Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 1999-12-13:
Først hadde jeg hatt lyst til å kommentere representanten Fossums svar på replikken fra Fremskrittspartiet, men det får stå for hennes egen regning når hun bedre enn Fremskrittspartiet kan si hva Fremskrittspartiets kulturpolitikk består av. Nok om det. Fremskrittspartiet har som grunnholdning at kulturen og kulturlivet i størst mulig grad skal være fri for politisk styring. Kultur må være basert på frivillighet og et personlig engasjement, slik at enkeltmennesket, dvs. du og jeg, med vår fantasi og kreativitet kan skape noe nytt hvis vi ønsker det. Statens og politikernes rolle og oppgave i denne prosessen bør være begrenset til å opprettholde en rettslig ramme for individets egne valg. Fremskrittspartiet mener at politisk målstyring av kulturlivet slik det praktiseres i dag, vil kunne føre til passivitet og stagnasjon, og dette er det motsatte av hva kulturlivet fortjener. Fremskrittspartiet mener at kultur er et meget vidt begrep som hver enkelt innbygger tillegger særlige egenskaper. Det som oppfattes som positiv kultur av en person, kan oppfattes som en vulgaritet av en annen. En runde på pub med viseaften kan være det maksimale for noen, mens andre må en tur i operaen for å oppleve sin kultur. Andre igjen har sine begreper om hva som er god og riktig kultur for dem. Derfor må dette være et frivillig valg uten altfor stor innblanding fra det offentlige. Skillelinjene i norsk kultur går ikke på den individuelle oppfatning av kulturbegrepet, men mellom den kulturen som er støttet av offentlige midler, og den kulturen som ikke omfattes av slike støtteordninger. Fremskrittspartiet mener at kultur er noe som på ulik basis dyrkes fram av et samfunn. Kultur kan være noe helt personlig eller noe som oppfattes som allemannseie. Kulturen skal være folkestyrt, slik at folkets oppfatning av kultur vil styre kulturpolitikken og kulturutviklingen i landet. I det ligger også at statlige støtteordninger som garantilønn, kunstnerstipend, billettsubsidiering, ved f.eks. operaen, og lignende ordninger bør reduseres eller fjernes. Dersom en kunstner vil leve av sine kunstneriske framstillinger, bør vedkommende framstille kunst som er salgbar uten statlige støtteordninger. Overføringer til kunst, kultur og fritidsaktiviteter er isolert sett store i Norge. Fremskrittspartiet ser et problem i at staten disponerer midlene og dermed vanskelig kan yte en rettferdig fordeling. Det er urealistisk å tro at den offentlige kultursatsingen i Norge noen gang skal bli i stand til å yte rettferdighet, i den forstand at alle får sin del. Offentlige som private bidrag er og blir selektive og gitt på et subjektivt grunnlag. I realiteten er det derfor ingen praktisk logikk i at offentlige kulturbyråkrater foretar valg på vegne av den enkelte. Man må forvente at det i et uavhengig marked fins mennesker som er skikket til å fornye og videreutvikle felles kulturverdier. Derfor ønsker Fremskrittspartiet at en mye større del av den offentlige støtten skal gå mer direkte til dem som skal bruke pengene. Fremskrittspartiet tror at de frivillige lag og organisasjoner mye mer målrettet og riktig kan foreta denne fordelingen til alles beste. Fremskrittspartiets kulturpolitikk tar utgangspunkt i at hver enkelt i større grad selv betaler for de kulturelle tilbud man vil benytte seg av. På denne måten vil enhver eksisterende forskjellsbehandling mellom ulike kulturtilbud forsvinne. Det er ingen prinsipielle forskjeller mellom f.eks. en operaforestilling og en rockekonsert eller en countryfestival. Det vi mener med dette, er at godt voksne, etablerte mennesker med god økonomi i større grad enn i dag bør og må betale for sine opplevelser. Vi har hørt om subsidiering av