Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-10-06:
Norsk økonomi er på vei opp av bølgedalen. Den økonomiske veksten tar seg opp, sysselsettingen øker, og ledigheten er på vei ned. Den økonomiske politikken som føres, gir resultater. Regjeringens budsjettforslag for 2005 bygger opp under den positive utviklingen vi nå er inne i. Grunnlaget for velferdsstaten skal sikres på denne måten. Regjeringen prioriterer innenfor ansvarlige rammer, slik at norske arbeidsplasser ikke trues. Derfor inneholder budsjettet også enkelte forslag til innstramminger. Disse vil sikkert møte kritikk fra ulike hold, også i denne sal. Innenfor gitte rammer vil det være rom for ulike prioriteringer. Diskusjoner og forhandlinger om budsjettet fremover vil få frem det til fulle. Men selv om vi kan være politisk uenige om innretningen av et budsjett, og gjerne også rammer, betyr ikke det at vi har et samfunn og en økonomi preget av kaos og krise, slik en tabloidisert debatt ofte kan gi inntrykk av. Vi må ikke glemme at Norge er et godt land å bo i. Slik skal det fortsatt være. På enkelte viktige områder står vi selvsagt overfor utfordringer. Vi må øke verdiskapingen; hele grunnlaget for velferden skal sikres på den måten. Samtidig må vi sikre at offentlige velferdsordninger er bærekraftige på sikt, slik at også fremtidige generasjoner kan nyte godt av disse ordningene. Norske bedrifter har vært gjennom til dels tøffe tider. Dette har mange enkeltmennesker også merket: Noen har mistet jobben, andre har følt utrygghet for den. Og noen arbeidssøkende har ikke fått jobb fordi ingen har etterspurt deres arbeidskraft. Det er sløsing med menneskelige ressurser når vi som samfunn ikke klarer å nyttiggjøre oss den enkeltes evner og kunnskaper. Derfor har Regjeringens hovedmål vært å få flere i arbeid. Denne politikken gir nå resultater. Samarbeidsregjeringen overtok i en situasjon hvor mye gikk gal vei i norsk økonomi: Renten lå på 7 pst., langt over nivået hos våre handelspartnere.Kronen hadde begynt å styrke seg – og forverret konkurransesituasjonen for norske arbeidsplasser.Ledigheten var begynt å stige.Det høye norske kostnadsnivået hadde i flere år blitt forverret som følge av dyre lønnsoppgjør og økte skatter og avgifter. Regjeringens utfordring var å snu denne utviklingen – ikke ved panikkartede enkelttiltak, men ved å ta tak i de grunnleggende utfordringene. Derfor har vi ført en finanspolitikk som har gitt rom for lavere rente og kronekurs. På den måten har bedriftene igjen kunnet øke produksjonen, øke sysselsettingen og øke investeringene i Norge. På halvannet år har renten gått ned med mer enn fem prosentpoeng. Det store gapet som var mellom norske og utenlandske renter, er borte. Dette har bidratt til at kronen har svekket seg kraftig. Den styrkingen av kronen som fant sted gjennom 2002, og som kom på toppen av flere år med kostnadsvekst i næringslivet, er langt på vei reversert. Det store fallet i norske renter har dessuten forbedret privatøkonomien for mange. Spesielt har de med store lån i etableringsfasen merket dette. Den personlige økonomien er blitt styrket. Det har også gitt bedre velferd. Regjeringen har lagt vekt på å videreføre det inntektspolitiske samarbeidet med partene i arbeidslivet. Det er positivt at partene i arbeidslivet har bidratt til å sikre en god økonomisk utvikling. Selv om lønnsveksten er redusert de siste årene, er den imidlertid fortsatt høyere enn hos våre handelspartnere. Dette forblir en utfordring for norsk næringsliv. Regjeringen har også vært med