Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-11-23:
Utenriksministerens redegjørelse for Stortinget var en grei framstilling og vitnet om åpenhet. Jeg vil med en gang si at jeg ikke er imot WTO-forhandlinger og WTO-avtalen. Det er klart at for et land som vårt, som har en så liten, utadvendt og eksportrettet økonomi, er det opplagt at vi må ha greie kjøreregler for hvordan handelen skal skje. Jeg registrerer at Regjeringen legger opp til en offensiv politikk når det gjelder å få fiskerinæringen plassert på kartet i WTO-forhandlingene. Det er jeg glad for. Det er viktig at de interessene blir ivaretatt, for etter oljen er fiskerinæringen Norges største eksportnæring. Det må vi aldri legge fra oss. Det er klart at det ikke bare dreier seg om videreforedlede produkter, som representanten Hove tidligere nevnte, det dreier seg om all eksport av fiskeprodukter. Vi leste i Fiskeribladet for kort tid siden at en representant for Vestlandske salslag vil koble fiskerinæringen og avståing av kvoter for å få innpass for landbruksprodukter. Det synes jeg er en framstilling av å skyte langt over målet – det er en uholdbar kobling. Det er klart at vi snakker om to vidt forskjellige næringer, det går ikke an å ha noen kobling mellom de to næringene når man skal forhandle. Jeg registrerer også i utenriksministerens redegjørelse at det er snakk om en ny investeringsavtale, en MAI-light, for å si det med litt engelsk sleng. Det dreier seg om direkte investeringer på ikke-diskriminerende grunnlag. Det sies også at man skal ta vare på naturressursene, og det skal sikres via MAI-avtalen. Jeg spekulerer på hvordan det skal kunne ivaretas hvis man åpner for at det skal være anledning til å investere i Norge, som er en nasjon som er totalt avhengig av naturressurser – de er hele grunnen til at vi bor her oppe – når det åpnes for investeringer på ikke-diskriminerende grunnlag. Jeg vil henlede oppmerksomheten på oppdrettsgiganten Hydro, som nå skal selge ut sin andel av oppdrett. For Hydros ledelse er det ønskelig at det skal på utenlandske hender. Det er oppdrettskonsesjonene som selges, det er lokalitetene på kysten som selges, det er kysten som er til salgs i realiteten. Det samme gjelder når man snakker om investeringer i fiskerinæringen. Hvis det gis adgang til å investere i fiskeflåten, i rederiene over børs, er det i realiteten fiskeressursene som er til salgs. Hvordan skal man forhindre det? Det er vel ikke annen måte å forhindre det på enn ikke å godta slike investeringer. Dette må jo også være et tankekors for de partiene som går inn for opphevelse av deltakerloven, som er det eneste bolverket vi har mot fri tilpasning og at hvem som helst som kan kjøpe seg inn i næringen. Jeg må si jeg er veldig bekymret hvis det skulle bli en avtale som går inn for at det skal gå an å kjøpe seg opp på ikke-diskriminerende grunnlag. Jeg må si noen få ord om patent på genmanipulert materiale. Jeg vil også henlede oppmerksomheten på Dokument nr. 8-forslaget mitt som jeg fremmet i 1997 om opprettelse av et genøkologisk institutt i Tromsø, som man trengte penger til. Og når det gjelder direktivet om patent på liv, er det for meg skremmende. Tenke seg til at man kanskje skal bli arrestert for at man setter poteter som ikke er godkjent av dem som har patent på genmaterialet – poteten som har berget Norge i krisetider! Vi kan risikere å bli dratt inn for WTO-domstolen for at vi ikke har godkjente poteter å sette i jorda. Da er det vel genpolitiet som kommer og stopper oss.