Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-03-21:
Nå er det ikke lenge siden jeg var i denne salen og debatterte norsk havbrukspolitikk, og jeg kommer gjerne igjen. Debatten viste at det er bred enighet om de store linjene i politikken på dette området. Konsekvensene av brudd på havbruksregelverket kan være alvorlige, så jeg mener det er helt sentralt at regler skal overholdes, og at brudd skal kunne møtes med sanksjoner. Slik jeg oppfatter det, er det ingen uenighet om dette. Temaet for denne debatten er rettssikkerhet. Jeg vil først si at jeg er opptatt av at havbruksnæringen skal ha like god rettssikkerhet som all annen næringsvirksomhet i Norge – og det mener jeg at de har. Alle vedtak som fattes av forvaltningen, kan påklages, og alle vedtak kan bringes inn for domstolene. Lovbestemmelsen om overtredelsesgebyr ble vedtatt av et enstemmig storting i juni 2005, etter at Bondevik II-regjeringen fremmet forslag om en ny akvakulturlov i vårsesjonen samme år. I forarbeidene til lovbestemmelsen er det vist til forarbeidene til deltakerloven, der forholdet til Grunnloven og Den europeiske menneskerettighetskonvensjon er drøftet nærmere. Blant annet tar forarbeidene opp viktige rettssikkerhetsspørsmål som domstolenes prøvelsesrett og hvilke minimumsrettigheter som kommer til anvendelse ved ileggelse av overtredelsesgebyr. Stortinget har derfor allerede blitt forelagt, og vurdert, de rettssikkerhetsprosedyrene som skal gjelde ved ileggelse av overtredelsesgebyr etter akvakulturloven. Et sentralt tema i forbindelse med debatten rundt overtredelsesgebyr har vært reaksjonenes størrelse. Da er det fra flere hold – særlig fra oppdrettsnæringen – tatt til orde for at sanksjonene har vært for strenge. I kjølvannet av rømmingsepisoden i Trøndelag for kort tid tilbake er det imidlertid ting som tyder på at ikke alle er enige i dette. For eksempel har både WWF og statsadvokaten i Trøndelag uttalt at de forelegg som skrives ut til havbruksnæringen, er for lave når en ser på omsetningen til oppdrettsselskapene. Det må vi også merke oss når forslagsstillerne snakker om den «alminnelige rettsfølelse». Etter sivilombudsmannens behandling av den såkalte Polarlaks-saken har departementet fastsatt en ny bestemmelse om overtredelsesgebyr for biomasseovertredelser. Jeg har merket meg at bl.a. oppdrettsorganisasjonen FHL er mer fornøyd med denne nye bestemmelsen. Nå skal jeg da heller ikke blande meg borti hvilke vedtak som fattes i denne salen. Det jeg derimot kan gjenta, er at jeg fortsatt vurderer, og vurderer veldig sterkt, å legge fram en Prop. L for Stortinget, tidligst i inneværende sesjon. Dersom en slik proposisjon legges fram, vil det være naturlig å foreta en gjennomgang av sanksjonskapittelet i loven. Da vil i tilfelle Stortinget igjen få anledning til å debattere disse spørsmålene. Så er forslagsstillerne innom tildelingsrunden i 2009. Akvakulturloven åpner for flere måter å øke kapasiteten i lakseoppdrett på. Den rød-grønne regjeringen har tildelt tillatelser i lukket budrunde i 2006, etter fastsatte kriterier og bruk av skjønn i 2009, og nå i 2011 øker vi maksimalt tillatt biomasse i Troms og Finnmark. Det viser at vi gjør dette på flere forskjellige måter. Når det gjelder tildelingsrunden i 2009, vil jeg avslutningsvis si at jeg er enig med forslagsstillerne i at saksbehandlingen i Fiskeridirektoratet tok for lang tid. Dette er selvsagt noe vi ser nærmere på for å lære til en eventuell senere anledning, og i den forbindelse har nå Fiskeridirektoratet gjennomført en evaluering av tildelingsrunden. For øvrig ble det ved behandlingen av statsbudsjettet for 2011 bestemt at det etter en helhetsvurdering – bl.a. fordi det var gått så lang tid – tildeles tilleggstillatelser til de fire søkerne som i forbindelse med klagerunden mistet tilsagnene om tillatelse.