trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne Brit Stråtveit (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Det er en enstemmig komite som står bak Innst. S. nr. 294, som omhandler endringer i Regulativ for tillegg m.v. til utskrevne vernepliktige mannskaper. Reguleringen av godtgjøringene følger det prinsipp forsvarskomiteen har gitt tilslutning til tidligere, nemlig en fast binding til de tillegg som blir gitt for voksen ufaglært arbeidskraft. Videre gjeninnføres med dette dagsatser for dimisjonsgodtgjøring. Antall dager tjenestegjort vil dermed være avgjørende for utbetalt dimisjonsgodtgjøring. Dette vil virke utjevnende mellom de som har kort og de som har en lengre førstegangstjeneste. Så må jeg rette opp en del feil tall i innstillingen. Først gjelder det side 1, spalte 2, der det i siste setning under punkt 3. Bakgrunn står: «Omregnet til virkningstidspunkt 1. juli 2000 utgjør dette 1,8 pst.» Det skal være 1. juli 2001. På side 2 står det under vedtak: «På statsbudsjettet for 2001 gjøres følgende endringer». Når det gjelder kap. 1720 post 01, står det «Driftsutgifter økes med 328 000 fra kr 1 175 528 000 til kr 1 503 528 000». Det siste tallet skal være kr 1 175 856 000. Når det gjelder kap. 1725 post 01, står det: «Driftsutgifter økes med 79 000 fra kr 1 645 796 000 til kr 1 724 796 000». Det siste tallet skal være kr 1 645 875 000. Jeg går ut fra at det var nok opplysninger. Dermed anbefaler jeg komiteens innstilling.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-06-13:
Hvis vi går gjennom årets avtale og studerer den nøye, er det bare én pil som peker oppover, og det er det statlige bidraget til reindriftsnæringen. De andre faktorene som kan måles i tall, viser en utvikling som ikke er forutsagt. Og jeg tror at vi etter å ha tatt noen runder om norsk reindriftspolitikk, bør gjøre opp den form for status at vi litt forsiktig kan si at den mer eller mindre har spilt fallitt. Og den bør i hvert fall ikke fortsette med det som utgangspunkt at vi skal plusse på det statlige bidraget med 20–30 pst. pr. år. Det er faktisk tilfellet i enda større grad i år enn det var i fjor. Når det skjer samtidig med at vi ser at næringen får utdelt vederlag for arbeid og egenkapital som faller med et like stort prosenttall som det statlige bidrag går opp, går det ikke i hop. Vi ser også at utviklingen med hensyn til tap av slaktevekt går den gale veien – spesielt i Vest-Finnmark. Alle de fagre målsettinger som er flagget fra denne forsamlingen på vegne av næringen, går ikke som forventet og som besluttet. Vi ser at reintallet i Finnmark mer eller mindre er halvert på ti–tolv år. Selv om tallet er blitt halvert, er ikke beiteforholdene blitt det spor bedre, snarere tvert imot. Vi får i større og større grad nedslitte vinterbeiteområder, og vi ser at årskalvene i altfor stor grad dør av sult eller utmattelse. Begrep som tragedier er i mange sammenhenger ikke for sterkt å bruke om dette. Jeg ønsker ikke å kritisere noen i noen spesiell grad med min innledning til denne debatten, men da jeg registrerte at avtalepartene – altså staten og NRL – i fjor ikke maktet å bli enige om et øvre reintall, syntes jeg det var beklagelig. Enda mer beklagelig er det at partene for denne avtalen har valgt å ta ut det punkt i avtalen som har berørt det å skulle fastsette et øvre reintall. Det er svært beklagelig. For det er der vi er nødt til å begynne. Skal man få en bærekraft i utviklingen med harmoni mellom antall dyr og beitegrunnlag, må noen ta dette spørsmålet langt mer alvorlig enn man har mannet seg opp til å gjøre hittil. Da Stortinget i fjor besluttet å be Regjeringen om, i samarbeid med reindriftsutøverne, å fastsette et øvre reintall for hvert distrikt, må det i dag være grunn til å stille spørsmålet: Hva er gjort? Hva ble resultatet, og hvor ser vi oppfølgingen? Samtidig anmodet Stortinget også i fjor i forbindelse med fjorårets reindriftsavtale å be Regjeringen om å gå gjennom Reindriftsforvaltningen, den offentlige forvaltning, både sentralt og lokalt. Spørsmålet her som jeg håper statsråden kan svare på, hvis han skal ha ordet i debatten, er: Hva er gjort? Hva ble resultatet? Mitt poeng er at dagens reindriftspolitikk i regi av staten går for full maskin i gal retning. Slik kan vi ikke verken økonomisk, økologisk eller miljømessig fortsette, for det bærer bare i en retning som ingen av oss til syvende og sist ønsker.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-06-13:
Etter den veldig positive behandlingen vi hadde for et par år siden av reiselivsmeldingen, var det en nokså samstemt komite og et samstemt storting som var enig om målsettingen. Vi kom nærmest bokstavelig talt godt ut fra hoppet. Men så har oppfølgingen av reiselivsmeldingen gått mer eller mindre i glemmeboken, og det er antakelig i dag relativt uinteressant om det er Bondevik-regjeringen eller Stoltenberg-regjeringen som har sviktet i oppfølgingen. Det er bare å konstatere at vi ikke har fulgt opp det som var hovedkonklusjonen, å satse på internasjonal merkevarebygging av Norge som turistmål og konsept. Dette er en næring som utvikler seg helt annerledes i Norge enn hva vi ser i våre naboland i Europa og i det internasjonale reiselivsmarked for øvrig. Der ser vi en vekstøkning på 5–10 pst. i land det er naturlig å sammenlikne seg med, mens faktorene innenlands dessverre først og fremst har minusvarianter som fortegn. Sårbar er reiselivsnæringen spesielt i Distrikts-Norge. Den har en verdiskaping som er betydelig, like stor som primærnæringene til sammen, og en langt større sysselsetting. Det er en næring som sysselsetter først og fremst kvinner, men som dog preges av relativt lav lønnsomhet i snitt. Derfor er jeg glad for at forslagsstillerne, Sponheim og min komitekollega Kongshaug, nå faktisk har fått flertall for sitt forslag. Det er ikke et forslag som vedlegges protokollen, men et forslag som forplikter Regjeringen til å foreslå oppfølging i kommende budsjett. Det er det all grunn til å trekke frem. Sagt i en bisetning tror jeg at man ikke skal konsentrere seg så veldig mye om å følge opp begrepet «turistskatt». Jeg er ganske sikker på at hvis vi lykkes med merkevarebygging, og hvis vi lykkes med å få vekst og utvikling innenfor reiselivet, få besøk fra utlandet, så vil turistene likevel i rikelig monn få anledning til å stifte tilstrekkelig bekjentskap med det norske skatte- og avgiftsnivået.
