Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-15:
I langtidsprogrammet omtalar Regjeringa Noreg som «mulighetenes samfunn». Det er vel ikkje nokon som kan vera ueinig i ein slik karakteristikk. Vi har høg sysselsetting og låg arbeidsløyse. Vi har ein solid økonomi og godt utbygde velferdstenester. Trass i dette kan ting sjølvsagt gjerast betre. Familien er den grunnleggande sosiale eininga i samfunnet. Ingen kan fullt ut erstatta familien i å gi kjærleik og omsorg til eigne born. Det er i fyrste rekkje foreldra som har ansvaret. Då må dei også bli vist tillit! Dette har vore eit fundament i Kristeleg Folkeparti sin politikk. Det vil det òg vera i tida framover. Fedrar i dag er meir opptatt av å vera saman med borna sine. Sjølv om mykje har skjedd, er det framleis langt igjen. Difor er innføring av sjølvstendig oppteningsrett til fødselspermisjon, som sentrumsregjeringa fekk gjennomslag for, viktig for å oppmuntra til meir tid saman. Kristeleg Folkeparti meiner det er behov for å gjera endå meir. Fedrekvoten har vore vellukka. Det er fire viktige veker for born og far. Kristeleg Folkeparti vil utvida fødselspermisjonen og reservera seks nye veker for far og born. Desse seks vekene, saman med dei fire frå før, er tid som er viktig for kontakten resten av livet. Tid, valfridom og fordeling er viktig i familiepolitikken. Familiar har ulike behov. Difor er det òg nødvendig å legga til rette for ulike løysingar. Sentrumsregjeringa innførte kontantstøtta. Evalueringa som er lagd fram, viser at den er viktig både for tid, valfridom og fordeling. Evalueringsrapporten om kontantstøtta konkluderer med at ordninga har ein utjamnande effekt. Det går relativt mest til dei som har minst. Nesten 2/3 av dei som mottar kontantstøtte, er heime med borna. Nesten 1/3 av desse seier at kontantstøtta har gjort dette valet mogleg. Mange tusen arbeider eller studerer mindre. Over halvparten av desse seier at kontantstøtta har gjort valet mogleg. Den gir altså tid. Men kontantstøtta handlar om meir enn pengar. Ordninga er eit uttrykk for ideologi og samfunnssyn – kva som er viktige fellesskap og arenaer for born og foreldre, kva arbeid i samfunnet som skal verdsettast høgare. Det er ikkje rom for ei slik ordning innanfor dei sosialdemokratiske A4-løysingane. Men det er ikkje lenger Arbeidarpartiet som gjer valet for foreldra. No er det dei sjølve. Den fridomen og tilliten vil Kristeleg Folkeparti slåst vidare for. Valfridom betyr alternativ å velja mellom. Valfridom for småbarnsforeldra betyr barnehageplass til alle som ynskjer det. Mange stader er det framleis køar. Difor treng vi fleire barnehageplassar. Bondevik-regjeringa la fram ei offensiv barnehagemelding. Vi foreslo kommunal plikt til å tilby plassar. Vi foreslo ein plan for å få fleire plassar. Vi foreslo tiltak for lågare foreldrebetaling. Så godt som eit samla storting står bak dette. Difor vil ikkje Regjeringa bli bremsa i gjennomføringa av politikken. Sentrumsregjeringa si barnehagemelding, som er grunnlaget for den politikken som no blir ført, har brei forankring i Stortinget. Det er ein styrke for arbeidet for å nå måla. Kristeleg Folkeparti sin familiepolitikk har ein heilskap. Vi dekker mangfaldet av behov hos ulike familiar. Kristeleg Folkeparti vil slåst for kontantstøtta. Vi vil ha fleire og billegare barnehagar. Vi vil legga til rette for meir tid mellom born og far. Kristeleg Folkeparti er familiepartiet. Eit lærande samfunn treng ein god skule. Den gode skulen skal