Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2004-03-09:
Jeg er glad for at Stortinget i dag kan ta et meget langt skritt i retning av å rette opp mye av den urett som er begått mot noen av pionerene i utviklingen av oljeeventyret i Nordsjøen. Det er et flertall i kommunalkomiteen som anbefaler Stortinget i dag å vedta at det gis en oppreisning og en økonomisk kompensasjon til pionerdykkerne, som gjorde et helt banebrytende arbeid i Nordsjøen fra 1965 til 1990. Det er dét saken vi har på bordet i dag, handler om. Det er en løsning som innebærer at det gis en oppreisning på 200 000 kr til pionerdykkerne og deres etterlatte, og en kompensasjon som vil variere mellom 35 G og 40 G, avhengig av uførhetsgrad. Det betyr en oppreisning og kompensasjon i denne omgang på opp til 2,5 mill. kr. Vi vet at mange av dykkerne tidligere, med virkning fra 1. juli 2000, også har fått utbetalt en særskilt kompensasjon fra daværende Sosial- og helsedepartementet på inntil 200 000 kr. Videre har Statoil ASA fra november 2001 iverksatt en ordning med økonomisk støtte til personer med nedsatt arbeids- og ervervsevne etter å ha arbeidet som nordsjødykkere i perioden 1965–1990, der maksimal utbetaling var på 750 000 kr. I tillegg har også enkelte av dykkerne fått selskapsfinansiert kompensasjonsordning ved tap av helsesertifikat for dykkere, tilsvarende 500 000 kr. Med flertallets forslag gjøres det altså ikke fradrag for disse utbetalingene, slik at flere av dykkerne nå er kommet opp i utbetalinger på nærmere 4 mill. kr. Siden dette i tillegg er utbetalinger fritatt for beskatning, mener jeg at kompensasjonsordningen som nå ligger til behandling, må kunne sies å være ganske raus. Det kan godt være at en del av nordsjødykkerne har hatt forventninger om helt andre beløp. Enkelte kommentarer gjengitt i pressen kan tyde på det. Like fullt har jeg også fått kommentarer fra en rekke tidligere nordsjødykkere som uttrykker tilfredshet med den oppreisning og kompensasjon som nå skal utbetales. Det er viktig å understreke at flertallet i kommunalkomiteen legger vekt på at det økonomiske oppgjøret for pionerdykkerne skal gjøres på en enklest mulig måte, raskt og effektivt og til beste for dykkerne. Intensjonen er ganske enkelt at dette skal være et verdig endelig oppgjør, uten nye år med venting. Utgangspunktet er altså at flertallets innstilling legger til grunn prinsipper som gir en raus kompensasjon til den enkelte, der det ikke er tale om noe rettslig ansvar for staten. Granskningskommisjonen er i sin rapport kommet til at det etter dens mening er mye som taler for at staten har et rettslig ansvar. Kommisjonen kobler dette opp til det den kaller et ulovfestet objektivt ansvar. Departementets lovavdeling har gått grundig inn i denne problemstillingen og er uenig med kommisjonen. I likhet med kommisjonen sier lovavdelingen at eventuelle erstatningskrav mot staten må vurderes konkret for den enkelte dykker, siden vurderingene knyttet til ansvarsgrunnlag, årsakssammenheng, økonomisk tap og foreldelse vil kunne variere fra sak til sak. Lovavdelingens samlede vurdering er altså at staten ikke har en sterk nok tilknytning til virksomheten til å kunne pålegges et rettslig ansvar. Her legges det særlig vekt på at staten ikke er eier eller innehaver av virksomheten som ligger til grunn for skadene, og at skadelidte har andre mulige ansvarsobjekter å forholde seg til. En slik ansvarsplassering stemmer også best med regelverket for petroleumssektoren, som forutsetter at petroleumsvirksomheten skjer for rettighetshaverens regning og risiko. Likevel mener altså Regjeringen at staten ut fra en helhetsvurdering bør ta ansvar for at pionerdykkerne får den anerkjennelsen og oppreisningen som de fortjener. Det er bakgrunnen