trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
Det som er problemet, er at kutta ikkje følgjer eit prinsipp. Norsk Kulturarv, ein organisasjon som er dedikert til å ta vare på den norske kulturarven, er ikkje funnen støtteverdig etter dette prinsippet: «Drifta av frivillige organisasjonar bør skje sjølvstendig, og ikkje vere avhengig av årlege statlege overføringar.» Dette er eit direkte sitat frå Landbruks- og matdepartementet si grunngiving. Derimot er ein organisasjon som Human Rights Service funnen støtteverdig. Kvifor gjeld prinsippet at drifta av frivillige organisasjonar bør skje sjølvstendig og ikkje vere avhengig av årlege statlege overføringar, Norsk Kulturarv og ikkje Human Rights Service?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-10-18:
Vi lover å jobbe for et klart hode, varmt hjerte, flinke hender og god helse. Da har jeg deklarert 4H-løftet. Jeg vil tilbake til et felles utspill som de fire flertallspartiene hadde i valgkampen i august 2013 i Dagbladet. Det var borgerlig enighet om å øke gavefradraget og øke momskompensasjonen. I det utspillet lå bl.a. også å fjerne byråkrati for frivillige, at en større andel av den statlige støtten til barne- og ungdomsorganisasjonene skulle gå til driftstøtte og ikke prosjektstøtte, og at vi skulle foreta en helhetlig gjennomgang av alle de nasjonale støtteordningene. Det kuttet som kommer fra Landbruks- og matdepartementet nå til de mange organisasjonene, genererer tvert imot mer byråkrati, mer prosjektstøtte, og går helt på tvers av det vi har som ambisjon. Spørsmålet er: Når kommer den helhetlige gjennomgangen av alle de nasjonale støtteordningene?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
Når barn vert sjuke, bør fellesskapet stilla opp. Omlegginga av pleiepengeordninga gjer at mange familiar med alvorleg sjuke born vert bekymra for økonomien sin. Å få redusert inntekta til 66 pst. etter eitt år gjev utryggleik for familiar som allereie har ein veldig vanskeleg situasjon. Ungane vert ikkje friskare av at foreldra får eit stort kutt i eller mister pleiepengane. Eg har eitt spørsmål: Kva konkrete råd vil statsministeren gje til familiane som må takla å verta mykje fattigare, i tillegg til at ungen deira er alvorleg sjuk?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Som representanten Lysbakken sa, har vi i morges hatt møte med foreldre som rammes av de begrensningene Høyre og Fremskrittspartiet har lagt inn i pleiepengeordningen. De foreldrene sitter nå og følger med, så statsministeren har en unik mulighet til å snakke direkte til dem. Den forrige representanten stilte statsministeren spørsmål om hva foreldrene skal gjøre, som jeg synes statsministeren ikke svarte på. Så for å spisse det spørsmålet ytterligere: Ett av kuttene er at pleiepengene for psykisk utviklingshemmede stoppes når barnet fyller 18 år. De foreldrene vil veldig gjerne ha svar på spørsmålet: Hva mener statsministeren er alternativet for foreldre til psykisk utviklingshemmede barn når pleiepengene stoppes uten at barnets behov for foreldrenes støtte har endret seg?
Sigrid Simensen Ilsøy (Senterpartiet), 2017-10-18:
For Senterpartiet er det svært viktig å ha gode ordningar for pårørande som har særleg krevjande omsorgsansvar. Den nye ordninga for pleiepengar ved pleie av sjuke ungar som tredde i kraft 1. oktober i år, har fått sterk kritikk frå dei familiane som har fått redusert ytinga, og som dermed opplever ein meir utrygg og uføreseieleg situasjon i ein krevjande kvardag. Eit samrøystes storting vedtok under trontaledebatten at regjeringa skal fremje forslag om endringar i pleiepengeordninga som sikrar meir økonomisk tryggleik og føreseielegheit for foreldre med pleie- og omsorgsoppgåver. Spørsmålet mitt til statsministeren er difor: Vil regjeringa på denne bakgrunnen føreslå ei utviding av dagens ordning, der familiar med ungar som blir vurderte til å ha livstruande eller annan svært alvorlig sjukdom, får behalde 100 pst. lønskompensasjon også utover eitt år, slik at ein varetek dei familiane som har hatt slike rettar etter den førre ordninga?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2017-10-18:
Jeg vil gi honnør til regjeringen for å ha utvidet pleiepengeordningen til flere grupper som trenger det. Det skjedde ikke under den rød-grønne regjeringen. Samtidig er det behov for målrettete endringer for å gjøre ordningen enda bedre for foreldre med alvorlig syke barn. Det handler om hensynet til barna som trenger pleie, og gode og forutsigbare rammer for foreldrene. Statsministeren viste selv i et tidligere svar til det enstemmige vedtaket som Stortinget gjorde for en uke siden, om at regjeringen skal komme til Stortinget med forslag til endringer. Vi i Kristelig Folkeparti er glad for at også regjeringspartiene innser at det er behov for det. Vi trenger en ordentlig gjennomgang og et bedre anslag fra departementet over hva ulike endringer vil koste. Så noterte jeg meg også at statsministeren sier at dette er et budsjettspørsmål, og mitt spørsmål til statsministeren er da: Vil regjeringen i forhandlinger om budsjettet bidra til slike målrettete forbedringer?
