Trine Skei Grande (Venstre), 2009-12-09:
Da vi i Venstre gikk inn i dette valget, definerte vi de tre store utfordringene for samfunnet: å få til et klimanøytralt samfunn, å bygge kunnskapssamfunnet for framtida og å fornye offentlig sektor. Politikk er jo å prioritere, også å kunne prioritere innenfor stramme rammer. Men én ting er klart: Innenfor alle de tre store utfordringene er det kunnskap som er likhetstrekket. Derfor er det viktig for oss å gjøre et skikkelig løft når det gjelder forskning, høyere utdanning og kunnskap i skolen. Vårt alternative budsjett er stort sett preget av vår store påplusning på kunnskapssida. Den er bygd opp på følgende måte: For det første har vi en stor påplusning på forskning og basisbevilgninger. Når vi snakker om den frie forskningen, når vi snakker om den innovative delen av forskningen, når vi snakker om å forske på det som vi kanskje ikke visste at vi ville vite, men som når vi får kunnskapen på bordet, er det vi skal leve av framover, er basisbevilgninger faktisk en nøkkel. Men det er også snakk om kvalitet i utdannelsen, det å gi kvalitet til alle de nye studentene som skal inn i de høyere utdannings- og forskningsinstitusjonene våre. Kvaliteten på den undervisningen blir preget av basisbevilgninger. Derfor har det vært viktig for oss faktisk å gjøre det vi sa i valgkampen, nemlig å øke den bevilgningen med 350 mill. kr. Den andre satsingen på feltet er forskerrekruttering. Vi står overfor en stor pensjonsbølge som kan true hele Norge som forskningsnasjon. Vi vet at vi får stadig flere studenter inn i institusjonene. Det er derfor gjennomgående en for svak satsing fra Regjeringa på akkurat det. Da jeg sist satt i denne komiteen, opplevde jeg SV som veldig pushende overfor Regjeringa når det gjaldt forskerrekruttering, men nå er det ikke så viktig lenger. Det er jeg forundret over. Jeg syns generelt at det er viktig at vi som politikere holder det vi lover. Derfor gjør vi også det på utdanningsfeltet. Vi får opp Forskningsfondet til 150 milliarder kr, og vi får til 11 måneders studiestøtte. Jeg må bare si litt om 11 måneders studiestøtte, for det er kanskje det mest forunderlige vi opplevde i forbindelse med hele valgkampen. Én ting er lovnader, og nå ser vi at man her mest bruker begrepet «ambisjoner», men jeg ville veldig gjerne vært til stede rundt det bordet der alle tre partier satt med sitt partiprogram og sa at dette skal vi gjøre, og sett hvem som argumenterte imot. Var det en sånn type engel av kronprinsessens slag, eller var det noen andre som hang over skulderen og sa at dette er en programpost vi ikke skal bry oss om? Hvem er det som har argumentert imot alle de tre programmene, alle de tre partienes lovnader, alle de tre som gikk inn i valgkampen med stor tyngde på det området? For meg er det helt utrolig at man klarer å forhandle bort noe man faktisk er enig om. Det er riktig som Aksel Hagen sier, at når flere partier sitter sammen, må man av og til forhandle bort noe man har vært for, men å klare å forhandle bort noe som alle har vært for, er en politisk kunst – men ikke en politisk kunst til etterfølgelse. Den andre satsinga er næringssatsinga til Venstre. Kunnskapssamfunnet som vi skal leve av i framtida, skal bygge på nye ideer: ikke på den gammeldagse oljen, men på framtidas kunnskap. Derfor er det viktig å styrke SkatteFUNN, og det er viktig å styrke BIA. Med dagens bevilgning sørger man bare for at de som står i kø, får levert det man står i kø for. Det ligger ikke noen muligheter for nye områder der. Jeg syns det er kjempeflott at Regjeringa stiller med så mange statsråder i denne debatten, men jeg syns det er utrolig pussig at næringsministeren ikke prioriterte det. Det tredje vi prioriterer innenfor dette området, er de frie forskningsmidlene innenfor Forskningsrådet. Det er ikke alltid sånn at alt passer innenfor programmene. Det er ikke alltid sånn at alle de gode ideene passer inn innenfor det som er rammen for de ulike programmene. Det er ikke alltid sånn at de geniale forskningsideene kommer akkurat der man hadde planlagt at de skulle komme. Derfor er de frie midlene innenfor Forskningsrådet veldig viktige. Vi har også en stor satsing på klima. Det handler om fornybar energi og CO2. Her ser vi at vi har en kapasitet