Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-05-11:
I denne debatten er det viktig at en nærmer seg det som har med lovarbeid og de konkrete spørsmål å gjøre, med ydmykhet og saklighet, både i forhold til etikk og i forhold til enkeltmenneskers skjebne. Senterpartiet har prøvd å klargjøre dette saksfeltet så godt som mulig, og med god bistand fra bl.a. Bioteknologinemnda og andre fagfolk arrangerte vi et seminar om bioteknologiloven og preimplantasjonsdiagnostikk. Vi mener at vi har prøvd å se denne saken fra en prinsipiell og generell side, og ikke bare som en enkeltsak i forhold til én person og de oppslag som har vært i media, selv om vi ønsker at Mehmet og andre med lignende lidelser skal kunne få hjelp. Ydmykhet og saklighet synes vi ikke har preget debatten veldig mye så langt. Når det bl.a. hevdes her at vi har en fundamentalistisk bioteknologilov, blir det feil, etter min mening. Det er liten respekt for det synet som ligger bak denne loven. Når også representanten Høie sammenligner valget mellom blå eller brune øyne med de valg som vi må prøve å ta i forhold til alvorlig arvelig sykdom, blir det noe galt. Alvorlig arvelig sykdom, som kanskje gir et smertefullt liv, en smertefull behandling og nedsatt levealder, bør vi vurdere på en annen måte enn dette med å velge mellom blå eller brune øyne. Noe annet blir polemisk og uverdig i forhold til den alvorlighetsgrad som disse sakene har. Vi skal ha barmhjertighetsaspektet og hjelpe- og omsorgsetikken i tankene for å hjelpe dem som er født til et liv med stor grad av smerte og nedsatt livsfunksjon. Og jeg må bare si at dette er en vanskelig sak, med ulike syn både på etikken og på praktiseringen knyttet til bioteknologi og lovgivning. Det har jeg lyst til å si på vegne av både Senterpartiet og meg selv, og jeg prøver å ha respekt for de synspunktene som kommer her. Men når vi i komiteen har konkludert med at vi ønsker å støtte en åpning i § 2–14 når det gjelder preimplantasjonsdiagnostikk, er det et forsøk på å prøve å imøtekomme de lidelser og de livsperspektiv som enkelte mennesker er født til, i forhold til at de har en alvorlig arvelig sykdom. Vi mener at dette er saker som vi ikke kan ha som enkeltsaker i Stortinget. Vi skal heller ikke ha slik enkeltsaksbehandling i Stortinget. Men når vi prøver å tilnærme oss dette mer generelt, er det klart at vi må ha klare og sterke kriterier for hvordan dette skal gjøres. Skal man gi aksept for å kartlegge vevsforlikelighet som metode, krever det strenge inngangsvilkår og kriterier for når en kan sette i gang slike metoder rent praktisk. Det er derfor vi støtter en nemnd som tar sitt utgangspunkt i nemnda som nå behandler bidrag til behandling i utlandet. Vi ønsker å styrke en slik nemnd med tre representanter, slik at en har én representant med spesialkompetanse innenfor fagfeltet, ett medlem med spesialkompetanse innenfor infertilitetsutredning og genetikk og ett medlem oppnevnt som representant for en av de funksjonshemmedes organisasjoner, og at denne nemnda blir innstilt av Statens helsetilsyn og oppnevnt av departementet. Vi mener også at denne nemnda og nemndsfunksjonen bør evalueres etter tre år. Videre mener vi at saker som skal forelegges nemnda, først skal forelegges Bioteknologinemnda til uttalelse, og at Bioteknologinemndas sekretariat bør fungere som sekretariat i forberedelsene til saken for Bioteknologinemnda. Vi mener at dette gir en god faglig sikring av disse sakene. Vi mener også at etikk og faglighet gjennom dette bør forenes på en forsvarlig måte. Når det gjelder de kriteriene som det legges opp til her, er det åtte punkter. Jeg har lyst til å si litt om disse punktene – jeg vil i hvert fall nevne noen av dem – som jeg mener er blant de viktigste: at det syke barnet skal lide av en alvorlig arvelig og livstruende sykdom, at det ikke finnes andre behandlingsmuligheter, og alternativer til søskendonasjon av stamceller. Vi mener også at det skal være slik at en skal sikre det barnet som fødes, slik at det ikke har denne sykdommen – det må være et vesentlig moment – og at det friske barnet ikke skal utsettes for uakseptabel behandling som kan true helbreden eller i alvorlig grad være smertefull eller på annet vis krenkende. Dette er viktige ting som jeg synes en skal legge større vekt på når en diskuterer dette, enn kanskje det som har kommet fram til nå, med skyggeboksing og angrep på hverandres etiske grunnlag for å ha synspunkter i denne saken. Jeg vil også minne om at det gledeligvis er en samlet komite som går inn for at man får etablert en biobank, en blodbank, der en kan ha en ressurs som gir muligheter til en del av denne behandlingen, uten at det er kontroversielt begrunnet.