Jon Gunnes (Venstre), 2017-10-18:
Jeg hører statsministeren sier at man skal ha faglig kompetente lærere. Men Dagbladet omtaler forrige uke en forskningsrapport om spesialundervisning i skolen der spesialundervisningen får strykkarakter, og andre undersøkelser avslører at systemet rundt spesialundervisning ikke fungerer. Det betyr fort at de elevene som får denne spesialundervisningen, får et avviksstempel. De blir ekskludert, får sosiale vansker, lavere trivsel, og de får ikke utnyttet sitt lærepotensial. Det viser seg at færre enn halvparten av elevene får spesialundervisning av spesialpedagog. De fleste undervises av ufaglært assistent, til tross for at alle elever med vedtak om spesialundervisning har krav på opplæring av fagperson. Vi hører også fra kontaktlærerne at det er slik at de får bare et middels utbytte.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
Norsk skole skriker etter kvalifiserte lærere. Likevel hindrer regjeringen motiverte elever med høy snittkarakter i å komme inn på lærerutdanningen fordi de ikke har 4 i matematikk fra videregående skole. Resultatet er at hundrevis av studieplasser står tomme. Samtidig har statsminister Solberg avskiltet drømmelæreren sin, Jan Dubowski, tidligere lærer ved Sagene skole. Jeg må også nevne Håvard Tjora, som er hele Norges drømmelærer, og over 30 000 andre dyktige, erfarne lærere. Begrunnelsen for dette er at det skal øke statusen til læreryrket. Men da må jeg spørre: Hvilke av disse tre alternativene mener statsministeren utfordrer statusen til læreryrket mest: at Jan Dubowski og Håvard Tjora underviser i norsk skole, at lærere med høy snittkarakter, men med 3 i matematikk, underviser, eller at 10 000 ufaglærte jobber som lærere?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2017-10-18:
Statsministeren sa prisverdig at i mange sammenhenger må det offentlig komme inn tidligere, og at mange pårørende sliter seg ut. Noen organisasjoner kommer inn nettopp fordi det offentlige ikke kan eller ikke klarer å gripe inn. To av dem er Frelsesarmeen og Evangeliesenteret, som er plassert under en pott som må søkes på, og den potten er redusert med 40 mill. kr. Det er en søknadsbasert ordning som krever mye byråkrati, og der en må søke hvert eneste år. En vet ikke i desember om en får penger neste år, hvis ikke noen øremerker de midlene. I tillegg får en ikke utbetalt pengene før i mai, juni, juli. Disse organisasjonene driver på vegne av det offentlige, de har pasienter, de har ansatte, de har familier rundt om som lurer på hvordan det går for deres innsatte. Jeg lurer på hva statsministeren tenker om den ordningen, som er så søknadsbasert at det blir …(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Statsministeren sa i et tidligere svar her i dag at det blir mindre behov for rettshjelp og rettshjelpstiltak fordi regjeringa har styrket vergemålsordningen. Det er ganske oppsiktsvekkende, for vergemål og rettshjelp kan ikke settes opp mot hverandre. Her må statsministeren snakke mot bedre vitende. Blinde kan ringe Telefonavisen, 800 58 600, og få opplest dagens aviser. Cirka 1 000 telefoner i måneden får denne telefonavisen. I rekken av usosiale kutt finner vi altså dette. Det er finansiert med 600 000 kr – ikke helt i tråd med frivillighetserklæringen som regjeringa lanserte i 2015, som skulle sikre forutsigbarhet og langsiktighet. Hva vil statsministeren si til de blinde som nå er fratatt muligheten til å følge med på hva som skjer, og hvorfor fjernes hele støtten i ett budsjett, og ikke f.eks. halvparten i år og resten neste år?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
Flere har vært opprørt over kuttet i ordningen for fri rettshjelp, og det er forståelig, for denne ordningen er av svært prinsipiell karakter. Statsministeren har svart at dette kommer tilbake i andre poster. Likevel oppleves dette veldig sterkt. Jeg har lyst til å løfte debatten opp på et veldig prinsipielt nivå. Kuttet i ordningen med fri rettshjelp signaliserer på et vis en underminering av et svært vakkert rettsstatsprinsipp, nemlig at rettshjelp skal gis uavhengig av folks lommebok. Den skal altså være rettferdig. Kuttet signaliserer at dette likhetsprinsippet i rettsstaten ikke oppfattes som viktig for regjeringen. Med andre ord står vi kanskje foran en type verdidreining i denne tenkningen. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er det slik at regjeringen her aktivt ønsker å fortelle oss og det norske folk at man ønsker å endre verdiene i dette, ønsker å endre prinsippet om at rettsstaten skal være åpen og rettferdig …(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
I går møtte energi- og miljøkomiteen lederen for FNs klimapanel, dr. Hoesung Lee. Det møtet ble en bekreftelse på hvor sentralt arbeidet med karbonfangst og -lagring er for klodens klima. Lykkes vi ikke med CO 2 -håndtering, vil det bli både langt dyrere og langt vanskeligere å nå målene i Parisavtalen, påpeker dr. Lee. Norge har et særlig ansvar på dette feltet. Vår velstand er i stor grad basert på betydelige bidrag til CO 2 -utslipp til atmosfæren gjennom mange tiår. Dertil har vi i Norge en lang rekke lovende CCS-prosjekter knyttet til så vel prosessindustri som avfallsgjenvinning, som teknologisk sett ligger helt i front. Prosjektene har blitt til gjennom godt offentlig–privat samarbeid. Satsingen er klimapolitisk riktig og dertil industripolitisk fornuftig. Ved å bli verdensledende innen denne teknologien åpner det seg nye muligheter også for norsk næringsliv i framtiden. Jeg vil derfor spørre statsministeren om hvordan det kan ha seg at regjeringen i statsbudsjettet kutter 340 mill. kr i støtten nettopp til pågående CCS-prosjekter. Som statsministeren vil ha registrert, har forslaget møtt kraftig kritikk fra mange og svært ulike hold. Fra Bellona til Norsk olje og gass, fra LO til NHO har protestene haglet. Det synes å være ualminnelig bred enighet der ute om at karbonfangst og -lagring fortsatt skal være et viktig satsingsområde for Norge. Etter mitt syn legger regjeringen i dette budsjettet opp til at 2018 skal være et hvileskjær i dette viktige arbeidet. Med dette sender regjeringen et negativt signal til markedet og til omverdenen om at den er ikke helt overbevist om at CCS er veien å gå. Men skal vi stoppe oppvarmingen av kloden i tide, er det ingen tid å miste. Så hva er statsministerens begrunnelse for å kutte på dette feltet nettopp nå, når bevisstheten om dramatikken i klimaendringene og betydningen av CO 2 -håndtering er større enn noensinne?