Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-12-14:
Det kan først være greit å nevne at da Riksrevisjonen la fram dette dokumentet, presiserte også riksrevisoren at mye i norsk forvaltning er bra. Det er jo av og til slik at det kan bli to grøfter hvor man fortegner virkeligheten. Jeg har ikke mye å føye til når det gjelder de generelle merknadene som komiteens leder redegjorde for, og som det er stor grad av enighet om. Jeg har bare lyst til å knytte et par bemerkninger til det som er en gjenganger når det gjelder flere direktorater og underliggende etater, nemlig anskaffelsesreglementet og etterlevelsen av det. Det er en gjenganger, som er nevnt av flere, at det er problemer i forhold til reglementet. Det er også slik at Riksrevisjonen skal gå nærmere inn på denne delen i 2010. Spørsmålet det er grunn til å stille i tillegg, er hvorfor det er slik at man ikke klarer å etterleve reglementet. Det er et spørsmål om reglementet er godt nok. Er det praktiserbart, eller er det blitt så innviklet etter hvert at det krever utrolig mye for mange å gjøre dette på en fullt ut riktig måte? Det er jo et spenn mellom det perfekte og det som er godt nok. Kanskje har vi en utfordring akkurat her når det gjelder anskaffelser som skjer i regi av det offentlige. Jeg tror riksrevisoren selv var inne på akkurat spørsmålet knyttet til regelverket for anskaffelser i sin presentasjon tidligere i år. Undertegnede har ansvar for Justis- og politidepartementet i denne sammenheng, og det er en relativt enstemmig komité som kommer med kommentarer til dette departementets ansvarsområde. Det som det kanskje er grunn til å stoppe opp ved, er at merknadene fra Riksrevisjonen synes å være noe sterkere når det gjelder en del av de underliggende etater, enn tidligere. Jeg nevner spesielt svakheter med IKT-forvaltningen i Politidirektoratet, politidistriktenes kontroll av vaktselskaper og svakheter på anskaffelsesområdet i Kriminalomsorgen. En samlet komité har understreket at når det er slik at Riksrevisjonen har den oppfatning at departementets oppfølging av disse underliggende virksomhetene ikke har vært god nok, spesielt med bakgrunn i at man har tatt opp forholdene gjentatte ganger, regner en med at dette nå settes under arbeid med et litt annet fokus enn tidligere. Jeg vil benytte anledningen til å komme med noen særskilte merknader når det gjelder nødnett, fordi det er en viktig sak, og fordi det berører store pengesummer. Det er jo slik at det nå er opprettet et eget direktorat for nødkommunikasjon. Det har forhandlinger med leverandører om avtaler til gitte tidsfrister slik at dette skal bli operativt så raskt som mulig. Jeg registrerer at det fortsatt stilles en del spørsmål fra Riksrevisjonen knyttet til første byggetrinn av nødnettet og oppfølgingen fra departementet når det gjelder en så stor investering som dette. Vi i komiteen ønsker fortsatt å holde sterkt fokus på dette og håper også Riksrevisjonen gjør det, for det er av avgjørende viktighet at dette går rett for seg. Jeg minner om at den 4. desember i år måtte Regjeringen benytte den fullmakten man hadde til å øke kostnadsrammen for nødnettet med 110 mill. kr, slik at samlet kostnadsramme nå er på over 1,1 milliarder kr. Det sier seg selv at dette er store summer, og det er avgjørende viktig at det går rett for seg, og at vi kan stole på at det gjør det. Så vi imøteser at Riksrevisjonen følger opp nødnettet videre framover. Jeg vil så knytte noen betraktninger til noe flere har tatt opp, nemlig komiteens merknader om innsyn i risikoanalyser i Miljøverndepartementet. La meg for ordens skyld si at Riksrevisjonen har ikke kommet med noen bemerkning om denne saken, for det foregår en dialog mellom Riksrevisjonen og Statsministerens kontor for om mulig å få en omforent veiledning for departementets og Riksrevisjonens praktisering av dokumentinnsyn. En enstemmig komité har like fullt kommet med merknader i sakens anledning. Jeg synes representanten Kolberg hadde en god beskrivelse både av Riksrevisjonens rettigheter på vegne av Stortinget og også de begrensninger som gjelder i henhold til den lov som Riksrevisjonen arbeider etter. Så jeg kan gi min tilslutning til det Kolberg sa. Samtidig er jeg helt enig i at det er jo ikke slik at det er de som blir kontrollert, som fastsetter rammene for hva man finner det akseptabelt at Riksrevisjonen skal gå inn i. Og samtidig er det heller ikke slik at det er noe carte blanche for Riksrevisjonen til å be om innsyn i hva det måtte være. Her er det Stortingets ord som gjelder, gjennom den lov vi har vedtatt, og med de merknader som følger den loven. Det er her jeg i tilfelle vil være avventende. Hvis det ikke blir noen enighet i den dialog som nå pågår mellom SMK og Riksrevisjonen, må det bli opp til Stortinget å fastsette de nærmere retningslinjer for akkurat dette spørsmålet. Men, som sagt, det er ikke den som blir kontrollert, som fastsetter rammene. Da kommer vi ut å kjøre. I så måte hadde også representanten Borten Moe noen interessante prinsipielle og ikke minst historiske betraktninger.