Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-06-19:
Debatten i dag har egentlig handlet om trygge skoleveier, om større bo- og arbeidsregioner og om bedre konkurransekraft for næringslivet. Vi sikrer bedre mobilitet både i byer og i distrikter, og vi gir økt frihet i hverdagen og økt fleksibilitet. Da må vi bygge bedre infrastruktur. Vi kan ikke fortsette slik som en har gjort i dette landet i så mange generasjoner med regjeringer – at en lar infrastrukturen forfalle år for år, at en bygger stykkevis og delt, at en har en kostnadsvekst, som også har skjedd under vår regjering, men som virkelig hadde det som bakgrunn tidligere. Vi må få en slutt på dette. Regjeringen har i Nasjonal transportplan lagt fram sine løsninger. Jeg konstaterer etter mange timers debatt at det er ingen konkrete alternativer som vil endre på dette. Ja, man ønsker å gjøre mer, men med tryllepenger, der en legger inn store prosjekter, men finansierer dem med 10 pst. av kostnadene, og der en forutsetter at en i framtiden skal finne en eller annen måte å gjøre det billigere på, men en vet ikke helt hvordan – en bare håper det skal skje. Det blir som å gå til en bilforhandler og levere 20 kr for en lottokupong og si: Ta gevinsten, og ta betalt for bilen, men jeg tar bilen med meg nå. Det er ingen som ville akseptert det, kanskje unntatt i Arbeiderpartiets verden. Jeg er ikke enig med Arbeiderpartiet, som i denne debatten har sagt at kanskje vi ikke skal bygge motorveiene med fire felt og 110 km/t allikevel. Det er det klareste standpunktet Arbeiderpartiet har hatt som de faktisk kan gjennomføre, for det handler om å nedprioritere og gå tilbake til slik en bygde før. Det er ikke framtidsrettet. Jeg treffer altfor mange Arbeiderparti-ordførere som sier at det Arbeiderpartiet bygde på 1990-tallet, i dag er for dårlig. Hvorfor i alle dager tar representanten Gahr Støre og Arbeiderpartiet i denne debatten til orde for å gå tilbake til den samme standarden? Det gir ingen mening. Jeg trodde vi var enige om at firefelts motorvei mellom Stavanger og Kristiansand var bra da denne regjeringen vedtok det, og ikke at en ville tilbake til den rød-grønne planen med tofelts vei igjen. Vi har satset mye på kysten og nærskipsfarten – veldig mye. Vi har tatt det inn som en del av transportpolitikken fordi det er fornuftig. Vi har sørget for at det er en støtteordning til nærskipsfarten, og for at avgiftsregimet er blitt redusert mye mer enn det Lisbeth Berg-Hansen viste til at Arbeiderpartiet klarte. Og vi bruker mer penger nå enn før på å investere i farleder og havner. At Arbeiderpartiet i denne debatten har vist at de ikke har fått det med seg, synes jeg er urovekkende. At de i tillegg overser at det skal være en ytterligere satsing i vår nasjonale transportplan, er enda mer graverende. Og at representanten Berg-Hansen to ganger har vært oppe på denne talerstolen og vist at hun åpenbart ikke fikk med seg hovedinnlegget mitt, der jeg gikk igjennom alt dette, men later som om jeg ikke tør å ta opp temaet, er egentlig bare pinlig. Denne debatten viser at det er fire partier som klarer å samle seg om i hvilken retning Norge skal gå, og at det er fire partier som er helt uenige om i hvilken retning Norge skal gå, der noen skal bygge mer vei og andre skal skrinlegge det, der noen skal bygge jernbane og andre skal skrinlegge det. Da er det mye tryggere og mye mer framtidsrettet faktisk å gå i samlet tropp, slik borgerlig side gjør.