Finansdepartementet påpekes det at skal man ha en momskompensasjon for denne sektoren, må lånet føres over streken. Det har ikke Høyre gjort, og derfor mangler det – og det påpekes helt tydelig fra Finansdepartementet – 2,2 mrd. kr i det regnestykket. Det bør rettes opp, sånn at ikke den informasjonen får henge ved. Det er tydelig at når Høyre utfordres og får konkrete spørsmål på deres politikk og deres politiske løsninger, vrir de seg i stolen. Nå har man prøvd i det lengste å unngå å svare på utfordringene. Nå fikk vi et svar, men det var også feil. Derfor er det viktig å utfordre Høyre på at dette skal både velgerne, pasientene og de som driver foretakene, ha et tydelig svar på, for man må kunne forvente at man ikke omgår sannheten, og at man opptrer med faktiske tall når man budsjetterer. Her mangler det noe vesentlig i regnestykket til Høyre, og det fortjener en forklaring. Deres svar når de blir utfordret på dette, er at nå skal Arbeiderpartiet drive en amerikansk valgkamp, og at man gjør seg høy og mørk i forhold til denne og andre debatter. Dette er en velkjent taktikk som vi ser høyresiden operere med i hele Europa, også i amerikansk politikk. Det er et forsøk på å lamme retorikken til de andre partiene som er uredelig. Det må gå an å ha en åpen og fri debatt og stille spørsmål ved de løsningene som andre partier går for, særlig når man diskuterer budsjett, uten at man derigjennom skal bli anklaget for å drive med uredelig spill og en amerikansk valgkamp.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Jeg skal være uhyre kort, president. Jeg skal takke Bent Høie for den oppklaringen. Han bekrefter herved at det er ikke åpning for å gjøre det innenfor dagens regelverk. Det betyr at det er underdekning i det forslaget på 2,2 mrd. kr. Det er veldig greit å få det oppklart i denne debatten.
Erna Solberg (Høyre), 2012-12-05:
I motsetning til sistnevnte taler, vil jeg si at Høyres helsepolitikk faktisk medfører mindre forskjeller enn det dagens regjerings politikk gjør. Vi mener at flere skal få muligheten til å velge å få behandling der hvor det er kapasitet, fremfor at de som har dårlig råd må stå i kø, mens de som har arbeidsgivere som vil betale for seg, eller som selv har god råd, kan kjøpe seg frem i køen. For å si det enkelt: Vi vil at den valgfriheten Jonas Gahr Støre som helseminister har gitt seg selv, også skal imøtekomme andre som kanskje ikke har samme nivået som vi i denne salen har. Det er sånn at helsekøene øker, og de er for øyeblikket om lag på samme nivå som før sykehusreformen ble vedtatt. Etter å ha hatt et skarpt fall, er vi nå tilbake igjen på omtrent samme nivå. Ventetiden for behandling er lavere, men fortsatt lang, og i virkeligheten betydelig lengre enn det regjeringen oppgir. Riksrevisjonen har påpekt at ventetiden for behandling faktisk er nærmere 100 dager. Lange helsekøer og ventetider viser for meg rett og slett at det er behov for å ha andre ideer – nye ideer – og at det er viktig å ha bedre løsninger for å nå målet om at alle skal få helsehjelp når de trenger det. Vår nye løsning er at pasienter skal få bedre mulighet til å velge mellom godkjente behandlingssteder – offentlige eller private – når de er godkjent og prioritert for en behandling. Det siste er viktig, for det er ikke sånn at det er en slusedør åpen. Du skal være godkjent og prioritert før du får en behandlingsrett i vårt opplegg. Forskjellen er at pasienter slipper lange køer for behandling, men kan benytte seg av et større mangfold, uten å være avhengig av at det mangfoldet må finansieres av egen lommebok, sånn som det i dag gjøres med rød-grønn politikk. Hvis det er sånn at tiden du står på venteliste er et uttrykk for prioriteten til sykdommene – som det av og til høres ut som fra rød-grønne politikere, at de som venter lengst er dem som er minst prioritert – er det faktisk sånn at det er unge med psykiske problemer som skal være lavest prioritert. Det tror ikke jeg er riktig. Så har jeg lyst til å si at jeg har full forståelse for at en statsråd som har jobbet mye med utenrikspolitikk, ikke helt har oversikten over det kommunale finansieringssystemet, eller hvordan vedtakene fattes på Stortinget. Men det er altså sånn at rammene for kommuneøkonomien ble vedtatt i forbindelse med finansinnstillingen. Det var ikke slik at det var mindre penger til kommuneøkonomi med Høyres opplegg enn med regjeringens opplegg. Krone for krone er formuesskatten kompensert for ved å kutte på andre områder av statens utgifter – ikke innenfor kommuneøkonomien. Summen er faktisk at med Høyres opplegg er det litt mer til helse i kommunene fordi vi har lagt opp til kvalitetstiltak som etter- og videreutdanning for å sikre at Samhandlingsreformen blir gjennomført. Jeg håper at statsråden derfor kan bekrefte at han nå skjønner at formuesskatten ikke går på bekostning av kommunehelsetjenesten.
