Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2013-12-11:
Vi nærmer oss jul, og julehandelen går sin gang utenfor dette huset selv i dag òg, tror jeg. Det pyntes til jul, det bakes, og det kjøpes julegaver for minst like mye i år som i fjor. Snart gjenstår det bare å ønske hverandre god jul og håpe på snø for å få skikkelig julestemning. Men det er ikke lett å treffe med værvarsler – selv ikke for min store helt Kristen Gislefoss i NRK. Ei heller er det lett å spå hvordan det økonomiske bildet vil bli i det nye året. Vil rentebanen gå opp? Går kronekursen ned? Vi som politikere må legge rammer for det nye året som motiverer og stimulerer til nyetableringer, til investeringer og til trygge arbeidsplasser. Vi må ha statlige ordninger og et støtteapparat som smidig kan bidra til å utvikle nye produkter og tjenester, som vil øke effektiviteten, styrke konkurransekraften og stimulere innsatsfaktorene. Værmeldingene i dag viser at norsk økonomi har det fineste været. Vi har klart lavest ledighet i Europa, vi har en høyere vekst enn landene rundt oss, og yrkesdeltakelsen er høy. Det vises stor vilje til å investere og skape verdier i hele landet. Men skyene kan bidra til mer krevende dager da det er viktig å være godt kledd for å ta disse utfordringene. Under finanskrisen leverte Stoltenberg-regjeringen en aktiv næringspolitikk med ulike tiltakspakker for å holde hjulene i gang og bygge en bro over til nye muligheter og bedre vær. Arbeiderpartiet er opptatt av at det skal være enkelt å drive næringsvirksomhet i Norge, og at bedriftene skal kunne konsentrere seg om å skape verdier. Det var også utgangspunktet da tidligere næringsminister – og kanskje jeg kunne kalle ham «forenklingsminister» – Trond Giske startet den offensive jobben med forenklinger overfor små og mellomstore bedrifter. Han satte som mål å forenkle 10 mrd. kr fra 2011 til 2015 og hadde per 28. august i år levert 5,4 mrd. kr og gjennomført 35 tiltak. Det lå ytterligere 22 tiltak på statsrådens bord. De kan tas videre av nåværende regjering. Det er òg litt underlig at Solberg-regjeringen melder Norge ut at EU-programmet COSME, som passet som hånd i hanske til regjeringens egen næringspolitiske retorikk, hvor ord som «vekstfremmende tiltak», «økt konkurranseevne» og «tilgang til det internasjonale markedet» blir brukt. For COSME skal være en døråpner for små og mellomstore bedrifter i EU-sammenheng, men også bidra industrielt i tredje land. NHOs Petter Brubakk oppfordret også regjeringen til å revurdere dette. Det kan det være god grunn til om svaret jeg fikk fra statsråden i finansdebatten, står seg. Hun sa dette var kuttet fordi det ikke virket. Men det er en merkelig forklaring når programmet begynner i januar 2014. Du må se godt inn i krystallkulen, skal du vite at det ikke virker! Stoltenberg-regjeringen var opptatt av å ha en aktiv næringspolitikk og satset på næringer som har naturgitte fortrinn. Energi, miljøteknologi, marine, reiseliv og maritim næring var fem viktige satsingsområder, og det kan være fristende å utfordre næringsministeren på dette området: Er dette satsinger som også denne regjeringen vil ta videre? I dette budsjettet løftet vi nye klynger fram. Nyvinningen Global Centres of Expertise har vært av stor interesse for alle partier. For Arbeiderpartiet har det vært viktig å være tydelig i bestillingen til Innovasjon Norge på dette området. Pengene som er satt av, skal brukes til dette formålet. Vi merket oss også at regjeringens forslag om å kutte i de regionale utviklingsmidlene er med på å redusere bl.a. støtte til ulike klyngeprogram rundt omkring i fylkene. Det mener vi er feil vei å gå. Kapitaltilgangen er viktig for næringslivet. Eksportkreditt Norge forvalter den statlige ordningen for finanstjenester til norsk eksport av kapitalvarer og -tjenester – dvs. statens eksportkredittordning. Ordningen skal bidra til at norske eksportører kan konkurrere på like vilkår som andre eksportører med tilgang til