trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2002-02-26:
Først vil jeg si meg glad for det som miljøvernministeren sa her. Jeg synes det er gledelig at han nå signaliserer en langt mer aktiv rolle når det gjelder å se på hvilket rettsgrunnlag som finnes internasjonalt, for å reise saker for domstoler, og også at han åpner for å vurdere en ny miljødomstol. Det er klart at etter andre verdenskrig var den store utfordringen menneskeretter. Vi fikk først Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen og deretter den internasjonale menneskerettskonvensjonen, og i Europa er den knyttet til en domstol. Kanskje vi kunne få til noe lignende på miljøområdet, at vi først får til et europeisk regime knyttet til en domstol, som etter hvert kan utvides til å gjelde internasjonalt. Jeg tror det er en god vei å gå også å styrke Haagdomstolen, men problemet er jo muligheten som ligger i konvensjonene, og etterlevelse av miljøkonvensjonene. Det er vanskelig å reise søksmål i dag, fordi man ikke har noen internasjonal enighet om hvordan dette skal gjøres. Jeg er veldig glad for at miljøvernministeren nå signaliserer at Norge vil være en pådriver i arbeidet internasjonalt. Når representanten Konglevoll sier at hun også er glad for at man nå fortsetter et mangeårig arbeid, så er det en glede som hele komiteen deler. Grunnen til at det har vært et mangeårig arbeid, er at man stort sett har operert med høflige henstillinger, og problemet er at man ikke har hatt noen makt å sette bak kravene. Vi ville jo i Norge aldri akseptert at miljøkriminalitet behandles på den samme måten, at vi bare kommer med høflige henstillinger til selskapene om å være så snill å slutte med å forurense. Det er det vi gjør internasjonalt, fordi vi ikke har rettsregler som innebærer sanksjoner. Jeg har lyst til å spørre miljøvernministeren til slutt: Hva med å sette i gang et arbeid for å informere også den britiske befolkning? Jeg tror det mangler litt press på britiske parlamentsmedlemmer og den britiske regjering fra deres egen befolkning. Og hva med en kampanje i britiske aviser, i TV og i radio, som viser den britiske befolkning hvilke skadevirkninger denne forurensningen over landegrensene har? Da tenker jeg både på den radioaktive forurensningen, den sure nedbøren, som skader norske elver og innsjøer, og hvordan den britiske befolkning bør legge press på sine egne myndigheter for å stanse forurensningen over landegrenser.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-26:
To vurderingar har lege bak SVs standpunkt i denne saka: Skal vi gje nytt krut til dei gamle konvensjonane? Eller skal vi bidra til at Regjeringa kan jobbe meir generelt med miljøet og med ein ny konvensjon, som vi forhåpentlegvis kan rekne med då har meir krut i seg? For så vidt hadde vi i førstninga nokre ankepunkt – i utgangspunktet. Vi har Klimakonvensjonen, vi har konvensjonar om vern og berekraftig bruk av biologisk mangfald, vi har ozon-avtalen m.m. I alle desse konvensjonane er det innarbeidd straffemekanismar. Regjeringa må samtidig som ho no startar arbeidet med ein bindande konvensjon om miljøet generelt, også arbeide vidare med å gjere dei allereie eksisterande avtaleverka som ikkje forpliktar, meir forpliktande – som f.eks. OSPAR-avtalen, som skulle kunne ha hjelpt mot Sellafield-utsleppa dersom det låg sanksjonsmoglegheiter i han. Etter SVs syn har Stortinget no gjeve Regjeringa eit godt grunnlag for å jobbe på brei front mot miljøkriminalitet. Vi håper at statsråden, som er til stades her, merker seg at han altså har fått nærmast frie fullmakter frå Stortinget til å jobbe på brei front mot miljøkriminalitet. Eg vil be statsråden kommentere i innlegget sitt om det norske lovverket er budd til ein internasjonal konvensjon. Vi har ein del andre konvensjonar som Noreg har ratifisert, men saumfer vi dei, ser vi at det norske lovverket ikkje er oppe og går. Så eg vil be statsråden om å sjekke det. Eg vil òg be om ein liten kommentar til den informasjonen som er komen fram i Verdens Gang, om norske oljefondinvesteringar i moglege leverandørar av atomavfall til Sellafield.
