Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2014-06-12:
Jeg må innrømme at jeg har sett fram til denne debatten om en kraft fra land-løsning til Utsirahøyden. Aller først – la meg benytte anledningen til å takke komiteen for et godt samarbeid og ikke minst viljen til å finne fram til en felles enighet. At komiteen nå både gjennom merknader og vedtak er samstemt, gir oss en robust sak og en tydelighet om tiden framover. Går en kort tid tilbake, skulle en tro at akkurat det var umulig, men det viser seg at det var mulig. Jeg er veldig glad for og takker komiteen for det. Dette er et av vår tids aller største industriprosjekter. Det skal investeres opp mot 120 mrd. kr. Jeg har hørt tall som sier at det skal skapes verdier for antatt 2 000 mrd. kr. Tidshorisonten vi snakker om, er i hvert fall 50 år, og det er grunn til å anta at den kan bli lengre. Det handler om Framtids-Norge, om dagens og morgendagens muligheter og begrensninger. Dimensjonene som ligger i saken, handler om klimautfordringene og våre forpliktelser på den ene siden og arbeidsplasser og muligheter for verdiskaping på den andre siden. Uten en elektrifisering av Utsirahøyden, som nå Stortinget stiller som vilkår, ville målsettinger fastsatt i Stortinget gjennom klimaforliket om reduksjoner av klimagassutslipp ikke kunne nås – ja, de ville vært helt umulig å nå, tror jeg. Det handler først og fremst om å kutte utslipp der vi kan. Det handler om å erstatte fossil energi med fornybar energi der vi kan. Utsirahøyden er et område hvor dette med enkelhet kan gjøres. På den andre siden handler det om arbeidsplasser, vekstmuligheter, posisjoner for oljeselskapene og ikke minst – og kanskje det aller viktigste akkurat nå – om viktige oppdrag som leverandørindustrien i Norge kan konkurrere om. Jeg vil understreke at Stortinget normalt ikke legger rammene for petroleumsutvinning på denne måten. Det gjøres i forbindelse med de ordinære behandlinger Stortinget har av den generelle innretningen av petroleumspolitikken og gjennom vedtak knyttet til utbyggingssaker Stortinget får seg forelagt. Så det er litt uvanlig at Stortinget gjennom et Dokument 8-forslag stiller så tydelige krav som en nå gjør om utbygginger på enkeltområder på norsk sokkel. Vi understreker gjennom komitébehandlingen at dette ikke betyr at Stortinget endrer praksis for andre utbygginger på norsk sokkel, og heller ikke for resten av prosessen knyttet til utbyggingen av Johan Sverdrup-feltet. Når det er sagt, har jeg lyst til å understreke at det var helt nødvendig å gå inn i Dokument 8-forslaget på den måten komiteen har gjort. Helt fram til 16. mai var det veldig utydelig hvordan denne saken skulle rammes inn av et samlet politisk Norge. Det var mye diskusjon, utydeligheten var stor, og usikkerhetens slør spredte seg over en stor og viktig sak. Vi opplevde frustrasjon rundt manglende informasjon, det var sprik i kostnadsanalyser og rapporter som ble laget for tiltakskostnader, og det var også vanskelig å få tilstrekkelig informasjon inn mot Stortinget i tilknytning til den usikkerheten som lå der. Så var det forholdsvis tydelig at olje- og energiministeren, i hvert fall slik som undertegnede oppfattet det, egentlig argumenterte imot en områdeløsning, samtidig som en klar opposisjon, som utgjorde et bredt flertall, var for en områdeløsning. Det er nå avklart, så vi behøver ikke egentlig å diskutere historien, men med det som bakteppe ville det egentlig vært uansvarlig ikke å avklare viktige vilkår for et så stort prosjekt. Det var riktig og er riktig at Stortinget nå stiller vilkår i denne saken. Det er også slik at det