trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Jeg kom inn på kontoret mitt, og da hørte jeg plutselig at representanten Keshvari drev med noen magiske talloperasjoner som det er lenge siden jeg har hørt. Jeg syntes han snakket om at denne regjeringa har bygd 10 000 sykehjemsplasser. Jeg beklager hvis jeg tar feil, men det var sånn jeg oppfattet det. Du store all verden! La meg nå få rydde opp i dette. Jeg vil at alle skal legge seg på minnet det helseministeren bruker å si, nemlig at det tar fra fire til syv–åtte år fra en kommune begynner å planlegge plasser, til nøkkelen står i døra. Så dette med å bygge og ferdigstille plasser må man se over to stortingsperioder, som regel. Hva opplevde vi på rød-grønn vakt? Jo, fram til 2008 var det nesten ikke ferdigstilt en eneste sykehjemsplass. Med lett hoderegning kan man se hvorfor. Det var fordi kommunene med Erna Solberg som kommunalminister ikke turte å begynne å bygge sykehjemsplasser. Det var også derfor investeringstilskuddet ble innført i 2008 av Stoltenberg II-regjeringa. Langsomt begynte kommunene å tørre å bygge. Vi økte tilskuddssatsen i 2010. Nåværende regjering økte den i 2014. Disse økningene har også gitt et push til kommunene, slik at man har turt å bygge sykehjemsplasser. Fasiten – SSB-tall – er: Mellom 2008 og 2015 var det omsøkt og gitt tilsagn om – man hadde altså fått ja på søknaden – 12 300 plasser. Det var ferdigstilt 7 700 nye og renoverte plasser. Alle som prøver på litt hoderegning, vet at de aller, aller fleste av de plassene var påbegynt på rød-grønn vakt – påbegynt på rød-grønn vakt, men ferdigstilt, mange av dem, fra 2013 til 2015. Så har det tatt seg ytterligere litt opp fordi kommunene har turt å søke. Men en liten advarsel: Årsverksveksten innen kommunal pleie og omsorg har nesten blitt halvert under denne regjeringa i forhold til den forrige. Da er spørsmålet: Hvor lang tid tar det før kommunene begynner å realisere disse sykehjemsplassene som de har fått tilsagn om? For det er ikke bare byggekostnadene som skal fungere, det er driftskostnadene også. Derfor ber jeg alle om å slutte med denne tallmagien når det gjelder tilsagn og omsøkte plasser, og at det bare var så mange plasser da, og nå er det sånn. Dette må vi se over lang tid. Eldreomsorgen trenger noe mer enn at vi driver med forfina tellekantsystemer. Vi må tenke bredere og bedre, for nå er det min generasjon som går inn i pensjonistenes rekker, og vi vil ha det helt annerledes.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Til statsråd Sanner og alle andre som stadig siterer hva representanten Torgeir Micaelsen sa i 2013: Jeg vet hva han sa. Han sa følgende: Vi har gjort den feilen at vi har trodd at antall omsøkte plasser fra kommunene etter kort tid vil materialisere seg i ferdigstilte plasser. Det har vi erfart ikke stemmer, for det kan ta tid før kommunene ferdigstiller plasser, og det kan være at man ikke tør å sette i gang i det hele tatt. Derfor må vi tenke videre og breiere når det gjelder eldreomsorg. Så anbefalte han regjeringen å gjøre det samme. Det har ikke regjeringen lyttet til, så man driver fremdeles med talltriksingen. Det er ikke spesielt klokt, for vi trenger helt andre virkemidler i eldreomsorgen. Så til valgfrihet. Jeg er veldig for valgfrihet, men det skal være valgfrihet på det som betyr noe, slik at en kan råde over hverdagen din, og at en – innenfor rammer – kan bestemme hva slags mennesker som skal komme hjem til seg – enkeltmennesker, ikke bedrifter, ikke firmaer. Man vet jo ikke hva slags mennesker som er i det ene eller det andre eller det ørtende firmaet. Det er ikke valgfrihet.
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Det er i kommunene folk bor og lever sine liv. Å gi trygghet for gode tjenester innenfor skole, omsorg og velferd er den viktigste oppgaven vi som politikere har. Samtidig skal vi legge til rette for god infrastruktur, slik at folk kan komme seg til jobb, skole og fritidsaktiviteter. Arbeiderpartiet har høye ambisjoner for bedre kvalitet i velferd, omsorg og skole i kommunene, og vi har høye ambisjoner for kommunenes og fylkeskommunenes mulighet til å tilrettelegge for næringsutvikling og arbeidsplasser lokalt. Under regjeringen Stoltenberg II fikk kommunesektoren et betydelig økonomisk løft. Denne satsingen har Arbeiderpartiet videreført i denne stortingsperioden. Hvert eneste år har vi prioritert mer penger til kommunene enn regjeringen og stortingsflertallet, og vi følger opp dette også for neste år. Vi foreslår å styrke kommunesektorens inntekter med mellom 2 mrd. og 3 mrd. kr utover regjeringens opplegg i 2018, dette fordi regjeringens økonomiske opplegg for neste år ikke er godt nok. Det gir ikke kommunene det økonomiske handlingsrommet de trenger til å bygge ut kapasiteten og styrke kvaliteten på sentrale velferdsområder for innbyggerne. Vi vil at flere som ønsker det, skal få barnehageplass, og vi vil ha økt pedagogdekning i barnehagene. Vi mener det er behov for tidlig innsats i skolen. Vi mener kapasitet og kvalitet må bedres innenfor eldreomsorgen og foreslår en forebyggingspakke som handler om psykisk helse, folkehelse, gode levevaner og trygg alderdom der bolig, aktivitet og omsorg prioriteres. For å få til dette må kommunenes økonomi styrkes, slik Arbeiderpartiet foreslår. For fylkeskommunenes del er det store behov for opprustning av fylkesveinettet og for midler til kollektivtrafikk, båt- og ferjeruter. Arbeiderpartiet prioriterer mer penger til dette. For Østfolds kommuner betyr dette mer penger til gode tjenester for østfoldingene. 10 av 18 kommuner i Østfold fikk i realiteten kuttbudsjett i 2017 fra dagens regjering. Det er derfor behov for et regjeringsskifte fra høsten, for igjen å sette Østfolds kommuner i stand til å yte gode tjenester til befolkningen.