Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
Jeg vil takke for to svært gode og grundige redegjørelser, fra justisministeren og fra forsvarsministeren. Jeg mener at de overfor Stortinget i dag har gitt et bredt innsyn i mange av de relevante problemstillingene etter det forferdelige terrorangrepet 22. juli. Jeg mener også at det var riktig og nødvendig av statsrådene å gi en redegjørelse for Stortinget på det nåværende tidspunkt. Jeg slutter meg til det som justisministeren og forsvarsministeren sa og sterkt understreket, at det er viktig med åpenhet om politiets aksjon, om sikrings- og redningsarbeidet og selvfølgelig også om Forsvarets innsats. Det er viktig og riktig at den nye dokumentasjonen som er kommet fram i disse to redegjørelsene, og som til dels ligger til grunn for dem, offentliggjøres i sin helhet. Det er bare åpenhet og kunnskap som kan gi oss et godt grunnlag for en enda bedre beredskap i framtiden, og det er kun åpenhet som kan hjelpe de pårørende i deres sorg, slik at også de får svar på alle sine spørsmål. Også jeg vil understreke at jeg har forståelse for at det fremdeles er spørsmål som det vil ta tid å besvare, og det blir lett feil å trekke skråsikre konklusjoner for tidlig. Det skal vi derfor ikke gjøre. Det var et samlet politisk Norge som nedsatte den kommisjonen som nå arbeider med å belyse alle sider av terrorhandlingen for å gi oss et samlet bilde av hvordan katastrofen ble håndtert. Jeg er glad for å kunne konstatere at Stortinget fortsatt står samlet bak denne handlingslinjen. Men det er allikevel viktig at vi har en beredskap bygget på den kunnskap vi så langt har fått etter denne tragedien. Regjeringen har derfor – som det allerede er sagt – i statsbudsjettet for 2012 fremmet en rekke forslag som det er redegjort for også her i dag. Jeg slutter meg til disse forslagene. Arbeiderpartiets stortingsgruppe vil komme tilbake til det konkrete når innstillingen kommer til behandling i Stortinget senere i denne sesjonen. At flere av de opplysningene vi allerede har, vil avstedkomme endringer i rutiner, bevilgninger og styrking av vår beredskap, er åpenbart, og jeg vil si, helt nødvendig. Redegjørelsene viser at de institusjonene vi setter vår lit til, sørget for at det meste fungerte da det virkelig gjaldt. Dette må, etter min mening, være grunnlaget når vi også må stille de vanskelige, men uunngåelige spørsmålene om responstid, politiplanverk, samarbeidet mellom Forsvaret og politiet, PSTs rolle og flere andre viktige spørsmål. Mye av den politiske debatten dreier seg nå om innholdet i ordet «sikkerhet». Det kan og skal styrkes på mange felter. Øvelser kan gjøre oss bedre forberedt, med kompetente, samtrente og godt utstyrte beredskapsetater. Planverk, sikringstiltak og lovgivning skal også bedres. Alt dette skal vi ha. Men jeg mener likevel at ingen i Norge kunne være godt nok forberedt på den grenseløse ondskap som rammet regjeringskvartalet og Utøya. For framtiden må våre sikkerhetsinstitusjoner og den politiske styringsstrukturen fortsatt forsterke, fornye og forbedre vår beredskap. Klarer vi ikke å endre måten vi tenker på om beredskap, vil det ikke hjelpe med all verdens planverk. Skal dette brukes effektivt, må vi endre måten vi tenker på om beredskapsmessige spørsmål. Her kan det finnes rom for forbedringer. Jeg vil sterkt understreke en ting som kom fram i justisministerens redegjørelse, nemlig den politiske kampen mot all form for ekstremisme i det norske samfunn. Det er kanskje noe av det viktigste som politikken kan bidra med, med tanke på å skape et sivilt samfunn som har kraft til å stå imot det vi opplevde 22. juli.