trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Takk for spørsmålet. For meg er det veldig viktig at vi sikrer at avisomdeling på lørdager fungerer. Det har vært vår intensjon fra dag én. Når volumet av brev som Posten omdeler, har blitt mer enn halvert på få år – og spesielt har det skjedd på lørdager – har Posten sagt at de kan spare rundt 400 mill. kr på ikke å dele ut post når det nesten ikke er noe å dele ut. Men vi har sagt at i den forbindelse er det fortsatt viktig at lørdagsavisene kommer ut, fordi det er ferskvare, i motsetning til en regning, som gjerne kan vente til mandag. I hele den prosessen var det da viktig å få vite: Hvor er det vi trenger et statlig tilbud som dekker opp der avisene i dag ikke har avisbud? Rundt 85 pst. av avisene deles altså ut av egne avisbud, og spesielt gjennom et selskap som heter Helthjem, som er en sammenslutning av Schibsted, Amedia og enkelte andre aviser, der de har laget ett distribusjonsselskap, istedenfor at hver avis har sine egne avisbud. I 2014 hadde vi en høring om dette. I 2015 hadde vi et åpent møte. Hele greia var å få innspill fra alle avisene ved å spørre: Hvor har de dekning selv? Hvor må staten kjøpe denne ekstra tjenesten? Rundt 85 pst. av avisene sa at dette håndterer vi selv. Rundt 15 pst. måtte vi altså trå til for, spesielt i distriktene. Basert på de innspillene vi fikk fra eksisterende aviser, satte vi opp et anbud, gikk ut i markedet og sa: Dette er områder der vi trenger avisomdeling på lørdager, hvem kan levere en best og billigst mulig tjeneste? Basert på det ble det tildelt en kontrakt til et selskap som heter Kvikkas, som skulle jobbe sammen med Norpost om å få til dette. Dette skjedde altså i sommer. Så ser vi at først for to måneder siden satte avisene i gang sitt prosjekt, fordi også de hadde behov for å omdele aviser på lørdager – men det begynte de altså med først for to måneder siden. Vi har holdt på i nesten to år med vårt opplegg. Det vi ser, er at på en del av de områdene der avisene i utgangspunktet hadde fortalt Nasjonal kommunikasjonsmyndighet at de hadde dekning selv, fikk vi vite så sent som bare ti dager før dette trådte i kraft, at de hadde visst ikke dekning i Finnmark likevel. Der må staten trå til. Det å gjøre en slik jobb på ti dager er ganske utfordrende når en vet hvor stort Finnmark er, hvor mange enkeltabonnenter det er, og hva det krever av systemet i bakhånd. En del steder fungerer dette bra. En del steder fungerer det åpenbart ikke bra, det er bare å lese avisene. Da har vi sørget for at Kvikkas, Helthjem og lokalavisene må sette seg ned, de må få orden på adresselistene. Det er bare 40 pst. av adresselistene som har god kvalitet. Det betyr at det er litt for mye gjetting for avisbudene på hvor de skal gå. Det er litt for mange av filene som ikke er kompatible. Kvikkas har selv noen steder ikke fått gode nok bud, andre steder fungerer det bra. Denne prosessen er vi i gang med, og vi skal få det til å virke.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Jeg er opptatt av at vi skal finne løsninger, og derfor har vi fra departementets side engasjert oss tett inn i prosessen, men vi vet også at det er god kontakt mellom avisene selv og med Kvikkas. En del steder har fått løst mye i den uken som gikk. Leveringskvaliteten økte betydelig fra forrige lørdag til denne lørdagen, men det er også åpenbart at en del steder, gjerne spesielt i deler av Telemark, deler av Møre og Romsdal og enkelte andre, mer begrensede distrikter, er det fortsatt ikke på plass. Kvikkas peker på at det handler noen steder om at budene ikke har vært gode nok, noen steder at de rett og slett ikke har fått tak i bud til å gjøre jobben. Men vi skal også huske at av de 45 000 avisene som avisbransjen selv peker på at det er problemer med, er det bare 6 000 som tilhører Kvikkas’ område. Tre ganger så mange tilhører avisenes eget ansvarsområde, som de selv hele veien har sagt var deres oppgave. Og for en del aviser har en i tillegg hatt problemer med at en ikke har fått tilgang til postboksene til Posten. Det siste holder vi nå på å løse. Kvikkas har redusert betydelig antallet på 6 000, og vi tror også at mediebedriftene selv får redusert de rundt 18 000.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Nå må vi huske innledningen her. Det var at staten skulle ta ansvaret der avisene selv ikke hadde bud. Det er altså rundt 15 pst. Det er det Kvikkas skal ha. Mange av dem som opplever problemer, opplever problemer der avisen allerede har hatt bud, men der en selv ikke har forberedt seg godt nok, fordi en kom for sent i gang. Så skal vi ikke drive og skylde på hverandre, men vi må sette oss ned og finne ut hvordan vi løser disse utfordringene. Jeg synes representanten selv viser at det er feil å peke på Kvikkas i denne sammenheng når en sier at en ikke får avisen til Stortinget. Jeg er rimelig trygg på at det fins et avisbudsystem som funker godt her, bl.a. fordi Aftenposten distribueres. Da handler det litt om at mediehusene selv faktisk ikke har koordinert denne avisomdelingen der avisene selv sier at de har et budnett som fungerer. Da er det ikke staten som har ansvaret, men det er avisene selv som har ansvaret. Jeg har sagt at for de 6 000 av de 45 000 der Kvikkas har ansvar, føler jeg et spesielt ansvar. Der postbokstilgangen mangler, føler jeg et spesielt ansvar, for Posten er også statlig. Men for dem som er avisbudsentralens eget system, må avisene selv ta ansvar for å få sitt system til å fungere. Vi må jobbe sammen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Takk for spørsmålet. Det er et veldig viktig tema, og jeg er i hvert fall stolt av at dagens regjering med god hjelp fra Kristelig Folkeparti – ikke minst – og Venstre har gjort mer på dette området enn det forrige regjering fikk til. Det synes jeg er verd å understreke når en representant for et tidligere regjeringsparti står og er utålmodig etter noe som de selv ikke løftet en finger for. Fylkeskommunene og Oslo kommune har i utgangspunktet ansvaret for det lokale kollektivtilbudet, og i dette ansvaret inngår TT-transporten som en her tar opp. Og det er fylkeskommunene og Oslo kommune som godkjenner brukere og fastsetter omfanget av det transporttilbudet som en skal gi til godkjente brukere. Finansieringen av TT-ordningene er i utgangspunktet noe som skjer gjennom overføringene til fylkene, i de frie inntektene. Dermed har systemet som Arbeiderpartiet og flertallet har