trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-06-09:
Jeg vil takke komiteen for et godt og ryddig samarbeid i saken. Så vil jeg bare si at jeg i mitt innlegg tar opp det som både Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV sier i våre merknader, så dette er et slags fellesinnlegg. Først vil jeg påpeke at dette er den andre proposisjonen i løpet av ett år som endrer prosessen i domstolene uten at regjeringa kommer med den helhetlige gjennomgangen av regelverket, som noen har sagt, og vi mener at det er uheldig. Når det gjelder innholdet i proposisjonen, støtter både Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV hoveddelen av forslagene som legges fram. Vi mener imidlertid at det er problematiske sider ved tre av endringene i loven. Det ene er forslaget til ny § 265 om utvidet opplysningsplikt for siktedes forsvarere i forkant av rettssaken. Det mener vi at går for langt i retning av å utfordre viktige rettssikkerhetsprinsipper, og vi mener at den endringen ikke vil gi den ønskede effektiviteten som er lagt til grunn. Det kan også fungere byråkratiserende for forsvarerne og ta av deres tilmålte ressurser. § 274 c, om å kunne pålegge at det utarbeides ferdige sluttinnlegg fra partene før rettssaken er påbegynt, mener vi kan være uheldig. Det kan være uheldig at det avkreves et standpunkt om sakens rettslige og faktiske sider før bevisene er ført i retten. Det er, slik vi ser det, selve bevisførselen i retten som skal danne grunnlaget for påtalemyndighetens påstand, og det er flere høringsinstanser som peker på at forslaget kan føre til at det legges press på siktede og forsvareren om å avklare deres posisjon, og at det kan være skadelig for siktedes forsvar. Når det gjelder § 274 a om å gi retten ubegrenset tilgang til sakens dokumenter, er vi kritiske til den endringen, fordi vi mener det kan bryte med prinsippet om bevisumiddelbarhet – altså at retten skal treffe sin avgjørelse basert kun på de bevis som føres i retten – og med kontradiksjonsprinsippet. Det kan være slik at politidokumenter vil være påvirket av politiets og påtalemyndighetenes syn på saken, og at en fri tilgang på disse dokumentene kan skape en ubalanse. Vi ser imidlertid at det i større saker kan være grunn til at en forberedende dommer bør kunne ha tilgang til sakens viktigste dokumenter, og vi har derfor fremmet et forslag om en ny § 274 a, som ligger i tilrådingen. Til slutt vil jeg si at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet støtter Høyres forslag subsidiært.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-06-09:
Arbeidslivskriminalitet er en stor utfordring, og Arbeiderpartiet mener det trengs en opprydning i arbeidslivet. Derfor fremmer vi flere forslag i denne saken for å styrke arbeidet mot arbeidslivskriminalitet. For det er mye som gjenstår i kampen mot arbeidslivskriminalitet i Norge. For det første er det sånn at en rapport fra Økokrim om det juridiske grunnlaget politiet har hatt til å ta del i det tverretatlige samarbeidet ved a-krimsentrene, viser at politiet trolig har hatt en praksis for deltakelse som ikke har vært hjemlet i loven. Vi mener det er kritikkverdig at regjeringa etter sju og et halvt år ikke har sørget for at hjemmelsgrunnlaget for det tverretatlige samarbeidet ved a-krimsentrene er avklart. Det hjelper ikke å opprette a-krimsentre dersom etatene ikke har nødvendige forutsetninger for effektivt samarbeid. Det er også sånn at Solberg-regjeringa har blitt kritisert av Riksrevisjonen for å ha hatt en svak og lite avskrekkende innsats mot arbeidsmiljøkriminalitet. Regjeringa har pålagt Arbeidstilsynet stadig flere oppgaver, samtidig som de kutter i budsjettene år etter år. Det har ført til at etaten har måttet kutte i antallet ansatte, og at det utføres stadig færre kontroller. Når alvorlige arbeidslivskriminalitetssaker henlegges på grunn av manglende ressurser og prioritering, mener vi det sender et signal om at risikoen knyttet til å utføre alvorlig arbeidslivskriminalitet er svært lav. Et tett samarbeid mellom ulike offentlige organer er helt nødvendig for å lykkes i kampen mot arbeidslivskriminalitet. Derfor er det positivt at regjeringa nå endelig legger fram et forslag om økt adgang til informasjonsdeling mellom etatene. Men vi mener regjeringa går for kort. I LOs høringssvar påpeker de bl.a. at forslaget om informasjonsdeling kun innebærer en adgang og ikke en plikt til å dele opplysningene. LO mener det er nødvendig å utrede en opplysningsplikt som er basert på den svenske modellen om opplysningsplikt. Flertallet i komiteen, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, mener at det nå kreves en solid og helhetlig satsing på a-krimsentrene og de samarbeidende etatene ved å gi dem økte ressurser, økt myndighet samt å rydde unna all tvil om hjemler i samarbeid rundt a-krimsaker og deltakelse på felles aksjoner. Derfor fremmer vi forslag om bl.a. en tydelig hjemmel til å delta på tilsyn i regi av a-krimsentrene. Vi fremmer forslag om en økonomisk opptrappingsplan for å sikre at hele landet skal dekkes av arbeidslivskriminalitetssentre, og om en stimuleringsordning for å støtte lokale initiativer. Videre ber vi regjeringa komme tilbake med forslag som gir utøvende etater økt myndighet til å stanse ulovlige virksomheter. Det er på tide.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-06-09:
Når Fremskrittspartiet for en gangs skyld velger å sette sin fot i en debatt om arbeidslivskriminalitet og arbeidsliv, velger representanten Amundsen å ikke støtte – eller snakke om – tiltak som kan styrke jobben mot arbeidslivskriminalitet. Fremskrittspartiet velger å ikke svare på utfordringen om hvordan man kan fjerne tvilen rundt taushetsplikt, og ikke snakke om på hvilken måte man kan få strengere reaksjoner mot arbeidslivskriminalitet eller sørge for a-krimsentre i hele landet. Det er kanskje ikke så rart med tanke på historien. Etter sju år og sju justisministre var ikke dette et prioritert felt, og det skjedde lite på Fremskrittspartiets vakt, også på tidligere statsråd Per-Willy Amundsens vakt. I dag stemmer Fremskrittspartiet imot forslaget om å styrke jobben mot arbeidslivskriminalitet, enten det gjelder en tydelig hjemmel til å delta på tilsyn i regi av a-krimsentrene, en økonomisk opptrappingsplan for at hele landet skal dekkes av a-krimsentre, eller å gi økt myndighet til å stanse ulovlig virksomhet eller gi flere hjemler til aksjoner til utøvende etater som Arbeidstilsynet, skatteetaten, Nav og tolletaten. Da er det en vag unnskyldning når representanten Amundsen velger å snakke om neste sak, om integritetskrenkelser, i stedet for å diskutere det faktiske innholdet i saken og hva man skal gjøre mot arbeidslivskriminalitet. Det viser først og fremst Fremskrittspartiets manglende innsikt og innsats for en opprydding i arbeidslivet.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-06-09:
Saken gjelder forslag fra Fremskrittspartiet om skjerpet straff ved flere grove integritetskrenkelser, og de fremmer flere lovforslag, bl.a. om økt strafferamme. Det er kun Fremskrittspartiet i komiteen som støtter disse forslagene. Forslagsstillerne mener utgangspunktet burde være at man skal dømmes for hvert enkelt lovbrudd man gjør, når man begår flere lovbrudd – uavhengig av hvor lang fengselsstraff det vil kunne tilsi. Det er noen land som har valgt en slik løsning, at man får straff fullt ut for hvert enkelt lovbrudd og deretter legger det sammen til én straff. I Norge har vi valgt andre prinsipper, som gjør at det utmåles straff for det alvorligste lovbruddet, og at man legger øvrige lovbrudd oppå det, som straffeskjerpende. La det ikke være noen tvil: Arbeiderpartiet mener alvorlig kriminalitet skal straffes hardt. Vi er ikke avvisende til å skjerpe straffene dersom det er behov for det, og dersom straffen har effekt. Men å finne de riktige avveiningene mellom straffenivå, allmennpreventive hensyn, rettferdighet og ivaretakelse av offeret krever en grundigere behandling med høringsrunder og skikkelig utredning – grundigere enn enkeltforslag som dette som blir lagt fram av Fremskrittspartiet. Så er det altså slik at Stortinget for ikke lenge siden har avvist lignende forslag. I desember 2016 sendte Høyre–Fremskrittsparti-regjeringa ut et lignende forslag. I høringsrunden var flere aktører kritiske – Advokatforeningen, LO, Oslo statsadvokatembeter, Rettspolitisk forening og Riksadvokaten var kritiske. De viste bl.a. til at straffene for grove integritetskrenkelser relativt nylig var blitt skjerpet. Det forslaget ble nedstemt i Stortinget i 2017 av Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Kristelig Folkeparti, Sosialistisk Venstreparti, Venstre og Miljøpartiet De Grønne. Alvorlig kriminalitet skal straffes hardt. Men jeg må påpeke at for Arbeiderpartiet er det aller mest alvorlige nå den realiteten at mange ofre for kriminalitet må stå i lange og uverdige køer, mens kriminelle gis strafferabatt fordi kapasiteten i straffesakskjeden er sprengt. I voldtektssaker er realiteten at mange opplever at gjerningspersonen går fri. Ofrenes rettssikkerhet er det viktigste, og her burde det vært satt i verk en langt større innsats, både fra regjeringa og fra Fremskrittspartiet. Det er viktigere å sørge for å få saker for retten, få gjerningsmenn dømt og å trygge sikkerheten til ofrene enn å fremme forslag som har en uklar effekt på antallet grove integritetskrenkelser.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-06-09:
Det er kanskje litt merkelig at når representanten Amundsen og Fremskrittspartiet står her og kommenterer på at minstestraffene er for lave, er det i en sak der de har foreslått å gjøre noe med maksstraffen, altså ikke et forslag som vil gjøre noe med det Fremskrittspartiet faktisk tok opp her i salen. Det jeg vil spørre statsråden om, er de politiske signalene fra Høyre, hva de vil prioritere i justissektoren hvis de får fortsette. I dag er det sånn at for mange ofre er realiteten at de må stå lenge i kø i domstolene, gjerningspersonene blir ofte ikke tatt eller dømt, og dette er en stor utfordring. I denne saken er Høyre tydelig på at de støtter intensjonene i forslaget. Kristelig Folkeparti og Venstre hindrer dem i å stemme for. Spørsmålet er signalet fra Høyre, hva de vil prioritere departementets ressurser på dersom de får fortsette: Er det denne typen forslag, eller er det å sørge for innsatsen for ofrenes rettssikkerhet, at gjerningspersoner blir tatt og dømt, som faktisk er det viktigste nå?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Dette er viktige, nødvendige lovendringer for nettopp – som flere har vært inne på – å oppnå en mer effektiv og rettssikker straffesaksbehandling. Jeg skal være tilbakeholden med å beskrive hvordan situasjonen kanskje kan være til tider, men av og til fremstår det litt sånn at en del saker som går for retten, er mer tilpasset – skal vi si – pressens medlemmer enn at det handler om å ivareta rettssikkerheten til den som er tiltalt. Det å sikre en effektiv straffesaksbehandling er særdeles viktig. Derfor støtter Fremskrittspartiet proposisjonen i sin helhet, med de korrigeringene det er et bredt flertall for. Jeg skylder å gjøre oppmerksom på at det er en feil i innstillingen på bakgrunn av en inkurie. Det er rett og slett ikke korrekt at Fremskrittspartiet står sammen med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti hva gjelder § 274 c. Vi står sammen med Høyre og støtter alle de tre forslagene Høyre har fremmet. Vi står for øvrig sammen med komiteen der komiteen er samlet. Jeg håper det blir ivaretatt under voteringen.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Fremskrittspartiet støtter denne lovendringen, la det ikke være noen tvil. Vi har lenge ment at dette var en riktig endring. Politiet skal også få erstatning for skader som skyldes pålagt trening. Det er noe som har vært etterspurt av ansatte i politiet, og det er godt at Stortinget nå leverer på det. Det er en endring i politiloven, altså en særlov. Jeg tror det er litt viktig å forstå at når vi ikke støtter forslaget fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, er det ikke fordi vi utelukker at vi på et senere tidspunkt også vil være med på å utvide lignende ordninger for andre yrkesgrupper. Men vi velger å lytte til departementet når de sier at man har det til vurdering. Statsråden sier at dette er til vurdering i departementet. Da mener jeg vi skal vente på de vurderingene, og det er ikke naturlig å knytte et slikt vedtak opp mot en endring i politiloven – særlig i og med at det er et relativt bastant forslag, som ikke åpner for tilpasninger. Derfor forbeholder vi oss retten til ikke å støtte det forslaget, men vi utelukker ikke at vi på et senere tidspunkt, når denne vurderingen er gjennomført, vil være med på å få utvidet tilsvarende ordninger for andre yrkesgrupper.