trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Jeg kan vel ikke si at jeg er med i foretaksmodellens fanklubb. Jeg er derfor glad for at vi i Arbeiderpartiet skal ha helsepolitikken oppe til diskusjon i tida framover. Vi må allikevel forholde oss til de realitetene som er per i dag. Derfor har Arbeiderpartiet vært varsomme med å love mer enn det vi kunne holde, selv om vi sikkert har tapt stemmer på det – både under kommune- og fylkestingsvalget i 2011 og under stortingsvalget i 2013. Det blir derfor spesielt når regjeringspartiene – og især Høyre – langt på vei har gått til valg på å frede lokalsykehusene. Også i tida etter valget, jf. regjeringserklæringa, har de signalisert det. Nå har de altså snudd helt rundt og forfekter noe helt annet. Jeg forstår godt hvis folk på Rjukan, i Kragerø og andre steder i landet føler seg lurt av Høyre. Det har de all mulig grunn til. De har ikke bare blitt lurt – rundlurt er vel den rette betegnelsen. Vi i Arbeiderpartiet er heller ikke imponert over regjeringa og statsrådens oppfølging av denne saka. Vi ber derfor regjeringa komme tilbake til Stortinget med en klargjøring av hva en legger i regjeringserklæringas formulering om lokalsykehusenes viktige rolle «for å sikre beredskap for liv og helse i hele landet». Det er grunn til å se kritisk på at helseministeren og regjeringa sa noe i valgkampen, men gjør noe helt annet når de har kommet i posisjon. Det er grunn til å stille spørsmål ved den lokale og regionale demokratiske forankringa i sykehuspolitikken framover, ettersom regjeringa ønsker å svekke den folkevalgte representasjonen i sykehusstyrene. Det er også grunn til å spørre om statsråden har vært tett nok på prosessene omkring Sykehuset Telemark. Det ser ikke ut som om det bare er velgerne som har blitt lurt av Høyre i denne saka. Når jeg leser representanten Grøvans uttalelser i avisen Agder, at forslag nr. 10 – fra Høyre og Fremskrittspartiet, som Kristelig Folkeparti ser ut til å slutte seg til – bl.a. vil redde sykehuset i Flekkefjord, er jeg redd for at Kristelig Folkeparti blir lurt, eller rett og slett lurer seg selv. Dette er en vanskelig sak, men la oss henge bjella på katten. Det er statsråden og regjeringa som har ansvaret her – ingen andre.
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2014-06-17:
Som telemarking har eg følgt nøye med på prosessen som har vore rundt arbeidet med utviklingsplanen for Sjukehuset Telemark HF. Eg må seie det har vore ei vanskeleg sak for oss i Telemark. Oppdraget til styret i Sjukehuset Telemark HF er å utvikle eit berekraftig og godt sjukehustilbod for heile Telemark. Med bakgrunn i det vedtok styret 29. januar 2013 å opprette ein prosjektorganisasjon med eit mandat: «Styret har funnet det nødvendig å foreta en gjennomgang av Sykehuset Telemarks spesialisthelsetjenestetilbud og har bedt administrerende direktør lage en utviklingsplan som tilfredsstiller nasjonale og regionale krav, faglige føringer og de presiserte økonomiske rammebetingelser.» Styret vedtok 17. desember 2013 å sende sluttrapporten for utviklingsplanen 2014–2016 ut på høyring. Det kom mange innspel, og engasjementet har vore stort, og naturleg nok mest frå dei to kommunane Tinn og Kragerø, som råka mest av innstillinga frå prosjektgruppa, i og med at dei medisinske akuttfunksjonane ved deira sjukehus blei føreslått lagde ned. Det har vore folkemøte, avisinnlegg, artiklar og debattar. Eg vil hevde at prosessen har vore open og inkluderande med mange møtepunkt med prosjektleiing undervegs for gjeldande partar. Den 20. mai 2014 vedtok styret for Sjukehuset Telemark HF innstillinga, som seinare blei vedteken av styret for Helse Sør-Øst HF og til slutt stadfesta hjå helseminister Høie i føretaksmøtet 5. juni 2014. Eg har stor respekt for arbeidet og engasjementet som er vist i denne saka. Eg skjønar skuffelsen frå Rjukan og Kragerø som mistar den medisinske akuttfunksjonen, men sjukehuset blir ikkje nedlagt, det skal framleis vere poliklinikk og dagtilbod både i Kragerø og på Rjukan. I tillegg har helseministeren peikt på at det skal føreliggje ein oppdatert plan for prehospitale tenester for Rjukan før nedlegging av akuttfunksjonen. Dette er eit veldig viktig punkt for innbyggjarar som tidlegare har hatt akuttfunksjon knytt til Rjukan sjukehus, dvs. Tokke og Vinje kommune. Telemark består av 18 kommunar, og i høyringsfråsegnene kjem det fram at eit stort fleirtal av kommunane støttar utviklingsplanen. Det same gjer brukarorganisasjonane og eksterne fagmiljø. For meg er det viktig at sjukehuset i Telemark leverer gode helsetenester til alle innbyggjarane i Telemark, og sikrar eit varig, allsidig akuttsjukehustilbod for Telemarks befolkning. Difor var det nødvendig med denne strukturendringa.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-06-17:
Det er mye enighet i denne saken og et bredt flertall bak behovet for en opptrapping for psykisk helse, men det var SVs representant Lysbakkens innlegg som gjorde at jeg hadde et behov for å kommentere, når han sier at regjeringens satsing med 400 mill. kr på skolehelsetjeneste, rus og psykisk helse i kommuneproposisjonen kan bli et «mageplask». Jeg har lyst til å minne om at vår regjering gjeninnførte øremerkingen av 343 mill. kr til kommunene i statsbudsjettet for 2014, en øremerking som de rød-grønne fjernet i sitt siste budsjett, og at «mageplasket», som Lysbakken kaller det, kan bety opptil 700 nye fagfolk som møter barn og unge og dem som trenger rask hjelp i kommunene. Tjenestene i dag er ganske ulikt dimensjonert. Vi er opptatt av å tilby gode tverrfaglige tjenester i helsestasjons- og skolehelsetjenesten. Helsesøster er én viktig aktør, men mange kommuner har også behov for å styrke andre personellgrupper knyttet til helsestasjons- og skolehelsetjenesten, som jordmor, fysioterapeut, psykolog og kanskje også helsestasjonslege, for å nevne noen. Vi er opptatt av at kommunene skal få mulighet til å kunne se på dette i en helhet. Styrkingen vil jo bl.a. kunne gjøre at skolehelsetjenesten er mer tilgjengelig og mer tilstedeværende sånn at elevene nås lettere. Det er slik at de midlene – 200 mill. kr til forebyggende arbeid på helsestasjon eller i helsestasjonstjenesten – vil fordeles til kommuner ut fra antallet innbyggere i alderen 0–19 år. Det betyr også at det er dedikert til helse og til barn og unge. Det samme gjelder midlene som er meldt til rus og psykisk helse, hvor 100 mill. kr fordeles til barn og unge, og 100 mill. kr fordeles etter den sosiale nøkkelen.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2014-06-17:
I dag skal vi behandle et representantforslag fra SV om å innføre en effektiv håndhevelse av forbudet mot reservasjon for leger. SV har nå funnet ut at de selv ikke klarte å gjøre noe med denne saken, og nå må den nye regjeringen ta grep, og SV har nå svaret på hvordan dette skal gjøres. Grunnen til at SV nå har funnet dette nødvendig, er sakene de har lest om i media. Arbeiderpartiet og SV viser i sine merknader bl.a. til et oppslag i VG den 3. april, og de ser med bekymring på at helseministeren tilsynelatende ikke har gjort noe for å korrigere manglende oppfølging fra tilsynsmyndighetene. Går man imidlertid inn i denne artikkelen, kan vi lese at helseministeren tvert imot svarer at dagens regelverk ikke åpner for å reservere seg mot å sette inn spiral av samvittighetsgrunner. Videre sier han at når to fylkesleger som har ansvaret for å håndheve og kontrollere dagens regler, behandler slike saker ulikt, viser det at dagens regelverk ikke fungerer i praksis. Så da er vi egentlig enige, da. Alle synes nå å mene at dagens praksis ikke er god nok, og derfor har det vært både riktig og viktig å finne gode løsninger. Dette har helseministeren vært tydelig på hele veien, derfor har det vært sendt ut forslag til løsninger på høring, og høringsinstansene har blitt hørt – en demokratisk og god prosess, som Arbeiderpartiet og SV finner krevende å forstå, skal vi lese deres merknader. Det sendes i disse dager ut på høring et forslag om å fjerne ordningen med at leger skriver under på skjemaet for begjæring om abort. Mange kvinner tar allerede i dag direkte kontakt med sykehuset, slik vi er kjent med at dette skjemaet i prinsippet er unødvendig. Når vi fjerner henvisningsskjemaet, fjerner vi også samvittighetslegenes grunnlag for å ønske en reservasjon. Videre vil forslaget som nå er sendt på høring, tydeliggjøre kommunenes ansvar for å sørge for at fastlegenes praksis er i tråd med regelverket, og kommunenes mulighet for å si opp fastlegeavtalen tydeliggjøres. Jeg mener derfor at forslagsstillernes ønske om en tydelig presisering av sanksjonering med dette er ivaretatt. I tillegg viser helseministeren i sitt brev av 23. mai til at Helse- og omsorgsdepartementet har anmodet Statens helsetilsyn om å gjennomføre en egnet tilsynsmessig oppfølging høsten 2016 av kommunenes og fastlegenes tilbud til kvinner og eventuelle lovstridige reservasjoner av samvittighetsgrunner. Høringsfristen er satt til 15. september, og jeg imøteser de innspill som der vil komme.
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Under valgkampen i 2013 sa nåværende statsminister Erna Solberg til Verdens Gang at folk ikke har peiling. Saken gjaldt om man skulle prioritere eldre, helse og skole foran skattekutt. I 2014 sa ordfører i Bergen, Trude Drevland, at reservasjonsrett for leger var en ordning som tilhørte fortiden, og at den var avleggs. Vi hadde rekordoppmøte på kvinnedagen, der man demonstrerte for kvinners rettigheter til selv å velge og styre over egen kropp. Da svarte nåværende statsminister Solberg at folk ikke har forstått. La meg få lov til å starte med å si at jeg er glad for at helseministeren har forstått. Jeg er glad for at helseministeren har snudd i saken, at han også mener at kvinners rettigheter til å bestemme over egen kropp, er viktigst. Det er det dette handler om. Det handler om utsatte unge kvinners trygghet, det handler om forutsigbarhet. La meg få lov å rose representanten Bollestad. Jeg aksepterer at vi har en prinsipiell uenighet knyttet til samvittighetsfrihet for leger, men i den anledning fremmer representanten Bollestad et meget godt forslag for å gripe fatt i noe av kjernen i problemet: høye aborttall. Det mener jeg er en form for politisk utøvelse det står respekt av – at man er konstruktiv, at man griper fatt i kjernen av problemet, og ikke tar opp hva som skjedde i 2011, eller innskjerpelse av regler, eller hvem som har den slags skyld, hvem som har satt fokus på det, og om det er SVs forslag eller ikke, men at man setter seg ned og utøver praktisk politikk for å sikre tryggheten for jenter. Det mener jeg er et eksempel til etterfølgelse.