ført så langt, vært at dette styrer fylkene. Så har dagens regjering, med Kristelig Folkeparti som en god støttespiller og drivkraft, og også sammen med Venstre, sørget for at vi utvider ordningen utover det som har vært før. Vi bevilget 22 mill. kr i 2016-budsjettet til tilskudd for å få en utvidet ordning i en del fylker. Dette styrkes i 2017-budsjettet, og vi vet også at Kristelig Folkeparti i sitt alternative budsjett ønsker en ytterligere støtte. Men det er ikke sånn at det i dag ikke finnes et TT-tilbud. Det gjør det i alle fylker. Men det er Arbeiderpartiet som faktisk sitter og kan styre dette i alle de fylkene de styrer, og hvis en mener det ikke er godt nok, bør Arbeiderpartiet i Stortinget egentlig ta opp på sine fylkeskonferanser med sine Arbeiderparti-fylkesordførere hvorfor de ikke gjennomfører den oppgaven og det ansvaret de har. Dagens flertall i Stortinget sørger for at en får en enda mer enhetlig tilnærming, ved at vi i tre–fire fylker nå har en mer nasjonal standard. Vi har samarbeidet godt med brukerorganisasjonene for å få dette innfaset på en god måte som ivaretar de gode erfaringene vi har hatt i et prøveprosjekt, og ser på hvordan vi kan utvide det på en måte som gjør at det er forutsigbart for dem som får tilbudet. Det gir ingen mening hvis vi skal spre det over hele landet, men ha en måned her og en måned der. Derfor bruker vi heller geografiske avgrensninger som etter hvert utvides. I 2017 vil vi altså bruke 45,2 mill. kr på denne ordningen. Det kommer i tillegg til den veksten som har vært i bevilgningene til fylkene for at de skal ivareta det som i utgangspunktet er deres ansvar.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Man gjør ikke landet bedre ved å skattlegge norske arbeidsplasser, slik Arbeiderpartiet gjør – i hvert fall ikke når man bruker hele skatteinntekten på å spare den i oljefond i utlandet. Arbeiderpartiet øker formuesskatten med 3,9 mrd. kr, og de sparer 4 mrd. kr på oljefond i utlandet. Det gir ikke bedre tjenester til de eldre i landet. Det gjør derimot regjeringens budsjett, der vi – i løpet av fire år – har foreslått å bevilge 4,8 mrd. kr til kollektivsatsing i de største byene, mens Arbeiderpartiet, da de hadde høyere skatter, likevel bare bevilget 1,8 mrd. kr til det samme tilbudet. Man sier at vi radbrekker TT-ordningen, en TT-ordning som Arbeiderpartiet i åtte år ikke engang foreslo å innføre, men som nå faktisk er på plass i fire fylker, i godt samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti. Jeg synes vi skal ære dem som er drivkraften bak dette. Arbeiderpartiet har ikke vært en drivkraft. Hvordan kan vi radbrekke noe som Arbeiderpartiet var imot i åtte år? Jeg synes det er ganske snodig. Fylkeskommunene har bedre økonomi nå enn de har hatt på ti år. TT-ordningen har mer penger enn på ti år. Kollektivsatsingen i byene er større enn på mange år. Det tror jeg vi skal glede oss over i stedet for å kritisere.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Nå synes jeg det skapes konflikter det ikke er grunnlag for, og det kan ikke ha noe annet mål enn å skape misnøye. Det gir i hvert fall ikke gode løsninger. Vi har sagt at universell utforming er et av våre viktige mål, nettopp for at det å sikre mobilitet for alle er viktig. Derfor bygger vi bedre veier, derfor bygger vi bedre jernbane, derfor oppruster vi havnene, som forfalt i åtte år under forrige regjering, og derfor bygger vi bedre kollektivtilbud: flere avganger på jernbanen, en bedre TT-ordning, som gjør at de som trenger tilrettelagt transport, får det i mye større grad enn før. Det å skape misnøye gir inntrykk av at dette ikke er viktig for oss, når vi faktisk viser at det nå er mye større satsing på universell utforming, på tilrettelegging for folk som er blinde, og for folk som er døve. Det synes jeg er noe vi skal glede oss over i stedet for å svartmale. Det er også helt feil når Arbeiderpartiet gir inntrykk av at vi har brukt 25 mrd. kr på skattelettelser til de rikeste. Dette handler om å sørge for at vanlige biler blir tilgjengelige for flere, slik at de kan velge miljøvennlig. Dette handler om lavere avgifter og skatter på folks inntekt og å sørge for at studentene kan ha høyere frikortgrenser. Jeg tror ikke studentene er blant milliardærene i dette landet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Vi vil være med og bidra så godt vi kan til å finne en løsning i denne saken, men jeg kan naturlig nok ikke gå inn og overstyre Oslo kommune. Den er rød-grønt styrt – det er de som må sørge for at de har framdrift i sine vedtak og reguleringsplaner. Alternativet er at vi innfører statlige planer for stort sett alt. Da kan vi overstyre. Men i en prosess som allerede er i gang, tror jeg det vil ta mer tid enn det vi sparer, og derfor er min henstilling at Oslo kommune gjør denne jobben så raskt og godt som mulig, slik at vi slipper å komme i en situasjon der man i mangel på deponiavklaring lokalt må begynne å skipe steinmassen langt vekk. Det er ikke en god miljøløsning, det er ikke godt for transportnettet, og det er heller ikke god ressurspolitikk. Min henstilling er da at Oslo byråd griper fatt i denne saken og får gjort nødvendige vedtak. Alternativet er at vi må sette utbyggingen av Follobaneprosjektet på vent. Det mener jeg ville vært dramatisk. Det er et prosjekt til over 20 mrd. kr. Det er fire tunnelboremaskiner som nå, eller snart, er i drift. Det å ha så mye kapital stående fordi man ikke får gjort noe med steinmassen man hugger løs, det ville vært dramatisk dyrt. Vi må sørge for at man får på plass en godkjent reguleringsplan for deponi. Vi håper den kan komme allerede denne måneden. Hvis den ikke kommer på plass, sier Jernbaneverket at de må begynne å se på et eksternt deponi. Det håper jeg i det lengste at vi klarer å unngå, og det tror jeg vi har til felles.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