på å få ned kostnadsnivået i norske bedrifter ved å redusere skatter og avgifter, spesielt innrettet mot næringslivet. Regjeringens økonomiske politikk gir nå resultater. Sysselsettingen øker. Etter et svakt første kvartal økte den med hele 10 000 personer i annet kvartal. Flere personer melder seg nå på arbeidsmarkedet, som følge av optimismen i norsk økonomi. Dermed går ikke ledigheten like raskt ned som sysselsettingen øker. Ledigheten er likevel på vei ned. På årsbasis anslår vi ledigheten for inneværende år til 4,4 pst. For neste år regner vi med at ledigheten vil være 4,1 pst. Den økonomiske veksten i Norge er nå høy. Lave renter og høy inntektsvekst stimulerer innenlandsk etterspørsel. Svakere krone letter situasjonen for konkurranseutsatte bedrifter. I tillegg bidrar et oppsving internasjonalt til at utsiktene for eksportsektoren fremstår som lysere. Etter en vekst på bare 0,6 pst. i fjor anslås BNP for Fastlands-Norge å øke med i overkant av 3 pst. både i inneværende år og i 2005. Dette plasserer oss i Europa-toppen når det gjelder økonomisk vekst. Denne utviklingen er bra. God økonomisk vekst er viktig for at den enkelte skal ha en jobb å gå til, for at flere vil satse på fremtiden, og for at vi skal kunne sikre velferden. Prisveksten er for tiden svært lav. Det skyldes i hovedsak økt innenlandsk konkurranse og billig import. Blant annet har handelen med Kina og andre lavkostnadsland økt. Den lave prisveksten bidrar til vekst i realinntektene og til økt velferd. I dagens situasjon er den ikke et tegn på en svak økonomisk utvikling. Svekkelsen av kronen og forventet god vekst i norsk økonomi fremover trekker i retning av at prisveksten gradvis vil ta seg opp. Det er viktig at pengepolitikken over tid bidrar til stabile forventninger til prisutviklingen, i tråd med inflasjonsmålet. Den amerikanske presidenten Herbert Hoover sa, lettere ironisk, en gang: Salige er de unge, for de skal arve nasjonens gjeld. Nå er det heldigvis ikke slik at statsgjelden i Norge tynger. Vi skiller oss fra andre land ved at vi har store petroleumsressurser som omgjøres til finansiell formue i Petroleumsfondet. Men samtidig bygger vi opp gjeld til fremtidige generasjoner. Vi må derfor finne en god balansegang mellom det å bruke noe av pengene i dag og samtidig sette av noe til fremtidens generasjoner. Måten vi gjør dette på, er uttrykt i den såkalte handlingsregelen. Den får skryt internasjonalt. Jeg tror vi kan være stolte av hvordan vi forvalter vår formue, forvalter den slik at både vi som lever i dag, og de som kommer etter oss, får glede av denne formuen. Handlingsregelen tilsier at vi over tid skal bruke forventet realavkastning av Petroleumsfondet, satt til 4 pst. Samtidig sier regelen at vi må ta hensyn til konjunktursituasjonen, slik at det kan brukes noe mer i dårlige tider eller ved fall i fondskapitalen. Nedgangskonjunkturene og børsfallet internasjonalt i 2001 og 2002 har bidratt til at vi bruker mer enn en mekanisk anvendelse av handlingsregelen skulle tilsi. I budsjettet for 2005 utgjør det strukturelle underskuddet 66,4 milliarder kr. Det er 24 milliarder kr mer enn en 4 pst.-avkastning av fondet. Merbruken av oljeinntekter er noe mindre enn i inneværende år. Anslagene for kapitalen i Petroleumsfondet tilsier at vi vil nå 4 pst.