Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-04:
Dette var mildest talt en underlig kritikk fra representanten Reiertsen, som ikke vil gjøre noe for å hindre sosial dumping, men som samtidig kritiserer at det regjeringa kommer med, ikke er nok. Da kan jeg trøste med at det jobbes med en tredje pakke med tiltak. Dette er gode tiltak, men det vil komme enda mer. Kampen mot sosial dumping er en hovedsak for SV. Retten til en anstendig lønn er det fremste middelet vi har til å fordele makt og ressurser i samfunnet. Det er en grunnleggende demokratisk rett å ha et arbeidsliv med gode arbeidsvilkår, sterke kollektive avtaler og små lønnsforskjeller. Fagbevegelsen er den viktigste allierte i dette arbeidet. Sosial dumping gjelder i stor grad arbeidsinnvandrere som utnyttes. Denne utnyttinga handler om at de får dårlig lønn og dårlige arbeidsvilkår, men den undergraver samtidig rettighetene til alle i norsk arbeidsliv. I dag vedtar Stortinget forhåpentligvis kollektiv søksmålsrett, som gir fagbevegelsen et nytt og kraftig virkemiddel for å slå ned på sosial dumping og ulovlig innleie. Jeg er glad for dette, som vil endre maktforholdene i arbeidslivet i riktig retning. En skal ikke ha vært mye ute i arbeidslivet for å riste uforstående på hodet over høyresiden som bekymrer seg over at regjeringa foreslår for sterke virkemidler, og som har en – etter min mening – kunstig bekymring for rettssikkerheten ved at fagforeninger får utvidet søksmålsadgang. Virkeligheten er selvfølgelig slik at mange arbeidstakere ikke har mulighet til å kunne gå til søksmål på egne vegne, fordi det betyr lang prosesstid, de risikerer oppsigelse, og de risikerer at firmaet legges ned for igjen å oppstå i andre former. Jeg har vært borte i så mange saker med fortvilte ansatte som utnyttes, og som ikke får lønnen sin, der nettopp en slik utvidet søksmålsadgang ville hjulpet stort. I tillegg er det altså sånn at den utnyttinga som rammer den enkelte, også rammer alle i norsk arbeidsliv ved at rettighetene svekkes. Søksmålsadgangen vil selvfølgelig ikke bli brukt annet enn der det er nødvendig, men jeg registrerer – og håper at også vanlige arbeidstakere gjør det – at Høyre og Fremskrittspartiet er imot søksmålsretten, at Fremskrittspartiet er imot allmenngjøring av tariffavtaler, og at både Høyre og Fremskrittspartiet er imot at arbeidslivet skal baseres på faste, trygge ansettelser, og at omfanget av innleie skal begrenses. SV var imot vikarbyrådirektivet fordi vi var redd for at det skulle legge til rette for økt bruk av vikarer. Motargumentet var at direktivet regulerte forholdene for vikarene, bl.a. med krav om fast tilsetting i byråene. Dessverre ser vi allerede nå at det ikke er bra nok, fordi den såkalt faste ansettelsen ofte er begrenset i stillingsprosent eller i tid i forhold til ett spesielt vikaroppdrag. I dag tar vi et nytt steg for retten til heltid. Nå får altså ansatte rett til å få kontrakt på det de faktisk jobber, i stedet for en lav deltidsstilling med evig jag etter ekstravakter for å tjene nok og for å vite når man skal på jobb. Det har stor betydning for mange. Fortsatt er det sånn at mange, spesielt innen helse og varehandel, må regne med at en deltidsstilling er det som er oppnåelig. For alle som ønsker å jobbe heltid, gir det selvfølgelig mindre trygghet for at regningene kan betales og mindre forutsigbarhet for når man må på jobb. I dag ligger det ute en annonse for en 61 pst. stilling som hjelpepleier på Gullstøltunet i Fyllingsdalen. Den som får jobben, vil kanskje fylle på med ekstravakter for å få en hel inntekt. Om hjelpepleieren har jobbet 75 pst. i gjennomsnitt når ekstravaktene telles med, i stedet for de avtalte 61 pst., skal hun nå faktisk kunne kreve kontrakt på de 75 pst. hun har jobbet. Det er et stort framskritt.