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Dette er nok et lovendringsforslag som kommer fra regjeringen og som har bred støtte i komiteen og selvfølgelig også støtte fra Fremskrittspartiet. Det er viktig at man legger til rette for informasjonsdeling mellom etatene for å kunne bekjempe kriminalitet. Jeg er for så vidt også enig i mye av det som er sagt fra ulike hold. Vi leser også høringsuttalelsen fra LO. Det kan godt være at man bør gå noe lenger, men igjen tror jeg kanskje det kan være klokt for det første å se hvordan disse lovendringene virker. Dernest er de forslagene som er oppstilt fra de andre opposisjonspartiene, veldig absolutte i sin tilnærming. Man slår fast; man «ber regjeringen». Dette er noe jeg for det første mener må baseres på erfaring dersom vi skal gå lenger, og videre bør det også utredes, ikke bare slås fast at det skal gjøres. Jeg er også enig i stort at kampen mot økonomisk kriminalitet på ingen måte er tilfredsstillende sånn situasjonen er i dag. Vi har gjort en del grep som jeg håper vil gi gode resultater. Vi har tidligere denne uken diskutert inndragning osv., som også er problemstillinger. Men dette er et skritt i riktig retning. Fremskrittspartiet støtter lovendringen. Vi støtter ikke de forslagene de andre opposisjonspartiene fremsetter i forbindelse med behandlingen av denne saken.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Jeg har ingen intensjoner om å trekke ut denne debatten. Jeg hadde heller ingen intensjoner om å delta i den debatten som representanten Grande legger opp til. Jeg følte bare behov for å bidra med en korreksjon av feil, bidra til et faktum, nemlig det at a-krimsenteret i Troms og Finnmark ikke er et signal fra regjeringen, men noe Fremskrittspartiet er blitt enig med regjeringen om i forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett. Så er det sagt. Det er litt viktig å understreke. Jeg kommer selv fra Troms og Finnmark. Jeg vil utfordre representanten Grande til å bli sittende i salen etter at vi er ferdige med å behandle denne saken, og lytte til neste sak. Når han etterlyser mer straff, eller strengere reaksjoner, som han omtaler det, mot arbeidslivkriminalitet, økonomisk kriminalitet, kan han godt mene det. Nå skal jeg provosere litt, men Norge er det landet hvor du kan få lavere straff for å gruppevoldta et barn enn du får for å begå arbeidslivskriminalitet. Det er en realitet. Jeg utfordrer representanten Grande til å bli sittende og delta i diskusjonen om alvorlige straffesaker og det norske straffenivået, for der er det litt andre forhold enn kun det temaet som blir diskutert her og nå.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Helt nylig falt det en dom i Oslo tingrett der seks unge menn ble dømt for å ha gruppevoldtatt et barn på 15 år og for å ha holdt henne nede mens de voldtok henne, ved to anledninger. De framsatte trusler om drap. Alt dette ble disse personene dømt for i Oslo tingrett. Det er ikke en rettskraftig dom, men straffeutmålingen er nesten så man ikke kan tro det er mulig. For disse svært alvorlige forbrytelsene fikk disse seks unge personene en dom på fra 420 timers samfunnstjeneste til 60 dagers fengsel. Det er straffenivået i Norge anno 2021. Det er realitetene der ute. Jeg tar ikke stilling til den enkeltdommen, men jeg mener at det må være mulig å reise spørsmålet om man finner det rimelig at en type alvorlig kriminalitet som dette kan få så lav straffeutmåling – absolutt ikke dersom Fremskrittspartiet får lov til å bestemme. Vi er veldig tydelige på at vi vil skjerpe straffene betydelig, og vi vil øke maksimalstraffen til 50 års fengsel. Det dokumentet som ligger på bordet her i dag, i motsetning til det saksordføreren påstår, er en relativt forsiktig endring. Det er en endring som er blitt godt utredet, for den var fremmet i 2017 av regjeringen Solberg, av Høyre og Fremskrittspartiet, og det er en relativt forsiktig innstramming. Jeg skjønner at Høyre er i litt vanskelig skvis her, for de kan ikke følge opp det de har i sitt eget program. Men selv det er det er ingen andre partier enn Fremskrittspartiet som støtter. Det betyr at man aksepterer den type straffenivå som vi ser resultatene av i Oslo tingrett. Det betyr at man ikke ønsker å gjennomføre en straffelovgivning, ha strafferammer, som ivaretar det folk flest der ute oppfatter som rettferdig og riktig. Det er alvorlig, og det bidrar kun til å skape mistillit til rettsstaten. Jeg vil gjerne ta opp vårt forslag.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Jeg har stor respekt for maktfordelingsprinsippet og at vi skiller mellom lovgivende og dømmende makt. Men som en illustrasjon av norsk straffenivå valgte jeg i mitt innlegg å vise til en veldig grov voldtektssak av et barn her i hovedstaden, der personene – selvfølgelig fordi de er under 18 år, det er en del av norsk lovgivning at man får strafferabatt for det – gjentatte ganger har voldtatt det samme barnet og får en straff som varierer mellom 420 timers samfunnsstraff og 60 dagers fengsel. Dommen er for så vidt ikke rettskraftig, og jeg forventer at den blir anket, men uavhengig av den saken: Mener justisministeren at vi kan være bekjent av en så lav straffeutmåling i Norge?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
