Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-06-16:
Dette er en interessant debatt. Det høres ut som om særlig Arbeiderpartiets representanter går på autopilot. Men representanten Helga Pedersen sa innledningsvis noe som var riktig, og som jeg kan si meg enig i, og det er at valgene vi gjør nå, vil være avgjørende. Det bør vi kanskje tenke på hver eneste dag, for det gjelder alle valg som gjøres i denne sal. Men etter det synes jeg debatten har vært preget av at man har glemt de utfordringene Norge faktisk står overfor, og tror at det dreier seg om bare å bevilge penger. Jan Tore Sanner sa at milliarder er ikke nok; vi må også treffe og stimulere menneskene. Og det er utfordringen Norge står overfor. Det høres ut som om de rød-grønne, særlig Arbeiderpartiet, ikke har fått med seg at Norge er inne i en fase hvor vi faktisk må omstille oss, fra en tid da vi jaget oljeinntekter, til at den motoren begynner å hoste litt og vi må finne andre næringsveier som skal bære oss inn i en, forhåpentligvis, god framtid. Nå har jeg i mange debatter etterlyst at man kanskje har en viss ydmykhet overfor den utfordringen man selv ikke møtte, men som vår regjering nå møter for fullt, og som man takler på en beundringsverdig og god måte. Det er en meget aktiv næringspolitikk som føres av regjeringen gjennom hovedprioriteringene i budsjettet. Man stimulerer gjennom skattesenkninger, særlig mot egenkapital, og man stimulerer samferdsel – rekordbevilgninger til samferdsel – som de rød-grønne ikke klarte, de hadde helt andre rammebetingelser, og man går inn for skole og FoU. Alt dette er helt sentralt for næringslivet når det kommer til det overordnede. Og det er en selvfølge at kommunene er byggeklossene i Norge, både når det gjelder velferd, og når det gjelder verdiskaping. Jeg tror på at incentiver virker. Der går det et skille i denne sal, helt åpenbart. Jeg er enig med statsråden i at det er forunderlig at Senterpartiet, med sin grunntenkning, ikke også forstår at incentiver fungerer. At man nå signaliserer at det skal tilbakeføres en liten andel, en moderat andel, av selskapsskatten til kommunene som klarer å skape ny vekst og nye arbeidsplasser – vel å merke basert på at man skaper nye arbeidsplasser tilbake til kommunene – tror jeg er et incentiv som virker. Hvis ikke kommunene er opptatt av verdiskaping, hvordan skal vi da få til denne omstillingen? Jeg ser at det brukes argumenter som at det bare vil begunstige de næringsrike kommunene og ikke de svake. Jeg tror det motsatte. Jeg tror de næringssvake kommunene er de som virkelig har behov for denne typen incentiver, og som jeg er helt sikker på også vil legge seg mer i selen for å skape det framtidige næringslivet som vi alle er avhengige av. Her trenger vi å dra i lag, kommunene og staten sammen. Skattesvikten til kommunene er selvfølgelig meget alvorlig, men det er et tegn på hvilken omstilling Norge faktisk står overfor. Toppoppslaget på E24 rett før jeg gikk inn i salen, var nettopp at skattesvikten til staten også blir stor, nettopp fordi aktiviteten og oljeprisen har falt såpass som den har gjort. Og vi kan jo ikke unngå å dra med oss kommunene inn i den omstillingen vi faktisk skal inn i. Til sist: Når Tore Hagebakken sier at skatteendringer ikke har noen «dynamisk effekt», er jo det rett og slett tøv. Det at departementet ikke har modeller som klarer å beregne de dynamiske effektene, er noe helt annet, men ser man på evalueringer som er gjort av skattereformene, og ser man særlig på skattereformen fra 1992, har skattesystemet enorme dynamiske effekter. Så vi får i hvert fall bringe debatten ned på det planet der den skal være. Det med selskapsskatten tror jeg er et veldig bra signal. Det er, som statsråden også sa, en moderat endring, så kommunene kommer ikke til å fly beina av seg for å privatisere og konkurranseutsette alt som opposisjonen fokuserer på, men de kommer til å fokusere mer på verdiskaping, og det trenger Norge for framtida.