Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2014-06-17:
Norsk landbrukspolitikk har fått mye oppmerksomhet etter at vi fikk en ny og bedre regjering. Det kan være mange grunner til det, men én ting er iallfall sikkert: Det er mange som prater om endringer i landbrukspolitikken, men det er ingen som har gjort noe med det tidligere. Det har denne regjeringen gjort. Det er gjort og vil gjøres grep for å endre dagens landbrukspolitikk. Hvis vi vil ha et landbruk i Norge i framtida, er det nødvendig. Når dagens politikk fungerer dårlig, og de fleste vil ha endringer, må man også tørre å gjøre disse endringene. Endringer skaper engasjement, og engasjement er bra. Selvsagt vil det være noen som er uenig i endringer – stort sett uansett hva disse endringene dreier seg om. Det som er foreslått av endringer i årets jordbruksoppgjør, er gode og nødvendige grep og forenklinger, som sammen med framtidige oppgjør vil stimulere til økt produksjon av mat og bedre og enklere forvaltning og kontroll. Det at det nå foreslås et felles kvotetak for alle typer melkeforetak, er en stor fordel. Det å ha to ulike produksjonstak påvirker produsentenes valg av organisasjonsform. Ved å harmonisere produksjonstakene for samdrifter og enkeltbruk, vil regelverket ikke lenger påvirke beslutningen om valg av organisasjonsform på dette punktet. Det vil også bidra til forenkling knyttet til forvaltningen og kontrollen av driftssamarbeid. Det blir også foreslått å avvikle det særskilte samdriftsregelverket, med antalls- og avstandskrav. Det gjør at melkeprodusentene får mulighet til å tilpasse seg best mulig uten et særskilt regelverk for samdrifter, som begrenser antallet samarbeidspartnere eller avstanden mellom disse. Det å slå sammen satsintervaller i tilskudd for husdyr, å innføre tilskudd for mer enn 50 dyr på samme nivå som annet storfe, og å utbetale samme tilskudd til sau, uavhengig av driftsform, vil gjøre at man får et enklere regelverk. Det forenkler kontrollen og fjerner incentiver om å omklassifisere eller flytte dyr mellom dyrekategorier eller mellom foretak. En sau er en sau, i hvert fall i tilskuddssammenheng. Å avvikle omsetningskravet for å være beredt til produksjonstilskudd i stedet for å heve bunnfradraget er en stor fordel. Det er ikke i dag vilkår om at omsetningsgrensen skal være tilknyttet jordbruksvirksomhet. Krav til avgiftspliktig omsetning som grunnvilkår for tilskudd er også uhensiktsmessig, både for søker og forvaltning. Vi fjerner derfor et byråkratisk og uhensiktsmessig omsetningskrav på 20 000 kr. For å avgrense mot ikke-jordbruksdrift hever vi bunnfradraget fra 3 000 kr til 6 000 kr. En substansiell heving av beløpstaket for tilskudd til husdyr er også en endring som vil være en fordel for norsk landbruk. Taket på husdyrtilskuddet på 280 000 kr har også gjort at det har vært økonomisk gunstig å splitte opp i flere foretak for å hente ut mest mulig tilskudd. Ved å doble taket vil det i mindre grad lønne seg å tilpasse regelverket og hente ut mest mulig tilskudd. Det som er hensikten med norsk landbruk er å produsere god norsk mat, ikke å hente ut tilskudd. I dag er det et tak på 1 mill. kr som er maks utbetaling for investeringstilskudd. Vi mener at det er prosjektet og lokale forhold som må avgjøre hva som blir utbetalt, og ikke en grense som er satt tilfeldig av staten. Dette er noen av de endringsforslagene som er foreslått, og som vil bidra til en positiv utvikling i norsk landbruk. Det er også tegn på en handlekraftig regjering, med en statsråd som har gjennomslagskraft, og som både vil og tør å gjøre noe med norsk landbrukspolitikk. Dette er en seier – både for landbruket og regjeringen. Før man dømmer forslagene nord og ned bør man kanskje vente og se resultatene når de kommer. Jeg tror mange vil bli veldig positivt overrasket.