Erna Solberg (Høyre), 2012-12-05:
President, til en åpenbar misforståelse.
Erna Solberg (Høyre), 2012-12-05:
I sitt første innlegg sa helseministeren at kuttene i formuesskatten vil gå på bekostning av kommunene. Det jeg sa i mitt innlegg, var at de kuttene ikke tas ut ved å redusere kommunerammen. Det må derfor ha vært en misforståelse hvis statsråden har oppfattet at det gjaldt generelt. Det dreier seg altså om at formuesskatten er nøytralisert i opplegget for kommunene, og kuttene vil ikke ha noen effekt på kommuneøkonomien.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Det er et veldig sterkt budsjett som regjeringa har lagt fram, med henblikk på det å kunne både reparere mer og reparere bedre. Grunnen til at jeg tar ordet i denne debatten er at desto mer er det viktig at vi har et tydelig fokus på hvordan vi kan forhindre at folk i dette landet blir pasienter. I så måte syns jeg replikken i sted fra representanten Toppe til Fremskrittspartiet var veldig bra. Desto tristere var svaret fra Fremskrittspartiet. Vi opplever at Fremskrittspartiet i stor grad og med all mulig tydelighet manifesterer krav om rettigheter, krav om bevilgninger og krav om gransking og handlingsplaner på helsefeltet. Det gjør det paradoksalt å høre svaret representanten Toppe fikk når det gjelder spørsmålet om forebygging, og særlig når det gjelder rusforebygging. Vi ser et parti som nærmest klapper helt sammen når det gjelder spørsmålet om forebygging. Det er trist, for det er et av de viktigste spørsmålene vi står overfor. Vi skal reparere mer, og vi skal reparere raskere og bedre, ja – men det er et betydelig potensiale med tanke på å forhindre at vi får flere pasienter. Vi vet at for en tredjedel av pasientene som har fått konstatert kreft, kan kreftdiagnosen relateres til en eller annen form for levemåte. Vi ser hvordan rusbruk dominerer på området som gjelder vold mot kvinner og barn – legevaktens situasjon, og sykehusinnleggelser ble nevnt. Det er paradoksalt å høre Fremskrittspartiet så ivrige på å reparere når det gjelder rusmisbrukere, uten å ha tanke om hva det er som kunne bidra til å forebygge. Det er på disse områdene vi har lyktes så langt i historien. Når det gjelder spørsmålet om rus – både illegale rusformer og lovlige rusformer – har vi hatt en politikk som nettopp har bidratt til å holde forbruket nede, enten det er snakk om vinmonopol, avgiftsmekanismer, reklameforbud osv. Dette er viktige instrumenter for å kunne forebygge videre inn i framtida. Vi må forsterke det, og ikke føyse av en slik debatt med bønders eventuelle rett til å lage hjemmebrygget øl. Det handler om så mye mer. Særlig Fremskrittspartiet har vært eksponent for å rive ned det som har bidratt til å forhindre at vi får veldig mange pasienter. Vi har ikke minst en politikk som har bidratt til mye velferd og lykke for både små og store i dette landet. Jeg ser veldig fram til at regjeringa kommer med den bebudede folkehelsemeldinga med også disse perspektivene, og jeg er også glad for at vi har en helseminister som stadig snakker om forebygging.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-12-05:
I dag har vi nær 3 000 rusmisbrukere som står i kø og venter på behandling. Og det er slik at politikken er oppe til eksamen i møte med den enkelte. På dette feltet synes jeg at strykkarakteren er nær for regjeringen. Det er slik at rusmisbrukerne skiller seg fra veldig mange andre pasienter som henvender seg til helsetjenesten, i den forstand at de må gis tilbud med en gang de er motivert – ikke når de skjønner at de trenger det, men med en gang de er motivert. Det som er resultatet i dag, er at regjeringen faktisk nedlegger langtidsplasser for rusmisbrukere til erstatning for noen færre korttidsplasser, uten at det er godtgjort hvorfor – på hvilket vitenskapelig grunnlag – dette skjer. Nedbygging på rusfeltet medfører i mitt område at to rusinstitusjoner – Nybøle i Spydeberg og Phoenix House Haga i Eidsberg – nedlegges og erstattes med noen mindre korttidsplasser, til tross for at vi har nesten 3 000 i kø. Nedbyggingen innenfor rusområdet skjer på det verst tenkelige