Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2007-11-08:
Først vil jeg gjerne takke utenriksministeren for en god redegjørelse om aktuelle EU- og EØS-saker denne høsten. Denne redegjørelsen er den andre i rekken etter behandlingen av europameldingen i vår, hvor også forslag om slike halvårlige redegjørelser fikk enstemmig støtte. Det har skjedd en liten justering: I vårsesjonen kom kommentarene fra partiene som en refleks rett etter redegjørelsen, nå har vi hatt muligheter for refleksjon et par dager – med mulighet til å involvere flere. Fra Arbeiderpartiets side har vi derfor også ønsket å trekke med i denne debatten våre medlemmer fra de komiteer som har ansvaret for aktuelle fagområder. Hensikten med europameldingen og innstillingen her i Stortinget var jo nettopp å involvere flere i en mer åpen, koordinert og aktiv påvirkning og innflytelse på EU/EØS-saker i tidlig prosess. Slik vil en bedre kunne ivareta norske nasjonale interesser, men også gi muligheter for innspill til EUs, for ikke å si Europas, felles utvikling, fordi dette til slutt uansett vil påvirke vår egen utvikling i Norge. I oppfølgingen av europameldingen og innstillingen påhviler det både Regjeringen, Stortinget og partigruppene et ansvar. La meg derfor her kort nevne at Arbeiderpartiet på sitt gruppemøte i går bestemte at vi skulle utpeke EU/EØS-ansvarlige blant våre medlemmer i hver komite, som skal utgjøre en utvidet EU/EØS-fraksjon. Videre ble det foreslått tiltak for nærmere kontakt med vår partigruppe i Europaparlamentet. Norges hovedbindeledd til EU de siste 14 årene har vært EØS-avtalen. Avtalen har, med sine begrensninger, fungert godt og gitt Norge adgang til det indre marked og like vilkår for handel og økonomisk samkvem i Europa. EU er en samarbeidspartner og et avgjørende område for Norge og norsk økonomi. EØS-avtalen betyr imidlertid at vi ikke er med alle steder, at vi ofte kommer sent med i prosessen, og, som utenriksministeren påpekte, er det spørsmål om avtalens evne til å møte nye utfordringer og nye samarbeidsområder. Det er en konsekvens av ikke å være medlem i EU, noe Arbeiderpartiet her legger til grunn. Innenfor denne rammen er det behov for en aktiv europapolitikk. En ny reformtraktat for EU foreligger. Det er nødvendig å analysere betydningen av denne for utviklingen i EU-samarbeidet og for norsk politikk i forhold til EU og EØS. La meg imidlertid si meg enig med utenriksministeren i at vi er tjent med at EU-samarbeidet fungerer, fordi EUs politikk nå griper inn i alle sider ved det norske samfunn, også dem som tradisjonelt har vært innenrikspolitiske, som vi skriver i innstillingen til europameldingen. Jeg vil gjerne se at EUs evne til å opptre på det utenrikspolitiske området styrkes som følge av traktaten, fordi jeg deler verdigrunnlaget for EUs utenrikspolitiske engasjement. Norge må videreføre en nær dialog med EU på det utenriks- og sikkerhetspolitiske området og om sikkerhetspolitikk i et bredt perspektiv. Jeg var så heldig å være til stede som gjest på Nordisk Råds sesjon i forrige uke. Her drøftes nå alle politikkområder, og det deltar land som er medlem av EU, men som ikke er medlem av NATO, NATO-medlemsland som ikke er medlem av EU, og land som er medlem begge steder. Det grunnleggende er at dette er et felles nordisk ståsted, med muligheter for sammenfallende interesser også i et europeisk perspektiv. Jeg nevner nordisk velferdsmodell og nordlig dimensjon, inkludert klima og miljø. Jeg synes dette er en spennende utvikling. Utenriksministeren antydet at traktaten kunne innebære ny lovgivning raskere ved økt bruk av flertallsavgjørelser. Dette vil være en ekstra