trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-04:
Eg vil takka saksordføraren for ei grundig og, ikkje minst, problematiserande tilnærming til dette spørsmålet. I utgangspunktet var det sånn at SV hadde tenkt å stemma for, og gruppa var eigentleg einig om det. Men så hadde me ei høyring om saka der det kom klart fram at mange meinte at ein faktisk kunne avgrensa lokaldemokratiet gjennom eit sånt vedtak. Dermed måtte underteikna gå tilbake til si gruppe og be om at me faktisk ikkje vedtok dette forslaget som det ligg føre i dag – fordi det var usikkerheit knytt til om det faktisk ville avgrensa lokaldemokratiet i staden for å styrkja lokaldemokratiet. Det er ærleg sagt, med utgangspunkt i at me lytta til høyringsinstansane og føretok ei ny vurdering. Hovudproblemstillinga var eigentleg: Kva kjem dette til å bety i praksis? Kjem det til å styrkja lokaldemokratiet, eller kjem det ikkje til å styrkja lokaldemokratiet? Det var på ein måte det store spørsmålet, som det ikkje blei godt nok svart på. Eg ser at KS meiner at det er godt nok svart på. Men det var i alle fall sånn i den høyringa eg var på, at det var faktisk motstridande syn på om det ville styrkja lokaldemokratiet. Utgangspunktet til SV var nemleg at me ønskte at dei som har skoa på, skal ha mest mogleg makt over sin eigen situasjon. Det er forklaringa på posisjonen til SV i dag. Til slutt kan eg seia at ein kan òg problematisera dette med nasjonalt, lokalt og regionalt demokrati opp mot f.eks. EØS-avtalen og kva han betyr for demokratiet. Betyr det at ein aukar sin innverknad, eller betyr det at ein reduserer sin innverknad i kommunane? Er det sånn at EØS-avtalen set avgrensingar på kva du som politikar kan gjera, eller aukar innverknaden ved at du har ein EØS-avtale? Dette er òg store spørsmål, som godt kunne vore lyfta inn i denne debatten, for det dreier seg jo om at ein får direktiv frå Brussel, mange som ein kanskje ikkje vil ha. Siste eksempelet er jo vikarbyrådirektivet, som gjer at ein kan risikera at kommunanene kjem til å bruka fleire vikarar mot sin vilje, i alle fall i ein del kommunar, men ein er sjølvsagt for i andre. Det er mange interessante problemstillingar å diskutera her, men berre for å avslutta: Me er heilt einige med Senterpartiet som er veldig tydeleg på at ein vil utarbeida eit nytt forslag som i sterkare grad konkretiserer kva ein ønskjer seg når ein skal styrkja lokaldemokratiet. Det håper eg òg, som eg høyrde komiteens leiar sa, at flest mogleg parti kan vera med på, sånn at ein får vedteke ei styrking av lokaldemokratiet neste gong me har det til behandling.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-04:
Eg takkar saksordføraren for å leggja fram mange gode SV-forslag som Per-Kristian Foss orienterte om. Eg tek opp forslaga – så eg ikkje gløymer det – som me fremmar åleine eller saman med andre. Ein kunne sjølvsagt behandla desse forslaga slik som SV ønskte seg – ta f.eks. debattane om bustad, der trur eg mange ville ramla av og ikkje vore med oss i at det skal vera ein grunnlovfesta rett å ha bustad. Mange ville sikkert ha hoppa av, for det ville ha økonomiske konsekvensar for Noreg korleis me skal driva bustadpolitikken. Det er noko av intensjonen frå SV si side, nemleg at i verdas rikaste land – og eit av dei kaldaste – må folk ha tak over hovudet. Ein må ha ein bustad å gå til, og det har ikkje alle i dag. Det meiner SV – eller me som fremmar dette forslaget – er uverdig. Det burde me starta raskare med å rydda opp i, for det er heilt nødvendig for verdigheita til det norske samfunnet. Lat meg driva med litt politikk i denne saka også. Når me diskuterer f.eks. vikarbyrådirektivet, er ein av grunnane til at SV går imot det, at det er vanskelegare for ungdom å låna pengar i bankane når dei ikkje har fast jobb. Når du skal gå til banken og seia at eg er berre vikar, eg er berre leigd inn og leigd ut, osv. – då får du ikkje det lånet du treng for å byggja bustad. Det er ein viktig premiss for debatten om vikarbyrådirektivet. Og det er viktig for SV at i dette landet, i dette kalde landet – tidvis i alle fall – skal folk ha bustad. Lat meg òg ta med litt om bustadmarknaden for tida. I mitt eige område, Stavanger, er det slik at mange sjukepleiarar og arkeologar og andre offentleg tilsette som har jobb, seier at dei kanskje må flytta fordi dei ikkje har bustad og bustadmarknaden er så tøff at det rekk ikkje med den lønna dei har, når dei vil skaffa seg tak over hovudet. Det er òg eit perspektiv når økonomien blir slik at folk som jobbar i offentleg sektor, ikkje har råd til ein plass å bu. Det er eit svakheitsteikn som me må fokusera sterkare på framover. Dei andre forslaga kan eg bruka mindre tid på. Eg tippar gjerne at Venstre bruker litt tid på asylsaka, rett til asyl. Det er ei svært sentral sak for tida, når me har fått fastlagt at me skal ha ein annan praksis frå UDI si side. Direktøren som forsøkte å gå ut med noko anna, er blitt sett på plass – no får ein betre teke omsyn til barna. Når det gjeld diskriminering av kjønn og minoritetar, synest eg det er litt rart – det kjem sikkert saksordføraren frå Menneskerettsutvalet tilbake til seinare – at me ikkje har eit nordisk grep her. Island, Finland og Sverige har med diskriminering av minoritetar og kjønn i sine grunnlover. Men då får me, når det blir stemt ned i dag, håpa på at ein kjem sterkare tilbake når Per-Kristian Foss legg fram si innstilling om det totale biletet, som blir veldig spennande, og der ein verkeleg kjem til å få nokre gode debattar, trur eg, om slike sosialpolitiske og verkeleg politiske spørsmål som kan få økonomiske konsekvensar, kjem inn i Grunnlova. Det ville vera viktig for SV.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-06-04:
President! Jeg stemte for sent.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2012-06-04:
President! Jeg stemte feil.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2012-03-06:
Det nordiske samarbeidet er meget viktig for Norge og for landets innbyggere, nettopp fordi det på mange måter berører det daglige livet for oss som er borgere i Norden. I så måte synes jeg at komiteen har avlevert en meget god, enstemmig innstilling, som peker godt på hovedområdene for det nordiske samarbeidet og det fokuset som man har i dag. Som innstillingen viser, har dette blitt et betydelig, omfattende samarbeid etter hvert. I 2012 har Norge formannskapet i Nordisk Ministerråd. Der har man pekt ut temaet velferdsstaten som hovedtema. Vi er opptatt av, når Norge nå har formannskapet i Nordisk Ministerråd – det har man som kjent ikke hvert år – at man er nødt til å benytte denne muligheten godt. Det blir lenge til neste mulighet, og det er de færreste regjeringers privilegium å få denne oppgaven flere ganger. Saksordføreren stilte i sitt innlegg spørsmålet: Hvilke visjoner har vi for samarbeid? Jeg vil stille spørsmål ved hva som egentlig er Norges prosjekt i det nordiske samarbeidet. Det kommer ikke helt tydelig frem, verken av komiteens innstilling eller av regjeringens proposisjon, nettopp fordi det nordiske samarbeidet etter hvert har blitt såpass bredt. Noen vil si at det nordiske samarbeidet skal generere et generelt tettere samarbeid med våre naboland, eller at vi skal bruke det til å fokusere ekstra på saker som vi som nasjon mener bør utvikles i en bestemt retning. Andre vil si at det nordiske samarbeid bør styrkes nettopp fordi det kan være et godt alternativ – etter manges mening – til EU-samarbeidet. Jeg mener at Norge bør ha en klar visjon om hvilke temaer vi skal løfte opp på den nordiske dagsordenen, og der bør det være et tett samarbeid mellom samarbeidsministeren, utenriksministeren og Stortingets delegasjon til Nordisk Råd. Det har ikke vært tradisjon for, i de årene jeg har vært med i hvert fall, at Stortingets delegasjon som helhet reiser temaer i Nordisk Råd. Dette har vært overlatt til partigruppene, men jeg vil stille spørsmål ved om tiden er inne til å ha fokus på saker som er viktige for oss å ta opp på dagsordenen gjennom felles forslag over partigrensene. Hvilke saker bør dette være? Kort: Det bør være saker som kan lette hverdagen til de nordiske borgerne og ikke minst til de bedrifter som sørger for vår velferd. Der står grensehindringsarbeidet og mobilitetsspørsmålet sentralt. Utdanning er det vi skal leve av fremover, det å ha god kunnskap. Vi vet at høyt frafall i videregående utdanning er felles for de nordiske land, og vi er nødt til å få opp kvaliteten på våre utdanninger. Kriminalitetsbekjempelse er et tema som vi må få mer fokus og samarbeid rundt, og ikke minst nyskaping. Mer langsiktig har vi nordområdene, Arktis, forskning og samarbeid med Russland. Jeg kommer tilbake med et innlegg til senere.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2012-03-06:
Det var et forhold i statsrådens innlegg som jeg merket meg, og det var spørsmålet om grensehindringer. Nå skal Stortinget ha en større debatt om det temaet 24. april, men statsråden sa at en del områder var uttrykk for særnorsk politikk, og som da ikke lenger skulle anses som grensehindre. Det må jeg si jeg reagerer kraftig på, fordi mange av disse politikkområdene er områder som våre naboland irriterer seg kraftig over på grunn av at dette skaper store grensehindringer for deres borgere og næringsliv. Da må jeg nesten be om at statsråden konkretiserer: Hvilke områder er det vi nå ikke skal ha fokus på som grensehindre?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2012-03-06:
Jeg mener at regjeringen da burde komme med en redegjørelse hvor de konkretiserer hvilke områder vi nå skal legge i en skuff og glemme, og hvilke områder vi nå skal ha fokus på, for å få fjernet grensehindringene. Som statsråden også er kjent med, har Nordisk Råd nå gjort en del endringer i sin arbeidsordning for å forsøke å gjøre arbeidsformen mer moderne og for å få mer fokus på politikk og debatter. Jeg kunne tenke meg å få høre statsrådens vurdering av hvilken modernisering hun har tenkt å initiere av arbeidet i Nordisk Ministerråd i hennes tid som leder av det samarbeidet.
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-03-06:
Avviklingen av grensehindre handler i veldig stor grad om lovgivning, og Helsingforsavtalen har gitt oss noen klare retningslinjer når det gjelder å ha et tett samarbeid om lovgivning, koordinering og utvikling av lovverkene. Dessverre har vi sett en utvikling her, som i alle fall jeg mener går i feil retning. Fra å være et samarbeid som begynte på et veldig tidlig tidspunkt i lovgivningsprosessen – med parallelle utredninger i forhold til offentlige utredninger, altså hele det bakgrunnsmaterialet som ligger til grunn for lovene og frem til endelige lovgivninger – er dagens situasjon at dette skjer bare innenfor gitte områder, og det skjer nok også på et mye senere tidspunkt i prosessen. Dette gjelder alle departementer og bør angripes i en overordnet kontekst. Er det noe statsråden vil ta tak i, og hva tenker hun å gjøre?
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-03-06:
Ja, takk. Et felt som knytter seg ikke bare til lovgivningen, men også til hva slags teknologiske løsninger man velger innen medieområdet og på andre felter: Vi har levd i en tid hvor kommunikasjon har vært enkelt. En avis er en avis, vi kan skru på Sverige på radioen, og vi har i og for seg kunnet få inn dansk og svensk tv. Nå går vi inn i en ny tid med andre teknologiske løsninger, og den kommunikasjonen er ikke lenger en selvfølge. Vi har ved noen anledninger påpekt viktigheten av at man finner frem til både parallelle teknologiske løsninger og regimer knyttet til regelverkene rundt dem. Er det et felt regjeringen er opptatt av, og vil regjeringen arbeide videre med det? Jeg nevner det fordi disse spørsmålene ligger i flere departementer og slik sett har vist seg litt kronglete å nærme seg, enten det er regjeringen i Norge, eller det er de øvrige nordiske regjeringene.