Trine Skei Grande (Venstre), 2002-02-26:
Havet er vårt felles matfat. Denne saken viser hvor viktig det er å ha internasjonale avtaler og internasjonale sanksjoner, og jeg er svært glad for at Regjeringa nå har valgt å fokusere på havmiljøet i en rekke saker. Venstre har et årelangt engasjement i kampen mot radioaktivitet og annet utslipp. Blant annet gjennomførte vi for flere tiår siden kampen mot Dounreay-anlegget, og vi har også gått i spissen for Nord-Norge-aksjonen mot atomtrusselen fra Kola-halvøya – for bare å nevne noe. Vårt engasjement ble videreført av sentrumsregjeringas miljøvernminister Guro Fjellanger, dels sammen med hennes nordiske kolleger. I den påfølgende arbeiderpartiregjeringa var ikke engasjementet påtagelig stort – det var snakk om bare ett brev som ble sendt, og først da Venstre tok initiativ til en aktiv kampanje, bl.a. til underskriftsaksjonen i fjor sommer. Sammen med daværende parlamentarisk leder Gunnar Kvassheim besøkte vi Sellafield-anlegget. Interessen for saken blant de andre partiene og blant mediene var ikke påfallende stor i starten, men den økte betraktelig etter hvert som vi satte i gang underskriftskampanjen vår i august. Medieomtalen ble mangedoblet. Oppmerksomheten holdt seg utover høsten, og for Venstre var det viktig å få intensivert innsatsen og få det inn som en egen programpost i Sem-erklæringa. Og slik ble det. Saken er blitt fulgt opp på en forbilledlig måte av miljøvernminister Brende. Men det er viktig framover å holde trykket på saken, og det regner jeg med vil bli gjort bl.a. ved at den blir tema på Nordsjøkonferansen i mars. Venstre er meget godt fornøyd med den offensive holdninga Regjeringa har vist i saken. Det er positivt at Kystpartiet viser engasjement, selv om forslaget virker noe overflødig. Norges Fiskarlag har også vært svært aktiv i saken – sammen med mange kommunestyrer og andre langs kysten av Norge. Det er åpenbart at underskriftskampanjer og andre aktiviteter har blitt lagt merke til og stresser de britiske myndighetene. Det er helt avgjørende for liv og næring langs kysten vår at forurensingskilder fjernes, og at det ikke skapes usikkerhet om kvaliteten på fisk og andre naturressurser i havet. Det er dårlig naboskap å forurense naboens matfat, og vi forventer at britene stanser utslippene ved å sørge for rensing. Venstre har fått gjennomslag nasjonalt for en av våre viktigste valgkampsaker, og det er vi kjempeglad for. Det er nødvendig med et samlet og sterkt nasjonalt og internasjonalt press, slik at problemene kan løses. Forsiktige diplomatiske øvelser er ikke tilstrekkelig i en sak som dette. Det har dessverre vist seg.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-26:
En av de tingene som har kjennetegnet Sellafield-saken, er at det har vært vanskelig å få ut informasjon om hva som egentlig har foregått. I forkant av energi- og miljøkomiteens besøk på Sellafield-anlegget kunne vi i Sunnmørsposten lese at det var sendt et brev fra BNFL om tillatelse til forsøk med lagring av avfallet på land – «on the site», som det heter. Komiteen stilte det samme spørsmålet gjentatte ganger da vi var i Storbritannia, om dette brevet eksisterte. Til slutt kom det fram at brevet om tillatelse til å sette i gang et forsøk med lagring på land som skulle startes fra høsten av, var planlagt sendt, men det var ennå ikke skrevet og ennå ikke sendt til britiske myndigheter. Mitt spørsmål til statsråden er: Er det brevet sendt pr. i dag? Vet norske myndigheter noe om det? Hva vil eventuelt statsråden gjøre for å følge opp dette spørsmålet om lagring på land? Etter det jeg har fått informasjon om, er brevet fortsatt ikke sendt fra BNFL til britiske myndigheter.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-26:
Lat meg nok ein gong gje honnør til miljøvernministeren for hans positive engasjement også i denne saka. Lat meg òg ønskja at det blir mange fleire – me er klare frå SV si side. Men eg har nokre utfordringar som det er litt komplisert å svara på. I alle fall har det vore det for tidlegare regjeringar og for miljøvernministeren. Det eine går på Halden-reaktoren, som SV jo ønskjer å leggja ned, men som etter alt å dømma har ein link i form av at ein nyttar seg av dei tenestene som ein har på Sellafield. Eg lurar på om miljøvernministeren kan ta ein siste runde og gjera greie for kor den saka nå står, om det er noko nytt i forhold til verksemda i Halden, eventuelt om ein er klar til å støtta SV sitt krav om nedlegging. Gjennom pressa har det kome fram at me gjennom oljefondet faktisk investerer pengar i atomkraftindustrien. Me puttar altså pengar inn i ei verksemd som me ønskjer å tena mest mogleg pengar på. Denne verksemda fører igjen til at aktiviteten på Sellafield ikkje blir redusert i forhold til technetium bl.a. Faktisk medverkar då altså Noreg gjennom oljefondet og gjennom desse investeringane til å halda oppe atomkraftindustrien og ønskjer faktisk at den skal veksa og bli sterkare. Mitt siste spørsmål til miljøvernministeren: Når ein ser at dette er komplisert når ein framfor alt skal tenkja miljø, er det då forsvarleg å halda fram og investera i atomkraftindustrien med det norske oljefondet? Er det riktig ut frå miljøvernministerens vurdering?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2002-12-03:
Finansdepartementet skriver i St.meld. nr. 1, Nasjonalbudsjettet 2003, følgende: «Samtidig har delingsmodellen blitt endret flere ganger etter 1992, hovedsakelig i lempelig retning. Resultatet er at både motivene og mulighetene til tilpasninger til delingsmodellen har økt, gjennom å få det som reelt sett er arbeidsavkastning til å bli skattlagt som kapitalinntekt. Det er samfunnsøkonomisk uheldig dersom det brukes store ressurser på tilpasninger hvis viktigste formål er å spare skatt. Det fører dessuten til en skattemessig forskjellsbehandling av høy arbeidsavkasting, blant annet avhengig av om den enkelte driver slik skattetilpasning eller ikke, og til å svekke den faktiske inntektsutjevningen gjennom skattesystemet.» Vi i Arbeiderpartiet har fått mye kritikk fra Regjeringen for de forslag om å tette skattehullene som vi har fremmet i innstillingen. Andre eksempler, i tillegg til forslag om innstramming av delingsmodellen, er fjerning av rabatt for ikke-noterte aksjer og beskatning av opsjoner i arbeidsforhold. Mener finansministeren at uthuling av skattesystemet er den beste måten å drive næringspolitikk på, i stedet for å satse målrettet på forskning og næringsutvikling? Videre har jeg et spørsmål til til finansministeren, og det gjelder behandlingen av Skauge-utvalgets innstilling. Finanskomiteen er enstemmig i innstillingen i forhold til at Skauge-utvalgets innstilling må komme i sin helhet og som egen sak til Stortinget. Hvilken framdrift ser finansministeren i behandlingen av Skauge-utvalgets innstilling i Stortinget?