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Jeg har dessverre ikke fått fulgt hele debatten i dag, for vi har lagt fram innstillingen til transportplanen. Men jeg har fått med meg litt av innspurten. Det som det i hvert fall ikke er noen tvil om – for først å kvittere ut det siste til Kristelig Folkeparti – er at man har fulgt dårlig med hvis man føler at ikke døren står åpen hos Arbeiderpartiet med tanke på samarbeid. Da er i hvert fall det kvittert ut. Så er det sånn at det betyr noe hvem som styrer, det er ikke noen tvil om det. Vi har fått en regjering som prioriterer annerledes, og det er veldig greit. Det er i hvert fall veldig greit når vi skal ut og drive valgkamp så folk ser forskjellen. Statsråden står på denne talerstolen og forsøker å bortforklare skattekuttene. Jeg må si at det virker meget overraskende at man ikke klarer å innrømme at når det gjelder de store skattekuttene, har de store pengene gått til dem som har mest fra før. Man prøver å snu tonen helt motsatt vei med at når Arbeiderpartiet skal øke skattene, er det de som har lavest inntekter, som faktisk skal bli rammet. Det henger ikke i hop og sånn er det selvfølgelig ikke. Det er som Helga Pedersen sier, folk med en inntekt på 500 000–600 000 kr og under det, vil få lik eller lavere skatt med Arbeiderpartiets skatteopplegg. Så er kommuneøkonomi viktig, og det vet ikke minst jeg som har vært i kommunepolitikken i mange år, åtte år som ordfører. Det er forskjell på regjeringer, og det merker innbyggerne veldig godt. Så kan man slå seg på brystet nå for man har hatt noen år med gode skatteinnganger. Jeg vet ikke om det er regjeringen som skal ha den største æren for det. Det er i hvert fall sånn at Arbeiderpartiet har i alle disse årene hatt et betydelig bedre opplegg til kommunene enn det regjeringen har. Det kommer man ikke unna med. Så til bredbånd: Ja, det er sånn i dag at det er et digitalt skille. Bor man utenfor tettbygd strøk, er det bare 37 pst. som har tilgang på høyhastighetsbredbånd. Er man heldig og bor i tettbygd strøk, er det 96 pst. Og så er det store forskjeller fylkene imellom. Ja, det er bra man gjør noe med graveforskriftene, men det er ikke bare dybden det står om når man skal rulle ut bredbånd, det har noe med lengde og avstander å gjøre også. Derfor må man være villig til at staten tar ansvar og bruker statlige penger til å få bygd ut bredbånd i samarbeid med de kommersielle. Det vil ikke denne regjeringen. Det er småpenger. Det første de gjorde var å ta ned beløpet fra 160 mill. til 50 mill. kr. Det gjorde de i både 2015 og 2016. Det ønsker vi å gjøre noe med, og derfor legger vi fram en transportplan der vi løfter inn bredbånd som en ny satsing i transportplanen og legger inn 6 mrd. kr de neste 12 årene – vi skal bruke 500 mill. kr per år for at alle skal få en god bredbåndsdekning uavhengig av hvor de bor. Så kan statsråden sitte i salen og glise for sin manglende satsing.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Det er viktig at denne debatten dreier seg om lokaldemokratiet og hvordan vi skal ha gode kommuner. Jeg forstår at statsråden vil prate om det, selv om han kanskje ikke vil minnes på alt som skjedde på torsdag, for man kan jo spørre seg om det var lokaldemokratiet som ble satt i høysetet da man med hard hånd tvangssammenslo kommuner. Det ble i hvert fall ikke oppfattet sånn i mitt fylke, verken i Bindal eller i Tysfjord, og jeg vil tro det heller ikke føltes sånn i de andre kommunene. Man forsøker å lage skatteøkningene til Arbeiderpartiet til noe annet enn det det er. Jeg vil minne både statsråden og andre om perioden før denne regjeringen tok over. Da hadde vi et høyere skattenivå. Da ble det skapt nye arbeidsplasser. Det ble faktisk skapt fem ganger flere arbeidsplasser enn under den regjeringen vi har nå. I tillegg var to tredjedeler av dem i privat sektor. Ja, tallene viser at under Stoltenberg ble det skapt 45 000 nye arbeidsplasser årlig. Under Erna Solberg har det blitt skapt litt over 8 000. Det er tallenes realitet. Så å stå her og påstå at et skattesystem med skatteendringer fra Arbeiderpartiet vil være undergangen for næringslivet, er å dra det veldig, veldig langt. Man forsøker seg her på noen vittigheter rundt hvordan kommunene drives. Kanskje man skulle ha sjekket litt fakta først? Renovasjonen i Oslo, som man harselerer over – ja, hvem var det som satte ut renovasjonen i Oslo på anbud? Hvem lagde anbudskriterier som gjorde at man fikk det? Var det de som sitter i dag? Nei, det var noe av det siste de som styrte Oslo før den tid, gjorde. Så man bør kanskje sjekke fakta før man begynner å kritisere noen som har fått dette i fanget. Når vi skal ha en storstilt digitalisering og satsing på bredbånd, omfatter det selvfølgelig også det som går på mobilitet og den biten. Helt til slutt: Det er også sånn at vi har en regjering som endrer på kriteriene for kommunene, for eiendomsskatt som i dag betales til kommunene fra kraft, er redusert under denne regjeringen. Ja, det er faktisk sånn at kraftkommunene får nesten 400 mill. kr mindre i 2017 på grunn av at regjeringen ikke har justert kapitaliseringsrenten. Det ser ikke ut som om de har til hensikt å gjøre det heller, og gjør de ikke det, ja, så er utfordringene vi står og diskuterer i dag, for 2018, betydelig verre for nesten 200 kommuner hvis ikke den kommer på plass.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Skattelette har vært et av de største prosjektene til denne regjeringa, og de største skattekuttene har gått til dem som har mest. Det kan man bare ikke løpe fra. Når kommunalministeren her snakker om at det skaper arbeidsplasser, så har han jo ingen dekning for det. Det er ikke noe som tyder på at skattelettelsene skaper arbeidsplasser, slik han påstår – noe representanten Sund også kommenterte. Hvis Høyre og Fremskrittspartiet kommer til makta igjen, skal man gjennomføre enda større skattekutt, og det må jo gå utover noe i velferdsstaten vår. Forskjellene i landet kommer til å øke i enda kjappere takt enn det de gjør i dag, med de konsekvensene det får. For Arbeiderpartiet er en offentlig fellesskole og lik rett til utdanning en grunnleggende rettighet for å sikre like muligheter for alle. En felles læringsarena bidrar også til at vi som samfunn kan lykkes med likestilling, integrering og sosial utjevning. Å sikre alle tilgang til kunnskap og kompetanse er ikke bare et gode for den enkelte; det er avgjørende for hvor godt Norge vil lykkes med å skape nye næringer, trygg velferd og å utvikle offentlig og privat sektor. Å kunne skrive, regne og lese er helt grunnleggende for å lykkes i utdanning og i arbeidsliv. Innsatsen må settes inn mye tidligere, i barnehagen og i de første skoleårene. Den største utfordringen i fellesskolen er at én av fire elever i dag ikke fullfører videregående skole. Elever som er i ferd med å falle fra i videregående opplæring, må derfor få bedre oppfølging, og det må skje mye raskere enn i dag. Arbeiderpartiet vil gjennomføre en reform for tidlig innsats i barnehage og skole for å sørge for at langt flere elever fullfører skolen. Det er viktigere enn skattekutt.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2017-06-12:
I førre stortingsperiode og perioden før det var Venstre opptekne av to ting når det gjeld mellombels tilsetjingar. Det eine var at vi meinte ein burde opne noko meir for det etter reglane i arbeidsmiljølova, fordi det var for vanskeleg for folk å kome inn. Men vi meinte også at der døra var for vid, nemleg i staten, burde det strammast inn noko. Det var eit viktig krav frå oss då vi forhandla arbeidsmiljølova her på Stortinget i 2015, og der fekk Venstre heldigvis gjennomslag for at ein skulle gje tenestemannslovutvalet eit tilleggsmandat til å stramme inn på bruken av mellombels tilsetjingar. Difor er eg glad for at det no blir gjort. Ein skal vere forsiktig med å snakke altfor mykje om dette med åtte raud-grøne år, det kan av og til gli over i parodien, men akkurat i denne saka er det faktisk slik at dette var eit krav, og det vart teke opp i Stortinget gjentekne gonger. Dei partia på raud-grøn side som i dag okkar seg over at det er for mange mellombels tilsetjingar i staten, gjorde null i dei åtte åra – null gjorde dei. No blir det endringar, og dei vel altså til overmål å stemme mot dei. Då har dei iallfall plassert seg tydeleg på den sida som ikkje vil gjere noko for å avgrense bruken av mellombels tilsetjingar. Det regjeringa la fram for Stortinget, var i utgangspunktet ganske bra, men så har det i tillegg vorte gjort ytterlegare innstrammingar gjennom komitéarbeidet, bl.a. når det gjeld fråtrekk for fråvær, der ein gjer ei fornuftig justering. Ein tydeleggjer òg – f.eks. der det har vore usikkerheit, skriv ein no: «Flertallet understreker at henvisningen til at statens særpreg ikke skal innebære en videre adgang til midlertidige ansettelser(…) i staten enn i arbeidslivet forøvrig.» (…) Det er viktige presiseringar som bl.a. kjem til fordi ein har hatt god dialog med partane i arbeidslivet i stortingsbehandlinga. Så blir varsling nemnt, og der har det faktisk også skjedd veldig mykje bra. I min komité, arbeids- og sosialkomiteen – som i utgangspunktet har ansvar for desse spørsmåla – gjorde vi så seint som for to veker sidan, i ei sak der eg var ordførar, nyttige innstrammingar i varslarvernet, der ein utvida varslaromgrepet til også å gjelde innleigde og utsende arbeidstakarar, nye reglar om krav til anonymitet ved varsling til styresmaktene og krav til interne varslingsrutinar. No skjer det mykje viktig, og det skjer fordi det er ein politisk vilje til det som tidlegare har vore fråverande. Eg må seie eg er overraska over at det er såpass mange parti her i dag som faktisk skal stemme imot heile lova, og som då i praksis seier at dei føretrekkjer dagens lov. Dei seier dei føretrekkjer dagens lov, dagens bruk av mellombels tilsetjingar, som representanten frå Senterpartiet heilt riktig sa er altfor stor. At ein då ikkje er villig til å gjere noko med det, var overraskande dei åtte åra ein hadde moglegheita, og eg må seie det overraskar meg framleis.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2017-06-12:
Representanten Karin Andersen har rett i at formuleringane i proposisjonen kunne lesast slik at det var eit visst rom for usikkerheit rundt det ein her snakkar om. Men det er også bakgrunnen for at ein i komitéinnstillinga har gjort heilt nødvendige presiseringar, bl.a. har ein skrive rett ut, og det siterte eg i stad, at dette ikkje skal innebere ein vidare åtgang til mellombels tilsetjingar i staten enn i arbeidslivet elles. Ein skriv: «Statens sterke stilling kan ikke brukes som et generelt argument mot midlertidige ansettelser(…) (…) Så det at ein her skal ha noko vidare rom for mellombels tilsetjingar enn etter arbeidsmiljølova, får eg ikkje til å stemme med komitéinnstillinga. Så kan ein jo, som representanten Andersen gjorde, seie at her kan det ende opp i rettssak og i tolkingsspørsmål. Men då er det slik at dersom det blir usikkerheit, veg det som står i komitéinnstillinga, og det som blir sagt på talarstolen her i dag, tyngre som rettskjelde enn det som måtte stå i ein proposisjon frå departementet. Det viktige er det ein vedtek, det viktige er det ein skriv, og det viktige er det ein seier her i dag. Det går ikkje an å forstå på nokon annan måte enn at her blir det ikkje nokon vidare åtgang, snarare tvert imot, det blir ein strammare åtgang. Og det handlar ikkje berre om den formuleringa, det handlar om fleire ting ein gjer. Ein vidarefører ikkje åtgangen til å i forskrift gje særreglar om mellombels tilsetjingar. Ein fjernar lovheimelen om å tilsetje mellombels der arbeidet enno ikkje er fast organisert. Den lovlege åtgangen til bruk av åremålsstillingar blir avgrensa, ein seinkar tida frå fire til tre år når det gjeld kor lenge ein skal kunne vere i mellombels stillingar, osv. Det er ingen tvil om at dette medfører ei innstramming. Og eg trur, for å vere heilt ærleg, at det ikkje bør vere nokon grunn til at representantane frå SV skal stemme imot dette i dag, iallfall ikkje slik komitéinnstillinga har enda opp, men det vel dei altså å gjere. Då står dei på den gamle lova, som gjev større rom for mellombels tilsetjingar. Det var det vi forsøkte å kome vekk frå, og det gjer vi heldigvis med det fleirtalet som er samla her i dag.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-12:
Jeg vil bruke litt tid på å rette opp noe som ble sagt fra talerstolen av statsråden, nemlig at når det gjelder forslaget fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet om å gi ombudet mulighet til oppreisnings- og erstatningsmyndighet, nevnte hun også at Kristelig Folkeparti sto bak det. Det gjør ikke Kristelig Folkeparti. Det er Venstre som står bak det. Så til spørsmålet mitt. Jeg sa i innlegget at i de 100 største norske selskapene sitter kun 15 pst. kvinner i ledende stillinger i det private næringslivet. Det er noe bedre i statseide selskaper – 33 pst. Når statsråden foreslår å fjerne redegjørelsesplikten, på hvilken måte ser hun for seg at antall kvinner i ledende stillinger skal kunne øke i tiden framover?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-12:
Jeg synes det er bra at man legger vekt på aktivitetsplikten, men jeg klarer ikke å forstå, allikevel, hvordan den aktivitetsplikten skal kunne følges opp og ha en betydning hvis man ikke samtidig er nødt til å rapportere på det og redegjøre for den aktiviteten som statsråden mener at de vil styrke i dette forslaget.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-12:
Hvis redegjørelsesplikten blir sett på som en byråkratiserende ordning som ikke har hatt stor betydning, hvorfor har ikke statsråden tatt et initiativ til å styrke redegjørelsesplikten og gjøre den mer aktuell og mer adekvat for det som redegjørelsesplikten skal avdekke?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-12:
La meg bare først få lov til å gi en liten kommentar til komitélederens innlegg. Jeg er enig i at all diskriminering må bekjempes, men jeg er dypt uenig i at det ikke fortsatt skal være et spesielt fokus på likestilling, for likestilling og de utfordringene vi ser der, har veldig dype, strukturelle årsaker, som gjør at vi også i framtiden er nødt til å ha et stort fokus på det som har med likestillingspolitikk å gjøre. Derfor er jeg uenig i at man nå skal slå dette sammen. Så er jeg uenig med Arbeiderpartiet når de ramser opp alt dette som regjeringen da har satt i revers, og nevner kontantstøtten. Jeg og Kristelig Folkeparti mener at det går fint an å kombinere god familiepolitikk med god likestillingspolitikk. Og hva gjelder kontantstøtten: Det gledelige er jo at de siste ti årene har antall fedre som velger å være hjemme med kontantstøtte, økt. Jeg er dypt uenig med Arbeiderpartiet. Det går fint an å kombinere familiepolitikk og likestillingspolitikk. Det er der Kristelig Folkeparti plasserer seg. Så får vi kritikk for å gi regjeringen støtte i å splitte nemnd og ombud. Jeg mener helt prinsipielt at dersom ombudet nå også skulle vært gitt myndighet til å kunne ilegge bøter, er jeg redd for at det ville gått ut over ombudets legitimitet og tillit. Derfor støtter Kristelig Folkeparti regjeringen i dette grepet, forutsatt at det blir finansiert, og forutsatt at ombudets rolle ikke svekkes. Det har vi nå fått tydelig beskjed om at vi får flertall for. Og når man snakker om framtidig budsjett: Vi snakker om budsjettet for 2018. Allerede når budsjettet legges fram i oktober, kommer vi til å lete med lykt og lupe for å finne de pengene som må til for å styrke ombudets rolle. Men vi er mest opptatt av at man ikke gjør noen grep som svekker tilliten til ombudet og ombudets legitimitet. Jeg tar opp Kristelig Folkepartis forslag i sak nr. 5, og så vil jeg signalisere at jeg vil anbefale Kristelig Folkepartis stortingsgruppe å støtte Venstres forslag nr. 5 og 6 i samme sak.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-12:
Hvis det var slik at vi bare opprettholdt Likestillingsombudet og Likestillingsnemnda som i dag, ville det sannsynligvis ikke vært så mange prinsipielle innvendinger mot det. Utfordringen er at da vi behandlet likestilingsmeldingen, var vi samtidig veldig opptatt av at vi måtte få sterkere virkemidler, det måtte sterkere virkemidler til for å få bukt med den likestillingsutfordringen, som vi bl.a. ser innenfor arbeidslivet. Jeg mener at f.eks. Venstres forslag om å gi Likestillingsnemnda myndighet til å kunne ilegge oppreisning i saker innenfor arbeidsliv og erstatning i enkle saksforhold blir problematisk hvis man ikke gjør et klart skille. For det er ikke all right å vedta noe der man blir sittende på begge sider av bordet. For å bevare legitimiteten til ombudets pådriverrolle og den helt nødvendige tilliten ombudet skal ha, mener jeg det er prinsipielt riktig å ha dette skillet. Derfor støtter vi regjeringen i dette – forutsatt at det i budsjettet for 2018 kommer tydelig fram at pådriverrollen ikke skal være skadelidende fordi man gjør et slikt skille, snarere tvert imot skal ombudet styrkes.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-12:
Aller først må jeg si at dette er en god sak. Det må vi alle slå fast. Her er det mange barn og mange familier som får gleden av at vi flytter datogrensen med én måned. Det vil si at barn født i november får mulighet til å få en trygg og god og fin barnehageplass ved fylte ett år. Er dette finansiert? Det er det spørsmålet som oftest blir stilt. Dette var også problemstillingen da vi diskuterte eller vedtok budsjettet for 2016. Også da var det slik at det kom litt ulike svar fra departementet, ble det påstått, i hvert fall. Men jeg må kunne forutsette at de svarene som departementet gir – at dette er indirekte finansiert allerede – er riktige. For når bekymringen har vært at dette kanskje kan føre til at noen presses til å starte i barnehagen tidligere enn det man har ønske om, altså at spedbarn blir sendt til barnehagen – og dette er med henvisning til det statsråden sa – lurer jeg på hvordan kommuner eller barnehageeier kan ha råd til å sitte med ledig barnehagekapasitet, som de da må ha fram til november, dersom dette ikke er finansiert. Jeg forutsetter at de opplysningene som ligger i proposisjonen, er riktige – at dette er finansiert – og så får vi glede oss over det. Jeg har et spørsmål til Arbeiderpartiet, for de fremmer et forslag i salen der man ønsker å ta to måneder i en jafs. Dette er en sak som hører inn under budsjettet for 2017, så jeg regner med at Arbeiderpartiet har foreslått eller har en mulighet til å finansiere disse to månedene. Eller er det slik at Arbeiderpartiet tenker at dette også indirekte er finansiert i det budsjettet for 2017 som dette Stortinget har vedtatt? For det finnes ikke noen parallelle budsjetter som man kan hente penger fra. Da må det jo være innenfor det budsjettet som Stortinget til slutt vedtok.