nasjonale eksportkredittordninger. For at Eksportkreditt Norge skal kunne tilby finansiering, må også GIEK og én eller flere kvalifiserte finansinstitusjoner stille som garantister. Ut fra ulike henvendelser fra aktører som er kunder i Eksportkreditt Norge og GIEK, mener vi det er viktig å se på innretningen som er med på å bidra til at Eksportkreditt Norge og GIEK videreutvikler seg som en konkurransedyktig eksportfinansieringsordning, og at vi ikke får en utvikling som bidrar til unødvendige krav og byrder som gir konkurransemessige ulemper for bedriftene. Staten har store eierandeler i næringslivet. Et overordnet mål for statens forretningsmessige eierskap er at selskapene skal ha en god industriell utvikling, og at statens investerte kapital gir høyest mulig avkastning over tid. Arbeiderpartiet vil at staten skal være en stor eier i strategisk viktige deler av norsk næringsliv, og vi mener at staten som eier skal være en aktiv, langsiktig, forutsigbar og profesjonell aktør. Vi ønsker å ha et statlig eierskap for å sikre at viktige bedrifter og kompetanse beholdes og videreutvikles i Norge. Arbeiderpartiet vil opprettholde et sterkt offentlig og nasjonalt eierskap på om lag samme nivå som i dag. Det er derfor skuffende å se hvordan Solberg-regjeringen med et pennestrøk legger opp til å selge alle statens aksjer i de to 100 pst. statlig eide bedriftene Entra og Mesta, uten noen form for prosess eller annen forklaring enn at det er viktig med privat eierskap. Er det virkelig viktig å ha private eiere til å drive drift og vedlikehold på veiene våre? Det er i alle fall ikke opplagt for meg. Det er knyttet stor bekymring til todelingen av norsk økonomi. Jeg vil også si at jeg er bekymret for at regjeringen øker oljeavhengigheten. Vi leverte tiltakspakke til næringer som trengte hjelp i en krevende situasjon, som komitélederen sa. De siste tiltakspakkene kom til treforedlingsindustrien, hvitfiskindustrien og vekstpakke for fastlandsnæringene – alle for å bygge opp under fastlandsøkonomien. Høyresiden snakket mye om sin bekymring for en todeling av norsk økonomi i valgkampen, men hadde de noen tanker om hva slags næringer den andre delen besto av, den som ikke drar nytte av olje- og gassaktiviteten? Ta f.eks. fiskeri: Det første man gjør, er å fjerne Marint verdiskapingsprogram, som var et målrettet tiltak for hvitfiskindustrien. Treforedling: Det første regjeringen gjør, er å fjerne det vi har levert gjennom innovasjonsprogrammet og energiflisordningen, som var målrettede tiltak for treforedlingsindustrien. Når det gjelder reiseliv, som har fått en egen satsing gjennom Innovasjon Norge og Nasjonalt Pilgrimssenter, ville regjeringen også fjerne den. Smelteverkene mistet CO2-kompensasjonsordningen og fikk uforutsigbarhet igjen, for først ble den tatt vekk, og så kom den tilbake. Skal vi gjøre noe med den todelte økonomien, må vi ha politisk vilje til å støtte opp under næringer på land som trenger det. En aktiv næringspolitikk skapes ikke gjennom fine ord i valgkampen, men vises gjennom handling når man har mulighet til å gjøre noe med den. Oljeavhengigheten har økt med dagens regjering, ikke minst med tanke på at man har valgt økt oljepengebruk framfor tøffere prioriteringer. Dette kan vise seg å være en risikosport på sikt. Næringslivet trenger at det blir ført en ansvarlig økonomisk politikk som trygger arbeidsplasser, og som gir stabile rammevilkår til næringslivet. De trenger forutsigbarhet og god dialog med politikere som kan ta grep når det er behov for det. En liten parallell: Når man skal kjøre bil, er det et «must» at man har hendene på rattet. Tar man hendene vekk, kan det gå bra en kort stund, men brått lever man litt farligere. Slik er det også med næringspolitikken. Jeg har vært på mange bedriftsbesøk opp gjennom tiden, men jeg har ennå til gode å høre en bedriftsleder eller en tillitsvalgt som roper etter en passiv næringspolitikk. Jeg tar med dette opp forslaget i innstillingen.