formidla kulturarv, verdiar og kunnskap, men også hjelpa borna til meistring, utfalding og sosial utvikling. Kristeleg Folkeparti vil legga til rette for eit aktivt og stimulerande læringsmiljø der elevane blir utfordra til å læra gjennom utforskande eigenaktivitet framfor tradisjonell undervisning prega av meir passiv og mottakande læring. Skuletilbodet skal vera likeverdig for alle grupper og over heile landet. Samtidig skal opplæringa pregast av mangfald og lokale tilhøve. Kristeleg Folkeparti har tru på mangfald i skulen. Private skular er viktige både som supplement og som korrektiv til den offentlege skulen. Difor vil Kristeleg Folkeparti verna om foreldreretten og slåst for privatskulelova. Arbeidarpartiet stemte i si tid mot privatskulelova. Det ville gjort støtta til private skular som KG, Steiner-skulane, Montessori-skulane og andre langt meir usikker. Det ville blitt eit tilbod for dei med rike foreldre. Framover vil Kristeleg Folkeparti legga vekt på: Gode skulelokale – når hovudtyngda av bygginvesteringane i eldreomsorga er over, må innsatsen rettast mot skulen. Elevane må i større grad læra å sjå samanhengen mellom skule og arbeidsliv. Auka vekt på entreprenørskap gjennom elevbedrifter er viktig. Fleire yrkesgrupper må trekkast inn i skulen, dels for å avlasta lærarane, dels for å tilføra skulen auka kompetanse. I langtidsprogrammet skriv Regjeringa at ein vil «legge fram et forslag til kvotesystem … som kan iverksettes dersom Kyoto-protokollen trer i kraft». Statsministeren har utdjupa dette og stadfesta at Regjeringa vil bremsa innsatsen dersom USA held fast på sin motstand mot Kyoto-avtalen. Klimaforhandlingane er inne i ein kritisk fase. Då er det nødvendig med land som går i spissen og viser initiativ. Den posisjonen meiner Kristeleg Folkeparti at Noreg skulle hatt. Vi treng satsing på enøktiltak og nye fornybare energikjelder, slik sentrumsregjeringa la opp til i energimeldinga. Kristeleg Folkeparti sin ambisjon er at Noreg skal bli internasjonalt leiande innanfor enøk og nye fornybare energikjelder. Vi treng satsing på kollektivtrafikken for å få ned utsleppa frå vegsektoren. Kristeleg Folkeparti vil ha ei berekraftig satsing for å få fart på kollektivtilbodet. Billettane skal bli billegare. Tilbodet skal bli betre. Vi er inne i «Frivillighetsåret». Frivillige organisasjonar er sjølve fundamentet i eit aktivt kulturliv i dei fleste lokalsamfunn. Kristeleg Folkeparti vil støtta opp under desse aktivitetane – anten det gjeld kyrkje- og kristenliv, kulturliv, natur- og miljøvern, helse- og sosialsektoren, idretten eller ungdoms- og nærmiljøet. Dei frivillige organisasjonane er viktige verdi- og tradisjonsformidlarar, ikkje minst for born og unge. Gode rammevilkår er nødvendig for at dei framleis skal vera i stand til å ta vare på denne sentrale samfunnsrolla. I denne og i siste perioden sette vi i gang store satsingar på eldre og helse. Vi har prioritert utbygging av tilbodet for dei eldste i samfunnet. Vi er i startfasen av prioriteringa av psykiatrien. Vi har planar for kreftomsorga og kjøp av utstyr til sjukehusa våre. Alt dette vil Kristeleg Folkeparti ikkje gløyma, men følgja opp også i neste periode. Kristeleg Folkeparti meiner vi best får gjennomslag for denne politikken gjennom eit samarbeid med dei andre partia i sentrum, trass i det andre har påstått her i salen i dag. Både gjennom to og eit halvt år i regjering og gjennom tida i opposisjon har vi vist evne til å få gjennomslag for