Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-02-12:
Plassmangel og dårlig tilrettelagte utearealer er et generelt problem i mange skolegårder. Dette hindrer barn i å være fysisk aktive. Regjeringen har vedtatt et manifest mot mobbing, og det er et tverrpolitisk ønske om mer fysisk aktivitet i skolen. Gjennom formelle målsettinger i L97 oppfordres det til uteaktivitet gjennom målsettingen om helsefremmende arbeid, fysisk aktivitet, lek, praksis og opplevelse. Det er vårt ansvar å legge til rette for kvalitativt gode uteområder på skolene våre. Skal vi nå å oppfylle enhetsskolens og fellesskolens mål om tilrettelagt opplæring, må vi vende blikket i større grad mot skolegårdene og bevisst satse på skolegårdene og uterommet der. Uterommet har til dels vært et forsømt område, og det har vært altfor lite fokusert på uteområdene som områder der man bør sette inn både midler og ressurser for å få god, kvalitativ heving av skolen. Barn og unge oppholder seg i stadig lengre tid på skolen, både i undervisningssammenheng og på fritiden. Man har fått utvidet skoledag fra første til fjerde klasse, og store deler av elevene går i skolefritidsordningen fra første til fjerde klasse. Skolens utearealer har derfor fått en økt betydning, ikke minst for fysisk aktivitet og derigjennom barns helse og trivsel. NIBR har undersøkt fire skoler og avdekket store forskjeller. I noen skolegårder har barn ni ganger så stort areal å boltre seg på som i andre. Noen skolegårder er preget av asfalt, mens andre har store områder med natur. NIBR mener at utformingen av skolegårdene får store konsekvenser for barn og unge når det gjelder å være fysisk aktive, og for det sosiale miljøet på skolen. Når det er knapt med plass, begrenses aktivitetsmønsteret, og det blir flere regler om hvem som skal være hvor, og hva som skal gjøres der. Annen forskning har vist at det skjer mye mobbing i skolegårder, noe som rett og slett kan skyldes at barn kjeder seg. NIBR har ikke studert mobbing eksplisitt, men de har registrert høyere aktivitetsnivå og mindre frustrasjon og knuffing der det er plass nok og et mangfold av aktivitetsmuligheter. Der det var begrenset plass, ble fotballen en dominerende aktivitet for guttene, mens jentene stod på sidelinjen som passive tilskuere, redde for å få ballen i hodet. I et intervju i Aftenposten for noen uker siden sa en lærer fra Skøyen skole, som er en av de skolene som har et stort og godt uteområde, at han «merker veldig at det blir mindre konflikter. De får utløp for ting ute. De får holde på uten altfor mange regler, da blir det folkeskikk som gjelder». Det sa en fornøyd lærer til Aftenposten. Denne læreren har også jobbet på forskjellige andre skoler i Oslo og merker godt hva uteområdet gjør med elevene. Stilles det krav om størrelse og utforming av skolens uteareal? Nei, myndighetene har ikke stilt krav eller fastsatt normer for skolens uteareal. For husdyr – til sammenlikning – f.eks. burhøns og andre typer dyr, finnes det normer og krav. I 2002 ble det vedtatt en tilføyelse i lov om grunnskolen og videregående skole av 17. juli 1998, kap. 9a, om elevenes skolemiljø. Loven trådte i kraft 1. april 2003. Det står følgende i § 9a-1: «Alle elevar i grunnskolar og vidaregåande skolar har rett til eit godt fysisk og psykososialt miljø som fremjar helse, trivsel og læring.» I § 9a-2, om det fysiske miljøet, står det: «Skolane skal planleggjast, byggjast, tilretteleggjast og drivast slik at det blir teke omsyn til tryggleiken, helsa, trivselen og læringa til elevane.Det fysiske miljøet i skolen skal vere i samsvar med dei faglege normene som fagmyndigheitene til kvar tid anbefaler.» Fagmyndighetene har ingen slike normer når det gjelder uteareal for skolene. Jeg vet at Læringssenteret har etablert en nettportal om skoleanlegg. På disse nettsidene er utearealene omtalt, og det er gitt visse anbefalinger. Men det går mer på tilgjengelighet og universell utforming, ikke på normer og krav. Sosial- og helsedirektoratet har nylig utarbeidet en rapport som fokuserer på behovet for arealnormer og virkemidler for skolens utearealer. Et av de sentrale spørsmålene er om man skal stille krav til skolens utearealer, og i tilfelle hvilke krav. Problemstillingen drøftes både med hensyn til areal pr. elev, lysforhold og mulighet for fysisk aktivitet. Det pekes på at utfordringen er størst på ungdomsskolenivå, i og med at elevene der er minst fysisk aktive. Rapporten anbefaler at det stilles konkrete krav til skolens uteareal på flere områder. Det anbefales bl.a. i rapporten at det blir stilt et arealkrav på minst 50 m2 pr. elev for nye skoleanlegg. Jeg vil sitere fra innledningen i forordet til rapporten fra Sosial- og helsedirektoratet: «Skolens utearealer som arena for fysisk aktivitet blant barn og unge er et sentralt tema for Sosial- og helsedirektoratet. Bakgrunnen er at barn og unge oppholder seg i stadig lengre tid på skolen, både i undervisningssammenheng og i fritiden. Skolenes utearealer har derfor fått økt betydning, ikke minst for fysisk aktivitet og derigjennom barnas helse og trivsel. Samtidig ser vi at arealene er under press og ofte er opparbeidet på en måte som ikke er formålstjenlig i forhold til dagens behov.» Hensikten med min interpellasjon er å rette fokus mot et område som jeg mener i lengre tid har vært forsømt, og som man bør rette fokus mot. Utearealet på skolene er et viktig tema, og det bør være et viktig tema i forbindelse med Kvalitetsutvalgets innstilling denne våren. Uteområdet har ikke vært sett på som en del av skolens område. Man har, som jeg viste til, fått lover og regler som går på det fysiske og psykiske miljøet når det gjelder inneområdene på skolen, men ikke det som går på uteområdene. Derfor er min utfordring til statsråden: Hvilke konkrete tiltak vil statsråden sette i verk, og hvilke planer har hun framover når det gjelder å sette normer og standarder på uteområdet for elevene våre?