Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-01:
Representantene Valle og Halvorsen tar gjennom sitt forslag opp en meget alvorlig problemstilling. Barnevernet er satt til å ivareta de svakeste av våre barn. Kvaliteten på det norske samfunnet kan på mange måter måles med utgangspunkt i hvordan vi behandler våre svakeste. Det er derfor stor grad av enighet mellom meg og representantene Valle og Halvorsen om at barnevernet skal organiseres på en måte som sikrer disse barna hjelp, og at barnevernet skal ha den nødvendige kompetansen til å følge opp disse barna. Det har også flere av talerne vært inne på i debatten. Vi må få på plass et barnevern som sikrer de svakeste barna trygge, oppegående og faglig kompetente voksne som står, og som tåler å stå, over tid. Barn er ofte under omsorg av barnevernet fordi vi voksne har sviktet eller ikke makter å gi disse barna det de trenger. Jeg har brukt mye tid siden jeg ble statsråd på å snakke med barn og unge som har hatt erfaring med og synspunkter på barnevernet. Mange av historiene har gjort veldig dypt inntrykk på meg. Jeg er derfor svært opptatt av å få på plass et barnevern som virkelig verner barna. Jeg vet at mange ansatte i barnevernet gjør en formidabel innsats. Da skulle det bare mangle at ikke politikerne strekker seg langt i å se på de rammebetingelsene som barnevernet jobber under. Og la meg få innskyte: Når vi diskuterer rammebetingelser, snakker vi altfor ofte ensidig om de økonomiske rammebetingelsene. Etter min oppfatning handler det vel så mye om hvordan vi organiserer våre tjenester. Ikke minst er jeg opptatt av at vi må få organisert tjenestene på en slik måte at vi sikrer tett og nær kontakt mellom barne- og ungdomspsykiatrien og barnevernet. Her deler jeg fullt ut representanten Sandbergs synspunkt, og dette er en av de tingene Regjeringen jobber meget intenst med. Som også representanten Lahnstein var inne på i sitt innlegg, la Befring-utvalget fram en omfattende og grundig analyse av norsk barnevern, NOU 2000: 12, «Barnevernet i Norge. Tilstandsvurderinger, nye perspektiver og forslag til reformer». Forslagene til reformer er mange i denne utredningen. Etter min vurdering er det hensiktsmessig å drøfte disse forslagene samlet. Dette vil bli gjort i den kommende stortingsmeldingen om oppvekst og levekår for barn og unge. Det bør foreligge tunge argumenter for reformer dersom vi skal foreslå endringer nå. Jeg ser slike behov med hensyn til spørsmålet om rettigheter og tvang i barnevernsinstitusjoner. Derfor har departementet sendt ut til høring et forslag til revidert forskrift om rettigheter og tvangsbruk under opphold på barnevernsinstitusjoner. En godkjenningsordning er også en sak som jeg jobber meget intenst med, og som vel kan komme til å bli lagt fram før meldingen. For å unngå unødvendig tidsbruk arbeider Barne- og familiedepartementet, som tidligere nevnt, samtidig med å vurdere lovendringsforslagene som er foreslått av Befring-utvalget. Det er også blitt mye fokusert på spørsmålet om barnevernet bør gis et utvidet ansvar for enslige mindreårige flyktninger og asylsøkere. Vi vet at man i forslaget foreslår å gi barnevernet ansvaret for å kartlegge behov og iverksette hjelpetiltak og koordinere tiltak for målgruppen. Jeg kan også nevne at Befring-utvalget ber myndighetene om å vurdere om botiltak for mindreårige asylsøkere bør gjøres om til barnevernsinstitusjoner. Jeg vil framheve at det førstnevnte forslaget ville bryte med prinsippene om å stimulere til lokale løsninger og individuell tilpasning av tiltak for denne målgruppen, slik disse er beskrevet i St.meld. nr. 17 for 2000-2001 om asyl og flyktningpolitikken i Norge. Som kjent jobber Regjeringen for generelt sett å gi kommunene et mer lokalt handlingsrom. Dersom vi skal sette nye rammer for det kommunale selvstyre, krever det etter min oppfatning at vi er helt sikre på at det vil være den beste løsningen. Jeg er imidlertid svært opptatt av de enslige mindreårige asylsøkerne. Jeg er derfor glad for at Regjeringen gjennom meldingen om asyl- og flyktningpolitikken i Norge har viet denne gruppen spesiell oppmerksomhet, og er det behov for hjelp via barnevernet, skal disse barna få den hjelpen.