I motsetning til saksordførerens feilfremstilling av mitt innlegg og våre forslag er forslagene vi kommer med i salen, relevante for den konkrete saken. For det handler om den øvre strafferammen. I begge disse tilfellene er personene i saken jeg viste til, dømt etter straffeloven § 263, som har en øvre strafferamme på 21 års fengsel. Problemstillingen er at når man gjør den samme typen grove, intimitetskrenkende, kriminelle handling, får man såkalt strafferabatt. Man får mindre straff enn man ville ha fått for hvert enkelt tilfelle. Jeg skjønner at statsråden har noen forpliktelser overfor småpartiene som sitter sammen med henne i regjering, men mener statsråden at Høyre – dersom det var mulig å danne et sånt politisk flertall – ville bidratt sammen med Fremskrittspartiet til at vi faktisk fikk flertall for det forslaget som ligger på bordet i dag?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Den konkrete saken jeg snakket om, har for øvrig ikke vært omtalt i norske medier. Det sier kanskje litt om norske medier at de ikke interesserer seg for saker som dette. De eneste som har omtalt denne saken, er document.no, som er et alternativt medium, som skrev om denne saken i flere runder, og som ble pålagt referatforbud og måtte trekke tilbake flere artikler som var publisert om saken. Det fremstår for meg som svært problematisk at man ser ut til å ha en veldig lav terskel for å bruke referatforbudet, noe som betyr at offentligheten – media, journalister osv. – ikke får like mye innsyn og mulighet til å skrive om det som er viktige politiske saker, her nemlig straffenivået i Norge. Mener statsråden at man bør se nærmere på å begrense bruken av rettens mulighet til å innføre referatforbud?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Jeg føler behov for å korrigere en del feil som har fremkommet under denne debatten. Saksordføreren og representanten Eide gjentar og påstår fra talerstolen at dette er uforsvarlig fordi det ikke er utredet. Vel, dette er et forslag som ble fremlagt av regjeringen i 2017, noe statsråden har bekreftet. Hvis ikke det er utredet, så vet ikke jeg. Det var selvfølgelig gjort en omfattende utredning i Justisdepartementet. Dette er et av de få representantforslagene som er fremmet i Stortinget som virkelig er grundig utredet – så de påstandene preller av. Så registrerer jeg at representanten Vågslid mener at man får den straffen man får, og at hun ikke er så opptatt av strafferammen. Hun snakker heller om alt mulig annet. Noe av det kan jeg være enig i – nemlig at det ikke skal være køer, verken soningskøer, som de rød-grønne var mestre i, eller køer for å vente på at saker skal opp for domstolene. Det kan vi være enige om. Men hvis man bruker det som argument for å la være å diskutere kjernen i saken, nemlig at personer får samfunnsstraff i 420 timer for å ha voldtatt et barn – det er kjernen i denne saken, ikke køer for domstolene – da har man iallfall plassert Arbeiderpartiet i det politiske landskapet. Det gjelder for så vidt alle de andre partiene bortsett fra Fremskrittspartiet, for her står Fremskrittspartiet trygt alene – vi mener faktisk at folk skal få en rettferdig straff når de begår straffbare handlinger. Vi kan ikke ha et straffenivå som folk flest der ute rett og slett ikke kan akseptere. Det er realiteten i dag. Folk flest synes straffenivået – særlig i saker som den jeg brukte som eksempel – er altfor lavt, og det bør vi i denne salen ta inn over oss. Så kan jeg godt følge opp den litt filosofiske diskusjonen som representanten Eide tok med hensyn til om straff virker, og sosioøkonomiske forhold – disse klassiske problemstillingene som venstresiden ofte kommer trekkende med. Det er mange grunner til kriminalitet. Men én ting kan vi iallfall være enige om – det tror jeg til og med representanten Eide kan være enig i – og det er at hvis man først sitter i fengsel, får man ikke begått så veldig mye ny kriminalitet før man slipper ut. Samfunnet blir vernet mot at det blir begått nye handlinger all den tid personer sitter i fengsel. Da virker fengsel bedre enn noen timer samfunnsstraff.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Regjeringen er opptatt av at reglene for behandling av norske straffesaker skal være gode og tilpasset kriminaliteten vi har i dag. Straffeprosessutvalget foretok i sin tid en full gjennomgang av hvordan vi behandler straffesakene, med forslag til en ny lov. Mange av de grunnleggende rammene og prinsippene ble imidlertid foreslått videreført. Samtidig er det behov for enkelte endringer. Særlig gjelder dette saksbehandlingen i de omfattende sakene. Jeg har derfor nå lagt fram et forslag til endringer i gjeldende straffeprosesslov, som vil bidra til å styrke effektiviteten og også rettssikkerheten i norsk straffesaksbehandling. Et viktig grep som foreslås, er at god saksforberedelse og aktiv dommerstyring skal tillegges større betydning i straffesakene. Retten skal etter forslaget tilpasse saksforberedelsen til den aktuelle saken, med sikte på å oppnå en effektiv og forsvarlig behandling. En aktiv og tydelig ledelse er viktig i omfattende straffesaker, slik at hovedforhandlingen kan konsentreres om de sentrale tema og gjennomføres på kortere tid. Det legges til rette for dette gjennom å styrke rettens faktiske grunnlag for saksstyring og ved å gi retten mer effektive styringsverktøy. Et annet viktig forslag er innskjerping av fristen for framstilling av personer for varetektsfengsling. Vi foreslår også endringer som vil gi større fleksibilitet mellom nivåene i påtalemyndigheten, bedre verktøy for å styre ressursene samt høyere kvalitet og mer fagledelse. Det foreslås også enkelte endringer av bistandsadvokatordningen, at retten skal kunne avgrense bistandsadvokatens oppdrag ved oppnevningen samt en uttrykkelig hjemmel for oppnevning av felles bistandsadvokat. I tillegg til enkelte andre mindre endringer foreslås det at ordningen med private straffesaker avvikles. Jeg er glad for at en samlet justiskomité i hovedsak er positiv til endringene regjeringen har lagt fram. Komiteens mindretall har foreslått enkelte tillegg i bestemmelsene som gjelder utvidet tilsvar og sluttinnlegg, for å understreke tiltaltes rett til å forholde seg taus. Dette kan selvsagt gjerne presiseres i loven.