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Helt ny kunnskap fra kilden og forskningsmiljøet CORE fra mai 2017 viser at Norge sakte, men sikkert ligger bak både Sverige, Finland og Island når det gjelder likestilling. Dette er bakteppet for det vi debatterer i dag. Mener statsråden at hun har tatt kjønnslikestillingen videre med sine grep?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Jeg takker for svaret. Som tidligere representanter har vært inne på i sine innlegg, er likestillingsloven en merkevarelov for Norge. Internasjonalt har den vakt stor oppmerksomhet, på samme måte som rasediskrimineringsloven i USA. Hvordan er det å være likestillingsminister og legge ned – avvikle – likestillingsloven i dag?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Det foreligger ingen konkrete holdepunkter for at det svekker ombudets legitimitet at pådriver- og håndheverrollen er lagt til samme organ, så hva som ligger bak påstanden til statsråden om det, krever en forklaring. Forhåpentligvis redegjør statsråden for det. Når det gjelder at aktivitetsplikten fortsetter, er vi glad for det. Men at redegjørelsesplikten avvikles i stedet for å utvikles, synes vi er underlig. Det ville vært naturlig at statsråden hadde forklart seg noe annerledes på spørsmål fra representanten Bekkevold. Det kan sammenlignes med at barn får lekser i skolen, men læreren sjekker dem ikke. I dag skrotes likestillingsloven på Høyre og Fremskrittspartiets vakt. Det er ikke noe annet å si om det. For øvrig kommer Arbeiderpartiet til å støtte forslagene nr. 5 og 6, fra Venstre.
Svein Harberg (Høyre), 2017-06-12:
Først en oppklaring: Min bekymring for at vi kanskje ikke når fram til den enkelte, var ikke kritikk av de andre partiene, det var bare en generell bekymring. Jeg er vant til å bli erklært som den som ikke forstår noe som helst av representanten Arild Grande, men jeg forstår i hvert fall én ting, og det er at hvis det er redegjørelsesplikten som må til for at et styre og de tillitsvalgte skal jobbe med likestilling og tiltak for det i virksomheten, har man en langt større utfordring enn redegjørelsesplikten. Det må være en selvfølge at de tillitsvalgte og ledelsen i en virksomhet jobber med det, uavhengig av redegjørelsesplikt. Det forsterker kanskje det jeg sier om at det er enkeltmenneskene som er i posisjonene, vi må jobbe med – ikke presse det gjennom på en slik måte.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2017-06-12:
Vår oppgave i denne sal er å vedta lover som et virkemiddel for å regulere samfunnet vi lever i. Det handler om å fastsette rettigheter og plikter på en slik måte at det skaper en fornuftig balanse mellom ulike hensyn. Videre, president, har vi ansvar for å sikre at de lovene vi vedtar, blir overholdt, og at brudd på disse får konsekvenser, men dette er presidenten sikkert kjent med fra før. Jeg er glad for at vi i dag vedtar et håndhevingsapparat på likestillings- og diskrimineringsområdet som gir reelle konsekvenser når man forskjellsbehandler og diskriminerer. Gjennom å gi Likestillings- og diskrimineringsnemnda kompetanse til å ilegge oppreisning i saker innenfor arbeidslivet og erstatning i enkle saksforhold, sender man et klart signal om at også diskriminering skal få en reell konsekvens, og at de som bryter loven, vil bli straffet. Dette vil være et positivt bidrag både gjennom at arbeidsgiver får større incentiver for å sikre at det ikke foregår diskriminering på arbeidsplassen, og gjennom å være preventivt slik at færre vil oppleve diskriminering. Et annet positivt tilskudd med den behandlingen vi gjør her i dag, er å sikre et forbud mot aldersdiskriminering, noe som blir mer og mer aktuelt for flere av oss, også utenfor arbeidslivet. For Fremskrittspartiet er et viktig prinsipp at mennesker er likeverdige. Det gjelder også uavhengig av alder. Det bør nemlig ikke være slik at bare folk blir gamle nok, er det greit å forskjellsbehandle. Verdighet omfatter også det å kunne få den samme behandlingen som alle andre. Det er derfor gledelig når vi i dag vil vedta å styrke forbudet mot nettopp aldersdiskriminering. Loven skal være brukervennlig og så forutsigbar som mulig. Den skal ikke gi folk forventninger om rettigheter de ikke har. Regjeringen ønsker å slå ned på usaklig forskjellsbehandling på grunn av nettopp alder. Loven skal ikke stå i veien for aldersgrenser som har en saklig begrunnelse. Regjeringen er opptatt av at loven skal være brukervennlig, som jeg sa, og så forutsigbar som mulig. Selv om det er et mål at en felles lov skal gi like god beskyttelse til alle, må loven ta høyde for visse forskjeller. Regjeringen mener et forbud mot aldersdiskriminering har stor verdi, også med unntakene som er foreslått. Det blir f.eks. som utgangspunkt forbudt å ha øvre aldersgrense for å kjøpe leilighet eller å nekte noen en vare eller tjeneste på grunn av alder og uten en saklig grunn. Det blir også et tydelig forbud mot trakassering på grunn av alder utenfor arbeidsforhold, og regjeringen mener også at et forbud kan være med på å endre holdninger i samfunnet. For noen av oss som har kommet litt opp i alder, ser dette veldig positivt ut.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-06-12:
Ein liten kommentar og ei stemmeforklaring: Statsråden sa at ho ønskjer seg fleire menn inn i helse- og omsorgssektoren, og at det låg til rette for dette. Eg er einig i det, men ein må óg ta vare på dei kvinnene ein har. Ei sak som ikkje har vorte nemnd her, er dette med rettane til dei gravide. Det har vorte nemnt, men det er ei stygg sak i helsevesenet no. Gravide får ikkje lenger den retten eg hadde då eg jobba i helsevesenet og var gravid. Då hadde vi rett til vaktfritak i siste trimester. Vi snakkar om at vi har kome lenger – nei, på enkelte område går vi i revers. Eg har ikkje gode følelsar for at dei unge som går inn i legeyrket, må klara å arbeida under regimet som er i dag. Så til komitéleiaren, som meinte vi ikkje berre måtte snakka om kva staten skal gjera, og kva verksemdene må gjera. Eg er einig i det, men vi må sjølvsagt snakka om det, for det er der vi kan gjera noko. Vi kan ikkje bestemma kva folk skal snakka om i heimen sin, men vi kan gjera noko med kva staten legg til rette for på sine arbeidsplassar. Når jentene mine kjem heim og fortel at når dei studerer til ingeniør, har dei framtidsutsikter til at dei vil tena 100 000 kr mindre enn gutane som går på same studiet, for det viser statistikken, kva fortel ein dei då? Vi må kjempa for å klara å gjera noko med dette, og så skal vi òg gjera noko med det vi snakkar med kvarandre om. Men det er eit politisk ansvar på likestillingsfeltet. Så til stemmeforklaringa: Vi kjem til å gjera som Arbeidarpartiet og stemma subsidiært for forslag nr. 4, frå Venstre, i sak nr. 5 – subsidiært til vårt forslag.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-06-12:
Eg har eit spørsmål som gjeld det som kan bli ein konsekvens av forslaget, nemlig at det kjem til å koma yngre barn inn i barnehagen. Eg merkar meg at fleire forskarar problematiserer dette. Ein ting er om det er gunstig, ein annan ting er om barnehagane faktisk er lagde til rette for det. No kan vi ikkje vita sikkert om det skjer, men det er gitt uttrykk for ei bekymring, og dette har òg med kvaliteten og tryggleiken for barn og barnefamiliar å gjera. Så spørsmålet mitt gjeld om statsråden vil følgja med på dette. Er han bekymra, ser han innvendingane, og kva kjem regjeringa faktisk til å gjera for å følgja opp dette på ein forsvarleg måte?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-12:
Fremskrittspartiet har stått på feil side av historien i en rekke historiske og viktige likestillingssaker, nær sagt de fleste i Stortinget, senest i sin innbitte kamp mot felles ekteskapslov. Dette engasjementet som statsråden utviser for likestillingssaken, må være personlig, for i Fremskrittspartiets nylig vedtatte program er det ni linjer å lese om likestilling, og to av dem handler om hvor galt det er med kvotering. Det står mer enn dobbelt så mye om bompenger i Fremskrittspartiets program som det står om likestilling. Det står ikke engang at manglende likestilling i Norge er et problem. Det står faktisk ingenting. Med hvilken autoritet snakker Fremskrittspartiet om likestillingspolitikk? Hvorfor skal det overveldende flertall av nordmenn som er uenige med Fremskrittspartiet i likestillingsspørsmål, lytte til Solveig Horne og Fremskrittspartiets forslag?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-12:
Bakteppet for dagens debatt er en ny likestillings- og diskrimineringslov og et styrket håndhevingsapparat. For første gang vil det få konsekvenser å diskriminere, noe den forrige regjeringen unnlot å ta med seg da de behandlet diskrimineringsloven i 2013. Norge er et av verdens mest likestilte land. Vi er et av de beste av de nordiske landene på likestilling. Det som går fram av den rapporten som representanten viste til, er at kvinneandelen er lav når det gjelder ledere i privat sektor. Selv om det er kvoteringsregler i dag, har altså ikke sideeffektene av de kvoteringsreglene slått til, og vi har en utfordring med å få på plass flere kvinnelige ledere. Det arbeidet er ikke noe som staten klarer alene, det må være i et samarbeid med bedriftene. Det er et arbeid som denne regjeringen tar på største alvor, og vi samarbeider også med næringslivet for å få på plass flere kvinnelige ledere.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-12:
Jeg kan forsikre representanten om at det er en god følelse å være likestillingsminister i dag, når vi får vedtatt en ny likestillings- og diskrimineringslov. Jeg gjentar: Det er ingen likestillingslov som blir skrotet eller er død i dag, den gjenoppstår under et nytt navn: likestillings- og diskrimineringsloven. Likestillings- og diskrimineringsloven gir et tydeligere vern for kvinner ved at vi beholder formålsparagrafen for å framheve kvinners stilling, og ved at vi styrker, eller tydeliggjør, diskrimineringsvernet for gravide, og ikke minst det som går på sammensatt diskriminering, for vi vet at kvinner er mer utsatt for sammensatt diskriminering enn andre. Så dagens vedtak er historisk, og jeg er glad for at vi nå får på plass en ny, felles likestillings- og diskrimineringslov.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-12:
Jeg skal ikke bruke tid på å oppklare ting her, men Venstre har et eget forslag der de sier at nemnda skal få mulighet til en oppreisning. Representanten tar opp et viktig tema, for det er bekymringsfullt at selv om vi har en kvoteringsregel i dag, er det for få kvinner i ledende stillinger. Derfor har vi støttet opp om arbeidet som er gjort for å få tydelig fram at det er noe som næringslivet selv må arbeide for. Men det å få flere kvinner inn i ledende posisjoner starter med de utradisjonelle valgene som jenter og gutter tar på utdanning, og med det kjønnsdelte arbeidsmarkedet vi har. For meg har det vært viktig at vi har en aktivitetsplikt, som vi tydeliggjør i dagens forslag, og som gir arbeidsgiverne plikt til å føre en aktiv likestillingspolitikk, og at det skal gjelde for alle områdene. Jeg har tro på at det som ligger i aktivitetsplikten, som lovfestes, er viktigere enn selve redegjørelsesplikten.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-12:
Redegjørelsesplikten fungerer ikke etter intensjonen slik den blir praktisert i dag. Den oppleves som byråkratisk og som noe regnskapsføreren fyller ut i årsrapporten. Derfor ønsker jeg heller å styrke aktivitetsplikten og erstatte redegjørelsesplikten med positive tiltak som informasjon, dialog og spredning av gode erfaringer. Vi vet at aktivitetsplikten kan ha en viktig funksjon også uten redegjørelsesplikten, særlig med den styrkingen og den konkretiseringen som ligger i forslaget nå.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-12:
For regjeringen har det vært viktig å styrke aktivitetsplikten, at den skal gjelde alle grunnlag og ikke bare likestillingsloven, som før, og at alle bedrifter skal ha denne aktivitetsplikten. Så mener jeg at vi på andre måter kan drive aktiv og god likestillingspolitikk og få seriøse bedrifter til å følge lovpålagte plikter og jobbe aktivt for likestilling. Det har vært viktigere enn å styrke redegjørelsesplikten.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-12:
Nå kan det være at det står lite om likestilling fordi vi har oppnådd mye på disse fire årene. Med dagens vedtak om ny likestillings- og diskrimineringslov får det for første gang konsekvenser å diskriminere, ved at vi nå gir nemnda en vedtakskompetanse. Det skjedde ikke under SV, som hadde likestillingsministeren, men det skjer under Fremskrittspartiet, som har likestillingsministeren. Jeg har lyst til å understreke at Fremskrittspartiet tar likestillingsarbeidet på alvor, og mener at en av de største utfordringene vi har på likestillingsfeltet, er vold i nære relasjoner. Det arbeides det med. Hvis representanten slår opp i Fremskrittspartiets partiprogram på det som går på å bekjempe vold i nære relasjoner, vil han se at det er en aktiv politikk på det feltet. Fremskrittspartiet har en aktiv likestillingspolitikk. Takket være samarbeid mellom SV og Fremskrittspartiet fikk vi på plass tidenes barnehagesatsing med full barnehageutbygging. Så det er mye takket være SV og Fremskrittspartiet at kvinner i dag kan gå ut og bli i arbeidslivet på den måten de gjør i dag.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-12:
Jeg skal ikke forlenge debatten, men det er helt tydelig at Arbeiderpartiet har kommet i valgkampmodus, for maken til svartmaling av denne regjeringens likestillingspolitikk skal man lete lenge etter. Det er kanskje fordi de har behov for å legge vekt på at det ikke har gått så godt, men det har faktisk gått godt, for aldri har så få kvinner jobbet deltid og så mange heltid. Da vi tok over, jobbet 40 pst. av kvinner deltid, i 2016 var tallet 37 pst. Tilsvarende når det gjelder heltid, har andelen økt fra 60 til 63 pst. i samme periode. Forskjellen mellom kvinners og menns gjennomsnittslønn har minket fra 2015 til 2016, og ifølge arbeidsmarkedsstatistikken er det 22 000 flere kvinnelige ledere i 2016 enn da vi tok over i 2013. Flere barn går i barnehage, færre bruker kontantstøtte, og de aller fleste kvinner med barn jobber heltid. Dette viser at gode velferdsordninger for barnefamilier gir resultater og er viktige for å kunne kombinere familieliv og arbeidsliv. Vi bygger videre på å styrke dagens likestillingsstruktur, og hver enkelt sektor har også ansvar for å fremme likestilling på egne områder. Barne- og ungdomsdirektoratet er gitt en sentral rolle som fagorgan. Slik kunne jeg fortsatt – og hvis dette er likestilling i revers, så vet ikke jeg. Så har jeg lyst til å understreke det som også representanten Mandt var inne på, nemlig hvor viktig det er å få flere menn inn i helse- og omsorgsfagene. Da er jeg veldig glad for at vi i dag vedtar at det er mulighet for positiv særbehandling av menn, for vi trenger flere menn inn i helse- og omsorgsyrkene. I dag har ikke kommunene anledning til å gå aktivt inn og oppfordre menn til å søke slike stillinger. Med dagens lovendring er det altså mulig. Det at vi anerkjenner at menn har likestillingsutfordringer i 2017, er også noe som har vært viktig for denne regjeringen i likestillingsarbeidet. Så er det flere som nevner at vi svekker håndhevingsapparatet med nå å få på plass en styrket nemnd. Det er helt feil, for med dette vedtaket vil vi få et tydelig ombud som har en pådriverrolle, og ikke en dobbeltrolle, som fremdeles skal ha en veilederfunksjon, og som også kan være en skikkelig vaktbikkje for oss politikere. Vi styrker altså Likestillingsnemnda. Det blir raskere behandling, og det blir nå mulighet til å kunne gi oppreisning. Når Arbeiderpartiet står her og framhever at de vil gi oppreisningen til et ombud, som altså ikke har vedtakskompetanse i dag, vil jeg bare si at selv om vi ikke er enig med Venstre, har i hvert fall Venstre gjort et bedre arbeid enn det Arbeiderpartiet har gjort i denne saken.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-12:
Til representanten Toppe, som tar opp det med graviditetsdiskriminering – der er jeg helt enig. Slik dagens lovverk er, er det et for svakt diskrimineringsvern i arbeidslivet for dem som er gravide. Når vi vet at det er der de blir mest diskriminert, har det vært viktig for regjeringen å tydeliggjøre dette i lovverket. Angående forrige periode vil jeg si at det diskrimineringsvernet som da ble vedtatt, nesten var en svekkelse sammenlignet med likestillingsloven av 1978. Vi ønsker et tydeligere og strengere vern mot graviditetsdiskriminering i en egen lovbestemmelse, og vernet som nå blir vedtatt, vil altså framgå klarere av loven enn av dagens likestillingslov og av likestillingsloven av 1978. Vi foreslår også å presisere i loven at manglende tilrettelegging for gravide arbeidstakere er diskriminering. Med dagens vedtak vil man få et tydeligere vern. Representanten Haukeland Liadal tok opp det med ombudet. Helt siden ombudets opprettelse i 2006 har dobbeltrollen vært debattert og problematisert. Det er et problem når et ombud skal være både en håndhever og en pådriver. Da kommer man i en konflikt og får ikke utøvd pådriverarbeidet skikkelig. Derfor har det vært viktig for regjeringen å ha et tydelig ombud og en styrket nemnd som kan behandle sakene raskere, og ikke minst nå å få på plass en oppreisning. Jeg er veldig tydelig på det som Kristelig Folkeparti tar opp, at de foreslåtte endringene ikke skal gå på bekostning av verken kvaliteten på fagmiljøene eller gjennomføringsevnen til de to separate instansene. Forslaget innebærer ingen svekkelse av ombudet, for ombudet blir også litt redusert fordi noen oppgaver blir skilt ut. Jeg kan forsikre Kristelig Folkeparti om at vi vil følge økonomien og kompetansemiljøene nøye under denne omorganiseringen, og komme tilbake til Stortinget på egnet måte hvis det er nødvendig når vi følger med på dette.
