trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
For det første kjenner jeg meg ikke igjen i beskrivelsen som kommer fra representanten Pollestad. Da vi behandlet tiltakspakkene mot finanskrisen, var det stor tverrpolitisk enighet i Stortinget om de store delene av de pakkene og retningen på dem. Det Fremskrittspartiet kritiserte den gangen – og da er vi tilbake til over et år siden – var en del av beløpenes størrelse, bl.a. mot bygg- og anleggssektoren. Vi ønsket å sette fart på kommunal sektor ved å gå inn med større pakker der for å få ned vedlikeholdsetterslepet. Det var en del av kritikken. Vi ønsket også at disse midlene skulle kunne brukes mye tidligere enn det som regjeringen la opp til. Vi kjenner også fra rapporter at mange av disse midlene faktisk ikke ble tatt i bruk før ut i august det året. Så jeg kjenner meg ikke helt igjen i den beskrivelsen Pollestad gir. Man må jo også huske at det var stor tverrpolitisk enighet knyttet til de store pakkene mot finanskrisen. Men noen av oss ønsket mer kraftfulle tiltak – ja, det er riktig.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Representanten Pollestad og Senterpartiet har ved gjentatte anledninger retorisk vært opptatt av sikkerheten, og spesielt i forhold til Petroleumstilsynet. Det er prisverdig, og det er jeg glad for at man er. Samtidig registrerer jeg også at i Stavanger Aftenblad, som sikkert er en god og etterrettelig avis – det kan sikkert Pollestad bekrefte – skriver Jan Erik Vinnem, som er professor II i samfunnssikkerhet ved Universitet i Stavanger, at vi «trenger et koordinert, slagkraftig og faglig sterkt tilsyn når dagens ordning ikke tilfredsstiller». Videre skriver han at Fremskrittspartiet skal ha «ros for at forslaget om Petroleumstilsynet bør innlemmes i Arbeidstilsynet». Mener Pollestad at professor Vinnem snakker mot bedre vitende, og er det sånn å forstå at Pollestad er fornøyd med de ressursene Petroleumstilsynet nå har fått tilført, og som medfører uforsvarlig kontroll på norsk sokkel?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Jeg har mest lyst til å stille tre spørsmål, muligens blir det anledning til å stille to etter hvert. Jeg merket meg at statsråden sa fra talerstolen at ufrivillig deltid er skjult ledighet. Vi vet at ufrivillig deltid ikke er registrert i noen form for ledighetsstatistikker. Både jeg og flere dro i gang en debatt denne høsten der en rekke regjeringsmedlemmer gikk på banen, også stortingsrepresentanter fra regjeringspartiene, og sa at man ikke hadde noen type skjult ledighet, og at dette var en fiktiv bruk fra høyresiden i norsk politikk. Jeg forstår det nå for det første dit hen at statsråden bekrefter at man har en skjult ledighet i de arbeidsledighetsstatistikkene vi har – det må jo være tilfellet ut fra det hun sa fra talerstolen – og for det andre registrerer jeg at regjeringen har sagt at man skal vurdere et Nav-ombud. Det har man sagt i flere år. Hvor lenge skal regjeringen sitte og vurdere? Når kan vi forvente at det kommer en sak til Stortinget?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
I denne debatten har jeg merket meg flere ting. For å ta det siste først, det som har kommet fra flere representanter fra Arbeiderpartiet, om at Fremskrittspartiet kutter i ytelsene: Bare for å gjenta det, den debatten tror jeg vi kan legge død. Vi forholder oss til de anslag som kommer fra Finansdepartementet. Finansdepartementet har også gjort egne anslag i forbindelse med salderingsproposisjonen. Det er jo merkelig at man legger én type anslag til grunn i sin egen salderingsproposisjon, og totalt andre ting til grunn når det gjelder Fremskrittspartiets beregninger i provenyspørsmål til et budsjett. Jeg tror de aller fleste skjønner at dette er – unnskyld begrepet, president – rett og slett visvas. Så har jeg også registrert at regjeringspartiene er fornøyde med bevilgningene til Nav, det står eksplisitt i merknads form. Betyr det at regjeringspartiene nå er fornøyde med at Nav må redusere antallet ansatte i lokalenhetene med 160 stykker? Jeg har registrert at representanten Andersen uttrykte bekymring over at den politikken som Høyre la opp til, ville ha ført til færre ressurser og til at færre brukere ville fått hjelp. Det måtte i så måte være tilfellet med regjeringens egen politikk, som ikke tar de nødvendige løftene som den egentlig mener er riktige. Et annet begrep som har gått igjen i stor monn i denne debatten – og Gullvåg var også inne på pensjoner – er «rettferdig fordeling». Fremskrittspartiet fremmer i sitt alternative budsjett forslag om å fjerne avkortingen for gifte og samboende pensjonister. Det nye pensjonssystemet vil føre til at de med lav inntekt vil få en langt større avkorting enn de som tjener over 400 000 kr. Det er godt dokumentert og kan regnes ut. Hvor er den rettferdige fordelingen der? Hvis du har en inntekt over 400 000 kr, skal du ikke skal ha avkorting, men har du en inntekt på rundt 300 000 kr, skal du plutselig ha rundt 25 000 kr i avkorting, noe som er en økning på over 10 000 kr i forhold til det som er avkortingen i dag. Det synes jeg er langt fra rettferdig fordeling. Her rammer man dem med lav inntekt. Det er også en konsekvens av den politikken som regjeringen har lagt opp til. Derfor hadde det aller beste vært å fjerne prinsippet om avkorting. Vi registrerer at uførepensjonssaken blir utsatt til over jul. Vi registrerer at permanent regelverk for korttidsytelser ikke er på plass. En rekke uavklarte ting er ikke på plass. Det betyr at alle vet at pensjonsreformen vil starte 1. januar, men ingen vet hva som gjelder. Derfor hadde jeg ønsket at flertallet i denne salen hadde støttet Fremskrittspartiets forslag om å utsette hele reformen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Fremskrittspartiet tok i sitt innlegg veldig sterkt til orde for en bedring av situasjonen for unger som lever i familier som er vanskeligstilte. Vi i SV er veldig opptatt av det og enig i at det er en situasjon som er uakseptabel. Da er det veldig rart å se Fremskrittspartiets budsjettforslag, der de har penger til alt mellom himmel og jord og penger til skattelette i hundretusenkronersklassen til dem som tjener over 3 mill. kr. Men støtten til enslige forsørgere skal de ta vekk. Det er jo i disse familiene de fattigste ungene lever. De skal få overgangsstønad mye kortere tid, og de skal ikke få muligheter til å ta utdanning mens de går på overgangsstønaden. Det vi vet, er at dette er en stønad som gjør at disse forsørgerne får en utdanning, og at de får en inntekt som gjør at disse ungene kommer ut av en fattig situasjon.(Presidenten klubber.) Hva er grunnen til at Fremskrittspartiet ikke har råd til å prioritere disse ungene? (Presidenten klubber.)