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Jeg er glad for at komiteen har fulgt merknaden og oppfordringen fra Arbeiderpartiet om å se foranliggende saker i sammenheng. Vi er også veldig glade for at komiteen kunne skrive seg sammen. I helsekomiteen er det, slik jeg oppfatter det, et stort engasjement for psykiske lidelser og for å hjelpe mennesker. Det er også store forventninger, for vi har fått en helseminister som har et stort og ekte engasjement for mennesker med psykiske lidelser. Da er det godt å se at forslag fra Venstre og fra Arbeiderpartiet blir behandlet på lik linje, og at vi sammen kan stå opp for gode forslag, stå opp for å styrke førstelinjen, og for å sette dem som jobber nærmest våre innbyggere – de som jobber nærmest menneskene i kommunene – i stand til å gjøre en enda bedre jobb. Noen av de store utfordringene man blir klar over når man jobber med helsepolitikk i Norge, er etter representantens oppfatning alle de dalene vi har i helsevesenet. Det er et stort, stort behov for flere bruer – flere bruer som binder kompetanse, enheter og sentre sammen. I spesialisthelsetjenesten er det en enorm kompetanse som kunne hjulpet mang en kommune med å lage planer, sette i stand skoler og barnehager og gjøre livet – der helse skapes – enda bedre. Den lille uenigheten som ligger i noen av disse forslagene, dreier seg om hvor strenge krav man skal stille til barnehager, til ansatte og til kompetanse. Men la oss ikke fokusere på det i dag. I denne salen har vi sammen stått opp for å komme med tiltak for å hjelpe dem som har gått lengst ned på den mørke stien man kan havne på med psykiske problemer. I dag skal vi sammen sy sammen et sikkerhetsnett som skal redde enda flere fra å gå ned den stien, og som skal få flere tilbake i jobb. Rett og slett hele komiteen er enig om at alle sammen skal med. Noe av det som gleder meg aller mest, er at vi har fokus på tidlig innsats, på å hjelpe barn og unge, på å se dem som ikke har en egen stemme, og dem som ofte blir nedprioritert i systemet – dette også ifølge uttalelser fra politiet bl.a. ved overgrepssaker. Det å sørge for at barn og unge – nemlig framtiden – blir prioritert, er viktig også for å kunne ha noe å bygge på framover. Nok en gang: Vi i Arbeiderpartiet er veldig glade for at det er mulig å skrive seg sammen, og for at vi kan se forbi politiske skillelinjer for å ta Norge og Kommune-Norge noen skritt i riktig retning.
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Beklager, president. Jeg oppfattet at komiteen sto bak forslaget som ordføreren for sak nr. 7 akkurat fremmet.
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Ja, vi tar opp forslaget.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2014-06-17:
Steinberg er et lite og sjarmerende tettsted i Nedre Eiker kommune i Buskerud. Der bor det ca. 2 000 mennesker, og drøyt en tiendepart av dem brukte toget daglig da det fortsatt stanset ved stedets stasjon. Steinberg er egentlig prototypen på et sted der vi ønsker at toget skal stanse. Stedet er på en måte en liten drabantby til Drammen. Høsten 2012 ble stasjonen stengt, til stor fortvilelse for mange pendlere. Og høsten 2012 hadde landet en rød-grønn regjering. Da den nye regjeringen tok over mer enn ett år senere, var det heller smått med føringer å finne i Samferdselsdepartementets skuffer for når en gjenåpning av stasjonen skulle finne sted. Det er det kanskje verdt å minne personene bak dagens Dokument 8-forslag om. Det var flere av oss Buskerud-politikere – uavhengig av partifarge – som var høyt på banen og krevde gjenåpning av stasjonen da vi kjempet om velgernes gunst i fjor. Men det viste seg, dessverre, at det ikke er så enkelt som bare å gjenåpne stasjonen og la togene stanse. Det står absolutt ikke på vilje fra regjeringen i denne saken. Det er faktisk ingen sak våre folk i Samferdselsdepartementet har brukt mer tid på etter regjeringsskiftet enn nettopp Steinberg stasjon. Det viser hvor vanskelig saken er. En driftig aksjonsgruppe, som kjemper for togstopp, setter stadig spørsmålstegn ved flere av Jernbaneverkets argumenter for stenging. På flere områder har det vist seg at aksjonsgruppen har hatt rett. Men på ett område må jeg som politiker støtte meg til Jernbaneverket. Det er når det kommer til simuleringer av togstans, som viser at det kan føre til forsinkelser som forplanter seg til togtrafikken på Sørlandsbanen og lokaltrafikken inn til Oslo. Jeg er ikke ruteplanlegger og må velge å stole på fagekspertisen. For denne regjeringen skal ingenting være uprøvd. Vi avhjelper pendlerproblemene på Steinberg ved at vi allerede 18. august innfører to innsatstog til Oslo med stopp på Steinberg i morgenrushet, likeså to innsatstog i motsatt retning og med stans på ettermiddagen. Det vil gi de aller fleste med normal arbeidstid muligheten til igjen å bruke toget fra og til Steinberg. Fordi denne regjeringen liker å være sikker i sine saker, etableres det et prøveprosjekt med togstans hver time. Det skjer etter en del utbedringsarbeider på strekningen Drammen–Hokksund, og startes opp neste sommer, som statsråden orienterte om i sitt innlegg. Da vil vi få det endelige og riktige svaret på om Jernbaneverkets simuleringer av togtrafikken virkelig holder vann. Gjør de ikke det, klipper samferdselsministeren gladelig en rød snor, gjenåpner stasjonen og sørger for at steinbergingene igjen får stasjon med fast togstans. Ingenting vil glede meg mer enn om det skjer.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2014-06-17:
Jeg skal fatte meg i korthet. Min medrepresentant fra Buskerud Lise Christoffersen påpekte at brannbil i Oslofjordtunnelen var en av Buskerud Fremskrittspartis viktigste valgkampsaker. Det er for så vidt riktig, og jeg kan forsikre om at vi fortsatt jobber for det, og at vi kommer til å fortsette med det inntil det finnes en løsning på nettopp denne utfordringen. Det er flere som har minnet om at det ikke er mer enn 14–15 måneder siden de rød-grønne faktisk stemte ned Fremskrittspartiets forslag om å anskaffe en slik brannbil. Sånn sett er det bra at Arbeiderpartiet nå ønsker å finne en løsning, men bruk av bompenger til dette prosjektet er altså i strid med loven, slik statsråden har påpekt. Beredskap er altså en ting som ikke naturlig skal dekkes via brukerfinansiering, selv om loven gir anledning til det i nye prosjekter. Regjeringen er ambisiøs med tanke på å finne en løsning og vil selvfølgelig da vurdere dette i forbindelse med bompengereformen. Så må en bare erkjenne at noen ting tar litt tid. Det gjorde det også for de rød-grønne, som heller ikke klarte å finne noen løsning på dette spørsmålet, selv om en nå gir uttrykk for å være veldig dedikert for å klare det. Jeg kan forsikre om at både Buskerud Fremskrittspartis stortingsrepresentanter og likeså våre andre stortingsrepresentanter vil følge nøye med på at statsråden kommer med en løsning som før eller senere – helst før – realiserer den etterlengtede brannbilen i Oslofjordtunnelen.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-06-17:
Det er kjekt å kunne levere eit representantforslag i Stortinget som faktisk får støtte. Det er jo eitt av fleire eksempel på at det er mogleg å gjere godt parlamentarisk arbeid i dette nye Stortinget, og det er gledeleg. Venstre er glad for at det er eit breitt flerital for å styrkje det psykiske helsetilbodet i kommunane, og vi er særleg glade for at ein prioriterer barn og unge. Vi treng eit lyft på området, og det er i kommunane at behova er størst. Det er likevel viktig å understreke at det er gjort mykje godt arbeid på området rundt om i kommunane allereie. I min eigen heimkommune, Eid, som også representanten Lysbakken var innom – gledeleg nok – har ein i samarbeid med Nav og Nordfjord Psykiatrisenter fått på plass eit heilskapleg tilbod til pasientane der ein legg til rette for utdanning, aktivitet og meiningsfulle fritidsaktivitetar. Her har ein òg fått til ei ordning med brukarstyrte plassar på det psykiatriske senteret, som brukarane det gjeld, kan nytte ved behov. Det er viktig at det i den vidare satsinga blir mogleg å byggje vidare på dei gode løysingane mange kommunar allereie har fått på plass. Kommunar er ulike, og den enkelte kommune må ha rom for lokale tilpassingar med grunnlag i dei utfordringane den enkelte har. Venstre meiner det er viktig å leggje til rette for eit mangfald av tilbod og gje rom for fleire lokale prosjekt i regi av ulike aktørar. Livsmestringssenteret på Skei i Jølster kommune er eit eksempel på eit slikt prosjekt. Her driv ein førebygging, behandling og rehabilitering for pasientar med lettare psykiske plager. Senteret har plass til 20 pasientar og er både eit supplement og eit alternativ til den offentlege helsetenesta. Senteret blir drifta av Bergen Diakonissehjem, som driv både sjukehus, høgskule og andre senter.Vi treng meir sosialt entreprenørskap og fleire aktivitetsbaserte tilbod og håpar at dette blir ein del av utgreiinga som Stortinget no ber om. Til slutt er det viktig at ein får til ei betre integrering mellom det fysiske og psykiske helsetilbodet. Vi treng ein tverrfagleg innsats og koordinering av ulike hjelpetiltak. Det gjeld særleg barn og unge. Det er helsestasjonane og skulehelsetenesta som er viktige her, men vi må heller ikkje gløyme den viktige rolla som PPT kan spele i samhandling med skule, barnehage, foreldre og barn.
Torill Eidsheim (Høyre), 2014-06-17:
Denne saka gjeld innlemming i EØS-avtala av forordning om oppretting av ordning for eit samankopla Europa. For meg som ordførar for saka er det gledeleg å sjå at ein samla komité stiller seg bak innstillinga i denne saka. Connecting Europe Facility, CEF, har som formål å opprette eit overordna program for investeringar i infrastruktur i EU fram mot år 2020. Ved å fokusere på smart, berekraftig og fullt samankopla transport, energi og digitale nettverk er det tenkt at dette skal bidra til å styrkje Europa sin indre marknad. Den grunnleggjande tanken ved dette programmet er at det skal gje incentiv til investering. EU-kommisjonen har anslått at for kvar investerte euro i infrastrukturnettverket vil innovativ finansiering kunne stimulere til ei ny investering på 6–15 euro, rekna saman til ein verdi av 50 mrd. euro. EU har til liks med den norske regjeringa sett klare mål for breiband med 100 Mbps til heile landet innan 2020. Krevjande innsats og koordinering står framfor oss for å nå målet, og forventningane knytte til det digitale samfunnet er store. Pengane knytte til CEF-prosjektet vil bidra til utbygging av nødvendig infrastruktur, som igjen vil gjere teknologiske løysingar innan ulike sektorar tilgjengelege. CEF-forordninga kan bidra til forenkling, effektivisering og ikkje minst til ei minsking av det digitale klasseskiljet. EØS-komiteen si avgjerd legg opp til at EØS/EFTA-statane berre skal delta i telekommunikasjonsdelen av ordninga for eit samankopla Europa. Noreg si finansielle deltaking vil derfor vere avgrensa til telekomområdet. Deltakinga i CEF gjer det òg mogleg for norske offentlege etatar, med samarbeidspartnarar, å søkje midlar til etablering av den norske delen for dei aktuelle digitale. Kort samanfatta vil eg vise til at det er svært viktig for Noreg å vere aktivt med i ordninga for eit samankopla Europa. Det er gledeleg å sjå at denne regjeringa følgjer opp EU/EØS-saker, og at det blir sett på dagsordenen på ein god måte. Det gjev oss høve til å sikre at norske interesser blir varetatt. I staden for å godta løysningar og standardar laga av medlemsstatane i EU, kan Noreg då få vere med på å utforme desse sjølv.
