Inga Kvalbukt (Senterpartiet), 1999-06-16:
Jeg vil gjerne begynne med en liten anekdote om Petter Dass. Det må passe, ettersom jeg er døpt i kirken hans og presidenten har vært ordfører i kommunen hans. Petter Dass skulle en gang holde preken i København. På spørsmål om hvilket tema han skulle preke over, fikk han til svar at han ville finne en lapp på prekestolen med angitt tema. Folk hadde nemlig hørt så mange gjetord om denne presten og ville gjerne teste hans begavelse på prekekunstens område. Petter entret prekestolen, fant lappen, så på den blanke baksida, der stod det intet, snudde lappen, der stod intet. Av intet skapte Gud verden, sa Petter Dass, og så holdt han en preken så engasjerende at forsamlinga satt som trollbundet, og ingen sovnet! Når det gjelder å holde engasjementet oppe i våre mange og mangfoldige kommuner, nytter det ikke med samme taktikk: å gi en blank lapp eller en tom pengepung. Vi har et ansvar for å gi forutsigbare rammer i forhold til regelverk, pålegg og økonomi til Kommune-Norge, og det på en sånn måte at vi sikrer levende lokalsamfunn og engasjerte lokalpolitikere og innbyggere som trives og kjenner seg verdsatt i alle våre mange og ulike bygdemiljø. Det er viktig å minne om at kommunesektoren er ansvarlig for størstedelen av de offentlige velferdstjenestene og sysselsetter omtrent hver fjerde arbeidstaker. Og de siste årene har den kommunale aktiviteten vært jevnt økende, ikke minst som følge av flere store reformer innen helse- og skolesektoren. Senterpartiet er glad for at vi har fått i gang et skikkelig opptrappingsarbeid i forhold til helse- og eldreomsorg. Men samtidig er det viktig å erkjenne at gjennomføringa av disse planene båndlegger så store økonomiske midler at omlegging til større andel frie midler kanskje går saktere enn noen av oss kunne ønske. Det er dog lagt opp til en reell vekst i frie midler. Ut fra en erkjennelse av det sammensatte Kommune-Norge vi har, og de ulike prioriteringer som har vært gjort og de forskjellige behov som finnes, er jeg av den mening at det må være riktig å arbeide mot et system der kommunene får en større andel av sine statlige bevilgninger som frie midler. Senterpartiet mener det er viktig å tilrettelegge for tilbud og løsninger som er tilpasset de ulike lokalsamfunn. Vi skal planlegge og styre, men vi må hele tida også forholde oss til den eksisterende hverdag og virkelighet. Jeg ser for meg eventyret om kjerringa mot strømmen når Arbeiderpartiet nekter å være med på en omdisponering av ubrukte driftsmidler for barnehagene for å styrke økonomien i de private barnehagene. I stedet for å sikre eksisterende barnehageplasser vil altså Arbeiderpartiet investere i ikke-eksisterende plasser. Det er et gammelt ordtak som sier at mens graset gror, dør kua. Det hjelper så lite å ville bygge nye plasser når man ikke er villig til å sikre de allerede eksisterende. Jeg ønsker å minne om at bak betegnelsen «private barnehager» skjuler det seg mange gode fellesskapsløsninger: andelsbarnehager, grendebarnehager og familiebarnehager. Over halvparten av landets barnehager er private, og det vil derfor være av stor betydning å føre en politikk som sikrer disse videre drift. Jeg synes også det er grunn til å berømme Regjeringa for at samtidig som vi har fått innført en reform som kontantstøtte, noe svært mange barnefamilier har møtt med stor glede, har også antall barnehageplasser økt netto med 3 200 siste året. Et samfunns kvaliteter viser seg ved hvordan de svakeste gruppene blir tatt vare på. Det er derfor svært bra at Regjeringa har lagt opp til et system som skal sikre at ekstra ressurskrevende personer får et nødvendig og tilpasset pleie- og omsorgstilbud uavhengig av familiens eller kommunens økonomi. Selv om komiteens flertall, der også Senterpartiet er med, uttaler at det er rimelig at det diskuteres en folketallsgrense for hvilke kommuner som skal komme under denne tilskuddsordningen, ønsker jeg å påpeke viktigheten av at dette blir et reelt tilskudd til alle som kommer inn under definisjonen «ekstra ressurskrevende», med de avgrensninger som må settes, og at personenes bosted i landet skal betraktes som uvesentlig. Det er viktig at også familier med ekstra ressurskrevende familiemedlemmer har mulighet til å flytte og bosette seg fritt i hele landet. Dette handler om respekt for det enkelte mennesket og om verdighet. En annen gruppe det er viktig å vise spesiell oppmerksomhet, er asylsøkere og flyktninger. Vi skal ikke bare ta imot, men også ta vare på og tilrettelegge for dem. Mange av de som kommer hit som flyktninger, har ressurser som det kan være viktig å tilføre samfunnet vårt hvis de får mulighet til det. I denne sammenheng vil jeg vise til forslaget fra Marit Tingelstad om å bygge flyktningboliger etter modell fra OL, der vi kan flytte boligene senere og bruke dem f.eks. til studentboliger. Til slutt vil jeg beklage at Arbeiderpartiet og Høyre ikke vil være med og prisjustere Nord-Norge-tilskuddet. Jeg synes det er fryktelig at Fremskrittspartiet vil fjerne det. Dette betyr for mine nabokommuner, Rana og Vefsn, henholdsvis 28 og 15 mill. kr.(Presidenten klubber.) For min egen kommune betyr det 5 mill. kr, og for presidentens og Petter Dass" kommune betyr det 8 mill. kr. (Presidenten klubber.)