Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-06-16:
Saken vi behandler i dag, foreslår endringer i lov av 21. juni 2002 nr. 45 om yrkestransport med motorvogn og fartøy – den såkalte yrkestransportloven. Forslaget legger til rette for gjennomføring av EØS-regler om busspassasjerrettigheter. EUs forordning om busspassasjerrettigheter setter minstekrav til hvilke rettigheter busspassasjerer skal ha. Forordningen legger plikter på medlemsstatene, transportører, bussterminaloperatører, reisebyrå og reisearrangører. Hensikten er å bedre passasjerrettighetene innenfor busstransport med et særlig siktemål på å bedre rettighetene til personer med nedsatt funksjonsevne eller bevegelseshemning. Forordningen skal sikre ikke-diskriminering i forbindelse med de transportvilkårene transportørene tilbyr, i tillegg til å gi assistanse til personer med nedsatt funksjonsevne eller bevegelseshemning. Dette betyr bl.a. at en transportør ikke kan nekte en passasjer å gå om bord på grunn av nedsatt funksjonsevne eller bevegelseshemning. Videre betyr det at personer med nedsatt funksjonsevne eller bevegelseshemning har krav på å kunne gjøre reservasjoner og kjøpe billetter uten ekstra kostnad. Videre gjelder det hvilke rettigheter passasjerene har ved ulykker og regler om erstatningsansvar og plikter hos transportørene ved kansellering og forsinkelser. Forordningen har også generelle regler om klagebehandling og håndhevelse av disse. Høringsinstansene i saken har i stor grad uttalt seg positivt til forslaget om å utvide rettighetene for busspassasjerer. Komiteen er opptatt av at ved å gjøre EUs forordning til en del av norsk rett, styrker en busspassasjerers rettigheter generelt. Dette gjelder i særlig grad rettighetene til personer med nedsatt funksjonsevne. En samlet komité støtter at regjeringen tar sikte på å etablere en nasjonal klageordning for busspassasjerer gjennom at den eksisterende Transportklagenemnda for fly- og jernbanepassasjerer blir utvidet til også å håndtere klager fra busspassasjerer. Komiteen er også positiv til at Transportklagenemnda kan behandle saker fra dem som reiser med trikk, T-bane og bybane. En felles klagenemnd bør vurderes for all kollektivtrafikk. Komiteen viser til at forordningen pålegger leverandører av terminaltjenester og transportører tiltak som gjør reisen enklere for kunder med nedsatt funksjonsevne eller bevegelseshemning, og at tiltakene skal gjelde for reiser over 250 km. Komiteen ser imidlertid at behovet for assistansetjenester faktisk kan være like stort ved korte reiser, og derfor ber vi departementet om å gi en oversikt over hvordan dette er ivaretatt lokalt på en egnet måte. Komiteen ber også departementet vurdere hvordan man eventuelt kan sikre en framtidig organisering og finansiering av assistansetjenester på terminaler som også omfatter den fylkesinterne kollektivtrafikken, hvor det i dag er absolutt flest reisende. Fra et mindretall i komiteen pekes det på at arbeidsvilkårene til yrkessjåførene ikke må påvirkes negativt som følge av det nye regelverket, og man henstiller til at sjåførenes sikkerhet og arbeidsmiljø må ivaretas i forbindelse med lovendringene og ved utarbeidelsen av forskriftene. Det er grunn til å uttrykke glede over at vi gjennom denne lovendringen ikke bare har sikret passasjerrettighetene generelt sett på en bedre måte, men spesielt bedret rettighetene til personer med nedsatt funksjonsevne eller bevegelseshemning. Dette er en gruppe som gjennom denne lovendringen blir ivaretatt på en langt bedre måte enn tidligere. Det har i vårt land vært for mange mennesker som har blitt avvist eller på annen måte blitt hindret i å bruke offentlige kollektivtilbud på grunn av sin funksjonshemning. Jeg er derfor glad for at vi i dag har tatt et langt skritt på den veien som sikrer alle grupper mennesker de samme rettighetene som passasjerer. En samlet komité anbefaler de foreslåtte endringer i yrkestransportloven.