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg er veldig glad for at Stortinget behandler dette lovforslaget i dag, og at en samlet justiskomité slutter seg til forslaget om en ny erstatningsordning for politifolk som skades under pålagt trening. Yrkesskadedekningen har lenge skapt utrygghet for politiansatte og for gjennomføringen av politiets nødvendige og risikoutsatte treningsopplegg. Den nye erstatningsordningen vil redusere usikkerhet og oppfølgingsbehov for dem som skader seg under politiets trening, typisk innsatspersonell. Det vil dermed også legge forholdene bedre til rette for realistisk trening på scenarioer som terror, alvorlig kriminalitet, væpnede operasjoner, livvakttjeneste og andre kritiske hendelser. Lovforslaget sikrer full erstatning for skader som skyldes operativ trening, og som ikke dekkes etter de vanlige reglene i yrkesskadeforsikringsloven. Alle som pålegges å medvirke i politioperativ trening og kan komme til skade, enten som instruktør, utfører eller markør, vil være omfattet. Ordningen skal være effektiv og er begrenset til sakene der usikkerheten om dekningen og behovet for særskilt vern er størst. Med regulering i særlov unngår vi utilsiktede konsekvenser av å endre de universelle erstatningsreglene. Med denne lovendringen sikrer vi politiet en mer forutsigbar erstatningsordning, bedre tilpasset de spesielle utfordringene som følger av politiets hjelpeplikt og oppgaver som statens sivile maktapparat.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg mener at det kan være andre grupper som har behov for andre regler enn det vi har i dag. Den vurderingen vi har gjort nå, er knyttet til politiet og den treningsintensiteten som er økt de siste årene, de utfordringene man har sett og også de historiene man har fått. Jeg lovet i fjor å levere på dette i politimeldingen. Jeg er veldig glad for at jeg rekker det mens Stortinget fremdeles er samlet. Og så vil det være en vurdering som må gjøres når det gjelder andre grupper. Det må gjøres en grundig vurdering; den hører strengt tatt hjemme i Arbeids- og sosialdepartementet.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Tre ting: Jeg kjenner meg ikke igjen i beskyldningen om å ha brukt lang tid. Jeg leverte politimeldingen på rekordtid i et koronahalvår, vi hadde lovreglene på høring i høst, og nå presenterte vi dem og sendte dem til Stortinget før påske. Jeg mener vi har jobbet veldig raskt nettopp for å rekke å få behandlet dette forslaget. Så oppfatter jeg at representanten setter et absolutt likhetstegn mellom ulike ansatte i justissektoren. Jeg mener det er mange likheter, men det er også mange forskjeller. Vi har i hvert fall et grunnlag for å fremme denne saken her i dag. Som jeg sier, hvis det er flere grupper som skal vurderes, og opposisjonen ønsker jo at mange grupper skal medtas – brann, helse, kriminalomsorg – hører det hjemme i Arbeids- og sosialdepartementet, som er ansvarlig for det lovverket.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg er veldig kjent med at Arbeiderpartiets slagord er at alle skal med. Det er til forskjell fra oss, som ønsker å invitere alle med. Dette handler om veldig mye mer enn politiske slagord. Alle er ikke like, og selv om det er mange likhetstrekk, er det ikke slik at en jobb nødvendigvis er helt den samme som en annen jobb. Det er f.eks. slik i yrkesskadeforsikringsloven at brannfolk og forsvarsfolk har egne regler knyttet til når de blir kalt ut til hendelser. Det er slik at man må gå inn i hver enkeltgruppe, gjøre en vurdering av det. Vi presenterer her en sak som jeg er veldig glad for å presentere, og så skjønner jeg at Arbeiderpartiet ønsker fokus på andre grupper og andre saker. Men det hører konstitusjonelt hjemme – i hvert fall i den bredden som det presenteres i opposisjonens forslag – i Arbeids- og sosialdepartementet.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg hadde i og for seg planlagt et innlegg, men synes at saksordføreren har redegjort godt for saken. Den er teknisk komplisert, men likevel veldig viktig. Jeg har lyst til å takke komiteen for et godt arbeid og en enstemmig innstilling.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg kan ikke unnlate å tenke at vi trenger et nytt system for Alarmen går, og det jobber vi med. Selv om norsk arbeidsliv generelt er preget av ordnede forhold og gode vilkår for arbeidstakere, er arbeidslivskriminalitet fortsatt et stort problem i deler av arbeidslivet. Arbeidslivskriminalitet har alvorlige konsekvenser for berørte arbeidstakere, virksomheter og samfunnet for øvrig. Den kan føre til redusert verdiskaping og svekke grunnlaget for velferden vår. For å opprettholde tilliten i norsk arbeidsliv er det av stor betydning at lover og regler følges, og at kriminelle aktører får redusert sitt handlingsrom så mye som mulig. Da er det viktig at offentlige organer kan dele informasjon som kan avdekke arbeidslivskriminalitet. Regjeringen har derfor lagt frem forslag til endringer i forvaltningsloven og enkelte tilknyttede endringer i andre lover. Det sentrale forslaget er en ny hjemmel i forvaltningsloven til å gi forskrift om adgang til deling av taushetsbelagte opplysninger mellom forvaltningsorganer for å løse oppgaver som er lagt til organene, og den videre behandlingen av slike opplysninger. Forskriftshjemmelen vil åpne for å gi regler om deling av opplysninger på områder hvor dagens regelverk ikke dekker delingsbehovet, og legge til rette for en mer enhetlig tilnærming til informasjonsdeling. En utvidet delingsadgang vil styrke og forenkle det viktige samarbeidet om bekjempelse av arbeidslivskriminalitet, både innenfor de etablerte a-krimsentrene og i andre sammenhenger. Det er samtidig viktig at hensynet bak taushetsplikten og hensynet til den enkeltes personvern ivaretas i forbindelse med informasjonsdelingen. Den foreslåtte hjemmelen åpner derfor kun for å gi forskrift om deling av opplysninger mellom bestemte forvaltningsorganer og bare så langt det ikke utgjør et uforholdsmessig inngrep overfor den opplysningene gjelder. Lovforslaget inneholder videre en ny bestemmelse i forvaltningsloven som åpner for å dele opplysninger for å kunne unngå fare for liv og helse. Forslaget gjelder nødrettslignende tilfeller og innebærer et begrenset unntak fra taushetsplikten. Regjeringen foreslår også enkelte endringer i reglene om informasjonsdeling i spesialisthelsetjenesteloven, helse- og omsorgstjenesteloven, sosialtjenesteloven og Nav-loven. Forslagene vil bringe disse reglene mer på linje med reglene i forvaltningsloven og gi en noe større adgang til å dele opplysninger med andre forvaltningsorganer enn i dag. Dette legger til rette for bedre og forenklet samarbeid mellom offentlige organer. Det er bra at en samlet komité stiller seg bak regjeringens forslag.