Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Det faktum at statsministeren, i tillegg til meg selv, skal delta på FN-konferansen om finansiering for utvikling i Monterrey, reflekterer den betydning Regjeringen tillegger konferansen. Dette blir den første anledning til å drøfte oppfølgingen av tusenårsmålene på politisk toppnivå. Samtidig blir det den første anledningen til en samlet gjennomgang av alle former for utviklingsfinansiering, nasjonal så vel som internasjonal, offentlig så vel som privat. Dette er en nyttig påminnelse om at utvikling dreier seg om langt mer enn bistand. Det må være konsekvens og sammenheng i vår samlede politikk, slik at den på alle områder støtter opp under utvikling og fattigdomsbekjempelse. Jeg er enig med representanten Haga i at dokumentet er bra, men ikke bra nok. Det er bra i den forstand at det tar millenniumsmålene med fattigdomsbekjempelse i sentrum som utgangspunkt og ledetråd, og det tilrettelegger virkemidler. Likevel er det langt igjen når det gjelder konkrete forpliktelser for de rike landene. Forberedelsesprosessen har bidratt til at det multilaterale systemet har tallfestet hva det vil koste å oppnå tusenårsmålene om fattigdomsbekjempelse. Zedillo-panelet har beregnet at bistanden må økes med ca. 50 milliarder dollar årlig, en dobling i forhold til nivået i dag. Verdensbanken og IMF har fremlagt beregninger som støtter opp under dette. Dette vil tvinge oss til å bli mer konkrete når vi drøfter tusenårsmålene, både i Monterrey og i fortsettelsen. Dokumentet er langt fra bra nok når det gjelder nettopp behovet for opptrapping av bistand, enten i konkrete tall og/eller til 0,7 pst. av BNI. Selve dokumentet er det nok vanskelig å få gjort noe med. Det jobber vi nå med å se på. Det reflekterer den enighet det var mulig å oppnå mellom nesten 200 land. Nå arbeider vi for å finne andre måter å få på plass større forpliktelser på. Det dreier seg om konkrete tall, slik finansministeren i Storbritannia, Gordon Brown, har tatt til orde for – han har foreslått en «Marshall-plan» på 50 milliarder US dollar, og få land til å forplikte seg til det, eller tidstabeller for når landene mener de vil oppfylle 0,7 pst.-målsettingen. EU har en prosess gående, og EUs utviklingskomite, utviklingsministrene, arbeider aktivt med dette. G-7-landene har stadig oftere utviklingspolitikk på sin dagsorden, men har hittil ikke tatt et tilsvarende ansvar på finansieringssiden. Norge tok derfor initiativ til en konferanse i Washington den 19. og 20. februar, hvor hovedformålet nettopp var å rette søkelyset mot behovet for å komme lenger enn konsensusdokumentet til Monterrey. På konferansen utfordret vi bl.a. den amerikanske finansminister på nettopp dette området. I ukene fram mot konferansen vil jeg ta nær kontakt bl.a. med FN-sekretariatet, med Mexico, med Utstein-landene, som er nære allierte, og de nordiske landene for at vi sammen skal bidra til å sikre at konferansen gir mer forpliktende resultater enn det som ligger i konsensusdokumentet. Jeg vil altså ta disse kontaktene nå for å se hva vi kan gjøre for å få til mer forpliktelser fra de rike landenes side. Vi ser på konferansen som en milepæl, og absolutt ikke som en sluttstrek.