tidspunkt. Regjeringen lanserte en stortingsmelding tidligere i år som ga bud om – i hvert fall en stor forventning om – at man faktisk ville prioritere rusområdet, mens resultatet er at kommunene mister 330 mill kr. Høyre legger dem tilbake. Helsestatsråden får besøk av ordførere fra eget parti fra mine kommuner Fredrikstad og Sarpsborg og en rekke andre kommuner og fra institusjoner som Nybøle i Spydeberg og Phoenix House Haga i Eidsberg, med budskap om at disse pengene er nødvendige. I tillegg skjer dette også på det verst tenkelige tidspunkt, i og med at Samhandlingsreformen ikke har på plass økonomiske virkemidler innenfor rus og psykiatri. Som om ikke dette er nok, fører det også til at man innenfor det regionale helseforetaket, Helse Sør-Øst, faktisk reduserer tilbudet til rus og psykiatri, mens Høyre legger ekstramidler tilbake, slik at vi kan redusere ventetiden ytterligere. Det blir storm på rusfeltet med denne type nedbygging innen kommune og innen spesialisthelsetjeneste med manglende insentiver på dette området i Samhandlingsreformen. Høyre legger dette tilbake. Tilbudet er altså nødvendig for å gi de private, ideelle og offentlige institusjonene anledning til å imøtekomme nettopp det som er viktig: at rusmisbrukere har en dør åpen når motivasjonen er der. Og med nær 3 000 i kø burde dette ikke bare påkalle økonomi, men også et varmt hjerte innenfor området til å si at feltet må rustes opp ytterligere.
Sylvi Graham (Høyre), 2012-12-05:
Et viktig verktøy for å motvirke diskriminering er brukerstyrt personlig assistanse. Når vi blir avhengige av offentlige tjenester for å klare oss i hverdagen, er vi i en sårbar situasjon. Man må innrette livet sitt etter kommunale turnusplaner. Man vet ikke hvem som dukker opp for å hjelpe med å dusje, man kan ikke takke ja til en spontan invitasjon til å bli med på kino, man kan ikke være med barna på fotballtrening fordi man ikke får nødvendig assistanse. For Høyre er ordningen med brukerstyrt personlig assistanse, BPA, et viktig frigjøringsprosjekt. I LO Aktuelt nr. 19, 2012 kan vi lese om Aage Gjesdahl som i løpet av en helt vanlig uke hadde 26 forskjellige personer fra en eller annen kommunal tjeneste innom hjemme hos seg. Han fikk livet sitt tilbake da han fikk personlig assistanse. Når du selv kan styre den hjelpen du får, har du større frihet i hverdagen og kan selv bestemme over ditt eget liv. Det er en viktig verdi for Høyre. I Høyres regjeringstid utvidet vi ordningen med BPA til også å omfatte barn og mennesker med utviklingshemming. Men vi så for store variasjoner i bruken av BPA i kommunene, og mange kommuner ga ikke tilbud om BPA i det hele tatt. Derfor foreslo daværende statsråd Erna Solberg allerede våren 2005 at det skulle innføres rett til BPA for mennesker med store bistandsbehov. Så kom valget i 2005. Helseminister Sylvia Brustad uttalte etter det, på vegne av regjeringen Stoltenberg, at de i hovedsak støttet forslaget fra Solberg og lovet å følge opp dette med det første. Så lå BPA i regjeringens skuff helt til helse- og omsorgsminister Strøm-Erichsen satte foten ned for rettighetsfesting i sitt forslag til ny lov om kommunale helsetjenester. Men Stortingets flertall sier ja til BPA og gjorde et anmodningsvedtak den 17. juni 2011. Der står det bl.a. at Stortinget ber regjeringen komme raskt «tilbake til Stortinget med et forslag om rettighetsfesting av brukerstyrt personlig assistanse for brukere med stort behov». Jeg lurer på hva som er «raskt» i denne regjeringens terminologi. Og ikke minst lurer jeg på hva slags gjennomføringskraft denne regjeringen har, når flere av deres representanter i stortingsdebatten den dagen i juni 2011 bekreftet at raskt betød i hvert fall i løpet av vårhalvåret 2012. Høyre vil fortsatt være en pådriver for å gjennomføre den rettighetsfestingen av BPA for dem med store bistandsbehov. Først da er vi et viktig skritt videre mot målet om like muligheter for alle. Høyre er utålmodig, sammen med folk med nedsatt funksjonsevne, og jeg synes det er skuffende at ikke regjeringen har gjort noe med denne saken ennå – så lang tid som det har gått.