Tore Nordseth (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Hvis ikke, vil jeg benytte anledningen til å ta opp forslag nr. 50, som er omdelt i salen.
Tore Nordseth (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Jeg konstaterer at verken Senterpartiet eller Venstre har noen kommentarer i forhold til sine programformuleringer om at de går inn for integrert ledelse. Det ville vært interessant å få noen kommentarer fra dem og høre hva det er som har forandret seg fra tidlig i vår og fram til nå, siden de da gikk inn for en integrert ledelse i Forsvaret, men nå altså går imot det.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Den forsvarsreformen vi debatterer i dag, burde handle om to forhold. For det første burde den handle om hvordan Forsvaret kan moderniseres for å håndtere hele bredden av oppgaver det er forventet å skulle løse i dag og i overskuelig fremtid. For det andre burde den handle om hvordan forsvarsledelsen – og da mener jeg både forsvarsministeren og hans departement og forsvarssjefen og hans staber – bedre kan settes i stand til å drive og fornye sin organisasjon på en hensiktsmessig måte. Ut fra begge disse perspektivene utgjorde anbefalingene fra Regjeringen et brukbart utgangspunkt. Det er i St.prp. nr. 45 lagt betydelig vekt på både moderniseringen av Forsvarets styrkestruktur og på nye virkemidler for styrket ledelse av Forsvaret. Selv om jeg mener at det burde brukes betydelig større ressurser på Forsvaret enn det Regjeringen har lagt opp til, er jeg enig i retningen på omleggingen. En modernisering av Forsvaret er tvingende nødvendig, både for å styrke vårt nasjonale forsvar og for å kunne ivareta våre forpliktelser i NATO. Jeg er derfor enig i den foreslåtte moderniseringen av Forsvarets styrkestruktur, med større vekt på reaksjonsevne, mobilitet og kapasitet til å løse alle typer oppdrag. Jeg ville samtidig ønsket å bruke større ressurser på å modernisere styrkestrukturen, da fortrinnsvis på strukturelementer som forsvarssjefen etterspør, som f.eks. tankfly, ubemannede luftfartøyer og en oppgradering av Hærens innsatsstyrke til en fullstendig brigade. Dessuten bør Norge sterkt vurdere å gå til anskaffelse av kamphelikoptre, noe vi gjentatte ganger er blitt anmodet om i NATO. Endelig mener jeg at større driftsmidler må tilføres, slik at særlig trenings- og øvingsnivået og det som skaper motivasjon hos offiserer og soldater, kan heves. Selv om jeg forstår argumentet om å ha en selvstendig forsvarssjef, er mitt sentrale poeng når det gjelder den anbefalte reform av Forsvarets øverste ledelse, at flertallet i komiteen avviser Regjeringens forslag om å integrere forsvarssjefen og hans strategiske funksjoner i departementet. Da vil jeg trekke frem fem poenger. For det første vil det styrke forsvarsledelsens evne til strategisk planlegging og ledelse av Forsvaret ved at dette arbeidet skjer samlet innenfor én ledelsesstruktur. For det andre vil det styrke forsvarssjefens egen mulighet til å øve innflytelse på sentrale beslutningsprosesser. For det tredje vil det styrke Norges evne til internasjonalt samarbeid, både ved økt evne til enhetlig internasjonal opptreden og ved at vi vil få en ledelsesordning lik den våre mest sentrale allierte har. For det fjerde vil det styrke vår evne til krisehåndtering, fordi fagmilitære råd vil være umiddelbart og direkte tilgjengelige for politisk ledelse, regjering og storting i krisesituasjoner. For det femte vil det muliggjøre prioritering av den spisse ende og store innsparinger i ledelsesapparatet gjennom synergieffekter, fjerning av dobbeltarbeid og fjerning av organisasjonsnivåer.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Innst. S. nr. 342, som behandler regjeringen Stoltenbergs forslag om betydelige endringer i Forsvaret, har i seg flere tunge prinsipper og enkeltsaker som vil få betydning for landet og enkeltsteder i de kommende tiår. Kristelig Folkeparti slår i innstillingen fast at det norske forsvar også i framtiden skal være et folkeforsvar forankret i verneplikten. Beklageligvis reises det fra Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet i innstillingen tvil om dette standpunkt. Kristelig Folkeparti mener at HV-tjenesten må videreføres og forsterkes, at organisasjonene må slankes i lederstrukturen, og ikke minst at nytt utstyr må fases inn i de ulike våpengrener. Som Østfold-representant forundres jeg meget sterkt over at et strategisk og godt utstyrt anlegg som Rygge hovedflystasjon foreslås nedlagt, eller at det nå kan ligge an til at vi får en viss utsettelse i forbindelse med dette utsettelsesforslaget som ligger i innstillingen. Dette er et anlegg som har i seg store og gode kvaliteter, og alternativet er altså etter noens mening å flytte denne type aktivitet over til Gardermoen, et anlegg som allerede er sprengt på grunn av sivil luftfart. Heldigvis er det en del som nå ser behovet for å få en utsettelse av saken. Østfold blir i denne prosessen meget sterkt rammet, ved nedlegging av all militær aktivitet i Fredrikstad, ved nedlegging av verkstedene i Rakkestad og ved trussel om nedlegging, eventuelt omforming, av Forvaltningsskolen i Halden. Administrativt og økonomisk burde all utdanning på dette området som har med forvaltning å gjøre, skje i Halden, ikke minst ut fra den klare forutsetning at det vil være økonomisk besparende, og at det også kan føre til en god faglig kvalitet. Divisjonsmusikken i Halden synes nå muligens å være reddet, angivelig av Arbeiderpartiet, men det er jo Arbeiderpartiet som har fremført denne reduksjonen i innstillingen. Forslaget fra Arbeiderpartiet som vi nå blir invitert til å være med på, er et forslag som kanskje kan redde denne musikken, dog står det at det skal vurderes en fremtidig struktur. Jeg håper at det er mulig i denne salen nå å få tilslutning til sentrumspartienes alternativ, nemlig å opprettholde syv militærkorps. Arbeiderpartiet har mulighet til å støtte saken ved voteringen her i kveld.