for at det foreslås å etablere en kompensasjonsordning, kombinert med en kollektiv anerkjennelse av pionerdykkerne, og med bistand i deres daglige livssituasjon. Flertallet i kommunalkomiteen er også enig med Regjeringen i det synet og anser en kompensasjonsordning nå for å være en bedre løsning enn å legge opp til videre utredninger om rettslig ansvar for noen aktører på kontinentalsokkelen overfor de enkelte dykkere. Verdt å merke seg er også at høringsuttalelsene slett ikke har vært entydige i forhold til i hvilket omfang det skal gis økonomisk kompensasjon til pionerdykkerne. Hensynet til likebehandling i forhold til andre grupper legger også føringer på omfanget av kompensasjonen. Kommunalkomiteen sier enstemmig at det ikke er noen tvil om at en ikke ubetydelig del av pionerdykkerne sliter med medisinske og psykiske senskader som følge av pionerdykkingen. Det er grunnlaget for at komiteen finner det riktig å fremme forslag som tilkjennegir gunstige kompensasjonsordninger som ikke bare gir et økonomisk bidrag, men som også gir pionerdykkerne den oppreisning de fortjener. Komiteen tar altså ikke stilling til hvorvidt det foreligger et rettslig erstatningsansvar, og fremmer forslag om kompensasjon uavhengig av dette. Flertallet i kommunalkomiteen, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti, konstaterer også at det er bred enighet om at oppgjøret med pionerdykkerne skal gjøres på enklest mulig måte, raskt og effektivt, til beste for pionerdykkerne. Flertallet mener derfor at det må legges enkle prinsipper til grunn for et oppgjør med dykkerne og administreringen av dette. Ordningen skal etter forslaget tre i kraft fra 1. juli 2004, og søknader må være kommet inn før 1. juli 2006. Jeg finner også grunn til å vise til at kommunalkomiteen enstemmig peker på at dagens organisering av dykkeraktiviteten langt fra er tilfredsstillende. Derfor er det viktig med en gjennomgang av hvordan dykkeraktiviteten drives på norsk sokkel i dag. Klanderverdige forhold som granskningskommisjonen har beskrevet var i pionertiden, har også forekommet etter den tid. Derfor må disse forholdene gjennomgås og rettes opp. Det er bakgrunnen for at det ligger en enstemmig anbefaling bak forslaget om at Regjeringen kommer tilbake til Stortinget med en gjennomgang av hvordan dykkeraktiviteten organiseres på norsk sokkel i dag. Oppfølgings- og veiledningstjenesten er også viktig, noe som er begrunnelsen for et enstemmig forslag om å videreføre støtten til Stiftelsen Kontakttelefonen for Pionerdykkerne inntil ett år etter at fristen for å reise krav om økonomisk kompensasjon er utløpt. Ønsket om å dokumentere pionerdykkernes helt banebrytende innsats i Nordsjøen for ettertiden ligger bak den enstemmige anbefalingen til Stortinget i dag om å vedta at det bevilges inntil 10 mill. kr til Norsk Oljemuseum i Stavanger. Museet får ansvaret for koordinering, prosjektering og iverksetting av en rekke tiltak. Disse omfatter bl.a. etablering av en permanent eller vandrende utstilling som dokumenterer og bevarer pionerdykkernes innsats. Videre skal det utarbeides en beretning i form av en bok som dokumenterer innsatsen til pionerdykkerne. Et diplom skal også utarbeides som et verdig minne for den ærefulle innsatsen pionerdykkerne gjorde for landet. Det er kort og godt et faktum at det norske oljeeventyret gjennom mer enn 30 år har vært svært viktig for norsk økonomi, og har bidratt til verdiskaping, sysselsetting og industrireising over store deler av landet. Pionerdykkerne i Nordsjøen er noen av veldig mange som har bidratt til dette eventyret. Dog er pionerdykkernes rolle spesiell. Etter min mening markerer vi dette på en verdig og raus måte med kommunalkomiteens forslag til vedtak her i Stortinget i dag.