politikken. Sentrum sin posisjon, med høve til samarbeid både mot høgresida og Arbeidarpartiet, har gitt gode politiske løysingar. Difor går Kristeleg Folkeparti til val på sentrumsalternativet. Arbeidarpartiet går til val på det som etter kvart er blitt deira einaste alternativ. Også det er eit mindretalsalternativ. Også Arbeidarpartiet legg opp til å henta vekslande støtte og nokre gonger stå saman med sentrum, andre gonger saman med Høgre og Framstegspartiet. For å få gjennomslag for sin politikk er Regjeringa avhengig av Høgre og Framstegspartiet. Og dei vedkjenner seg det. Ut frå den logikken Arbeidarpartiet sjølv legg til grunn om sentrumsalternativet, kunne ein då spørja om ei arbeidarpartiregjering er ei høgredominert regjering. Ei mindretalsregjering er avhengig av å henta vekslande støtte. Eg meiner likevel at Arbeidarpartiet går i samarbeid med høgresida på feil område: Det er samarbeid i miljøpolitikken. Den «høgredominerte» miljøpolitikken skaper uro hos born og unge. Det er samarbeid i landbrukspolitikken. Den «høgredominerte» landbrukspolitikken skaper uro i distrikta. Det er samarbeid om sjukehusreforma. Den «høgredominerte» helsepolitikken skaper uro hos pasientar, tilsette og fagrørsla. Spørsmålet som vil bli stilt når perioden for dette langtidsprogrammet er over, er: Tok vi i bruk «mulighetene»? Den største politiske utfordringa er å fordela og forvalta jorda sine ressursar slik at dei som kjem etter oss, har noko å leva av. Den jobben kan vi ikkje overlata til dei som kjem etter oss. Den må vi ta. Dessverre grip ikkje dagens regjering den sjansen. Det er eit stort behov for omstilling og nyskaping i norsk næringsliv. I ein stadig tøffare konkurransesituasjon er det viktig å gi næringslivet vilkår som gjer at dei kan hevda seg i ein internasjonal marknad. Dessverre grip ikkje Regjeringa den sjansen heller. Vi må ta heile landet i bruk. Det meste av verdiskapinga skjer i distrikta – i små og mellomstore verksemder, som er ryggrada i norsk næringsliv, og i landbruket, som er viktig for matvaretryggleik, ressursforvalting og busetting i distrikta. Dette treng vi også i framtida. Då må vi sikra gode kommunikasjonar, rammevilkår og optimisme. Dessverre grip ikkje Regjeringa den sjansen heller godt nok. Både langtidsprogrammet og retningslinjene for den økonomiske politikken skal diskuterast i dag. Representanten Sørfonn vil koma grundigare inn på pengepolitikken seinare, men nokre få ord frå meg også om den. Kristeleg Folkeparti er samd med Regjeringa i at målsettinga med den økonomiske politikken må vera arbeid for alle, rettferdig fordeling, vidareutvikling av det norske velferdssamfunnet og ei berekraftig utvikling. Dette er viktig for å medverka til stabil økonomisk utvikling, slik at vi får den verdiskapinga som må til for å halda oppe velferdsnivået vårt. Vi må i denne samanhengen stimulera og legga til rette for eit konkurransedyktig næringsliv. Regjeringa har endra retningslinjene for pengepolitikken. Den blir retta inn mot låg og stabil inflasjon. Dette er berre ei formalisering av den praksisen vi har i dag. Regjeringa har også opna for å bruka noko meir av avkastninga frå oljefondet. Kristeleg Folkeparti har tidlegare tatt til orde for å sjå på om det ikkje er mogleg å gjera dette på ein målretta og forsvarleg måte, slik at det ikkje aukar temperaturen i økonomien. Seinast i haust argumenterte Regjeringa mot det. No har dei snudd. Det er bra, men det er viktig at desse pengane blir brukte på rett måte.