trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-11-26:
På den eine sida har altså 412 av 430 kommunar teke ordninga i bruk. Samtidig treffer eg stadig nokon som ikkje kjenner denne ordninga. Difor er det desto viktigare, ikkje minst i denne tida, å gjera startlånet meir kjent. Det er pengar som kommunane låner inn, og som dei deretter låner ut. Det er eit lån som kan brukast til etablering, men det er òg eit lån som kan brukast til refinansiering, noko mange har bruk for akkurat nå. Eg har bedt Husbanken gjera det dei kan for å gjera lånet kjent. Eg har òg bedt om at dei utnyttar handlingsrommet så langt dei kan, og eg sender no eit eige brev til alle kommunar og gjer dei merksame på korleis dei no kan nytta startlånet òg til refinansiering.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-11-26:
Dette forsøket omfattar 15 kommunar. Det er enno ikkje evaluert. Det er nok viktig at det fyrst får verka den stunda det skal, og at det så blir evaluert, men det er altså eit forsøk som nettopp er meint å bidra til at endå fleire kommunar tek opp større startlån, og at dei bruker det meir aktivt, altså at fleire får del i det. Det eg kan seia, er at eg skal sjå på kva verknadene er, lytta til dei kommunane som dette gjeld, for eg er altså oppteken av at startlånet skal brukast endå meir aktivt enn i dag. Eg har med glede registrert at kommunar som f.eks. Lørenskog no har teke inn dobbelt så mykje i startlån som i fjor, for å hjelpa fleire av innbyggjarane sine.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-26:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Forsvaret kjøper forholdsvis mange verkstedtimer til f.eks. hjulkjøretøyer ute på det sivile markedet istedenfor å bruke egen kapasitet. Det kan ofte bli dobbelt så dyrt som om Forsvaret selv hadde gjort jobben. Ser statsråden denne problematikken, og hva vil hun gjøre for at man utnytter og ev. øker kapasiteten for maksimal utnyttelse av de ressurser og muligheter Forsvaret sitter inne med?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-26:
Jeg takker statsråden for et utfyllende svar, og det er ingen tvil om at ministeren og jeg har det samme ønsket om at Forsvaret skal drive så effektivt som mulig. Grunnen til at jeg stilte dette spørsmålet, er at jeg har vært på mange verkstedsbesøk i Forsvaret, både i mitt hjemfylke og andre fylker, og der har jeg fått mange tilbakemeldinger på at de både vil, ønsker og kan gjøre mer på sitt verksted – med kanskje en viss omleggelse, men allikevel. Da tenker jeg at hvis vi kan øke kapasiteten ved Forsvarets verksteder, vil det selvfølgelig styrke Forsvaret. Det vil styrke effektiviteten, og det vil også styrke økonomien. For etter det jeg har hørt, koster en verkstedtime militært sett ca. 500 kr, mens man ute på det sivile markedet må betale cirka det dobbelte. Det er klart at man snakker om mange kroner, selv om det bare dreier seg om 8 pst., som ministeren snakker om. Så spørsmålet mitt er: Hva vil hun gjøre fra 2007, som hun nevnte, og framover?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-26:
Jeg takker statsråden for svaret, som var bra. Og vi er enige. En annen ting som også kommer inn her, er selvfølgelig deler. Etter det jeg har fått undersøkt, får vi litt rabatt – og kanskje forholdsvis bra rabatt også – når vi setter ut et arbeid til et sivilt verksted og i tillegg kjøper deler. Men jeg har også fått undersøkt at hvis vi hadde gjort denne jobben på et militært verksted, hadde vi fått mer rabatt – altså billigere deler. Det er jo også en del av det hele, at timeprisen er så og så mye, og prisen på deler er så og så mye. Så det håper jeg at statsråden vil se på, at vi kjøper inn så mye deler som vi kan, av Forsvaret selv – til vårt bruk selvfølgelig – for på den måten å få det så kostnadseffektivt som mulig.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-26:
Jeg ønsker å stille miljø- og utviklingsministeren følgende spørsmål: «Nye E6 mellom Gardermoen og Kolomoen i Hedmark skal etter planene åpnes 2013, men pga. at Miljøverndepartementet skal bestemme hvor mange tunneler det skal være på denne strekningen, blir åpningen vesentlig forsinket. Hva vil statsråden bidra med for at åpningstidspunktet blir som planlagt?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Spørsmålet var opprinnelig sendt til samferdselsministeren, men så ble det sendt over til denne statsråden, og det er sikkert riktig. Jeg hadde jo håpet at det var samferdselsministeren som hadde svart, men nok om det. Det er klart at vi skal bruke den tiden vi trenger, for det er en viktig avgjørelse vi skal ta. Men allikevel synes jeg nok det må settes tidsfrister, slik at man har noe å jobbe mot. Det var meningen at dette skulle være klart til 2013, og nå blir det antakeligvis forskjøvet med flere år. Derfor vil jeg konkretisere spørsmålet mitt og spørre om statsråden kan si når hans departement blir ferdig med denne saken. Hvis det er kapasitet det går på, må det vel gå an å leie inn folk som kan jobbe med saken. At man prioriterer den, tror jeg helt sikkert at man gjør, men man må prioriterer den veldig sterkt. Det er ikke uten grunn denne veistrekningen kalles dødens vei nr. 1 i Norge. Det er et stygt begrep, men det er mange som har brukt de ordene, derfor tør jeg si det. Så det er viktig at vi får fortgang.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-26:
Jeg registrerer nok en gang at man ikke vil komme med noen dato – eller noe år engang – for når dette skal bli ferdig. Men jeg ønsker at det skal fastsettes en dato her. I tillegg kan man jo spørre seg: Den utviklingen som skjer i denne saken, har den noe med dobbeltsporet på Dovrebanen å gjøre, slik at Dovrebanen på en måte bidrar til å trekker ut i tid den utbyggingen som skal skje på E6?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-26:
La meg først få si at det litt nedlatende temaet om hvor mange tunneler det skal være på denne strekningen, dreier seg om vernet av et av Norges mest fantastiske naturlandskap, nemlig sjølandskapet langs Mjøsa, Norges største innsjø. Vi har i Miljøverndepartementet kommunedelplanen for E6 og Dovrebanen i Stange og Eidsvoll kommuner til behandling. Miljøverndepartementet skal avgjøre valg av traseer, fordi Statens vegvesen og Jernbaneverket har fremmet innsigelser til det alternativ som kommunene har vedtatt. Det dreier seg om en svært omfattende og viktig sak som må vurderes i et langsiktig perspektiv. Valg av traseer for ny vei og jernbane får stor betydning for strandsonen, landskapet og landbruket langs Norges største innsjø. Det må gjøres vanskelige avveininger mellom miljøhensyn og kostnader. Saken er komplisert og vil derfor ta tid. Saken er imidlertid svært viktig og behandles nå videre av Miljøverndepartementet i samråd med andre berørte departementer, bl.a. Samferdselsdepartementet. Spørsmålet om gjennomføringen av prosjektet er også avhengig av finansieringen, som behandles i Nasjonal transportplan. La meg for øvrig legge til at jeg tror det er veldig viktig at vi har et langsiktig perspektiv på et så stort og omfattende naturinngrep som vi her snakker om. Valget av trasé langs Mjøsa vil prege landskapet i Stange, Hamar og Eidsvoll kommuner i mange generasjoner framover. Det er et valg med et generasjonsperspektiv, kanskje et 50- eller et 100-årsperspektiv. Så selv om det er viktig å få fram beslutningen raskt – og det kommer vi nå til å gjøre – er det enda viktigere at vi tar den riktige avgjørelsen, som folk langs Mjøsa om 20, 50 eller 100 år ser tilbake på med stolthet og sier at dette stortinget, denne regjeringen gjorde det riktige.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-26:
Det er ikke mangel på kapasitet som gjør at en avgjørelse på dette punktet ikke har kommet, men den uhyre vanskelige avveiningen mellom ulike formål. Trafikksikkerhet, som spørreren prisverdig tar opp, er ett forhold. Men det er i veldig stor grad en avveining mellom hvor store kostnader vi er villige til å ta, både lokalsamfunnet i form av bompenger og staten i form av kostnader i veiplanen, og miljøhensyn. Veldig enkelt sagt er det klart at jo mer penger vi er villige til å legge på bordet, jo mer miljøvennlig og miljøriktig trasé vil vi få. Den avveiningen er vi nå i sluttfasen av, og vi legger den fram for Stortinget i relativt nær framtid.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-26:
Dette er et valg av trasé i et av Norges vakreste og flotteste landskaper, med helt fundamental betydning for folk som lever langs Mjøsa. Hvis vi gjør de gale inngrepene, tror jeg neppe folk med stolthet vil se tilbake på hva vi gjør nå. Siden representanten spør om hvilket år, kan jeg forsikre om at det seneste denne beslutningen vil komme, er i 2009. Kanskje vil den komme allerede i 2008.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-26:
Her tror jeg vi må skjelne mellom to forhold. Det ene er hva man måtte mene om dette programmet. Jeg har full respekt for at dette kan ha vært et kontroversielt program, hvor andre samfunnsinteresser og aktører har følt at de ikke kom nok fram. Sånn sett skiller det seg vel ikke fra et stort antall programmer hvor mange av oss ofte føler at vi ikke kommer nok til orde. Så én ting er meningen om det programmet, noe annet er antydningen om uheldige koblinger og kjøp av sendetid, som jeg på det mest bestemte avviser. Direktoratet for naturforvaltning har altså bidratt til å gi støtte til et program som skulle få fram vesentlig informasjon om et stort miljøproblem i Norge, nemlig rømt oppdrettslaks. Det foreligger ingen uheldige koblinger i denne saken, selv om det selvsagt er fritt for den enkelte, også for representanten Kristiansen, å ha sterke meninger om selve programmet.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-26:
Jeg reagerer fortsatt på begrepet «å kjøpe seg sendetid». Det Direktoratet for naturforvaltning har gjort, er å gi støtte til en produksjon av et program, liksom man gir støtte til produksjon av andre virkemidler – bøker, brosjyrer og hva det måtte være – uten at man dermed går god for det hele og fulle innholdet i programmet. Det er et vell av programmer i NRK som er sponset av ulike interesser på ulike måter, enten det er offentlige eller private aktører, og det blir en veldig forenklet – og egentlig ganske grov – påstand å hevde at de programskaperne som lager programmer i NRK som er sponset av en aktør, skulle være i lomma på den aktøren. Jeg tror vi vil få et vell av eksempler på kritikkverdige forhold hvis man antar det synspunktet. Det Direktoratet for naturforvaltning har gjort, er å stille midler til rådighet for å lage et program; man har ikke hatt kontroll med innholdet i det programmet. Det er fritt fram for representanten Kristiansen og andre å delta i det offentlige ordskiftet og kritisere programmet sønder og sammen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-26:
Nærmere halvparten av klimagassutslippene fra landbasert industri er ikke underlagt kvoteplikt eller utslippsavgifter. Dette er utslipp fra produksjon av primæraluminium, ferrolegeringer og kjemisk industri. Det er viktig at det innføres virkemidler som regulerer utslippene også for disse bransjene. De delene av industrien som er underlagt kvoteplikt, får kvoter tilsvarende sine konkurrenter i EU. Regjeringen har imidlertid valgt en annen tildelingsmetode enn EU. Regjeringen tildeler de vederlagsfrie kvotene basert på historiske utslipp framfor utslippsprognoser og tekniske standarder. Vår kvotetildeling bidrar til en mer bærekraftig og langsiktig tilpasning av produksjonen. Partene i klimaforliket, alle partiene unntatt Fremskrittspartiet, er enige om at Regjeringen i dialog med industrien vurderer virkemidler, herunder kvoteplikt og frivillige avtaler, for den delen av industrien som ikke er underlagt CO2-avgift eller obligatorisk kvoteplikt. Dette punktet følges opp fra Regjeringens side. Jeg vil legge til at jeg har ingen betenkeligheter med selve ideen om å inngå forpliktende samarbeid med industrien. Det som dog er en utfordring, er å sikre at slike avtaler gir noe mer enn den teknologiske gevinsten som så likevel vil komme, og få målesystemer som sikrer at man får noe mer ut av en slik avtale enn den normale teknologiske gevinsten. En viktig prøvestein på dette vil også være NOx-avtalen, som så langt er en stor suksess. Etter ti års stillstand i NOx-arbeidet har vi fått på plass en avtale, og mye tyder på at dette arbeidet nå skyter fart. Men det er klart at den reelle målingen av det kan ikke komme før om et par år, når vi ser om vi faktisk når målene gjennom NOx-avtalen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-26:
Å være helt skråsikker på hva EU vil gjøre etter 2012, er en veldig farlig øvelse. Det som er helt sikkert, er at Norge vil inngå en tett dialog med EU for å påvirke disse prosessene, og at vi i det store bildet vil være en del av det kvoteregimet EU innfører etter 2012. Så er jeg litt undrende til at en representant for Fremskrittspartiet velger dette skytset mot den regjeringen som faktisk har fått en NOx-avtale på plass, i stedet for å tenke gjennom de fire tapte årene da Fremskrittspartiet støttet den forrige regjeringen og ingen verdens ting skjedde på NOx-området. Realiteten er at grunnen til at det haster så veldig for Norge å få dette på plass nå, er at vi satt musestille i årene etter at Stockholm-protokollen om NOx kom. Denne regjeringen har nå fått på plass en avtale. Det er mye som tyder på at den kommer til å virke. Nå må man være litt fornøyd med det, i stedet for å kritisere det også.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-26:
Jeg vet ikke hvem som kjenner seg igjen i bildet av at Regjeringen sier ingen gratiskvoter. Vi har vitterlig gitt ut en rekke gratiskvoter. At EU sier 100 pst. gratiskvoter, kjenner jeg meg heller ikke igjen i. Ikke vet jeg hvor dette kommer fra. Det er iallfall ikke noe grunnlag for noen beslutninger fra noen som helst. Den grunnleggende ideen som her trekkes fram, nemlig ideen om avtaler mellom Regjeringen og industrien, er jeg ikke fremmed for. Vi skal vurdere om det er et brukbart virkemiddel framover, og vi skal bl.a. vurdere det på basis av en veldig grundig gjennomgang av de avtalene vi har inngått, for å se om de har fungert. Så gjentar jeg igjen: Det er underlig at Fremskrittspartiet i stedet for å gå i seg selv og vurdere den perioden da man selv var parlamentarisk grunnlag for en regjering som ikke gjorde noe av betydning på dette området, går til frontalangrep og kritiserer en regjering som har tatt grep og gjennomført det som det har vært snakket om, men ikke handlet på, i norsk politikk i ti år.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-11-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren: «18. november deltok jeg på en høring i regi av «Grenseland» om forholdene på Lier ventemottak. Beboerne fortalte om hverdagen sin. Det framkom svært alvorlige anklager mot ledelsen og ansatte. Det ble satt fram påstander om rasistiske ytringer, psykisk terrorisering og mobbing fra enkelte ansatte, forhold som kan være i strid med bl.a. diskrimineringslovgivningen. Deler statsråden min oppfatning om at dette er opplysninger som viser behovet for å foreta en grundig evaluering eller gransking av forholdene ved Lier ventemottak?»
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-11-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg registrerer at han sier nei til en gransking eller en undersøkelse av de spesielle påstandene, men jeg er glad for at han allikevel sier at det skal være et tilsyn, og at Sivilombudsmannen skal komme med uttalelser som en skal følge nøye. Det synes jeg beroliger. Samtidig må jeg si at jeg håper statsråden tar med seg at det er viktig å følge ekstra nøye med på det kanskje mest krevende av våre asylmottak, nemlig ventemottaket, som huser dem som har fått endelig avslag. Under min deltakelse på høringen var det ingen av beboerne som klaget på dårlig oppførsel, men de sa f.eks. at de ansatte hver dag sa slike ting som at hvis du ikke liker maten, kan du bare reise hjem – og verre ytringer enn det. Mitt oppfølgingsspørsmål blir: Er det på den måten en skal motivere til retur, eller ser statsråden mer konstruktive tilnærminger for å gjøre folk i stand til å returnere til hjemlandet sitt?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-11-26:
Vi er enige om at på utreisesenteret eller på ventemottaket skal det handle om å tilrettelegge for retur. Men er det ikke da nødvendig å ha fagpersonell som hjelper, som motiverer – som har som sin oppgave ikke bare å skaffe kost og losji i en ventesituasjon, men å gi profesjonell hjelp, motivere, skolere og ikke minst ha telefonkontakt med og kunnskaper om hjemlandet, slik at de virkelig kan få hjelp til den prosessen de sitter der og venter på? I tillegg: Når en ikke lykkes med å returnere noen – det sitter beboere som er blitt forsøkt returnert, men som har kommet tilbake igjen fordi landet ikke ville ha dem – er det ikke lurt å vurdere en tidsbegrensning med hensyn til hvor lenge en kan sitte på ventemottak? Det var to spørsmål.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-11-26:
Lier ventemottak ble etablert 27. mars 2006 med 100 plasser. Ventemottaket var det første i sitt slag, og ordningen ble derfor evaluert av Utlendingsdirektoratet, etter ca. et års drift. Evalueringen konkluderte med at ordningen burde opprettholdes, med noen justeringer; bl.a. har det i etterkant av evalueringen blitt innført en ordning med utbetaling av lommepenger til beboerne. Verken jeg eller UDI er kjent med anklagene mot driftsoperatøren og deres ansatte ved Lier ventemottak. UDI opplyser at man følger mottaket tett og er godt orientert om driften. Som ved alle andre mottak gjennomfører UDI årlige tilsyn ved ventemottaket i Lier. Årets tilsyn avdekket ikke forhold som på noen måte bekrefter påstandene representanten Tørresdal gjengir i spørsmålet sitt. Helsekontoret lokalisert på mottaket er heller ikke gjort oppmerksom på slike forhold. For øvrig har også Sivilombudsmannen besøkt mottaket og hatt samtaler med beboere og ansatte. UDI avventer tilbakemelding fra Sivilombudsmannen. Det er