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Jeg er glad for at det også er en dialog om lagring i Nordsjøen, og det støtter vi fra vår side fullt og helt. Det er en viktig del av dette arbeidet. Men de prosjektene som nå er i full gang, under utredning og i foreløpig drift innenfor prosessindustrien og avfallshåndtering, er også veldig viktige. Det er viktig at vi har en teknologisk ledende industri på dette området – det er viktig for klimaet, det er viktig for industrien. Det er, så vidt jeg har forstått, god budsjettskikk at om man forventer å bruke penger i 2018 på dette, skal det stå i statsbudsjettet og ikke forhåndsvarsles til revidert, slik statsråd Søviknes sa her i media nylig, at det kommer mer penger i revidert. Hvis man vet det, bør man jo legge det inn i budsjettet nå. Statsministeren sa i et tidligere svar at dette var et budsjett for de store spørsmålene, og jeg kan vanskelig tenke meg noe større spørsmål enn å få bukt med oppvarmingen av kloden.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Skal vi nå klimamålene, må vi ta politiske grep og finne de framtidige løsningene som legger til rette for å få ned klimagassutslippene også fra industrien. Norsk prosessindustri har gjennomført store reduksjoner i klimagassutslippene siden 1990 og har klare planer for hvordan de skal få ned resten av utslippene innen 2050. Med dette budsjettforslaget fra regjeringen settes den innsatsen som har vært lagt ned rundt karbonfangst, i spill. Både Yara og Norcem har kommet langt i sine planer om fullskala fangstanlegg. Det samme har Klemetsrud med sitt forbrenningsanlegg. Slike store satsinger trenger forutsigbarhet og trygge rammebetingelser for å løfte oss fram. Tomt prat og hvileskjær får ikke klimagassutslippene ned. Kan statsministeren svare på hvorfor man nå kutter her istedenfor å satse? For det som blir sagt her, viser at man skal satse videre, og det er store beløp. Men man kommer ikke med pengene, man kutter.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2017-10-18:
Karbonfangst og -lagring for industrien er en forutsetning for å nå klimamålene våre. I stedet for å kutte nå burde regjeringen ha lagt fram en finansieringsplan for alle de tre store punktutslippene i Norge som vi vet vi må gjennomføre i løpet av de neste årene. Et annet viktig klimatiltak som regjeringen ofte framhever selv, er å gjøre det lettere å velge miljøvennlig for folk flest. Derfor var vi mange som var overrasket da vi så at regjeringen foreslår å øke momsen på kollektivtransporten fra 10 pst. til 12 pst. – dette altså etter å ha økt momsen fra 8 pst. til 10 pst. i fjor, noe som gjorde at Ruter i Oslo og Akershus tapte 23 mill. kr i fjor. Jeg vil også minne statsministeren om at Stortinget har vedtatt at veksten i persontransporten i byene skal tas med kollektivtransport, sykkel og gange. Regjeringen skriver i budsjettforslaget at det vil komme noe kompensasjon, men Ruter oppgir nå at de regner med å tape 16 mill. kr i år på grunn av momsøkningen. Hvem mener statsministeren skal ta kostnaden for regjeringens økning i momsen på kollektivtransport? Skal det være kommunene eller de reisende?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-10-18:
Jeg tror jeg kunne velge hva jeg går videre med, men jeg gjør det når det gjelder karbonfangst og -lagring. Det er ingen tvil om at karbonfangst og -lagring kommer til å være nødvendig for å nå de internasjonale klimamålene, og for at vi skal ha negative utslipp i andre halvdel av dette århundre. Norge har i noen år vært ganske alene om å ha en satsing, men vi så i forrige uke, med en ny regjering i Nederland, at Nederland igangsetter omfattende satsing på karbonfangst og -lagring med en reduksjon på 50 pst. av utslippene innen 2030, og 20 pst. av dette skal tas ved karbonfangst og lagring. Vi fra Venstre er for grundighet i planleggingen, men vi må passe på at den tiden det tar, ikke gjør at prosjektene forsvinner på veien. Mitt spørsmål blir til statsministeren: Er hun trygg på, før saken kommer til Stortinget, at det ikke skapes en så stor usikkerhet at prosjektene i seg selv settes i fare? Og videre: Vil hun ha et større samarbeid også med Nederland, nå som det blir en mulighet?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og moderniseringsministeren: «Etter at vinneren av arkitektkonkurransen om regjeringskvartalet er kåret, har prosjektet igjen møtt mye kritikk, bl.a. fra byrådet i Oslo og flere stortingsrepresentanter. Det handler om massivt bygningsvolum på lite areal - som har vært tema siden idéforslagene kom i 2015. I tidligere diskusjoner i Stortinget og i media har statsråden vært åpen for fortsatt bruk av R5 og R6 i Akersgata som huser åtte departementer, for slik å redusere bygningsvolumet. Når vil statsråden ta stilling til dette, og hvordan vil Stortinget bli involvert?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Jeg takker for svaret. Jeg vil understreke at byggingen av nytt regjeringskvartal handler om det største nasjonale byggeprosjektet i hvert fall i ti år framover, og om nasjonale symboler som har stor betydning både for byen og for landet, og det bør ha bred forankring i Stortinget og i opinionen. Jeg var veldig fornøyd med de rundene vi hadde i 2015, om hva som kunne vurderes med hensyn til å redusere bygningsvolumet. Statsråden konkluderte med, som han også sa til Aftenposten 18. desember, når det gjaldt bruk av de bygningene som kalles R5 og R6, at det var godt grunnlag for å gå videre med dette. Min bekymring er at jeg siden den gang ikke har sett noen nærmere tilbakemelding om det. Jeg la merke til at etter kåringen av vinneren nå gjentok statsråden at det var fleksibelt med hensyn til bygningsvolum. Mitt spørsmål er: Mener ikke statsråden at det er på tide nå for dem som jobber med prosjektering og planlegging, å vite mer om størrelsen på bygningsvolumet enn at man skal vente helt til 2019 med endelige beslutninger?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Jeg takker for tilleggssvaret. Det er klart at 9 000 m2 er en ganske ubetydelig nedskalering av et prosjekt på – jeg tror det er – 144 000 m2, som det handler om nå. Men hvis man beholder fem departementer som i dag er i R5, vil det være en stor endring av bygningsvolumet. Så jeg mener at når man holder på med arkitektkonkurranser, holder på med prosjektering, skal inn i disse fasene, er det behov for å ta beslutningen om bruk av R5. Statsråden viser til god prosess med byrådet i Oslo osv. Jeg la merke til at byrådslederen i Aftenposten kommenterte vinneren av arkitektkonkurransen, han kalte prosjektet en steinørken og brukte ganske sterke ord om at byrådet ønsket bl.a. bruk av UD videre. Jeg har sett en rekke lederartikler i ulike aviser – både flere stortingsrepresentanter, tidligere statsminister og tidligere utenriksministre har tatt opp debatten. Statsråden viser i de sammenhenger bare til sikkerhetshensyn. Mitt spørsmål er: Er det ikke behov for å tenke igjennom om de sikkerhetshensynene skal trumfe så mye av den offentlige debatten som det ser ut til at statsråden legger opp til?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-10-18:
Som representanten Bøhler peker på, ble omfanget av det nye regjeringskvartalet diskutert da idéskissene kom i 2015. Prosjekt nytt regjeringskvartal ble deretter vesentlig nedskalert ved at vi reduserte arealnormen fra 25 m 2 til 23 m2 brutto per ansatt. Dette innebærer at det kan bygges 9 000 færre kvadratmeter enn det som fremkom i idéskissene. Dette er også fornuftig sett fra et klima- og miljøperspektiv. Bystyret i Oslo støttet hovedgrepene i forslaget til reguleringsplan, der størstedelen av ny bebyggelse legges mellom Grubbegata og Møllergata, og der åpenhet og tilgjengelighet er viktige førende premisser. Samtidig påpekte bystyret at området er presset arealmessig, og at romprogrammet bør reduseres. Regjeringen vil i første halvdel av 2018 ta standpunkt til hvordan prosjektet skal planlegges videre frem mot fullført forprosjekt og kvalitetssikring – KS2. I forbindelse med budsjettet for 2019 vil vi beskrive de valgene som da ligger til grunn for den videre planleggingen. Deretter, trolig i annen halvdel av 2019, fremmes forslag for Stortinget om igangsetting av prosjektet med forslag til byggestart, fremdrift, bevilgning mv. Frem mot sommeren 2018 skal en rekke temaer analyseres. Vi har i Prop. 1 S for 2016–2017 orientert om at R6 ikke skal inngå i nytt regjeringskvartal – dette av sikkerhetshensyn. Vi ønsker imidlertid å plassere noen av regjeringskvartalfunksjonene i R5, dvs. regjeringsbygget vest for Akersgaten. Hvilke funksjoner og omfanget av disse må vi komme tilbake til. Videre legger vi opp til trinnvis utbygging av nytt regjeringskvartal. Dermed må det avklares hvilke bygg som skal bygges i første byggetrinn, og hvilke departementer som skal inn i disse byggene. Enkelte har foreslått at det nye regjeringskvartalet kan nedskaleres ved at Utenriksdepartementet ikke flyttes fra Victoria terrasse. Regjeringen baserer planleggingen på at Statsministerens kontor og alle departementene – unntatt Forsvarsdepartementet – skal inn i det nye regjeringskvartalet. En rekke momenter taler for en samling av departementene, bl.a. økonomi, bedre effektivitet og samhandling, fleksibilitet, mer representativt bymiljø og færre stengte gater. Rådet fra Politidirektoratet går ut på at vi bør sikre et samlet regjeringskvartal fremfor å sikre flere enkeltstående departementer plassert rundt om i byen. Diskusjonen om Victoria terrasse startet allerede i 2009. Da planla Utenriksdepartementet å flytte til nye lokaler ved å bygge på vestbanetomten. Frem mot 2018 vil departementet vurdere både omfang og utbyggingstakt for nytt regjeringskvartal. Blant annet gjelder dette hvilke funksjoner som kan legges til R5.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-10-18:
Dette er, som representanten Bøhler sier, et stort prosjekt, og det er i hjertet av Oslo. Derfor er vi opptatt av en god forankring gjennom en god dialog med Oslo bystyre og byrådet, og de har gitt sin tilslutning til hovedgrepene i reguleringsplanen. Vi orienterer også Stortinget med jevne mellomrom, bl.a. gjennom budsjettproposisjonene. Så er det riktig som representanten sier, at vi hadde en god diskusjon om dette i 2015, og etter det ble prosjektet nedskalert ved at vi gikk fra 25 m 2  til 23 m2. Vi orienterte allerede i desember 2015, og så videre i budsjettproposisjonen for 2017, om at det ikke var aktuelt å gå videre med R6 – og det av sikkerhetshensyn. Men fortsatt vurderer vi hvordan vi kan bruke R5. Vi mener at det skal kunne brukes til regjeringsfunksjoner. Det vil også bli vurdert en trinnvis utbygging, slik at vi har den fleksibiliteten som vi hele tiden har varslet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-10-18:
Nå er nok den offentlige debatten noe mer nyansert enn det representanten Bøhler gir uttrykk for. Jeg har også lyst til å si at jeg er glad for Bøhlers engasjement i denne saken, og at representanten ved flere anledninger har tatt den til åpen diskusjon i Stortinget – det mener jeg er svært viktig. Nettopp fordi det nye regjeringskvartalet skal være åpent, det skal være inkluderende, det skal være en del av bykjernen, er det viktig at ulike hensyn vektlegges. Og det er forskjellige grunner til at både den forrige og den nåværende regjering har lagt vekt på samling av departementene. Det handler også om effektivitet i regjeringsarbeidet. Det handler om å unngå stengte gater og sikring av mange bygg rundt om i Oslo, som også er en del av hvordan man kan åpne byen mer. Så det er en totalvurdering. Men når vi tar beslutningene, må det være basert på fakta, og det betyr at når endelig beslutning om R5 skal tas, må det være faktabasert, og da må vi vite at dette også er sikkert, ellers er jeg helt sikker på at det blir nye runder om det også i Stortinget. Men jeg ser frem til videre diskusjon og åpenhet rundt utviklingen av det nye regjeringskvartalet.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
«Det er bred enighet om å bruke skattepenger til å stimulere til nyskaping, men statsstøtten skal ikke være konkurransevridende. Ifølge EØS-rettens regler for offentlig statsstøtte skal investeringer skje på markedsvilkår. Innovasjon Norge ga Moods of Norway et risikolån på 5 mill. kroner i februar etter flere år med underskudd. De fikk ikke mer lån i banken, og det var stor usikkerhet om hvorvidt virksomheten ville bli lønnsom igjen. Mener statsråden at vi skal bruke offentlige skattepenger på slike, kanskje ulovlige, risikolån?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Takk for svaret. Slik jeg oppfatter det, er det en vanskelig balansegang mellom det å gi risikolån og samtidig ha bred aksept i befolkningen for hvordan vi forvalter offentlige midler, ikke minst skattepenger. Jeg mener det er viktig med en offentlig debatt. Etter at jeg sendte over spørsmålet, kom det også et svar fra Innovasjon Norge, det synes jeg er positivt. Er det slik at det er ulike vilkår knyttet til risikolån i distrikter enn ellers? Er de innfridd? En postdoktor fra Det juridiske fakultet i Bergen stiller også spørsmål om dette er i samsvar med EØS-reglene. Ministeren henviser til at det er løftet opp på generell basis. Er det slik at ministeren etterprøver om det skjer også i enkelttilfeller, der man har stilt spørsmål f.eks. om denne tildelingen? Det viser seg at det kort tid etter faktisk ikke var grunnlag for lønnsomhet, og bedriften gikk konkurs – beklageligvis.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Takk for svaret fra ministeren. En annen problemstilling som har dukket opp i kjølvannet av støtten, er at eierne har etablert selskapskonstruksjoner hvor de har tatt ut betydelig utbytte. Hvordan stiller ministeren seg til den problemstillingen, ved at bedrifter som har gått bra over lang tid – og det er bra at de tjener penger – tar ut utbytte i egne selskap, og så søker om lån til det som er igjen av virksomheten?