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Arbeiderpartiet har for så vidt hele tiden vært komfortabel med den måten å utvide barnehageretten på: å ta det måned for måned. Men daværende stortingsrepresentanter for Høyre og Fremskrittspartiet, nåværende statsråder, gikk før forrige valg hardt ut: «Når vi har kommet så langt i denne formynderstaten at familiene må planlegge tidspunkt for fødsler for å få barnehageplass sier det seg selv at det er på tide å innføre en familiereform som gir makta tilbake til familiene.» Et annet sitat: «Regjeringen har sviktet alle barn født etter 1. september. Høyres mål er et fleksibelt opptakssystem med løpende opptak slik at alle ettåringer kan få plass.» Da bare lurer jeg på hva det er som gjør at det datosystemet som i 2012 og 2013 ble omtalt som formynderstat og et svik, nå er regjeringens foretrukne måte å organisere barnehageopptak på.
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Det er bra, det. Det er i tråd med det vi hele tiden har ment, foreslått og lagt inn penger til i våre alternative statsbudsjetter. Med de uttalelsene som jeg refererte til, og det som statsråden sa nå, ville en kunne forvente en offensiv barnehagepolitikk for flere plasser. Det eneste sikre er at økte rettigheter krever flere barnehageplasser, ikke færre. På åtte år fikk vi fram mellom 60 000 og 70 000 nye barnehageplasstilbud, mens den nåværende regjeringen brukte åtte uker på å kutte 7 000 plasser i sin første høst, og prioriterte kontantstøtte framfor barnehageplasser. Det er færre barn i barnehage i år enn i fjor, og den utvidelsen som nå er foreslått, forutsettes dekket innenfor kommunenes rammer uten tilførsel av nye penger. Da lurer jeg fortsatt på, jf. det som Høyre nå går til valg på: Er det dette som er å sette kommunene i stand til mer fleksible opptak?
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2017-06-12:
Aller først: Jeg har heller ingen grunn til å tvile på korrektheten av det som står i departementets beskrivelse av finansieringen. Det er, som det vises til, en indirekte finansiering som ligger der. Men når jeg ikke er her som vararepresentant, lever jeg i den kommunale hverdagen, og jeg vet hvordan det er med ting som ligger i rammen. Det er ikke sånn at fordi noe er indirekte finansiert i 2015, så har de pengene stått på en konto ubrukt fram til i dag. De brukes jo til å drive barnehager og til alle de andre oppgavene kommunene også har. Det er derfor ingen automatikk i at indirekte finansiering fra 2015 betyr at de pengene står klare til å omsettes i dag. Det er en bekymring som jeg viste til i mitt første innlegg, og som jeg tror flere ordførere og rådmenn rundt omkring har. Når det gjelder finansieringen av det vi nå foreslår, er det i tråd med det vi la fram i vårt alternative statsbudsjett for 2017. Innstillingen til revidert nasjonalbudsjett er ikke avgitt ennå. Vi mener å ha vist gjennom våre alternative statsbudsjetter, både i fjor og i tidligere år, at vi har penger til å satse på dette. Vi er villig til å sette av de pengene, og jeg viser som sagt til de pengene vi har lagt inn i både våre alternative statsbudsjetter og ellers, altså 200 mill. kr, som vi mener vil finansiere utvidelse til desember.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-06-12:
Det er rett og slett at denne regjeringen lager løsninger i Stortinget som er til beste for barnefamiliene, og som gjør at man raskere kan slutte med å ha altfor mange som må ta fri fra jobben, at man må få inn besteforeldre – Stortinget kjenner helt sikkert problemstillingene. Hvis man husker tilbake, la regjeringen og jeg først frem penger til kommunene for å bygge flere barnehageplasser – nettopp for å gi dem mer fleksibilitet. Men så har vi gjennom avtalen med Kristelig Folkeparti og Venstre blitt enig om at dette er måten vi gjør det på. Det er derfor norske barneforeldre fra før av har fått september og oktober, og nå kommer også november.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-06-12:
Det helt konkrete spørsmålet svarte jeg på i forrige runde. Men her var det så mange premisser, hvorav flere er unøyaktige eller i hvert fall utelater viktig informasjon. Som representanten helt sikkert er klar over, var barnehageutbyggingen et resultat av barnehageforliket. Blant de førende partier for barnehageforliket var bl.a. Fremskrittspartiet, som nå sitter i regjering. Høyre satt den gang i regjering og var vel ikke akkurat førende, men kom godt med etter hvert. Når det gjelder historien om at denne regjeringen kutter 7 000 plasser, er ikke jeg enig i det. Det blir flere barnehageplasser. Det er også gitt penger til betydelig flere plasser med denne regjeringen og med dette flertallet. Til slutt er det et paradoks som jeg ikke vet om Arbeiderpartiet har tatt inn over seg. Det er ikke bare at det å kutte kontantstøtten med et pennestrøk vil øke barnefattigdommen, noe det udiskutabelt vil, men også at idet man kutter kontantstøtten, blir behovet for flere barnehageplasser større. Det er påfallende at et parti som sier at de flørter med Kristelig Folkeparti, ved hver eneste anledning snakker ned en av Kristelig Folkepartis viktigste seire, nemlig kontantstøtten.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-06-12:
Jeg er bekymret for det hvis det blir et press. Det er rett og slett fordi jeg aldri har ment – og denne regjeringen har aldri ment, og mitt parti har aldri ment – at det er et mål at barna skal i barnehage så raskt som mulig. Vi mener at det er bra at foreldre har litt tid til å være hjemme sammen med barna. Så er det sunt for barn å være i barnehagen, og ett år er det tidspunktet jeg og de fleste andre foreldre synes er riktig tidspunkt å begynne på. Noen drar det også ut litt lenger, og det er helt greit. Det er tre overordnede ting. Den nye rammeplanen for barnehagen styrker oppmerksomheten rundt nettopp de minste barna. Det er viktig. Bemanningsnorm er viktig – og det sendes ut på høring nå om veldig, veldig kort tid – og det samme er en forsterket pedagognorm. Men jeg tror også vi må være så ærlige og si at dette nok er et dilemma vi vil møte uansett. Det er klart det vil bli litt mindre dersom man klarer å ha to opptak i året, men selv med et løpende opptak vil det være en mulighet for at man raskere vil ønske å sende barna i barnehagen. Det er det litt vanskelig å gjøre noe med politisk.