Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-05-21:
Jeg forstår at det i løpet av debatten er kommet fram synspunkter som kan tyde på at man kan tenkes å undervurdere kompetansen hos politifolk et sted hvis man ikke slår sammen distrikt. Jeg vil uttrykke det på en helt annen måte. Norsk politi har en meget stor tillit rundt omkring i dette land fordi vi har en desentralisert struktur, og hvor kompetansesentrene i Politiet oppfattes å være slik at folk sier «vi» om politiet og ikke «de». Dette skjæringspunktet mellom «vi» og «de» er ikke bare en politifaglig vurdering. Det er også en vurdering som handler om borgernes forhold til politiet. Fra Venstres ståsted, og jeg oppfatter også til liks med Senterpartiet og Kristelig Folkeparti, legger vi vekt på at denne vi-formen skal beholdes. Det er derfor vi også legger så stor vekt på å opprettholde et større antall politidistrikter enn det flertallet nå går inn for. Så vil jeg gjerne gjenta: Det er faktisk min overbevisning at det å få politifolk ut på gaten, som den sittende justisminister har sagt at hun vil gå for eller går av for hvis hun ikke får det til – og jeg unner henne å få det til – gjør man ikke ved denne sammenslåing, men man gjør det ved å følge linjen om å skape status, lønns- og karriereveier som gjør at politifolk får glede og lykke av å søke jobb ute i gaten. Alle er vi tjent med at vi får dem ut, men det er det som er virkemidlet. Så kan man alltids sitte på organisasjonskartene og tenke, men det har jeg deltatt i litt for mange manøvrer på, og jeg er opptatt av de praktiske resultatene. Så tok jeg også ordet fordi jeg i det forrige innlegget ikke fikk tatt med den diskusjonen som med betydelig intensitet og trykk foregår ikke bare om Halden, som jeg rakk å kommentere, men også om Hardanger. Jeg må si det slik at det er nesten så jeg føler at vi er tilbake til debatten om folkeavstemningen om EU i 1972, når man tar hensyn til den type påvirkning og intensitet som har vært i denne saken. Venstre har her følgende enkle standpunkt: Vi stemmer for det forslaget som er framlagt av Arbeiderpartiet, nr. 2, og som går ut på at folk i de berørte kommuner skal bli hørt. Det er de som skal få gi uttrykk for hva som er rett. Satt på spissen: Det kan tenkes at det er politifaglig klokt, men til syvende og sist må det politifaglige henge sammen med det som borgerne i dette land føler er det riktige. Hvis borgerne ikke føler at det er riktig, og de ikke engang blir tatt med på råd, er det et galt grep. I komiteen er Arbeiderpartiet i mindretall, og jeg forstår de får subsidiær støtte av representanten Marthinsen og en rekke av hans partifeller, og Venstre som gruppe stemmer for en slik måte å håndtere befolkningen i Hardanger på. Det er å vise respekt, og det handler faktisk om at folk fortsatt skal si «vi» om politiet og ikke begynne å si «de». Så vil selv en person født i Oslo og oppvokst i Trøndelag, etter å ha reist rundt i dette landet i 38 år, ha merket seg at det går noen kulturgeografiske skiller hvis karakter man ikke skal undervurdere. Men jeg har gjennom de 38 årene lært meg at det å prøve å splitte folk i Hardanger skal man ikke starte med som politisk geskjeft. De skal i alle fall bli spurt og være med på den prosessen selv, og vi stemmer derfor for forslag nr. 2.