-banen først mot slutten av dette tiåret. Det er dermed ikke rom for noen vesentlig økning i bruken av oljeinntekter i de nærmeste årene. Jeg mener det er viktig å peke på alle de mulighetene vi som nasjon har for å kunne være et godt land å bo i – også i fremtiden. Med rundt 1 000 milliarder kr «på bok», altså i Petroleumsfondet, og mange milliarder i Nordsjøen har vi et bedre utgangspunkt enn de fleste andre land. Likevel: Vår aller viktigste ressurs, også målt økonomisk, er vår arbeidskraft. Derfor er det så viktig at vi utnytter den godt. Det er en kjensgjerning at norsk arbeidskraft er relativt dyr. Til gjengjeld er den kompetent. Vi har et av de høyeste utdanningsnivåene i verden. I Norge har én av tre personer i arbeidsdyktig alder høyere utdannelse, godt over snittet i OECD-landene. Andelen med høyere utdanning er dessuten stadig økende. En rekke undersøkelser tyder på en «vinn-vinn»-effekt ved et høyere utdannelsesnivå: Jo mer vi lærer i det formelle utdanningssystemet, desto mer blir vi i stand til å lære i arbeidslivet. Det lover godt for evnen til å være nyskapende og til å takle de omstillingene som er en naturlig del av en økonomisk og industriell utvikling. Det er imidlertid ikke slik at all norsk arbeidskraft er dyr i forhold til våre konkurrentland. Undersøkelser viser faktisk at vi har blant de billigste kunnskapsarbeiderne i Norge. Dette gir oss et godt utgangspunkt for å konkurrere i den globale kunnskapsøkonomien. Det er jo nettopp ved å satse på kunnskap at vi legger grunnlaget for fremtidens næringsliv. Norge skiller seg ut internasjonalt ved at vi har svært høy yrkesdeltakelse. En viktig forklaring er at norske kvinner deltar mer aktivt i yrkeslivet enn kvinner i mange andre land. Det at vi har klart å holde ledigheten relativt lav, bidrar dessuten til at flere ser muligheten for å få jobb og derfor velger å gå ut i arbeidslivet. Den norske arbeidskraften er dessuten produktiv. Ifølge tall fra OECD var bruttonasjonalproduktet pr. arbeidet time i Norge over 30 pst. høyere enn i USA i 2001. Våre nordiske naboland Sverige og Finland lå om lag 15 pst. under USA. Hvis vi holder oljesektoren utenom, var verdiskapingen pr. arbeidet time i Norge fremdeles høyere enn i USA. Vi må huske på alle disse positive sidene ved det norske samfunnet og arbeidslivet når vi ellers, i politiske debatter, blir minnet om alt det som fungerer mindre bra. For at vi skal sikre morgendagens velferdsgoder, må vi være villige til å gjennomføre nødvendige reformer i dagens ordninger. Utfordringen i Norge er å få flere i arbeid. Vi har, som nevnt, høy yrkesdeltakelse, men samtidig har vi veldig mange mennesker i arbeidsfør alder som av en eller annen grunn er ute av arbeidsmarkedet for kortere eller lengre tid. Nesten én av fem nordmenn i yrkesaktiv alder har i dag trygd som sin viktigste kilde til livsopphold. Jeg er sikker på at vårt velferdssystem og vårt arbeidsliv i større grad kan legge til rette for at noen av disse kan jobbe. Det hviler et stort ansvar på oss som politikere, på arbeidsgiverne og på den enkelte arbeidstaker for å gjøre noe med dette. Offentlige velferdsordninger må utformes slik at den enkelte gis mulighet for å komme tilbake i arbeid når det er mulig. Regjeringen har gjennomført viktige endringer i ordninger som uførestønaden og dagpenger for arbeidsledige. Disse endringene vil bidra til å stimulere til arbeid. Effektene av endringene vil vi imidlertid først se når de nye ordningene har virket noen år. Det er nødvendig å reformere vårt pensjonssystem. Regjeringen tar i løpet av høstsesjonen sikte på å legge frem en stortingsmelding om dette. Reformen skal ha som mål at de unge i dag og senere generasjoner skal føle sikkerhet for sine pensjoner, for sin trygghet. Dagens system er ikke