Torill Eidsheim (Høyre), 2014-06-17:
Samleproposisjonen Prop. 97 S til revidert nasjonalbudsjett dekkjer tre programkategoriar: luft, veg og bane. Først vil eg få lov til å seie nokre ord om veg – nærare bestemt om korleis vi kan få bygd meir veg for pengane. I Høgre er vi opptekne av å finne nye, gode løysingar, og vi ser no fram til å kunne få til mykje meir, mykje raskare, ved å ha ei tilnærming der konkurranse faktisk er sunt, og private aktørar kan bidra positivt. Regjeringa har signalisert at dei vil ta i bruk nye verkemiddel for å byggje ut infrastrukturen, i tillegg til ei omorganisering av den eksisterande bompengesektoren. Det er på høg tid at forvaltninga av brukarbetaling blir organisert på ein enda meir kostnadseffektiv måte. Bompengesektoren treng betre incentiv for å gjere innkrevjinga meir effektiv, og det krev omstrukturering, betre rollefordeling og konkurranse, slik at ny teknologi blir utvikla og teken i bruk. Regjeringa går inn for eit organisatorisk skilje mellom operatør og dei som sender ut brikker. Dette er bra, og det vil kunne sikre konkurranse, med kundevenlege løysingar, der trafikantane faktisk berre treng avtale med eitt selskap ved køyring i Europa. Innretninga er ikkje avklart enno, men eg vil oppfordre til at Stortingets samrøystes vedtak frå 20. mars 2013, knytt til EFC-direktivet, blir følgt opp. No ønskjer eg å vende blikket mot det mest «svevande» av dei tre programområda. Når det er sagt, synest eg at denne regjeringa har vist evne til ikkje å gjere luftfartspolitikken svevande, i overført betyding. Konkrete tiltak er sette i verk, og klare planar er signaliserte, som vil kunne gje luftfartsbransjen føreseielegheit. Regjeringa vil konkurranseutsetje tårn- og sikringstenester i tråd med regjeringsplattforma. Flysikringstenesta skal omdannast til eit dotterselskap i tråd med eigarskapsmeldinga om Avinor. Òg utbyttepolitikken er blitt endra, slik at Avinor no er sikra større moglegheit til å forme eiga utvikling og investering. Dette ser vi eit godt eksempel på i Bergen, der Avinor no har fått sett fart på utbygginga av ein sårt etterlengta terminal 3 på Flesland. I tillegg har reduksjonen i utbyttekravet frå staten gjeve Avinor betre incentiv til å drive kostnadseffektivt. Den raud-grøne regjeringa hadde ingen forslag – og korkje pengar eller tiltak – til Flesland. Dette viser at det er rom for nytenking innanfor samferdsle, og at nye idear faktisk gjev betre løysingar, noko òg representanten Eidsvoll Holmås her i dag har kommentert at han har sett dei positive sidene ved. Arbeiderpartiet og Senterpartiet har i merknadane kommentert at Høgre og Framstegspartiet ønskjer seg konkurranseutsetjing i luftfarten, og dei understrekar at dei er særs opptatt av at dette ikkje skal baserast på ideologi åleine. Det er kanskje grunn til å stille spørsmål om skepsisen er minst like mykje ideologisk fundert som ønsket om faktisk å bruke konkurranseutsetjing for å oppnå det kvalitativt beste tilbodet.
Torill Eidsheim (Høyre), 2014-06-17:
I denne saka har Arbeidarpartiet teke initiativ til å endre veglova § 27 for å gjere det mogleg å utvide bompengebruken til òg å gjelde beredskapstiltak. Dette er vi i Høgre imot. Men forslaget tek i realiteten opp to problemstillingar. Det eine er moglegheita til å bruke bompengar til beredskapstiltak, og det andre er behovet for ytterlegare brannberedskap i Oslofjordtunnelen og andre særleg ulykkesutsette strekningar. Når det gjeld det siste, er det nok full einigheit om at beredskapen skal vere vel vareteken for dei som skal ferdast på vegen. I den samanhengen har regjeringa allereie styrkt 2014-budsjettet med fleire hundre millionar utover det den førre regjeringa gjorde i sitt budsjettforslag, og det er no sett i verk arbeid for å styrkje tryggleiken i tunnelar fleire plassar rundt om i landet. Så til Arbeidarpartiet sitt forslag om å endre veglova, slik at bompengar no skal kunne nyttast til beredskapstiltak: I Høgre ser vi at bompengar i dag er eit vesentleg og grunnleggjande bidrag til dagens organisering av vegbygging, og at den delen var aukande under den førre regjeringa. Men vi vurderer det slik at brukarbetaling skal forvaltast med respekt for opphavleg intensjon. Bompengane skal først og fremst nyttast til planlegging, bygging, utbetring, vedlikehald og drift av veg. Høgre meiner at beredskap er eit samfunnsansvar som ikkje bør finansierast gjennom auka bompengar. Kvar skal ein så setje grensa for kva brukarane skal ende opp med å betale for? Tidlegare i debatten i dag var Arbeidarpartiet veldig uroa over auka bruk av å kjøpe veg på kreditt. Men eg vil minne om at det er dette òg. Vi ser det slik at vi har ein jobb å gjere med å sikre ei meir effektiv innkrevjing og forvalting av brukarane sine pengar og få meir ut av kvar einaste krone, snarare enn å leggje opp til å krevje inn endå meir. Det er sett i gang eit arbeid knytt til omorganisering av bompengesektoren i Noreg. Grunnlaget for dette reformarbeidet, som låg der etter den raud-grøne regjeringa, har ikkje vore godt nok, og det er grunn til å tru at dei føreslåtte grepa der ikkje ville ha bidrege til auka effektivisering. Og vi hadde ikkje fått noko meir veg for pengane. Bompengesektoren treng betre incentiv for å gjere innkrevjinga meir effektiv. Vi pliktar å sjå til at dei rette grepa no blir gjorde, slik at det kan bli ei kostnadseffektiv innkrevjing av bilistane sine pengar. I Høgre vil vi gjere vårt for å unngå å auke brukardelen i norske vegprosjekt, slik Arbeidarpartiet her føreslår. Samtidig vil vi bidra til at vi får meir ut av kvar enkelt krone, slik at vi òg kan styrkje tunnelberedskapen.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Samferdselsministeren sier at de rød-grønne vil gjenåpne Steinberg stasjon uansett. Det hører med til sannheten at det vedtok Stortinget i 2012 – og i 2013, altså bare for noen måneder sida, ved statsbudsjettbehandlingen. Jeg er enig i at det hadde vært direkte uansvarlig hvis vi bare over bordet i dag hadde vedtatt at en eller annen tilfeldig stasjon skulle gjenåpnes, men det ble altså vedtatt ved statsbudsjettbehandlingen før jul. Jeg husker at Fremskrittspartiet lokalt i Buskerud var veldig for gjenåpning av Steinberg stasjon. Jeg mener bestemt at Fremskrittspartiet og Høyre i Stortinget også var enig i det ved behandlingen av statsbudsjettet, og det er altså, som jeg sier, ikke lenger sida enn bare noen måneder, under behandlingen av statsbudsjettet for Samferdselsdepartementet i desember 2013 av budsjettet for 2014. Så spørsmålet mitt er rett og slett: Hvorfor endret Høyre og Fremskrittspartiet syn i saken på så kort tid? Hva var det som skjedde i løpet av vinteren som gjorde at Høyre og Fremskrittspartiet endret oppfatning?