Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-02-02:
Vi står overfor store utfordringer på støyfeltet. Siden det nasjonale målet for støy ble fremmet av Bondevik I-regjeringen i 1999, er det gjort altfor lite for å redusere støyplagen. Flere regjeringer er ansvarlige for dette, og for at vi i praksis er langt unna å kunne nå målet om 25 pst. reduksjon innen 2010. Beregninger viser at den samlede støyplagen i Norge har økt med 2 pst. fra 1999 til 2006. Støy er et miljøproblem som rammer mange mennesker i Norge. Det er om lag 1,7 millioner mennesker som er utsatt for støy ved boligen sin i Norge, og bortimot en halv million av disse er i stor grad plaget av støyen. Støy bidrar til mistrivsel, forstyrrer nattesøvn og hindrer både kommunikasjon, konsentrasjon og læring. Vi vet også at støy fører til stress og helseplager som gir muskelspenninger og muskelsmerter. Undersøkelser viser at støy også gir økt risiko for forhøyet blodtrykk og utvikling av hjertesykdom. Det er derfor et klart behov for et felles løft når det gjelder innsatsen mot støy, og jeg er veldig glad for at stortingsrepresentant Børge Brende er opptatt av dette. Da støymålet ble fastsatt, ble det samtidig bestemt at det skulle foretas en evaluering og en eventuell justering av målet i 2005 for å sikre at det var i tråd med hva som er et samfunnsøkonomisk og miljømessig fornuftig nivå. Denne evalueringen, som det da ble bestemt skulle gjennomføres, er vi i ferd med å gjennomføre. Statens forurensningstilsyn, samferdselsetatene, Sosial- og helsedirektoratet og Nasjonalt folkehelseinstitutt har framskaffet det faglige grunnlagsmaterialet i forbindelse med evalueringen. Utredningen som de har utarbeidet, og som bl.a. inneholder scenarioberegninger for utviklingen framover og en ny vurdering av potensialet ved ulike tiltak og virkemidler, viser at det ikke er realistisk å nå det nasjonale målet vi har i dag. Det har vært gjort lite i de sju årene som er gått siden Bondevik I-regjeringen fremmet dette ambisiøse målet, og det er nå kort tid til 2010. I utredningen fra etatene framheves det at det også er et stor behov for forskning og utprøving av ulike tiltak som kan redusere støyen ved kilden. Man har bl.a. ikke kommet langt nok med utvikling og utprøving av støysvake veidekker, og det er også pr. i dag usikkerhet knyttet til støyegenskaper ved ulike typer bildekk på norske veier. Tiltak som reduserer støyen ved kilden, er nødvendig for å få til en vesentlig reduksjon i støyplagen. Kildetiltak gir effekt for flere støyutsatte til lavere kostnader enn avbøtende tiltak som fasadeisolering og støyskjerming, og de er nødvendige for å få redusert støyplagen på bred basis. Etatene foreslår at et nytt nasjonalt mål for reduksjon i generell støyplage skal rettes fram mot 2020, og har utredet ulike ambisjonsnivåer. I tillegg til arbeidet for å redusere generell støyplage i samfunnet foreslår også etatene at det utføres særlige tiltak for de mest støyutsatte. De foreslår derfor et nytt mål rettet mot å forbedre situasjonen for dem som er utsatt for de høyeste støynivåene, og at tiltaksgrensen i forurensningsforskriften for innendørs støy skjerpes. Jeg mener at det er et klart behov for å styrke arbeidet mot støy. Derfor utarbeider denne regjeringen nå en handlingsplan der vi konkretiserer innsatsen. Jeg er opptatt av at vi skal redusere støyproblemene som folk utsettes for, og at vi skal ha mål på støyfeltet som er ambisiøse, men samtidig realistiske. Dette tar vi altså sikte på å redegjøre nærmere for i neste stortingsmelding om Regjeringens miljøvernpolitikk og rikets miljøtilstand. Handlingsplanen vil fokusere på de viktigste støykildene, spesielt støy fra veitrafikk. I de nærmeste årene er det viktig å sikre grunnlaget for langsiktig satsing gjennom økt satsing på viktige FoU-tiltak. Samtidig mener jeg at vi bør styrke satsingen på de tiltakene som kan settes i verk også på kort sikt.