bærekraftig. Det har Pensjonskommisjonens innstilling til fulle dokumentert. Mens det i 1967 var fire yrkesaktive for hver pensjonist, vil det i 2050 være færre enn to bak hver pensjonist. Fra 1972 til 2001 økte antallet sysselsatte med om lag 650 000, mens antallet alderspensjonister økte med om lag 280 000. Fra nå og fremover mot 2050 vil forholdet bli motsatt. Det er viktig at vi griper fatt i disse utfordringene nå. Enkelte mener vi kan lene oss tilbake fordi økonomien for øyeblikket går godt og oljeprisen er høy. Jeg vil advare mot en slik politikk. Det er å gamble med fremtidens pensjoner. Vi må, som politikere i dag, føre en politikk som gjør at neste generasjon har et godt grunnlag. I perspektivmeldingen, som vi legger frem senere i høst, vil vi drøfte disse fremtidsutsiktene grundig. Hvis vi ikke reformerer gradvis nå, vil det i fremtiden bli nødvendig med enda bitrere medisin, i form av smertefulle kutt i utgifter og økte skatter og avgifter. Det er ikke et bedre alternativ når velferd og verdiskaping er viktigst. Vi har bare råd til god velferd for alle i vårt samfunn hvis vi gjør det mulig å skape og sikre arbeidsplasser i landet. Derfor kan aldri velferd settes opp mot verdiskaping – det ene forutsetter det andre. Norske bedrifter møter stadig tøffere konkurranse, både nasjonalt og internasjonalt. Det er bra fordi det gir oss som forbrukere bedre kvalitet og lavere pris. Norske bedrifter må være i stand til å gripe de mulighetene og møte de utfordringene som globaliseringen innebærer. Slik legger vi til rette for arbeidsplasser også i fremtiden. Ingen regjering har noensinne gjort så mye for å forbedre næringslivets rammevilkår som denne. Samarbeidsregjeringens fremtidsrettede næringspolitikk satser på forskning og kunnskap, legger til rette for innovasjon i næringslivet og bidrar til å forbedre konkurranseevnen. Vi har nå gjennomført lettelser i skatter og avgifter på noe over 19 milliarder kr. En stor del av disse lettelsene har kommet næringslivet direkte til gode. Investeringsavgiften er borte, den investeringsfiendtlige utbytteskatten er fjernet, og det er innført et eget fradrag for utgifter til forskning og utvikling, kalt SkatteFUNN. Regjeringen presenterte tidligere i år en skattereform. Den vil gi et mer rettferdig og mer konkurransedyktig skattesystem. Reformen vil redusere skatten for vanlige lønnsmottakere og gjøre det mer gunstig å investere og satse i Norge. Stortingets behandling av skattereformen før sommeren gav Regjeringen et grunnlag for å gå videre med reformen. Den skal gradvis fases inn over tre år, og vi begynner i budsjettet for 2005. Et allment akseptert skattesystem forutsetter at arbeidsinntekter likebehandles skattemessig, uavhengig av om de er opptjent av en lønnstaker, aktiv eier eller personlig næringsdrivende. Det er urettferdig når to personer beskattes helt forskjellig for samme arbeidsinnsats. Delingsmodellen, som skulle sørge for likebehandling, fungerer ikke lenger etter hensikten. Det har blitt for lett, og det har blitt for lønnsomt, å kamuflere reelle arbeidsinntekter som utbytte. Dette svekker folks generelle tillit til skattesystemet. For å kunne fjerne delingsmodellen må forskjellen i marginalskatten på arbeidsinntekt og aksjeinntekt reduseres kraftig. Derfor må skatten på høy aksjeavkastning øke og skatten på arbeidsinntekt reduseres. For å gi næringslivet bedre forutsigbarhet fremmes det også lovforslag om aksjonærmodellen og avvikling av delingsmodellen allerede nå, men med iverksetting fra 2006. Reformen vil også