Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-06-09:
I forbindelse med Rusreform I og II ble denne omsorgen lagt inn under spesialisthelsetjenesten, og dermed skal disse klientene etter hvert ha de pasientrettigheter som pasientrettighetsloven beskriver. Det er imidlertid veldig mange i dag som står og venter på et behandlingstilbud. Det er anslått fra fagmiljøene at behandlingsbehovet omfatter ca. 7 000 tunge sprøytenarkomane, og at bare vel 2 400 av disse i dag er under behandling. Det er derfor klart at det må tas noen krafttak her for å få dette slik det bør være. Flertallet i denne saken, hvor Senterpartiet inngår, understreker at LAR-sentrene fortsatt skal være basis i legemiddelassistert rehabilitering der medikamentell behandling gjennomføres som en del av et helhetlig rehabiliteringsopplegg der mange instanser må inngå i et forpliktende samarbeid rundt den enkelte klienten. Sosial- og helsedirektoratet er nå gitt i oppdrag å gjennomføre en uavhengig og helhetlig evaluering av LAR-virksomheten i landet, og den evalueringen skal være avsluttet i november 2004. Vi har bedt om at dette blir forelagt Stortinget på en egnet måte, slik at vi kan være med og diskutere veien videre. Det er viktig at en har LAR-sentre som kan ta imot de klienter som skal ha behandling, og at det ikke blir en forverring av situasjonen og lidelsene når en står i ventekø. Som andre representanter også har vært inne på, er bl.a. det å få utredning innen 30 dager en av de viktige faktorene for å få en god behandling. Vi mener at det er nødvendig å utarbeide en opptrappingsplan for behandling av rusmiddelavhengige der både kommunenes og spesialisthelsetjenestens ansvarsområder tydeliggjøres, og der de nødvendige økonomiske ressurser stilles til disposisjon for å bedre behandlings- og rehabiliteringstilbudet til denne pasientgruppen. Dette innebærer en betydelig økning i kapasiteten når det gjelder LAR-sentrene. Det er gledelig at Regjeringen har lagt inn noe mer midler i revidert nasjonalbudsjett, men vi mener at det også i forbindelse med kommende statsbudsjett må være en markant økning hvis disse målsettingene skal kunne sikres. Det er viktig at det følges opp også innenfor andre behandlingstilbud enn LAR, slik at et bredt spekter av behandlingstilbud rundt den enkelte klient kan bidra til varig uavhengighet av rusmidler. Det må være det store siktemålet. Som også representanten Woie Duesund var inne på, alt arbeidet når det gjelder rusområdet, bør ha rusfrihet som siktemål. Da er det viktig at de praktiske, sosiale tingene ligger der også, med hensyn til bolig, arbeid, sosial kontakt og sosial rehabilitering. I veilederen fra Statens helsetilsyn «Vanedannende legemidler – forskrivning og forsvarlighet» går det fram at Statens helsetilsyn aksepterer at fastlegene innenfor gitte kriterier kan forskrive A- og B-preparater som vurderes som adekvate i behandling av den enkelte pasient. Helseministeren har i brev sagt at han ikke egentlig er for en slik ordning og sier nei til en slik bruk av preparater, men det er veldig viktig at denne gråsoneproblematikken blir avklart og utredet. Vi mener at Helsedepartementet må sørge for å tydeliggjøre fastlegenes både muligheter og begrensninger og hvilke kriterier man skal bruke for å utskrive preparater til bl.a. rusmiddelmisbrukere. Det er viktig at disse gråsonene også tas bort, og at en får en god behandlingsform, som er trygg. Vi er redd for at en liberalisering, for det er det vi ser i dette forslaget til en viss grad, kan føre til at mer metadon enn i dag kan komme på ville veier. Vi har bl.a. i mitt eget fylke i dag erfaring med at det finnes metadon der det ikke skulle finnes metadon å bruke. Vi håper at Regjeringen med bakgrunn i denne saken – som det er prisverdig at vi får en debatt rundt, det må jeg si til forslagsstillernes ære – får til en klar opptrapping når det gjelder kapasiteten i disse LAR-sentrene, at vi også får tiltak på kommunenivå og i de sektorer hvor det kreves tiltak, slik at det blir et helhetlig opplegg, og at ventetiden både på utredning og behandling kan kuttes ned.