På et tidlig tidspunkt foreslo Jernbaneverket selv å dele reguleringsplanen i to nettopp for å sikre god framdrift. Da ville ikke Oslo være med på det. Så ser jeg at ting endrer seg nå, men jeg minner om at det er et rød-grønt flertall i Oslo bystyre. Rødt er støtteparti for byrådet. Da mener jeg at byrådet, som ikke ville være med på å dele denne planen tidligere, må finne en god løsning. Vi bare henstiller fra der vi sitter Oslo kommune om at en får vedtatt denne reguleringsplanen, slik at en slipper å måtte transportere massen langt vekk. Så vet vi selv at Arbeiderpartiet i valgkampen egentlig ønsket å utsette hele Follobaneprosjektet, fordi en ville utrede muligheten for å ha en stasjon i den tunnelen. Det advarte jeg sterkt imot. Men vi ser at det har vært litt for mye politisk spill rundt prosjektet fra lokale politikere, med Arbeiderpartiet i spissen, om dette. Derfor håper jeg at vi nå i hvert fall kan få fattet de vedtakene som gjør at en får brukt massen lokalt og ikke må transportere den.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Jeg skal gjøre alt det som ligger til min rolle som statsråd for å sørge for at vi finner løsninger her. Men det er altså i utgangspunktet Oslo kommune som må fatte disse vedtakene. Så håper jeg og tror at de vil samarbeide godt med Jernbaneverket om det. Jeg tror også at dette er et fantastisk spennende område for å drive byutvikling. Det var en del diskusjoner i fjor f.eks. om en skulle etablere en stasjon i Follobanetunnelen, Åsland stasjon, som Arbeiderpartiet ivret veldig for, og som ville utsatt hele prosjektet. Det er jeg glad for at det ikke er blitt noe av, og at Arbeiderpartiet heller ikke har tatt det opp. Det jeg tror er mye mer fornuftig, er at en jobber sammen om løsninger som Ruter har skissert, der en kan se på andre løsninger, eller at en ser på dagens Østfoldbane som en lokaltogbane, som vil sørge for at en får gode kommunikasjonsmuligheter i dette området. Når jeg ser på Ruter, mener jeg det er et av de mest progressive kollektivselskapene i dette landet. De bør absolutt involveres for å utvikle løsninger både øst og vest for Oslo når det gjelder å kunne utvikle nye areal, som i dag har vært vanskelig.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Takk for spørsmålet. Det er et av de mange viktige hensyn en skal ivareta både når en bygger veiprosjekt enkeltvis, og ikke minst når en ser på helheten i øst–vest-forbindelsene. Jeg varslet for ca. halvannet–to år siden at vi ikke måtte se på fire–fem hovedveier øst–vest, men kanalisere investeringene våre på en eller to strekninger, slik at når vi bruker penger for å redusere reisetid, gjør vi en eller to veier raskere og bedre enn de andre, slik at tungtrafikken, hovedtrafikken, velger de traseene istedenfor at den sprer seg tynt utover. Så sa jeg samtidig at det betyr at alle veistrekningene som vi har i dag, også har gode, viktige lokale og regionale formål der vi må ivareta trafikksikkerhet, skredsikring, oppetid o.l., som gjør at de ikke skal bli glemt, men det er gjerne ikke der en bruker pengene for å redusere reisetiden. Basert på det ble det satt i gang flere utredninger. En av dem var en såkalt konseptvalgutredning og gjelder forbindelsene mellom Østlandet og Vestlandet. I den anbefalte Vegvesenet at vi skisserte to hovedveier. Den ene er E134, og den andre er rv. 52 over Hemsedal, som inkluderer deler av E16 og deler av rv. 7. For Hardangervidda innebar denne prioriteringen at Vegvesenet ikke anbefalte utbygging av en lang tunnel der siden det ikke skulle være en hovedtrasé, men de mente at det burde være noen mindre utbedringer for å ivareta bl.a. reiseliv og villrein. Dette ble mer utdypet i konseptvalgutredningen for rv. 7, som er den som går over Hardangervidda, og der ble utfordringene med villreinen på Hardangervidda behandlet. Vegvesenet konkluderte med at en burde bygge en kortere tunnel der, Dyranuttunnelen, som trolig ville løse villreinproblematikken på en tilfredsstillende måte. Det er en tunnel på rundt 6 km. Dette er noe av det som vi jobber videre med, og vi ser på helheten når vi jobber med Nasjonal transportplan. Vi må se på hvordan en tunnelløsning, kort eller lang, vil sørge for at en i hvert fall reduserer de problemene som er, og klarer å ivareta framkommeligheten for trafikantene, men ikke minst villreinartens behov for lav og bevegelsesområde. Det synes jeg som sagt er ivaretatt på en god måte i den jobben som Vegvesenet har gjort.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
I alle veiprosjekter er det mange ulike hensyn som skal avveies og ivaretas. Det handler også om hvor mye penger en skal bruke på hvilke strekninger. Vi har sagt at E134 er den ene av de to viktigste strekningene når det gjelder reisetidsreduksjon. Der vil det være behov for betydelige investeringer. Hvis en sier at en av de veistrekningene som Vegvesenet har anbefalt ikke skal være hovedstrekning, allikevel skal ha noen av de største investeringene, men man egentlig ikke skal legge til rette for mer trafikk, da ender man opp med at man ikke nødvendigvis ivaretar verken de totale miljøinteressene eller de totale transportinteressene. Dette er noe av det vi må avveie mot hverandre i arbeidet med Nasjonal transportplan. Nå er det under gjennomføring en såkalt kvalitetssikringsrapport 1, en høring og konseptvalgutredningen som går på strekningen Gol–Voss, og det er naturlig at vi ser på de innspillene som kommer der, før vi konkluderer endelig. Men jeg tror også det er viktig for alle politikere som etterlyser tiltak på sine områder, at de også sier hvilke prosjekter de vil prioritere bort fra andre veistrekninger, slik jeg opplever at representanten Henriksen tar til orde for her.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Noe av effekten hvis man legger mer av tungtrafikken over på E134, er at man også avlaster rv. 7 med hensyn til trafikk, og det vil også avlaste når det gjelder noe av problematikken som man opplever for villreinen. Så registrerer jeg også at Vegvesenet selv mener at den korte tunnelen de har foreslått, vil være tilstrekkelig for å imøtekomme de behovene som villreinen har. Der oppfatter jeg at representanten Henriksen har et annet syn og er villig til å bruke mer penger på dette. Det betyr at det er mindre penger til å løse andre utfordringer, og det er en del av den helhetlige prioriteringen vi må gjøre.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-11-16:
Eg vil stille følgjande spørsmål til samferdsleministeren: «I NRK Sogn og Fjordane si morgonsending kunne ein i dag høyre at det frå Statens vegvesen si side ikkje er sett i gong arbeid med planlegging av E39 mellom Byrkjelo og Sandane. For eit år sidan feira ein lokalt at ein samstemt transportkomité løyvde 1 mill. kr til utbetring av flaskehalsane på strekninga. Eg stilte skriftleg spørsmål til statsråden om saka 23. oktober, men ber statsråden utdjupe følgjande: Når vil ein setje i gong planlegginga og følgje opp Stortinget sitt vedtak frå 2015?»