sikre at våre skatteregler er i samsvar med EØS-forpliktelsene. Den usikkerheten som råder rundt dagens system, vil nå bli borte. Dette er helt nødvendig. Ved gradvis å fjerne formuesskatten, innføre utbytteskatt med skjerming og redusere skatten på arbeid bringer vi Norge på linje med de fleste land i Europa. Regjeringen foreslår nye skattelettelser for neste år som netto utgjør 3,3 milliarder kr påløpt. Når det tas hensyn til vedtak inneværende år som har budsjettvirkning først neste år, utgjør samlede netto skattelettelser i 2005 1,65 milliarder kr bokført. Vi reduserer toppskattsatsene og hever innslagspunktet til 381 000 kr. I 2005 vil det være 235 000 færre skattytere som betaler toppskatt, sammenlignet med året 2001. Vi foreslår også å øke minstefradraget for lønnsinntekter ved at satsen økes fra 24 pst. til 27 pst. og øvre grense økes til 56 000 kr. Lettelsene i toppskatt og økningen i minstefradraget utgjør til sammen 7,7 milliarder kr og sikrer at alle inntektsgrupper får lavere skatt på arbeid. Samlet sett får 1,1 millioner personer redusert marginalskatt på lønn med Regjeringens forslag. Dette er viktig for å stimulere til arbeid. Regjeringen starter også nedtrappingen av formuesskatten. Dette gjøres ved å innføre en felles verdsettingssats for alle aksjer, også børsnoterte, og andeler i verdipapirfond. Vi foreslår også å øke innslagspunktet for formuesskatten. Fordelsskatten på egen bolig oppleves av mange som svært urettferdig, og det forstår jeg. Konklusjonen på det er at Regjeringen foreslår å fjerne denne skatten helt i tråd også med Regjeringens tiltredelseserklæring og politiske dokument. Regjeringen innførte fra og med 2002 et eget fradrag for gaver til frivillige organisasjoner. Dette er viktig for å styrke økonomien til de mange frivillige som gjør et viktig arbeid i hele landet. I dag er grensen for fradrag 6 000 kr. For neste år foreslår vi å øke grensen til 12 000 kr. For å forenkle skattesystemet foreslår Regjeringen en del enkeltendringer som samlet gir en innstramming på rundt 1 milliard kr. Vi foreslår bl.a. å stramme inn fradraget for daglig arbeidsreise, avvikle kostfradraget for pendlere og skattefritaket for fri kost for ansatte på sokkelen. Det gjør at disse arbeidstakere bringes på linje med det som gjelder i skattesystemet for andre arbeidstakere med tilsvarende fri kost. Disse endringene vil bidra til større grad av skattemessig likebehandling av personer med lik inntekt. Regjeringen prioriterer å redusere skatten på arbeid. Vi foreslår en forskyvning av beskatningen fra arbeid til konsum ved at momssatsene økes med ett prosentpoeng. Dette gir økte inntekter på i overkant av 6 milliarder kr påløpt. Med disse forslagene vil samlede skatte- og avgiftslettelser i løpet av stortingsperioden beløpe seg til 21,6 milliarder kr. Regjeringen vil forbedre det norske velferdssamfunnet. Den offentlige velferden må fornyes slik at den blir mer målrettet og tilpasset den enkeltes behov. Kommunene er ansvarlige for mange viktige velferdstilbud. Derfor styrker Regjeringen kommuneøkonomien med nærmere 2,75 milliarder kr. Dette er mer enn det som ble varslet i kommuneproposisjonen i vår. Veksten i de frie inntektene utgjør 1 milliard kr. Blant de øremerkede bevilgningene er de største satsingene barnehager, psykiatri og økt timetall i grunnskolen. Regjeringens viktigste mål i barnehagepolitikken er en plass til alle som ønsker det. Vi vil derfor i budsjettet prioritere de familiene som fortsatt står i kø, ved å satse på bygging av nye barnehageplasser. I