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Med kun tre minutter til rådighet velger jeg strategien om å la munnen ta ut det hjertet spesielt er opptatt av i denne saken, nemlig Forsvarets tilstedeværelse i nord, og da spesielt plasseringen av Fellesoperativt hovedkvarter. Sentrumspartiene understreket at hovedutfordringene for det nasjonale forsvaret ligger i nordområdene, og tar konsekvensen av det ved å foreslå at det fellesoperative hovedkvarteret skal legges til Reitan ved Bodø. Jeg velger videre å legge hovedvekten på Forsvarets oppgaver i fredstid, med utgangspunkt i den posisjonen vi har som maritim nasjon. Da blir det viktig å legge vekt på det ressursgrunnlaget og det verdipotensialet som er avdekket i tilknytning til de nordlige havområdene. Norge er en maritim nasjon både i nasjonal og global sammenheng. Norge har ingen betydelig militær maktposisjon, men som en liten nasjon forvalter vi havområder på en måte som ingen annen nasjon kan vise maken til. Det er jo dette som er vårt store fortrinn, og som samtidig gjør oss sårbare i internasjonal sammenheng. Størstedelen av norsk økonomisk sone ligger i nord. Vi har gråsoneproblematikk i forhold til Russland, vi har fiskevernsoner rundt Svalbard, vi har fiskevernsoner ved Jan Mayen, og vi har Smutthullet og Smutthavet. Norge er en havstat med nasjonale og regionale interesser i tilknytning til olje, gass, fiskeri og havbruk. Nasjonale forskningsmiljø har avdekket et betydelig verdiskapingspotensial innenfor de marine næringer i løpet av de neste 30 år. Ressursgrunnlaget i Norskehavet og i Barentshavet vil i framtiden ha avgjørende betydning for norsk økonomi. Samtidig vet vi at dette havområdet i dag er under sterkt press fra andre land med hensyn til uttak og beskatning. Det er ingen grunn til å regne med at dette presset vil avta i framtiden. Det er på denne bakgrunn jeg med forundring har merket meg at Arbeiderpartiet og Høyre vil legge det felles operative hovedkvarteret for Forsvaret til en avkrok – unnskyld, men jeg kaller det det i forhold til de utfordringene Forsvaret står overfor nasjonalt. Arbeiderpartiet og Høyre prioriterer NATO og internasjonale operasjoner ved å plassere hovedkvarteret på Jåttå – stikk i strid med fagmilitære tilrådinger – og signaliserer dermed en nedprioritering av de store nasjonale utfordringene i nordområdene. Kystbefolkningen har lært seg å tro på at det er håp i hengende snøre, og snøret dras ikke inn før avstemningsresultatet foreligger i kveld. Det er et tankekors at en samlet stemmegivning fra de nordnorske representantene kan snu resultatet – jeg bare nevner det. La det være helt klart: I Kristelig Folkeparti vil vi prioritere de nasjonale interessene i nordområdene og stemme for Reitan som felles operativt hovedkvarter for Forsvaret.
Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Forsvarsreformen angår ikke bare Forsvaret. Den angår også i stor grad kulturlivet i de berørte regionene. Stortinget har tidligere vist ved økte bevilgninger til bl.a. symfoniorkestrene at vi ønsker å prioritere musikklivet i Norge. Det vil få store negative konsekvenser, spesielt for Kristiansand Symfoniorkester, dersom musikerne i Forsvarets musikkorps i Kristiansand skulle forsvinne til andre steder i landet. Både i Halden og i Kristiansand er disse musikerne sterke ressurspersoner på mange områder i musikklivet. De er instruktører for korps og korpsdirigenter, de er pedagoger i kulturskolene, de spiller for barnehager og skoler, og de har en viktig rolle i høyskolemiljøet. Dette er ikke bare forsvarspolitikk. Det er i høyeste grad kulturpolitikk, en kulturpolitikk som er uvurderlig og virkningsfull som forebyggende arbeid overfor barn og unge. Det arbeidet disse musikerne utfører, er svært viktig som alternativ i en ellers kommersiell hverdag. De er aktive og profesjonelle ressurspersoner på mange områder utenfor korpset sitt og har stor betydning for rekruttering til musikeryrket. I Kristiansand er dessuten symfoniorkesteret helt avhengig av musikerne i divisjonsmusikken. Uten dem ville ikke symfoniorkesteret være noe annet enn et kammerorkester. Det vil derfor være nærmest en katastrofe for musikklivet dersom disse musikerne forsvinner til andre landsdeler. Forsvaret vil vel heller ikke i de nærmeste årene spare så mye, fordi musikerne har krav på ventelønn. Arbeiderpartiet vil med sitt forslag be Regjeringen gi Forsvarsdepartementet og Kulturdepartementet en mulighet til å komme fram til en løsning som er mye bedre enn bare å legge ned korpsene i Halden og Kristiansand. Vi har gjentatte ganger prøvd å vise hvor viktige disse musikerne er for det totale musikklivet i regionene sine, og vi håper med dette forslaget å nå fram.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Som østfolding må jeg si meg meget fornøyd i dag, fordi en videre utredning av Rygge Flystasjon, slik flertallet nå går inn for, har vært en svært viktig sak for oss i Østfold. Nå blir Gardermoen, Kjeller og Rygge tatt ut av proposisjonen og utredet videre og skal legges fram til ny behandling til høsten. Spørsmålene som komiteen vil ha utredet, er om det går an å flytte hele eller deler av verkstedsvirksomheten ved Luftforsvarets Forsyningskommando til f.eks. Rygge eller Gardermoen, slik at ledige arealer på Kjeller kan selges. Det vil også kreve ny utredning av 717- og 720-skvadronene, og om det i det hele tatt er mulig å flytte disse skvadronene til Gardermoen, slik proposisjonen gikk inn for. Det er ikke mange årene siden 717-skvadronen ble flyttet fra Gardermoen til Rygge av sikkerhetsmessige årsaker. Rygge har ekspansjonsmuligheter for militær virksomhet innenfor eksisterende landareal, noe som er helt avgjørende for å få den effektivitet og fleksibilitet som er målet med Forsvarets omstilling. På Gardermoen er presset stort på mange områder, ikke minst på lufttrafikktjenesten, og det vil sannsynligvis være store problemer med å akseptere at jagerfly i tillegg skal kunne drive med øvelsesflyging. Rygge har lager for ammunisjon som tilfredsstiller alle krav, og ved å velge Rygge slipper man å frakte drivstoff helt fra Larkollen, den lange veien gjennom tett befolkede strøk og langs en sterkt trafikkert vei fram til Gardermoen. Jeg regner med som en selvfølge at redningshelikoptrene, som er plassert på Rygge i dag, ikke flyttes før endelig vedtak er fattet. Forvaltningsskolen i Halden er på plass, riktignok med en deling mellom Oslo og Halden, men så sterkt som Arbeiderpartiet har slått fast at all ny statlig virksomhet som etableres, skal etableres utenfor Oslo, har jeg tro på at forvaltningsskolen i Halden kommer til å vokse i årene som kommer, til fordel for Halden og det unike skole- og IT-miljøet som allerede er i byen. Halden har mange fordeler i forhold til Oslo. Til slutt vil jeg si at jeg er veldig glad for at Arbeiderpartiet har fremmet forslag om å be Regjeringen vurdere om Divisjonsmusikken i Halden og Kristiansand skal overflyttes til Kulturdepartementet og drives videre i samarbeid med de aktuelle fylkeskommuner og kommuner. Stortinget kan ikke la en så viktig kulturinstitusjon, med så store ringvirkninger i musikklivet som Divisjonsmusikken har, gå tapt. Jeg håper derfor at Arbeiderpartiets forslag, nr. 50, får flertall når andre primærforslag faller.
Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Omleggingen av Forsvaret har vakt debatt og stort engasjement, både her på Stortinget og rundt om i våre fylker. Det er omfattende og nødvendige endringer som i dag skal vedtas. Men det er bare det militære forsvar som er lagt fram, mens en stortingsmelding om den sivile beredskap vil foreligge til høsten. Dagens forsvar er mer enn kuler og krutt. Derfor mangler dessverre en viktig del av totalforsvarsprinsippet og den nødvendige helhetstenkning i debatten i dag. Av merknadene kan det se ut som om Arbeiderpartiet har forlatt prinsippet om totalforsvaret, og det undrer meg at Regjeringen ved justisministeren ser det som naturlig å fremme en stortingsmelding om den sivile beredskap etter at Forsvaret er på plass, for bl.a. å kunne behandle konsekvensene av endringene. Den helhetlige tenkningen for bruk av virkemidler og ressurser i fred, krise og krig blir en større utfordring når det militære forsvar allerede er på plass. Realiteten er at det militære forsvaret ikke kan fungere hvis det ikke kan støtte seg på et sivilt samfunn som fungerer. Det må man forholde seg til. Den som har ansvar for en sektor i fredstid, er også ansvarlig for å planlegge og gjennomføre tiltak i krise og krig. Det tilsier at det burde ha vært et obligatorisk kurs for både jenter og gutter om totalforsvarets prinsipper. Det ville ha en nytteverdi for samfunnet og den enkelte, samtidig som det kunne ivareta forståelsen av at forsvar er viktig, og at det angår oss alle. At de 18 HV-distriktene opprettholdes er meget positivt. Dermed opprettholdes også HV-04 i Kongsvinger. Etter Regjeringens forslag skulle virksomheten på Vardåsen fortsette. Imidlertid har både Arbeiderpartiet og andre partier endret standpunkt til Mågerø. Det er andre gang det foregår en kamp mellom Vardåsen og Mågerø. Derfor ville en utredning, der en representant for hvert av de tre aktuelle lokaliseringsstedene Kongsvinger, Mågerø og Gråkallen var med i utredningsgruppen, ha fjernet den usikkerhet som nå råder både blant ansatte og politikere på de angjeldende stedene. Usikkerheten går på hvilke tall og argumenter man egentlig kan stole på. Dessverre ser det ikke ut til å bli flertall for en utredning. For Regionfelt Østlandet har kostnadsoverslagene blitt betydelig forhøyet siden Stortinget gjorde utbyggingsvedtaket. Derfor mener Kristelig Folkeparti at et nytt kostnadsoverslag burde legges fram. Hensynet til miljø, støy og berørte naboer må tillegges stor vekt, og støykonsesjonsspørsmålet må avklares før anleggsarbeidet starter. Disse sakene er en naturlig følge av den gjennomgang av Forsvaret som nå pågår. Haslemoen består, og Kristelig Folkeparti har foreslått at kompetansesenteret for vognførere i Forsvaret bør legges dit. Vernepliktsverket legges til Hamar – så Hedmark forblir et klart forsvarsfylke, også etter omstillingene i Forsvaret.
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
I min første periode som fast representant på Stortinget var forsvarskomiteen mitt spesielle arbeidsområde. Fire år i komiteen gjorde meg ikke til oberst, men jeg fikk et solid inntrykk av virksomheten og innsikt i en del av det norske samfunnet som jeg som jente ellers aldri ville ha fått. På lik linje med den utenrikspolitikk som føres i landet vårt, hvor det alltid har vært lagt vekt på å søke så bred enighet som vel mulig, bør det også innenfor de planer som legges for Forsvaret, søkes så bred støtte som mulig. Valgkamp og valgkamputspill passer dårlig i en langtidsplan for Forsvaret. Jeg hadde håpet at det var mulig å komme fram til en forpliktende avtale som hadde sikret de framtidige planer – et forsvarspolitisk forlik. Det hadde Forsvaret tjent på, og fortjent, og det hadde sikret budsjettene for Forsvaret de nærmeste årene. Når det ikke lot seg gjøre, vil jeg allikevel i dag uttrykke glede over at innstillingen sikrer at det nå skal bygges nye motortorpedobåter ved Umoe i Mandal. Selv om jeg ikke på noen måte vil legge skjul på at min lojalitet til mitt parti aldri har blitt stilt på en større prøve enn den dagen meldingen ble lagt fram, gav jeg aldri opp håpet om at det allikevel skulle bli en realitet. Hvorfor var MTB-ene så viktige? Var det fordi de skulle bygges i mitt nærområde i Mandal? Viktig nok, men ikke avgjørende. Var det fordi Mandal trengte arbeidsplassene? Viktig det også, men viktigst var det at MTB-ene har en viktig jobb å gjøre i forsvaret av vår langstrakte kyst. MTB-ene er som kampfartøyer særlig tilpasset de spesielle og krevende forhold langs norskekysten. Og sist, men ikke minst: Norsk industri har ved Skjold igjen demonstrert at den er i stand til å produsere banebrytende teknologi, og det er ikke slik som enkelte har hevdet, at norsk industri bestemmer hva slags fartøyer Norge skal ha. Tvert imot er det Forsvarets behov som har skapt Skjold. Forsvarssjefen har tidligere gitt uttrykk for at om han fikk mer penger, ville han ikke bruke dem på MTB-fartøyer. Den avgjørelsen ligger hos oss her i Stortinget, og det vedtaket skal vi bl.a. fatte i dag. Og helt til slutt: Tillat meg å omskrive et par linjer av et dikt av poeten Robert Frost: «We had promises to keep, and a long way to go before we could sleep».