Abid Raja (Venstre), 2012-03-06:
Ved regimenes fall i Midtøsten har det med all tydelighet kommet fram hvordan regimene har vært understøttet av Vesten i årtier – profittmotivert støtte og i egeninteresser. Er utenriksministeren ubekymret for hvorvidt en frihandelsavtale med Hviterussland kan understøtte og være med på å legitimere regimet? Og: Hvordan tenker utenriksministeren at endringer kan framtvinges i Hviterussland, tatt i betraktning handlingsmønsteret om frihandelsavtale?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Den norske politikken innen landbruksområdet kommer til å stå fast. Når våre svenske naboer stadig løfter tollsatser som et grensehinder, mener jeg at det er et grensehinder som vi har en helt klar målsetting med her i Norge, nemlig å bevare et landbruk og bevare bosetting over hele landet. Så jeg mener vi må kunne akseptere at de enkelte landene tar slike forbehold i sin nasjonale politikkutforming, uten at det skal betraktes som et grensehinder. Vi har også på enkelte områder innenfor trygdelovgivningen stilt krav om at du skal ha en viss tilknytning til arbeidslivet før du tar del i bl.a. de svangerskapsordningene vi har i Norge. Disse ordningene vil jeg finne det unaturlig at vi skal endre, selv om de kan gi noen utslag som gjør at svenske fedre som har en ektefelle som bor i Norge, ikke får de samme rettighetene som de ville hatt i Sverige. Det er en del slike områder som vi er nødt til å holde fast på, selv om det kan oppstå grensehindre knyttet til det konkrete forholdet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Til det første som representanten Kielland Asmyhr tok opp: Vi har satt ned en arbeidsgruppe som nå skal gå gjennom hvilke grensehindre som er registrert på arbeids- og sosialområdet – det tror jeg er et viktig område – så vi kan få se hvilke hindre som faktisk er der, og hvilke muligheter det er for å løse dem. Den rapporten vil komme i mars, og den vil vi ha kjennskap til før vi skal ha debatten i Stortinget. Hvilket arbeid vi setter i gang for å fornye arbeidet i Nordisk Ministerråd, er særlig knyttet til budsjettet, der vi foreslår å legge opp et prioriteringsbudsjett som skal ivareta de politiske prioriteringer på en bedre måte enn nå. Det er for lite penger til disposisjon gjennom de enkelte årene for nye politiske initiativ, og der bidrar vi til å få på plass en større pott med penger som kan brukes til politiske initiativ. I tillegg har vi satt i gang et arbeid med å se på organiseringen av grensehindertjenestene, og til slutt vil jeg løfte opp et arbeid med å se på hele organiseringen av Nordisk Ministerråd.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Det er ingen tvil om at ny lovgivning kan bidra til at vi får nye grensehindre. Det er lettere å unngå det i forkant enn i etterkant, så det å ha et fokus på hvordan lovverk vil slå ut knyttet til grensehindre, er viktig. Derfor hadde vi et seminar for dem som jobber med lover konkret, i København i fjor. Det er et arbeid som vi vil vurdere å videreføre også innen norsk formannskap, for det å ha fokus på det – det å sette folk som jobber med lovgivning sammen – tror jeg er viktig for at man skal unngå å få nye hindre i nye lover. Det er også et viktig arbeid for oss å gjøre noen nordiske vurderinger i de sakene vi legger fram for Stortinget, og her har også Stortinget en rolle for å kunne se på det når man behandler lover her i dette huset.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Det er ingen tvil om at kultursamarbeid er bærebjelken i det nordiske språksamarbeidet. Det at vi både kan se fjernsynskanaler, ha bøker, ha programmer som er på forskjellige nordiske språk, har bidratt veldig mye til den nordiske språkforståelsen. Utviklingen av nordiske dataspill er også en måte å kunne gjøre unger og ungdom kjent med det nordiske språket på. Vi ser så at det er Internett og nye måter å distribuere mange programmer på som nå tar over mye fra det som har vært de tradisjonelle måtene. Derfor vil Nordisk Ministerråds kulturseksjon se nærmere på det potensialet som ligger i nettbasert distribusjon av nordisk innhold innenfor rammene av opphavsretten, for her er det – som representanten Thommessen sier – en del kronglete juridiske skranker som vi er nødt til å se på og finne løsninger på. Men en slik studie som gjennomføres, har som mål å øke tilgjengeligheten i Norden for nordisk nettbasert kulturinnhold, og jeg håper at det skal bidra til at vi får enda mer kulturinnhold.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Embetsmannskomiteenes rolle mener vi er viktig for å saksforberede saker inn til Ministerrådet. Men den ordningen som har vært, med at det bare er saker der embetsmannskomiteen er enige, som bringes opp til Ministerrådet, har jeg signalisert at jeg ønsker en annen ordning på, for jeg mener at det er vi politikere som må evne å treffe beslutninger om saker. Det er det som gjør det politisk spennende å få lov til å være med i et slikt arbeid, det at ikke alle saker er ferdig forberedt – og med enighet – på forhånd. Vi løfter også opp saker fra embetsmannskomiteen som det ikke er enighet om i embetsmannskomiteen. Det gjør nok at vi har noe lengre møter, det kan være noe mer krevende å finne vedtak, og vi må bruke noe lengre tid på det – men det mener jeg er fornuftig i et politisk organ som det Nordisk Ministerråd skal være.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-03-06:
Jeg har lyttet med oppmerksomhet til statsrådens redegjørelse for hvordan hun og Nordisk Ministerråd har fulgt opp det anmodningsvedtaket som Stortinget fattet i 2010 om fokusering, effektivisering og sterkere prioritering av samarbeidet. Jeg synes det er veldig bra at Norge nå leder an i oppfølgingen av det vedtaket, gjennom formannskapet i Nordisk Ministerråd. Statsråden sa ingenting om det som har vært et viktig spørsmål under debatten om dette initiativet både her i Stortinget og i Nordisk Råd, nemlig en vurdering av hvordan ordningen med embetsmannskomiteer under Ministerrådet fungerer, om det bidrar til byråkratisering, om tiden er inne til å vurdere hensiktsmessigheten av dette systemet. Det er tatt opp igjen i utenriks- og forsvarskomiteens innstilling til den saken vi behandler i dag. Jeg vil gjerne høre om dette inngår i det arbeidet statsråden og rådet nå har satt i gang.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-03-06:
Utenriks- og forsvarspolitikken er det mest spennende og det mest dynamiske samarbeidsområdet innenfor det nordiske samarbeidet for tiden. Det er lagt en veldig solid plattform for det gjennom Stoltenberg-rapporten og den trygghet som er skapt for at dette samarbeidet bygger på eksisterende tilknytningsformer og status. Samtidig er det åpenbart at dynamikken i dette gjør at det blir en stadig sterkere integrasjon mellom de nordiske land innenfor deler av forsvars- og utenrikspolitikken. Spørsmålet som vil komme til å reise seg et stykke lenger fremme, er jo hvilken åpenhet vi fra vår side vil ha dersom de andre nordiske land, som i dag ikke er medlemmer av NATO, ønsker å integreres sterkere enn gjennom den partnerskapsstatus de nå har.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Dette er et veldig godt spørsmål. Jeg tror det er fordi vi har lagt vekt på å besvare det, at vi kan gjøre det vi nå gjør: Vi respekterer at vi har tatt de valgene vi har, i forhold til vår primærtilknytning når det gjelder sikkerhet. Det betyr at det er ingen tvil om det. For Norges del er vi medlem av NATO. Vi bidrar der. Det er en nøkkel for vår sikkerhet. Men når NATO-landene møtes til toppmøte i Chicago i mai, merker vi oss at Sverige og Finland er blant de helt åpenbare partnerne som inviteres til det møtet. De trekkes med på stadig mer. Jeg tror – det er et stort spørsmål for et 1 minutts svar – at i et fremtidsperspektiv vil de nordiske landene også se på kapasitetsdeling, fordi vi har små, avanserte forsvar, er tett på hverandre og vil kunne samarbeide mer. Det er et visjonært samarbeid, som forsvarssjefene tar videre. Vi ser nå at våre fly øver sammen i Nord-Norge – og kan gjøre det veldig effektivt. Små land som har ambisjoner om å opprettholde et troverdig forsvar, har også interesse av å samarbeide. Det ser vi også på det europeiske kontinentet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Jeg har mange ganger i nordområdesammenheng snakket om at veldig mye av infrastruktur og kommunikasjon, energi og transport går nord–sør, og at det er en åpenbar øst–vest-utfordring – det er jeg enig i. Men jeg tror jeg kanskje må skuffe representanten ved å si at jeg ikke har planer om å ta et slikt initiativ som utenriksminister. Det jeg ønsker, er at vi gjennom Barentssamarbeidet, gjennom Den nordlige dimensjon, gjennom transportvinduet der, hvor også de berørte transportministrene sitter, kan arbeide fram det grunnlaget som skal til for at det faktisk er dekning på en linje øst–vest langs flere dimensjoner. Det er gjennom den typen prosesser, hvor vi også får med flere av de interesserte i Europa, at vi kan få noe slikt gjennomført. Da tror jeg det er en grunnleggende forutsetning at det er folk, varer og utstyr å transportere i slike øst–vest-sammenhenger. Det må på plass før det kan være snakk om å kunne ta initiativ til å gjennomføre det.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Standardinnledningen på det svaret er at de valgene må de ta selv. Vi snakker da om Sverige og Finland, tilsvarende om noen land har valgt å stå utenfor EU. Min erfaring er at i de ulike valgene vi har tatt, om de skulle endres til å bli like, har vi nå klart å velge et område for det nordiske samarbeidet på dette området som kan håndtere den ulikheten. Skulle det bli mer likhet, ser jeg ikke at det skulle være noe hinder for at man da kunne gå enda dypere. Trolig kan man det. Men det som er interessant, er at det at vi har ulik tilknytning nettopp i forhold til NATO, ikke har vært en åpenbar hindring for at vi har kunnet gjøre stadig mer sammen, også på det forsvarspolitiske området. Derfor skal vi følge de debattene i de angjeldende landene. Jeg ser ikke noen snarlig grunnleggende endring på disse områdene, men jeg ser heller ikke at det hindrer at vi kan gå videre, slik vi har sett de senere årene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Jeg har ikke forutsetning for å svare på det spørsmålet fordi dette saksfeltet ikke er mitt ansvarsområde. Om samarbeidsministeren arbeider med det, eller om det er finansministeren, skal vi sørge for at det kan bli gitt et godt svar til representanten. Jeg er like lite begeistret for unødvendige gebyrer som representanten, og i arbeidet med å forenkle samarbeidet mellom grensene bør det stå på dagsordenen. Men jeg kan altså ikke kommentere akkurat dette saksfeltet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Jeg er glad replikanten tar opp dette, for han stilte spørsmålet til meg, og nå får jeg anledning til å svare på det. Først vil jeg bare ta avstand fra antakelser om at Norge ikke er tydelig i forhold til Hviterussland. Vi har en tydelig stemme, og vi har sluttet oss til de tiltakene som våre nordiske og europeiske partnere har gjort, systematisk, ingen tvil om det. Når det gjelder frihandelsavtalen, tror jeg representanten vet at vi ikke har søkt en frihandelsavtale med Hviterussland. Vi begynte en forhandling med Russland, og det er viktig for Norge – det vil jeg forsvare, og det er viktig for norske interesser. Så har Russland valgt å inngå en tollunion, eller et partnerskap, med Kasakhstan og Hviterussland. Da mener jeg at Norge, som har minimale interesser i forhold til Hviterussland, skal arbeide videre med Russland. Sannsynligheten for at det blir en avtale med Hviterussland, er liten i lys av at de ikke er medlem av Verdens handelsorganisasjon, og det er en forutsetning. Derfor mener jeg at det er riktig av oss å forfølge det, samtidig som vi er en aktiv pådriver for å få demokratiske reformer. Vi tar ledelsen i det nordiske samarbeidet nå for å støtte universitetet i Vilnius, som er en viktig institusjon i den omformingen.