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-11-16:
Eg takkar for svaret. Det er positivt at ein no, eitt år etter at vedtaket vart gjort, vil sjå på dei løysingane som transportkomiteen peika på, for i merknaden deira – og det som vart vedteke i Stortinget – vart det sagt at det var flaskehalsane som skulle planleggjast, det er dei som er prekære, og resten av strekninga kan ein ta att seinare. Vi snakkar om to flaskehalsar som er på eit par hundre meter kvar, og som ligg ca. 200 meter frå kvarandre – den eine er kalla Gullkista og den andre Jarbrugda. Då er det merkeleg at Statens vegvesen har planlagt noko heilt anna. Kvifor har ikkje statsråden følgt opp det som var ein heilt klar og tydeleg intensjon frå eit samrøystes vedtak utan at Stortinget her må vere ringjeklokke for statsråden?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-11-16:
Eg takkar igjen for svaret. Det er ifølgje protokollane frå denne salen ingen tvil om kva som er meint frå Stortinget. Transportkomiteen var eksplisitt på at ein skulle utbetre dei to flaskehalsane, og sette av 1 mill. kr. Eg hugsar oppslaget frå desember 2015 der lokale politikarar jubla høgt, og den eine før og hin etter var i media og fortalte kva ein hadde gjort for å få dette til. Ein var til og med så optimistisk at ein tenkte at her skal ein planleggje så fort at prosjektet kjem i løyvingsposisjon til 2017-budsjettet. Det kunne vel ikkje mistydast. Det som statsråden seier no, betyr det at Statens vegvesen rett og slett ikkje har tolka dei vedtaka som Stortinget gjorde, rett, og kan statsråden no garantere at det vil verte følgd nøye opp frå departementet si side?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
«Livskvalitet for eldre mennesker handler blant annet om muligheten til å komme seg ut av hjemmet. Mange eldre er ikke i stand til å kjøre egen bil eller benytte seg av det ordinære kollektivtilbudet, men er avhengig av tilrettelagt transport. Stortinget har vedtatt en opptrapping av den nasjonale TT-ordningen. Hvorfor har ikke statsråden gjort mer for å gjøre ordningen med tilrettelagt transport til en nasjonal ordning for alle fylkene slik at flere eldre får et bedre tilbud?»
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg registrerer at statsråden overhodet ikke tar ansvaret for TT-ordningen, og at han skyver ansvaret foran seg og over på fylkene. Han takker Kristelig Folkeparti og Venstre for god hjelp, og det er det all grunn til å gjøre, da regjeringspartiene selv for inneværende år foreslo omtrent med et pennestrøk å stryke hele bevilgningen til TT-ordningen. Jeg kan opplyse statsråden om at Arbeiderpartiet har foreslått å bevilge 22,5 mill. kr mer til TT-ordningen enn regjeringen gjør i sitt forslag til statsbudsjett for neste år. Vi ser at antallet eldre i trafikken øker, og de har samtidig fått nye krav til forlengelse av førerkortet – som også er strengere krav – og mange eldre blir nå fratatt førerkortet når de fyller 75 år, fordi de ikke har gyldig legeerklæring. Jeg må spørre igjen: Hvorfor fratar statsråden eldre muligheten til å være mobile når han radbrekker TT-ordningen på denne måten? Regjeringen velger å prioritere skattekutt i milliardklassen til dem med mest fra før i stedet for å bruke noen titalls millioner på at eldre faktisk skal komme seg ut av hjemmet.
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg synes heller ikke man gjør landet bedre ved å gi 25 mrd. kr mer i skattekutt til dem med mest fra før i stedet for å fordele pengene på en mye bedre måte. Det er faktisk sånn at vi politisk har et felles ønske om at man skal kunne reise sømløst i transportsystemene våre i dag. Det er målet vårt. Derfor har også universell utforming vært viktig for oss i Arbeiderpartiet. Det handler om å komme seg av og på transportmidler og ikke bli båret om bord i fly, f.eks. Det handler om verdighet, og det handler om å klare seg selv. Nå ser vi at transportetatene foreslår i grunnlagsdokumentene til NTP at man skal redusere universell utforming fra å være et hovedmål til å bli et etappemål under Framkommelighet. Jeg synes det forslaget er trist. Kan statsråden garantere at universell utforming fortsatt skal være et hovedmål, når han legger fram regjeringens forslag til NTP til våren?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg har tillatt meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Oslo bystyre har områdeplan for Gjersrud-Stensrud til behandling, der en vesentlig del av planen omhandler deponiet for massene fra Follobanen. Jernbaneverket trenger en avgjørelse før nyttår, men nå truer enkelte i bystyret med en ny reguleringssak. Vil statsråden bidra til at planen blir behandlet slik at framdriften for Follobanen sikres?»
