Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-12:
Først vil jeg si at behandlinga av denne saken har tatt sin tid, men at komiteen har gjort et grundig arbeid. I tillegg til høringen har vi hatt flere møter for å finne en god utforming av en eventuell kvitteringsordning. Vi har hatt møter for å finne alternative tiltak for å styrke tilliten mellom politiet og publikum og for å skaffe oss sjøl mer kunnskap om forholdet mellom politi og etniske minoriteter og mellom politi og andre grupper som kanskje er særlig utsatte og sårbare med hensyn til det såkalte «politiblikket», som Liv Finstad har beskrevet tidligere. Komiteen ser det som veldig positivt at departementet har tatt flere initiativ i forbindelse med behandlinga av forslaget om en kvitteringsordning for politiet. Riksadvokaten vil bl.a. skjerpe inn rutinene med hensyn til straffeprosessloven § 199 annet ledd, som krever at det skal skrives rapport hver gang noen har vært ransaket med hjemmel i straffeprosessloven § 198 første ledd nr. 2 og 3. For det andre vil vi nå, som et resultat av SVs, Arbeiderpartiets og Fremskrittspartiets forslag om en kvitteringsordning, få et politi med synlig tjenestenummer. For det tredje vil det bli satt av midler innenfor Justisdepartementets rammer til oppstart av et forskningsprosjekt, der det blir gjort kvalitative og kvantitative undersøkelser av forholdet mellom politiet og etniske minoriteter. Dette er vi fra SVs side veldig fornøyd med. Vi ser det som et direkte resultat av det initiativet Organisasjonen Mot Offentlig Diskriminering og SV i sin tid tok for å få på plass en kvitteringsordning for norsk politi. Når det er sagt, må jeg si at SV er skuffet over at Fremskrittspartiet feiget ut i siste liten, slik at vi nå ikke engang vil få prøvd ut hvorvidt en kvitteringsordning vil kunne ha en hensikt, eller hvorvidt andre tiltak vil kunne fungere bedre for å oppnå bedre tillit mellom politi og publikum, og mellom politiet og etniske minoriteter i særdeleshet. SV har understreket at tiltaket ikke skulle bli en byråkratisk og kostnadskrevende byrde for politiet, slik bl.a. komiteens leder, Trond Helleland, har gitt inntrykk av i mediene. Kvitteringsordninga skulle bestå i et visittkort med tjenestenummer, tid og sted for kontrollen, og det ville bli opp til betjenten som foretok kontrollen, hvilke opplysninger som skulle nedtegnes i PO-loggen. Dette ville verken bli dyrt eller byråkratisk, men representere en serviceerklæring til publikum, gjøre politiet mer bevisste på sitt eget arbeid og hvordan de framstår i møtet med borgerne, og det ville gi spesielt utsatte samfunnsborgere en mulighet til å bevise at de er nettopp det. SV er selvfølgelig klar over faren for at noen vil kunne benytte anledningen til å samle på slike kort. Mediene vil dessuten muligens gripe et slikt såkalt «bevis» begjærlig, men mediene skriver jo om slike tilfeller allerede i dag. Da har politiet lite å forsvare seg med. En kvitteringsordning ville kunne gi betjentene et incitament til å registrere mer av det som skjer, når de er ute på jobb, og slik sett bidra til å styrke sin egen troverdighet i disse sakene. Jeg ser at dette kan gjøres uavhengig av en kvitteringsordning også, og forventer at politiets ledelse vil være pådrivere for at betjentene i større grad registrerer hva de gjør på jobb. Jeg forventer også at politiet vil se mer kritisk på sin egen virksomhet, og at politiet og komiteen sammen vil tenke over hvorvidt det er fornuftig at de nyutdannede betjentene starter i ordenstjenesten, og hvorvidt utdanninga er godt nok tilpasset forventningene til et moderne publikum, som bl.a. stiller krav om å få god informasjon. Jeg vet at Politihøgskolen har en sak til behandling som omhandler praktisk konflikthåndtering. Dette arbeidet ser vi i SV fram til med spenning. Videre er vi opptatt av at klagebehandlinga internt i politiet må bli langt bedre. Det er ikke tvil om at vi har et dyktig politi, men alle i samfunnet har et forbedringspotensial, og alle bør være åpne for å erkjenne at det de selv oppfatter som uproblematisk, kan oppleves som problematisk av andre. Helt til slutt har jeg lyst til å si noen ord om Fremskrittspartiets opptreden i denne saken. Vi fra SVs side er relativt sjokkert over hvordan de har framstått: Fra plutselig å støtte et forslag som SV og Arbeiderpartiet hadde i salen – noen har insinuert at dette har med Carl I. Hagens temperament den aktuelle kvelden å gjøre – til å forsvare det på en måte som følger: «For Fremskrittspartiet er dette et spørsmål om en grunnleggende rettssikkerhet for alle som blir visitert, og slik sett et behov for å kunne dokumentere dette rent bevismessig hvis det skulle oppstå problemer i forhold til om det har foregått en visitasjon eller ikke. Dato for kontrollen, tid, sted og tjenestenummer kan neppe være så tidkrevende å gi at dette skulle medføre noe særlig ekstra saksbehandlingstid. Slik sett ønsker vi å få forslag om dette til Stortinget.» Hva er det som har skjedd i mellomtida, som gjør at situasjonen er helt annerledes nå? Jeg vil påstå at det som har skjedd, rett og slett er at Fremskrittspartiet har bøyd av for alle usannhetene som representanten Trond Helleland har spredd i mediene i forbindelse med dette. Det mener jeg det står liten respekt av. Jeg håper at dette ikke vil skje i framtida, men at man vil kunne stå ved det man har sagt tidligere, og i hvert fall prøve ut hvorvidt det man har stått for, faktisk viser seg å fungere etter sin hensikt. Og det er det dette forslaget handler om: to prøveprosjekter, og ikke engang det får vi igjennom. Så det er vi skuffet over. Jeg tar herved opp forslaget vårt.