ingen tvil om at mottakspersonalet ved ventemottak har en særlig krevende og utfordrende hverdag. UDI oppfatter de ansatte ved Lier ventemottak som profesjonelle og dyktige, og framhever at lederen ved mottaket bl.a. var pådriver for å få gjennomført forslaget om økonomisk støtte til personer i ventemottak. Videre har ledelsen ved mottaket arbeidet for å starte et kvalifiseringsprogram som gir beboere ved ventemottaket tilbud om opplæring. Som en følge av initiativet har UDI gitt økonomisk støtte til et prøveprosjekt som gir personer som samarbeider om frivillig retur, et tilbud om yrkesrettet opplæring hos en samarbeidspartner eller bedrift før de returnerer. Målet er at enda flere velger å returnere frivillig til sitt hjemland. Jeg deler ikke oppfatningen til representanten Tørresdal om at påstandene som kom fram i en nylig avholdt paneldebatt om forholdene ved Lier ventemottak, tilsier en ny evaluering eller gransking av forholdene ved ventemottaket i Lier. Det er imidlertid viktig at UDI følger opp alle mottak tett, også ventemottaket. Beboerne i mottak har utvilsomt en vanskelig livssituasjon. Det vil naturlig nok prege dem og er nok en del av forklaringen på den misnøye og frustrasjon som beboerne kan oppleve. Alle beboerne på mottaket har etter en grundig vurdering fått endelig avslag på søknaden om asyl og har derfor ikke lovlig opphold i Norge. De har tvert imot plikt til å forlate Norge og medvirke til sin egen retur. Mange ønsker likevel å bli i Norge, og for disse er ventemottaket det tilbudet de får. La meg til slutt få understreke at det ofte skapes en oppfatning av at den vanskelige livssituasjonen gjør alle beboere i ventemottak til krevende beboere. Slik er det ikke. De aller fleste oppfører seg bra mens de bor i ventemottak. Det er likevel slik at en del takler den livssituasjonen de er i, dårlig, og det fører til utfordringer for mottaket og for den enkelte beboer.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-11-26:
Nei, det er ikke på den måten det skal oppmuntres til retur – men jeg anser det heller ikke som sannsynlig at det er den vanlige måten å oppmuntre til retur på. Derfor er jeg veldig opptatt av at UDI er like tett i sin oppfølging av Lier ventemottak som av andre mottak, og ser fram til den gjennomgangen som Sivilombudsmannen har hatt. Jeg tror det er viktig å ha for seg at det er en spesiell situasjon å sitte på ventemottak, fordi søknaden da er avslått, og at det i den sammenheng både kan føles og påstås at forholdene ikke er trivelige, gitt den spesielle situasjonen som en er i, uten at det nødvendigvis er en bevisst eller uaktsom dårlig oppførsel fra dem som jobber ved mottaket. Allikevel er det viktig å følge opp at den måten som mottaket drives på, er profesjonell, og det har vi rutiner for.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-11-26:
For det første har jeg selv besøkt Lier ventemottak og vet at det der er folk med spesiell kompetanse på den psykologisk vanskelige og krevende situasjonen det er å vite at svaret er at du skal hjem – spørsmålet er når. Mitt inntrykk fra besøket på mottaket var nettopp at det er stor grad av spesielt god kompetanse på dette der ute. Så er jeg litt usikker på det andre spørsmålet fra representanten. Men hvis det er slik at hun spør om at det at en holder ut og lar være å reise hjem, skal gi belønning eller premiering i form av bedre rammevilkår, er jeg ikke tilhenger av det. Jeg er generelt opptatt av at de vedtak som er fattet – også når det gjelder avslag, at en da skal returneres – også håndheves, og at en eventuell utholdenhet i å trenere sin egen hjemreise ikke på noen måte skal premieres i systemet.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-11-26:
Jeg vil stille nærings- og handelsministeren følgende spørsmål: «Regjeringen har med forbehold støttet Telenors oppkjøp i India og emisjonplanen hvor staten må bidra med 6 mrd. kr. Reaksjonene fra andre eiere og analytikere er negativ både til strategi og emisjon. Mange mener investeringen er for stor, for usikker og at det er dyrt for private eiere å hente egenkapital nå. Kjøpet er omstridt i India. Det er spekulasjoner rundt motpartens finansieringsevne og andre forhold. Vil Regjeringen som eier foreta en uavhengig finansiell vurdering av oppkjøpet og emisjon?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-11-26:
Jeg vil takke for svaret. Jeg har også registrert henvisning til bruk av rådgivere, også i media. Høyre har imidlertid fått avslag på forespørsel om innsyn i de rapporter og analyser som Regjeringen eventuelt har mottatt i forkant av den beslutningen som ble tatt da man fikk henvendelse om emisjonen. Det er en ganske spesiell situasjon når staten skal ta stilling til en emisjon hvor det er et stort oppkjøp som er investeringsmålet. Dette fungerte, så vidt jeg har forstått, på den måten at statens tilsagn til å støtte emisjonen direkte utløste at Telenor inngikk kontrakter med stor økonomisk effekt i India. Da blir det ganske grunnleggende at Regjeringen, både som eier, på vegne av det norske folk og av hensyn til at man sannsynligvis er den eneste eieren som deltar i denne beslutningen, foretar en egen grundig og selvstendig vurdering av oppkjøpet og av den emisjonen som man forplikter seg til. Mitt spørsmål er: Vil Stortinget få tilgang til de vurderinger og råd som Regjeringen har fått i forbindelse med denne saken?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-11-26:
Dette har også en annen side. Jeg registrerer at statsråden i svaret på spørsmål den 3. november gir uttrykk for at vurderingen når det gjelder støtte til emisjonen, må gjøres av hver enkelt eier, og at det er selskapets styre som har ansvar for å vurdere hvordan. Andre eiere vil reagere på emisjonen. Nå har jo staten en dominerende eierpost i Telenor, StatoilHydro og Norsk Hydro. De har ikke bare makt til å tvinge gjennom emisjoner, de har også en direkte innflytelse over valg av styrene i disse selskapene. Det har i dag oppstått en viss usikkerhet med hensyn til hvordan staten vil opptre med tanke på andre aksjonærers interesser i en tid med finanskrise, hvor risikoen er åpenbar for at andre eiere vil bli påført tap dersom det foretas fortrinnsrettsemisjoner til veldig lave kurser. Ser statsråden at staten på denne måten kan påføre andre eiere et tap? Og vil staten i framtiden være mer grundig med hensyn til å forsikre seg om at slike emisjoner har en forankring og er fornuftig også i forhold til andre aksjonærer i den type børsnoterte selskaper?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-26:
Staten har i eierskapsmeldinga fastslått at statens hovedmål med eierskapet i Telenor er «å bidra til en god langsiktig industriell utvikling av selskapet», og at Regjeringa «vil opprettholde eierandelen» i selskapet. Telenor ser utvikling av virksomhet i India som et bidrag til en langsiktig industriell utvikling for selskapet. Dette er således i tråd med formålet med statens eierskap i Telenor. På spørsmålet fra representanten Hansen om Regjeringa som eier vil «foreta en uavhengig finansiell vurdering av oppkjøpet og emisjon», vil jeg vise til at Regjeringa har vurdert Telenors forespørsel om å delta i en kapitalforhøyelse i selskapet ut fra sitt ståsted, nemlig som en eier i Telenor som ønsker å bidra til selskapets industrielle utvikling i et lengre tidsperspektiv. I denne vurderinga har vi sjølsagt benyttet oss av både ekstern finansiell og juridisk uavhengig rådgivning. Andre eiere i Telenor kan sjølsagt vurdere dette annerledes – jeg registrerer at flere gjør det – bl.a. på grunn av andre tidsperspektiv og andre mål med eierskapet. Dette tar jeg til etterretning. Det er styret i selskapet som har ansvaret for de forretningsmessige vurderingene. Basert på de råd vi har mottatt, og vår egen vurdering, har vi konkludert med at dersom Telenors styre fremmer forslag om en emisjon med utgangspunkt i et kapitalbehov som oppstår fra investeringa i India, er Regjeringa villig til å foreslå for Stortinget at staten, under visse forutsetninger, tar sin forholdsmessige andel av en aksjeemisjon som et ledd i finansieringa. Men det er ikke en eiers oppgave å overta selskapets ansvar for den konkrete prosjektvurderinga. Det er og forblir ansvaret til Telenors administrasjon og styre. Det er derfor ikke aktuelt for staten å gjøre noen ny eller nærmere gjennomgang av prosjektet som sådant. På bakgrunn av at Telenor har publisert at selskapet nå har «besluttet å vurdere alternative måter å finansiere investeringen på, inkludert den tidligere annonserte emisjonen», vil jeg gjenta at staten – slik jeg også redegjorde for i et svarbrev til representanten Torbjørn Hansen den 11. november i år – under visse vilkår vil kunne delta i en eventuell emisjon. Det ligger fast, men det er opp til selskapet å vurdere om det er hensiktsmessig å gjennomføre emisjonen som planlagt, eller eventuelt å fremme andre forslag. Som jeg også uttrykte i det nevnte brevet, vil staten – på linje med de øvrige eierne – forholde seg til de forslag som styret fremmer, og nå avventer vi Telenors konklusjoner.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-26:
Det kan ikke stilles noe spørsmål ved det faktum at vi har hatt eksterne, uavhengige finansielle og juridiske rådgivere. Det er ABG Sunndal Collier og Advokatfirmaet Selmer som har stått for det. Så er det, som representanten også helt sikkert kjenner til fra da Høyre satt i regjering, ikke vanlig å få oversendt de rapporter som et departement og en regjering bruker i sine interne saksforberedelser. Men dersom vi kommer til det punkt at Telenor opprettholder det de har henvendt seg til oss om, eller andre alternativer, er det klart at Stortinget og sjølsagt representanten Hansen vil få tilgang til de vurderinger vi har gjort på bakgrunn av de råd vi har mottatt, og egne vurderinger. Det vil sjølsagt skje på egnet måte. Det skal det ikke herske noen tvil om. Men det er noe annet enn å få de rapportene som en bruker i en intern saksforberedelse, og som er helt vanlig ved den type forretningsmessige saker, også av børssensitiv karakter, som også var vanlig da Høyre hadde statsråden i Næringsdepartementet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-26:
Jeg ser ikke saken ut fra akkurat det ståsted som representanten Hansen gjør. Også på dette punktet følger vi vanlig prosedyre i slike saker. I dette tilfellet var det slik at vi først fikk en orientering og så en forespørsel fra Telenor via deres administrasjon og styre om vi eventuelt, under visse vilkår, som representanten kjenner til, kunne delta i en eventuell emisjon, og om det var begrensninger knyttet til det, osv., fra vår side. Det forretningsmessige tilligger styret. Det er deres ansvar. Slik har det alltid vært, og slik mener jeg det må fortsette å være. Når det gjelder spørsmålet angående de andre aksjonærene, er det Telenors oppgave å forholde seg til dem. Vi er, som alle vet, den største eieren. Vi har forholdt oss til den orienteringa og forespørselen, og vi har gjort vår egen vurdering og en ekstern, uavhengig vurdering av det. Men vi har ikke sett det endelige prospektet, og det er naturlig når det nå også vurderes andre alternativer. Men det er altså styret og administrasjonen i Telenor som har ansvaret for kontakten med de andre eierne. Jeg tar til etterretning at noen av de andre har en annen oppfatning, ut fra kanskje et kortere tidsperspektiv enn det staten har med sin eierandel.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2008-10-01:
Hvis ingen har noe å innvende, vil jeg etterkomme anmodningen.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-01:
Jeg har den glede å foreslå Thorbjørn Jagland.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-01:
Jeg foreslår Signe Øye.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-01:
Jeg foreslår Eirin Faldet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-01:
Jeg har den glede å forslå Carl I. Hagen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-01:
Jeg foreslår Karin S. Woldseth.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-01:
Jeg foreslår Lodve Solholm.
