Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-11-29:
Vi har i dag en helsetjeneste der flere mennesker jobber med administrative oppgaver på sykehus enn det er leger i norske sykehus. Kristelig Folkeparti mener at dagens inndeling i regionale helseforetak er et hinder for effektiv struktur, pasientflyt og kompetanseoverføring. Kristelig Folkeparti har lenge tatt til orde for å avvikle de regionale helseforetakene. Vi mener at dette vil føre til en forenkling og reduksjon av byråkratiet i helsetjenesten, slik at mer av ressursene kan gå direkte til pasientbehandling. Det overordnede ansvaret må departementet ha, gjerne gjennom eieravdelingen. Dette har vi sagt i mange år. Kristelig Folkeparti er opptatt av å få en sterkere politisk styring av sykehusene både sentralt og lokalt. En avgjørende forutsetning er at departementets eierstyring vil føre til en forenkling sammenlignet med dagens system for styring av regionale helseforetak og helseforetak. Denne er basert på myndiggjøring av helseforetakene. Det kan nok virke som om en avvikling av de regionale helseforetakene og samling av styringen av helseforetakene i Helse- og omsorgsdepartementet kan være et sentraliserende grep, men noe av hensikten med dette er nettopp å styrke den nasjonale politiske styringen av spesialisthelsetjenesten på et overordnet plan. Slik Kristelig Folkeparti tenker vil endringen vi ønsker, primært ha et desentraliserende preg. Lokale helseforetak vil få tydeliggjort ansvaret for å definere behov og utforme sine tjenester. En nærmere ansvarsdeling og oppgavedeling må selvsagt gjennomgås før en slik endring iverksettes. Men jeg mener at tiden er moden. De regionale helseforetakene har gjort sin jobb med strukturendringer, sammenslåinger osv. – kanskje jeg må si bortsett fra Helse Sør-Øst, der problemene ser ut til aldri å ta slutt. Riksrevisjonens nye rapport bekrefter dette til fulle. Det kan vel kanskje kalles full slakt av både mangel på utredninger, planlegging og gjennomføring. Helt fra 2010 har Kristelig Folkeparti satt søkelyset på omstillingen bl.a. i Helse Sør-Øst. Gang på gang har vi spurt om pasientsikkerheten er ivaretatt, om bemanningsplanen er god nok, og om planleggingen holder mål. Svarene fra regjeringen var de samme hver gang: Alt går bra. Vi har kontroll. Pasientsikkerheten er ikke i fare. Det er nesten fristende i dag å si: Hva sa vi? Vi skjønte at noe var galt. Nå skal jeg ikke legge all skyld på strukturen. Saken må nok ses nærmere på – det er nok mer enn én årsak til at Helse Sør-Øst ikke har kommet bedre i mål. Til sist: Generelt har vi mange skader i norske sykehus. Flere har vært inne på det. Undersøkelser viser at opptil 16 pst. av alle pasienter blir skadet ved norske sykehus. Nye tall viser dessuten at ca. 2 900 pasienter dør unødig av uheldige hendelser. Slik kan vi ikke ha det. Før i tiden het det at man var kommet i de beste hender når man var kommet til lege. Nå har vi gående en pasientsikkerhetskampanje som heter I trygge hender, og det synes jeg er veldig bra. Det trenger vi, vi er glade for det, og vi støtter fullt ut opp om det. Men også det overordnede ansvaret for at de hendene man som pasient blir behandlet av, er de beste eller i alle fall trygge, må til syvende og sist ligge hos Helse- og omsorgsdepartementet og statsråden. Da tenker jeg ikke minst på rammebetingelsene. Vi ser også frem mot en ny stortingsmelding der kvalitet og pasientsikkerhet står i høysetet. For det gjelder å skape gode arbeidsforhold for helsepersonell, slik at de fungerer godt i jobben sin og kan gjøre sitt ytterste for å yte god pasientbehandling. IKT- løsninger og medisinsk utstyr må ikke minst være vedlikeholdt og i god og oppdatert stand, slik at man vet at det virker når man trenger det.