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Samferdselsministeren har tillært seg en debatteknikk som ikke er særlig ærefull, der han tillegger stortingsrepresentantene motiver og en oppførsel som ganske ofte er langt fra virkeligheten. Vi har vanligvis tradisjon i Norge for at statsråder har respekt for Stortinget og stortingsrepresentantenes arbeid, og jeg håper at vi ikke nå endrer på det med den måten samferdselsministeren debatterer på, ikke bare i denne saken, men i flere saker. For eksempel har samferdselsministeren sagt at de rød-grønne ønsker å redusere kapasiteten på Sørlandsbanen og ønsker å redusere tilbudet på Sørlandsbanen. Istedenfor at samferdselsministeren slenger ut slike påstander, mener jeg vi bør få saken inn i ordentlige forhold, debattere saklig og grundig, ha respekt for hverandres synspunkter og slutte å tillegge stortingsrepresentanter motiver og synspunkter de ikke har. Spørsmålet mitt er: Kan ministeren belegge hvor han har synspunktet sitt fra om at de rød-grønne ønsker å redusere tilbudet på Sørlandsbanen?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Samferdselsministeren hevder at de rød-grønne jobber imot økning av kapasiteten på Sørlandsbanen. Det er ikke riktig. Vi er veldig for økt kapasitet både på Sørlandsbanen og på Vestfoldbanen, for å nevne det – som også har vært nevnt tidligere i debatten. I dag er det fire avganger gjennomgående mellom Oslo og Kristiansand. Nå har samferdselsministeren i debatten i dag lovet at han skal doble togtilbudet på Sørlandsbanen. Det er veldig bra. Jeg har aldri hørt at han har vært så konkret før. Jeg håper det ikke var en forsnakkelse. Dobling av fire – han har da lovet åtte avganger mellom Oslo og Kristiansand. Det er som sagt veldig bra. Men det står ingenting i de dokumentene vi har fått, verken i Prop. 97 S for 2013–2014 eller i korrespondansen mellom komiteen og departementet ved behandlingen av representantforslaget, at Steinberg stasjon vil umuliggjøre å doble kapasiteten på Sørlandsbanen. Det det står, er at en gjenåpning av Steinberg stasjon umuliggjør totimersfrekvens på Sørlandsbanen. Det skriver ministeren. Men totimersfrekvens og dobling av kapasiteten – det er riktignok et totall i begge uttrykkene, men dobling og totimersfrekvens kan da ikke være det samme. Altså skal antall tog økes med fire mellom Oslo og Kristiansand, fra fire til åtte, og da må jeg virkelig si at jeg tror saken om Steinberg stasjon gis uante dimensjoner og konsekvenser. Hvis gjenåpning av Steinberg stasjon umuliggjør å øke togtilbudet med fire tog i døgnet mellom Oslo og Kristiansand, må jeg si jeg er ganske tvilende til om viljen til å prøve å finne løsninger på dette i det hele tatt har vært til stede. Jeg liker ikke at vi behandler enkeltforslag om jernbanestasjoner i jernbanenettet, men her er historien helt spesiell, for her har Stortinget ved to anledninger, først i 2012, vedtatt at Steinberg stasjon skulle gjenåpnes. Og det er ikke riktig som representanten Godskesen sa tidligere, at det ble vedtatt i valgåret 2013, det ble vedtatt i 2012. Først ble det vedtatt ved budsjettbehandlingen for 2013, i 2012, og så ble det vedtatt ved budsjettbehandlingen for 2014, i 2013. Som sagt: Jeg liker ikke at vi må gå til det skrittet at vi tar opp enkeltstasjoner på denne måten, men jeg liker heller ikke at Stortingets vedtak ikke følges opp.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Det spesielle i Mehamn er jo at det faktisk er Hurtigruten som har ødelagt kaia, som nå gjør at Hurtigruten ikke kan anløpe stedet. Etter at kaia ble ødelagt, fortsatte Hurtigruten å anløpe i ganske lang tid. Så sa Hurtigruten at det ikke var forsvarlig å anløpe. Da kunne det vært interessant å stille spørsmålet ikke til ministeren, men til Hurtigruten: Var det da uansvarlig av Hurtigruten å fortsette å anløpe i Mehamn? Men det er i grunnen ikke det som er spørsmålet. Det er alvorlig for et sted som Mehamn at Hurtigruten kanskje vil la være å anløpe stedet i 8–9 måneder. Det er avtalen mellom staten og Hurtigruten som regulerer hvilke steder som skal anløpes. Så spørsmålet mitt til ministeren er rett og slett: Vil det få noen økonomiske konsekvenser for godtgjøringen til Hurtigruten at et sted som Mehamn i så mange måneder ikke har hatt hurtigruteanløp?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Jeg er helt sikker på at Hurtigruten ikke sammenstøtte med kaia med vilje. Vi skal ikke antyde noe som helst annet. Det var selvsagt et uhell. Men som sagt fortsatte Hurtigruten å anløpe, både kaia ytterst i havna – den vanlige hurtigrutekaia – og kaia lenger inne i havna, som Ingebrigtsen beskrev veldig detaljert i sitt innlegg. I kommunikasjonen mellom komiteen og statsråden i saken har også komiteen stilt spørsmål om dette vil få noen økonomiske konsekvenser for Hurtigruten. Departementet viser – og det forstår vi – til bestemmelsen i kontrakten som gjelder bestemmelsen om force majeure. Vi skjønner alle at ting kan skje langs kysten. Men vi er i den situasjonen at det er Hurtigruten som var grunnen til uhellet – det var Hurtigruten selv som ødela kaia. Så spørsmålet er rett og slett: Vil bestemmelsen om force majeure komme til anvendelse når det er Hurtigruten som har voldt skaden i den konkrete saken?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Jeg vil bare kommentere det representanten Ingebrigtsen innledet om, om skinnlua i Mehamn. Jeg kan bare bedyre overfor representanten at da jeg var i Mehamn forrige fredag, var det blikkstille. Finnmark var varmeste fylke i Norge den dagen. Det var sol, det var varmt vær, det var storartet å være i Mehamn. Det var rett og slett ikke bruk for skinnlue i det hele tatt. Etter et møte med dem jeg nevnte i stad – hvor vi sørfra nok vil si at språkbruken til tider var litt hvassere og kraftigere enn det vi er vant til – gikk alle sammen og spiste boknafisk og koste seg som en bare kan gjøre på en plass som Mehamn. Forslaget til Ingebrigtsen er trøblete, sier Samferdselsdepartementet, fordi – som det sies i korrespondansen – det er ikke Kystverkets ansvar å vurdere kaienes beskaffenhet. Det blir et forhold mellom rederi og havnemyndigheter. Det forholder vi oss til, selv om jeg skjønner at det er litt ulike oppfatninger om det. Men det som kanskje er like viktig, er at jeg vil tro at hvis vi skulle be Kystverket sette i gang en sånn prosess nå, vil det nødvendigvis ta noe tid. Det nærmer seg ferietid i Norge med stormskritt. Vi vet at midt på sommeren er det et par måneder da ting kan ta ekstra tid. Det ble opplyst på befaringen forrige fredag at kaia ved Nordkynterminalen – altså den kaia som er ødelagt – nå er under utbygging, og at kaia er ferdig i begynnelsen av september. Det er ikke veldig lang tid, så jeg er opptatt av at vi nå ikke gjør noe som kan forsinke det hele. Saken ser ut til å ha løst seg – etter kanskje litt mye støy. Etter at saken fikk en litt trøblete start og partene kanskje ikke var helt på talefot, virker det som om alle nå er opptatt av å finne løsninger. Jeg understreker nok en gang det en enstemmig komité sier, at så fort kaia er utbedret, forutsettes det at Hurtigruten gjenopptar anløpene sine i Mehamn.
