Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-06-15:
Jeg vil først takke komiteen for grundig arbeid med kommuneproposisjonen for 2017 og spesielt takke regjeringens samarbeidspartier, Kristelig Folkeparti og Venstre, for de gode løsningene vi har funnet i fellesskap i Stortinget. Med den innstillingen som nå foreligger, har vi lagt rammene for det viktige arbeidet som kommunene skal gjøre neste år. De skal sørge for gode velferdstjenester, en bærekraftig økonomisk samfunnsutvikling, riktig myndighetsutøvelse og sterke, levende lokalsamfunn. Et trygt lokalsamfunn er avgjørende for at vi skal ha gode liv. Vi er helt avhengige av gode kommunale tjenester som skole, helse- og omsorgtjenester og rent vann. Men nesten like viktig er små og store fellesskap i lag og foreninger, i foreldreutvalg og i frivillighetssentraler som gir oss tilhørighet og glede i hverdagen. Hvis vi ønsker å bevare den norske tradisjonen med sterke lokalsamfunn, må vi være villige til å videreutvikle dem i takt med nye tider og utfordringer. Verden er i forandring. Vi står overfor en urolig internasjonal situasjon med en global flyktningkrise. Mange mennesker har søkt tilflukt hos oss, og kommunene får nye innbyggere som skal inkluderes i våre lokalsamfunn. Bare det siste året ser vi at omstillingen av norsk økonomi kommer raskere og tidligere enn forutsatt. Arbeidstakere mister jobben. Bedrifter legges ned. Familier opplever utrygghet. Lavere oljepris betyr et mindre økonomisk handlingsrom. Det vil også få konsekvenser for offentlige budsjetter, statlige og kommunale. Samtidig rykker vi stadig nærmere den tiden da færre yrkesaktive må sørge for ytelser og tjenester til flere eldre. Men vi har muligheter, og vi har ressurser. Vi har en høyt utdannet befolkning, vi har høy yrkesdeltakelse, og vi har store naturressurser som har skapt grunnlag for verdiskaping, velferd og arbeidsplasser gjennom generasjoner, og som også vil gjøre det fremover. Vi vil klare oss gjennom disse utfordringene. Men det krever at vi er villige til å forandre for å bevare det gode velferdssamfunnet vi har. Vi kan ikke styre fremover ved å se i bakspeilet. Det er nødvendig å endre kommunestrukturen fra 1960-tallet for å møte dagens og fremtidens utfordringer. Mange av kommunene er for små for de store oppgavene de har fått de siste 50 årene. Og i årene fremover vil de få økte oppgaver, ikke minst innenfor helse- og omsorgstjenester til eldre, kronisk syke, rusavhengige og psykisk syke. Fylkeslegen i Agder uttrykte i forrige uke stor bekymring for de mindre kommunenes evne til å bære dette ansvaret. Vi ser også at de mellomstore kommunene i byområdene har utfordringer. Det brukes for mye tid og krefter på nabokrangler og prosesser, noe som forsinker og forhindrer nødvendig utvikling av boliger, transportløsninger og næringsområder. Når kommunene ikke makter oppgavene sine godt nok, øker den statlige detaljstyringen. Vi lovregulerer, øremerker, krever tilsyn, rapportering og kontroll. Mer makt sentraliseres når kommunene blir for små. Dette er en form for detaljstyring som begrenser lokalsamfunnene, og fratar dem det ansvaret og den friheten de bør ha til å styre sin egen hverdag og sin egen samfunnsutvikling. Vi må gjøre kommuner og lokalsamfunn sterke. Vi må ruste dem for å ta mer ansvar og for å møte tøffere tider med høyere krav og lavere oljeinntekter. Jeg er glad for at lokalpolitikere over hele landet nå ser mulighetene, viser lederskap og skaper sterkere velferdskommuner. Ser vi på både folkeavstemninger og innbyggerundersøkelser, er det betydelig større oppslutning om reformen enn det mediebildet kan tilsi. Det er for tidlig å felle en dom over reformen, men vi kan allerede nå konstatere at vi er kommet lenger på to år enn på de foregående 20 