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Jeg opplever at Høyre forsøker seg på en ideologisk spagat for tida. De prøver å framstå som et velferdsparti, men fornekter det viktigste grunnlaget for at velferdsstaten skal være en suksess, nemlig at det er små forskjeller. De avslører at debatten om utenforskap handler om at syke folk har noe å leve av mens de er syke og uten arbeid, og de sier at de ønsker seg større forskjeller og kaller det arbeidslinja. Jeg vil utfordre representanten Røe Isaksen til nå å fortelle det norske folk hvor mye Høyre vil redusere ytelsene til folk som er uten arbeid eller er syke, eller hvor mye lønningene til lavtlønte i Norge skal gå ned for at Røe Isaksens visjon om at alle skal være i arbeid og ikke få en ytelse, kan være realistisk. Jeg vil også henlede oppmerksomheten mot den skattetabellen som Høyre presenterte i finansdebatten, der de som har over 3 mill. kr i inntekt, får 60 000 kr i skattelette.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Det er jo nettopp derfor vi gjennom behandlingen i finanskomiteen har fått inn økte midler på dette området. Vi har fått inn 2,6 mill. kr til sosialt entreprenørskap, vi har fått inn 1 mill. kr til WayBack – som jeg vet at også Fremskrittspartiet er opptatt av – og vi har fått på plass penger til ferie og fritid for barn i vanskeligstilte familier. Så vi er opptatt av dette. Men det som kanskje er vanskeligere å forstå, er hvorfor Fremskrittspartiet, som har så mye penger å bruke, er nødt til å kutte i utdanningsstønaden til dem som er enslige forsørgere, for at de skal greie å få seg en utdanning og en jobb, eller kutte i stønaden til dem som går på kvalifiseringsprogram, som er noen av de aller mest vanskeligstilte, og som trenger den økonomiske tryggheten for å kunne gjennomføre det og ha mulighet til å få jobb. Det vil være slik at veldig mange flere kommer ut av fattigdom med den strategien vi har, enn med den som Fremskrittspartiet tar til orde for.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Jeg refererer til de totale budsjettene som Høyre har lagt fram på dette området. Der er det et kutt på nesten 400 mill. kr totalt. I tillegg til det gjør Høyre kanskje det aller merkeligste kuttet i dette budsjettet, nemlig i driftsbudsjettet til Nav. Hvis man kutter i driftsbudsjettet til Nav – det er en bekymring i Nav nå for driftsbudsjettet med tanke på om de vil være i stand til å håndtere alle dem som trenger hjelp – er det litt merkelig at Høyre mener at de skal utrette mer med færre mennesker. Jeg tror kanskje at den strategien som Høyre har lagt seg på på det området, er en linje som overhodet ikke vil føre til at noen flere får hjelp, verken funksjonshemmede eller arbeidsledige eller noen av dem som trenger bistand for å komme seg i arbeid. Dessuten vil jeg henlede oppmerksomheten på og faktisk også invitere til et samarbeid om en sysselsettingsstrategi for mennesker med funksjonsnedsettelser, som vi nå skal i gang med. Her tror jeg vi trenger nye tiltak, men da kan vi ikke samtidig kutte hos dem som skal hjelpe folk som står utenfor arbeidslivet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Jeg tror Kristelig Folkeparti og SV står veldig nær hverandre i synet på bekjempelse av fattigdom, og det er jeg glad for. Det kommer en stortingsmelding over jul som er en oppfølging av Fordelingsutvalgets innstilling. Det vil bli en svært viktig sak, for den tar nemlig for seg de store fordelingspolitiske grepene som vi gjør i samfunnet – dette at vi skal ha små forskjeller, og at dette gjør samfunnet mer vellykket på alle områder. Der tror jeg Kristelig Folkeparti, SV og regjeringen kan være svært enige, og der kommer forskjellen i forhold til Høyre og Fremskrittspartiet til å vise seg. Når det gjelder sosialhjelpssatser, er det helt riktig at SV mener at vi bør ha statlige sosialhjelpssatser, og at de bør være høyere enn i dag. Det har vi ikke fått gjennomslag for i regjeringen. Det står heller ikke i regjeringsplattformen. Men arbeidet med å få bedret situasjonen for de mest vanskeligstilte kan man også tenke seg at man gjør gjennom kvalifiseringsprogrammet. Det har jo nettopp denne logikken at man får en fast ytelse som er høyere enn sosialhjelpen, og en trygghet for inntekt. Kvalifiseringsprogrammet er derfor et bra spor.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Jeg tror det er viktig at Kristelig Folkeparti klargjør for både seg sjøl og oss andre i hvilken politisk retning partiet ønsker å gå. Når en studerer de alternative budsjettene til opposisjonspartiene, er det en avgrunn mellom Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet, spesielt i dette at man tar fra de fattigste kvinnene i u-landene og gir til de rikeste mennene i Norge – som jo på en måte er hovedgrepet i fordelingspolitikken. Det andre er synet på om store forskjeller er bra eller dårlig for et samfunn. Der oppfatter jeg at Kristelig Folkeparti ligger mye nærmere regjeringspartiene, og den retningen i politikken, enn de gjør på andre områder. Det eneste området i dette budsjettet der jeg oppfatter at Kristelig Folkeparti går oppsiktsvekkende i en annen retning, er i synet på sykepenger. Det er faktisk det eneste partiet som foreslår å svekke sykelønnsordningen og åpne for reduksjon i sykelønnen. Er det et viktig signal på politisk retning? Eller er det de andre sakene som er de viktigste?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Det ene man kan si om Venstres alternative statsbudsjett, er at en har en veldig overdreven tro på raske endringer i arbeidsmarkedssituasjonen og sykefraværet ved hjelp av ganske små grep som Venstre gjør, og at det ser ut til at man også måtte redusere dagpengene med dette budsjettet, hvis man skulle ta det på alvor. Men jeg vil heller spørre om et forslag som er lagt fram i salen, nemlig dette med å innføre normerte sykmeldingsperioder etter svensk modell. Da er spørsmålet ganske konkret: Mener Venstre at det er politikere som skal bestemme hvor lenge folk skal være sykmeldte? Er ikke det et medisinsk ansvar for legene? Har Venstre satt seg inn i erfaringene fra Sverige med denne ordningen, der det faktisk har vært ganske alvorlige, personlige katastrofer som følge av dette, og der folk ikke har fått jobb, men har blitt stående uten inntektssikring og kommet i en mye vanskeligere situasjon, nettopp fordi man har innført denne typen politiske sykmeldingsperioder?