Heidi Larssen (Høyre), 2002-12-03:
Gjeldsordningsloven har stort sett fungert godt i de snart ti årene den har virket. På enkelte områder er det imidlertid behov for forbedringer, særlig fordi det har festet seg ulikheter i praktiseringen av sentrale lovbestemmelser. Det er uheldig at praktiseringen av loven kan føre til forskjellsbehandling, noe som bidrar til å undergrave legitimiteten. På svært mange av områdene er det en enstemmig komite bak forslagene, og de fleste av dem har saksordføreren redegjort for. Jeg vil derfor konsentrere meg om de punktene der det er uenighet. Flertallet, alle andre enn regjeringspartiene, ber Regjeringen innarbeide veiledende satser for utgifter til underhold, lik 85 pst. av minstepensjonen. Som ved sosialhjelp mener regjeringspartiene at det bør foretas en konkret vurdering i hvert enkelt tilfelle. Veiledende satser har en tendens til å bli standard og tar således ikke hensyn til om vedkommende har spesielle behov. Flertallet vil videre likestille skatte- og avgiftskrav med andre krav. Regjeringspartiene er enige med Regjeringen i at disse kravene står i en særstilling, da det offentlige ikke kan foreta noen kreditorvurdering, og de kan ikke hindre at det påløper annen gjeld, som private kreditorer kan. Regjeringen har foreslått å videreføre dagens ordning med at gjeldsordningen kan settes til side innen fem år dersom skyldneren mottar et betydelig beløp, men med presisering av at verdistigning på bolig ikke skal føre til at gjeldsordningen settes til side. Flertallet, det vil si regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, er enig i at det bør være en etterperiode, men er uenig om lengden. Fremskrittspartiet går inn for to år, mens regjeringspartiene går inn for fem år, som nå. Grunnen til at vi mener det bør være en etterperiode, er at det kan virke urimelig overfor kreditorene om skyldneren kort tid etter en gjeldsordning får arv, gave eller gevinst av betydelig omfang. Jeg har forståelse for at skyldnere kan føle at de aldri blir ferdige med gjeldsordningen, og at det kan være vanskelig å komme videre. Man skal imidlertid huske på at kreditorene ved en gjeldsordning ikke får dekket sine krav fullt ut, altså taper penger. Det kan da virke urimelig at de ikke skal få dekket sine krav hvis skyldnerens økonomi forandrer seg totalt. Det vil nok ikke forekomme svært ofte, men det er en sikkerhetsventil i ekstraordinære tilfeller hvor verdiene er av betydelig omfang. Mindretallet hevder at denne etterperioden vil slå spesielt sosialt skjevt ut, bl.a. fordi skyldneren kan avstå fra eller gi avkall på arv. Enten man er rik eller fattig, vil man jo ikke få glede av arven hvis man avstår fra den, så jeg skjønner ikke helt hvor det usosiale ligger i dette. Heller ikke regjeringspartiene får flertall for sitt forslag om fem års etterperiode. Vi ønsker derfor også å stemme subsidiært for Fremskrittspartiets forslag og ber om at avstemmingen blir lagt opp slik at vi kan få lov til det, og jeg går ut fra at det til slutt blir et enstemmig vedtak fra Stortinget. Helt til slutt vil jeg ta opp det forslaget som regjeringspartiene står bak i innstillingen.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-03:
Jeg legger merke til at statsråden hver gang det er snakk om aksjeutbyttebeskatning, ikke liker internasjonal sammenligning, som han ellers liker svært godt selv i enhver annen skattemessig sammenheng. Da henviser han gjerne til at Sverige gjennomfører store skattelettelser – de har allerede et skattetrykk på ca. 10 pst. mer enn det norske. Det som er urimelig ved at det ikke finnes skatt på aksjeutbytte, er selvfølgelig at arbeidskraft beskattes så mye hardere. En vanlig norsk arbeidstaker beskattes faktisk hardere. I tillegg dobbeltbeskattes det ved at man har arbeidsgiveravgift. Det betyr at arbeidskraft er et langt hardere beskatningsobjekt enn kapital. Det er jo dette som er den store urimeligheten i vårt skattesystem, og som er den store urimeligheten fra skattereformen av 1992. Og det ser vi da også. Aksjeutbyttet har eksplodert, og det skyldes selvfølgelig at dette er en skattefri ytelse til skattyteren, mens bedriften har betalt 28 pst. skatt. Hvis en ser på den tabellen som Finansdepartementet har utarbeidet for SV, er det veldig vanskelig