Sylvi Graham (Høyre), 2012-12-05:
Attføringssektoren er en viktig brikke for å hjelpe flest mulig ut i arbeidslivet, og mange attføringsbedrifter over hele landet gjør hver dag en strålende jobb. Men det er mye å ta tak i på feltet – ventetider, samarbeid mellom Nav og andre aktører og, ikke minst, nøyaktig og oppdatert informasjon. Dette er noe av bakgrunnen for at man nedsatte det såkalte Brofoss-utvalget, som leverte sin rapport for snart ett år siden. Innstillingen fra dette utvalget var tredelt, og minst to av forslagene innebærer store omlegginger av sektoren. Men siden utvalget leverte, har vi ikke hørt noe konkret fra departementet eller fra regjeringspartiene. Det betyr at en hel sektor med titusenvis av ansatte og tiltaksdeltakere nå lever i uvisshet. Kan representanten Trettebergstuen fortelle hvilke av de tre modellene fra Brofoss-utvalget hun vil anbefale, og når – eventuelt om – det vil komme en oppfølging av Brofoss-utvalgets innstilling?
Sylvi Graham (Høyre), 2012-12-05:
Forskningsprogrammet IT funk er ikke videreført i regjeringens budsjettforslag. Deler av bevilgningen er med, men er spredd for alle vinder. Høyre beklager det. IT funk har bidratt til viktig kartleggings- og forskningsarbeid for funksjonshemmede og burde få fortsette, ikke minst når vi nå snart skal til å ratifisere FN-konvensjonen. Av evalueringsrapporten for prosjektet som ble fremlagt tidligere i år, fremgår det at Forskningsrådet ikke ønsker å videreføre IT funk-programmet i sin nåværende form. Men Forskningsrådet sier i et notat til arbeids- og sosialkomiteen av 15. november 2012 at de ikke ønsker at forskningen på området skal reduseres. IT funks sentrale organ for brukermedvirkning har vært Brukerforum, og i evalueringsrapporten anbefales det at dette brukerforums kompetanse tas videre og systematisk brukes. Hvordan vil statsråden følge opp evalueringsrapporten for IT funk, og hvordan vil statsråden sørge for at fokuset på funksjonshemmede kan fortsette i Forskningsrådet?
Sylvi Graham (Høyre), 2012-12-05:
Regjeringens handlingsplan for universell utforming var et tema hos statsråden, og handlingsplanen for økt tilgjengelighet ble lagt fram i 2009. Den støtter visjonen om at Norge skal være universelt utformet innen 2025. Prioriterte områder i denne planen er bl.a. bygg og uteområder. Samtidig kan vi lese følgende i årets budsjettdokumenter for 2013: «Arbeids- og velferdsforvaltningens lokaler skal sikre tilgjengelighet for alle brukergrupper, og det skal tas spesielt hensyn til mennesker med nedsatt funksjonsevne. Mange av fylkene oppgir nå at alle NAV-kontorene i fylket er universelt utformet. Det samme gjelder for alle spesialenhetene i Arbeids- og velferdsetaten. I andre fylker er det fortsatt behov for ytterligere tiltak. Enkelte kontorer vil først bli fullt ut universelt utformet ved omfattende ombygginger av eksisterende lokaler eller ved etablering i nye lokaler.» Når mener statsråden at alle Nav-kontorer bør være tilgjengelige for folk med nedsatt funksjonsevne? Jeg har ikke funnet noen ambisjoner om dette i budsjettetfremlegget.