Monica Mæland (Høyre), 2017-10-18:
Stortingsrepresentant Grung stiller spørsmål om et lån Innovasjon Norge ga til bedriften Moods of Norway i februar i år. Lånet var på 5 mill. kr og ble gitt under ordningen for distriktsrettede risikolån. Dette er en låneordning som forvaltes av Innovasjon Norge på vegne av de enkelte fylkeskommunene, i dette tilfellet Sogn og Fjordane. Formålet med og premissene for ordningen omtales i de årlige budsjettproposisjonene fra Kommunal- og moderniseringsdepartementet, hvor det i proposisjonen for 2017 står at distriktsrettede risikolån skal bidra til «et verdiskapende næringsliv i områder med spredt bosetning og store avstander». Lånene «kan gis til toppfinansiering av antatt lønnsomme investerings- og utviklingsprosjekter som er vanskelig å finansiere i det private kredittmarkedet. Lånene kan innvilges både til nyetableringer og etablerte bedrifter». Jeg forvalter som kjent statens eierskap i Innovasjon Norge. Stortingsrepresentanten Grung legger til grunn for sitt spørsmål at «Ifølge EØS-rettens regler for offentlig statsstøtte skal investeringer skje på markedsvilkår». Jeg er enig med representanten Grung i at dette er et hovedprinsipp, men samtidig åpner statsstøttereglene for en rekke unntak fra denne hovedregelen. Det er disse unntakene som hjemler mange tilskudds- og låneordninger rettet nettopp mot distriktene, små og mellomstore bedrifter, bærekraft, forskning og innovasjon. Dette er velbegrunnede unntak som skaper verdier for samfunnet. Nettopp derfor gis mange av Innovasjon Norges lån på andre vilkår enn rent kommersielle aktørers lån gjør. Dette ligger også til grunn for bevilgningene Stortinget har vedtatt til selskapet, og i regjeringens forslag til statsbudsjett. Etterlevelse av statsstøttereglene er noe departementet legger vekt på i dialogen med selskapet, og jeg oppfatter at selskapet også har stor oppmerksomhet på dette i sitt arbeid. Distriktsrettede risikolån er meldt til ESA og forankret i unntakene for regional støtte. Innovasjon Norge gjør uavhengige vurderinger og beslutninger i enkeltsaker, basert på de oppdragene og føringene selskapet får. Det skal selvsagt ikke gis støtte som bryter med statsstøttereglene. Når det gjelder Innovasjon Norges oppdragsgivere, altså fylke og stat, følger vi i hovedsak opp vårt formål med selskapet gjennom våre årlige rapporteringer og evalueringer av selskapet.
Monica Mæland (Høyre), 2017-10-18:
Jeg har virkelig ingen problemer med at det blir en offentlig debatt om dette, det forstår jeg veldig godt når det gis et lån på 5 mill. kr, og noen måneder etter går bedriften konkurs. Men vi må da legge til grunn at Innovasjon Norge har gjort en konkret vurdering, sett et potensial for bedriften. Det er ikke slik at det at en bedrift går med tap, hindrer bedriften i å få risikolån. Men Innovasjon Norge skal gjøre en faglig vurdering av hvilket potensial som ligger til grunn. Jeg kjenner ikke hvilke vurderinger som er gjort der. Innovasjon Norge både skal og må ta disse vurderingene selv og stå inne for de beslutningene de tar. Derfor synes jeg også det er bra at de svarer for disse beslutningene. Når det gjelder vår oppfølging, kan den skje basert på enkelthendelser, enkeltselskaper og omtale i avisen. Vi kan selvfølgelig stille spørsmål, det gjør vi, men vår hovedoppfølging skjer gjennom eierdialog hvor vi påser at Innovasjon Norge når de målene de skal. Det er forskjell på risikolån i distriktene og i sentrale strøk. Og det er meldt til ESA.
Monica Mæland (Høyre), 2017-10-18:
Her støtter jeg meg på det lovverket vi har, som er ganske grundig og godt når det gjelder konkursrammete virksomheter. Da er det slik at kreditorene i et selskap selvfølgelig grundig går igjennom hvordan reglene for dette er etterlevd. Det er veldig klare regler for hvordan man kan håndtere et bo, gitt at det f.eks. er insolvent. Jeg regner med at konkursgjennomgangen blir klarere om det som er gjort, er gjort på en lovlig og korrekt måte.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
«Verden over arrangeres Equal Pay Day for å markere den globale uretten at kvinner tjener mindre enn menn. Hovedorganisasjonen Unio markerer Likelønnsdagen i dag, 18. oktober, som et symbol på at deres medlemmer fra denne datoen og ut året jobber «gratis» om de sammenligner seg med de mannsdominerte gruppene med like lang utdanning. Hvilke konkrete grep har den sittende regjering gjennomført for å sikre at lønns- og inntektsgapet mellom menn og kvinner tettes, ut over å vise til arbeidslivets parter?»
