Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Jeg vil først understreke at det er Kristelig Folkepartis mål at saker der barn utsettes for omsorgssvikt, skal avklares fortest mulig, samtidig som rettssikkerheten til både foreldre og barn blir ivaretatt. Omsorgssvikt kan ha alvorlige konsekvenser for barn både på kort og lang sikt. Det er ikke alltid lett å oppdage barn som blir utsatt for omsorgssvikt. Selv om noen blir svært synlige fordi de blir utagerende, reagerer også mange med å bli innadvendte og fulle av skyld. Mange av dem er også små «voksne» som har et stort ansvar for foreldrenes velferd, for økonomi og praktiske forhold. Nettopp fordi disse barna ofte er langt mer ansvarlige enn alderen deres skulle tilsi, er det viktig at de får en avklart omsorgssituasjon så fort som mulig. Vi må ta byrden vekk fra små skuldre snarest råd. Fra vår side er det avgjørende at saksbehandlingstiden i barnevernssaker blir redusert. Jeg er derfor tilfreds med at et flertall i komiteen ønsker en svært streng siling av anker til lagmannsretten. Før barnevernssakene kommer til lagmannsretten, har de vært gjenstand for behandling både i fylkesnemnda og i tingretten. Når saken ikke er prinsipiell, skal det legges vesentlig vekt på om det er sannsynlig at resultatet vil bli et annet etter at anken er behandlet. Hovedregelen vil da bli behandling i to instanser, og saksbehandlingstiden vil på denne måten totalt sett bli redusert. Det synes jeg er svært viktig. Hensynet til barnet tilsier raskest mulig avklaring når det gjelder barnets framtidige omsorgssituasjon. Siden ny tvistelov ikke forventes å tre i kraft før fra 1. januar 2007, er det blitt fremmet forslag, som i dag er omdelt i salen, om at en tilsvarende lovendring om rettslig overprøving av fylkesnemndas vedtak tas inn i ny § 9-10 a i lov om sosiale tjenester. Denne bestemmelsen vil bli opphevet parallelt med at ny tvistelov trer i kraft. I tillegg vil jeg påpeke at overskriften i punkt 2.9 i innstillingen er blitt feil. Det skal ikke stå barneloven, men barnevernsloven. Med gjeldende barnevernslov, som trådte i kraft 1. januar 1993, ble avgjørelsesmyndigheten i en rekke saker flyttet fra de kommunale barnevernsnemndene til fylkesnemndene. Et viktig formål med innføring av fylkesnemndbehandling var å styrke rettssikkerheten i barnevernssaker. Forskning og evaluering har vist at fylkesnemndsystemet ivaretar rettssikkerheten på en svært god måte. Nemndsystemet har vist seg å være fleksibelt og godt tilpasset disse helt spesielle sakene. Derfor stiller jeg meg spørrende til hvorfor Fremskrittspartiet ønsker å avvikle fylkesnemndene og legge barnevernssakene til behandling i de ordinære domsstolene. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet reiser også spørsmål om hvorvidt en hurtig fristilling av barnet for bortadoptering vil stride mot bl.a. Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen og FNs barnekonvensjon. Og Fremskrittspartiet foreslår videre å innføre et fullstendig forbud mot adopsjon i barnevernssaker. I visse tilfeller er det nødvendig ut fra hensynet til barnet å benytte et så vidt inngripende tiltak som adopsjon. Den europeiske menneskerettighetsdomstol har i sin praksis lagt til grunn at det finnes situasjoner som kan gjøre det nødvendig å bryte kontakten mellom foreldre og barn på et tidlig tidspunkt. Forslaget i proposisjonen innebærer ingen endring i vilkårene for å innvilge adopsjon. Forslaget tar derimot sikte på å unngå den uheldige dobbeltbehandlingen disse sakene i dag underlegges. Forslaget er derfor kun en videreføring av den praksis som gjelder i dag, ved at fylkesnemnda er det organ som i realiteten fatter avgjørelsen om adopsjon. Når det gjelder enslige mindreårige asylsøkere, er Kristelig Folkeparti tilfreds med at proposisjonen understreker kommunenes plikt til å undersøke dersom det er tegn som tyder på at det kan være behov for barnevernstiltak. I tråd med FNs barnekonvensjon vil den enkelte asylsøkers ønsker bli lagt vekt på ved vurdering av egnet botiltak. Det er viktig å tydeliggjøre barnevernets ansvar for enslige mindreårige i mottak. Bosetting av enslige mindreårige i kommunene skjer i dag på grunnlag av vedtak om bosetting i den enkelte kommune. Ansvaret for bosetting og iverksetting av bo- og omsorgstiltak for enslige mindreårige er – på samme måte som for norske barn – et kommunalt ansvar. Dette gjelder også tiltak med hjemmel i barnevernsloven. Kristelig Folkeparti mener det er viktig at enslige mindreårige asylsøkere gis like god rettssikkerhet og sikres like god kvalitet på de tilbud de mottar fra offentlige myndigheter, som andre barn som bor og oppholder seg i Norge. For å sikre at dette blir fulgt opp, har komiteens flertall fremmet forslag om at Barne- og familiedepartementet i samarbeid med Kommunal- og regionaldepartementet skal utrede hvordan asylmottakene for enslige mindreårige kan styrkes. På vegne av fem partier tar jeg opp det forslaget som er omdelt i salen.