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg er enig i nesten alt han nå sier, for det er dette som er noe av mitt poeng. Jernbaneverket og Oslo kommune har faktisk kommet til en enighet, og Jernbaneverket trenger, som statsråden også understreker, en avgjørelse før jul. Men det er opposisjonen i Oslo bystyre, som består av de borgerlige partiene og partiet Rødt, som nå fremmer forslag om å splitte planen i to, og at det skal fremmes en ny reguleringssak for deponiet. Det vil bety at utviklingen av området og deponiet ses på som to separate saker. Det er ikke tilrådelig rent juridisk. Men det som er viktigere, som også statsråden understreker, er at dette kan føre til utsettelse som setter Jernbaneverket i en umulig situasjon. Det jeg nå spør statsråden om, er egentlig: Vil han, eller kan han, ta kontakt med regjeringens partifeller i Oslo, slik at vi får en smidighet i denne avgjørelsen, slik at framdriften i Follobaneprosjektet sikres?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Hvis jeg nå tolker statsråden i beste mening, vil han kanskje forsøke, under hånden, å sjekke hva som skjer i Oslo bystyre og i hvert fall gjøre sitt som statsråd for at dette skal gå etter planen. For det er slik som statsråden sa, at en konsekvens av ikke å behandle denne planen før jul, nettopp vil være at Jernbaneverket begynner å kjøre ut massen fra Follobanen. Og det vil, i hvert fall ifølge mine kilder i Oslo bystyre, bety at mellom 200 000 og 300 000 lastebillass med slagg må kjøres gjennom byen, og det er helt riktig at det vil miljømessig være veldig uheldig. Så mister vi også muligheten til å få et nytt byutviklingsområde, som har et potensial for 10 000 boliger og 4 000 arbeidsplasser. Det er en fantastisk byutviklingsplan. Det skal ikke jeg belemre samferdselsstatsråden med, men jeg håper at han vil gjøre sitt som statsråd for at dette går i orden.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål: «Hvordan vil statsråden sikre at det nødvendige hensynet til den nå globalt truede arten villrein, og behovet arten har for store barrierefrie leveområder på Hardangervidda, blir ivaretatt i spørsmålet om veiforbindelsene øst–vest?»
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Takk for svaret. Om vi ser på de ressursene som fattige land i Øst- og Sør-Afrika f.eks. bruker på å ta vare på truede arter som elefant og neshorn, er det ganske forstemmende å se hvor lavt våre internasjonale forpliktelser med hensyn til vern av villrein blir vektet når viktige veivalg skal tas. Nå som villreinen er oppført som globalt truet art av Verdens naturvernunion, noe som skjedde i august i år, er ikke statsråden da enig i at hensynet til villreinen må vektes høyere når det endelige veivalg skal gjøres? Da minner jeg om at all naturfaglig ekspertise peker på lang tunnel som det gode tiltaket, i og med at færre og kortere tunneler åpner opp for mer menneskelig aktivitet i de områdene hvor villreinen helst skulle ha krysset rv. 7, for å få tilgang til beiteområder som faktisk utgjør en femtedel av området.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Det leder meg inn på det som er mitt neste spørsmål i dette, alternativ K3 i konseptvalgutredningen for rv. 7. Det handler om lang tunnel, og det er det som gir ferdsel for villrein. Men det har en investeringskostnad på 8,1 mrd. kr, og det er uten tvil det alternativet som vil gi villreinen de vilkårene som villreinen må ha på Hardangervidda i dag. Hvor stor mener statsråden muligheten er for at regjeringen vil legge fram forslag om bygging av en slik lang tunnel, når rv. 7 ikke får status som hovedsamband øst–vest?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «I Prop. 1 S fra Helse- og omsorgsdepartementet legges det opp til å ta i bruk protonbehandling, og helseforetakene får i oppdrag å etablere et protonsenter innen 2022. Styrene i alle de fire helseforetakene har vedtatt at hvis det skal bygges et senter, «vil det være naturlig å starte utbyggingen i Oslo». Det haster å få innført protonterapi som vil gi bedre strålebehandling for mange kreftpasienter, og det bør ikke brukes tid og ressurser på lokaliseringsdebatt. Støtter statsråden helseforetakenes syn på at det første senteret bør bygges i Oslo?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg vil understreke at det er veldig bra at vi nå tar et stort steg videre, og bestemmer at det skal bygges et protonsenter i Norge. Det vil være 77 slike sentre i løpet av året rundt om i verden. Norge vil jo helst være i første rekke, men her er vi «litt på hæla» når det gjelder å komme i gang. Sverige har et senter i Uppsala som kom i gang i 2015, og Danmark får et i 2018. Vi vil altså få et i 2022. Det er foreløpig anslått i utredningen at det vil kunne dreie seg om ca. 1 500 pasienter som vil ha nytte av protonbehandling, og 270 er man sikker på. Jeg forstår at statsråden vil ta dette etappevis, og at man begynner med å bygge ett senter, som det legges opp til i statsbudsjettet. Spørsmålet mitt blir da: Når alle de regionale helseforetakene sier at hvis det først skal bygges ett senter, bør man begynne i Oslo, hvorfor kan ikke statsråden nå signalisere at han er for den konklusjonen, så man slipper å bruke tid på det et års tid til?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg takker for det svaret også, som jeg ikke synes gikk direkte på det jeg spurte om. Man har jo her en gavepakke, for det er et likelydende vedtak i fire punkter fra alle fire regionale helseforetak, også Helse Vest, der det i punkt 3 heter at det vil være naturlig å starte utbyggingen i Oslo hvis man legger opp til ett senter først og innenfor en regionalisert modell etter hvert. Her får man en gavepakke ved å unngå en lokaliseringsstrid og kunne ta ned den ballen, når det ligger fire likelydende vedtak fra alle helseregionene. Argumentene er at tomten på Rikshospitalet scorer høyest i en faglig vurdering, pluss at den vil være en del av byggeprosjektet med nytt klinikkbygg på Radiumhospitalet. Det gjør at det kan bygges raskere, man har et sterkt miljø for utprøvende behandling og vil kunne se på flere områder protonterapi kan brukes til i årene framover. Det er også andre argumenter, som jeg ikke rekker å gjenta nå, men er det andre argumenter enn dem som ligger i denne konseptfaseutredningen fra helseforetakene, som statsråden vil legge vekt på, siden han skyver på avgjørelsen om lokalisering?
