Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-12-15:
Etter å ha lyttet til representanten Klungland skulle man nesten si: så sikkert som amen i kjerka. Men så vidt jeg hørte, var det ikke så mye som berørte selve innstillingen, så det har jeg tenkt å ta opp. Utgiftene knyttet til administrasjonen av det offentlige Norge fortsetter å øke hvert eneste år utover lønns- og prisvekst. 2009 er intet unntak. Til tross for stadig større budsjetter opplever vi at det hvert år er de marginale utgiftsøkningene som er helt avgjørende for hvorvidt offentlige etater og tilsyn er i stand til å utføre den jobben de er satt til. Dette er en utvikling som ikke er bærekraftig på sikt. Det vet regjeringspartiene, og det vet de øvrige opposisjonspartiene. Allikevel fortsetter utgiftsveksten, og nåde dem som antyder at også offentlig administrasjon skal avkreves en mer rasjonell og rimeligere drift. Veksten i offentlig administrasjon bør bekymre flere enn Fremskrittspartiet, særlig fordi det ikke finnes incentiver for at driftskostnadene skal bli mindre. De mye utskjelte markedsmekanismene i privat sektor gjør at bedrifter har et konstant søkelys på rasjonalisering og effektivisering av driften. Det må de ha for å opprettholde konkurranseevnen. Også offentlig administrasjon effektiviserer. Det innføres nye datasystemer, og kommunikasjon med brukerne foregår i stadig større grad ved bruk av e-post og Internett. Det er bra. Men effektiviseringen i offentlig administrasjon mangler to vesentlige måleparametre. Det gjelder kostnadene knyttet til den interne operative driften, men kanskje enda viktigere er de praktiske og økonomiske konsekvensene en stadig større offentlig administrasjon har for det private næringslivet. Mens konkurransen i et åpent marked sikrer at bedriftene finner den beste balansen mellom pris, kvalitet og inntjening, blir offentlig administrative tjenester aldri utsatt for en tilsvarende evaluering. Det er nettopp derfor vårt ansvar som bevilgende myndighet er ekstra stort. Det er vår oppgave og plikt å ha en kontinuerlig fokusering på utgiftsveksten, og det er vår oppgave å finne balansepunktet mellom effektiv og nødvendig offentlig administrasjon på den ene siden og offentlig unødig byråkrati på den andre. Vi må aldri glemme at offentlig administrasjon har som oppgave å gi folk flest gode tjenester, men at det ikke nødvendigvis er en korrelasjon mellom penger som bevilges til formålet, og tjenestene som produseres i den andre enden. Faktisk kan det vise seg at stadig flere ressurser får den motsatte effekten av det som var tilsiktet. Ikke minst gjelder dette det offentliges mange krav til innrapportering fra næringslivet. Fremskrittspartiet fremmer i denne innstillingen fire konkrete forslag som vil forenkle hverdagen til de private bedriftene, forslag som samtidig vil redusere behovet for ressurser til offentlig saksbehandling. Forslagene omhandler hendelsesbetinget innrapportering for næringslivet innenfor en rekke områder. Besparelsene for næringslivet er anslått å være i størrelsesorden 600 mill. kr, og vi ber Regjeringen se på dette. Fremskrittspartiet har stilt seg bak Regjeringens tiltak for å få kredittmarkedet til å fungere. Vi mener imidlertid at tiltakene burde kommet raskere, rammet bredere og vært bedre koordinert. Vi er også bekymret for at de forsikringene Regjeringen gav om at tiltakene ville virke, at de ville virke for alle, og at de ville virke raskt, ikke nødvendigvis stemmer med virkeligheten. Fremskrittspartiet vil derfor oppfordre Regjeringen til å holde Stortinget kontinuerlig oppdatert på utviklingen i kredittmarkedet, og vi ber om at Regjeringen er proaktiv i forhold til utfordringene. Fremskrittspartiet fremmer i den forbindelse et forslag hvor vi ber Regjeringen utvide GIEKs u-landsordning med 3 milliarder kr, og at Regjeringen fremmer forslag om dette senest i forbindelse med den varslede krisepakken i januar/februar neste år. Fremskrittspartiet er glad for at vi står sammen med Kristelig Folkeparti om dette. Fremskrittspartiet registrerer at Regjeringen foreslår å øke bevilgningene til boliglån for statsansatte med 400 mill. kr. Fremskrittspartiet mener prinsipielt at ansatte i staten bør ta opp sine boliglån i det private bankmarkedet som alle andre, og vi ser ingen grunn til at utvidede lånerammer skal belastes skattebetalerne over statsbudsjettet. Fremskrittspartiet oppfatter ikke statlig ansatte som en spesielt svak eller utsatt gruppe låntakere, og vi ber derfor Regjeringen avvikle ordningen om særskilte boliglån for ansatte i staten. Fremskrittspartiet er videre kritisk til rollen som Senter for statlig økonomistyring, SSØ, utøver. Vi stiller oss tvilende til om hvorvidt SSØ er et nyttig verktøy for å oppnå mer effektiv ressursstyring og bedre regnskapsføring i statlige virksomheter. Vår tvil skyldes bl.a. at antall bemerkninger fra Riksrevisjonen ikke er blitt redusert i senterets levetid, noe som gir en indikasjon på senterets egnethet og effektivitet. SSØs virksomhet utøves i konkurranse med privat økonomisk rådgivning, og Fremskrittspartiet finner det oppsiktsvekkende at senteret kun benyttes selektivt, til tross for at tjenestene i mange tilfeller tilbys uten kostnader for brukeren. Fremskrittspartiet registrerer også at SSØ har et høyt antall ansatte, og at disse er plassert i et stort geografisk område. Vi stiller oss tvilende til hvorvidt en slik geografisk spredning er hensiktsmessig og effektiv. Jeg tar med dette opp forslagene som Fremskrittspartiet har fremmet, alene eller sammen med andre partier.