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Det er mange hensyn vi skal ta når vi lager en lovhjemmel som dette. Som representanten sikkert er klar over, kom det mange og motstridende innspill i høringen. Derfor har vi konsentrert oss om denne delen, fordi den haster, og den har ligget for lenge uten å bli sendt til Stortinget. Jeg mener dette er veldig viktig, og jeg mener det vil løse opp i mye. Så vil noen av de spørsmålene som representanten stiller, løses nettopp i forskriftsarbeidet. Forskriftsarbeidet skal gjøres nå av en arbeidsgruppe som er trådt sammen, som består av dem som faktisk jobber med dette, og som gjør at vi skal kunne detaljere i forskriftene nettopp de spørsmålene som representanten hadde, men da gjennom å ta hensyn til både behovet for å dele opplysninger og behovet for personvern, for å ivareta den det gis opplysninger om.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Det er etter min mening slik at Arbeiderpartiet har snakket mye og høyt om viktigheten av a-krimsamarbeid, men man gjorde altså ingenting. Dette prioriterte man ikke da man satt i regjering. Det hadde man alle muligheter til. Vi har prioritert det. Statsministeren har ledet arbeidet selv. Det har foregått mellom flere departementer, flere underliggende etater, med partene i arbeidslivet. Vi har faste, årlige møter. Vi har laget strategier, vi har oppdatert strategiene, vi har endret lovverket, vi har prioritert ressurser, og vi har opprettet a-krimsentre. Det foregår et utstrakt arbeid. Det er slik at politiet har deltatt i aksjonene, men det oppsto et spørsmål om lovgrunnlaget i forbindelse med en rapport laget av Økokrim. Det er selvfølgelig mulig at regjeringen burde oppdaget det politiet selv ikke var klar over. Det gjorde vi ikke. Den rapporten har vært til vurdering av Politidirektoratet. Jeg venter en tilbakemelding når som helst disse dagene. Den muntlige tilbakemeldingen er at de ikke tror at det er noe problem med hjemmelsgrunnlaget.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Det er altså slik at politiet har deltatt i dette samarbeidet. Så kom det opp en rapport fra Økokrim. Vi kunne selvfølgelig latt være å gjennomgå den rapporten. Vi kunne sagt at det bryr vi oss ikke så mye om. Det gjorde vi ikke. Vi ba Politidirektoratet, som har det faglige oppfølgingsansvaret, gjennomgå rapporten, og det har de gjort. Representanten har sikkert litt forståelse for at Politidirektoratet også har hatt veldig mye annet å gjøre, men de har prioritert dette viktige arbeidet fordi vi prioriterer det. Det er slik at jeg hvilken dag som helst venter en rapport om dette. Den muntlige tilbakemeldingen i dag – fordi jeg skulle i Stortinget og regnet med at det ble et spørsmål – er at man ikke tror man trenger en hjemmel. Da trenger man heller ikke å vedta en hjemmel. Da kan arbeidet gå videre, fordi det er viktig, og vi prioriterer det.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Bare for å være veldig tydelig: Politiets hjemmelsgrunnlag når det gjelder det straffeprosessuelle, har det aldri vært tvil om. En anmeldelse, en etterforskning, et tips – alt – blir håndtert slik det skal, etter straffeloven. Det er også slik at politiet deltok – og fortsatt deltar – i aksjoner med andre offentlige etater. Det som har vært spørsmålet, er hvilke operative hjemler politiet har i aksjonen. Det håper jeg vi har avklart i løpet av veldig få dager. I så fall vil jeg selvsagt sørge for at det går ut et nytt brev, slik at det ikke hefter noen tvil ved dette.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg skal gjøre dette relativt kort. Som flere har vært inne på, er det slik at regjeringen fremmet dette forslaget for litt over fire år siden, og det hadde likelydende innhold med det som nå fremmes av forslagsstillerne. Lovproposisjonen fulgte opp en justispolitisk målsetting i Sundvolden-plattformen mellom Høyre og Fremskrittspartiet om å heve straffenivået der det begås flere lovbrudd. Grunnen var at man mente at gjeldende straffeutmålingspraksis ikke la nok vekt på det enkelte lovbrudd i saker der gjerningspersonen hadde begått gjentatt eller omfattende kriminalitet. Ved flere grove integritetskrenkelser mente man at den enkelte krenkelse burde gi større utslag i den samlede straffen. Dette var ment å gi uttrykk for at samfunnet ser svært alvorlig på lovbrudd som innebærer grove integritetskrenkelser. Det er ingen tvil om at det er tale om overtredelser som har store skadevirkninger for både fornærmede, pårørende og samfunnet. Regjeringens forslag ble som kjent ble avvist av Stortinget – det ble ikke vedtatt – og i den senere Granavolden-plattformen har regjeringspartiene gått inn for å beholde det generelle straffenivået i stortingsperioden. Dette forholder vi oss alle selvsagt til, og vi vil i tråd med det ikke gå inn for et slikt forslag nå.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg skal ikke ta på meg noen partilederrolle for Høyre her i denne salen og i denne saken, men det jeg er helt sikker på, er at vi skal fortsette arbeidet på samme måte som vi har gjort til nå, med å styrke politiet, styrke påtalemyndigheten, styrke den høyere påtalemyndighet og styrke domstolene. Det handler om evnen til å prioritere det aller viktigste. Det vi vet, er at siden vi i denne perioden har styrket politiet med folk og kapasiteter og veldig mye mer ressurser, bruker man nå mest tid på de mest alvorlige sakene. Dette er blant de mest alvorlige. Så fra vår side er den prioriteten helt klar, og jeg legger nå siste hånd på verket både på en stortingsmelding om kriminalomsorg, der ofrenes stilling må styrkes, og på en handlingsplan om vold i nære relasjoner, der ofrenes rolle må styrkes. Det er ikke noen tvil om at mens gjerningspersonene soner og så kommer ut, så blir offeret aldri ferdig med grov kriminalitet.