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-01:
Jeg foreslår Kari Lise Holmberg.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-11-28:
I løpet av de siste årene har det skjedd en rekke endringer i tv-markedet som innebærer at det aldri har vært større konkurranse og valgfrihet for oss som er forbrukere. Etableringen av det digitale bakkenettet vil i løpet av det neste året gi hele det norske folk et nytt tv-tilbud. Det digitale bakkenettet har samtidig medført at de andre distribusjonsplattformene har endret sitt tilbud, og konkurransen er blitt skjerpet. Utbyggingen av fibernettet i store deler av landet har gitt en rekke kunder mulighet til å kjøpe tv-abonnement fra fiberaktører som Lyse og Agder Energi. Men sjøl om kunden har mange alternativer i forhold til valg av distribusjonsplattform og tilbydere innenfor den enkelte distribusjonsplattform, er kundens valgmuligheter begrenset fordi man er tvunget til å kjøpe kanalpakker. Nye teknologier gjør nye og mer forbrukervennlige løsninger mulige. Teknologien åpner bl.a. for avansert toveiskommunikasjon, som vil gi helt nye tv-tjenester. Masse ikke-tradisjonelt tv-innhold kan integreres i tradisjonelle tv-tjenester, f.eks. ved at man kan lese aviser på tv-skjermen, man får tilgang til Internett-tjenester, filmer med mer. Og man kan tenke seg at tv-kanalene kan presenteres i portaler à la nettsider på Internett, hvor publikum kan handle og konsumere. Det som er viktig, er at vi ikke bygger strukturer og regelverk som hemmer disse nye mulighetene. Vi må ha som mål hele tiden å legge til rette for et mest mulig forbrukervennlig tv-marked med tilgang for alle, hvor kunden bestemmer sjøl hvilket produkt man vil ha, og hvor kvaliteten er høy og mediemangfoldet stort. På oppdrag fra Kulturdepartementet framla Medietilsynet 21. oktober en ny rapport om muligheten for individuelt abonnementsvalg i kringkastings- og kabelnett. Denne rapporten er nå sendt på høring, og høringsfristen er 27. januar 2009. Arbeiderpartiet er tilfreds med at Regjeringen jobber aktivt med denne typen problemstillinger. Vi mener det ikke er riktig å konkludere i spørsmålet om det er behov for å få utredet prinsippet om åpne nett før man har sett svarene i høringsprosessen. Det er viktig at vi får en god høringsprosess, hvor alle aktørene får mulighet til å komme med sine synspunkter. Først da vil bildet være komplett og konklusjonene lette å trekke.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-11-28:
Først en honnør til komiteens leder og saksordfører, som jeg synes hadde en veldig god beskrivelse av denne saken. Hun reiser også de viktige og riktige problemstillingene. La meg først fastlå at seksuelt misbruk av barn er en av de mest grusomme forbrytelsene som kan begås i et samfunn, og at vi har en plikt til å bruke de virkemidlene som er nødvendige for å beskytte barn mot overgrep. Vi vet jo at pedofile og seksualforbrytere søker mot jobber og steder hvor barn oppholder seg. Derfor har vi etter hvert fått et ganske omfattende lovverk, med krav om politiattester for folk som jobber med barn og unge – innenfor barnevern, asylmottak, SFO, grunnskole osv. Fra 1. januar 2009 vil det også gjelde for frivillige organisasjoner, etter en avtale inngått i Norges Idrettsforbund. Det som er situasjonen i dag, er at lovverket er forholdsvis fragmentert, og at kravene ikke er sett i sammenheng og vurdert samlet. Det er nettopp derfor Regjeringen har sendt ut et høringsbrev, hvor det bl.a. er forslag om å foreta en helhetlig gjennomgang når det gjelder krav om politiattest for folk som har oppgaver overfor barn. I den forbindelse er det reist spørsmål om bl.a. omfanget av politiattester og om attestene skal utvides til å omfatte enkelte andre forbrytelser, som f.eks. seksuelle overgrep mot voksne, grove legemskrenkelser, drap osv. Det stilles også spørsmål om hvorvidt voksne som har omsorgsansvar for barn i sitt private hjem hele døgnet, bør ha en mer uttømmende politiattest. Som vi vet, var høringsfristen 5. mai 2008. Saken er nå til behandling i Regjeringen, og det vil komme en proposisjon til Stortinget i løpet av våren. I det arbeidet som Regjeringen nå holder på med, synes jeg også det er viktig å se på de problemstillingene og argumentene der en er litt kritisk til bruken av politiattest. For det første må vi ikke tro at en politiattest er en garanti for at det ikke begås nye overgrep. Vi vet at de fleste overgrep som begås mot barn, skjer veldig i det skjulte og ikke blir oppdaget før mange, mange år senere – kanskje aldri. En politiattest er på mange måter til liten nytte i en slik sammenheng. Samtidig er det også en grense for i hvor stor grad man skal kreve politiattest for dem som jobber på et frivillig nivå innenfor idrettslag. Dette kan få et omfang som begrenser aktiviteten og det frivillige arbeidet. Et annet forhold knyttet til politiattester er politiets ressursbruk. En må stille seg spørsmålet om økt ressursbruk lar seg forsvare i forhold til hva som oppnås. Derfor vil jeg oppfordre statsråden, når han jobber videre med denne saken, til også å se på de innvendingene som er kommet fra opposisjonen, først og fremst fra Venstre og Høyre, fordi det er veldig viktige innvendinger man kommer med. Samtidig skal vi ikke glemme at hele Stortinget har vært med på de beslutningene som er tatt når det gjelder bruken av politiattest. Det vi diskuterer, er at vi ikke må få et omfang og en bruk framover som på en måte blir absurd, fordi det har en begrenset virkning. Likevel er det veldig viktig at vi har politiattester for å beskytte barn mot overgrep.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-11-28:
Som det helt sikkert fremgikk av mitt innlegg, mener jeg både statsråden og regjeringspartiene er altfor defensive i denne saken, men jeg registrerer de synspunkter som har kommet frem. Det foretas høringer, og det er nedsatt arbeidsgrupper. Det som imidlertid er svært interessant i denne saken, er jo at bransjeorganisasjonene sier at dette er fullt mulig å få til, mens enkeltaktørene selvfølgelig tviholder på den situasjon som er, som de tjener gode penger på, og som er en enkel måte å løse dette på – for deres del, men ikke for forbrukerne. Mitt spørsmål til statsråden er: Når mener statsråden at arbeidet med høringer og arbeidsgrupper kan konkretisere seg i en sak til Stortinget med lover og regler som forbrukerne vil merke i form av økt valgfrihet?
