Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2022-01-11:
Det er viktige forslag som blir tatt opp her av Rødt. Det som er sammenhengen, er at de forslagene i stor grad er hentet fra NOU 2021: 9, Den norske modellen og fremtidens arbeidsliv, som hadde høringsfrist den 1. november i fjor. Det som nå skjer i departementet, er at departementet går gjennom høringsinnspillene. Derfor er en enstemmig komité, med unntak av Rødt, enig i at en bør avvente en helhetlig gjennomgang fra departementet før en går inn i de konkrete sakene. Det er kortversjonen av hvordan denne saken står. Det er en felles erkjennelse i komiteen at dette er et tema som en må gå grundig inn i. Derfor har utvalget – som er ledet av Jan Fougner, og som altså framla NOU 2021: 9 – gått grundig inn i det. Utvalget har også gått grundig inn i et av de forslagene som Rødt fremmer, nemlig det som handler om § 1-8 i arbeidsmiljøloven, om å definere arbeidstaker- og arbeidsgiverbegrepet. Det har ikke minst blitt viktig i det siste, når vi ser at virksomheter som tidligere hadde egne ansatte, nå holder seg med arbeidsfolk fra andre selskaper, men hvor det opprinnelige selskapet i praksis har styringsrett over de arbeidsfolkene, og dermed forsøker en å unndra seg pliktene knyttet til den styringsretten som en i praksis har. Det er et av de forslagene som Rødt tar opp, men som er grundig vurdert i utvalget – et spørsmål som er meget krevende å løse, og det understreker ytterligere behovet for å se dette i sammenheng. Ellers vil jeg på Senterpartiets vegne si at det her refereres til den norske modellen. Når det gjelder den norske modellen, vil jeg henlede oppmerksomheten til hva det er som er kjernen i den. Kjernen i den norske modellen ble etter Senterpartiets vurdering etablert ved kriseforliket i 1935, da Bondepartiet og Arbeiderpartiet gikk sammen om at Stortinget skulle sette rammer for markedskreftene, og Stortinget skulle kunne styre innholdet i den private eiendomsretten. Det er det som nå blir satt under press på stadig flere områder gjennom EØS-avtalen, hvor Stortinget fratas mulighet til å styre de store linjene i politikken – altså styre linjene slik at det norske folk får trygghet, for det er det som er kjernen i den norske modellen: de folkevalgtes mulighet til å styre markedskreftene og styre innholdet i den private eiendomsretten. Dette temaet går videre inn på ansettelsesforhold i arbeidslivet, og det er Senterpartiets vurdering at vi er nødt til å peke ut en veldig klar og tydelig kurs på at Norge skal holde seg med arbeidsfolk sjøl. Derigjennom må vi styrke lønns- og arbeidsvilkårene for de mange praktiske yrker der vi i dag er avhengige av gjestearbeidere. Vi er nødt til å styrke utdanningssystemet vårt slik at interessert ungdom kan utdanne seg til eksempelvis malere, murere, slaktere og helsefagarbeidere, og disse yrkene må få en status som gjør at de blir attraktive. Vi er også nødt til å ha et velorganisert arbeidsliv, noe som er en forutsetning for et trygt familieliv. Senterpartiets vurdering er at vi skal fase ut bemanningsselskapene over tid og erstatte dem med vikarbyråer som også kan stå for arbeidsformidling. Men jeg vil understreke til slutt at det vi skal gjøre, skal til enhver tid dekke opp behovet for arbeidsfolk på en slik måte at arbeidsgiver og andre kan få gjort det arbeidet som en trenger i Norge. Det er en krevende jobb, og derfor er innstillinga slik den nå foreligger.