Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Jeg vil også slutte meg til alle de andre som har takket utenriksministeren for hans redegjørelse. Vi skjønner jo alle at det er store utfordringer både i EU og når det gjelder eurosamarbeidet, og at dette også får konsekvenser for Norge. Utenriksministeren sa i begynnelsen av sin redegjørelse at EU-landene hadde en nedgang i sitt bruttonasjonalprodukt på 4 pst. i 2009, at nedgangen rammet ulikt og at hardest hadde det gått ut over de baltiske landene. Så sa ikke utenriksministeren noe mer om de baltiske landene. Og det var sikkert flere enn meg som kunne tenke seg å høre mer om konsekvensene for Norge ved at de baltiske landene er så hardt ute å kjøre – om vi nå kan frykte en bølge av organisert kriminalitet, om vi nå må styrke grensevaktholdet vårt i forhold til menneskesmugling og handel. Vi vet alle at fattigdom bidrar til at mennesker søker kriminelle veier for å kunne tjene penger. Norge har i mange år hatt god kontakt og godt samarbeid med de baltiske landene, og kanskje kan vi nå bidra i enda større grad på deres hjemmebane, for å snakke i fotballterminologi, istedenfor at de skal oppsøke oss på bortebane. Ledighet på over 20 pst. er høyt, og det er kanskje greit at vi holder fokus nettopp på denne problemstillingen. Som gode naboer er det viktig å gi våre baltiske venner støtte i en vanskelig tid. Når jeg først er på den siden av Europa, har jeg lyst til å ta en kort sveip innom Balkan. Det er en ulmende uro der, og vi som land har til nå gjort en fremragende innsats i stabiliseringen av Balkan. Men det er viktig at vi holder et øye med hva som skjer, for også dette kan få konsekvenser, og ikke bare for Norge, men også for EU-landene, både de i nærheten og også EU-samarbeidet som sådant. Det Europa og EU trenger minst nå i disse vanskelige økonomiske tidene, er at det blusser opp uroligheter på Balkan. Vi, som en del av et europeisk nettverk, bør og må være oppmerksomme på dette. Utenriksministeren redegjorde også for at EU har utpekt 2010 til det europeiske året for bekjempelse av fattigdom og sosial eksklusjon. Det kan være liten tvil om at EU har en formidabel jobb å gjøre, samtidig som stadig flere land havner på listen over dem som står i fare for å gå konkurs. Det er bra at Norge har tildelt betydelige summer til 15 mottakerland, men kanskje bør vi også se på resultatene av innsatsen. Det er vel ingen hemmelighet at en del av disse landene er svært korrupte, og derfor kan det være interessant å få en statusrapport til Stortinget om innsats og hva som er oppnådd. Et annet tema utenriksministeren var inne på i sitt innlegg, var at nå har Lisboa-traktaten trådt i kraft, og at dette bl.a. resulterer i at Europaparlamentet får en langt viktigere rolle i avgjørelsene som tas. Utenriksministeren sa også at det derfor var viktig at norske eksperter var til stede i Europaparlamentet. Jeg er helt enig med utenriksministeren i dette. Men i tillegg vet vi som har jobbet i ulike internasjonale parlamentarikerforsamlinger, at dialog mellom parlamentarikere er svært viktig for å oppnå resultater. Jeg vil derfor understreke at vi kanskje i større grad enn i dag bør være til stede, diskutere med våre partigrupper i Europaparlamentet og også som norsk parlamentarisk delegasjon når saker som angår Norge, kommer opp. Og selvsagt må vi være til stede før saken er kommet for langt, mens den fremdeles drøftes og er til høring i komiteene til parlamentarikerforsamlingene. Eksperter møter vi som parlamentarikere som lobbyister overalt, og noen ganger i overkant mye. Vi skal selvsagt ikke undervurdere nytten av eksperter, og det sier jeg heller ikke at vi skal, men vi må også lære av de erfaringene vi har gjort i andre parlamentarikerforsamlinger, og bruke det for det det er verdt. Vi politikere snakker samme språk og har en langt større forståelse og lydhørhet hvis vi møter en parlamentariker som ønsker å formidle et budskap. Så derfor kunne jeg tenke meg å spørre om kanskje utenriksministeren har gjort seg noen refleksjoner rundt det. Kanskje burde det være langt hyppigere møter mellom Europautvalget og europaparlamentarikerne?