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Regjeringen vil sikre etablering av protonbehandling i Norge. En slik etablering er et stort løft, og regjeringen har lagt inn forslag om hvordan et slikt senter skal finansieres i forslaget til statsbudsjett for 2017. De regionale helseforetakene fikk i desember 2015 i oppdrag å utrede konseptutredninger for etablering av ett eller to protonsentre i Norge innen 2022. I tillegg ble det lagt til grunn at det skulle utredes ulike kapasitetsalternativer. Partikkelterapi og protonbehandling er forholdsvis nytt, og i alle land som har etablert tilbudet, har det vært mye usikkerhet og diskusjoner omkring pasientunderlag og indikasjoner for behandling. Det gjelder også i den norske prosessen. Regjeringen mener det er en fordel med en gradvis oppgradering av protonkapasiteten i Norge. Da kan vi høste erfaringer nasjonalt og internasjonalt, og vi kan dra nytte av den teknologiske utviklingen på området. Planleggingen så langt av protonsentre har ikke vært en del av det etablerte styringssystemet for investeringer i helseforetakene. Det er den tidligere og nåværende regjeringen som har initiert og prioritert dette, og det har ikke vært fastsatt rammer for etablering av protonbehandling i Norge. I foretaksmøtet i januar 2017 vil helseregionene få i oppdrag å gjennomføre en tilleggsutredning, basert på en etappevis utbygging – med avklarte rammebetingelser for gjennomføringen av prosjektet. Hvis Stortinget slutter seg til de føringene som ligger i statsbudsjettet for 2017, vil da helseregionene vite at protonbehandling skal etableres med 30 pst. statlig tilskudd og 70 pst. lånefinansiering. De har fått 75 mill. kr for å gjennomføre neste fase i planleggingen. Det vil gi et bedre beslutningsgrunnlag for hvilken måte det første sentret skal etableres på.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
De vurderingene og utredningene som er gjort av helseregionene til nå, er blitt gjort uten at man kjenner vilkårene for etablering. Det som regjeringen nå avklarer i statsbudsjettet, er hvilke økonomiske vilkår etableringen av protonsenter skal ha. De økonomiske vilkårene skiller seg fra slik en vanligvis finansierer investeringer i helseregionene, ved at de vil få 30 pst. i direkte tilskudd fra staten – de vil ikke måtte finansiere 30 pst. gjennom egenfinansiering, slik det er vanlig – og de resterende 70 pst. lånefinansieres. De to aktuelle lokaliseringene for det første senteret er enten Oslo eller Bergen. Men vi må også kunne se på hvilke av de konseptene som helseregionene selv tar ansvar for, som er gjennomførbare innenfor de rammene som de nå kjenner. Det vil de nå få penger til, og prosessen kan starte i 2017.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Jeg synes utredningen gir gode argumenter, så det er ikke det som er situasjonen. Representanten brukte selv begrepet «gavepakke». En gavepakke er noe som en får helt gratis, og som en ikke trenger å ta hensyn til hva koster. Det er det som har vært litt av utfordringen med det den modellen og den utredningen av dette som tidligere helseminister Anne-Grete Strøm-Erichsen startet på, har gitt oss, nemlig at her har utredningen foregått uten at helseregionene har skjønt hva som er de økonomiske rammebetingelsene for arbeidet. Nå har regjeringen foreslått for Stortinget hva som skal være de økonomiske rammebetingelsene for investeringen, og da vil vi også få en mye mer kvalifisert vurdering av dette fra helseregionene – fordi de skjønner under hvilke økonomiske vilkår dette arbeidet skal foregå. Det har de ikke visst tidligere, derfor viste den første utredningen at en ønsket seg fire sentre – for da visste en ikke heller hvem som skulle betale for dette.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Det er ingen tvil om at Sykehuset Innlandet har en krevende fordeling av oppgaver mellom sine sykehus, både faglig og ressursmessig. Jeg er kjent med at Sykehuset Innlandet, i tråd med styrets vedtak fra april 2016, nå gjennomgår ulike faglige områder for å fremme kvalitet og vurdere om tjenestene er hensiktsmessig organisert, og for å sikre at ressurser i størst mulig grad brukes direkte til pasientbehandling – og dette som av styret er omtalt som kortsiktige omstillingstiltak. Gjennomgangen skal sikre at driften av foretaket er bærekraftig. Dette er tiltak som det tas sikte på å iverksette i perioden 2017–2020. Et av områdene som nå vurderes, er tilbudet til barn og unge. Sykehuset Innlandet opplyser at det uansett hva gjennomgangen ender opp med, vil være et omfattende poliklinisk tilbud, dagtilbud og døgntilbud til barn og unge i Hedmark og Oppland. De har lagt opp til en åpen, involverende og forutsigbar prosess, hvor både berørte kommuner, brukerorganisasjoner og tillitsvalgte vil bli involvert. Sykehuset opplyser også at det foreløpig kun har blitt gjennomført en intern prosess i foretaket. Ny veileder for helseforetakenes utviklingsplaner inneholder anbefalinger om prosesser rundt ulike interessenter osv. Jeg legger til grunn at føringene jeg har gitt, blir fulgt, og at eventuelle endringer gjennomføres i en god prosess og på en faglig forsvarlig måte.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Sykehusene har ansvaret for å vurdere hvordan en organiserer og gir tilbud til befolkningen, som representanten er fullt klar over. Når en skal gjøre den typen vurderinger, er det viktig å ha åpne og inkluderende prosesser som gjør at de ulike synspunktene blir godt belyst, er åpne og kan diskuteres, og motforestillinger kan komme fram. En konsekvens av at vi stiller krav om den typen prosesser, er at diskusjonen kommer ut i det åpne rom. Det mener jeg er bra, men det at diskusjonen kommer ut i det åpne rom, fører også selvfølgelig til at mange blir urolige og usikre i den typen prosesser. Det er vi dessverre nødt til å leve med, fordi alternativet er så fryktelig mye dårligere, nemlig at den typen prosesser foretas internt, og at en bare presenterer konklusjonen til slutt. Men jeg forventer at Sykehuset Innlandet følger de føringene som er gitt for hva slags måte denne typen prosesser skal gjennomføres på.