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg skal overhodet ikke kommentere noen enkeltsak. Det finnes mange forferdelige historier om mennesker som er utsatt for grove overgrep, og det må vi ta på alvor. Det må straffeloven bære preg av, og det må straffenivået bære preg av. Representanten viser til at den antatte gjerningspersonen i en del saker er under 18 år. Jeg er opptatt av at vi i tillegg til å se på straffenivået ser på innholdet i ungdomsstraffen. I dag må man velge mellom ungdomsplan, som handler om å gi ungdommer arbeid, utdanning og mulighet til å reetablere seg, og fengsel. Jeg tror en fleksibilitet på dette området er veldig viktig, og vi har hatt forslag knyttet til dette på høring. Generelt ser vi gjerne på straffenivået. Det har vi gjort fortløpende i åtte år. Det gjør vi gjerne også de neste åtte årene.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg har ikke tenkt å spekulere i hva som ville skjedd hvis en helt annen konstellasjon var til stede. Jeg forholder meg til den jeg har. Jeg mener at Granavolden-plattformen også er veldig bra på justis- og beredskapsfeltet. Så er det slik at ulike partier i både storting og regjering kan ha ulike synspunkter på ulike deler av en plattform. Vi forholder oss til den plattformen vi har, og utover det kan jeg ikke spekulere i det.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg tror bare jeg må være fryktelig ærlig med representanten og si at jeg mangler det faglige grunnlaget for å svare på spørsmålet. Jeg kjenner ikke saken. Jeg kjenner ikke begrunnelsen. Jeg kjenner ikke domstolens avgjørelse. Men det er i denne sal man setter rammene for både straffeprosessloven og straffeloven, så man står fritt til å fremme forslag knyttet til dette, slik representanten har gjort i dag, og så blir det en politisk vurdering. Når det gjelder å forvalte lovverket, er det domstolen som skal gjøre det med den begrunnelsen de har, og det skal ikke vi andre mene noe om.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg er glad for at flertallet støtter det synet at når et par velger å flytte sammen uten å gifte seg, er det et valg lovgiverne må og skal respektere. Dette gjelder folks privatliv, og det tilsier en tydelig tilbakeholdenhet fra lovgivers side. Det er det også veldig gode grunner for. Rettssystemet bør i så stor grad som mulig gi valgmuligheter og ulike alternativer for hvordan par kan innrette seg i sitt økonomiske samliv. Samboerskap bør utgjøre et reelt alternativ til ekteskap. Samboerskapet er for mange et bevisst valg, og den som lever i et samboerskap, bør ikke tvinges til et mer forpliktende økonomisk fellesskap enn det vedkommende selv ønsker. Komiteens mindretall foreslår at en eventuell samboerlov skal gjelde for samboere etter et visst antall år, og at den skal være fravikelig. Kommer partene ikke til enighet, betyr det at loven skal gjelde. Jeg ser praktiske, men først og fremst store prinsipielle betenkeligheter med det forslaget. Alle kan altså, når som helst, velge å regulere sitt samliv i form av en avtale eller inngåelse av ekteskap. Når man ikke gjør det, må staten respektere det. Det kan ikke være slik at hvis man ikke vil, skal man. Både ekteskap og samboerskap baserer seg på den enkeltes valg. Å regulere konsekvensene av faktiske handlinger, i dette tilfellet det å bo sammen, mener jeg er en statliggjøring av samlivsform som vil være helt gal. Jeg mener også at hvis man skal påføres en økonomisk forpliktelse overfor en annen, må det bero på en persons eget aktive valg. Slike forpliktelser bør man ikke påføres ved passivitet eller fordi det eneste alternativet vil være å avslutte samboerskapet før loven kommer til anvendelse.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Svaret på det er nei. Og det er ikke noen stråmenn, det er bare en grunnleggende prinsipiell holdning. Det er ikke så ofte jeg blir overrasket over forslag fra Stortinget, men dette ble jeg overrasket over – å tenke seg at man ikke skal overlate til folks eget skjønn å vurdere hvilken samlivsform de skal ha, å tenke at fordi vi synes for få inngår kontrakt, må staten ordne opp i det. Det er ingen, så vidt jeg vet, og jeg kjenner mange samboere, som ikke vet at man kan regulere samlivet, som ikke vet at man kan inngå kontrakt. Det vet alle som flytter sammen. Det er mange ulike grunner til at man likevel ikke gjør det, men vi kan ikke drive lovarbeid som et informasjonsarbeid – at fordi man skal bli klar over og få mer kunnskap om dette, så må vi gjennomføre en lov. Da bør man rett og slett sende informasjonsskriv. Jeg er grunnleggende uenig i dette. Alle kan regulere samlivet sitt hvis de ønsker det. Det kan ikke være sånn at hvis man ikke ønsker det, og en av partene ikke ønsker det, må de faktisk flytte fra hverandre eller få en samlivskonflikt av den grunn.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-09:
Jeg kjenner ikke på samme problemforståelse som representanten. Jeg opplever ikke at dette er et stort problem. Vi har mange samboere. Vi har mange samboere som flytter sammen, og mange som flytter fra hverandre, og stort sett fungerer det veldig bra. Så kommer kvinner i en del tilfeller skjevt ut. Det gjør de også i ekteskap, og det gjør de også der de har en regulert avtale. Det skyldes mange ulike forhold. Når jeg argumenterer mot dette, og representanten viser til en fravikelig lov, vet jeg ikke hvor kjekt det ville være om man tenkte seg at vi satte oss ned og ble enige om at vi ikke skulle gå inn for et slikt lovverk. Det kommer til å bidra til konflikter og helt unødvendige prosesser. Jeg ser ikke at staten skal reparere de problemene som representanten redegjør for her, og som jeg faktisk ikke ser at er noe stort samfunnsproblem.