innenfor sektoren som ikke blir brukt, og den kan vi ikke la stå ubrukt. Derfor har vi plusset på også den sektoren. Så vil jeg gå over til skole. Jeg syns det er veldig flott at i denne salen har det blitt enighet, i hvert fall retorisk, om at det viktigste i norsk skole er gode lærere. Gode lærere er selve nøkkelen til kunnskap og bygging av en god skole. Gode lærere er nøkkelen til at barn skal få mulighet til å utvikle de evnene de har. Det er det som er poenget med en god skole. En god skole ser den enkelte elev, ser hvilket potensial som ligger i hver enkelt – hvilke muligheter som ligger der – tar tak i dem og utvikler dem. Det kan bare gjøres med gode lærere. Derfor er det viktig å satse på videreutdanning – at du i løpet av et yrkesløp faktisk får videreutdanning. I dag har vi en takt som gjør at vi ikke kommer i mål, og får se at lærere har fått en videreutdanning, før om kanskje 30 år. Det andre jeg vil nevne, er rekruttering. Jeg tror det hadde vært veldig sunt for norsk skole å rekruttere pedagoger med annen bakgrunn enn bare lærerskole. Derfor har vi stipendordninger og seniorordninger, som gjør at vi kan holde på de gode lærerne litt ekstra, og vi vil også legge inn stipender som gjør at folk med annen fagbakgrunn kan få den gode pedagogiske bakgrunnen for å bli gode lærere. Er det ett område der jeg tror det er viktig at vi legger ned den politiske stridsøksa og inviterer til dugnad, er det frafall i skolen. Frafall bør vi ha en stor og åpen debatt om, der vi hører på hverandre og legger flest mulig ideer i potten for å se hvordan vi skal komme videre. Jeg tror vi skal se på hvordan vi har utviklet hele det videregående skolesystemet vårt, helt fra Reform 94. Hernes ble hyllet i det første innlegget her. Jeg tror kanskje vi må revidere noe av tankegangen fra den tida. Litt av problemet med videregående skole i dag er at man har nedgradert både fagutdannelsen og den akademiske utdannelsen ved å si at alt er likt, hele tida. Vi ser at de som drømmer om å bli gode fagfolk – bli gode håndverkere og gode fagarbeidere – nærmest oppfatter det som en degradering når en ikke går den boklige veien. Jeg tror det nå er på tide at vi gjør de to løpene like mye verd, og det gjør vi ikke ved å gjøre dem helt like. Vi gjør det ved å gjøre dem veldig forskjellige. Vi gjør det faktisk ved å jekke opp fagutdannelsen i håndverk og andre fag. Det må komme mer inn i skolearbeidet. Men jeg tror også at skal vi bli kvitt frafallet, trengs det en mye større helhet for å få det til. Det handler om at vi har en skole som må se elever – også når man møter på tøffe tak. Det handler om alt fra å få inn igjen helsesøster i norsk skole – som vi syns er viktig – og til å ha gode spesialpedagoger som ikke bare sitter og behandler papirer om elevers problemer mens vi bevilger penger til ufaglærte assistenter. Nå må vi få såpass mange spesialpedagoger at de faktisk kan være ute og møte elevene. Her trenger vi en helhetlig satsing, og vi trenger alle gode ideer på bordet samtidig. Vi håper Regjeringa legger opp til en sånn dugnad. Så noen ord også om kirke. Jeg er bekymret for hvorvidt vi klarer å holde folkekirka vår så brei som vi ønsker. Dette er en utvikling som har skjedd over tid, det er ikke noe som har skjedd i dette budsjettet. Men vi ser nå at kirka har stått under press – både kommunaløkonomisk og annet press – som gjør at det er vanskelig å holde den breie folkekirka sånn som den er. Jeg tror nok også det er på tide at man løfter opp de politiske skillelinjene og lager en ambisjon om hva slags kirke man vil ha og ser på hva som trengs for å få det til – ikke at man straffer kirka politisk. Jeg reagerte veldig på SVs replikk til meg der en påsto at Venstres budsjett var urealistisk. Jeg forventer at SV dokumenterer det i sine replikker senere – det er ikke ett eneste tall i Venstres budsjett som ikke har blitt hentet fra Finansdepartementet. Jeg må si at kanskje er det er litt sånn at på seg sjøl kjenner man andre – fra tida man satt i opposisjon og laget budsjett. Men det er faktisk ingen punkter man kan vise til som er urealistiske i Venstres budsjett. Jeg syns dette er ufint, i hvert fall når man ikke dokumenterer det. Så vil jeg ta opp de forslagene som Venstre er med på, og de vi er alene om.