Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Allerede etter fem måneder på Stortinget må jeg innrømme at noen dager er mer spennende enn andre – og dagen i dag er veldig spennende. I dag er jeg faktisk veldig stolt, for jeg vil kunne være blant dem som om noen tiår sier at jeg var med å behandle havenergiloven, var med da vi la grunnlaget for det neste energieventyret i Norge. Og det synes jeg er veldig artig. Og så gjør jo det at salen ikke er veldig full, opplevelsen enda mer eksklusiv. For 100 år siden viste Norge vei med sitt lovverk for vannkraften. Det at rikets ressurser kommer fellesskapet til gode, er ikke en hovedregel på verdensbasis. I en rekke land ser vi fortsatt resultatene av en villet politikk, der noen få tjener store summer på å høste av verdier som burde tilhørt mange flere. Kanskje har det ekstra stor symbolkraft når det gjelder oljen. Nesten ingen land kan vise til den fordelingen av oljerikdom som Norge kan. Tvert imot er olje i mange deler av verden assosiert med uro, sosial ustabilitet og konflikt – endog krig. Oljen er et eksempel på at ressursrikdom i seg selv ikke nødvendigvis skaper velstand for folk – det er politiske valg som gjør det. Derfor er det helt naturlig at Norge sikrer rettighetene for utnyttelse også av vindressursene våre til havs. Det er en del av en stolt tradisjon, der helhetlig planlegging og politikk skaper verdier til fellesskapets beste. Det er derfor helt naturlig at loven baseres på elementer i petroleumslovgivningen. Det er bra for fagmiljøer og næringsliv, for koblingene er mange mellom dagens offshorevirksomhet, vår forvaltning av vannkraften og framtidens energiproduksjon til havs. Samarbeidet mellom Statkraft og Statoil i Doggerbank-prosjektet illustrerer dette. Det er også bra for demokratiet, fordi det ikke blir internasjonale kapitalkrefter alene som får diktere betingelsene for landets ressursutnytting. Det er også viktig for å sikre en helhetlig planlegging av energiproduksjonen til havs. Tyskland har et lovverk som gir det offentlige styringen med utbygging av nett og infrastruktur, England har det ikke. For hver enkelt aktør er så klart marginalutbygginger som akkurat passer egne behov, det mest lønnsomme. Overordnet planlegging er ikke deres ansvar. Det er derimot i samfunnets interesse at utbygging av infrastruktur til havs, framtidens potensielle supergrid og kraftdistribusjon til havs, er et offentlig ansvar. Vi i SV mener derfor dette perspektivet er viktig, og at det i forlengelsen av det arbeidet som gjøres i dag, er naturlig å se til f.eks. Statnett som systemoperatør. Dette spørsmålet er ett av flere som nå skal utredes, sammen med aktuelle arealer for fornybar energiproduksjon til havs og miljø-, nærings- og fiskeriinteresser osv. En interdepartemental arbeidsgruppe – det høres veldig tørt ut, men jeg tror arbeidet er spennende – skal legge fram en rapport om dette allerede til høsten, og det er bare å håpe at vi klarer å holde trykket framover. Oppstart av en prosess som munner ut i et nytt energieventyr for Norge, krever at vi beholder engasjementet og beholder grepet om saken, utover debatten i dag. Det krever økonomiske ordninger som tar høyde for både langsiktig lønnsomhet og de store kostnadene som vil påløpe i starten. Det krever at vi opprettholder fokuset på kunnskapsmiljøene i Norge og bedriftene som er spydspisser, bl.a. SWAY i Bergen og Smartmotor i min hjemby. Det forutsetter test- og demonstrasjonsanlegg og aktiv involvering av industrien, som har en helt naturlig rolle i utviklingen av denne energien. Vi vet at det teoretiske potensialet for fornybar energi til havs i Norge er kjempestort. Det har vi visst ganske lenge. Men det er opp til oss å sørge for at dette potensialet hentes ut på en samfunnsnyttig måte, på en måte som skaper nye norske arbeidsplasser, nye utfordringer for teknologimiljøene våre og for leverandørindustrien. Loven vi vedtar i dag, er et første skritt på veien, men først og fremst er det en forpliktelse som vi bør ta på oss med den største iver og glede.