å forstå hvordan det er mulig ut fra en rettferdighetsbetraktning å tenke seg at de 226 rikeste i Norge, med en inntekt på over 20 mill. kr, skal ha over 21 mill. kr i skattefritt aksjeutbytte. Det finnes ingen rimelighetsbetraktninger for dette, og det finnes heller ingen garanti for at det som liksom er mantraet fra Regjeringen, at dette reinvesteres i norsk næringsliv, holder stikk. Disse pengene kan i prinsippet brukes til akkurat hva man vil, og det ser vi da også at rikfolkene gjør – de bruker dem til akkurat hva de vil. Litt investeres selvfølgelig tilbake, og noe brukes til helt andre ting, til bolig, bilder, smykker eller feriereiser. Det må stå dem helt fritt. Jeg skal ikke legge meg opp i den moralske biten av dette. Det som er mitt poeng, er følgende: Hvorfor er det ikke rimelig at vi gjør som amerikanerne eller tyskerne eller engelskmennene, eller som Sverige eller Finland? Finland vurderer nå å innføre aksjebeskatning, som det eneste landet i tillegg til Norge som ikke har det. Mange skattesystemer er jo forskjellige, men dette er likt. Det er nemlig en urimelighet at arbeidskraft, arbeidsfolk, skal beskattes langt hardere enn kupongklippere, og det håper jeg at finansministeren etter hvert vil forstå.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-03:
La meg bare avslutte den forrige replikkvekslingen først. Jeg har nok ikke håp om at Per-Kristian Foss, eller finansministeren, noensinne skal være opptatt av et rettferdig skattesystem. Det toget tror jeg nok for lengst har gått. Mitt håp er at det skal finnes et stortingsflertall som faktisk innser at det å innføre skatt på aksjeutbytte er en rimelig form for beskatning av store inntekter, som med fordel bør beskattes, og som beskattes i alle sammenlignbare naboland. Det vil gjøre det mulig å skape et mer rettferdig skattesystem, for å frigjøre kapital til andre viktige velferdsoppgaver, ikke minst å løfte dem som sitter nederst ved bordet. All mulig statistikk, ligningsstatistikk og øvrig statistikk om dette, viser at forskjellene i det norske samfunnet øker. Den enkeltårsak som gjør at forskjellene eksploderer, og gjorde det gjennom hele 1990-tallet, er skattefrie aksjegevinster. At man gjemmer seg bak 28 pst. skatt betalt av bedriften, er helt rimelig. Alle betaler 28 pst. Skattyterne betaler også 28 pst. På toppen av dette kommer toppskatt og trygdeavgifter. I tillegg beskattes arbeidskraft også av arbeidsgiver gjennom arbeidsgiveravgift. Så hvis man snakker om dobbeltbeskatning, er arbeid firedobbelt beskattet i forhold til aksjegevinster, som beskattes én gang. Så til barnehageforliket som flertallet har inngått. Statsråd Dåvøy tok en fornuftig tilnærming til dette i gårsdagens debatt. Jeg oppfattet statsråden dit hen at hun nå har lagt ned våpnene, at hun nå går i dialog med stortingspartienes flertall. Det oppfordrer jeg også statsråd Foss om å gjøre. Den måten han tilnærmer seg dette spørsmålet på i dagens odelsting, er en meget uklok måte, og den måten har Foss tilnærmet seg dette på hele tiden. Odelstinget og stortingsflertallet står fast på at dette skal gjennomføres i tråd med det flertallet ønsker. Vi respekterer selvfølgelig at dette må ut på en høringsrunde, og forskriftsarbeid må gjøres. Det betyr at man må ha en kort frist. Vi har bedt om å få saken til Stortinget medio mars, og dette bør være den fristen også Per-Kristian Foss setter for dette arbeidet.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-12-03:
Gjeldsordningsloven var ny i 1993, og det er naturlig og nødvendig med en gjennomgang og noen endringer nå. Jeg er glad for at de endringene er til skyldnerens fordel, at vi nå får endringer som gir mer lik behandling, raskere behandling, at endringene gjør at man lettere vet hva man er ferdig med, og at man får fjernet forrangen for skatte- og avgiftsgjelden. Jeg er tilfreds med at mange av de innspillene som har kommet fra dem det gjelder mest, bl.a. via Gjeldsoffer-Alliansen, blir tatt til følge. Senterpartiet har lagt stor vekt på at gjeldsrammede som oppnår gjeldsordning, skal føle seg trygge på en ny start. Da er det positivt at det slås fast at gjeldsordningsperioden skal vare i fem år, og regnes fra åpningsdagen for forhandlingene. Det er positivt at etterperioden, da en gjeldsordning