Jan Petersen (Høyre), 2002-06-13:
Bare noen få randbemerkninger fra min side. Den ene er å konstatere at det i Stortinget er bred enighet om den linjen vi fører i NATO-samarbeidet. Jeg tar da ikke med SV i denne sammenheng, men det påvirker heller ikke det faktum at det er et bredt flertall som står bak den linjen vi følger. Det er tre forhold jeg ønsker å ta opp. Det ene dreier seg om 2002, hvor det skjer viktige ting i forlengelsen av det meldingen dekker, nemlig 2001. I virkeligheten tas det i år to meget viktige skritt fremover. Det ene er at NATO utvides meget betydelig, og det er riktig som saksordføreren sa, at det er mindre debatt om det denne gangen enn forrige gang. Det skyldes kanskje at utvidelsen med de tre sentraleuropeiske land har gått meget bra og vist seg å være et tilskudd til NATO. Det at vi nå får en bred utvidelsesrunde, synes jeg er gledelig. Jeg tror at det er en god tanke bak det hele, og jeg er helt enig med Haakon Blankenborg i at det å unngå renasjonalisering av det europeiske forsvar er en meget viktig målsetting. Utvidelsen vil neppe gi noen betydelig økt militær kapasitet. Vi vet at den totale økningen i NATOs budsjetter blir meget beskjeden, men det er likevel et tilskudd, og det er viktig politikk i det. Hvor bred utvidelsen blir, vet vi jo ikke nå, fordi det er viktige ting kandidatlandene fortsatt er nødt til å gjøre før den endelige beslutningen kan tas. Men jeg har merket meg den meget positive grunnvoll som ligger i innstillingen, og det er den som også ligger til grunn for Regjeringens holdning i dette spørsmålet. Jeg la merke til at Bjørn Jacobsen mente at OSSE kunne være et alternativ for kandidatlandene. Jeg vil da minne om at disse landene allerede er med i OSSE, men de føler ikke at det er tilstrekkelig for deres formål. Jeg tror vi skal være forsiktige med å sette vårt skjønn over hva kandidatlandene selv mener på dette punktet. Det andre som skjer i år, er oppretting av NATO-Russland-rådet som jo er et meget viktig skritt fremover. Dette dreier seg ikke om NATOs kjerneoppgaver, men om en del andre meget viktige oppgaver som i seg selv vil skape en meget betydelig nærhet mellom NATO-landene og Russland. Jeg tror det er viktig at vi nå begynner arbeidet med de sakene som det er lett å få praktiske resultater av, for vi må vise praktiske resultater tidlig. Samtidig må en del av de tunge, vanskelige oppgavene påbegynnes med én gang, selv om det vil ta tid før vi får resultater. Områder som terrorbekjempelse og masseødeleggelsesvåpen er to områder som dette rådet straks bør begynne på. Men det interessante når man ser disse to tingene i sammenheng, er at den tesen som varte ved i mange år, nemlig at en NATO-utvidelse var problematisk i forhold til Russland, og at det ville sette samarbeidet til Russland tilbake, i år viser seg ikke å være riktig. Nå tar vi altså et meget stort skritt fremover i samarbeidet med Russland, samme år som en ny utvidelsesrunde kommer, og dermed er det argumentet godt plassert på historiens skraphaug. Det andre poenget jeg hadde lyst til å ta opp, dreier seg om Høglunds innlegg – bare for å gi en liten kommentar til det han sa om det europeiske samarbeidet. Jeg tror at uansett hva vi måtte mene om det her, så går det europeiske samarbeidet videre fremover. Det materialiserer seg nå faktisk allerede i at EU tar over FNs politioperasjon i Bosnia, og Norge er med på det. Det andre er at det heller ikke er utenkelig at de vil ta over NATOs operasjon i Makedonia. Det forutsetter at vi får avtaleverket mellom NATO og EU på plass. Det mener jeg er overmodent, og jeg tror dette er en riktig vei å gå. Og så til det tredje som dreier seg om et par kommentarer til representanten Jacobsens innlegg – ikke det at jeg skal gjøre dagen hans enda vanskeligere, men det er likevel et par–tre ting som er nødvendig å si. Det ene er følgende: Når jeg hører Jacobsen snakke om terrorbekjempelse og Afghanistan-operasjonen, er det et eller annet som sier meg at det ikke har gått inn hos SV det faktum at de i de aller fleste – ja sannsynligvis i alle – spådommene de hadde i fjor høst, har tatt feil på alle områder. Det har ikke gjort noe inntrykk på SV. Men det ville være interessant å høre hvordan de i så fall forholder seg til det – for dette er nok dessverre realiteten. Jeg er helt enig med Jacobsen i at situasjonen krever en bred tilnærming. Det er ikke bare snakk om militære midler, men det er snakk om politikk, legale virkemidler, det er snakk om bistand og det ene med det andre. Dette er velkjente norske synspunkter som vi en rekke ganger har fremhevet, og jeg er derfor for så vidt glad for den tilslutning til den linjen som Jacobsen gir. Det betyr også at militære virkemidler er en del av dette. På det punktet synes Jacobsen å blande sammen forsvar og angrep. Jeg vil bare minne om at det som foregår i Afghanistan, altså er forsvar overfor det angrepet som skjedde mot World Trade Center i høst. Det tredje punktet som jeg bare må få lov til å nevne til Jacobsen, er at jeg har en følelse av at det er svært viktig for SV hele tiden å være uenig med USA, og at de fleste fenomener fortolkes i den sammenheng. Han var inne på kjernevåpen. Jeg vet at SV jo har en veldig klar politikk når det gjelder kjernevåpen, og er derfor meget forbauset over at Jacobsen ikke fant grunn til å nevne det faktum at Bush og Putin nå har inngått en avtale som betyr en meget betydelig reduksjon av antall kjernevåpen. Men en slik omtale vil jo kreve et positivt fortegn, og det skjønner jeg at SV har problemer med.