Sylvi Graham (Høyre), 2012-12-05:
I 2005 var fattigdom blant de rød-grønnes fremste valgkampsaker. Vi fikk inntrykk av at de skulle avskaffe fattigdommen med et «pennestrøk». Vi så nok en påminnelse om dette i Aftenposten i dag, der de rød-grønne forsøker å forklare vekk de løftene de ga den gangen. Det er forståelig at de går stille i dørene, for etter syv år har vi fasiten: Det er flere fattige barn, det er flere uføre, det er flere rusmisbrukere, og det er flere med nedsatt funksjonsevne utenfor arbeidslivet. De har med andre ord grunn til å gå stille i dørene når det gjelder dette spørsmålet. Fattigdom er et komplekst tema, og det har ingen enkle løsninger. I motsetning til det regjeringspartiene i 2005 forega, er det noe vi i Høyre alltid har vært klar over, enten det gjelder sosial ekskludering eller sult, som vi har snakket om tidligere i dag. Vedvarende lavinntekt er ofte like mye et symptom som en årsak. Det dreier seg om rus eller sykdom og om det å bli stående lenge utenfor arbeidslivet. Derfor er de viktigste tiltakene mot fattigdom en god skole – og et godt barnevern for de mest utsatte barna. Man trenger et helsevesen som tar alle gode krefter i bruk, slik at de som er syke, raskt kan komme tilbake i jobb. Man trenger et arbeidsliv som er åpent for alle, også for dem som ikke er A4, f.eks. på grunn av en funksjonsnedsettelse eller på grunn av en vanskelig oppvekst. For arbeid er nøkkelen dersom vi skal komme fattigdommen til livs. Vi trenger ikke flere passiviserende fattigdomsfeller som holder folk utenfor arbeidslivet – vi trenger å legge til rette for at flere skal få ta del i det arbeidslivet vi andre tar for gitt. Derfor synes jeg det er skuffende at ikke regjeringspartiene kunne støtte oss på forslaget om 25 mill. kr til lokale fattigdomstiltak, som dreier seg nettopp om at barn skal kunne delta på sosiale arenaer på lik linje. Så vil jeg gjerne få korrigere mitt eget utsagn fra tidligere i dag. Vårt forslag vedrørende funksjonsassistenter gjelder selvfølgelig fra 1. januar i vårt budsjett. De 30 mill. kr som vi har foreslått, er en dobling av hele årets bevilgning. Så helt til slutt til normert sykelønn: Hensikten er å kutte, sier Arbeiderpartiets representanter. Nei, det er ikke det, det er å ta vare på verdens beste sykelønnsordning. Jeg merket meg også at representanten Gullvåg kalte forslaget «parodisk». Da er det fristende å sitere noe Stoltenberg skrev allerede i 2010: «Et viktig virkemiddel har vært å standardisere sykemeldingene, slik at hver diagnose har et normert sykefravær. Så er det selvsagt rom for tilpasning til spesielle forhold. Men både for den sykemeldte, legen og arbeidsplassen er det en fordel at forventet fravær er avklart. Erfaringen fra Sverige er at dette har redusert lengden på sykefraværet.» Sånn kan det også sies. Det er viktig å ta vare på den gode sykelønnsordningen som vi faktisk har i dette landet.
