Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-04:
Den grunnleggende oppgaven som politiet skal bidra til, er å sikre trygghet i folks hverdag, uansett hvor en bor i Norge, i bygd og i by. Det er å sørge for at folk opplever trygghet i hverdagen, det er å bidra til å avverge både små og store hendelser, og det er å sørge for at en får hjelp innen rimelig tid når en har behov for det. Det som blir tatt opp i denne interpellasjonen, en svært viktig interpellasjon, er om en har en erkjennelse av hvordan situasjonen er rundt omkring i Norge, og at en er villig til å se negative konsekvenser av den gigantiske sentraliseringen av norsk politi som har skjedd, som folk rundt omkring – i både små og store kommuner, i både spredtbygde og tettbygde strøk – kritiserer, og som også dyktige folk i politiet, med lang erfaring, advarer kraftig mot. De ber om at en får en utvikling som går i en annen retning. Jeg hører gjentatte ganger statsråden vise til at istedenfor å ha et lensmannskontor, skal en få et mer tilstedeværende politi gjennom at lensmannskontoret har blitt lagt ned. Gjennom reformen er over 120 lensmannskontor i Norge lagt ned. Selv bor jeg på et av tettstedene i Norge, Sørumsand, som tidligere hadde et lensmannskontor. Det var selvsagt et lensmannskontor som ikke var åpnet hele døgnet, det hadde begrenset åpningstid. Vi hadde politi i bygda som var tilstedeværende, og som folk kjente til. Hva har skjedd i etterkant? Folk opplever ikke større trygghet i hverdagen og et mer tilstedeværende politi etter reformen – tvert imot. En ser hvordan politiet har blitt mindre tilstedeværende, og hvordan bekymringen hos både voksne og unge brer om seg som følge av at politiet er mindre tilstedeværende enn før. Lokalbefolkning må organisere natteravn som et alternativ til den tilstedeværelse som politiet i større grad hadde før – ikke fordi politiet ikke ønsker å være tilstede, ikke ønsker å jobbe forebyggende, ikke ønsker å stille opp når det er noe, nei, det er fordi prioriteringene innenfor politiet, det ansvaret som regjeringen sitter med, innebærer at de ikke har ressursene til å jobbe på den måten som de gjorde før. På Romerike snakker en om tilstedeværende politi og politi på hjul. Vel, fram til for to år siden hadde politiet på Romerike en beredskapsinstruks som sa det skulle være minimum fem patruljer på Romerike til enhver tid. Den beredskapsinstruksen som en hadde hatt i en tiårsperiode, fram til 2019, måtte avvikles fordi Øst politidistrikt sa de ikke hadde ressurser til fortsatt å ha en slik beredskapsinstruks. Dette er situasjonen også andre plasser på Romerike, men også i Asker og Bærum, der en ser hva som skjedde med sentraliseringen da Asker og Bærum politidistrikt ble en del av Oslo politidistrikt. Legevakten i Bærum måtte hyre inn private vekterselskap fordi de ikke lenger kunne stole på at politiet hadde samme beredskap som før. Eller på Hurumlandet, der en ser at i den grad politipatruljer kommer når det skjer noe, kommer ofte patruljer enten fra Sandvika, eller for den saks skyld fra Stovner, som mangler den lokale kunnskapen og tilstedeværelsen i det daglige. Det er en alvorlig situasjon rundt omkring i Norge. Tillitsvalgte i politiet i samtlige politidistrikt advarer mot utviklingen. Det er grunn for regjeringen til å lytte, men dessverre må det nok en ny regjering til. Heldigvis får vi håpe det blir en ny regjering, et nytt flertall, som sørger for en ny retning for norsk politi.