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Da får jeg følge det opp litt, for det er jo interessant å få vite hva Venstre mener med aktive tiltak. Det virker som om Venstre da mener at aktive tiltak skal gå ut på å skape mer økonomisk utrygghet for dem som er syke, framfor å ha en helhetlig politikk, slik som regjeringen er opptatt av, og som nettopp har skaffet Norge den laveste arbeidsledigheten av noe land vi kan sammenlikne oss med. Flere i Norge deltar i arbeid enn i noe annet land. Hvordan kan Venstre mene det er riktig at det virkemiddelet man skal ty til, er å gjøre syke folk mer utrygge på sin egen økonomi, framfor å støtte regjeringens politikk som beviselig gjør at flere er i arbeid, og at færre er arbeidsløse her enn i de landene som har brukt denne teknikken som Venstre nå tar til orde for?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Fattigdom – og barnefattigdom – er et stort problem. Det er nettopp derfor vi i dette budsjettet har satset stort på barnevernet – på et annet budsjett enn vårt, men i det helhetlige budsjettet. Det er utrolig viktig, for dette er mange av de barna som i ettertid får alvorlige problemer fordi de ikke har fått hjelp tidlig nok. Da er det ganske spesielt å få kritikk fra de to partiene som har kuttet voldsomt i det statlige barnevernet. Det er disse ungene som har det aller verst, som trenger et statlig forsterket fosterhjem eller plass på en barnevernsinstitusjon. Høyre var oppe i stad og sa at kanskje det viktigste vi gjorde, var å få flere til å lykkes i skolen. Ja, da hadde det kanskje vært hyggelig i dag at de også hadde anerkjent, når PISA-resultatene nå er kommet, at situasjonen ser ut til å være bedre, sjøl om jeg er helt enig med Hadia Tajik, som var oppe her i stad og sa at PISA ikke sier alt, men at det sier noe. Ja, vi setter inn innsatsen på disse områdene, og vi er også i ferd med å arbeide for å yrkesrette teorifagene i den videregående skolen, slik at mange flere skal kunne lykkes med dette. Vi gjør en innsats på dette området som er viktig for at færre barn skal få det vanskelig. Men det det koker ned til her, oppfatter jeg synes når vi legger skattetabellene ved siden av retorikken til Høyre og Fremskrittspartiet. For der ser vi hvem det er som skal stimuleres med å få mer penger. Det er de som har gode jobber og høye inntekter. De skal stimuleres med å få skattelettelser i hundretusenkronersklassen, mens mennesker som er syke, tydeligvis skal ha mer pisk for at de skal ville komme i arbeid. Jeg vet ikke hvilke mennesker Høyre og Fremskrittspartiet omgås, når de tror at folk sitter og syns at det er så innmari stas å ikke få jobb, men å få en ytelse. Jeg kjenner ingen sånne, jeg! Alle sammen er lei seg, mange gråter. De er fortvilte når de er syke, og også når de blir diskriminert i arbeidslivet og ikke får jobb. De blir ikke stimulert av å få det mer utrygt når de er utenfor arbeid. De blir stimulert av å ha en trygg inntektssituasjon som gjør at de er i stand til å samle seg i en vanskelig livssituasjon og ta imot f.eks. utdanning eller arbeidstrening. Dette er viktig, for det er også slik at forskjeller i helse følger økonomien som en strek gjennom et diagram, hvis man lager det. Det heter noe så vanskelig som gradientutfordringen. Det betyr at disse forskjellene må vi ta hensyn til på alle områder når vi skal føre politikk. Jeg opplever at Fremskrittspartiet og Høyre gir skattelette til de friske, rike som har arbeid, og truer dem som er syke og utenfor arbeid, med pisk.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Jeg registrerer at jeg antakeligvis har truffet et veldig ømt punkt hos Høyre, når de blir så utrolig provosert. Jeg registrerer at de i debatten snakker om moralsk forfall hos vanlige folk når det gjelder sykefravær og hvor lett det er å få trygd, og at folk velger trygd framfor arbeid. Det er uriktig. Jeg legger her skattetabellene foran meg på bordet og leser at de som har svært små inntekter, skal få en hundrelapp i skattelette, mens man, hvis man tjener over 3 mill. kr, skal få opp mot 60 000 kr. Det er en fordelingspolitikk som SV er sterkt uenig i, som vil skape flere forskjeller, og som ikke vil få flere i arbeid. Det er også riktig at Høyre har kuttet i det statlige barnevernet, og at det vil ramme de mest vanskeligstilte barnevernsbarna. Fremskrittspartiets forslag om kutt i utdanningsstøtten til de enslige forsørgerne er et kutt direkte i det som kan få disse enslige forsørgerne i jobb.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Fremskrittspartiet, som mener at de er partiet for uføre, syke og eldre, kutter totalt nesten 5 mrd. kr i uføretrygd, sykepenger, dagpenger og arbeidsavklaringspenger – ytelser som danner livsgrunnlaget for ca. 20 000 eldre, uføre, syke og arbeidsledige. Jeg tar det for gitt at Fremskrittspartiet mener budsjettet er realistisk og gjennomførbart. 5 mrd. kr betyr at over 20 000 eldre, uføre og syke mister ytelsen fra 1. januar. Flere har henvendt seg til meg. De tror ikke det de leser eller hører. Jeg finner ikke svaret i innstillingen, og tar det for gitt at Fremskrittspartiets politikk ikke dreier seg om trylleri. Kan representanten Eriksson forklare meg og dem som ikke tror på budsjettet deres, hva Fremskrittspartiet har ment at eldre, uføre og syke skal leve av fra 1. januar, og kan representanten dele med offentligheten hvorfor nettopp eldre, uføre, syke og arbeidsledige er mål for et kutt på 5 mrd. kr?