Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 1999-02-18:
Dokument nr. 8:116 for 1997-98 dreier seg om habilitetsproblematikken vedrørende offentlige tjenestemenn og folkevalgte representanter som sitter i styrende organer i offentlige selskaper. Forslagsstillerne bringer her prinsipielt viktige spørsmål til torgs. I utgangspunktet er jeg enig i intensjonen i forslaget. Verdt å merke seg er at det opprinnelig i forvaltningsloven fantes en regel som langt på vei samsvarer med det forslagsstillerne fremmer i dette dokumentforslaget. Begrunnelsen for at en ved en lovrevisjon i 1969 fjernet denne regelen, var saksordføreren inne på, så det skulle være unødvendig for meg å omtale dette nærmere. Et viktig moment som taler for at habilitetsreglene også må vurderes når det gjelder kommunale og fylkeskommunale selskaper, er at staten selv, når det gjelder offentlig eide selskaper, har innført forbud mot den type stillingskombinasjoner som det her er tale om. Mye kan tale for en lik praksis i forhold til posisjoner i offentlig eide selskaper, enten det er staten eller kommunene som står som den offentlige eier. Ideelt sett mener jeg i likhet med komiteens flertall at den skjønnsmessige bestemmelsen i forvaltningsloven § 6 annet ledd skal dekke de forhold forslagsstillerne tar opp. Men i og med at dette er en skjønnsbestemmelse, kan det være en fare for at inhabilitetshensynene ikke alltid blir ivaretatt etter lovens intensjoner. Når det gjelder praktiseringen, kan det også være grunn til å peke på siste setningen i § 6 annet ledd, der det heter: «Det skal også legges vekt på om ugildhetsinnsigelse er reist av en part. » I praksis betyr dette at den folkevalgte eller tjenestemannen langt på vei bør vurderes som inhabil hvis spørsmålet er blitt reist. Selv har jeg erfaring som leder for styret i et offentlig eid selskap, der jeg i forhold til § 6 annet led meldte meg inhabil når saker der selskapet var involvert, ble behandlet i kommunale organer. For min del synes jeg det fungerte greit. Komiteens flertall sitter pr. dags dato ikke på nok informasjon til å si at den skjønnsmessige habilitetsregelen ikke følges opp i tilstrekkelig grad. Men i tråd med forslagsstillernes påstander og signaler som ellers kommer fra ulike hold, synes jeg det er riktig at vi nå ber departementet komme med en utredning og uttalelser om problemstillingen som er reist i dette Dokument nr. 8-forslaget. Denne utredningen vil så klargjøre om det er behov for regelendringer i tråd med det som ligger i forslaget. Verdt å merke seg er at en samlet komite nå står bak dette forslag til vedtak. Når det gjelder Dokument nr. 8:118 for 1997-98 om behandlingsmåten i forvaltningssaker, er det viktig å påpeke at gjeldende saksbehandlingsregler nøye må bli fulgt ved behandlingen av enkeltsaker, og at det foreligger en saksbehandlingsfeil hvis en klage blir avvist uten begrunnelse. Videre er det verdt å merke seg at en klage bør tas til behandling selv om klagefristen er utløpt, dersom en klager ikke kan lastes for å ha oversittet fristen, eller at andre særlige grunner tilsier at klagen må prøves. Dette følger av forvaltningsloven § 31. Ifølge § 32 i samme lov skal det, dersom klagen inneholder mangler, gis en frist, slik at manglene kan rettes opp. Jeg synes det er riktig at klagen skal fremsettes i det organ som har truffet vedtaket. En fordel ved dagens ordning er at en klage/avvisning kan bli prøvd av to instanser, noe som gir en mer betryggende saksbehandling. Ut fra det jeg nå har sagt, mener jeg at ordningen bør være som den er i dag. Det som imidlertid er viktig, er at Justisdepartementet nøye følger med om forvaltningen følger opp lovens bestemmelser, og om nødvendig påminner forvaltningen om hvordan saker skal behandles. Den siste saken, som gjelder Dokument nr. 8:120 for 1997-98, går også på behandlingsmåten i forvaltningssaker, og da i forhold til tidsfrister ved behandlingen og vurdering av om en beslutning om ikke å behandle en sak eller utsette en sak, bør likestilles med et avvisningsvedtak. Dette siste punktet påpeker flertallet i komiteen spesielt nødvendigheten av å få vurdert. Det er også i tråd med forslagsstillerens ønske. Jeg synes det er helt OK at Regjeringen i løpet av mars 1999 kommer med en odels tingsproposisjon vedrørende disse forholdene.