Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-13:
En offentlig autorisasjonsordning for regnskapsførere ble innført ved regnskapsførerloven i juni 1993 og trådte i kraft 1. september samme år. Etter loven må fysiske personer og selskaper autoriseres av Kredittilsynet før de kan påta seg regnskapsføring for andre i næring. Formålet med å etablere en offentlig autorisasjonsordning for regnskapsførere var å heve kvalifikasjonene til dem som påtok seg regnskapsføreroppdrag, for på den måten å bedre kvaliteten på regnskapene og de opplysningene som regnskapspliktige skal gi til skatte- og avgiftsmyndigheter. Det stilles krav til utdanning og praksis for å få autorisasjon som regnskapsfører og krav til etterutdanning for å opprettholde den. Et selskap kan ikke bli autorisert regnskapsførerselskap uten at det har en autorisert regnskapsfører som daglig leder. Innføringen av en offentlig autorisasjonsordning for regnskapsførere og regnskapsførerselskap har vært fulgt av fleksible overgangsordninger. Alle som ved lovens ikrafttredelse førte regnskap for andre, og som var godkjent regnskapsfører av Institutt for Godkjenning av Regnskapsførere eller var registrert regnskapsfører i Stiftelsen Registrert Regnskapsfører, kunne oppnå autorisasjon som regnskapsfører ved å sende en melding til Autorisasjonsstyret for regnskapsførere innen 1. mars 1994. Videre fikk regnskapsførere som ved lovens ikrafttredelse ikke oppfylte kravene for autorisasjon, anledning til å fortsette virksomheten fram til utløpet av 1999. Innen denne overgangsfristen kunne slike regnskapsførere autoriseres enten ved å oppfylle et utdanningskrav som i omfang utgjorde halvparten av det ordinære kravet, eller ved at vedkommende kunne velge å avlegge en særskilt prøve som dokumenterte at vedkommende hadde tilstrekkelige kvalifikasjoner til å føre regnskap for andre i næring. Det ble fastsatt unntak fra autorisasjonsplikten for regnskapslag innen jordbruk, gartneri og skogbruk og innen fiske og fangst da autorisasjonsordningen ble etablert. Dette var begrunnet med de særskilte regnskaps- og årsoppgjørsreglene for landbrukssektoren. De særskilte regnskapsreglene for landbrukssektoren - noteringsplikten - ble opphevet i 1999. Næringsvirksomhet innen primærnæringene følger nå bestemmelsene i regnskaps- og bokføringslovgivningen som andre næringsdrivende. På grunnlag av dette ble unntaket i regnskapsførerforskriften for regnskapslag innen jordbruk mv. opphevet i 2006. Eksisterende regnskapslag fikk frist til utgangen av 2007 til å oppfylle kravene til autorisasjon. Etter min oppfatning har autorisasjonsordningen for regnskapsførere og regnskapsførerselskaper fungert godt. Mye tyder på at ordningen har bidratt til bedre regnskapsførertjenester for de næringsdrivende, til bedre rapportering til skatte- og avgiftsmyndighetene og til å bekjempe økonomisk kriminalitet. Jeg mener dette er like viktig for næringsdrivende i distriktene som i sentrale strøk. Jeg vil derfor ikke gå inn for endringer som innebærer at regnskapsbedrifter i distriktene kan drive virksomhet uten å ha en autorisert regnskapsfører som daglig leder. De krav som stilles til utdanning og praksis for å bli autorisert regnskapsfører, skal på en praktisk håndhevbar måte bidra til at autoriserte regnskapsførere har dekkende kompetanse. Etter min vurdering vil det ikke være praktisk å åpne for en autorisering av regnskapsførere på grunnlag av en alternativ prøving av kompetansen til personer som ikke oppfyller kravene til utdanning og praksis. Jeg viser også til at grunnlaget for det særskilte unntaket fra autorisasjonsplikten for regnskapslag innen jordbruk mv. ikke lenger er til stede.