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-11-28:
Jeg fikk et godt råd en gang av Kåre Willoch. Han sa: Lytt til næringslivet med den største interesse, men også med den dypeste skepsis. Det synes jeg er et godt råd. Det ble sagt av statsråden at hun trodde at hvis man åpnet nettet, ville vi få dårligere utbygging. Da høres det ut som om hun har lyttet til næringslivet med stor interesse, men kanskje ikke med den fornødne skepsis. Akkurat det vi spør om, går på at dette må vi jo få vite mer om. Det er ikke gitt at de forretningsmodellene man i dag baserer seg på, er de som nødvendigvis er de mest lønnsomme. Dette vet vi jo ikke, hvis da ikke statsråden vet noe mer enn det vi gjør. Det er det vi ønsker svar på. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvis det er slik, hva baserer hun denne påstanden på? Er det noe hun har fått fra næringslivet, eller vet hun noe som vi ikke vet om hva som er lønnsomt og ikke lønnsomt?
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-11-28:
Nå tror jeg ikke statsråden bør miste nattesøvnen fordi hun tror at Høyre liksom har tenkt å nasjonalisere noens nett eller sosialisere denne virksomheten. Spørsmålet er jo om når vi driver politikk, og når vi driver forvaltning. Statsråden bygger i stor grad sine standpunkter og innlegg på utspill fra Medietilsynet og fra Post- og teletilsynet, som vurderer situasjonen slik den er i dag. Det vi ønsker, er å henge opp et skilt som sier noe om hvor vi vil, og det er å drive politikk – til forskjell fra å drive forvaltning. Markedsaktørene tilpasser seg jo de signalene vi gir. Burde vi ikke henge opp et skilt om hvor vi vil – veien til et mål? Det er det vi ofte kaller en visjon. Denne visjonen handler om at innholdsleverandørene fritt skal kunne nå publikum, og publikum skal fritt kunne velge. Synes ikke Regjeringen også at det er et ganske flott mål? Og hvorfor vil den ikke være med på å utrede og gi svarene på hvordan vi kan komme dit?
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-11-28:
Det er riktig som representanten Wickholm sier, at dette er et ganske komplisert og sammensatt felt som det er viktig å se i en helhetlig sammenheng. Og det er akkurat det vi inviterte til. Jeg har merket meg at regjeringspartiene vil avvente høringene som skal følge Medietilsynets rapport. Den representerer en del av hva dette dreier seg om. Slik sett er det i og for seg greit at man skyver den foran seg. Det handler også om hvilken helhet man vil inn i. Til samferdselsministeren har jeg lyst til å si følgende: Det vi nå har sett, er at dagens måte å bygge ut nettene på, faktisk fremelsker naturlige monopoler. En del av de private aktørene som bygger ut, er de facto monopolister på sine områder. I særdeleshet vil dette gjelde i utkantstrøkene, som jeg regner med at samferdselsministeren er særlig opptatt av. Fordi lønnsomheten der er marginal, kommer det ikke til å være konkurranse ved at noen ruller ut nett ved siden av dem som allerede ligger der. Det betyr at når lokale kraftverk allierer seg med f.eks. Lyse og graver ut en kabel, kommer det ikke til å være konkurranse i det nettet. Konsekvensen av Senterpartiets politikk i regjering på dette området er derfor faktisk at den frie valgmuligheten og den frie tilgangen til nettverdenen kommer til å være forbeholdt dem som bor i byene. De som bor i tynt befolkede områder, kommer til å få et dårligere tilbud hva gjelder valg. Det antar jeg vil være noe som heller ikke Senterpartiet synes er en god idé. Derfor er det viktig at vi setter opp et mål. Vi må ha et mål der fremme som aktørene kan forholde seg til. De må vite at når de skal bruke noen milliarder kroner på å rulle ut nett, er det visse rammer for hva inntjeningen kan bygge på. Selvfølgelig skal man tjene penger på det. Det mener vi også. Men spørsmålet er: Er det bare denne ene måten å tjene penger på, eller er det faktisk flere måter man kan tjene penger på? Er det slik at man er nødt til å stenge døra for alle andre for at man skal få penger, eller er det kanskje slik at hvis man slipper alle til, øker trafikken i nettene, og at økt trafikk bør gi grunnlag for økt inntjening? I så fall er det en mulighet som vi bør gå inn i. Det som forundrer litt, er mangelen på ønske om den kunnskapen. Vi ber ikke om annet enn at dette utredes, at man bruker de ressursene man har i departemental sammenheng, i tilsynene, til å finne ut hvordan dette kan gjøres på en måte som gjør at vi sikrer utbygging, men at vi også sikrer den aksessfrihet, den tilgjengelighet for forbrukerne og for dem som lager innhold, som gjør at vi får tatt det best mulige ut av markedet, til fordel for publikum.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-11-28:
Ein kort merknad frå Kristeleg Folkeparti. Olemic Thommessen gjorde jo godt greie for bakgrunnen for Dokument nr. 8-forslaget, som Kristeleg Folkeparti har slutta seg til i lag med Venstre, Høgre og Framstegspartiet. Vi synest det er bra at også regjeringspartia har uttalt seg meir positivt etter kvart om dette med å utgreie prinsippet om å opne tv-nett, og eg håpar at dei vil kome med ei eiga sak om dette til Stortinget. Teknologien gjer nye og meir forbrukarvennlege løysingar mogleg. Etter kvart som tida har gått, høyrer ein kva opplevingar forbrukarane har med å bli tilbodne pakkeløysingar på kanalar, utan moglegheit til å kunne seie nei takk til enkelte av dei. Det er ganske frustrerande at når ein skal bestemme kva for tv-kanalar ein vil ha inn i stua si, må ein seie ja takk til ei heil pakke. Når forbrukarane seier at dei til og med ønskjer å betale meir for å sleppe enkelte kanalar, men ikkje har moglegheit til det fordi ein må velje pakkeløysingar, er det ganske frustrerande. Sjølv om vi veit at dette er ei sak som har fleire sider, er det ut frå eit forbrukarperspektiv veldig viktig å få dette godt belyst, godt utgreidd, og at vi får ei eiga sak på det der forbrukaren sine rettar og ønske vil kome sterkare fram enn det det er anledning til i dag. Samtidig er det viktig å sikre distrikta, at ein får god tilgang, gode moglegheiter, same kor ein bur i landet.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-11-28:
Forslagsstillarane til Dokument nr. 8-forslaget tek til orde for at ein må vurdere å utvide innhaldet i og bruken av politiattest for vaksne som jobbar med barn og mindreårige. Forslagsstillarane fremmar forslag om at Regjeringa skal fremme ei sak «om å utvide bruken av politiattest til alle voksne som i sitt virke, frivillig eller lønnet, står i et tillits- og ansvarsforhold til mindreårige». Intensjonen til forslagsstillarane om å gi tryggleik til fleire barn er god. Spørsmålet er korleis ein skal gjere det. Her er det mange ulike tiltak ein kunne ha drøfta, men eg håper Stortinget får anledning til å sjå på den problemstillinga breitt seinare. Fleirtalet i komiteen, Arbeidarpartiet, Kristeleg Folkeparti, Senterpartiet og SV, går inn for at dette forslaget blir lagt ved protokollen. Høgre og Venstre foreslår at forslaget ikkje blir vedteke. Grunnen til at komiteens fleirtal meiner forslaget bør leggjast ved protokollen, er at Regjeringa allereie er i gang med eit arbeid på dette området. Komiteens fleirtal, alle unntatt medlemene frå Høgre og Venstre, viser til justisministerens svar om at eit slikt forslag var på høyring allereie i vår, og at det våren 2009 vil bli følgt opp i proposisjonen om ny lov om behandling av opplysningar i politiet og påtalemyndigheita. Krava om politiattest for personar som arbeider med barn og unge, har til no blitt innførte særskilt på kvart område over tid, og fleirtalet meiner det er fornuftig at krava no blir sette i samanheng og vurderte samla. Komiteens medlemer frå Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre er på si side skeptiske til eit lovforslag der ein vil innføre krav om politiattest for alle som på eit eller anna tidspunkt skal jobbe, betalt eller frivillig, med barn eller unge. Det er eit faktum at ein politiattest på ingen måte er ein garanti for at det ikkje blir gjort overgrep. Ein politiattest har ein avgrensa gyldigheitsperiode, og ein må såleis ofte hente inn politiattestar for denne gruppa. Desse partia er også usikre på kor grensa skal gå for det ein skal krevje politiattest for. Idretten, speidarrørsla og mange andre organisasjonar er i stor grad prega av frivilligheit og av at barnas foreldre stiller opp. Dersom myndigheitene skal stille krav om politiattest for slikt arbeid, vil det på sikt kanskje verke hemmande og negativt på det frivillige arbeidet. Kristeleg Folkeparti har ikkje konkludert i saka om det skal krevjast politiattest for alle som arbeider med mindreårige, men vi har peikt på nokre problemstillingar, bl.a. kor grensene for å krevje attest skal gå. Vi ser fram til Regjeringas utgreiing og ei sak om dette, og ein får då gå djupare inn i sakskomplekset.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-11-28:
Dette er ikke en sak om pakkeløsninger. Dette er faktisk en sak om hvorvidt de nettene som i dag er bygd ut av private, skal kunne bli pålagt en åpen trafikk. Det ligner egentlig ganske mye på det som ble gjort da man gjorde Telenor om til et aksjeselskap, og man deretter åpnet for andre aktører på det nettverket som Telenor hadde fått i gave fra staten da de ble aksjeselskap. Det er en ganske parallell situasjon. Jeg syns det er veldig rart at Regjeringa ikke vil være med på å utrede dette. Det handler jo om å henge med i den teknologiske utviklingen med tanke på hvilke tilbud folk får inn i sine egne stuer. Det er jo ikke snakk om at vi skal stjele dette nettverket fra dem som har investert i det, og bygd det. Det er snakk om at vi skal pålegge konkurranse, at man får betalt for å tilby tjenesten med å frakte data på det nettverket som allerede er utbygd. I transport- og kommunikasjonskomiteen tok Venstre opp at også bredbånd må bli en del av dette, for å begrense det til bare tv blir ganske snevert når vi vet at også bredbånd blir tilbudt på det samme nettverket. Skal vi klare å henge med i den politiske reguleringen av den teknologiske utviklingen, er det ganske viktig at vi ser på hvordan vi kan tilby en ordentlig konkurranse på de nettverkene som allerede er der. Det er ikke sagt med én gang hvordan det skal gjøres, men det er i hvert fall ganske underlig å ha en regjering som ikke engang vil utrede det. Jeg ser at selskapene har kastet seg inn i dette og allerede nå har begynt å utrede dette selv. Telenor har for sin del laget en utredning som ble omdelt oss i går, der de har sett på hvilke følger det vil ha for det nettverket de har bygd ut for bredbånd. Når det gjelder pakker, deler jeg de innvendingene som Fremskrittspartiet har om at det er en veldig dårlig regulering av markedet på akkurat dette området, at tilbyderne får muligheten til å prakke på oss alt mulig. Innen all annen regulering av markedet er slike pakkeløsninger ikke lov, men av en eller annen grunn er det lov for tv-kanaler. Men det er en helt annen debatt som egentlig ikke er tatt opp i denne saken i det hele tatt. Jeg regner med at man kommer tilbake til den.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-11-28:
Dette er det området der Regjeringa er imot å regulere et marked. Det er i og for seg interessant, og jeg er redd for at det kanskje baserer seg på at man ikke skjønner markedet. Min sammenligning med Telenor gikk på at kobberet er bygd ut av staten, men det var gitt i gave til et aksjeselskap, da det ble et eget aksjeselskap. Jeg tror kanskje vi ikke hadde kommet til å gjøre det hvis vi hadde visst, som i dag, hvor viktig de kobbertrådene er i forhold til konkurransen på veldig mange områder. Jeg har et spørsmål til statsråden om det virkelig er helt utenkelig å se at man her har et marked som har bygd ut et nettverk som man må regulere. Det er veldig pussig å stå overfor en rød-grønn regjering og si at dette er et marked som må reguleres, mens den rød-grønne regjeringa mener at her skal markedet være helt fritt, for det finnes ingen som vil kunne tjene penger hvis man går inn og regulerer dette markedet.