tillegg til en betydelig kapasitetsøkning styrkes det offentlige tilskuddet til private barnehager. På den måten oppnår vi større grad av likebehandling. Bevilgningene til barnehagesektoren øker med 1,4 milliarder kr i 2005. Dermed har bevilgningene til sektoren samlet sett økt med nærmere 7 milliarder kr nominelt fra 2002 til 2005. Høyere utbygging og lavere foreldrebetaling har ført til en vesentlig økning i etterspørselen etter heldags barnehageplasser og en nedgang i deltidsplasser. Så langt innebærer det at kapasitetsveksten stort sett har gått med til å dekke økt etterspørsel etter heltidsplasser fra barnefamilier som allerede hadde et tilbud på deltid til sine barn. Dermed er køen heller ikke blitt vesentlig kortere. Regjeringen mener derfor det ikke er realistisk å nå målet om «tilnærmet full behovsdekning» i 2005, slik barnehageforliket forutsatte ved innføringen av trinn 2 i maksprisen. I tråd med barnehageforliket prioriteres derfor tiltak for å øke tilbudet av plasser fremfor en ytterligere prisreduksjon i neste års budsjett. Høstens TV-aksjon «Hjerterom» vil minne oss om triste sider ved vårt eget samfunn. Heldigvis har det de siste årene blitt større åpenhet om mental helse i Norge, men vi har fortsatt mye ugjort. Dette gjelder både hvordan den enkelte av oss og det offentlige møter disse problemene. I budsjettforslaget fortsetter Regjeringen opptrappingen av psykiatrisatsingen. Bevilgningene til økt drift øker med 850 mill. kr. Kommunene prioriteres i større grad når det gjelder driftsmidler i 2005-budsjettet enn tidligere. I tillegg foreslås det mer enn 700 mill. kr til investeringer i tilknytning til planen. Det foreslås en egen storbysatsing på bakgrunn av de spesielle utfordringene storbyene har på dette området. Noen av dem som trenger vår hjelp aller mest, får ikke et godt nok tilbud. Fornyelsen av velferdssamfunnet krever derfor at vi gjør mer enn å utvide eksisterende universelle ordninger. Den offentlige velferden må i større grad hjelpe den enkelte i hans eller hennes konkrete situasjon. Regjeringen har derfor som den første regjering lagt frem en tiltaksplan mot fattigdom. Vår hovedstrategi for å forebygge og hjelpe personer ut av fattigdommen er å gjøre flere i stand til å forsørge seg selv gjennom eget arbeid. Derfor fortsetter vi med tiltak for å hjelpe flere personer tilbake til arbeidslivet. Samtidig målretter vi velferdsordningene, slik at tjenester og overføringer samlet bidrar til at den enkelte kan komme i arbeid. Flere av tiltakene i planen skal forebygge sosial utstøting, særlig blant barn og unge. De er spesielt rettet mot de tyngste rusmiddelmisbrukerne. Etter at Samarbeidsregjeringen tiltrådte, er det totalt satt inn over 3 milliarder kr til ekstra tiltak på dette feltet for årene 2002–2005. Som en rik nasjon har vi en særskilt forpliktelse til å hjelpe de aller fattigste i verden. Derfor fortsetter Regjeringen opptrappingen av internasjonal bistand. For neste år økes bevilgningene med 1,6 milliarder kr. Bistanden vil dermed utgjøre 0,95 pst. av anslått brutto nasjonalinntekt neste år, opp fra 0,89 pst. i 2001. Utviklingen i bistandsbudsjettets andel av BNI må ses i lys av at anslått nasjonalinntekt er kraftig oppjustert som en følge av høyere oljepris enn tidligere lagt til grunn. Regjeringen har prioritert utdanningssatsingen i vårt bistandsarbeid. Bare siden 2002 har vi fordoblet bevilgningene til utdanningsformål. Blant de mest sentrale områder er videre bekjempelse av hiv/aids, arbeidet for godt styresett i