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
President! Jeg stemte feil, jeg skulle ha stemt for.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Sjelden har vel en sak fått større oppmerksomhet enn St.prp. nr. 45 om omlegging av Forsvaret. Om det er fordi man er levende opptatt av et godt forsvar, eller om man ser Forsvaret som god distriktspolitikk, skal være usagt. For Fremskrittspartiet er det sakens kjerne som er viktig, altså å få et så godt forsvar som mulig for det antall kroner man ønsker å bruke. Gjennom alle år, i alle debatter, har Fremskrittspartiet ønsket et stort, effektivt og godt forsvar og har også i sine budsjetter prøvd å tilrettelegge for dette. I dagens sak gjelder dette bl.a. å opprettholde 83 000 mann innen Heimevernet, og det gjelder å ha et godt luftforsvar, en hær, et sjøforsvar m.v. som kan ivareta de ønsker landet har for sin og andres sikkerhet. Jeg har både som beboer i Hedmark – med mange militære installasjoner – og som tidligere offiser, vært svært opptatt av Forsvarets innhold, muligheter og nødvendighet i framtiden. Når jeg nå tilfeldigvis har nevnt Hedmark, må jeg bruke noe tid på dette. Her var bl.a. Heimevernet og Vardåsen på Kongsvinger og Haslemoen leir i Våler i Solør berørt på en negativ måte, dvs. nedleggelse. Forsvarsmessig ser det heldigvis ut som bare Vardåsen blir nedlagt, og at den militære aktiviteten blir flyttet til Mågerø. Når så dette blir bestemt, må Forsvaret både på Vardåsen og på andre nedlagte militære installasjoner i den grad det er mulig, gjøre annen bruk mulig så raskt det lar seg gjøre – dette både for at negative ringvirkninger blir så små som mulig for det lokalsamfunnet som før hadde store fordeler av Forsvaret, og for at eiendommene ikke forringes nevneverdig. Når det gjelder HV-04, vil Heimevernet være med på å levendegjøre Kongsvinger Festning på en meget positiv måte. Det er snart bare på Kongsvinger Festning folk flest kan oppleve et levende forsvar. Andre steder er det som regel en lukket leir. En åpen leir tror jeg bestemt vil skape positive linker mellom Forsvaret og sivilbefolkningen. Så til Haslemoen leir, som også var foreslått nedlagt. Dette er en svært god leir, både kvalitetsmessig og på andre områder. Det vil være svært uklokt å etablere et militært kraftsenter i det indre østlandsområdet uten å utnytte kapasiteten på Haslemoen. Når så Østerdal garnison er etablert, vil leiren på Rena samt Elverum med Terningmoen, og nå også heldigvis Haslemoen, utfylle hverandre på en helt perfekt måte, og man slipper store investeringer som ellers måtte til hvis Haslemoen skulle ha blitt nedlagt og virksomheten flyttet til et annet sted. Ellers ser jeg på side 66, XXVIII i innstillingen, at noen verksteder er foreslått nedlagt. Jeg går ut fra at dette selvfølgelig ikke gjelder for Haslemoen tekniske verksted, men at dette opprettholdes og videreføres så lenge det er militær virksomhet på Haslemoen. Dette er et flott, fremtidsrettet utbygd verksted som er en god vare- og tjenesteprodusent. Jeg håper også at det arbeidet og de planer som er ved både Rena leir og Regionfelt Østlandet går sin gang.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Jeg vil legge vekt på to områder i denne innstillingen Det ene er at Norge er ett av to NATO-land som pr. dags dato ikke har en integrert ledelse, dvs. at Forsvarsdepartementet og Forsvarets overkommando er slått sammen. I NATOs kontakt med de nye medlemslandene og dem som søker om medlemskap, anbefales helt klart en integrert ledelse. En integrert modell legger forholdene til rette for en effektiv og mer fleksibel krigshåndtering tilpasset et nytt og sammensatt trusselbilde, noe som den nye tid krever. En integrert modell vil skape større klarhet og ansvarsforpliktelse. Det vil bli enklere å utarbeide og gjennomføre en helhetlig nasjonal strategi i NATO og i andre internasjonale organisasjoner der Norge er representert både sivilt og militært. Det er meget beklagelig at dette ikke nå får flertall i denne sal. Det andre punktet er debatten om plassering av hovedkvarteret: Jåttå eller Reitan. Engasjementet i denne saken har vært svært stort. Jeg kommer selv fra denne «avkroken» som Sahl snakket om i stad, visst en helt ubetydelig avkrok i Norge – jeg er fra Stavanger i Rogaland. Det ser ut til at denne avkroken vil få et flertall i denne sal i kveld når det gjelder plasseringen. Det skyldes ikke minst utbrytere fra Kristelig Folkeparti, som Sahl representerer. Jeg mener at den arbeidsfordelingen som her er foreslått mellom Fellesoperativt hovedkvarter på Jåttå i Stavanger og det Regjeringen har foreslått for Landsdelskommando Nord, framskutt i Reitan, er fornuftig og meget god. Landsdelskommandoen vil få oppgaven som nasjonal krisestyringskommando for nordområdet. Den skal ha kapasitet og ekspertise for kontinuerlig å holde oversikt over situasjonen i de nordlige havområdene og i det tilhørende luftrom. Regjeringen sier at den ønsker senteret skal sees i sammenheng med arbeidet for å styrke planlegging, utvikling og samordning mellom Forsvaret og sivile etater når det gjelder beredskap, redning og overvåking i nordområdene. Arbeiderpartiet har valgt å plassere Fellesoperativt hovedkvarter på Jåttå fordi man mener at kontakten med NATO også er viktig. Hovedkvarteret vil føre operativ kommando over alle tildelte nasjonale styrker som har overordnet territorielt ansvar, og forutsettes å bli gitt full fellesoperativ funksjonalitet i fred. En av de viktigste oppgavene til hovedkvarteret vil være å føre operativ kommando over de deler av Forsvarets styrker som er i innsats utenlands. Disse vil, når de er klare i innsatsområdet, inngå i en flernasjonal styrke under operativ kontroll av et flernasjonalt hovedkvarter. Tendensen er at slike operasjoner ledes av NATO. Nær kontakt med NATOs kommandostruktur forenkler denne oppgaven.