Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Forslagsstillerne har åpenbart rett i at høye strømpriser kan være en stor utfordring for folk med dårlig økonomi. Særlig kan svingningene som gjør at man plutselig får en stor regning som man ikke helt har forutsett, være en betydelig utfordring for mange lavtlønte i Norge, for pensjonister og andre som har store utfordringer. Bendiks Arnesen var også inne på dette. Men da er det opplagte svaret på den utfordringen det som heldigvis både Kristelig Folkeparti og Høyre sier seg enig med regjeringen i, å gi målrettet støtte til dem som kommer i en økonomisk vanskelig situasjon. Det er det man gjør ved å gi penger ut gjennom bostøtten. Generelt å gjøre strøm billigere for alle, inkludert all den sløsingen vi også driver med i Norge – det er nevnt flere eksempler her – hvor vi f.eks. varmer opp garasjeoppkjørselen til hytta eller hva det måtte være på en måte som svært få av dem som har dårlig råd, har råd til, blir meningsløst. Et vesentlig samfunnsproblem krever et målrettet svar, og det målrettede svaret – heldigvis er det et bredt flertall i Stortinget for det – er å gi støtte til dem som trenger pengene, i form av bostøtte. Generelt å øse penger ut over alt og alle har man bare råd til hvis man ikke har både en debet- og en kreditside i sitt politiske regnskap. Så er det ingen tvil om at en hovedårsak til høye strømpriser er at det har vært en kald vinter, og at det er behov for å løse problemet med hvordan man skal få økt energitilførsel i en situasjon hvor vinteren er kald. Nå går vi inn i en global situasjon der det er ganske usannsynlig at vi får mye og ny atomkraft i Europa, og hvor kullkraft og annen kraft basert på fossilt brensel antakelig er enda farligere ut fra et klimaperspektiv. Det var mange flere som døde i naturkatastrofen i Japan og i klimarelaterte katastrofer på kloden enn det antallet som selv i det verst tenkelige tilfellet ville dø i en atomulykke. Men disse store globale energikildene er alle i vanskeligheter. Da må det nasjonale norske svaret være energieffektivisering og satsing på fornybar energi. EU har nå et stort program i sin 2020-tenkning om energi og ressurseffektivitet som gjør det naturlig for Norge å se med stor interesse på hva EU gjør der, for ressurseffektivitet, det å få mer ut av mindre, er det viktigste langsiktige politiske svaret. Det dreier seg om alle ressurser, men det dreier seg framfor alt om å få mer ut av energiressursene og bruke dem mer effektivt. I tillegg skal vi bygge ut alle de fornybare energikildene, vann, vind, sol og bio, i Norge og også bidra til utvikling av dem internasjonalt. Til slutt, når jeg er her i Sigbjørn Johnsens sted: Jeg skal ikke gå langt inn i polemikken, men jeg føler at Fremskrittspartiet har et generelt problem i sitt forhold til markedet. Høyres Siri Meling var også inne på det. Altså, selve formålet med å ha markedsmekanisme inne på energiområdet – man kan selvsagt være mot det – er jo at det skal være et prissignal i markedet, slik at man i tider da det er behov for å spare mer, får et prissignal og bruker mindre. I andre tider går man motsatt. En situasjon hvor man aktivt og kontinuerlig agiterer for at man skal ha mer marked på nær sagt alle samfunnsområder, men hver gang markedet skaper et problem, skal man forsøke å slå økonomisk gevinst på det problemet – det er ikke sånn langsiktig politisk troverdighet bygges opp, og det vil være et fundamentalt problem den dagen man kom i en regjeringsposisjon.