utviklingslandene og kamp mot korrupsjon i våre samarbeidsland. For at Norge også fremover skal være et rikt land, må vi legge grunnlaget for fremtidig verdiskaping nå. Vi må gjøre det mulig for bedrifter og mennesker med pågangsmot og skaperevne å utvikle lønnsom virksomhet. Næringspolitikk handler ikke bare om å legge til rette for å sikre de arbeidsplassene som allerede finnes. Vi må også ha en politikk for de arbeidsplassene som skal skapes i morgen. Da må vi bli flinkere til å få frem de gode ideene, ved at flere tør ta sjansen og satse på nye prosjekter. Dette må skje både i eksisterende bedrifter og ved at flere starter opp ny virksomhet. Jeg besøkte tidligere i år Alnæs Marine Oils, som det heter. Bedriften ligger i Kristiansund. Med utgangspunkt i de store fiskeressursene i havet benytter denne bedriften seg av høyt utdannet arbeidskraft, forskning og utvikling for å utvikle Omega-3 og fiskeoljer til verdensmarkedet. Bedriften har i løpet av de 40 årene den har eksistert, utviklet seg fra å være et trading-firma til å bli et fiskeoljeraffineri med ledende teknologi og kompetanse. Med støtte fra SkatteFUNN-ordningen og bedringene i de generelle rammevilkårene for eksportindustrien har denne bedriften et godt grunnlag for å satse og skape nye arbeidsplasser. Forskning og utvikling er en av de viktigste kildene til innovasjon og langsiktig vekst. Fra 2001 til 2005 er de offentlige bevilgningene økt med nesten 30 pst. Regjeringen foreslår nå å øke Forskningsfondet, slik at samlet kapital i fondet blir 36 milliarder kr. Da Regjeringen overtok i 2001, var fondet på 10 milliarder kr. I tillegg til å øke de offentlige forskningsbevilgningene har Regjeringen stimulert den private forskningsinnsatsen. Vi har innført SkatteFUNN, som gir bedriftene skattefradrag for utgifter til forskning og utvikling. Denne ordningen har blitt svært populær. Til nå er det godkjent nærmere 3 500 prosjekter. SkatteFUNN vil for neste år alene gi en bokført skattelette på 1,8 milliarder kr. Grunnlaget for en kunnskapsnasjon legges allerede første skoledag for de aller minste barna. De kommer til skolen med ulike forutsetninger og med store forventninger om å lære. Målet er en skole som åpner for større mangfold, og med vekt på kunnskap og kvalitet. Bare slik gjør vi den enkelte i stand til å møte senere skolegang og arbeidsliv på en god måte. Som ledd i Regjeringens skolesatsing foreslår Regjeringen å sette av 700 mill. kr til å starte reformen «Kultur for læring». Den største delen av bevilgningen blir prioritert til kompetanseutvikling, som skal gi den enkelte lærer og hver enkelt skole det faglige løftet som er nødvendig for å heve kvaliteten. I tillegg prioriteres utviklingen av nye læreplaner som et viktig element i reformen. Sist, men ikke minst, bruker vi midler til en ytterligere utvidelse av timetallet i grunnskolen. I løpet av denne stortingsperioden har det dermed blitt tolv flere uketimer i grunnskolen. En av statens kjerneoppgaver er å sikre borgernes trygghet. I budsjettforslaget styrkes politiet reelt med 250 mill. kr. Det skal gi politiet bedre muligheter til å bekjempe organisert kriminalitet, håndtere akutte situasjoner og ikke minst drive forebyggende arbeid. Regjeringen styrker også kollektivtransporten. I løpet av stortingsperioden har dette området blitt styrket med rundt 1,7 milliarder kr. Den største økningen i bevilgninger har funnet sted for investeringer i jernbanen og kjøp av persontransport med tog. Særlig har vi satset på byområdene, for å avlaste veinettet og forbedre