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Først vil jeg si at jeg synes representanten Sylvi Graham sa mye klokt i sitt innlegg, men hun sa noe om at det etter Høyres syn ikke skulle være automatikk i å få uføretrygd som 18-åring. Jeg kan forsikre, og minner Graham om, at slik automatikk ikke finnes. Det er en langvarig medisinsk vurdering som ligger bak all uføretrygding. Så til Røe Isaksen, som i hele sin retorikk angriper regjeringen for å svikte arbeidslinja, og han kritiserer representanten Trettebergstuen for ikke å snakke om bedriftseiere, næringslivsledere og gründere. Så vidt jeg hørte både fra representanten Trettebergstuen og andre, pekte de på viktigheten av trepartssamarbeidet flere ganger. Det er arbeidsgivere, næringslivsledere og gründere som er en av de tre likeverdige partene i et sånt samarbeid. Røe Isaksen viste også til helhet i budsjettet og at alt i Høyres budsjett bygger opp under arbeidslinja. Da er det litt rart at Høyre fjerner 1,5 mrd. kr til distriktenes utviklingsfond – hele potten er borte med et pennestrøk. For Vest-Agders del betyr det 40 mill. kr mindre til aktiv næringslivspolitikk, tilskudd som har bidratt til næringsutvikling, vekst og arbeidsplasser bl.a. hos NODE- og Eyde-nettverkene, som i dag er verdensledende innen energi- og offshoreindustrien, og som sier at de aldri ville vært der de er i dag, hvis de ikke hadde hatt et godt samarbeid med det offentlige. Men det er kanskje ikke så rart, for da Høyre hadde næringsministeren, hadde ikke Høyre flere verktøy igjen i verktøykassen. Nå har vi flere verktøy, og vi bruker dem slik at vi opprettholder sysselsettingen og skaper gode liv for næringslivsledere og ansatte. Og så er det flere fra Høyre som har sagt at vi tar for lett på fattigdoms- og utjevningspolitikken. Når Røe Isaksen bl.a. mener å finne en forvirring hos Arbeiderpartiets representanter, må jeg si at jeg er ganske bekymret for hva slags tilstand som kommer til uttrykk i Høyres oppfatning, at vi tar lett på det. Vi tar ikke lett på det, og jeg har ikke hørt én eneste representant fra regjeringspartiene si at vi tar lett på fattigdomsbekjempelsen, inkludering eller samfunnsutviklingen. Vi er helt innforstått med at vi har mye hardt arbeid foran oss. Derfor arbeider vi med store endringer i samfunnet, med sysselsettingsstrategier, vi driver en aktiv næringslivspolitikk, og vi har en klar og tydelig omfordelingspolitikk, som nettopp også bidrar til å gjøre livet og hverdagen bedre for bedriftseiere. Representanter fra regjeringspartiene har fra talerstolen her i dag gitt tydelig uttrykk for dette harde arbeidet. Høyre og Fremskrittspartiets forsøk på å skape oss om til selvtilfredse og overlegne politikere lykkes ikke. Regjeringen og Arbeiderpartiet vil bruke alt det verktøyet vi har. Vi skal forbedre, fornye og omstille.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Bare en liten kommentar til debatten som nå går om hvilke partier og retninger som er best på sysselsetting. Det er riktig at det var ting som skjedde under Bondevik I-regjeringen, men jeg kan også huske at det var ganske mange kritiske røster til den næringspolitikken som da ble ført. Jeg husker oppslag fra næringslivsledere som var svært misfornøyde med den sysselsettingsstrategien som regjeringen hadde. Det var store oppslag i media om kutt i kommunale tilbud, om tiltak som ikke ble finansiert over statlige budsjetter. Alle er enige om at det er viktig å ha folk i arbeid, men når det gjelder hvordan vi skal lykkes med det, skilles våre veier. Der har vi forskjellige synspunkter. Det handler ikke om å minimalisere eller å si at de ikke har moral, eller at de tenker annerledes om andre mennesker enn det vi gjør i Arbeiderpartiet eller i regjeringen, men det er virkemidlene som er forskjellige. Det er det denne debatten handler om.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det viktigste målet for god helse er at alle har meningsfulle hverdager, at de som kan jobbe, får anledning til det, og at de som av en eller annen grunn ikke kan delta i arbeidslivet, får en hverdag med meningsfull aktivitet. Også innenfor helsebudsjettet er arbeid et viktig og godt virkemiddel. Det å være utenfor arbeidslivet kan ha mange årsaker. For noen reproduseres uførhet og arbeidsledighet over generasjoner. Det er viktig å bryte dette mønsteret. Tidlig intervensjon er avgjørende viktig. Jeg er spesielt glad for at denne regjeringen har satt barn og pårørende på dagsordenen gjennom lovverk og i samarbeid med frivillige organisasjoner. Barns Beste ved Sørlandet sykehus, Foreningen for Fangers Pårørende, Voksne for Barn, Alarm og flere andre institusjoner og organisasjoner har fokus på dette etter politisk trykk. Den danske regjeringen vil bruke Norge som mal når den skal utarbeide retningslinjer for helsepersonell i møtet med pårørende. Det bekymrer derimot når jeg leser at sykehusene prioriterer de ressurssterke. Sykehusene skal også oppfylle et samfunnsoppdrag. Det er viktig at de tar dette ansvaret inn over seg. Det er gitt klare signaler om at sosiale helseforskjeller skal utjevnes. Her må en bringe disse debattene inn i sykehusstyrene og finne ordninger, slik at man jobber systematisk med utjevning av sosiale forskjeller også innenfor sykehusstrukturen. Samhandlingsreformen og endringer i sykehusstrukturen henger sammen. De kan ikke løsrives fra hverandre. Det er gledelig å høre fra Østfold at man har fått til gode endringer til beste for dem som trenger behandling, for det alle endringene innenfor helsetjenesten består i, er å skape bedre behandling for brukerne. På Agder er det også utfordringer. Men jeg vil berømme sykehusstyrets tillitsvalgte og ledelse for at de har tatt tak, og at det nå ser ut til at samhandlingen nå blir bedre. Det skjer mye. I Listerregionen og i Knutepunkt Sørlandet har en et overordnet samarbeidsorgan der en prinsipielt blir enig om hvordan en skal løse de forskjellige utfordringene, både i kommunene og i sykehusene, og få til gode samarbeidsordninger. Man har sågar satt i gang et prosjekt der en har felles stillingsbank for å øke andelen hele stillinger mellom sykehuset og kommunen. Til slutt vil jeg si litt om oppfølgingen av Stoltenberg-utvalgets rapport. Det er gledelig at en vil lage en egen melding om rusbehandling og rustjeneste. I Kristiansand har man nå satt i gang et spennende prosjekt for rehabilitering av rusmiddelavhengige, etter modell fra Italia. For noen av de mest utslåtte rusmiddelavhengige personer har Stoltenberg-utvalget pekt på noen forslag til løsninger. De setter spørsmålstegn ved om straff alene har en ønsket effekt. Dette er en debatt som jeg forutsetter at både Justisdepartement og Helsedepartementet vil ta tak i når man kommer med den varslede meldingen.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-12-07:
Det er bred enighet om at regjeringen har håndtert finanskrisen på en god måte. Det har kommet en rekke pakker, som for så vidt har hatt tre kjennetegn. Det ene er at de har vært kraftfulle, det andre er at de har virket, og det tredje er at de har fått sur kritikk fra Fremskrittspartiet. Den jevne tonen fra Fremskrittspartiet på de ulike tiltakene som har kommet mot finanskrisen, har vært at det er feil medisin, dessuten er det for lite av den feil medisinen, og den feil medisinen kommer for sent. Når en ser resultatet og den stillingen som Norge nå befinner seg i, vil da representanten innrømme at Fremskrittspartiet har vært for negative til de tiltakspakkene som regjeringen har lagt fram, og vil representanten si at regjeringspartiene har håndtert finanskrisen på en god måte, når en vet at Norge bl.a. har en tredjedel av den arbeidsledigheten som er snittet i EU?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-12-07:
I denne debatten snakker vi mye om å forbruke verdiene. Verdiene skal også skapes. Det bringer meg inn på sikkerheten offshore, som vi også diskuterer i dag, og Petroleumstilsynet. Det er ingen tvil om at ulykken i Mexicogolfen og ulykker andre steder i verden har vist at dette er en sårbar næring, og at et aktivt statlig tilsyn er nødvendig for å ha god sikkerhet. Fremskrittspartiet har foreslått å slå sammen Arbeidstilsynet og Petroleumstilsynet. Her har flertallet i komiteen, med unntak av Fremskrittspartiet og Høyre, gått sammen om en merknad der en, punkt 1, tar avstand fra sammenslåingen og, punkt 2, presiserer at Petroleumstilsynet skal være lokalisert i nærheten av de store oljeselskapenes hovedkontor, som, til representantens opplysning, er i Stavanger. Er dette et uttrykk for at Høyre ikke støtter en slik linje?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-12-07:
Stavanger Aftenblad er en utmerket avis som har mange viktige oppslag om sikkerheten offshore. Jeg har registrert at Fremskrittspartiet henger sitt forslag på én professor. Det er jo sånn at vi finner alle en professor som støtter våre forslag. Jeg har også hatt dårlige forslag som har fått støtte av en professor. Her er poenget at oppgavene til Petroleumstilsynet og Arbeidstilsynet er vesensforskjellige. Den ene handler om å forebygge en potensiell storulykke. Der kreves en helt annen metode, som er annerledes enn det man har på andre arbeidsplasser. Jeg frykter at en sammenslåing av Petroleumstilsynet og Arbeidstilsynet vil medføre en svekkelse av den muligheten som Petroleumstilsynet har til å gjøre en god jobb offshore. Og så får vi ha en diskusjon med Petroleumstilsynet videre om ressurstilgangen er god nok.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-12-07:
Jeg er for så vidt glad for at vi har tiltak i IA-avtalen som ennå ikke har begynt å virke, og som ikke er satt i gang. Det viser at vi kan forvente ytterligere resultat framover. Når jeg snakket om tett oppfølging, mener jeg bl.a. at en må pålegge legene større oppgaver, større ansvar. Jeg peker på at dialogmøter er viktige. Jeg peker på at en må se på arbeidsgivers rolle i dette. Samtidig har Senterpartiet en grunnleggende sans for den tanken som ligger til grunn for Raskere tilbake-programmer. Det må det slås ring om. Det må målrettes bedre, for å få folk raskere tilbake i jobb. Jeg er glad for den brede enigheten som vi har om IA-avtalen. Jeg er også glad for at Høyre fraviker sitt prinsipp om at det skal lønne seg å jobbe, og går inn for 100 pst. sykelønn.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-12-07:
Noe av suksessen bak Nav-reformen må ligge i en tett lokal tilstedeværelse og lokal forankring. Nav har fått store midler og vil også få store midler neste år. Dette er en videreføring av et historisk høyt nivå i Nav. Jeg er opptatt av at førstelinjetjenesten skal ha høy prioritet. Det er også en viktig oppgave for Nav. Det er der brukerens møte med Nav er. Det er viktig for Senterpartiet. Så vil jeg gå tilbake til Kristelig Folkeparti når det gjelder en mismatch som de har i sin politikk, og som nettopp har vært oppe, der de har tatt til orde for statlige normer for sosialhjelpssatsen – noe som Senterpartiet er imot, da vi mener dette håndteres best ute i kommunene.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg er glad for at Fremskrittspartiet nå er med oss i kampen mot ufrivillig deltid. Det er viktig med penger til lokale forsøk både for at man kan spre erfaringene som allerede finnes i form av lokale forsøk, og for at man kan sette i gang nye. Det Fremskrittspartiet her forsøker å gjøre, er å bruke anledningen til å svekke fagbevegelsen sentralt. Det er ikke slik at de fleste forsøk med hensyn til endrede arbeidstidsordninger blir stoppet sentralt. De fleste blir faktisk innvilget. Jeg kan ikke se det er noe behov for å svekke arbeidsmiljøloven i kampen mot ufrivillig deltid. Tvert imot, vi godtar ikke at Fremskrittspartiet her bruker anledningen til å forsøke å svekke arbeidsmiljøloven. Den står som en påle i den norske modellen. Ufrivillig deltid bekjemper vi med helt andre virkemidler.