utfordring for påvirkning fra utenforskapet. Det er positivt at nasjonale parlamenter skal trekkes tidligere med i arbeidet med ny lovgivning. Her bør vi vurdere om noe kan tilpasses Norges stilling og norske forhold, slik at også Stortinget har mulighet til å komme med innspill i en tidlig fase av prosessen. Arbeiderpartiet støtter selvsagt utenriksministerens vurderinger av de spesielle saker og fagområder han tok opp i sin redegjørelse. Men jeg henviser også til synspunkter og kommentarer fra våre medlemmer i ulike komiteer senere i debatten når det gjelder klima og miljø, maritim politikk og Schengen- og Prüm-samarbeidet. La meg bare her gi en overordnet refleksjon når det gjelder disse saksfeltene: Vi deler de samme felles grunnholdningene eller målsettingene med EU på disse områdene, til tross for variasjon i konkretisering. Vi har i dag i hovedtrekk ett arbeidsmarked i EØS-området, noe vi etter hvert har fått stor nytte av i Norge. Flere titusener personer fra EØS-landene arbeider i dag i Norge fordi vi har et stort behov for arbeidskraft. Mange har ordnede lønns- og arbeidsforhold, men for mange har det ikke. Vi må unngå at det vokser fram en gruppe arbeidstakere som skal ha et lavere lønnsnivå og dårligere arbeidsforhold enn det vi godtar for norske arbeidstakere. Regjeringen har her en offensiv holdning og har gjennomført flere tiltak i arbeidet mot sosial dumping. Dette må følges opp. Men det er ingen tvil om at kampen mot sosial dumping også må føres på den europeiske arena, som del av vår utenrikspolitikk. Det er viktig at Norge støtter den sosiale dialogen i Europa, et område der vi har stor erfaring, kompetanse og gode resultater å vise til. Vi må sørge for samarbeid og erfaringsutveksling over landegrensene. Jeg er derfor spesielt fornøyd med at Regjeringen på neste års budsjett har avsatt midler til arbeidslivets parter for å fremme sosial dialog og samarbeid med partene i de nye EU-landene i Sentral-Europa. Utvidelsen av EØS-området i år til også å omfatte de nye EU-landene Romania og Bulgaria var viktig for å sikre et felles indre marked. Norge vil bidra med store beløp for å oppnå økonomisk og sosial utvikling i de nye EU-landene. Det nye med finansieringsordningen knyttet til inkluderingen av Romania og Bulgaria var at halvparten av midlene skulle gå til bilaterale samarbeidsprogrammer, direkte forvaltet av Norge. Programmene forutsatte samarbeidsprosjekter med norske aktører. Med henvisning til betydningen av den sosiale dimensjon og sosialdialogen vil jeg understreke målgruppen arbeidslivets parter. EØS-finansieringsordningene er en forutsetning for deltakelse i EUs indre marked på lik linje med EUs egne medlemsland. Finansieringsordningene skal reforhandles i inneværende stortingsperiode. Min utfordring til utenriksministeren blir om en her kan oppnå tilsvarende forvaltning og inkludere den sosiale dimensjon som en målsetting og arbeidslivets parter som målgruppe for utvikling av samarbeidsrelasjoner til alle de nye EU-landene. Jeg ser her heller ikke bort fra samarbeid mellom øvrige organisasjoner i det sivile samfunn. Jeg mener at sterke organisasjoner og samarbeid mellom partene på arbeidsmarkedet vil være positivt for hvert lands sosiale og økonomiske utvikling og forebygge sosial dumping. Jeg registrerer av talerlisten at det er langt flere i dag som deltar i debatten om EU/EØS-saker, enn ved forrige gangs redegjørelse. Vi kan derfor notere at noen delmål fra behandlingen av europameldingen allerede er oppfylt. Debatten om sakene er kommet ut fra EØS-utvalget til det offentlige rom, og flere fra ulike fagkomiteer er involvert. Det er en positiv utvikling.