kan ikke komme overraskende på noen at et flertall i Stortinget, og nå et samlet storting, stiller vilkår. Det har ligget der i tilknytning til utbyggingen på Utsirahøyden hele tiden. Ikke minst er det stadfestet gjennom klimaforliket og gjennom petroleumsmeldingen at en ønsker områdeløsning der det teknisk er mulig, og der det er gjennomførbart. Utsirahøyden er et godt svar på akkurat det. I komitébehandlingen har det vært viktig å unngå en utsettelse av første byggetrinn for Johan Sverdrup, samtidig som det har vært veldig viktig for komiteen å realisere en samordnet kraft fra land-løsning som omfatter alle feltene i området, så raskt det lar seg gjøre. Vi klargjør nå rammevilkårene, og vi skaper forutsigbarhet for den videre behandlingen. Kravene som nå stilles gjennom denne innstillingen, er helt tydelige. Hele områdets kraftbehov skal dekkes av kraft fra land. Det skal etableres en områdeløsning så raskt som mulig, og senest i 2022. Det skal heller ikke gis tillatelse til produksjonsstart for byggetrinn 2 på Johan Sverdrup-feltet eller nye satellitter som ikke er omtalt i stortingsproposisjonen for første byggetrinn på Johan Sverdrup-feltet, uten at områdeløsningen for kraft fra land er satt i drift. Kabelforbindelsen, som har vært mye omdiskutert, skal etableres så tidlig som mulig, og det skal utarbeides en faglig vurdering fra Oljedirektoratet om hvor raskt kabelforbindelsene mellom feltene kan komme på plass. I tillegg har vi slått fast veldig tydelig at landanlegget som skal bygges for å forsyne Utsirahøyden med kraft fra land, skal gjennomføres i første byggetrinn. Dette er konkrete, gode og viktige vilkår, som avklares nå rundt et stort og viktig utbyggingsprosjekt. Det er viktige avklaringer det vi nå gjør. Alle partiene har uttrykt at de er fornøyd. Olje- og energiministeren tror jeg bør erkjenne takknemlighet for viktige avklaringer. Miljøbevegelsen sier at dette er bra, Statoil framstår som fornøyd, og leverandørindustrien ser nå med spenning fram til en anbudsprosess for et av vår tids største industriprosjekter. Så i sum må dette være helt glimrende. Så litt til fortsettelsen og litt om forutsigbarheten. Oppstartstidspunktet for utbyggingen av første trinn for Johan Sverdrup har vært viktig. Ja, jeg understreker at leveranser på tid og budsjett er viktige. I lys av andre saker og andre utbygginger kan det være grunn også i denne saken til å minne om at dette ikke handler bare om oppstartstidspunktet, men om ferdigstillelsestidspunktet og de samlede kostnadsbildene ved utbygging på norsk sokkel. Det er særdeles viktig for Stortinget at det som ligger av rammer, faktisk blir fulgt. Så tror jeg det er en annen tilleggsdimensjon det også kan være greit å nevne når vi nå har avklart de tydelige vilkårene i tilknytning til Utsirahøyden. Det er forholdet til den usikkerheten leverandørindustrien faktisk lever med i konkurranseforholdet opp mot de kontraktene som skal komme ut av anbudsprosessen. Jeg mener det er helt nødvendig at vi nøye tenker gjennom, alle som en, hvordan en i større grad kan etablere en bedre, viktigere og riktigere forutsigbarhet for norsk leverandørindustri. Det er kanskje den viktigste kompetanseklyngen Norge sitter på i framtiden. Da er det helt nødvendig at det også der skapes tilstrekkelig forutsigbarhet. Der er dessverre Stortinget i en slik posisjon at vi ikke kan være så tydelige som vi er på forutsigbarheten for olje- og gasselskapene. Men når vi er tydelige overfor olje- og gasselskapene, må vi forvente at også de lytter til hva Stortinget faktisk mener om forutsigbarheten for norsk leverandørindustri.