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Vi styrker arbeidslinja ved at vi har en helhetlig økonomisk politikk og en politikk på alle områder som sørger for at ledigheten er lav. Jeg godtar ikke premisset i spørsmålet til representanten Røe Isaksen om at det ikke lønner seg å jobbe. Arbeidslinja er reell, og det lønner seg å jobbe. Så har man den siste tiden fått en debatt om at det kanskje finnes noen – det gjelder dem på uføretrygd – som det kanskje ikke lønner seg for å gå fra trygd tilbake til arbeid. Det er en veldig liten gruppe, det er de med de minste ytelsene, og det er helt andre årsaker til at de har vanskeligheter med å komme seg tilbake i arbeid enn at de kanskje ville tjent noen kroner på å gjøre det. Så jeg godtar ikke premisset om at det ikke lønner seg å jobbe. Det har arbeiderbevegelsen kjempet for og sørget for gjennom all vår tid, og gjør det fortsatt. Jeg er skeptisk til den retorikken som Høyre her fører. Jeg tror at målet til Høyre er å få legitimitet til å svekke velferdsordningene ved å framstille det som om folk velger å «trygde seg», og at det ikke lønner seg å jobbe. Det er ikke sant.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Vi gjør en rekke ting innenfor årets budsjett i tillegg til at vi holder ledigheten lav for akutt å få folk tilbake til arbeidslivet eller hindre at folk detter ut. Hele IA-satsingen vår handler nettopp om det. Oppfølgingen av IA-avtalen er viktig i så måte. Kvalifiseringsprogrammet er et av de viktigste verktøyene for å styrke arbeidslinja. Den innsatsen vi gjør mot drop-out i skolen og alt vi gjør på de ulike feltene når det gjelder forebygging, er viktig. Så har vi et godt nivå på antall tiltaksplasser. Det nivået vi har satt for neste år på tiltaksplassene, er ut fra et beregnet behov. Så har vi sagt, og det har sikkert også representanten Ropstad fått med seg, at vi har dette under oppsikt kontinuerlig. Dersom det viser seg at behovet er større enn det vi har planlagt for, så kommer vi selvsagt tilbake til det i løpet av våren – akkurat som vi gjorde i fjor.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Representanten Røe Isaksen har den siste tiden blitt opptatt av å redusere sosiale forskjeller. Han bryter således med partilinjen og nærmer seg regjeringens prosjekt for sosial utjevning, i hvert fall gjør han det i retorikken. Jeg velger å tro representanten Røe Isaksen på det han sier, og jeg velger å tro på hans engasjement. Det er mulig at han etter et år på dette feltet ser verdien av å skifte kurs. Partiet hans, derimot, har ikke understøttet Røe Isaksens retorikk med mye politikk, tvert imot. Nedbygging av offentlig sektor, skattelette i milliardklassen, fjerning av formuesskatten – alt dette gir mindre inntekter til velferd og omfordeling. Høyre vil øke barnehageprisene og svekke arbeidsmiljøloven. Alt dette er politikk for økte forskjeller, ikke for mindre forskjeller. Så jeg lurer på om representanten Røe Isaksen har en plan for hvordan han skal få med seg sitt eget parti, og ikke minst Fremskrittspartiet, på å skifte kurs og å legge an en praktisk politikk for å utjevne sosiale forskjeller i Norge framover. Hvis ikke er Røe Isaksens retorikk nettopp bare dette: tom retorikk.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Representanten Ropstad sa at det var politikken, ikke navnet på partiet, som var det viktige når man skulle skrive seg sammen i merknader. Samtidig sa representanten Ropstad i sitt innlegg at han er helt enig i at en må se på helheten i politikken til de politiske partiene for å kunne se resultatene og behovene på vårt område. Da har jeg et par spørsmål til representanten Ropstad: Er representanten enig i at skatt er viktig for å finansiere velferden? Er representanten enig i at skatt også er et viktig grep for å drive omfordeling? Er representanten enig i at det har vært viktig for at vi i dag er et samfunn med relativt små forskjeller? Er representanten Ropstad enig med oss i at 50 mrd. kr i skattekutt også nødvendigvis vil bety mindre penger til fordeling av velferd, mindre penger til barnevernsbarn, mindre penger til arbeidsmarkedstiltak, mindre penger til barnehager, til skoler, til fellesskapsverdiene og til fattigdomsbekjempelse, som han er opptatt av?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Representanten Røe Isaksen beskyldte Arbeiderpartiet for å sitte på et partikontor i Oslo og vedta hvordan velferdsstaten ser ut – det er jo selvsagt ikke riktig. Arbeiderpartiet har mange partikontorer. Vi har partikontorer i alle kriker og kroker i landet. Det har vi hatt i mange hundre år. Der har vi ikke sittet og vedtatt hvordan velferdsstaten skal se ut. Vi har bygd velferdsstaten – stein for stein. Der har arbeidsfolk samles og bygd opp det som gjør at vi i dag kan kalle oss et av verdens beste samfunn. Det er pilarer som høyresiden har strittet imot oppigjennom den samme historien, og som de det siste halvåret har sagt at de støtter i retorikken, men som de hver eneste dag her i salen, ved sine konkrete forslag, viser at de vil rive ned, bit for bit, enten det gjelder svekking av velferdsordningene, svekking av fagbevegelsen, eller andre veivalg i den økonomiske politikken som fører til økt ledighet. Her er Fremskrittspartiet krystallklare, mens Høyre fortsatt er i politisk spagat. De har i hele høst forsøkt i retorikken å nærme seg oss, men vi ser at det ikke stemmer, og de har nå den siste uken til og med vært for å redusere sosiale forskjeller. Det er også kun i retorikken, og representantene fra Høyre har i Stortinget i dag bekreftet at det er bare i retorikken, for Høyre er ikke for å drive omfordeling. Man ønsker også å svekke velferdsordningene og rive vekk pilarene i den norske modellen. Høyre ser ikke på store inntektsforskjeller som noe problem, og er derfor ikke opptatt av omfordeling. Intet nytt under solen, altså, men en bekreftelse på at Høyre står der Høyre alltid har stått: på de sterkestes side. Fremskrittspartiet er det nødvendigvis ikke så mye å si om. De står støtt på ytterste høyre fortsatt, og viser det