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
Vi står fortsatt i en situasjon der likelønnen knapt har bedret seg over veldig mange år. Det går framover, men det går altfor sakte. Statsråden har rett i at om vi utligner for sektor eller arbeidstid, er det noe mer likt. Men vi kan jo f.eks. ta med finansinntekter og det at menn fortsatt eier størsteparten av eiendommene i Norge. Når regjeringen velger å gi store skattekutt til dem som eier mange aksjer, øker det inntektsforskjellene i samfunnet. Jeg takker for svaret om hva regjeringen har gjort av grep til nå, men jeg vil også stille et oppfølgingsspørsmål: Hvilke nye grep vil regjeringen ta framover – utover å vise til partene i arbeidslivet – for å sikre bedre likestilling mellom menn og kvinner når det gjelder både lønn og inntekt?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
Jeg må si at nå er jeg litt skuffet. Det jeg spurte om, var hvilke nye grep regjeringen vil gjøre nå, utover å vise til partene i arbeidslivet – og vi fikk listet opp de samme grepene som statsråden skrøt av i sitt første innlegg. Det jeg spør om, er: Hvilke nye grep vil regjeringen gjøre for likestilling? La meg starte på et veldig viktig felt for oss i SV – som et godt forslag til hvor regjeringen kan starte. Ja, det er gjort noen grep når det gjelder fortrinnsrett til heltid. Det kan være bra. Men vi har store problemer. Jeg skal nå straks møte Madeleine. Hun er helsefagarbeider, har kun 19 pst. stilling og ønsker å jobbe mer, men får ikke muligheten. Vi vet at 40 pst. av kvinner jobber deltid, mot 16,8 pst. av menn. Vi vet også – som statsråden sier – at det ofte er i offentlig sektor problemene er størst. Vil regjeringen gå sammen med SV for å sikre en rettighetsfesting av heltid, slik at vi kan få flere i heltidsstilling, spesielt innen helse- og omsorgssektoren, men også i resten av offentlig sektor?
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-10-18:
Det grunnleggende prinsippet om at kvinner og menn i samme virksomhet skal ha lik lønn for samme arbeid eller arbeid av lik verdi, er forankret i likestillingsloven § 21. I 2016 var den gjennomsnittlige månedslønnen for heltidsansatte kvinner nesten 88 pst. av menns lønnsnivå. Den viktigste grunnen til lønnsforskjellene er at kvinner og menn arbeider i ulike sektorer, bedrifter, yrker og stillinger. Kvinner dominerer i offentlig sektor, mens menn arbeider i større grad innenfor privat sektor. Lønnsnivået for dem med høyere utdanning er høyere i privat sektor enn i offentlig sektor. Når vi korrigerer for yrke, næring, sektor og lengde på utdanning, blir lønnsforskjellene mellom menn og kvinner om lag halvert. Sammenliknet med andre land er yrkesdeltakelsen blant kvinner særlig høy. Det må ses i sammenheng med at vi har en bredt basert familiepolitikk, som legger til rette for å kombinere jobb og omsorgsoppgaver, og at kvinner har fått stadig høyere utdanning. Det er nå flere kvinner enn menn som tar høyere utdanning. Når vi vet at de med høy utdanning jobber mer heltid, kan vi legge til grunn at tilnærmingen mellom menn og kvinner fortsetter. En ny rapport fra Statistisk sentralbyrå viser at mødre som er i jobb, nå nærmer seg arbeidstiden som fedre har. Et forslag om å styrke bestemmelsen i arbeidsmiljøloven om fortrinnsrett for deltidsansatte til utvidet stilling framfor nyansettelser ble sendt på høring i sommer, med høringsfrist 31. oktober i år. Siktemålet med forslaget er å redusere bruk av ufrivillig deltid og dermed sikre særlig kvinner en mer stabil tilknytning til arbeidslivet – noe som igjen vil ha betydning for lønn. Utjevningen i lønnsforskjellene mellom kvinner og menn vil gå raskere om kvinner og menn i større grad velger utdanninger og senere yrker på tvers av det tradisjonelt kjønnsdelte arbeidsmarkedet i Norge. Videre velstandsvekst er avhengig av et velfungerende arbeidsmarked med stor grad av omstillingsevne. Regjeringen har ansvaret for at lover og regler legger til rette for slik fleksibilitet i arbeidsmarkedet. Men jeg vil presisere at det er partene i arbeidslivet som har ansvar for lønnsdannelsen og gjennomføringen av lønnsoppgjørene. TBU og Regjeringens kontaktutvalg er viktige møtepunkter for å bygge felles forståelse av sentrale utfordringer for norsk økonomi. Prinsippene om lik lønn for arbeid av lik verdi står fast. Og både partene og regjeringen er opptatt av at lønnsutjevningen fortsetter. Men årsakene til ulikheten er sammensatte, og kunnskap er viktig. I TBU følges lønnsutviklingen for kvinner og menn tett. I forrige stortingsperiode etablerte regjeringen en arbeidsgruppe under Arbeidslivs- og pensjonspolitisk råd som skal jobbe spesielt med likestillingsspørsmål, bl.a. gjennom ulike forskningsprosjekter. Regjeringen støtter bl.a. programmet «Jenter og teknologi», hvor målet er å øke jenteandelen i teknologifag på alle nivåer i utdanningssystemet. Kvinners deltakelse i arbeidsmarkedet og utdanning nærmer seg menns. Som understreket bl.a. i regjeringens perspektivmelding er det viktig at denne utviklingen fortsetter.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-10-18:
Det er viktig å understreke partenes ansvar for lønnsdannelsen i Norge. Det er litt vanskelig å se for seg at man skal gripe inn i hvordan lønnsdannelsen skal være. Det er prioriteringer som partene gjør i de ulike sektorene. Vi gjør mye. Som jeg sa, har vi nå hatt ute på høring et forslag om fortrinnsrett til heltid, at man når man har hatt deltidsstilling, kan få fortrinnsrett til stillinger som lyses ut. Vi støtter flere prosjekter for å bidra til mer utradisjonelle valg. Jeg nevnte «Jenter og teknologi». Jeg kunne også nevnt «Menn i helse». Vi har endret arbeidstidsreglene i arbeidsmiljøloven, nettopp for å bidra til økt fleksibilitet for arbeidstakerne. Vi har også igangsatt flere prosjekter og nedsatt arbeidsgrupper i ulike departementer, nettopp for å se på hvordan kjønnsforskjellene påvirker. Vi har store kompetansesatsinger også innenfor de sektorer og bransjer hvor kvinnene dominerer, fordi vi vet at kompetanse også vil kunne påvirke lønn. Går man fra en deltidsstilling til en helere stilling, får man lettere tilgang på kompetanse. Kompetanse bidrar også til økt lønn. Vi ser(presidenten klubber) at utviklingen går i rett retning. (presidenten klubber)
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-10-18:
Vår felles velferd er avhengig av at flere jobber mer. Dessverre er det slik at litt for mange jobber deltid frivillig. Vår oppgave er selvfølgelig å fjerne alle stengsler som hindrer ufrivillig deltid. Det gjør vi – bl.a. med de forslagene som har vært ute på høring. Høringsfristen er ennå ikke gått ut, så vi får komme tilbake igjen til oppfølgingen av høringsuttalelsene. Men hovedutfordringen i dag er at for mange jobber deltid frivillig. Det er viktig at vi fjerner de stengslene som holder folk utenfor. Vi gjør flere ting nå. Blant annet har vi – som jeg sa – igangsatt flere prosjekter under flere departementer. Det er arbeid som pågår nå, som selvfølgelig skal følges opp når det arbeidet blir avsluttet i løpet av året. Vi har kompetansehevingen som vi nå har igangsatt innenfor viktige kvinnedominerte sektorer – innenfor læreryrket, innenfor barnehageyrket. Kompetansepluss-ordningen er viktig nettopp for å heve kompetansen hos dem som er ufaglærte. Vi vet at kompetanse vil kunne føre til høyere lønn for dem som i dag har lav kompetanse og små stillingsbrøker.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
«Norske aviser er allerede i en vanskelig situasjon med sviktende annonseinntekter og opplag. Hvorfor velger regjeringen å gjøre situasjonen enda vanskeligere ved å kutte i produksjonsstøtten, som for mange redaksjoner er nødvendig for videre drift og for å klare den digitale overgangen?»