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Slik det ser ut etter dagens debatt, legges ØKN på Reitan ned, og den nye overkommandoen legges til Jåttå utenfor Stavanger. Det er etter mitt syn også et farvel til satsing på et nasjonalforsvar, til fordel for deltagelse i internasjonale oppdrag. Det er rett og slett et signal til hele verden om at Norge i fremtiden ønsker å satse mer på internasjonale prestisjeoppdrag som eventuelt skal føre til heder og gode ord i EU- og FN-sammenheng – og dette skal gå på bekostning av et nasjonalforsvar! Jeg har lyst å spørre flertallet, som består av Arbeiderpartiet og Høyre, om de vet hvorfor vi har et forsvar, og om de vet hva det betyr å flytte fra Reitan til Jåttå. Et forsvar har som hovedmålsetting å hindre krig eller kriselignende situasjoner, ved at en nasjon gjennom satsing på et sterkt forsvar sender ut signaler til omverdenen om at de ønsker å forsvare seg. Hvis enkelte områder er spesielt truet eller spesielt verdifulle for det landet, settes det inn ekstra tiltak i disse områdene. Med all mulig respekt for flertallet stopper all mulig logikk her. Hvis man ser for seg mulige konfliktområder, er det vel ingen militær uenighet om at de sannsynlige konfliktområdene ligger i nordområdene. Og en må jo ikke være spesielt oppvakt eller ha universitetsutdannelse for å se at dagens og fremtidens rikdommer ligger i nordområdene. Oljeutvinningen er på tur nordover, fremtidens forekomster ligger i disse områdene, verdens spiskammer ligger i Barentshavet. Vi har uavklarte grenseområder mot Russland, Svalbardområdene, sensitive transportkorridorer fra Russland, osv. osv. Og da velger altså flertallet, Arbeiderpartiet og Høyre, å flytte fra dette området. Det er logikk det, logikk på særdeles høyt plan! Hvilket annet land som er ved sine fulle fem, ville finne på noe så lurt som å trekke sin overkommando bort fra de områdene som i fremtiden vil være hovedinntektskilden for landet – der det virkelig burde være viktig å være til stede og hevde suverenitet? Det er selvsagt ikke slik at EU-tilhengerne i Arbeiderpartiet og Høyre er så opptatt av fremtidige taburetter i FN eller EU at de er villige til å ofre den nasjonale sikkerhet. Men jeg er rimelig sikker på at de admiraler og generaler i våre allierte styrker som følger med i diskusjonen om Reitan kontra Jåttå, rister oppgitt på hodet over at Norge setter internasjonal satsing fremfor et nasjonalforsvar. Det eneste fornuftige er å satse på et nasjonalforsvar, der hovedkvarteret legges til de områder hvor de fremtidige verdier og mulige konfliktområder ligger. Når en legger signaleffekt, tilstedeværelse, et nasjonalforsvar og hevding av suverenitet til grunn, er det bare ett fornuftig valg for fremtidig overkommando, og det er å legge den til Reitan. Selv om det kanskje er for mye forlangt, håper jeg Arbeiderpartiet og Høyre tar til fornuft. Ellers blir dette en trist dag i landets historie.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Som det har vært sagt flere ganger, er det et flertall i forsvarskomiteen som har valgt Jåttå ved Stavanger fremfor Reitan ved Bodø til nytt fellesoperativt hovedkvarter i det nye norske forsvaret. Det er sikkert noen få grunner for å velge Jåttå, men det er etter mitt syn flere – og viktige – grunner for å velge Reitan. Representanten Grethe Fossli fra Arbeiderpartiet sa i en replikkveksling tidligere i dag at det var hensynet til samvirket med NATO som var viktig, et samvirke som skal gi det norske forsvaret mulighet til å lede prestisjefylte NATO-operasjoner på Balkan og i Midtøsten. Derfor har Arbeiderpartiet og også Høyre landet på Jåttå. Det er et valg som bryter med den sikkerhetspolitiske tenkningen og prioriteringen som har ligget til grunn for norsk forsvars- og utenrikspolitikk i mange tiår, en politikk som det i stor grad har vært bred politisk enighet om. Nå velger Arbeiderpartiet og Høyre å flytte det forsvarspolitiske fokus vekk fra nordområdene. Selv om den direkte militære trusselen er blitt redusert det siste tiåret, er det et faktum at nye trusselbilder har kommet til. De miljømessige truslene kan i verste fall gi katastrofale resultater for Norge og Nord-Norge spesielt. Det ressurspolitiske og folkerettslige konfliktpotensialet er på ingen måte redusert. Å minimere og forhindre mulige konflikter i nord på disse uavklarte områdene har vært prioritert innenfor norsk sikkerhetspolitikk. Valget av Jåttå er å vende ryggen mot nord, sette fokus og blikket mot sør og også utenfor landet. Det er ikke bare spørsmål om Jåttå/Reitan som sannsynliggjør at Arbeiderpartiet vrir blikket bort fra den nordligste landsdelen. Når man har hørt på de innleggene som arbeiderpartirepresentantene har fremført i denne sak, og ikke minst når man leser innstillingen fra forsvarskomiteen, er det vel få som er i tvil om at Arbeiderpartiet ønsker en kraftig nedbygging av Forsvaret i Nord-Norge. Arbeiderpartiets nedbygging og redusering av det norske forsvaret i nord synes jeg best synliggjøres gjennom forslag nr. 6, fra Arbeiderpartiet. Det forslaget går ut på at ni kystfort og seks undervannsanlegg skal utfases. Ett av de anleggene som Arbeiderpartiet foreslår nedlagt, er Malangen kystfort, som er et av de beste i hele verden. Det som imidlertid gjør Malangen kystfort spesielt i denne saken, er at fortet står ferdig i dag, samme dag som Arbeiderpartiet foreslår det nedlagt. Dersom Arbeiderpartiets forslag hadde fått flertall, hadde man bygd et fort til 250 mill. kr som de samme dag som fortet var ferdigstilt, med prøveskyting og det hele, ville stenge – mure igjen hele fortet. 250 mill. kr rett ut av vinduet!