Sylvi Graham (Høyre), 2012-12-05:
Et kinesisk ordtak sier: «Gi noen en fisk, og han blir mett hele dagen. Lær noen å fiske, og han blir mett hele livet.» Høyre mener at hjelp til selvhjelp skal være det bærende prinsipp innenfor sosialtjenesten. Derfor mener vi også at det må settes krav til aktivitet for å motta økonomisk sosialstønad, og en forsterket oppfølging av dette. Hovedpoenget er at passivitet er skadelig, særlig for unge som oppsøker stønadssystemet for første gang. Det å ikke stille krav er ikke snilt, men vil i mange tilfeller innebære å gi opp folk. Det er ikke å vise folk respekt. Selvsagt skal det ikke være aktivitetsplikt for folk som er for syke til å jobbe. De skal få behandling og hjelp til å komme tilbake til arbeidslivet – og om det ikke er mulig, få varig uføretrygd. Nei, dette handler om unge sosialklienter som oppsøker Nav for første gang. Som representanten Trettebergstuen sa i sak nr. 2 i dag, når ungdommene møter opp på Nav-kontoret, er det egentlig siste sjanse. Ja, arbeid og aktivitet er nøkkelen til varig velferd, ikke passiviserende støtteordninger og ventetider på tiltak som løper opptil ett år. Derfor trenger vi lavterskeltilbud for denne gruppen – uten ventetid. Jeg tror de fleste dypest sett ønsker å arbeide og bidra. Men det er nok noen som sliter med motivasjonssvikt eller dårlige vaner. I de tilfellene kan man kanskje ikke alltid ta beslutninger i – som det heter – samarbeid med brukeren. Iblant må man stille klare krav, og det må være klare konsekvenser dersom kravene ikke følges opp. Derfor må det også være forutsigbart at sosialstøtten reduseres ved manglende oppfølging. Høyre slår inn åpne dører, sier Trettebergstuen. Det høres ikke ut som om hun har snakket med sin egen statsråd, for hun har jo bestilt en utredning. Regjeringspartiene peker på det eksisterende regelverket, som gir en adgang til aktivitetskrav. Vel, regelverket i seg selv hindrer ikke passivitet, det må også håndheves. Derfor er det utrolig fint å se i Akershus Amtstidende i dag at statsråden nå i februar vil finne ut – ved å lære av kommuner hun har innkalt – hvordan dette best kan gjøres, og om reglene trenger endring. Fint er det også at statsråden gir uttrykk for at hun er tilhenger av aktivitetsplikt og mener at det er mye god omsorg i å stille krav. Det er å ta folk på alvor, og det er jeg også helt enig i. Så må jeg si at jeg har fått en liten følelse av at det er om å gjøre å snakke dette forslaget ned bare fordi det er Høyre som har fremmet det, samtidig som man går i den retningen som vi foreslår, samtidig som man sier her fra talerstolen at det er forskjellig praksis i kommunene, og samtidig som statsråden snakker om en mulig skjerping av regelverket. Forresten – det var deilig å høre representanten Gullvåg fortelle fra Høyre-kommunen Sandefjord, for det er mange kommuner som gjør det bra.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2012-12-05:
Pasientene er stort sett fornøyd med helsevesenet når de beskriver sitt møte med dem som jobber der. Problemene oppleves mer i sjølve organiseringen av helsevesenet. Dette viser at regjeringens systemtankegang vinner fram også her – på bekostning av brukerne av helsetjenestene. Under dagens regjering har antallet som venter på behandling, økt med 70 000 pasienter, og det var over 60 000 fristbrudd i 2011. At helseminister Gahr Støre i en debatt på Dagsnytt 18 sa at det var naturlig med kø, forteller ganske mye om holdninger i den rød-grønne regjeringen – om hvorfor systemene svikter. Høyre har alltid kjempet for pasientenes rettigheter i helsevesenet – fra Syse-regjeringens innføring av den første behandlingstidsfristen i 1990 til Bondevik II-regjeringens innføring av rett til individuell medisinsk fastsatt tidsfrist og rett til behandling for rusmisbrukere. Høyre vil ikke at pasientkøer skal aksepteres som naturlig. Sist vi satt i regjering, reduserte vi helsekøene med 70 000 pasienter og gjennomsnittlig ventetid med 151 dager. Vi opplever nå lange ventelister som resultat av en rød-grønn helsepolitikk. Vi ser også at etter sju år med denne politikken, har aldri – og jeg sier aldri – tykkelsen på lommeboken betydd mer i norsk helsevesen. Dagens helsekøer er så lange at private bedrifter tvinges til å tegne helseforsikringer for sine ansatte. De tør faktisk ikke å la være. Det kan bli for kostbart. For å dempe denne negative todelingen av helsetilbudet, foreslår Høyre å gi 20 000 flere pasienter tilbud ved private sykehus. Vi øker bevilgningene til de offentlige sykehusene for å kunne innføre fritt behandlingsvalg. Høyre vil ta vare på verdien av at alle har rett til samme helsetilbud, uavhengig av økonomi og lommebok. Vi mener det er en viktig del av den nordiske modellen. Når pasientene med Høyres modell igjen gis mulighet til å velge mellom offentlig og privat helsetilbud, vil køene igjen gå ned. Når vi igjen tar i bruk bedre løsninger med Høyre – løsninger som tjener pasienten fremfor systemet – først da vil vi igjen se resultat av velferd som virker. Det så vi sist Høyre satt i regjering, og det vil norske pasienter få oppleve når Høyre igjen kommer i regjering neste høst.