Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-01:
Det hadde vært morsomt å starte med en fri drodling eller spekulasjon om hva utlendingene la i «politisk risiko» med en finansminister som het Sigbjørn Johnsen ved rattet, men jeg tror vi skal la det ligge. Finansministeren peker på noe veldig vesentlig i avslutningen av sitt treminuttersinnlegg, for den undersøkelsen som interpellanten helt riktig viser til, og som er en veldig viktig debatt om norsk næringslivs konkurransekraft i framtiden, viser at Norge er i eliteserien blant land rundt omkring i verden. La oss si at vi ligger på femte eller tiende plass. Man skal ikke kimse av at man har gått ned noen plasser, det er ikke det jeg mener, men ligger du i det sjiktet Norge nå plasserer seg, er du i den i internasjonale konkurranseevnens eliteserie. Der har det gått så langt at vi i Norge til og med har måttet sette ned et eget forskningsprosjekt, ledet av Kalle Moene ved Universitet i Oslo, for det er krevende for veldig mange fagøkonomer rundt omkring i verden å forklare hvordan Norge kan være i eliteserien når det gjelder konkurransekraft for norsk næringsliv, samtidig som vi har en veldig omfattende velferdsstat, kanskje en av de mest omfattende verden har sett på veldig mange år. Det som allerede har kommet derfra, er veldig spennende. Men jeg mener at det allerede er grunn til å si at vi klarer oss veldig godt i konkurranse med utlendingene fordi vi har en bra, effektiv velferdsstat – som kan bli veldig mye bedre, men som har veldig mye bra i seg – som er fundamentet for vekst også i næringslivet. Vi har også et veldig omstillingsdyktig og effektivt næringsliv som gjennom mange år har klart å bli mer effektivt og produktivt. Ikke minst har vi klart, med vekslende regjeringer, å ha en økonomisk ansvarlig politikk, som gjør at utlendinger og folk som ønsker å investere pengene sine, tror på oss når vi sier at det er viktig for oss både å tiltrekke oss kapital og skape arbeidsplasser i landet. Verdien av arbeid i Norge er veldig grunnfestet, og det er helt tragisk at vi har så mange mennesker som står utenfor arbeidslivet. Det er tragisk av flere grunner. Vi har det rent økonomiske. Det er helt riktig som finansministeren sier, at hvis vi hadde klart å ta ned noe av veksten, hadde vi vært på målskiven med en eneste gang når det gjelder handlingsregelen. Og situasjonen er svært tragisk for mange av dem som opplever å bli støtt ut av arbeidslivet. Den diskusjonen tror jeg vi får rikelig anledning til å ta i løpet av vinteren, for vi har store utfordringer også når det gjelder finansieringen av velferdsstaten. Ikke minst folketrygdens utgifter gir grunn til bekymring. Jeg mener at den viktigste enkeltfaktoren som vil avgjøre om norsk næringsliv har konkurranseevne som står seg i internasjonal sammenheng i årene som kommer, er om vi i fellesskap klarer å føre en økonomisk politikk som gjør at det er troverdig når vi sier at det er handlingsregelen som skal ligge til grunn, og at vi skal føre en økonomisk politikk som ikke setter renter, kronekurs og norsk eksportrettet næringsliv over styr. Det er egentlig utrolig flott hvordan vi har klart å etablere den regelen og etablere noen forvaltningsprinsipper for det fondet. Jeg er bekymret for tendensene til hollandsk syke i den forstand at vi kan være med og bygge opp for stor utgiftsvekst, noe som gjør at vi setter konkurranseutsatt industri under press. Men hvis vi håndterer fondet vårt på riktig måte, har vi klart å gjøre noe veldig genialt. Da har vi klart å lage den nye vannkraften i Norge, en evighetsmaskin som gjør at vi gradvis kan leve av avkastingen, og egentlig aldri gå tom for penger hvis vi gjør det på riktig måte. Problemet er at det ikke er penger det er mangel på i Norge, men folk. Da må vi gjøre de riktige tiltakene for å beholde flere i arbeidslivet lenger, men også sørge for at folk kan komme seg ut av de ulike ytelsene og inn i arbeidslivet. Hvis jeg var interpellant fra Høyre og tok opp dette viktige debattemaet, ville jeg vært bekymret for en ting. Det er at jeg da ville ha Arbeiderpartiets og Regjeringens støtte i at det er svært viktig å føre en økonomisk politikk som er troverdig og ansvarlig. Problemet på borgerlig side er at de har et parti som sier at de ikke er interessert i å beholde handlingsregelen. De vil forkaste den. De avlyser hele den økonomiske politikken som har vært ført i landet under vekslende regjeringer. Det ville vært veldig alvorlig. Jeg mener at borgerlig side også i årene som kommer, har et ansvar for å klargjøre de standpunktene til beste for norsk næringsliv. Til slutt: Jeg er veldig med på å diskutere alle mulige forslag om hva som kan være riktig for å bedre Norges konkurranseevne på sikt. Men jeg vil advare mot å sette likhetstegn mellom bedre rammebetingelser for næringslivet og lavere skatter, som jeg alltid får inntrykk av at ulike aktører i det norske samfunn og enkelte politikere gjør. Jeg vil advare mot at vi varig svekker velferden gjennom å redusere skatteinntektene. Så kan vi diskutere innretningen på dem, men jeg mener det er langt viktigere ting som må tas opp hvis man skal diskutere norsk konkurransekraft i framtiden.