Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-07:
Jeg vil begynne med å påpeke at representantforslaget i Dokument 8:115 S for 2009–2010 er fremmet for å lede oppmerksomheten mot å styrke det lokale selvstyret av areal- og planarbeidet i kommunene. Skal interessen for lokaldemokratiet styrkes og vitaliseres, er det helt avgjørende at lokalpolitikerne får større makt og innflytelse over kommunens saker. Arealsaker peker seg ut som det mest konfliktfylte og er et område hvor overordnede myndigheter til stadighet setter til side enstemmige kommunale vedtak. Plan- og bygningsloven er grunnpilaren for all kommunal planlegging. Den gir klare retningslinjer som politikerne må forholde seg til. Dette burde være tilstrekkelig for å få en god forvaltning av kommunenes egne arealer. I forbindelse med utbyggingen av deler av Bjørvika i Oslo, reguleringsplanen for Bygdøy natur- og folkepark samt byggingen av nytt rådhus i Tønsberg har riksantikvaren reist innsigelser mot planarbeidene. Dette forsinker fremdriften og har som regel et ikke ubetydelig kostnadselement i seg. For Fremskrittspartiet er det viktig å begrense den statlige forvaltningens muligheter til å overstyre demokratisk fattede lokale vedtak. Fremskrittspartiet mener f.eks. at riksantikvaren burde være mye mer restriktiv i utøvelsen av sine rettigheter gjennom protester overfor lokaldemokratiet. Sektororganer får lett en skjevhet mot sine virkeområder uten å vurdere helheten i saken – som de kommunale politikere alltid må gjøre. Når kommunale vedtak fattes, gjerne enstemmig, representerer disse vedtak også kommunens innbyggere. Innsigelser som medfører store endringer i planer og prosjekter, gjør at respekten for overordnede sektormyndigheter stadig minker, og interessen for lokalpolitikk blir lidende. Statlige sektororgan på fylkesnivå utøver sin makt uten tilhørighet til politiske vedtak. Tidligere måtte f.eks. fylkesmannens miljøvernavdeling, veg- og landbruksmyndigheter legge fram sakene for sine politiske utvalg. Dette er ikke tilfellet lenger. Nå er det byråkrater som helt og holdent vurderer om det i saker som er fremlagt, skal reises innsigelser. Rikspolitiske retningslinjer legger føringer som lokalpolitikerne ikke kan gjøre noe med. Når innsigelser er reist, blir nabofylkets miljøvernavdeling satt til å behandle søknaden som kollegaer i nabofylket har reist innsigelser mot. Utfallet blir i de aller fleste saker som innsigelsen. Deretter kan saken lande hos Miljøverndepartementet. Selv om departementet ledes av statsråden, er det byråkrater som ved korte og flyktige besøk kommer med sine endelige vedtak som ikke kan ankes videre. Fremskrittspartiet vil fortsette å arbeide for at lokaldemokratiet skal styrkes. I Aftenposten fra 3. februar er det et stort oppslag på førstesiden med bilde av statsminister Stoltenberg, kunnskapsminister Halvorsen og kommunalminister Navarsete. Teksten sier at nå vil disse tre ha gode ideer og tips fra eksperter, gründere og mannen i gata. Lokalpolitikernes kunnskaper, erfaring og gode ideer og råd ser ikke ut til å ha stor interesse for regjeringens ledelse når disse ikke er nevnt med et ord i det store oppslaget. Overkjørselen av kommunale vedtak fra statlige organer er nok den retningen regjeringen ønsker det. Til slutt tar jeg opp fellesforslaget fra Fremskrittspartiet og Høyre.