Torkil Åmland (Fremskrittspartiet), 2012-03-06:
Det er stor enighet om det sikkerhetspolitiske samarbeidet som nå foregår i Norden, og som utenriksministeren gjorde rede for her – også, skal vi si, utvidelsen og fordypningen av det. Men så understreket utenriksministeren at dette jo ikke er en forsvarsallianse. Den alliansetilknytningen ligger andre steder. Hvis man nå utdyper dette sikkerhetspolitiske samarbeidet i Norden, slik at man begynner å fordele kapasiteter mellom landene, hvis man eksempelvis tenker at Norge kan redusere sitt landforsvar fordi man tenker at andre nordiske land har sterkere landforsvar i en krisesituasjon – nå viser vel historien at hvis spenningen øker, så har de nordiske land ganske ulike interesser, og én ting kan være viljen, men evnen og risikoen ved å stille opp for hverandre kan være varierende – blir mitt spørsmål til utenriksministeren: Har man også tatt med disse begrensningene og utfordringene som ligger i en utvikling av det sikkerhetspolitiske samarbeidet, med i vurderingen?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2012-03-06:
Jeg vil stille utenriksministeren et spørsmål som berører dette med spleiselag – noe som skulle være godt kjent også innenfor utenriksministerens rekker. Det går på behovet for å få etablert en øst–vest-gående flyrute i nord. Det har vært innspill fra politisk hold og fra næringslivshold for å utvikle dynamikken i en nordområdesammenheng. Kan utenriksministeren tenke seg å ta et initiativ for å få etablert et spleiselag for å få etablert en øst–vest-gående flyforbindelse i nord, mellom Norge, Sverige og Finland – og som gjerne også kan berøre Russland?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2012-03-06:
Flere talere har vært inne på det nordiske forsvars- og sikkerhetspolitiske samarbeidet som et veldig godt eksempel på oppfølging og sammenheng mellom ord og handling i det nordiske samarbeidet. Med de gigantiske avstandene i dette tynt befolkede området tror jeg at vi nettopp i dette området bare ser begynnelsen på behovet for økt samarbeid. Forsvarsmateriell har en ekstrem prisøkning, de respektive land – kanskje med Norge som unntak – kutter i sine budsjetter, mens behovet for overvåking og kontroll innenfor Forsvaret, sikkerhet, miljøovervåking, innenfor redning osv. bare vil komme til å øke i årene som kommer. Så dette er en prisverdig oppfølging av ambisjonene på dette området, som vi bare må ta enda mer fatt i. NORDECO-samarbeidet gir en merverdi som vi alle sammen etter hvert, tror jeg, vil få enda mer glede av, og når NATO etterlyser og ber om mer «Smart Defence», er altså dette et sånt eksempel. Men jeg er ikke sikker på om dagens debatt har brakt oss så mange steg fremover. Vi har store ambisjoner, og begrepene «nedbygging» og «grensehinder» er gjennomgående nøkkelord i denne debatten. Jeg tror det er noen som sitter og tror at vi skal beskytte oss til suksess, og man snakker om å bevare enkelte grensehinder for å sikre bosetting i Distrikts-Norge. Samarbeidsministeren var inne på dette. Hvis vi ser på befolkningsutviklingen i både Norge, Sverige og Finland, ser vi at den står på stedet hvil. Det er et paradoks at vi har grensehinder mellom Norge og resten av Norden som faktisk er mye, mye større enn mellom godt og vel 20 europeiske nasjoner. Det bidrar på en negativ måte til å styrke og bevare den klassiske nord–sør-tenkningen. Jeg blir litt oppgitt når jeg ser mangel på oppfølging. Jeg deltok på Barents parlamentarikerkonferanse forrige år i Luleå, og en rød tråd der var å utvikle infrastruktur, bygge ned grensehindre og få bort enkelte ekstreme toll- og valutahindre og andre hindre som gjør det umulig å kunne utvide den øst–vest-tenkning som må til for å skape økt dynamikk i denne regionen. Et av hovedpunktene der som krevde oppfølging, var å få på plass en øst–vest-forbindelse innenfor luftfarten. Jeg har forståelse for at utenriksministeren ikke skal ta dette initiativet, men jeg håper for alt i verden at samarbeidsministeren følger opp de ambisjonene som en felles nordisk og …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-03-06:
Bankene i de nordiske land beregner seg skyhøye gebyrer for overføringer av pengebeløp mellom kontoene, hvis de overskrider grensene mellom de nordiske landene, til stor merkostnad for dem som f.eks. arbeider og studerer i et annet land enn der de har konto. Sverige har nå under avvikling den ordningen, slik at disse ekstragebyrene bortfaller ved overførsler beregnet i svenske kroner. Når vil den norske regjering følge den svenske regjeringens gode eksempel?
Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2012-03-06:
Bakgrunnen for min deltakelse i denne debatten er at jeg er med i Nordisk Råd og har vært representant i Østersjøsamarbeidet, eller BSPC. Det er mange samarbeidskonstellasjoner i våre nærområder, og det er summen av disse som er viktig. Derfor er det en oppgave å koordinere både politikken og virksomheten slik at det ikke blir gjort for mye dobbeltarbeid, men at en heller utnytter hverandres særegenheter på en konstruktiv måte. Dette har blitt diskutert i BSPC og i den permanente komiteen vi er med i, og vi har bedt sekretariatet innhente opplysninger fra andre komiteer og organisasjoner for å unngå et slikt dobbeltarbeid. Østersjøen er et svært forurenset hav, og det er veldig viktig at miljøgiftutslippene avtar. I denne sammenheng møter en utfordringer hva gjelder reguleringer, eller fullstendig mangel på sådanne, av utslipp fra jordbruk og trafikk, både på land og på sjø osv. Jeg kan ikke si at utviklingen er så positiv på dette området som vi kunne ønske. Det går rett og slett for sent. Norge hadde selvsagt stort fokus på dette i sitt formannsår innunder fanen maritim politikk. Vi har også hatt stort fokus på dette i BSPC, ikke minst i vårt sluttdokument. Et annet viktig tema i Norges formannsår var menneskehandel, eller trafficking. Den arbeidsgruppen som hadde jobbet med dette, kunne vise til forferdelige mekanismer som var i sving når vi behandlet menneskehandel. Dette er et tema vi må ha blikket rettet mot, langt utover et formannsår. La meg til slutt si noen ord om samarbeidet både i den permanente komiteen og i selve konferansen, som holdes en gang i året. Når samarbeidet involverer elleve parlament, elleve regionale parlament og fem internasjonale organisasjoner og noen NGO-er, forplikter det alle til å komme med løsninger som går i den retningen vi ønsker, slik at den ikke bare blir et forum for meningsutveksling. Vi møter nok begge deler i dette samarbeidet. Men i og med at vi samles såpass mange parlamentarikere i et svært viktig område både for fred og sikkerhet og for miljø og demokratiutvikling, gir det også mening langt utover Østersjøområdet. Vi må se dette i en langt større sammenheng, og derfor spiller det en rolle for oss i Norge og i regionene både nord for oss og langt sør i Europa.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-03-06:
I regjeringens melding om det nordiske samarbeidet omtales det arktiske samarbeidet og særlig samarbeidet i Arktisk råd. Ministermøtet i Arktisk råd i Nuuk i mai 2011 blir ofte omtalt som en suksess. Det mener jeg også det var. Utenriksministrene undertegnet en juridisk bindende avtale om søk- og redningssamarbeid i Arktis. Dette er den første avtalen i sitt slag mellom de arktiske landene, og den bærer bud om et mer forpliktende samarbeid i Arktis. På møtet ble det også besluttet å etablere en arbeidsgruppe som skal framforhandle en avtale mellom de arktiske landene om oljevernberedskap. Tanken er at den skal bli juridisk bindende, avklare ansvarsområder og bedre koordineringen mellom de arktiske landene, på samme måte som avtalen om søk og redning. Det at vi nå forhåpentligvis også får en avtale som skal bedre samarbeidet ved et oljeutslipp i Arktis, er svært viktig. Hovedfokuset skal selvfølgelig fremdeles være forebygging av slike utslipp, men erfaring tilsier at ulykker likevel kan skje, og da gjelder det å være godt forberedt. Den forventede avtalen vil sikre god koordinering og godt samarbeid mellom landene ved et eventuelt oljeutslipp i havet. Dette er viktig og en god start. Men de arktiske havområdene er enorme, og infrastrukturen er svært begrenset. Med stadig økende skipstrafikk og økt ressursutnytting i Arktis øker faren for uhell og utslipp. Det er avgjørende at vi også får på plass bedre utstyr og styrket kapasitet. Vi trenger derfor et sterkere arktisk samarbeid om oljevernutstyr og kapasitet. Vi må også samarbeide om forskning og utvikling, slik at vi får utstyr som kan brukes effektivt under arktiske forhold, hvor særlig is og kulde er store utfordringer. Vi må ha felles øvelser, slik at vi får testet om utstyret virker sammen, og om samarbeidet mellom landene fungerer. Jeg mener utviklingen på dette feltet må skje i samarbeid med oljeindustrien, som må styrke sin innsats i disse områdene. Det er oppmuntrende at flere av de største oljeselskapene nylig lanserte et nytt program for å utvikle nettopp nytt oljevernutstyr til bruk under arktiske forhold. Jeg er klar over at man må ta ett skritt om gangen i det arktiske samarbeidet, men det er viktig at vi tenker flere skritt framover og presser på for bedre samarbeid på dette området. Utvikling av nytt og bedre utstyr samt samarbeid om kapasiteter er også et område hvor det nordiske samarbeidet kan gå foran for å vise vei. Dersom de nordiske landene kan starte et samarbeid her, kan man få med de andre arktiske landene etter hvert. Avslutningsvis har jeg lyst til å gi anerkjennelse til regjeringen, som har fått plassert det faste internasjonale sekretariatet for Arktisk råd i Tromsø. Dette vil gi ytterligere en dimensjon til det polare miljøet i byen og bidra til å befeste Tromsø som porten til Arktis og Norge som polnasjon.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-03-20:
Ettersom min medrepresentant er på komitéreise denne uka, må jeg fremme forslaget alene, om en reduksjon av Statens pensjonsfond utlands investeringer i selskaper som ødelegger tropisk skog.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-03-20:
Vi skal nå behandle Prop. 11 L for 2011–2012 om endringer i skipssikkerhetsloven. Endringene foreslås for å gjennomføre hviletidsbestemmelsene til sjøs, som ble endret av FNs sjøfartsorganisasjon, IMO, i 2010. Det vil ikke være nødvendig å endre på hovedregelen, som bl.a. slår fast at det skal gis en daglig hvile på ti timer. Imidlertid strammer IMOs endrede regler inn på adgangen til å gjøre unntak fra hviletiden, noe som må reflekteres i norsk rett. For visse ferger i innenriksfart, fartsområde 1 og 2, gjelder konvensjonen ikke, og departementet foreslår her en mer fleksibel adgang til å unnta fra hovedregelen om hviletid. Høringsinstansene har i hovedsak vært enig i departementets forslag til lovendring, men det har kommet innvendinger til forslaget som tilsier at lovutkastet bør justeres. Både sjømannsorganisasjonene og Rederienes Landsforening har reagert på at unntaket som gjelder skiftordninger på passasjerskip i innenriks fart innenfor fartsområde 2, ikke er foreslått videreført i Sjøfartsdirektoratets høringsutkast til forskrift. Departementet har på bakgrunn av høringsuttalelsene foreslått at det tas inn en ny bestemmelse i § 24, hvor det slås fast at tilsynsmyndigheten etter en begrunnet uttalelse fra berørte sjømanns- og rederiorganisasjoner kan gjøre unntak fra første ledd på passasjerskip med skiftordning i innenriks fart i fartsområde 1 og 2. Fremskrittspartiet har i innstillingen lagt vekt på at lovendringene ikke må medføre svekket konkurranseevne eller økte kostnader for de norske rederiene, og at regjeringen må komme tilbake til Stortinget med en sak om dette dersom det blir tilfellet. På vegne av en samlet næringskomité anbefaler jeg en enstemmig tilråding om endringer i skipssikkerhetsloven.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2012-03-20:
Etter diplomatkonferansen i Manila i 2010 vedtok IMO en revidert konvensjon om opplæring, sertifikater og vakthold for sjøfolk, den såkalte STCW-konvensjonen. Det overordnede målet var å holde konvensjonen oppdatert om utviklingen i næringen, noe som er utrolig viktig. Et delmål har vært å få til en harmonisering med Maritime Labour Convention, som er fastsatt av Den internasjonale arbeidsorganisasjonen, ILO. Disse regelsettene overlapper hverandre stort sett, men det er ikke ukomplisert å utarbeide en lovtekst som omforener de to instrumentene. Tidligere gjaldt konvensjonen kun for vaktgående personell. Nå vil den som et utgangspunkt gjelde for alle som er opplistet i offisielle mannskapslister. Videre innføres det ny bindende minimumsstandard for helse og opplæringskrav for å bringe disse på linje med utviklingen i annet regelverk. Man kan nå redusere den ukentlige hviletiden fra 77 til 70 timer. Dette kan skje i inntil to uker, men kan ikke gjentas før det er gått fire uker. Den daglige hviletiden kan ikke unntas og skal alltid være ti timer. Det blir nå presisert at unntaket ved nødssituasjoner og øvelser gjelder alle som har sitt arbeid om bord, ettersom det framgår av ILO-konvensjonen. Unntaket fra hviletidsreglene for å ivareta overordnede driftsforhold som følge av STCW-koden, gjelder imidlertid kun vaktgående personell og personer som har spesielle oppgaver knyttet til sikkerhet, beredskap eller hindring av forurensing. Regjeringspartiene har merket seg at høringsinstansene stort sett var enige, som saksordføreren sa, men vi har også merket oss at departementet har tatt til følge høringssvarene fra sjømannsorganisasjonene og Rederienes Landsforening når det gjelder skiftordninger på passasjerskip i fartsområde 2. De reagerte på at unntaket for skiftordninger på passasjerskip i innenriksfart ikke ble foreslått videreført i høringsutkastet. De mente at dette ville gi oppstykkede skiftordninger for mannskapet og oftere lange arbeidsreiser til og fra skipene. Regjeringspartiene støtter at departementet på denne bakgrunn foreslår at det kan gjøres unntak for skiftordninger på passasjerskip i innenriksfart i fartsområde 1 og 2. Det er viktig at de unntak som allerede er blitt innvilget, videreføres uten ny søknad. Regjeringspartiene vil understreke viktigheten av at endringene ikke legger opp til vesentlige økte kostnader for de norske rederiene.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2012-03-20:
Jeg så det kom opp på skjermen at jeg skulle snakke i 30 minutter. Jeg kan berolige forsamlingen med at det nok ikke blir et så langt innlegg. Som saksordfører tilrår jeg komiteens innstilling til Prop. 35 S for 2011–2012 om samtykke til ratifikasjon av en frihandelsavtale mellom EFTA-statene og Peru og en avtale om handel med landbruksvarer mellom Norge og Peru. Frihandelsavtalen regulerer handelen mellom den enkelte EFTA-stat og Peru. Hovedmålsettingen med frihandelsavtalen er å stimulere til økt samhandel og økonomisk samarbeid mellom partene. Frihandelsavtalen sikrer norske eksportører og investorer økt forutsigbarhet og bedre rammebetingelser. Det gir Norge en forbedret markedsadgang for industrivarer, landbruksvarer og fisk. Frihandelsavtalen innebærer tollfrihet for alle industrivarer etter en nedtrappingsperiode. Men Norges samhandel med Peru er begrenset, selv om den har vært voksende de siste ti årene. Eksporten til Peru har vært jevnt lav disse årene, mens importen fra Peru har opplevd sterk vekst. De viktigste menneskerettighetsutfordringene i Peru i dag knytter seg til konflikter med lokalsamfunn om ressursutvinning. Det kan også nevnes at Norge i flere år har gitt økonomisk støtte til peruanske menneskerettighets- og urfolksorganisasjoner. I forhandlingene om frihandelsavtalen med Peru fikk EFTA-statene gjennomslag for å inkludere referanser til ILO-konvensjoner og grunnleggende menneskerettigheter i avtalens fortale. Per i dag har vi inngått 24 handelsavtaler med 33 land – hvorav 11 er undertegnet under sittende regjering. Den siste avtalen vi undertegnet, var med Hongkong, Kina, i juni 2011. Den har akkurat kommet til komiteen, men avtalen med Montenegro har også meldt sin ankomst. Framtidig vekst i Norge er avhengig av tilgang til vekstmarkeder i verden. Dette jobber regjeringen for gjennom WTO, EØS og EFTA – som sikrer Norge et av verdens største nettverk av frihandelsavtaler. At slike avtaler virker, er det ingen tvil om. Vi ser helt tydelig at etter inngåelser av frihandelsavtaler skyter samhandelen i været. Det er derfor viktig at vi er ute med næringslivsdelegasjoner til nye markeder i økonomiske vekstland, som gir muligheter til å åpne nye markeder for oss. Singapore, Malaysia og Midtøsten står på dagsordenen og er viktig, men også flere afrikanske land, som Angola, Ghana og Mosambik, som er tre av verdens raskest voksende økonomier for tiden, er viktige å jobbe seg inn mot.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Innstillingen til Prop. 11 L for 2011–2012 om endringer i skipssikkerhetsloven er, som saksordføreren sier, tilrådd av en samlet komité. Fremskrittspartiet er dermed enig i innholdet. Dog ønsker Fremskrittspartiet å presisere at skulle det vise seg at de endringer som nå blir vedtatt som følge av denne proposisjonen, vil kunne føre til vesentlige økte kostnader, vil Fremskrittspartiet at regjeringen kommer tilbake til Stortinget med en sak om dette. Fremskrittspartiet mener det er av avgjørende betydning at en ikke legger opp til endringer som vil kunne medføre svekkelse av konkurranseevnen til de norske rederiene.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
