Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2016-05-26:
Jeg vil først takke statsråden for en grundig og meget god redegjørelse. Hun setter fokus på temaer som hele Europa er opptatt av for tiden, så man kan si at redegjørelsen er svært dagsaktuell. EØS- og EU-minister Elisabeth Aspaker innledet sin halvårlige redegjørelse for Stortinget den 19. mai om viktige EØS- og EU-saker med et sitat fra regjeringens politiske plattform: «De europeiske landene er Norges nære naboer, venner og viktigste handelspartnere. Derfor må norsk utenrikspolitikk begynne i Europa.» Det er jeg svært enig i. Europa og det europeiske samarbeidet står overfor mange utfordringer, og statsråden fokuserte på fem av dem som er spesielt sentrale. Det er flyktning- og migrasjonsutfordringene, en mer krevende sikkerhetspolitisk situasjon for Europa, Storbritannias framtidige forhold til EU, behov for mer bærekraftig vekst, omstilling og global konkurranseevne og klima og energi. Jeg har ikke tenkt å komme inn på alle disse utfordringene – dette redegjorde statsråden meget godt for, men jeg vil peke på det som i hvert fall er et lyspunkt, og noe vi alle, tror jeg, lenge har ventet på. Vi har endelig kommet i mål med forhandlingene med EU om nye finansieringsordninger og utvidet markedsadgang for fisk og fiskeprodukter. Forhandlingene ble innledet i januar 2014. Tidligere denne måneden signerte regjeringen og EU avtalene om nye norske bidrag til de mindre velstående landene i EØS og EU. Norge skal bidra med om lag 3,3 mrd. kr, altså i overkant av 391 mill. euro, hvert år i perioden 2014 til 2021. Dette er nå til ratifisering i Stortinget – endelig. Det er litt rart at norske medier ikke omtaler dette mye mer. Dette er veldig mye penger, og det er en positiv sak. EØS-midlene vil bidra til et grønnere og mer konkurransedyktig Europa. Det vil komme to av hovedutfordringene i Europa i møte: De vil sannsynligvis bidra til bærekraftig vekst, omstilling og global konkurranseevne, og de vil forhåpentligvis bidra til mer innovasjon innen klima og energi. EØS-midlene skal i de kommende år først og fremst rettes inn mot å stimulere til nyskaping og vekst i Europa basert på samarbeid mellom Norge og mottakerlandene. Jeg synes det er særdeles bra at regjeringen vil prioritere å bruke EØS-midlene på innovasjon, forskning og utdanning. I tillegg ønsker regjeringen å prioritere energisikkerhet og å utvide politi- og justissamarbeid mellom Norge og mottakerlandene. Det er bra. EØS-midlene har uten tvil bidratt til å styrke forbindelsene og samarbeidet mellom Norge og mottakerlandene. Videreutvikling av det bilaterale samarbeidet skal vektlegges i denne nye perioden. Det vil nå bli lagt til rette for at bl.a. norske bedrifter, forskere, kommuner, arbeidslivets parter og frivillige organisasjoner fortsatt kan delta i programmer og samarbeidsprosjekter. Det vil gi norske aktører internasjonal erfaring og tilgang til viktige nettverk i Europa, som er vårt største eksportmarked. Siden programperioden for finansieringsordningene 2014–2021 gjelder fra 1. mai 2014 til 30. april 2021, håper jeg at avtalene trer i kraft raskest mulig, og at de, når de nå er til behandling i utenriks- og forsvarskomiteen, selvfølgelig får en rask behandling der. Det vil bli en ny debatt senere. Programperioden for de nye bidragene er økt fra fem til syv år. Ettersom forhandlingene strakk seg langt inn i en ny avtaleperiode, sikrer en periode på syv år en mer forsvarlig utvikling og gjennomføring av programmene til de enkelte mottakerland. Formålet for begge de nye ordningene er, som for tidligere ordninger, å bidra til reduksjon av økonomiske og sosiale forskjeller i EØS og å fremme de bilaterale forbindelser. I forhandlingene har det vært veldig viktig at de erfaringer som man har gjort i forrige periode, skal legges til grunn for de nye ordningene. Samtidig har man sett på konsekvensene av finanskrisen i 2008. Det har bidratt til økt fokus på vekst og sysselsetting, herunder inkluderende vekst og bærekraftig vekst. Bærekraftig og inkluderende vekst og sysselsetting vil være en hovedprioritering for EØS-finansieringsordningene