f.eks. operabilletter i størrelsesordenen 1 000-2 000 kr, og nå sist en subsidiering av noen av våre regionteatre med hele 721 kr pr. billett. Her må vi holde tungen rett i munnen. Fremskrittspartiet ønsker og vil strebe etter å skjerme barn og unge samt eldre som av ulike årsaker har problemer – i motsetning til dem som er godt etablert. På denne bakgrunn har Fremskrittspartiet i sitt budsjettforslag fremmet forslag om kraftige reduksjoner på enkelte poster, samtidig som vi vil prioritere andre. På enkelte områder vil målet være en total nedbygging av støtteordninger over tid for å få en rettferdig og riktig bruk av våre kulturmidler. Fremskrittspartiet vil samtidig vise til Fremskrittspartiets skatte- og avgiftslettelser som også gir den enkelte bedre råd til selv å betale for de kulturelle tilbud man ønsker å delta i. Fremskrittspartiet ønsker generelt å bruke kulturpenger på noen viktige nasjonale bygg og tiltak. For øvrig vil vi prioritere «den vanlige kultur» framfor «finkultur». Barn, ungdom og eldre vil, som tidligere nevnt, prioriteres framfor godt etablerte mennesker. Idrettslag, musikk og bl.a. amatørteater vil komme inn under disse forslag. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at de midler som avsettes til kulturformål over statsbudsjettet, i større grad enn i dag bør kanaliseres direkte ut til de ledd som ligger nærmest hver enkelt bruker av de enkelte kulturtiltak. Fremskrittspartiet ser med stor skepsis på at det skal legges sterke føringer fra statlige myndigheter når det gjelder hvordan kulturmidler skal disponeres. Vi er også skeptiske til en oppbygging av store statlige kulturinstitusjoner, fordi en slik oppbygging kan hindre den enkeltes frie valg med hensyn til hvordan midlene skal benyttes, og fordi slike institusjoner i stor grad er fjerne for folk flest. En ideell utvikling av kulturlivet i Norge vil etter Fremskrittspartiets oppfatning komme dersom midlene i vesentlig grad blir kanalisert nærmest mulig den enkelte bruker og viktige beslutninger blir fattet etter demokratiske prinsipper i disse ledd. I denne sammenheng vil Fremskrittspartiet vise til Dokument nr. 8:6 for 1999-2000 som ivaretar disse prinsippene. Fremskrittspartiet har i sitt budsjett redusert det opprinnelige budsjettet med drøyt 900 mill. kr. Veldig mye penger, som Fremskrittspartiet ønsker å bruke på andre områder med et større behov for penger enn hva det kan synes som flertallet mener. Selv om beløpet kan virke stort, er Fremskrittspartiet overbevist om at kulturlivet i Norge heller vil blomstre enn visne. Fremskrittspartiet har kuttet generelt på driftsutgifter, hvor vi tror at det både kan reduseres og rasjonaliseres. Vi er fortsatt imot en offentlig utgiftspost for 2000 på drøyt 60 mill. kr i forbindelse med tusenårsskiftet. Vi har halvert kunstnerstipend, men sagt at resterende halvpart skal kunne brukes til unge og nye kunstnere. Garantiinntektene har vi fjernet i sin helhet. Fremskrittspartiet mener at kunstnere på lik linje med andre selvstendig næringsdrivende i utgangspunktet bør kunne brødfø seg selv av det de produserer. Utsmykning av offentlig bygg med en fast prosentsats av byggesummen kan virke som å være mer til fordel for kunstnere – uavhengig av byggets økonomi, egenart og ønske. Vi har redusert en del hva angår teater og operaformål, men ønsker også her å tilgodese barn og unge. Kapitlet Film- og mediaformål er redusert, og Fremskrittspartiet vil bl.a. redusere posten Filmproduksjon m.m. betraktelig. Når man ser på en del av disse filmene og hvor stort publikum de har, må man få lov til å spekulere på om dette kan være riktig bruk av skattebetalernes midler. En annen stor post Fremskrittspartiet ønsker å fjerne, er posten Produksjonstilskudd til pressen. Her