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Det er jo slik at avstand selvfølgelig er en kvalitet når det gjelder helsetjenesten, og det å ha nærhet til tjenester er viktig. Men det er ikke den eneste kvaliteten. Kompetanse, størrelsen på fagmiljøene, tryggheten rundt tilbudet som gis, er andre viktige kvaliteter, som ikke minst pasienter og brukerorganisasjoner er opptatt av. Det er det helhetlige bildet som avgjør. En del av disse tjenestene som Sykehuset Innlandet nå gjennomgår, berører også kommunenes tilbud, altså samspillet mellom spesialisthelsetjenesten og kommunehelsetjenesten. Det er selvfølgelig derfor også viktig at de berørte kommunene involveres på en god måte i disse diskusjonene, for de kan ha konsekvenser for kommunene. Så er det viktig at vi ikke trekker konklusjoner i forkant, før vi kjenner hele beslutningsgrunnlaget. Derfor må Sykehuset Innlandet få muligheten til å gjennomføre disse prosessene på en god måte.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Jeg oppfatter at representanten her viser til komitémerknaden i forbindelse med Stortingets behandling av «Folkehelsemeldingen: Mestring og muligheter». Det framgår av komitémerknaden at målet med en sektorlov primært er å regulere det som i dag ikke er regulert i lov, herunder ansvarsforholdet mellom kommunen som tilbyder av vann- og avløpstjenester og innbyggerne som kunder av abonnementet, og danne grunnlag for et helhetlig gebyrregelverk. Komiteen viser videre til Overvannsutvalget, som på det tidspunktet skulle levere sin utredning 1. desember 2015. Jeg oppfatter at forslaget om en sektorlov i all hovedsak er knyttet til andre områder enn det som følger av helselovgivningen, matloven og folkehelseloven. Jeg er kjent med at forslaget om en sektorlov for vann og avløp også er fremmet som et mindretallsforslag i NOU 2015: 16 fra Overvannsutvalget. Denne utredningen blir nå fulgt opp av Klima- og miljødepartementet i samarbeid med andre berørte departementer. Utvalget har foreslått endringer i en rekke lover og forskrifter for å legge til rette for bedre håndtering av overvann i kommunene. Spørsmålet om en sektorlov vil bli vurdert i forbindelse med dette arbeidet.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Nei, det stemmer ikke at regjeringen ikke forholder seg til komitémerknaden. Komiteens enstemmige merknad under denne problemstillingen viser jo også til Overvannsutvalget, og at de skulle legge fram sin innstilling 1. desember 2015. Denne innstillingen var klar før dette arbeidet var ferdigstilt. Komiteen viser i den forbindelse til at det er behov for å avklare funksjonelle bestemmelser i form av en sektorlov for dette viktige tjenesteområdet i kommunene. Det er også det regjeringen gjør. Den følger opp NOU-arbeidet, den jobber med det nå. Hva som blir konklusjonene fra regjeringens side etter at NOU-en har vært ute på høring – Klima- og miljødepartementet jobber med oppfølgingen av den – vil vi komme tilbake til i de proposisjonene som vil bli fremmet for Stortinget som oppfølging av saken.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Arbeidet med oppfølgingen av NOU-en om overvann ligger under klima- og miljøministeren. Jeg vet at arbeidet har høy prioritet, men det er for tidlig å si nå når de aktuelle lovendringene vil bli fremmet for Stortinget. Jeg er uenig i en framstilling som sier at en skulle satt i gang et eget arbeid med en sektorlov på siden av arbeidet med NOU-en, som omhandler det temaet, og der et mindretall i NOU-en nettopp foreslår en sektorlov. Det er jo på denne måten lovarbeid vanligvis foregår, basert på en NOU, oppfølgingen av høringen og en selvstendig vurdering fra regjeringens side. Komiteen viser jo også selv i sin merknad til NOU-arbeidet.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Jeg er veldig glad for at vi nå ser at flere og flere ønsker å ta denne utdanningen, for dette er en yrkesgruppe som vi har behov for i helsetjenesten. Regjeringen har i Sundvolden-erklæringen sagt at vi vil arbeide for å redusere bruken av ufrivillig deltid og midlertidighet i offentlig sektor, samt for å etablere en heltidskultur i arbeidslivet. Endringene i arbeidsmiljøloven som trådte i kraft i 2015, innebar bl.a. at rammene for gjennomsnittsberegning av den daglige og ukentlige arbeidstiden ble noe utvidet, slik at det også ble enklere å få på plass lokale løsninger. Det ble mulig å jobbe lenger noen dager mot tilsvarende mer fri en annen dag. Dette kan legge til rette for mer bruk av heltid. Arbeidstidsutvalget, NOU 2016: 1, tok opp utfordringer knyttet til skift- og turnusordninger som bl.a. kan ha betydning for bruk av deltid, og særlig innenfor helse- og omsorgssektoren. Utvalget foreslo endringer i reglene for skift- og turnusarbeid. Disse forslagene skal nå følges opp i en arbeidsgruppe med arbeidslivets parter. Arbeidsgruppen skal kartlegge enighet og uenighet, utfordringer knyttet til dagens system og praksis og vurdere om det er behov for endringer i regler eller praksis. Jeg vet også at mange kommuner arbeider for å redusere bruken av deltid. Med dette vil forhåpentlig flere kommuner arbeide aktivt for å redusere bruken av deltid innenfor helse- og omsorgstjenestene, bl.a. for nyansatte helsefagarbeidere. Sykehusene har over flere år arbeidet med å etablere en heltidskultur og redusere bruken av deltid. I samarbeid med arbeidstaker- og arbeidsgiverorganisasjonene har sykehusene lykkes med å øke kunnskapsgrunnlaget om årsak, utviklet nye tiltak og redusert bruken av deltid fra 2013 til nå i alle fire helseregioner, med en reduksjon på 0,8 pst. i Helse Nord, 2,8 pst. i Helse Midt-Norge, 4,7 pst. i Helse Vest og 3,3 pst. i Helse Sør-Øst. Arbeidet med å redusere bruken av deltid fortsetter i sykehusene. En av utfordringene er å motivere og tilrettelegge for at ansatte i sykehusene velger høyere stillingsprosenter, helst 100 pst. stilling. En annen utfordring er at sykehusene i større grad enn nå bør tilby nyutdannet helsepersonell hele faste stillinger. Dette vil jeg følge opp i foretaksmøtet med de regionale helseforetakene i januar 2017.