Trine Skei Grande (Venstre), 2002-04-29:
Vi lever i en stadig mer internasjonal og globalisert verden. Språkkunnskap og kunnskap om ulike kulturer blir stadig viktigere. Arbeidsmarkedet blir mer og mer internasjonalt. Kunnskap man tilegner seg gjennom studieopphold i utlandet, vil være et stort fortrinn i det senere arbeid. Allerede for 100 år siden sa en amerikansk-britisk medisinprofessor, William Osler, som følger: «La ungdommen, særlig de som ønsker å bli akademiske lærere, dra utenlands! Hjemme kan du riktignok finne klinikker og laboratorier som er likeså gode som noen i verden. Men i utlandet kan du finne mer enn du leter etter. Du kan lære å skjønne andre bedre, få høyere ideal, ja kanskje litt av en Weltkultur.» Det er velkjent at utveksling av studenter og lærekrefter mellom ulike land og kulturer styrker kunnskapsbasen generelt og bringer fram ny kunnskap, kreativitet og forståelse. Et kjernepunkt for utveksling er at det skal være en mellommenneskelig og kunnskapsmessig investering i en verden med stadig kortere avstander, flere aktuelle språk, økende behov for kulturforståelse, for kommunikasjon, spredning av informasjon og for nye muligheter for kreativitet. Studenter er morgendagens forskere. I en global verden er satsing på studenter en direkte satsing på utvikling. Studenter er også framtidas samfunnsbyggere, som vil bringe sin teoretiske og metodekritiske utdanning med inn i yrkeslivet. Det er universitetenes og høyskolenes oppgave å bidra til at holdninger om samarbeid, likeverd og respekt på den måten får grobunn hos de utenlandske og norske studentene, som et godt grunnlag for utvikling. Det er et klart mål innenfor høyere utdanning at flest mulig tar deler av sin utdanning ved utenlandske institusjoner. De aller fleste norske studentene tar imidlertid utenlandsoppholdet i vestlige land, mens liknende samarbeid med utviklingsland i hovedsak er avgrenset til at studenter får besøke oss. Samtidig har det norske samfunnet problem med å takle kulturforskjeller i forbindelse med innvandring fra sør og øst. Det er bl.a. derfor et stort behov for å styrke en likeverdig utveksling av både studenter og lærekrefter med institusjoner i sør og øst. Kunnskap, kunnskapsbygging og innspill fra andre kulturer enn vår vestlige er et vesentlig, men uteglemt moment i vår egen utvikling, og ikke bare et utviklingstilbud vi kan gi til de andre landene. Det bør derfor være et klart mål at flere studenter velger å studere også i sør og øst, og at vi kan realisere studentutveksling til sør og øst på lik linje med den utveksling Norge har med institusjoner rundt omkring i den vestlige verden. For å klare det er det helt nødvendig å styrke samarbeidet med utdanningsinstitusjoner i disse landene. En av årsakene til at relativt få studenter velger å studere ved f.eks. u-landsinstitusjoner, er problemer med godkjenning av vekttall fra utenlandske universiteter og høyskoler. Få utenlandsstudenter vil investere mye tid og penger på et studieopphold i sør eller øst hvis de ikke får godkjent vekttallene i Norge. Dersom vi skal få flere norske studenter til å foretrekke studieopphold i sør og øst, må de føle sikkerhet for at det de studerer, får full uttelling i en norsk grad når de vender tilbake. For å kunne garantere det og gi dem en forhåndsgodkjenning må vi kjenne emnene, fagene og studieprogrammene til vertskapsinstitusjonene inngående, og de må sammenliknes i omfang og nivå med våre egne. Med en forhåndsgodkjenning fra hjemmeuniversitetet vil de norske studentene få lån og stipend fra Lånekassen, slik ordningen allerede fungerer for utvekslingsstudentene. Et annet viktig virkemiddel for å øke antallet studenter i sør og øst må være å opprette et studentutvekslingsprogram for utviklingsland på linje med det vi har med EU, ERASMUS. Det er jo paradoksalt at vi har flere tosidige ordninger for utveksling med EU, USA og Australia, men omtrent bare ensidige ordninger for Afrika, Sentral-Amerika og Sørøst-Asia. ERASMUS-samarbeidet fokuserer på student- og lærerutveksling med EU for universiteter og høyskoler. Det som trengs, er et tilsvarende sør-øst-ERASMUS der gjerne Kvoteprogrammet og NORADs stipendprogram kan inngå, men det må være gjensidig og må i tillegg inkludere utveksling av lærekrefter. En rekke samarbeidsprogram inkluderer at lærekrefter fra norske universiteter inngår i undervisning som tilbys av en samarbeidspartner i sør. Det er likevel sjelden at lærekrefter fra sør inngår i vår undervisning og på den måten gjør sin kunnskap og sine synspunkter direkte tilgjengelig for våre studenter. Det må derfor legges bedre til rette for at utenlandske lærekrefter kan undervise i Norge. Etter den nye finansieringsmodellen skal det gis incentivmidler for internasjonalisering. Ett virkemiddel kan være å gi økte ressurser til institusjonene for studenter som kommer fra eller som drar til land i sør og øst. Det er viktig at det tilbys muligheter til å reise til alle typer utland, både Norden, Europa, resten av Vesten og sør og øst, i alle studieprogram som universitet og høyskoler tilbyr. I tillegg kan vi forbedre organiseringen av studiene i Norge. I dag er det en del engelskspråklige programmer der det kun tas opp utenlandske studenter. Dette fører ofte til at de utenlandske studentene i liten grad integreres i det norske studentmiljøet. Slike program bør i større grad settes sammen av en blanding av norske og utenlandske studenter, slik at både norske og internasjonale studenter kommer i det samme studentmiljø og vi får en sterkere internasjonalisering også her hjemme. I tillegg kommer andre utfordringer. Språktesten, TOEFL-testen, kan i dag være en stor barriere for studenter fra ikke-engelskspråklige land i sør og øst, både fordi testen er kostbar og fordi den som oftest bare er mulig å ta i hovedstaden i en rekke land. Vi bør se på om universitet og høyskoler kan lage avtaler om gratis engelsktester i institusjonsavtaler med læresteder i sør og øst. Det finnes allerede gode eksempler på et vellykket nord-sørsamarbeid, bl.a. et meget vellykket samarbeid mellom Universitetet i Tromsø og universitetet i Ngaoundéré i Nord-Kamerun. Samarbeidsprosjektet kalles Anthropos og omfatter bl.a. oppbygging av et stort visuelt og skriftlig kunnskapssenter, doktorgradsstudier, kvinneforskning og visuelle kulturstudier i Tromsø. Det tas på dette studiet i Tromsø opp 50 pst. studenter fra sør og øst hvert år, og noen av dem kommer fra Kamerun. Norske og utenlandske studenter samarbeider om de forskjellige prosjektene. Det planlegges også å starte visuelle kulturstudier ved universitetet i Kamerun. Slike gode samarbeidsprosjekt trenger vi flere av. Jeg har i denne interpellasjonen lagt vekt på den store betydningen av økt samarbeid med utdanningsinstitusjoner i sør og øst, pekt på utfordringer og skissert noen forslag til samarbeid. Min utfordring til statsråden er å se på hva som videre kan gjøres for å stimulere flere universitet og høyskoler til å lage samarbeidsavtaler med utdanningsinstitusjoner i sør og øst, og gjøre det enklere for flere norske studenter å reise til disse landene for å studere.