årene. Det går i riktig retning. Nå er det lokalpolitikerne som skal fatte beslutninger. De skal ta et valg, ikke bare på vegne av dem som har deltatt i undersøkelser eller folkeavstemning, men på vegne av alle innbyggerne, også de kommende generasjonene. Behovet for forandring går heller ikke over etter at Stortinget sluttbehandler proposisjonen om kommunestruktur neste år. Vi må fortsette å fornye, forenkle og forbedre offentlig sektor i årene fremover. Nettopp derfor er det også nødvendig å forandre kommunenes inntektssystem, et system som var skreddersydd for å sementere dagens kommunestruktur, med for mange små og sårbare kommuner. Vi har nå fått på plass et nytt inntektssystem som gjør det mer lønnsomt å skape sterkere kommuner, et system som gir en mer rettferdig fordeling av inntektene, der mer midler fordeles per innbygger og mindre per rådhus, et system som gir gode støtteordninger og økonomisk forutsigbarhet for kommuner som går sammen, i en tid da mange andre faktorer er usikre. Samtidig har vi sikret at innbyggere i hele landet kan få et godt og likeverdig tjenestetilbud, der vi tar hensyn til at det er dyrere å drive tjenester i spredtbygde områder. De minste kommunene i distriktene får faktisk økte inntekter med denne modellen. Med de rammene vi har lagt for vekst i kommunenes frie inntekter, vil kommunene ha rom for både å dekke økte kostnader og samtidig videreutvikle sitt tjenestetilbud neste år. Når vi ser utgifter og inntekter i sammenheng, hadde kommunene et bedre økonomisk handlingsrom i årene 2014–2016 enn i de tre foregående under regjeringen Stoltenberg. Det handlingsrommet vi legger opp til for 2017, er på linje med det de rød-grønne varslet i 2011 og 2012. Regjeringen har sammen med våre samarbeidspartier, Venstre og Kristelig Folkeparti, sikret kommunene gode og forutsigbare økonomiske rammevilkår i denne perioden. Vi har gjort påstandene om sultefôring av kommunene til skamme. Vi har også gitt rom for en særlig satsing på tjenester til rusavhengige innenfor veksten i de frie inntektene. Dette vil bidra til at færre faller utenfor, og flere løftes opp. Samtidig vet vi at kommunene skal gjøre krevende prioriteringer mellom mange gode formål, slik de alltid må gjøre. I år har vi valgt å synliggjøre hvilke muligheter som finnes i å øke handlingsrommet utover det regjeringen foreslår, gjennom en bedre organisering og mer effektiv drift av de kommunale tjenestene. Produktivitetskommisjonen og andre har påpekt store variasjoner i kommunenes ressursbruk og tjenestekvalitet. Det er åpenbart at mange kommuner kan sørge for bedre tjenester dersom de lærer av de beste på ulike områder. Vi vet at noen kommuner er gode på én ting, og andre kan være gode på noe annet. Dette er ikke minst viktig når vi nå går inn i en tid da vi ikke lenger kan betale oss ut av alle problemene, med oljepenger. Staten skal være en medspiller for kommunene i arbeidet med å fornye, forenkle og forbedre offentlige tjenester. Det ligger et stort potensial i å digitalisere offentlige tjenester, slik at de blir mer brukervennlige, tryggere og mer effektive. Vi samarbeider derfor med kommunene, bl.a. om å innføre sikker digital post og om å digitalisere søknader om startlån og bostøtte. Vi har iverksatt et prosjekt for klart språk, som gir bedre informasjon og dermed også bedre rettssikkerhet for innbyggerne som mottar henvendelser fra kommunene. Dette skaper en enklere hverdag for både innbyggere og ansatte i offentlig sektor. Summen av de ulike tiltakene vi beskriver i kommuneproposisjonen, vil gi kommunene gode rammer og muligheter både i 2017 og i årene som kommer. Den vil legge til rette for en nødvendig fornyelse, slik at vi kan bevare den norske tradisjonen med sterke og levende lokalsamfunn i hele landet.