André Oktay Dahl (Høyre), 2007-12-13:
Da kan jeg glede alle dem som ikke har fått sett håndball, med at vi vant 35–24 og er videre i semifinale – så er det gjort. Saksordfører og deretter Fremskrittspartiet har redegjort godt for betydningen av at vi utvider det såkalte DNA-registeret og har klarlagt at det her er snakk om et rent identitetsregister som vil lette etterforskninger og vil kunne bidra til høyere oppklaring av kriminalitet, uten at verken regjering, fagmiljøer, høringsinstanser eller DNA-utvalget har funnet personvernhensyn mot som kan skape tvil om dette er rett og riktig å gjennomføre. Noen få har kommet med innvendinger underveis, men disse har først og fremst basert seg på antagelser, som igjen har basert seg på en generell frykt og erfaring for at personopplysninger kan komme på avveie, eller en generell skepsis til at vi etterlater flere og flere opplysninger i helsevesenet, med mulighet for misbruk. Det siste er en debatt som Stortinget bør ta på alvor, ikke minst i forbindelse med personvernkommisjonens arbeid og forsikringsbransjen noe senere. Men det passer mindre bra i forhold til det som er saken her i dag. DNA-avtrykket – om vi kan kalle det det – kan, som saksordfører var inne på, betegnes som den moderne form for fingeravtrykk og kan også sidestilles med det prinsipielt. Det er også grunnen til at komiteen enstemmig støtter lovteksten som den foreligger. Jeg synes selve loven er et godt stykke arbeid fra denne regjeringens, flere regjeringers og stortingsflertallets side, og den vil være et viktig redskap for politi og påtalemyndighet fremover. Selv om gode ting ikke kan sies mange nok ganger, ser jeg liten grunn til å gjenta 90 pst. av saksordførers innlegg eller merknadene i innstillingen. Det er tross alt snart jul. I forhold til ønskene for julen og det nye året, har hele komiteen de samme ønsker og intensjoner, nemlig at loven skal fungere etter sin intensjon, og at de millionene som allerede er vedtatt bevilget i budsjettet, skal bidra til at vi får økt bruk av DNA, raskere og bedre etterforskning og flere domfellelser. Det er også enighet om at det er viktig å legge til rette for såkalt «second opinion» for å gi en sunn, akademisk konkurranse. Jeg synes det er grunn til å berømme regjeringspartiene for å ha støttet vårt forslag om dette i forhold til miljøet rundt Universitetet i Tromsø. Og som en selvfølgelig helt uhildet kommentar må det sies at den pågående kampen i Nordlys om hvilke representanter fra Nord-Norge som var først ute med nettopp det forslaget, foreligger fasiten på det i form av referatet fra Stortinget den 29. mars i år, hvor forslag om dette ble fremmet av representantene Aspaker, Høie og meg. Først nylig kom det til uttrykk også fra regjeringspartienes side, men poenget er uansett at det er bred enighet nå om at det er viktig å utvikle «second opinions», og da også i Tromsø. Spørsmålet er imidlertid om denne samstemte politiske viljen i form av 64 mill. kr og den loven som vedtas i dag, rent faktisk vil føre til det vi alle ønsker. Miljøet i Tromsø oppgav at de kunne være operative i 2008, noe det er lov å håpe på. Men det er også grunn til å stille spørsmål, ikke minst etter replikkordvekslingen med saksordfører i stad, om hvordan Regjeringen har tenkt å følge opp det, for i begrepet «operativ» legger i hvert fall vi til grunn at akkrediteringsarbeid skal gjennomføres, kompetansebygging må skje, og forberedelser må skje, slik at håndtering av analyser kan skje i hvert fall i løpet av 2008 for at miljøet skal kunne betegnes som operativt. Flertallet forutsetter at kombinasjonen RMI og Tromsø skal være nok for å håndtere det økende prøvetilfanget som vil komme på grunn av dagens lovutvidelse. Jeg registrerer at regjeringspartiene ikke kan garantere for at Tromsø kommer i drift i 2008, og heller ikke har noen særlig formening om det er nok at Tromsø eventuelt dekker 10 pst. og kun Nord-Norge i sin del av arbeidet, med de køene og den saksbehandlingstiden man allerede har i dag, før vi utvider DNA-registeret. Jeg hadde egentlig bedt om saksordførers kommentar til dette og hadde tenkt å stille spørsmål om det, men jeg fikk vel egentlig svar i replikkadgangen, at det har ikke regjeringspartiene tenkt på. Man har solgt til Nordlys, men egentlig ikke tenkt noe spesielt på det. Men jeg har en utfordring, og det er ett spørsmål jeg kunne tenke meg å stille til regjeringspartiene: Hvis vi f.eks. forutsetter at GENA i større grad enn i dag blir offentlig eid, vil da regjeringspartiene kunne tenke seg å bruke dette miljøet for å gjennomføre intensjonene i loven? Sånn som flertallsmerknadene nå fremstår, kan de oppfattes som en litt kunstig opphøyning av kvaliteten på forskning utført ved landets universiteter og en underkjennelse av de naturvitenskapelige forskningsinstitusjonene i resten av Norge, også dem i offentlig eie. Jeg registrerer da at flertallet oppfatter det som problematisk at GENA, som driver med analysearbeid, er privateid. Jeg ber om svar på om saksordføreren og statsråden kan garantere at det foreligger tilstrekkelig analysekapasitet i Norge fra neste år av, uten at man må søke til utlandet, eller om man underveis kan være villig til å bruke laboratorier som f.eks. GENA i en overgangsperiode, kanskje kjøpe seg opp i GENA slik at det blir offentlig eid, og disse prinsipielle motforestillingene eventuelt blir borte – til beste for politi, påtalemyndighet og publikum. For Høyre er det ikke noe ideologisk poeng at analysemiljøer skal være verken privat eller offentlig eid, såfremt kvalitet, rettssikkerhet og faglig standard er avgjørende. For Stortinget er det ukjent hvordan RMI ligger an i forhold til forberedelsene til en mulig flerdobling i oppgaver fra 2008, og hvordan de ligger an i forhold til å bli akkreditert. Vi er nødt til å finne løsninger som gjør at vi bruker de samlede ressursene mer effektivt. Vi må kutte i unødvendig bruk av varetektsfengsling, og det må finnes faglige korrektiver som øker rettssikkerheten – og det må skje nå. Det forutsetter at Stortinget får seg forelagt fakta som hvor mye det koster ved RMI, antall og typer rettsmedisinske erklæringer og produktivitet. I rapporter til politidirektøren er f.eks. ikke RMIs produktivitet kartlagt overhodet. Da lurer jeg egentlig på: Hva er det Regjeringen bygger på i forhold til hva den får for pengene i dag, når man bevilger 64 mill. nye kr til noe man ikke kjenner effektiviteten til? Og er det noe som tyder på at kontrollen og oversikten blir bedre ved at RMI blir et statlig laboratorium med direkte bevilgninger, og at stykkprisordningen opphører, sånn som RMI selv ønsker? Man syntes det var en rar merknad fra mindretallets side i forhold til at man nevnte at man hadde hatt negative holdninger til GENA. Det er jo litt vanskelig å oppfatte det på en annen måte når man er ekstremt positiv til et miljø som i løpet av 20 år ikke er blitt akkreditert, ikke har tatt initiativ til å etablere en studieretning i rettsgenetikk, mens man da ikke har den tilsvarende positive holdningen overfor et miljø som i løpet av to år har greid det stikk motsatte, fordi det er privat eid. Det er det som er spesielt i den saken. Jeg kunne også tenke meg å stille spørsmål om den norske forvaltning ville hatt det bedre eller verre i Norge dersom det ikke fantes private sykehustjenester, deriblant laboratorieanalyser i dag. Hvor kostbart ville det vært, og hvor lang tid kunne man tenke seg at det ville tatt, dersom det kun var ett offentlig laboratorium som tok seg av slike prøver? Det er et spørsmål som flertallet ikke svarer på, men de dekker seg bak en generell merknad om at straffesakskjeden skal være i offentlig regi. Straffesakskjeden er og skal være i offentlig regi, selv om analysen utføres ved et godkjent laboratorium. Høyre ønsker ikke å privatisere straffesakskjeden. Avslutningsvis: Det er utdelt et forslag fra Venstre, som vel representanten Dørum kommer til å redegjøre for etterpå, men jeg vil allerede nå varsle at vi anmoder om at det forslaget kan vurderes oversendt, hvis eventuelt Regjeringen også er åpen for det. Helt til slutt vil jeg si at det er en ekstremt viktig reform vi vedtar her i dag. Den er på linje med «grooming»-paragrafen, og den er på linje med terrorlovgivningen vi har vedtatt tidligere, den er helt grunnleggende. Det er også grunn til å gi ros for at forslaget til lov foreligger til behandling. Utfordringen er, mener Høyre og Fremskrittspartiet, om man i det hele tatt greier å realisere intensjonene i loven, hvis man ikke sørger for å ha tilstrekkelig kapasitet til å håndtere det mangedoblede prøvetilfanget som vil komme, når man da tar i bruk DNA på en mer aktiv måte enn det man har gjort allerede i dag, hvor det er lange køer, lang saksbehandlingstid, og politi og påtalemyndighet skriker etter raskere svar.