i den kommende perioden. Da legger man særlig vekt på det som jeg nevnte: innovasjon, forskning og utdanning, særlig knyttet til energi og miljø. Jeg tror dette er gode tiltak for det ministeren innledet med: «De europeiske landene er Norges nære naboer, venner og viktigste handelspartnere. Derfor må norsk utenrikspolitikk begynne i Europa.» Det er jo det dette faktisk er. Mottakerlandene vil være de samme som mottok støtte i forrige periode, med unntak av Spania, som ble faset ut, men med tillegg av Kroatia, som har blitt EU-medlem. Det spennende her er jo at det nå åpnes opp for samarbeid med tredjeland, som grenser til mottakerlandene, som f.eks. Ukraina og Moldova. Det gir store muligheter for norske aktører og på mange måter også andre aktører innen det frivillige. Dessverre fikk ikke Norge gjennomslag for sitt krav om å fjerne en rekke ubetydelige tollsatser, som ville ha forenklet handelsregimet mellom EU og Norge. EU mente at dette lå utenfor rammen av forhandlingene. Avtalen er likevel å anse som en betydelig bedring i markedsadgangen til EU. Bare det at den er på syv år, innebærer også mer forutsigbarhet for næringen og bedrer muligheten til å utnytte de tollfrie importkvotene. Jeg kan ikke få understreket nok hvor viktig det er at norsk næringsliv og befolkningen i Norge, og de respektive mottakerlandene, blir godt kjent med denne ordningen. Her synes jeg, når dette kommer på plass, at det må gjøres mye bedre informasjons- og markedsføringstiltak om EØS-midlene. Men det blir en debatt om dette senere, tror jeg, så da blir det sikkert litt mer om det da. Så over til en sak som opptar meg, som kanskje ikke er så positiv. Det er et direktiv jeg håper Norge kan stå imot hvis det blir i nåværende form. EU-kommisjonen fremmet 18. november 2015 forslag til endringer av EUs våpendirektiv om erverv og innehav av skytevåpen. Forslagene begrunnes ut fra den økte terrortrusselen, og at det har vært begått flere terrorhandlinger med skytevåpen. Dersom EUs våpendirektiv blir vedtatt i nåværende form, vil det uten tvil ramme det lovlydige jeger- og skyttermiljøet i Norge. Det er helt feilslått politikk dersom man ønsker et tryggere land, med tanke på terrorfrykt og våpenbruk. Det er fornuftig med tiltak som forebygger terror og våpenkriminalitet, men EU-direktivet går altfor langt, og mange av tiltakene vil først og fremst ramme lovlydige jegere og sportsskyttere her i landet. Jeg, og forhåpentligvis Fremskrittspartiet, mener vi allerede har en streng og balansert våpenlov i Norge. Alle eiere av lovlige våpen har fått løyve av politiet og driver med jakt eller konkurranseskyting. Dette er aktiviteter som har lange og gode tradisjoner i Norge. Det er en meget stor idrettsorganisasjon med flere hundre tusen medlemmer gjennom Det frivillige Skyttervesen, Norges Skytterforbund samt Norges Jeger- og Fiskerforbund. Dersom våpenlovgivningen skal endres, må dette avgjøres av norske politikere som kjenner til norske forhold. Fremskrittspartiet kan ikke godta endringer som i praksis vil innebære et forbud mot nesten alle typer halvautomatiske våpen. Et slikt forbud vil i praksis sette en stopper for pistolskyting og organisert skyting gjennom Idrettsforbundet. Det samme gjelder forslaget om forbud mot erverv av våpen før fylte 18 år, noe som i realiteten kun rammer topp konkurranseskyttere. Disse blir frarøvet muligheten til å delta i internasjonale konkurranser der de i dag har alle løyver samt internasjonalt våpenpass. Innstrammingene som omhandler jaktvåpen, har ingen beviselig effekt på bekjempelse av terror. Jeg har forstått at det har kommet flere innspill fra medlemslandene i EU, som også reagerer på dette forslaget. Så jeg har et håp om at dette blir endret i Norges favør når forhandlingene avsluttes, og at det oppnås enighet blant justis- og innenriksministrene i løpet av neste måned, samt i Europaparlamentet. Ellers vil jeg helt avslutningsvis advare litt mot at Norge skal ha bastante meninger om hva britene skal gjøre i sin viktige debatt og folkeavstemning om sitt forhold til EU, og heller ikke konkludere med hva som er best for Norge.