også i debatten i dag. Partiene finner sammen i en helhetlig politikk, som vil svekke velferdsstaten. Kristelig Folkeparti derimot har det vært vanskelig å få tak i hvor står i den siste tiden, og definitivt også i debatten i dag. I innstillingen står de sammen med Høyre og Fremskrittspartiet om generelle merknader og tiltak, men representanten Ropstad bekrefter samtidig at når han ser helheten i opposisjonens politikk opp mot regjeringens politikk for velferd og mot fattigdomsbekjempelse i stedet for skattekutt, ja så er han enig i at det siste er en riktigere vei å gå. Kristelig Folkeparti er nødt til å gjøre opp politisk regnskap og velge side. Det må de. Det er store ideologiske forskjeller og konflikt mellom regjeringspartiene og høyresiden. Vi vil styrke arbeidslinja, inkludere flere ved å forebygge og gjøre arbeidslivet mer inkluderende. Vi vil sikre arbeidstakerrettighetene og bygge ut velferden før vi gir en krone i skattelette. Her må Kristelig Folkeparti velge side.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det er feil at ikke regjeringspartiene er stolte av budsjettet sitt. Da har ikke representanten fra Kristelig Folkeparti lyttet til budsjettdebatten. Vi er stolte over at vi har et ansvarlig budsjett som sikrer lav ledighet, tar vare på dem som i dag står utenfor arbeidslivet, får flere inn i aktivitet og arbeid, samtidig som vi finner rom til å bygge opp velferden og satse på det som er virkelig viktig, bl.a. barnevernsbarna, skole og eldreomsorg – de viktige velferdsordningene. Så til Fremskrittspartiets kreative bokføring og trylling i budsjettet. Det er ikke riktig, som representanten fra Fremskrittspartiet sier, at de legger regjeringens tall til grunn. Fremskrittspartiet legger regjeringens tall for sykefraværet til grunn, og så kutter de i tillegg til det. Det er uansvarlig, og det henger ikke på greip. Hvis Fremskrittspartiets budsjett hadde blitt vedtatt fra 1. januar, måtte kuttet blitt tatt et annet sted dersom ikke de syke og uføre plutselig ble friske eller fikk en jobb. Da hadde det betydd reduserte ytelser for de uføre og syke.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
I statsbudsjettet har regjeringa sett av 25 mill. kr til kampen mot ufrivillig deltid. Det er noko som Framstegspartiet også stør. Vi har allereie sett mange gode eksempel på slike prosjekt rundt om i landet utan noka form for økonomisk kompensasjon. Den einaste bremsekompensasjonen ein har sett, er at LO sentralt har bremsa prosjekta. Kan representanten Trettebergstuen sikra at dei nye prosjekta som vil koma, ikkje vil bli stoppa eller bremsa av LO sentralt?
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Eg håpar jo at det er like viktig for Arbeidarpartiet at det bur menneske i dette landet i kvar krik og krok, som at det er partikontor. Men eg har lyst til å koma litt tilbake til det Karin Andersen frå SV sa tidlegare. Det er jo ikkje ofte i denne salen at SV og Framstegspartiet er einige om noko. Representanten Andersen klarte likevel å seia at opposisjonen gjekk imot bruk av 25 mill. kr til prosjekt ufrivillig deltid. Kanskje var det eit ønske frå SV og representanten som kom til uttrykk då ho påstod at vi i Framstegspartiet gjekk mot forslaget. Men, med respekt å melda, er det faktisk slik at vi går inn for å gje 25 mill. kr til tiltak for å få bukt med ufrivillig deltid. Så skal ein visa til andre sitt budsjett, bør ein først og fremst seia det som er riktig. Senterpartiet sin representant fortalde om alle dei positive medarbeidarane han hadde treft på sitt besøk på Nav-kontoret i sommar, ei oppleving som eg òg deler med han. I mine besøk på ulike Nav-kontor kom det òg fram mykje. Tilbakemeldingane er – på like linje med representanten Pollestad – at noko må gjerast med IKT. Viktigheita av gode reiskapar for å få til ein god prosess blei påpeikt av representanten. Men 10 mill. kr vitnar ikkje mykje om mengder av reiskap til å gjera den store innsatsen. Framstegspartiet har auka denne posten med 200 mill. kr. Då blir det også reiskap og ikkje berre planar.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-12-07:
Jeg har lyst til å minne representanten Trettebergstuen om at det også er to andre partier i opposisjon, Kristelig Folkeparti og Venstre. Så har jeg lyst til å benytte anledningen til å si at i hvert fall i Høyre synes vi ansvarlighet er veldig tøft og bra. Så har Høyre og Arbeiderpartiet stått sammen ganske lenge om et prinsipp som heter arbeidslinjen. I dette budsjettet beveger Arbeiderpartiet seg fra arbeidslinjen og over til en stønadslinje. Jeg lurer på om representanten Trettebergstuen kan nevne noe i budsjettet som gjør det mer lønnsomt å jobbe, og som styrker arbeidslinjen?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-12-07:
Jeg er veldig glad for spørsmålet, fordi det gir meg en sjanse til å presisere at jeg ikke har sagt at Høyre skal føre en sosialdemokratisk millimeterrettferdig fordelingspolitikk. Det Høyre har sagt, er at det at vi har små forskjeller i Norge, er en verdi. Det er en viktig norsk verdi, som også vi vil være med på å opprettholde. Det betyr ikke, som deler av Arbeiderpartiet tror, at man hvert eneste år skal finstudere lønnsstatistikken og så forsøke å millimeterregulere seg fram til det man anser som mer rettferdig. Men det betyr at i det store og hele er den kulturelle likheten i Norge, det at vi har felles arenaer, og at vi også har en kultur for relativt små inntektsforskjeller, et gode, men et gode blant mange. Så vil jeg bare påpeke at Høyres skolepolitikk kanskje er den aller viktigste faktoren vi har for å kunne skape mer sosial utjevning i Norge. Men da handler det om å løfte opp dem som trenger hjelp, ikke om å trykke ned dem som ikke trenger hjelp.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-12-07:
Det er usedvanlig mange gode spørsmål fra posisjonen i dag. Jeg er helt enig i at verdier må skapes. Så til den konkrete problemstillingen. Det stemmer at Høyre ikke har gått inn i flertallsmerknaden. Jeg og de andre i fraksjonen har vært skeptiske til en sammenslåing. Det er det flere grunner til, bl.a. at det kan argumenteres veldig godt for at Petroleumstilsynet er et veldig spesielt fagmiljø, som risikerer å bli utvannet dersom man legger det under Arbeidstilsynet, men også fordi det har en naturlig tilhørighet til den regionen i Norge som holder mest på med olje og gass. Når det er sagt, tror jeg Høyre må være så ærlig og si at i denne saken vurderer vi argumentene. Det er i og for seg ikke ukjent for en regjering som nå er inne i en uførepensjonsrunde, f.eks., at man kanskje ikke har bestemt seg for absolutt alt på forhånd, men at man er i en pågående prosess.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-12-07:
Jeg er grunnleggende uenig med Karin Andersen når hun sier at det viktigste fundamentet for velferdsstaten er små forskjeller. Det viktigste fundamentet for velferdsstaten er at folk jobber, og at det er arbeidsplasser i Norge. Det viktigste fundamentet for velferdsstaten er ikke at man her inne klarer å vedta ordninger som er gode sikkerhetsnett for folk. Det er en konsekvens, det, av at folk der ute går på jobb, står opp om morgenen og gjør en innsats. Det er en konsekvens av at folk skaper arbeidsplasser, og at noen tar de arbeidsplassene. – Så det er sagt. Så vet representanten Andersen godt, fordi vi begge to har vært til stede på møter, at vi sitter nå og snakker med representantens egen regjering om uførepensjonssystemet. Vi har sagt at vi mener at det skal lønne seg å jobbe. Det betyr selvfølgelig ikke at man til enhver tid – uansett hva slags jobb man tar, uansett i hvilken stillingsbrøk – skal tjene penger. Jeg regnet det som en selvfølge at man oppfattet det. Hvis det er det representanten vil at jeg skal presisere, er det selvfølgelig sånn.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-12-07:
Høyre har støttet den delen i Arbeiderpartiet som har ønsket å gjøre noe med uførepensjonen – en del av Arbeiderpartiet som jeg har inntrykk av har ekstra gode vekstvilkår i departementet, kanskje litt mindre i dette huset. Men det er en annen sak. Dessverre er det sånn nå at regjeringen skaper unødig stor usikkerhet. Det er to grunner til det. Det første er at man kommer fryktelig sent til Stortinget med viktige saker som er avgjørende for folk når den nye pensjonsreformen trer i kraft like utpå nyåret. Det andre er at det kommer en kontinuerlig strøm av lekkasjer om den nye uførepensjonsordningen, mens regjeringen i dag har varslet at proposisjonen ikke kommer før etter jul. Det vil si at det blir enda flere måneder med usikkerhet for folk som gjennom media blir servert et inntrykk av at det skal skje til dels dramatiske omlegginger som kan påvirke hva man får utbetalt, uten at jeg har sett at regjeringen i spesielt stor grad, i hvert fall ikke i alle saker, tar til motmæle. Hva vil statsråden gjøre for å hindre denne usikkerheten?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-12-07:
Nå må Arbeiderpartiet bestemme seg. Nå har statsråden akkurat stått her oppe og begrunnet regjeringens forslag til kutt i Nav med at det er bedre tider i arbeidsmarkedet. Det kan ikke være både slik at Arbeiderpartiets kutt er greit, mens Høyres kutt, som er godt begrunnet, er helt uakseptabelt. Det er typisk for den forvirringen som råder i Arbeiderpartiet i slike saker. Men det var ikke det jeg skulle si. Jeg skulle si noe annet, og det er at hvis det var slik at man kunne vedta seg bort, snakke seg bort eller love seg bort fra fattigdomsproblemene i Norge, hadde man gjort det for lenge siden. Likevel er det slik at fattigdommen vokser. Det har selvfølgelig delvis med måten man måler fattigdom på, å gjøre. Vi har et relativt fattigdomsbegrep, som betyr at hvis alle får det bedre, mens de fattige får det litt mindre bedre, får vi flere fattige. Men det har også med en helt reell problemstilling å gjøre, nemlig at i et godt land som Norge, ser man konturene av en nyfattigdom, som ikke bare dreier seg om inntektsulikhet. Det dreier seg om en lang rekke kompliserte sosiale problemer. Jeg er tilbøyelig til å mene at inntektsfattigdom i stor grad er et symptom på problemene. Det kan være sosial marginalisering, psykiske lidelser, rusproblemer, manglende integrering, manglende språkopplæring og veldig mange andre forskjellige ting. Det betyr at det aller første man må godta, er at fattigdomsdebatten i Norge er komplisert. Det å forsøke å redusere den til noe mindre komplisert, hjelper ikke fattigdomspolitikken. For Høyre er det to sentrale innfallsvinkler. Den ene er hvordan vi kan hjelpe folk til å komme seg ut av fattigdommen. Det handler om politikken overfor foreldre – voksne mennesker som lever i fattigdom. Det handler om alt fra psykiatrien til rusbehandlingen, til Nav og hvordan man på en enklere måte kan løfte folk fra stønader og over i arbeidslivet. Men så er det den andre delen av politikken som handler om hvordan man skal sørge for at særlig barna som lever i familier med dårlig råd, i minst mulig grad blir rammet av det. Da har jeg lyst til å henlede oppmerksomheten på noen forslag som Høyre har i sitt alternative budsjett, som burde kunne bli omforent politikk for hele Det norske storting, nemlig enkle, rimelige forslag for å sikre at alle barn i Norge har muligheten til å delta i fritidsaktiviteter ved å ha enkle, ubyråkratiske ordninger som gjør at foreldrene kan få støtte til det. Våre forslag vil kunne sørge for at alle kommuner i Norge har utlånsordninger for utstyr, slik at det ikke blir størrelsen på lommeboken som avgjør om man får skøyte i Spikersuppa eller skøyte i Porsgrunn eller andre steder i landet. Til slutt ønsker vi også å sørge for at man får kulturkortordninger over hele landet og i alle landets kommuner, som også er en veldig enkel og ubyråkratisk måte for å sørge for at de barna som lever i fattige familier, får de samme mulighetene til deltakelse som alle andre.