brukes det ca. 164 mill. kr, hvor de ti største avisene tar store deler av denne pengesummen. En fri presse bør også være fri for økonomisk avhengighet av staten. Fremskrittspartiet ønsker heller ikke å forskjellsbehandle samiske aviser kontra andre og vil nullstille denne posten på 8 mill. kr. Så kan man spørre seg: Hva og hvor vil Fremskrittspartiet med sin kulturpolitikk? Fremskrittspartiet vil i sitt subsidiære forslag innen de nye rammer foreslå at ca. 372 mill. kr avsettes til fordeling blant frivillige lag og organisasjoner, basert på de enkeltes medlemstall, og at ca. 372 mill. kr. utdeles som kulturmidler til kommuner fordelt etter antall innbyggere. Fremskrittspartiet tror at en slik fordeling av kulturmidler vil medføre en vitalisering av kulturen samt en styrking av arbeidet i de frivillige organisasjoner i Norge. Det er nettopp slik Fremskrittspartiet vil at Norge skal bruke sine kulturmidler, nemlig i størst mulig grad fordele dem ned på det leddet som ligger nærmest brukerne. Slik vil man ha en så god økonomisk uttelling som mulig av midlene, slik at flest mulig får nytte av dem. Ute i distriktene har kulturbegrepet ofte en annen dimensjon og et annet innhold enn det synes å ha for enkelte andre politikere, bortsett fra Fremskrittspartiets. Her har ord som breddekultur, dugnad, samhold etc. en høy stjerne. Når f.eks. min hjemkommune kun har 439 kulturkroner pr. person pr. år å rutte med, selv om politikerne, inklusive Fremskrittspartiet, ønsker å bruke mer, og når man vet at denne kommunen ikke er i noen særstilling og har en heller ordnet økonomi, er dette faretruende både for kulturlivet i seg selv og for hvordan dette vil kunne påvirke bosettingen. Det er ikke tvil om at for at nettopp distriktene skal overleve må vi også ha en levende breddekultur. Da er det ikke nok at dette fins i de store byene, med de transport- og overnattingskostnader dette innebærer, samt andre praktiske ting som må løses for at folk ute i distriktene skal få nettopp denne opplevelsen. Det må heller ikke være eller bli sånn at foreldres og andres frivillige bidrag for å opprettholde speideren, idrettslaget, korps, 4H, velforeninger, koret etc. etc. kun må baseres på kakebaking og utlodning. Da vil ildsjelene etter hvert miste gløden, og det positive i dette viktige arbeidet blir borte. Fremskrittspartiet har dessuten registrert at statsråden og Kulturdepartementet mener at mer av statsstøtten til idrett skal gå til aktivitet og mindre til administrasjon. Dette er helt i tråd med hva Fremskrittspartiet mener, og vi har lyst til å si velkommen etter. I Fremskrittspartiets subsidiære budsjett har vi, som tidligere nevnt, øremerket store summer til frivillige lag og organisasjoner, ca. 372 mill. kr. Av større midler vil jeg i tillegg nevne Fremskrittspartiets satsing på våre museer med en ny post som vi har valgt å kalle oppgradering av landets museer, på 145 mill. kr. Altfor mange steder blir våre norske kulturskatter liggende og forfalle på grunn av mangel på penger og organisering. Fremskrittspartiet ønsker dessuten å øremerke en betydelig sum til bl.a. våre barn og unge. Av dette kan vi nevne tilskudd til Unge Riks, Norsk Amatørteaterforbund, diverse prosjekter så som Norsk Skogbruksmuseum, Kvinnemuseet etc. Dessuten ønsker Fremskrittspartiet å ta vare på våre tre stolte seilskip, da disse trenger betydelige vedlikeholdsreparasjoner. Her ønsker Fremskrittspartiet å bruke 10 mill. kr. Avslutningsvis vil jeg si at for Fremskrittspartiet er vår kultursatsing preget av en såkalt breddekultur hvor brukerne er de som får midlene. På denne måten vil vi få en mer rettferdig fordeling og dermed en vekst i vår samlede kulturutvikling. Til slutt fremmer jeg Fremskrittspartiets forslag til ramme 1, 2 og 3.