miljøet. Miljøressursene er en viktig del av nasjonalformuen. Regjeringens offensive miljøpolitikk fortsetter også neste år. Det legges bl.a. opp til et kvotesystem for klimagasser. Det skal være på plass fra og med neste år. 2005 er Friluftslivets år. Vi foreslår økte bevilgninger til friluftsformål, som vil gå til å sikre nye friluftsområder. Kulturminnevernet, i form av vedlikehold og sikring av viktige kulturminner, styrkes. Inntektene til Enova økes med 90 mill. kr for å øke satsingen på alternative energikilder. Disse prioriteringene skjer innenfor ansvarlige rammer. For at finanspolitikken skal bygge opp under den positive utviklingen i norsk økonomi, er det også nødvendig med enkelte innstramminger, uten å la dette rokke ved tryggheten i og kvaliteten på det offentlige velferdstilbudet. Regjeringen foreslår å øke egenandelene noe for helseutgifter. Samtidig forbedrer vi skjermingen for dem med høye utgifter. Da ordningen med frikort for egenandeler ble innført i 1984, var tanken å skjerme dem som hadde store helseutgifter. 140 000 personer fikk den gangen frikort. Rundt 1 million personer får det i dag. Dette er et eksempel på hvordan en god velferdsordning, som skulle hjelpe dem med store behov, har utviklet seg til å omfatte stadig flere av oss. Grensen for å få et frikort er i dag satt til 1 550 kr. Dette taket foreslår Regjeringen nå økt til 2 500 kr for alle unntatt minstepensjonister. Med en slik grense antar vi at 750 000 personer fortsatt vil få utstedt frikort. I 2003 ble det innført et egenandelstak 2, som gjelder enkelte helseutgifter, og som skal skjerme dem med høye utgifter. Nå er denne grensen på 4 500 kr for frikort. Vi foreslår å gjøre ordningen gunstigere ved å redusere grensen til 3 500 kr. Sykefraværet har økt hvert eneste år fra 1994 til 2003. Dette er et stort problem, både for bedriftene og for kontrollen med det offentliges utgifter. Derfor ble det i 2001 undertegnet en intensjonsavtale for å få ned sykefraværet. I stedet for å gå ned har imidlertid sykefraværet økt. Hadde IA-avtalen gitt de forventede resultater, ville vi hatt 5 milliarder kr mer til tiltak over statsbudsjettet. Vi ville hatt om lag 8,5 millioner færre sykefraværsdager i arbeidslivet bare i løpet av året. Det er bekymringsfullt at det først og fremst er langtidsfraværet som har økt de siste årene. I dag har arbeidsgiverne ingen direkte kostnader for sykefraværet utover 16 dager. Regjeringen foreslår derfor nå, for å få ned langtidssykefraværet, at bedriftene får et økonomisk medansvar på 10 pst. for sykefravær som strekker seg utover arbeidsgiverperioden. Samtidig reduseres antall fraværsdager som arbeidsgiverne har det fulle økonomiske ansvaret for, fra 16 dager, som i dag, til 14 dager. Et økonomisk medansvar for arbeidsgiverne for hele sykefraværet er i tråd med anbefalingene fra det såkalte Sandman-utvalget fra 2000. Regjeringen foreslår at de nye reglene gjøres gjeldende for nye tilfeller fra 1. april 2005. Norsk økonomi er friskmeldt etter et par år med lav vekst, forverret konkurranseevne og økt ledighet. Optimismen er nå tilbake. Sysselsettingen øker, ledigheten er på vei ned, og bedriftene melder om gode fremtidsutsikter. Dette gir trygghet i manges hverdag, og dermed god velferd. God økonomisk vekst og lønnsomme bedrifter er dessuten et helt nødvendig grunnlag for offentlig velferd. Regjeringens budsjettforslag fornyer velferden og legger grunnlaget for økt verdiskaping. På dette grunnlaget inviterer jeg Stortinget til samarbeid om statsbudsjettet for 2005.