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Jeg mener kulturministeren må lytte. Ministeren mangler innsikt i Medie-Norges utfordringer. Hennes argument er at kutt bidrar til innovasjon. Vel, pressekutt betyr mindre innovasjon. På kort tid har 1 000 journalister forsvunnet ut av redaksjonene. Google og Facebook har spist nesten 3 mrd. kr av annonseinntektene. Regjeringens kutt betyr konkret at 30–40 nye journalister forsvinner fra redaksjonene. Mediemangfold er en viktig del av vårt demokrati. Kulturministeren har ansvaret for mediepolitikk. I det ligger å bidra til mer mediemangfold, ikke mindre. Kulturministeren har også innrettet kuttforslagene slik at det er de store, meningsbærende avisene som rammes mest, altså de som er mest sitert. Mitt spørsmål er om vi ser en ny mediepolitikk fra kulturministeren – ikke en bestevenn-strategi, men en uvenner-strategi, der de mediehusene som er mest uenige med Høyre, får størst kutt.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Arbeiderpartiet har stått i front for nullmomsen. Høyre var en av de siste som kom på banen. Jeg hører også at kulturministeren sier at hun skjermer lokalavisene for kutt, men jeg mistenker at kulturministeren ikke ønsker en offentlig debatt om at produksjonsstøtten har stått stille over flere år med Høyre og Fremskrittspartiet, og gang på gang er foreslått kuttet i. La meg bruke et konkret eksempel fra mitt vakre fylke, Buskerud, som jeg vet kulturministeren kjenner godt til, og Eikerbladet: Fra 2013 til 2016 har annonseinntektene falt med 2,5 mill. kr. De har gjort store kostnadskutt. I den samme perioden har pressestøtten kun økt med 4 000 kr. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan mener kulturministeren at hun skjermer lokalavisene, når de minste avisene får reelt kutt fordi støtten deres ikke er justert for pris- og lønnsvekst over flere år?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2017-10-18:
Først og fremst vil jeg gratulere representanten Gharahkhani med plass på Stortinget og ikke minst med å være medlem av den viktige komiteen familie- og kulturkomiteen. Jeg håper på godt samarbeid og mange interessante debatter, ikke minst om mediepolitikken i tiden fremover. Frie uavhengige medier er en del av demokratiets infrastruktur. Regjeringen mener noe av det viktigste vi kan gjøre for å hjelpe mediene gjennom en krevende omstillingsfase, nemlig er å stimulere til nødvendig fornyelse og innovasjon. Da trengs det å gjøres endringer i dagens mediestøtte. Regjeringen har allerede tatt viktige grep for å modernisere det mediepolitiske virkemiddelapparatet. Vi har innført momsfritak for elektroniske nyhetsmedier. I seg selv kan det gi en indirekte økning i støtten til mediene på om lag 450 mill. kr i 2017, altså betydelig mer enn det pressestøtten i seg selv gir. Til neste år vil verdien antakelig stige. Regjeringen varslet i Sundvolden-erklæringen at pressestøtten over tid skulle legges om, og nivået skulle reduseres. Derfor foreslår vi som en oppfølging av vår erklæring et kutt i den direkte støtten på 18,5 mill. kr. Vi vet at totaliteten på pressestøtte i dag er om lag 8 mrd. kr. Mediestøtten skal legge til rette for et mangfold av ulike aviser. Likevel er det sånn at fem aviser mottar over halvparten av produksjonstilskuddet til nyhets- og aktualitetsmedier. Regjeringen mener det er på tide at vi tar en grundig gjennomgang av hvordan tilskuddene brukes og fordeles, for å sikre et godt mediemangfold også for fremtiden. Derfor kommer vi til å diskutere dette nøye i stortingsmeldingen som vi skal legge frem for Stortinget. Vi vurderer å vri en større del av mediestøtten mot innovasjon, mot utvikling, og vi har tatt et første skritt på veien gjennom forslaget til neste års statsbudsjett, der vi har etablert en ny innovasjonsrettet tilskuddsordning for lokalavisene. Etter år med opplagsnedgang redder man ikke en presset mediebransje bare ved å opprettholde nivået på produksjonstilskuddet, der over halvparten av midlene går til noen få aviser. Den norske mediebransjen trenger i stedet en mediestøtte som utvikles og endres i takt med en endret medieverden. Derfor må vi bidra til nyskaping og innovasjon, sånn at mediene kan finne frem til bærekraftige forretningsmodeller i fremtiden.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2017-10-18:
Jeg er enig med representanten i at det er vår oppgave å sikre en fri og uavhengig presse. Frie og uavhengige medier er en del av demokratiets infrastruktur. Selv om mediemangfoldet peker på at mediene skal være selvfinansierende, er det også en viktig oppgave for oss politikere å sikre denne uavhengigheten. Da mener jeg at støtten slik den er innrettet i dag – pressestøtten som ble etablert på slutten av 1960-tallet – ikke ivaretar det å gi mediene en bærekraftig forretningsmodell, som sikrer et mediemangfold over hele landet, og som sikrer overgangen til de digitale plattformene. Vi ser at det viktigste, som mange peker på nå, fordi man øker digitale abonnement fremfor papiravisabonnementene, er innføringen av nullmomsen, som Arbeiderpartiet sa var veldig vanskelig, men som denne regjeringen innførte, og som nå gir en indirekte støtte, en økning på om lag 450 mill. kr.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2017-10-18:
Jeg må opplyse representanten om at faktisk noe av det siste Arbeiderpartiet sa før de forlot regjeringskontorene for fire år siden – det begynner heldigvis å bli lenge siden – var at det var umulig å gjøre noe med hensyn til å innføre nullmomsen. Det er altså denne regjeringen – til tross for det Arbeiderpartiet har sagt – som har fått den på plass, og veldig mange aviser hevder nå at det er det viktigste bidraget for å skape mer innovasjon og sørge for at flere abonnenter går over til digitalt. Så er det ingen hemmelighet at vi har vært opptatt av å få endret på innretningen av produksjonstilskuddet, fordi vi mener det ikke sikrer oss et godt nok og bredt nok mediemangfold. Derfor er vi nå i full gang med en stortingsmelding, som vi skal legge frem for Stortinget, hvor vi arbeider med å finne løsninger som sikrer at pressen og en mediebransje som er inne i en veldig krevende omstillingsfase, får de verktøyene de trenger for å sikre oss en fri og åpen presse også i fremtiden.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-10-18:
«Justis- og beredskapsdepartementet har tatt initiativ til og finansiert ein kampanje for å hindre at flyktningar og migrantar legg ut på reise til ingen nytte. Kampanjen viser ein lege som seier til ein person at personalet ved sjukehuset vil nekte han behandling fordi han manglar dokument. Vil statsråden ta tydeleg avstand frå innhaldet i denne informasjonsformidlinga, og kva gjer regjeringa for å korrigere det bildet som er skapt av nådelause norske legar som nektar pasientar helsehjelp?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-10-18:
Eg er ueinig med statsråden i at denne teikneserien omhandlar personar som søkjer hjelp for alminnelege helseplagar. Dei fleste ser på denne teikneserien på ein annan måte, bl.a. har Legeforeininga reagert sterkt på denne framstillinga, og dei har skrive brev til Justis- og beredskapsdepartementet om at dei meiner at framstillinga av legen som nekta pasienten behandling, er svært uheldig som informasjonsformidling frå offentlege myndigheiter. Det bryt med Legeforeiningas verdiar og politikk og kan føra til eit brot på den tilliten alle pasientar skal ha til ein lege. Dei ber difor om ei korrigering av det bildet som no er skapt. Er statsråden ueinig med Legeforeininga? Og vil ikkje departementet korrigera det bildet som er skapt?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-10-18:
Det er korrekt at det ikkje er det same regelverket, men vi har eit regelverk i Noreg for helsehjelp til personar utan fast opphald i riket. Helse er jo ein grunnleggjande menneskerett som er slått fast i internasjonale konvensjonar. I forskrift om rett til helse- og omsorgstenester i Noreg slår ein fast at alle har rett til omgåande helsehjelp, til helsehjelp som er heilt nødvendig og ikkje kan venta, til nødvendig helsehjelp før og etter fødsel og abort og til smittevernhjelp. Barn har òg utvida rettar. Dei har rett til nødvendige helse- og omsorgstenester frå både kommunehelsetenesta og spesialisthelsetenesta. Når statsråden omtalar helse som eitt omgrep, framstiller ein det slik at har ein ikkje dokument i Noreg, får ein ikkje helsehjelp. Dette burde verta korrigert, og eg vil igjen spørja om ikkje statsråden ser at ein bør nyansera bildet og framstillinga som har vorte skapt i denne teikneserien.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2017-10-18:
Justis- og beredskapsdepartementet har over flere år finansiert informasjonstiltak rettet mot potensielle migranter uten beskyttelsesbehov. Dette handler om å ta ansvar i en situasjon der svært mange migranter legger ut på en risikofylt reise mot Europa på sviktende grunnlag. Vi vet hvor farlig en slik reise er. Mange utsettes for overgrep, utnyttelse eller kidnapping. Forholdene for migranter i Libya er nå ifølge internasjonale organisasjoner forferdelige. Mange reiser uten å kjenne denne risikoen. Smuglere feilinformerer og tegner et rosenrødt bilde av hva som venter i Europa. Det er derfor viktig å spre realistisk informasjon om risikoen ved reisen og livet som migrant i Europa. Informasjonstiltakene retter seg primært mot potensielle migranter, ikke flyktninger. Men også flyktninger behøver informasjon om risikoen ved å reise, og jeg er sikker på at de fleste selv vil avveie risikoen mellom å bli hjemme, søke beskyttelse i et land i regionen og å reise mot Europa. I 2014 ble det gjennomført en informasjonskampanje i Somalia som Justis- og beredskapsdepartementet finansierte. Målet var å gi potensielle migranter slik realistisk informasjon. Tegneserien representanten Toppe viser til, var en del av denne kampanjen. I denne framgår det at hovedpersonen ikke får helsehjelp etter å ha blitt syk i møte med det norske kalde klimaet. Dette handler ikke om nådeløse leger, men gjenspeiler norsk regelverk. Realiteten ved å oppholde seg ulovlig i Norge er at en ikke har lik rett til helsehjelp på linje med befolkningen ellers. Dette innebærer f.eks. at en ikke har tilgang til helsehjelp for alminnelige helseproblemer, som tegneserien omtaler. Det er dette som er budskapet i tegneserien, og det er ingen grunn til å korrigere dette bildet – snarere tvert imot. Det er viktig at denne informasjonen kommer klart og tydelig fram, slik at bl.a. somaliere uten et beskyttelsesbehov som vurderer å reise hjemmefra, får et realistisk bilde av livet de kan møte i Norge og i Europa.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2017-10-18:
Som jeg har gjort rede for, mener departementet at dette rett og slett er en beskrivelse av det som er regelverket i Norge. Dersom man oppholder seg ulovlig i Norge, har man ikke de samme rettighetene knyttet til helse som det man har dersom man oppholder seg her på lovlig vis. Derfor mener vi at det ikke er noen grunn til å korrigere dette, og vi kommer heller ikke til å ta initiativ til det. Så vil vi selvfølgelig sende et skriftlig svar til Legeforeningen, der vi også redegjør for dette.