Ingunn Foss (Høyre), 2021-06-09:
I dag er jeg stolt over at vi gir ansatte i politiet rett til full erstatning for skader som pådras under pålagt trening. Dette har vært en sak politiet har etterspurt, og som jeg er glad for at vi i dag leverer på. Målet er å sikre polititjenestemenn og -kvinner en mer forutsigbar yrkesskadeordning som er bedre tilpasset utfordringene som følger av politiets hjelpeplikt og oppgaver som statens sivile maktapparat. Omfattende opplæring, øvelse og realistisk trening er nødvendig for å sette politiets personell i stand til å håndtere risikofylte redningsoppdrag og maktutøvelse i form av f.eks. pågripelse, ransaking, innbringelse og framstilling. Utøvelsen av pålagt operativ trening kan være risikabel og medføre skader. Derfor er det viktig å sikre en anstendig yrkesskadeordning. Politifolk er i likhet med andre arbeidstakere yrkesskadedekket under både tjeneste og trening. Erstatningsordningen som foreslås, skal derfor også være subsidiær i forhold til de ordinære yrkesskadereglene. Erfaringsmessig har det likevel vist seg vanskelig for politiansatte å oppfylle det alminnelige vilkåret om arbeidsulykke når skader skyldes operativ trening. I relasjon til skader som oppstår under politioperativ trening, har problemstillingen typisk vært at skaden ikke anses oppstått som følge av en plutselig eller uventet hendelse og heller ikke anses å være usedvanlig i forhold til den politiansattes arbeid. Politiet har framholdt at gjeldende yrkesskaderegler ikke er tilpasset de utfordringer som følger av politiets spesielle arbeidsoppgaver og treningsbehov. I arbeidet med å finne en løsning er regulering i særlov valgt for å unngå utilsiktede konsekvenser av å endre de universelle reglene i folketrygdloven og yrkesskadeforsikringsloven. Behovet for å styrke yrkesskadevernet for politifolk som skades under operativ trening, har vært undersøkt og vurdert fra flere hold de senere årene og er etter departementets syn tilstrekkelig utredet til at det kan fremmes et lovforslag som løser et problem som er spesielt uttalt fra politietaten. I saken er det pekt på andre yrkesgrupper som bør ha samme rett på erstatning som den som nå gis til politiet. På side 11 i proposisjonen står det at dette spørsmålet vurderes i departementet, og eventuelt er en sak en må komme tilbake til.
Ingunn Foss (Høyre), 2021-06-09:
Til slutt i denne debatten finner jeg grunn til å sitere fra politiloven § 1: «Staten skal sørge for den polititjeneste som samfunnet har behov for.(…) Politiet skal gjennom forebyggende, håndhevende og hjelpende virksomhet være et ledd i samfunnets samlede innsats for å fremme og befeste borgernes rettssikkerhet, trygghet og alminnelige velferd for øvrig.» (…) Politiet utfører oppgaver som beskrevet i politiloven § 1 hver eneste dag, hele året, og er samfunnets maktorgan i fredstid. Ingen andre yrkesgrupper er gitt tilsvarende oppdrag av staten. Samfunnsoppdraget innebærer stor grad av risiko for politiet og gir også staten et stort ansvar. I ytterste konsekvens er denne yrkesgruppen villig til å sette liv og helse på spill for å løse samfunnsoppdraget. Proposisjonen peker også på at behovet for særskilt vern synes størst i saker knyttet til politioperativ trening. Jeg er veldig glad for at denne ordningen nå kommer på plass for politiet, og så får man – som tidligere sagt – eventuelt komme tilbake til behovet for endringer i annet lovverk.
Ingunn Foss (Høyre), 2021-06-09:
I denne saken foreslås det endringer i forvaltningsloven. Forslagene skal legge til rette for større grad av informasjonsdeling mellom forvaltningsorganer for å utføre oppgaver som er lagt til avgiver- eller mottakerorganet, og om behandling av slike opplysninger. Den foreslåtte forskriftshjemmelen vil åpne for å gi regler om informasjonsdeling på områder der dagens regelverk ikke dekker delingsbehovet. Det foreslås også en ny bestemmelse som åpner for deling av taushetsbelagte opplysninger for å unngå fare for liv og helse og enkelte endringer i adgangen til å dele taushetsbelagte opplysninger etter spesialisthelsetjenesteloven, helse- og omsorgstjenesteloven, sosialtjenesteloven og Nav-loven. Forslagene vil bringe reglene i disse lovene mer på linje med de alminnelige reglene i forvaltningsloven og innebære en noe større adgang til å dele opplysninger med andre forvaltningsorganer. Formålet med forslaget til utvidet delingsadgang er bl.a. å tilpasse regelverket til organiseringen av forvaltningen i dag. Forvaltningslovutvalget viser til at de gjeldende taushetspliktreglene er vanskelig tilgjengelige, samtidig som spesialisering og rendyrking av funksjoner har ført til at oppgaver som tidligere ble løst av ett forvaltningsorgan, nå kan være delt mellom to eller flere organer. Dette gjør reglene og informasjonsutveksling i forvaltningen enda viktigere enn tidligere. Uten en relativt vid adgang til å utveksle taushetsbelagte opplysninger på tvers av organgrensene vil reglene kunne vanskeliggjøre en hensiktsmessig organisering. Forslaget skal bidra til at forvaltningsorganet får et bedre avgjørelsesgrunnlag enn de ellers ville hatt. Det ble opprinnelig sendt på høring et forslag til ny § 13 b første ledd om en bestemmelse som åpner for deling av taushetsbelagte opplysninger så langt det er nødvendig for å utføre oppgaver som er lagt til mottakerorganet. Til dette er det kommet mange høringsinnspill, og det er til dels stor uenighet mellom høringsinstansene. Mange og til dels omfattende innspill må derfor følges opp, og ut fra dette konkluderes det med at dette forslaget ikke følges opp på det nåværende tidspunkt.