Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Ungdom utgjør en stor ressurs, og det er store kostnader knyttet til personer som faller ut av skolen og arbeidslivet i ung alder. Disse kostnadene knytter seg til både den enkelte og samfunnet som helhet. Derfor er jeg svært opptatt av innsatsen som gjøres for å unngå at unge mennesker faller varig utenfor arbeidslivet. Jeg mener at regjeringens arbeids- og velferdspolitikk i stor grad dekker representantenes forslag til tiltak for å hindre at unge faller permanent utenfor arbeidslivet. Noen forslag berører områder hvor vi allerede har satt i gang tiltak som vi mener har veldig god effekt. Det gjelder bl.a. prioriteringen av unge i Nav, gjennom den nye garantiordningen for unge ledige og unge med nedsatt arbeidsevne, Jobbstrategi for personer med nedsatt funksjonsevne og forsøket med arbeidsavklaringspenger som lønnstilskudd. Vi har også inngått en samarbeidsavtale med ideelle organisasjoner om helse- og sosialtjenester, som danner et godt utgangspunkt for bidrag fra frivillige, ideelle og private organisasjoner og virksomheter, i arbeidet for å forhindre at unge faller permanent utenfor arbeidslivet. Andre forslag berører områder hvor vi er i gang med å evaluere, utvikle eller videreutvikle tiltak. Det gjelder bl.a. arbeidet med ny oppfølgingsplan for å sikre innsatsen innenfor arbeid og psykisk helse og kunnskapsministerens arbeid for å utvikle yrkesopplæring i videregående skole. Jeg har lyst å knytte noen kommentarer til diskusjonen om hvor mange som egentlig går på trygdeytelser. Jeg er ikke enig i at det er behov for å mistenkeliggjøre partier når man setter disse spørsmålene på dagsordenen. Det er det god grunn til. Men det er med undring jeg merker meg at hver gang representanten for Høyre vil diskutere disse forslagene, finner han et eller annet tall som setter velferdsstaten i et verst mulig lys. Det er helt åpenbart at det som er årsaken til at prosentandelen av unge uføre har økt, er avviklingen av ordningen med tidsbegrenset uførestønad. Den ordningen var alle partiene her imot, og det var en meget god grunn til det. Grunnen var at vi så at mer avklaring i Nav ikke gjorde folk friskere eller ga dem større mulighet til å få arbeid. De ble gående i år etter år innenfor Nav, i stedet for å få en varig sikkerhet innenfor uføretrygden, og vi hadde en uføretrygd som ikke stimulerte folk nok til å komme seg ut i arbeid. Derfor avviklet vi ordningen med tidsbegrenset uførestønad. De tallene det er interessant å sammenlikne, er tallene vi hadde på unge uføre i 2003 og tallene vi har i dag. Ja, der har det vært en økning, men fra 1,2 pst. til 1,3 pst. Det er alvorlig, men det er ikke en så stor økning som opposisjonen her ved enhver anledning forsøker å framføre. Det vi har gjort med den nye uføretrygden, mener jeg er veldig viktig. Den gjør at man ikke mister uføregraden dersom man velger å jobbe noe. Det er jo slik det er i dag. Mange som er syke, tenker: Skal jeg ta sjansen på å jobbe når jeg mister uføregraden min? Hva om jeg blir sykere om fem år? Den nye uføretrygden gjør det mye lettere å kombinere arbeid og trygd. Man blir avkortet, men man mister ikke rettigheten. Jeg mener at det å trekke fram disse tallene, som ikke er sammenliknbare, for å sette velferdsordningene i dårligst mulig lys, er det ingen grunn til. Andelen unge uføre har økt fra 1,2 til 1,3 pst. Det er mange av disse menneskene som ønsker seg jobb, som skulle hatt et tiltak som fungerte bedre på et tidligere tidspunkt, og som skulle hatt mer psykologhjelp i videregående skole. Vi gjør mye for å begrense frafallet i den videregående skole. Vi har utvidet ungdomsgarantien for også å rette den inn mot ungdom med nedsatt arbeidsevne, og vi ser at andelen uføre går ned. Så vi er på god vei. Jeg mener at det er viktig å følge opp ungdom som faller utenfor arbeidslivet, men det er ingen grunn til å svartmale situasjonen slik opposisjonen gjør.