Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-22:
St.meld. nr. 12, Europa-meldingen, legger til rette for en bred debatt om utviklingen i Europa og de tilhørende utfordringer og muligheter dette gir for Norge. Så langt viser dagens debatt at nei-partiene, eller kanskje mer presist nei-nei-partiene – Senterpartiet og SV spesielt – har problemer med å debattere hvordan Norge skal møte disse utfordringene, kanskje først og fremst fordi det overskygges av ønsket om en konfrontasjon knyttet til spørsmål om medlemskap. Det står i veien for en debatt om det som er vårt faktiske forhold til EU i dag. Enkelte trekk i Europas utvikling fremstår som særlig sentrale. Viktigst er naturligvis opphør av den kalde krigen, de politiske omveltninger i Sentral- og Øst-Europa og det tidligere Sovjetunionen, som sammen med andre utviklingstrekk har skapt større gjensidig avhengighet mellom landene i Europa, videre at tolv land nå forhandler om å bli medlem av EU, og i tillegg at Tyrkia er kandidatland. Denne utviklingen har direkte betydning for Norge. For det første må arbeidet for et fredelig og gjensidig nyttig samarbeidsforhold til Russland være en viktig del av norsk utenrikspolitikk. Som naboland har vi et særlig ansvar for å legge til rette for økt tillit og samarbeid i nord. Det er i samsvar med våre klare interesser. De mange viktige interessene i dette området tilsier en stødig og fast håndhevelse av vår suverenitet i nordområdene. Vi har en egeninteresse i og en mulighet til å bidra til demokratiske reformer og bærekraftig utvikling i Russland. Her er det naturlig for Norge å legge størst vekt på Nordvest-Russland. Potensialet for næringssamarbeid er stort, ikke minst på fiskerisektoren. Vi har viktige interesser å ivareta når det gjelder forvaltningen og utnyttingen av marine ressurser. En stabil utvikling for russisk økonomi og klare, forutsigbare rammevilkår for investeringer vil også gjøre petroleumssektoren til et område med stort potensial for samarbeid med Norge. Og vi må ta miljøtruslene alvorlig. Faren for miljøødeleggelser må reduseres gjennom et dypere samarbeid med Russland og atomsikringstiltak i Nordvest-Russland. Også EU trapper opp sitt samarbeid med Russland. Vi må være aktive overfor EU for å sikre at de norske prioriteringene kommer med. Politikken overfor Russland og Europa-politikken blir på dette området to sider av samme sak for Norge. Europa må vurderes som en helhet, og det er et mål for Norge å medvirke til at stadig flere blir med i det europeisk samarbeidet. EUs utvidelsesprosess mot øst er en viktig byggestein i arbeidet for et mer sammenvevd og samarbeidende Europa. Det gir en historisk mulighet for å skape varig fred, demokrati og velferd i vår del av verden. Et bredt flertall støtter i dag i innstillingen opp om den pågående og forestående utvidelse. Samtidig byr utvidelsen av EU på utfordringer for Norge. En viktig side ved denne utviklingen er særlig knyttet til rammevilkårene for norsk fiskerinæring. For norsk fiskerinæring innebærer EUs utvidelse mot øst at EFTAs frihandelsavtaler med kandidatlandene blir erstattet av EØS-avtalen. Det vil si at frihandel for en rekke viktige produkter erstattes av toll på opp imot 20 pst. På dette området er det svært viktig å arbeide aktivt for å sikre norsk fiskerinæring så gode rammevilkår som mulig. Polen har en særlig viktig posisjon i norsk sjømateksport, og avtar over 60 pst. av den norske eksporten av sjømat til søkerlandene. De konkrete utslagene for norsk fiskerinæring vil avhenge av de kompensasjonsordningene Norge tilstås når frihandelen opphører. Dette skal fastlegges gjennom forhandlinger mellom Norge og EU. Utgangspunktet for disse forhandlingene må være et felles ønske om et best mulig fungerende marked i EU og EØS for sjømat. Det vil kunne ivareta våre ønsker om å utløse det betydelige potensialet som ligger i fiskeri- og havbrukssektoren i årene framover, og bidra til vekst og sysselsetting i Norges kystdistrikter, samtidig som det vil ivareta EUs eget behov for sjømat.