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2014-06-17:
Den saken som komiteen her har behandlet, et representantforslag fra Venstre, handler om å få en nasjonal ordning med tilbud om elektronisk billett for sømløse kollektivreiser over hele landet. Dette er en sak hvor hele komiteen står bak forslag til vedtak. Komiteen ser viktigheten av at kollektivtilbudet gjøres godt tilgjengelig og er lett å bruke for passasjerene. Vi ønsker at flere skal bruke kollektive transportmidler. Da må det bli enklere å velge gode, tilpassede løsninger i hverdagen. Et felles billettsystem vil trolig få flere til å bruke kollektive transportmidler, og det vil igjen kunne skape et bedre tilbud innen transportsektoren. Komiteen mener det blir viktig å se på erfaringer med felles billettsystem som fungerer godt i andre land. Men vi vet at et slikt system kan by på utfordringer for oss, særlig på grunn av de ulike prisnivåer vi har i landet vårt. Forslagsstillerne viser til Tyskland, hvor de har klart dette, og at tyskerne bruker systemet i mer enn hundre tyske byer. Et slikt felles billettsystem vil trolig føre til en styrket konkurranse mellom aktørene, fordi alternative reisemuligheter lettere kan bli synliggjort. Det er viktig å tilrettelegge for et større mangfold av aktører i transportsektoren. Et slikt system kan bidra til dette. Komiteen mener videre at en felles ruteplanlegger, sammen med et felles billettsystem, vil gjøre det enklere for kollektivtransportbrukerne. Dette vil være særdeles viktig når man skal reise over regiongrensene. Vi vet også at det å gjøre ting enklere for folk flest vil være av avgjørende betydning for om det vil lykkes å få folk til å strømme til kollektivtilbudene. For egen regning vil jeg tilføye at vi har hatt en lignende sak til behandling i Stortinget tidligere, Dokument nr. 8:55 for 2008–2009 om en nasjonal ordning med elektronisk «køfri»-billett på kollektivreiser. Saken fikk den gang bare stemmer fra opposisjonen, som den gang var Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Til slutt: Denne gangen er det – som jeg har sagt tidligere – en samlet komité som står bak forslaget. Forslagsstillerne – deriblant vår gode kollega Abid Raja – bør være fornøyd med dette.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-06-17:
I denne proposisjonen er det omtalt en rentekompensasjonsordning som regjeringen vil fremme for Stortinget som egen sak. Vi vet at disse bompengeavtalene som er inngått rundt omkring i landet, ofte er et resultat av noen skjøre kompromisser hvor en har prøvd å bake inn litt motstridende interesser, f.eks. der en har innført en differensiert bompengeavgift med høyere satser i rushtiden og lavere resten av døgnet, for å få flere til å velge kollektivt og redusere køene. En rentekompensasjonsordning, som en har oppfattet det så langt i alle fall, skal gi reduserte bomavgifter og kan dermed bidra til å redusere noe av den effekten som en differensiert bompengeavgift er ment å gi. Hvilke tanker gjør statsråden seg om denne typen problemstillinger når det gjelder utviklingen av en rentekompensasjonsordning?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-06-17:
I Venstre har vi stor respekt for alle som slåss for et bedre jernbanetilbud, både for seg selv og generelt. Når vi ikke går inn og støtter dette forslaget, er det definitivt ikke fordi vi har noe eget ønske om at vi ikke skal ha et godt reisetilbud på Steinberg stasjon; det er ganske enkelt en avveining av hva som gir det beste jernbanetilbudet. I avveiningen mellom ett stopp, som gir usikkerhet, opp mot det å få et tilbud om to tog i timen mot Hokksund, og som vanskeliggjør en totimersfrekvens på Sørlandsbanen, er det helt klart for oss riktig å prioritere et bedre tilbud mellom Drammen og Hokksund og et bedre tilbud på hele Sørlandsbanen. Så er vi glad for at det likevel lar seg gjøre, at det er mulig, å få til to innsatstog med stopp på Steinberg stasjon, at det også vil bli satt i gang en prøveordning med ordinære tog etter hvert, og at de nødvendige investeringene gjøres for å få det til. Hovedmålet må være å gjøre jernbanetilbudet så attraktivt som mulig, både for dem som reiser på hele strekningen og har behov for jernbane langs hele strekningen på Sørlandsbanen, og i så stor grad som mulig også for det mer lokale tilbudet. Men det som er avgjørende, og som denne saken også illustrerer – i og med at den er på Stortinget – er at når en skal planlegge for jernbane, og Stortinget også skal støtte opp under driften på jernbanen, må vi ha en systemtenkning liggende til grunn, der vi planlegger for så god rutefrekvens og så godt tilbud som mulig, og at det er det som er drivkraften i utviklingen av jernbanen, og ikke en kamp om hvert enkelt prosjekt. Da får vi ofte et problem med å lage et godt nok totaltilbud. Grunnproblemet er kapasiteten på en jernbane som er gammel, og hvor man har et ensporet tilbud, med de kapasitetsproblemene som ligger i fortsatt å forsøke å drive såpass mye jernbane med et tilbud som har såpass mange begrensninger. Fra Venstres side støtter vi ikke forslaget – ikke fordi vi ikke har den største sympati med dem som slåss for et bedre tilbud. Hadde dette vært en sak hvor det bare handlet om en vilje til å bruke ressurser for å få til et bedre jernbanetilbud, ville vi definitivt vært med på det, men her er det en avveining. Den løsningen som nå blir, sikrer et bedre totaltilbud for hele Sørlandsbanen og et bedre totaltilbud også på kort sikt for strekningen mellom Drammen og Hokksund. Da er det det som må være den viktigste prioriteringen.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-06-17:
Jeg vil anbefale Venstres gruppe å stemme for at forslaget oversendes næringskomiteen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-17:
Vi fra SVs side kommer til å støtte forslaget fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet. Vi mener det er viktig at når Stortinget fatter vedtak, følges disse vedtakene opp. Vi merker oss at det finnes betydelige penger til å ettergi bompenger – i statsrådens prioriteringer – men ikke penger til å gjennomføre den oppgraderingen, den satsingen, på Steinberg stasjon som vi mener er riktig, og som Stortinget har vedtatt. Hvordan en legger opp jernbanelinjer, skinnegående transport, og hvor en legger stasjoner som skal ha et tilbud, er avgjørende for den helhetlige politikken for utvikling av areal, fordi det er der det er stasjoner, vi ønsker oss fortetting. Det er der kommunene legger opp til fortetting. Det å skape usikkerhet på den måten som jeg oppfatter at stortingsflertallet gjør i dag, er ikke bra for de kommunepolitikerne og de fylkespolitikerne som prøver å se for seg en helhetlig planlegging av areal- og transportpolitikken i området mellom Oslo og Buskerud. Vi mener derfor det er riktig å støtte forslaget, slik som ligger fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-17:
Etter å ha hørt diskusjonen om OPS tenker jeg som så at det egentlig kan være ganske klargjørende å få en strategi fra regjeringen om dette, for folk omtaler OPS på helt forskjellige måter og ut fra hva slags elementer de legger vekt på. Det er flere av dem som statsråden legger vekt på, som jeg selv er positiv til, og som jeg mener vil bidra til innovasjon. Men det er veldig mange sider ved OPS som er ekstremt negative, og som etter min oppfatning bare bidrar til problemer. Men vi får en debatt om dette på et senere tidspunkt, så jeg vil be statsråden om ikke å bruke tid på det i sitt svar til meg. Det jeg derimot vil be om svar på, gjelder følgende: Jeg stilte en rekke spørsmål om Follobanen. Statsråden sa i sted at når stortingsrepresentanter spør, skal de få svar. Kan statsråden gi meg svar på de spørsmålene jeg stilte om Follobanen?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-17:
Jeg vil bare raskt touche inn på denne OPS-debatten. Det blir litt underlig når jeg fra flere representanter her blir tatt til inntekt for et syn om at jeg plutselig nå er mye mer konstruktiv til OPS. Noe av dette handler om begrepsbruken. Man kan ikke snakke om OPS og så mene utviklingskontrakter, hvis det er det man egentlig mener. SV på Nesodden var i spissen i kommunesektoren for å innføre utviklingskontrakter sammen med Skanska for å få til et godt prosjekt, Tangenten skole, som på det tidspunktet det ble åpnet, var det mest energieffektive bygget, som nettopp ble til gjennom samarbeid mellom offentlige og private. Men det var ikke noe rør med finansieringen der. Rør med finansieringen har man derimot hatt i Storbritannia, der Tony Blairs regjering gjennomførte en haug med OPS-prosjekter, som i realiteten var som å tisse i buksen, for å gjennomføre storstilte satsinger – «tisse i buksen» for å holde seg varm, president, det må da være innenfor – som de ikke hadde penger til, men som private var mer enn villige til å sørge for å finansiere for skyhøye forpliktelser som ble skjøvet inn i framtiden. Jeg er bekymret for at både veiselskapet og den form for OPS som regjeringspartiene ivrer for, er denne type OPS. Hvis vi snakker om utviklingskontrakter, kan vi få en konstruktiv og god debatt på et senere tidspunkt. Men det får vi se når denne strategien som flertallet her i salen ønsker, blir lagt fram. Jeg vil bruke tiden min på Follobanen. Jeg vil si to ting. Jeg oppfatter at det var en klar forutsetning for Stortinget den gang man vedtok å bygge Follobanen, at man skulle ha tilretteleggelse for høyhastighetsbane på et senere tidspunkt, med et eget spor for dette, som skulle bygges, fordi det er sinnsykt dyrt å bygge dette på et senere tidspunkt. Det vil innebære avbrudd og alt mulig sånt. Men hvis man bygger det i det øyeblikket man bygger den store tunnelen, har man lagt til rette for høyhastighetsbane. Jeg opplever ikke at Stortinget på noe som helst senere tidspunkt har sagt at dette kan droppes. Hvis det er sånn at det at statsråden ikke ivrer for høyhastighetsbaner, betyr at statsråden tror at man liksom kan droppe det, vel da mener jeg at det er et brudd på Stortingets forutsetninger. Jeg ser nå at det er et flertall her som foreslår noe annet som legges fram, og som åpner for å skyve dette fram i tid. Jeg hører også, som sagt, statsråden si at denne regjeringen ikke ivrer for høyhastighetsbane, men man har inngått en flertallsavtale i budsjettet, der man nå planlegger en helhetlig utbygging: Man planlegger altså for en høyhastighetsbane mellom Göteborg og Oslo. Hvis man fjerner den første brikken på en sånn bane, nemlig å legge til rette for at den første store satsingen blir borte, vil jeg si det er en form for utpressing av Stortinget som er veldig, veldig vanskelig å akseptere – med alle forbehold om at det er dette som skjer.