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Når det gjelder helseforetakene og oppdragsdokument, opplever jeg at helseforetakene veldig klart fortsatt opplever at det er et oppdrag å redusere bruken av deltid. Det ser vi også av resultatene. Når det gjelder kommunene, vet representanten at det er mye mer komplisert. Jeg sender ikke oppdragsdokumenter til kommunene, og det ønsker heller ikke Stortinget at jeg skal gjøre. Der er vi mer avhengig av at den enkelte kommune føler et ansvar for dette. Som representanten var inne på: Det mangler ikke gode eksempler. Flere kommuner har oppnådd gode resultater. Min erfaring, etter å ha besøkt noen av de kommunene, er at det handler i veldig stor grad om én ting, nemlig at en har både en politisk og en administrativ ledelse som har en veldig avklart og bevisst holdning til at dette er noe en skal jobbe systematisk med. Og jobber en systematisk med det, lykkes en. Regjeringen har forsøkt å bidra med noen lovendringer. Det blir interessant å se hva det partssammensatte utvalget kommer fram til, men ellers er det rett og slett å påpeke at dette er en stor utfordring.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Det er jeg helt enig i. Det gjelder å løfte fram dem som lykkes med dette. Det er også viktig, som representanten var inne på, å legge til rette for lærlingplasser. Regjeringen har derfor ved alle mulige anledninger økt lærlingtilskuddet, nettopp for å bidra til det, men også for å bevisstgjøre offentlig sektor om sitt ansvar for lærlinger. Det er noe jeg tar opp med sykehusene. De har også et ansvar for å legge til rette for lærlingplasser for denne gruppen. Også kommunene har det. Der har fylkeskommunene en sentral rolle i å spille på lag med kommunene og påpeke kommunenes ansvar for å legge til rette for lærlingplasser, og selvfølgelig i neste omgang heltidsstillinger. Vi kommer til å stå overfor en stor mangel på arbeidskraft i denne sektoren i årene framover hvis vi ikke lykkes med å endre situasjonen. En viktig del av arbeidet med å dekke behovet vil nettopp å være få på plass en heltidskultur i helse- og omsorgstjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Nei, det er ikke riktig. Høyre og Fremskrittspartiet ønsker ikke privatisering av eldreomsorgen. Privatisering medfører at kommunene overlater til private både å utføre tjenesten, bestemme kvaliteten og sørge for betalingen. Dette er ikke verken Høyres eller Fremskrittspartiets politikk. Vi er derimot opptatt av å sikre innbyggerne gode velferdstjenester, bl.a. ved å legge til rette for at folk får økt valgfrihet, og dermed også større innflytelse over eget liv. Med brukervalg gir vi brukerne mer innflytelse over egen hverdag. Det vil kunne stimulere til både mer kvalitet og utvikling av innholdet i tjenestene som kommunene har ansvaret for. En gir rett og slett brukerne ikke bare en klagemulighet, men også en bytterett. Kommunene er opptatt av å gi best mulig tjenester til innbyggerne, og de har lang tradisjon i å utvikle velferdstjenester i samarbeid med både private og ideelle aktører. Dette skaper innovasjon, valgfrihet og mer varierte tilbud. Regjeringspartiene er tilhengere av konkurranse. Forskjellen på Høyre og Arbeiderpartiet er at vi ikke har et bestemt standpunkt til om det er kommunen, en ideell eller en kommersiell aktør som bør vinne den konkurransen. Det er altså ikke regjeringspartiene, men Arbeiderpartiet, som har et ideologisk mål – strukket så langt at en her i Oslo vil forby private aktører å bruke sin egen logo på sykehjem hvor de har vunnet anbud mot kommunen. Arbeiderpartiet mener at hvem som leverer omsorgstjenesten, er viktigere enn at eldre får den omsorgen som de ønsker seg og har krav på. Jeg kunne ikke vært mer uenig. Da Arbeiderpartiet overtok makten i Bergen, Oslo og Tromsø høsten 2015, iverksatte de en av sine viktigste politiske saker – nei til valgfrihet. Nå ser vi at eldre i Bergen fratas muligheten til å velge den private hjemmehjelpen, som har stått for 10 pst. av timene. I Tromsø, hvor Arbeiderpartiet samarbeider med partiet Rødt, utfaser de nå Privat Omsorg Nord – mot store protester fra pårørende. I Oslo skal de rekommunalisere et av byens beste sykehjem. Byråd i Tromsø, Gunhild Johansen fra SV, uttalte til avisen iTromsø at det er ingenting som skiller private og kommunale tilbydere av hjemmehjelp, og at kommunen derfor ville gjøre dette selv. På spørsmål om hvorfor mange da velger private tjenester, svarte Johansen: «Det kan godt være de velger privat av ideologiske årsaker.» Det kan godt være at lokalpolitikere fra Arbeiderpartiet og SV velger hvem som skal drifte omsorgstjenestene basert på «ideologiske årsaker», men jeg føler meg ganske trygg på at eldre brukere og deres pårørende ikke velger av ideologiske årsaker, men ut fra det som passer best i deres liv, og ikke minst at det også gir en egen verdi å få lov til å velge denne type tjeneste. Men det er kommunens ansvar, og det er kommunen som skal betale. Derfor er det ikke privatisering, som spørreren antyder i sitt spørsmål.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
Selvfølgelig skal private aktører som opptrer i Norge, ha anstendige lønns- og arbeidsvilkår for sine ansatte. De skal følge lovverk, de skal følge avtaleverk, slik som alle andre. Det skulle bare mangle. Når Arbeiderpartiet sier at de er for å kjøpe spesialisthelsetjenester etter anbud i spesialisthelsetjenesten, betyr det at Arbeiderpartiet er for å privatisere sykehusene i Norge?
Bent Høie (Høyre), 2016-11-16:
For det første er det kommunene selv som setter vilkårene i de anbudene som de eventuelt måtte ønske å ha. For det andre er det slik at hvis en i Norge jobber innenfor det lovverk og det avtaleverk som er, knyttet til både arbeidsforhold og lønn, regner jeg med at representanten er enig med meg i at da har en et anstendig arbeidsforhold og et anstendig lønnsforhold. Det er fordi vi rett og slett har regulert oss fram til – både gjennom lovverket og gjennom avtaleverket i Norge – anstendige forhold på dette området, og jeg forutsetter selvfølgelig at den type forhold ikke brytes. Så vil jeg også minne om at sykepleiere, som er den største gruppen som jobber i sykehjem, har en lovfestet rett til pensjon i KLP, helt uavhengig av arbeidssted.