Bent Høie (Høyre), 2001-06-13:
Det er bred politisk enighet om at det er riktig å ha ett felles hovedkvarter og to landsdelskommandoer. Uenigheten er knyttet til lokaliseringen av hovedkvarteret. I debatten er det brukt mange spesielle argumenter – også her i kveld. Når Høyre har bestemt seg for at Jåttå utenfor Stavanger er den beste lokaliseringen, er dette ikke på bakgrunn av at Høyre mener at en annen lokalisering ville ha ført til at NATO la ned sitt subregionale hovedkvarter på Jåttå, eller at en ønsker å signalisere en svakere tilstedeværelse i nord. Jeg vil advare sterkt mot en slik argumentasjon, som bl.a. kom i de to siste innleggene. Høyre har derimot lagt stor vekt på forsvarssjefens sterke militærfaglige vurderinger. Han skriver bl.a. i en artikkel i Aftenposten: «En samlokalisering på Jåttå for FOHK og NATO-hovedkvarteret, under samme sjef, muliggjør en funksjonell kommandostruktur med en smidig overgang fra fred til krise og krig.» Det ville ikke vært fornuftig å organisere seg annerledes når en vet at så vel alliert assistanse som norske styrker i en krise eller krig vil bli overført til NATOs kommando; det ville si det samme som å etablere et hovedkvarter som i en krigssituasjon ikke vil ha myndighet til selv å lede operasjonene. Ved en samlokalisering styrkes de personlige og faglige båndene mellom den norske kommandoen og NATO-kommandoen. Det vil i sum gi bedre forutsetninger for sammen å håndtere kriser og krigssituasjoner. En samlokalisering på Jåttå imøtekommer også behovet for ledelse av internasjonale operasjoner. En nasjon av Norges størrelse kan ikke skusle vekk den enorme muligheten for erfaringsutveksling som dette innebærer. Det er ikke en konflikt mellom å ha et internasjonalt engasjement og å ha et forsvarlig nasjonalt forsvar. For Norge er det tvert imot en forutsetning. Men, en må også være villig til å betale regningen for dette. Lokaliseringen på Jåttå er, som flere har vært inne på, ikke et signal om en nedprioritering av nordområdene. Tvert imot, denne innstillingen vil i sum innebære en sterkere fokusering på dette området. Landsdelskommandoen på Reitan vil også ha en viktig rolle som et fremskutt ledd i nasjonale fredstidsoperasjoner og krisehåndtering i dette området.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Stortinget behandlar i dag forsvarskomiteens innstilling om det framtidige forsvaret. Fram til for kort tid sia var partia visstnok samde om å sette forsvarspolitikken framom distriktspolitikken. Men etter som drøftingane gjekk, blei det informert om at omsynet til distriktspolitikken nok ein gong blei prioritert. Dette har gått ut over Heimevernet òg. Både forsvarssjefen og Regjeringa la til grunn at Heimevernet burde vore lokalisert til Værnes. Men da innstillinga kom, var utdanningsverksemda splitta opp mellom fire stader: Værnes, Heistadmoen, Kongsvinger og Dombås. Noko av grunnen var at Heimevernet hadde auka frå 60 000 til 83 000 mann. Som representant frå Buskerud er eg glad for at Heistadmoen skal nyttast i framtida, men eg undrar meg noko over at ein av dei to skulane som Heimevernet har, nemleg Torpomoen i Ål kommune, nå etter komitebehandlinga blir lagd ned. Det var nok fleire som undra seg da kommunen informerte både Forsvaret og forsvarskomiteen om at omsynet til Forsvaret måtte gå framfor eige distrikt og dei 70 årsverka som direkte går tapt i éin kommune. Torpomoen har etter Himle-utvalet si innstilling vorte rusta opp for om lag 30 mill. kr dei fire–fem siste åra, og er i dag ein tidsmessig og moderne leir. Skulen har kapasitet til å køyre tre kurs samtidig i eige skuleanlegg, i motsetnad til skulen på Dombås, der store delar av undervisninga må gjerast regionalt og ein står framfor store utbyggingskostnader, nærare 100 mill. kr. Forsvarets HV-skule på Torpo eig i tillegg eit øvingsområde på 3 500 mål. Det blir noko underleg når HV-skulen på Dombås må utvidast, mens den store undervisningskapasiteten som alt er på Torpo i dag, også ville dekke behovet i framtida. For Stortinget og Forsvaret er det nok for seint å snu, men eg vonar at dette er eit godt døme på konsekvensane av ressursbruken når distriktsomsyna blir viktigare enn målet. Folk får problem med å forstå kva vi driv med i dette huset. Men eit fleirtal, der alle måtte gi og ta, skulle skapast, og resultatet ser vi i dag. Så nokre ord om Ringeriksregionen. Alle dei tre leirane blir raderte bort. Kvifor Hvalsmoen må gå og Ingeniørkompaniet flyttast til Haslemoen da innstillinga vart som ho vart, undrar meg. Men når ein region tek politiske ønske på alvor, og mister 600–700 distriktsarbeidsplassar og ringverknadene av desse, vonar eg at storsamfunnet har evne og vilje til å vere litt rundhanda tilbake. Det er store utfordringar for ein region å miste sin nest største arbeidsplass, og omstillingsmidlar må inn.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Årets jordbruksavtale blei forhandla fram av partane. Eg trur det gjorde næringsutøvarane godt, men det gjorde òg organisasjonane og staten godt. Dei blei på sett og vis med på vinnarlaget alle saman. Eg registrerer at ingen er heilt nøgd med kronebeløpet, men oppgjeret har fått ein betre profil enn året før, da det blei brot. Verdien av å ha ein landbruksminister som frontar at det nå er andre som skal gi sitt bidrag for å få matvareprisane ned, blir positivt mottatt – berre ikkje av representanten Morten Lund frå Senterpartiet. Han måtte vere inne i ei mørketid da han skreiv innlegget sitt – som vanleg. Nå har næringsaktørane fått ein statsråd som først og fremst er landbruksminister, men heller ikkje kvir seg for å ta konfrontasjonar med grossistane og detaljistledda. Alle tener på det, også bønder, som forbrukarar, men også ved at dei kan ta ut målprisar for produksjonen sin. Når juli månad startar, blir matmomsen halvert. Det blir interessant å sjå korleis det vil verke på etterspørselen. Eg håper at statsråden vil halde fram med å vere vaktbikkje. Det var ein nifs situasjon Europa var inne i tidlegare i vår. Munn- og klauvsjuke og kugalskap rasa. Tiltak blei sette inn, og ein fokuserte på at trygg og sikker mat skulle og ville ein ha. Tiltak om førebygging ligg også inne i årets avtale. God merking av norsk produksjon vil auke etterspørselen etter norske varer. Eg synest at Arbeidarpartiet si satsing på auke av økologisk produksjon er god. Så vil eg vil nemne verdiskapingsprogrammet. Den satsinga som ein gjorde i fjor, blei svært godt mottatt. Derfor er denne budsjettposten auka. Det er mange som vil gjere nytte av den økonomiske ramma for å førebu seg på ein ny kvardag. Nisjeproduksjon og moglegheit for å styrkje næringsgrunnlaget på bruka gjer sitt til at pessimismen nå er snudd. Arbeidarpartiet er svært nøgd med at avtalen er i hamn. Vinklinga på kven som skulle få mest, har organisasjonane vore med på å påverke. Eg registrerer at sentrum heller ikkje har kasta seg frampå med overbodspolitikk i eit valår. Eg registrerer at høgresida vil legge politiske føringar som ville rasere Bygde-Noreg, ved å gi mest til dei med dei største stordriftsfordelane. Eg er glad for heilskapstenkinga som næringkomiteens fleirtal har lagt fram i denne innstillinga.
