Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
La meg starte med å si at jeg også er veldig opptatt av at vi skal ha et ryddig forhold rundt eierskapsutøvelsen vår, vi skal ha en ansvarlighet, og vi skal også ivareta aksjonærfellesskapet på en god måte. Det denne kontrollhøringen, denne saken og denne debatten faktisk viser, er at det er til stede. Det er faktisk ryddighet, det er ansvarlighet, og en ivaretar aksjonærfellesskapet på en grei måte gjennom den statlige eierskapsutøvelsen. Men så blir det sagt av saksordføreren at dette må oppfattes som en «stikkprøvekontroll». Stikkprøvekontroll basert på hva? Det jeg ikke helt skjønner når opposisjonen bruker ord som «brudd» på eierskapsmeldingen, eller i hvert fall brudd på Stortingets forutsetninger, er hvilke brudd det er som er avdekket. Det står ingen ting i innstillingen om hvilke brudd en henviser til. Jeg kan ikke med min beste evne – etter å ha gjennomlest eierskapsmeldingen nok en gang, gjennomlest retningslinjene i tilknytning til eierskapsmeldingen eller innstillingen – finne noen grunn til å si at det er brudd på Stortingets forutsetninger. Det ville vært klargjørende om i hvert fall opposisjonen kunne antyde hva det var av brudd på Stortingets forutsetninger. Tvert om er det Stortingets forutsetninger at det er et aktivt eierskap som utøves gjennom eierskapsutøvelsen, og at en ivaretar også eierskapsutøvelsen gjennom den aktiviteten som ligger til grunn. – Så kan jeg være enig i at det kan være en fordel hvis en får innspill til valgkomiteene eller nominasjonskomiteene på et tidlig tidspunkt. Men det er jo ikke brudd på forutsetningene at de kommer inn sent. Det er heller ikke sånn at det er en snarvei, eller at det er en maktutøvelse å foreslå sent i prosessen. Det er faktisk sånn at det er enstemmige nominasjonskomiteer som fremmer sin innstilling for generalforsamlingen. Det har det vært i alle tilfellene. Så det kunne vært greit å få rede på hvilke forutsetninger det er Stortinget har satt, og hvilke av dem det er brudd på, for det er for meg totalt utydelig. Vi må legge til grunn at de nominasjonskomiteene som er selskapenes organer, og som fremmer kandidater for en generalforsamling, faktisk utøver sin rolle med stor integritet. Men selvfølgelig er det en fordel – og en klar vilje til – at eier og store eiere skal høres. Det har Stortinget sagt veldig ettertrykkelig i behandlingen av eierskapsmeldingen og gjennom sin innstilling, hvor de legger til grunn at det vektlegges mangfold, bredde og ulike erfaringsmessige bakgrunner i valg av styrer der staten er eier. Jeg har ennå til gode å høre et snev av hvilke forutsetninger som er brutt i denne saken. Det andre som gjør meg urolig, er noe som jeg mener er høyst merkverdig. Det er at flertallet velger å innkalle nominasjonskomiteene i de enkelte selskap for å høre hvordan de har vurdert prosessene, hvordan de har vurdert også enkeltpersoner i tilknytning til dette. Det er som saksordføreren sa, at de hadde egentlig ikke forventninger om klare og tydelige svar, fordi store verdier – ikke minst med hensyn til selskapenes markedsverdi og prising og så videre – ble utsatt gjennom de svarene de eventuelt kunne avgi. Det er etter min oppfatning en høyst merkverdig opptreden at man i kontrollkomiteen tillater seg å innkalle nominasjonskomiteens medlemmer og ikke tør å stille dem spørsmål fordi det svekker selskapenes verdier. Jeg mener at denne saken vitner om dårlige vurderinger fra enkelte av denne salens representanter. Det er fullt mulig å være uenig om hvor en vil, og det er fullt mulig å gi uttrykk for at en kanskje vil håndtere saker ulikt og prøve gjennom det å redusere betydningen av det statlige eierskapet, eller på den måten å sverte eierskapsutøvelsen, men det er ingen tvil om at det her har vært en jakt etter en statsråd. Jeg synes at det i referatet fra høringen kommer tydelig til uttrykk i spørsmålsutvekslingen mellom komiteens leder, Anders Anundsen, og Jan Erik Korssjøen – jeg skal ikke referere alt – hvordan de bevisst vil prøve å få fram at det var andre enn Wikborg som hadde fremmet – skal vi si – statens synspunkter i nominasjonskomiteen. Det er helt opplagt at det var et jag etter en statsråd i den høringen som var, og etter min mening understreker referatet det med all tydelighet. Gjennom eierskapsmeldingen har vi veldig tydelig slått fast at vi på Stortinget har forventninger til hvordan en setter sammen styrene, om kompetanse, om kapasitet, om relevant mangfold. Ja, vi har sågar understreket det i flertallets innstilling. Opposisjonen, de som nå fremmer de sterkeste argumentene mot det som nå har skjedd, de var jo på en helt annen linje. De ønsket mer passivitet, mer tilbakeholdenhet fra statens side, men Stortingets flertall har uttrykt en klar vilje, en klar mening, om hvordan de styrene skal settes sammen. Jeg har lyst til å gå tilbake til Bondevik-regjeringens tid og til St.meld. nr. 22 for 2001–2002 og understreke det som der ble sagt, for der står det: «Styrerekruttering er derfor en svært viktig arbeidsoppgave for staten som eier.» Ja, det er gjennom generalforsamling og gjennom utøvelse eller sammensetning av styrer at en utøver mye av eierskapet. Jeg skal avslutte med å si at jeg virkelig håper vi får et svar på hvilke forutsetninger som er brutt, og at de blir tydeliggjort fra opposisjonen, som til de grader, også i denne debatten, sår tvil om hva Stortingets vilje egentlig er gjennom behandling av eierskapsmeldingen og gjennom den innstillingen som foreligger i tilknytning til denne saken. Jeg ser på ingen måter at Stortingets forutsetninger er brutt. Tvert imot synes jeg at statsråden og næringsministeren følger opp de retningslinjer flertallet har satt på en veldig god måte. Vi ønsker et aktivt eierskap og understreker betydningen av det.