Anna Ceselie Brustad Moe (Senterpartiet), 2009-06-12:
Selv om vi i større grad enn andre land har livskraftige små og store samfunn i hele landet, er den vedvarende sentraliseringen av innbyggerne en utfordring for å sikre den enkelte reell valgfrihet til bosted. Mange flere kommuner har opplevd vekst i folketallet på grunn av tilflytting de siste par årene – og da ofte fra utlandet. Tilflyttere fra utlandet samt bosetting av innvandrere utgjør en stor ressurs som både store og små lokalsamfunn bør ta imot og inkludere på en god måte. I flyttemotivundersøkelser fra 1970-tallet var arbeid den mest sentrale faktoren for hvor folk bosatte seg. Nå oppgir folk flere andre individuelle preferanser som viktige. Særlig er familie og steds- og miljøkvaliteter vektlagt med større verdi. Årsaken til at flere andre faktorer skårer høyere er dels at undersøkelsene ble gjort i en høykonjunktur med god tilgang til arbeid. Med god tilgang til arbeid kan andre faktorer bli vektlagt sterkere, men fremdeles er arbeid en viktig forutsetning for å flytte til et sted. Lokalsamfunn må imidlertid være attraktive på andre måter også. Flere distriktskommuner har lyktes med dette og har vekst i folketallet på grunn av tilflytting. For å støtte oppunder den positive utviklingen vi ser i enkeltkommuner og bistå dem som fortsatt henger etter, vil vi videreføre et distriktspolitisk løft med en rekke tiltak. Vi vil styrke de distrikts- og regionalpolitiske virkemidlene for å møte utfordringene i utsatte distriktsområder, samtidig som vi vil tilføre fylkene tilstrekkelig med regionale utviklingsmidler for at de skal bli en kraftfull aktør. Selvfølgelig skal vi videreføre den brede distriktspolitikken, med god kommuneøkonomi, infrastrukturbygging og landbrukspolitikk, som virkelig er de viktigste satsingene for landet. Jeg vil ta for meg noen saker som jeg mener er viktige satsingsområder. At vi nå tar initiativ til en satsing på lokalt samfunnsutviklingsarbeid i kommunene, vil bidra til å innfri flere av faktorene som skal til for å øke bolysten. Attraktive lokalsamfunn, utviklet gjennom positiv medvirkning og deltakelse, gir innbyggerne mer å leve for og av. Å ta i bruk ressursene hos innbyggerne og potensialet i stedet der de bor, gir bolyst, framtidstro og er tiltrekkende. Dette innbefatter mobilisering av lokale ildsjeler, ungdom, bedrifter og frivillige lag og organisasjoner. At vi i tillegg nå har distriktssentre gjør at kommunene har en rådgivende samarbeidspartner for å finne fram til de beste tiltakene. Lokaliseringen av statlige, regionale og kommunale arbeidsplasser er et aktivt virkemiddel for å tilføre lokalsamfunn og regioner nye ressurser i form av arbeidsplasser, kompetanse og større fagmiljø. Uten flere kompetansearbeidsplasser utenfor Oslo får vi ikke snudd den store tiltrekningskraften hovedstaden har som arbeidssted. Dette er også viktig for å sikre byen en bærekraftig infrastruktur uten for stort vekstpress. Sånn sett blir lokalisering av kompetansearbeidsplasser rundt om i landet en vinn-vinn-situasjon både for Oslo og Norge for øvrig. Vi satser større og bredere på den digitale allemannsretten, og kan vise til at målene om bredbånd til alle i landet langt på vei er nådd. Manglende tilgang til bredbånd vil i praksis gjøre at friheten til å bo oppi Færbøgda i Stjørdal ikke blir reell. Nasjonale og internasjonale studier viser dessuten at tilgang til bredt bredbånd – bredbånd med høy kapasitet – gir økt verdiskaping og produktivitet i næringslivet, og er en viktig forutsetning for innovasjon og bærekraftig vekst. Derfor definerer vi nå nye mål for tilgang til bredere bredbånd i hele landet. Dette er et av de viktigste infrastrukturtiltakene for å sikre like muligheter i framtiden. Disse tre sakene, sammen med det brede spekteret av distriktspolitiske virkemidler, er forutsetninger for at Norge også i framtiden skal ha livskraftige lokalsamfunn i hele landet. For kun gjennom å satse på hele landet får vi utnyttet potensialet i ressursene våre, både når det gjelder folk og natur.