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2001-06-13:
Forsvaret er i dag i en dyp strukturell krise, og ropet om omstilling har vært stort. Det er på denne bakgrunn vi i dag skal ta stilling til hvilket forsvar Norge trenger. Balansen mellom kvalitet og kvantitet i Forsvaret er vanskelig, men uhyre viktig. Slik balanse er det ikke i dag. Stikkordet er, som sagt, omstilling. Vi må omstille oss fra å være et mobiliseringsforsvar tilpasset den kalde krigs tid, til å kunne stå imot alene inntil alliert hjelp kommer, og til å kunne bidra effektivt i internasjonale operasjoner. Moderne kriger, som Golf-krigen og Kosovo-krigen, viser at det er Luftforsvaret som er spydspissen. Kampfly er en forutsetning for å hevde suverenitet i eget luftrom. Kampfly er et viktig bidrag til internasjonale fredsoperasjoner. Norsk deltakelse i slike operasjoner forutsetter fly som kan virke sammen med NATO-alliansens øvrige styrker og enheter. Dette er etter min mening lite vektlagt fra Regjeringens side. Riktignok ligger det forutsetninger om å kjøpe nye kampfly i innstillingen. Men det antall som her er foreslått, går stort sett til erstatning for de gamle F-16-flyene og de F-16-flyene som er gått tapt. Det står ikke bra til med vårt luftforsvar. Store deler av flyparken har stått mer i hangaren enn de har vært i luften. Det vi vet er at Luftforsvaret trenger 30 F-16-fly til enhver tid for at pilotene skal kunne vedlikeholde og forbedre sine ferdigheter. De norske flygerne ligger i dag på NATOs minimumsnivå hva angår antall flytimer. Vi har et ambisjonsnivå om å kunne ha en skvadron ute i internasjonale operasjoner. Det er derfor viktig at man ikke utsetter dette økonomiske løftet for Forsvaret, men at man nå aktivt beslutter å erstatte F-16-flyene med en ny generasjon jagerfly, og et minimum bør være et antall på 60 fly. Slik jeg ser det, er det vanskelig å sikre et effektivt luftforsvar av hovedstaden og det sentrale østlandsområdet uten at Rygge hovedflystasjon fortsatt skal være flyoperativ. Å legge Rygge i møllpose, som Regjeringen vil, er et meget dårlig forslag. Rygge er viktig for øvingsaktiviteten til våre jagerflygere og for allierte fly som trenger en militær flyplass i sør på veg til Nord-Norge, og gjør det enklere med deltakelse i allierte øvelser i Atlanterhavsbassenget osv. Det er derfor et klokt forslag som flertallet nå fremmer i innstillingen, om en ny utredning vedrørende forholdet Rygge – Kjeller – Gardermoen. Like positivt er det at komiteen setter en kort tidsfrist. Det ville være uholdbart om denne skulle gå over en lang tid. Jeg vil helt til slutt komme inn på Divisjonsmusikken og den «la leve»- aksjonen som vi har hatt der. Det hadde vært et ønske at alle korpsene kunne ha bestått. Jeg tror man underkjenner den kulturelle og kulturhistoriske betydning disse har hatt, og et korps koster ikke mer på årsbasis enn en to timers øvelse med MTB. På bakgrunn av det jeg sier nå, vil Høyre gi sin fulle tilslutning til det forslaget som her er fremmet, og som ligger i salen – forslag nr. 50.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
La meg ikke legge skjul på at jeg er skuffet over at Regjeringen ikke fikk flertall for at Luftforsvarets stasjon skulle ligge i Kongsvinger. Kampen har stått mellom Mågerøy og Kongsvinger, som så mange ganger før. De økonomiske kostnadsforskjellene mellom Mågerøy og Kongsvinger når det gjaldt utbygging, har vært minimale. Men vi ser jo alle at salg av eiendom på Mågerøy nok ville ha tilført staten mye mer penger enn salg av de samme eiendomsmassene i Kongsvinger. Det synes også uviktig for flertallet i denne saken at det burde ha vært tatt distriktspolitiske hensyn. Forskjellene mellom Mågerø/Tønsberg-området og Kongsvinger er ganske store. Bare nettotilflyttingen til disse to områder viser forholdet 1:4 i Mågerøs favør, og det virker som det er ganske lett å få nye arbeidsplasser til Mågerø-området. Jeg tillater meg derfor å understreke alvoret i situasjonen for Kongsvinger. De mister arbeidsplasser, kompetanse og viktige ressurspersoner fra sitt lokalmiljø. Det er nå viktig å komme i gang med bruk av omstillingsmidler i dette området, som fra før av har svært liten tilflytting og svært få nye arbeidsplasser å tilby. Når Vardåsen nå nedlegges, må bygningsmassen brukes til noe annet, og planene om hva de skal brukes til, må startes omgående. Både Kongsvinger og distriktet rundt trenger det. Problemer rundt NATO-radarens drift fram til eventuelt år 2010 må ikke hindre at bygningene der brukes til noe fornuftig. Haslemoen er viktig i forsvarssammenheng og som en ressurs i Våler kommune. At flertallet i komiteen forutsetter at feltartilleriet videreføres på Haslemoen inntil videre, er bra. Og det er viktig at aktivitetsnivået holdes oppe også fra Forsvarets side, slik at vi ikke opplever en sniknedleggelse, en struping, av Haslemoen, uten politiske vedtak i Stortinget. Av og til kunne en nesten ønske seg at Forsvaret var like kreative på Haslemoen som de var på Mågerø. Selv etter at Regjeringen hadde foreslått at Mågerø skulle nedlegges, fant de ut at de ville bruke bortimot 60 mill. kr til nyinvestering der. Og det kunne jo vært greit om de brukte den samme økonomiske kreativiteten på Haslemoen!