KOFA har inntil nå behandlet over 2 000 klagesaker og har innarbeidet bred erfaring samt at de har bygd opp stor tillit blant leverandører og kjøpere av offentlige tjenester. Nå er dette foreslått overført til domstolene, og dermed vil det være opp til den enkelte domstol og dens erfaring med slike saker, noe som kan være forskjellig fra domstol til domstol. Ser ikke statsråden at det vil være mest riktig at man fortsatt lar KOFA – som har lang erfaring på dette området – beholde denne oppgaven, og at KOFA også bidrar til at mange små og mellomstore bedrifter ser seg mer i stand til å klage enn om det må opp i en domstol? Hva ser statsråden som fordelen ved at domstolene overtar KOFAs rolle på nettopp dette området, og mener statsråden at KOFA har gjort en utilfredsstillende jobb? Hvis ikke: Hvorfor forandre på noe som har fungert svært godt til alles beste – både for kjøper og selger?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Jeg vil først understreke at jeg tror statsråden misforstår. Det er vel ingen i denne salen som vil ha et totalt frislipp, verken Fremskrittspartiet, andre partier eller enkeltrepresentanter hvor det måtte være. Dette tolker jeg på den måten at statsråden har en dårlig sak. Han har en dårlig sak ved at han ikke vil se eller ønsker eller tror at det kommunale selvstyre er det som best kan ivareta disse interessene. Jeg tror heller ikke at den som er interessert i snøscooterkjøring, er en mann på 50 år, som er motorinteressert og ikke har noen andre interesser. Nei, det er et spekter av hele befolkningen. Det er menn i alle aldre, det er damer i alle aldre, det er mye ungdom, og det er familier som bruker snøscooteren til rekreasjonskjøring. Det handler også om livskvalitet – å bruke tiden sin til det man synes er riktig, og for enkelte er det å komme ut i naturen ved hjelp av snøscooter. Det handler om kommunalt selvstyre, som jeg nevnte, og det handler også om næringsutvikling. Det er i hvert fall tre ting, og kanskje flere ting snøscooter handler om. Næringsutvikling er viktig. Jeg bor i Hedmark, og det er nabofylket til Värmland i Sverige. Hver helg ser jeg en strøm – og jeg understreker en strøm – av norske biler med hengere med snøscooter bakpå som reiser inn fredag ettermiddag til Sverige, leier seg inn på hotell, hytte eller kanskje de til og med har kjøpt et småbruk, og er der i helgen. Der er det godkjente – jeg understreker godkjente – traseer. Det å bruke dem gir dem livskvalitet. Ved at de er der, legger de igjen mange penger både i form av reparasjoner og service på snøscooteren, kjøp av mat, husrom, bensin, utstyr og hva det nå måtte være. Dette kunne vi heller valgt å legge igjen i Norge og dermed styrket dem som f.eks. driver med turisme i vinterhalvåret. Det er vanskelig å drive med turisme i vinterhalvåret, og da er dette i hvert fall en av de tingene som vil være med på å bidra til at næringsgrunnlaget blir større. Ellers vet jeg ikke hvor mange ganger jeg har vært på denne talerstolen og pratet om snøscooterkjøring og det positive ved det. Det ble nevnt at denne saken kanskje har vært oppe sju ganger. Jeg tror faktisk den har vært oppe enda flere ganger. Det vil vel si at det er stor interesse for denne saken. Jeg skjønner ikke at ikke Senterpartiet, f.eks., presser hardere på resten av regjeringen, slik at det blir gitt tillatelse i godkjente traseer for snøscooterkjøring. Jeg understreker at dette ikke handler om frislipp av snøscooterkjøring, men at det skal foregå under kontrollerte forhold. Når statsråden viser til den undersøkelsen i Nationen her om dagen, tviler ikke jeg på at hvis en spør alle i Norge om de sier ja eller nei til snøscooterkjøring, får man et nei, men hvis man spør dem om de vil ha lokalt selvstyre, får man et ja.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-03-20:
Det er ikke grunn til å bruke så mye mer tid på denne saken. Saksordføreren ga en fin framstilling av innholdet. Som det er sagt, lovforslaget har til formål å gjennomføre hviletidsreglene i den såkalte STCW-konvensjonen, som ble vedtatt av IMO på en konferanse i Manila i 2010. Konvensjonen inneholder regler om opplæring, sertifikater og vakthold for sjøfolk. Et av målene ved revisjonen av konvensjonen var også å harmonisere konvensjonens hviletidsregler med ILOs Maritime Labour Convention, som foreløpig ikke er trådt i kraft. Skipssikkerhetsloven § 24 om hviletid må endres for å gjennomføre endringene i STCW-konvensjonen fullt ut i norsk rett. Vi har fra norsk side vært en av pådriverne for å innskjerpe unntakene fra hviletidsreglene i den forrige konvensjonen. Mens det tidligere var adgang til å redusere den daglige hviletiden til seks timer per dag, ble det i Manila oppnådd enighet om at det ikke skal være adgang til å fravike fra hovedregelen om ti timers hvile per dag. En del av kompromisset som ble inngått i Manila, var at den ukentlige hviletiden kan reduseres fra 77 timer til 70 timer, men det er satt nokså strenge vilkår for å gjøre dette. Det var dessuten et vilkår at fravik fra hviletiden skal være fastsatt ved bindende tariffavtale. Lovforslaget ble sendt på høring våren 2011. Når det gjelder høringsinstansenes synspunkter, har departementet i det alt vesentlige tatt til følge de innkomne kommentarene. Jeg vil særlig trekke fram kommentarene som kom i høringen fra sjømannsorganisasjonene og Rederienes Landsforening vedrørende ferger i fartsområde 1 og 2. Dette er fartsområder som ikke omfattes av konvensjonens virkeområde. Her ønsket alle parter at det fortsatt skal være adgang til å fravike hviletidsreglene, fordi man på slike ferger har etablert en skiftordning som partene i arbeidslivet er tilfreds med. Lovforslaget ble etter høringen justert, slik at den skiftordningen man har i dag, kan videreføres. I proposisjonen er det også foreslått noen mindre justeringer i hviletidsreglene som følge av konvensjonsendringene. Jeg vil imidlertid presisere at de lovendringene som nå er foreslått, er fullt ut i samsvar med endringene som ble vedtatt i Manila, og det er ikke innført noen norske særkrav. Innenfor STCW-konvensjonens virkeområde blir konkurransevilkårene i Norge dermed de samme som i resten av verden. Fra norsk side er vi godt fornøyd med forhandlingsresultatet i Manila. For sjøfolkenes del innebærer endringene at det legges til rette for at de vil være mer uthvilte, noe som også er viktig for sikkerheten. Undersøkelser har avdekket at en del ulykker til sjøs skyldes at sjøfolkene ikke har fått tilstrekkelig hvile. De nye reglene vil således bidra til en styrket sikkerhet til sjøs, som jeg vet at også Stortinget er opptatt av.