kan settes til side dersom skyldneren mottar et betydelig beløp, nå settes til to år i stedet for tidligere fem år. Senterpartiet ville stryke hele etterperioden, bl.a. fordi at det finnes dem som greier å omgå en slik regel. Men det viktigste er at det nå blir slått fast at på et visst tidspunkt er man fri. Det er på tide at gjeld til det offentlige i form av skatter og avgifter mister sin forrang framfor annen gjeld. Dagens regel er meget urettferdig i forhold til andre kreditorer med vanskeligere økonomi enn det det offentlige har. Det er rart at den endringen ikke er kommet før. Jeg er glad for at det er et flertall i komiteen nå som går inn for at gjeldsordningen ikke skal utelukke sosial hjelp, og likeså at det nå innføres en veiledende sats på om lag 85 pst. av minstepensjonen som minstenorm for livsopphold. Senterpartiet er enig i at gjeldsordning ikke skal komme i stand når skyldnerens situasjon skyldes klart klanderverdig oppførsel. Det kan også være når skyldneren bevisst har unndratt seg skatter eller avgifter. Jeg ønsker imidlertid ikke at klanderverdig oppførsel i forhold til skattemyndighetene skal framheves som mer alvorlig enn overfor andre kreditorer. Senterpartiet går derfor imot § 1-4 annet ledd bokstav e. Senterpartiet foreslår sammen med Fremskrittspartiet og Kystpartiet at konsekvensene av å opprette et sentralt gjeldsregister blir utredet. Hensynet til både låntaker og långiver taler for en slik ordning, som kan bidra til at antall gjeldsofre blir redusert. Men det er også andre hensyn som må fram.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2002-12-03:
Vi behandler i dag innstillingen om skatte- og avgiftsopplegget for 2003. Vi har fra Kystpartiets side vært opptatt av å bevare distriktene og å bevare kysten. Uten gode distrikter får vi ikke gode byer. Det nytter ikke bare å tenke by og by. Vi må også tenke på at vi må ha et skatteopplegg som går ut på at distriktene skal kunne bestå og fortsatt kunne forsyne byene med god arbeidskraft og gode muligheter. Vårt alternative budsjett og vårt skatteopplegg bærer preg av det. Det skulle ikke være noe nytt for denne forsamlingen at vi er opptatt av akkurat disse tingene. Heller ikke skulle det være noe nytt for finanskomiteen at vi er opptatt av disse tingene. Det skulle heller ikke være noe nytt for presidenten. Jeg vil derfor ikke bruke mer tid, bare ta opp de forslagene som vi har fremmet alene i finanskomiteen og sammen med andre.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-03:
Jeg skal når det gjelder presentasjonen av helheten i Regjeringens skatteforslag, bare vise til stortingsdebatten om statsbudsjettet i går og avgrense meg til et par-tre korte kommentarer. Generelt om debatten om utbytteskatt og sammenligning med andre land har jeg lyst til å legge til at den type sammenligninger svært ofte – jeg vil nesten si oftest – halter, fordi man sammenligner prosentsatser med svært ulikt skattegrunnlag. Det er det ene poenget. Det andre er at skal man se på beskatningen av aksjeselskaper, bør man bringe inn flere elementer enn bare utbytteskatt. Skatt på overskudd, skatt på omsetning eller fortjeneste/gevinst på aksjer er iallfall elementer som må med i en vurdering av samlet aksjebeskatning når man sammenligner fra land til land. I komiteinnstillingen får Regjeringen tilslutning til endring i regelen om fradrag i skatt for kostnader til forskning og utvikling, slik at dette nå omfatter alle bedrifter. Et mindretall, medlemmene fra Fremskrittspartiet og Kystpartiet, ber Regjeringen fremme forslag i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett 2003 om å øke prosentsatsen til 25 pst. Det kan Regjeringen ikke gjøre, fordi det er i strid med EØS-avtalen. Det fremgår meget tydelig av den redegjørelsen vi har sendt Stortinget. Det forrige vedtaket, for inneværende år, satte prosenten til 18. Da dette skulle notifiseres gjennom EØS-avtalen, var vi av hensyn til de regler som gjelder for konkurransevridning, statsstøttereglene, i EU, nødt til å sette satsen til 18 pst. – altså ikke 25 pst. Det er all grunn til å tro at samme regler gjelder for denne ordningen, som bare er en utvidelse av ordningen for inneværende år. Til slutt: Et flertall i Stortinget ønsker å sikre skattefrihet for arbeidsgivers dekning av barnehage for ansattes barn, og fremmer forslag om endring av skatteloven § 5 15 annet ledd annet punktum. Dette nødvendiggjør en oppfølging bl.a. basert på et behov for å gi forskrift om dette. Jeg viser til hva stortingsrepresentant Jan Tore Sanner sa i gårsdagens debatt om oppfølgingen av dette, både forholdet til forskriftene og Stortingets bevilgningsreglement.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-03:
Skauge-utvalget leverer sin innstilling rundt årsskiftet. Vi vil følge opp med en stortingsmelding etter forutgående høring, og da er det reglene om tid i forhold til høring som vil bli fulgt. Det er mange som skal uttale seg om saken, og jeg synes det er grunn til å legge vekt på det. Det ble stilt et noe ledende spørsmål om jeg synes uthuling av skattesystemet er en egnet måte å drive næringspolitikk på. Svaret er et åpenbart nei. Hvem i all verden kunne svare noe annet i og for seg? Det kan sikkert diskuteres om delingsmodellen etter hvert har fått en hensiktsmessig innretting. Det er riktig, som vi påpeker, at det har gått med en del samfunnsmessige kostnader for å tilpasse seg delingsmodellen. Nå var det, så vidt jeg erindrer, også meningen fra dem som stod bak skattereformen i sin tid. Jeg mener å huske meget klart at saksordføreren, tidligere stortingsrepresentant Thor-Eirik Gulbrandsen fra Arbeiderpartiet, åpnet debatten her i Stortinget med å si at de som ikke ville finne seg i å bli rammet av delingsmodellen, bare kunne tilpasse seg. Det har svært mange tusen næringsdrivende etter hvert gjort. Hvor hensiktsmessig det da er å endre delingsmodellen rett før man skal evaluere den i forbindelse med Skauge-utvalgets innstilling, tror jeg man kan være enda mer i tvil om.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-03:
Etter å ha lyttet til debatten i to dager har jeg skjønt at dette dreier seg om en betydelig skattelettelse som ikke er dekket inn i budsjettet i tråd med bevilgningsreglementets § 4 første ledd. Når det gjelder den tidsmessige oppfølgingen av dette, vil jeg følge de regler som gjelder for å sende forskrifter på høring. Utover det kan jeg ikke gi noen datomessig fremdriftsplan, men kommer tilbake til det etter at høringen er avsluttet.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-03:
Det er ingen grunn til å tro at jeg på noe tidspunkt vil komme inn på SVs måte å tenke beskatning av næringslivet på. Sammenligningen med andre land skal jeg komme tilbake til, jeg diskuterer det meget gjerne. I forhold til Skauge-utvalget, hvis innstilling Stortinget skal behandle, er jo en del av mandatet nettopp å foreslå et konkurransedyktig skattesystem, og da ligger sammenligningen med andre land selvfølgelig inne som et premiss. For øvrig er det galt at alle andre land har lignende ordninger. Alle andre land har i grunnen veldig forskjellige ordninger for beskatning av kapital. Utbytte på norske aksjer er ikke skattefritt. Det beskattes på bedriftens hånd, etter en refusjonsordning, med 28 pst. Man kan diskutere om det er for høyt eller for lavt, men det har vært den satsen som har stått siden skattereformen i 1992. Når eiere velger å ta ut verdier av bedriften, er det i og for seg deres eget valg. Da reduserer de jo også verdien av sin investering. Det er fritt opp til den enkelte å gjøre det. Tall fra flere år på 1990-tallet viser at reinvesterte verdier er høyere enn de verdier som tas ut, og det skal vi være glade for. Det hadde vært hyggelig om det hadde fortsatt også inn i dette året. Men statistikken tyder på at i tråd med børsens fall faller også reinvesteringer på næringslivets side.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-03:
Heller ikke jeg aksepterer personkarakteristikker når det gjelder måten å svare på. Det kan jeg klart og tydelig si fra om nå. Jeg har svart at Regjeringen vil følge opp i tråd med budsjettavtalen – må jeg legge til: i tråd med bevilgningsreglementet og i tråd med forskriftene for hvordan forskrifter skal sendes på høring. I bevilgningsreglementets § 4 første ledd står det: «Budsjettet skal omfatte samtlige statsutgifter og statsinntekter i budsjetterminen, så langt de kan forutses når budsjettet blir endelig vedtatt.» Etter min oppfatning er de provenyanslag som er gitt på spørsmål fra komiteen, innenfor rammer som det er mulig å forholde seg til. Det vil vi komme tilbake til. Hvilket tidspunkt vil vi kunne si noe mer om når høringen er avsluttet.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-03:
Jeg vet ikke hvor hensiktsmessig det er å forlenge debatten om et rettferdig skattesystem. Jeg vil bare vise til at denne regjering har forandret skattesatsene, med hovedvekt på faktisk å øke bunnfradraget og minstefradraget i de to årene vi har foreslått endringer i skattesystemet. Det er ett bidrag. Så får man se hva Skauge-utvalget kommer med av forslag som kan bidra til oppfatningen av mer rettferdighet. Jeg er ikke helt sikker på om representanten Djupedal og jeg blir enige selv etter dette. Et annet hensyn som må vektlegges, er at i en global internasjonal økonomi hvor kapital forflytter seg lett, må det iallfall være konkurransedyktige vilkår for investeringer i Norge. Da tror jeg at formuesskatten kommer til å bli et hovedelement i den vurderingen. Når det gjelder spørsmålet om oppfølgingen av barnehagevedtaket, er jeg i og for seg blitt vant til den typen uttalelser som representanten Djupedal her kommer med. Jeg vil forholde meg til bevilgningsreglementet, som krever at vedtak også følges av penger. Om det er arrogant eller ei, kan diskuteres. Det er iallfall korrekt å forholde seg til Stortingets eget reglement for behandling av budsjetter.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2002-12-03:
Jeg registrerte at finansministeren i sin omtale av flertallets forslag knyttet til skattelette i forbindelse med barnehageplass henviste til Jan Tore Sanners uttalelser i Stortinget i går. Det er ikke tilfredsstillende. Jeg vil gjerne høre hvordan finansministeren har tenkt å gjennomføre det vedtaket Odelstinget vil fatte i dag. I innstillingen kommer det klart og tydelig frem både hvilke forutsetninger flertallet legger til grunn, og når lovendringen skal tre i kraft. Jeg har forståelse for at statsråden trenger rimelig tid til forskriftsarbeidet, men jeg vil gjerne at statsråden nå redegjør for progresjonen han har tenkt å holde i saken. Jeg vil også vite om statsråden klart og tydelig har forstått hva som er stortingsflertallets intensjoner med dette.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2002-12-03:
Jeg aksepterer ikke den arrogante og nedlatende måten statsråden svarer på på konkrete spørsmål som er stilt til ham i denne debatten. Jeg forventer å få svar, så jeg skal stille spørsmålet én gang til: Har statsråden forstått intensjonene i barnehageavtalen og hva forutsetningene for den er, også når det gjelder skattefritak? Eller er det slik at det er tvil om hvordan statsråden forholder seg til dette? Jeg har bare lyst til å minne om at vedtak i forbindelse med avtalen ble fattet i Stortinget i juni. Det at Regjeringen har valgt ikke å følge opp dette punktet i barnehageavtalen gjennom budsjettet, er for så vidt Regjeringens problem. Men stortingsflertallets forutsetninger ligger fast, og disse følger stortingsflertallet opp gjennom behandlingen i dag. Da er det en fordel om Regjeringen befinner seg i samme virkelighet som stortingsflertallet. Derfor gjentar jeg spørsmålet mitt: Skal Regjeringen følge opp intensjonene fra stortingsflertallets side, eller har de tenkt å gjøre noe annet? Når det gjelder proveny: Det er ikke bare sendt ett spørsmål til Finansdepartementet om de mulige provenymessige konsekvensene av dette. Det er sendt flere. Svarene som er kommet fra Finansdepartementet i sakens anledning, har betydelige avvik. Det har med andre ord vært vanskelig for finanskomiteen å anslå hva som vil bli de provenymessige konsekvensene av dette, siden departementet selv ikke er i nærheten av å være presis på dette.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-03:
Fremskrittspartiet slutter seg til de endringer som blir foreslått i merverdiavgiftslovgivningen. Jeg har likevel noen kommentarer til enkelte av forslagene. I høringen under behandlingen av Dokument nr. 8-forslaget om å ta NRK inn i merverdiavgiftssystemet gav NRK selv uttrykk for at hensikten med dette var å kunne konkurranseutsette deler av sin virksomhet, for på den måten å kunne få til en mer effektiv og rimeligere drift og spare penger i en vanskelig økonomisk situasjon. Dette skulle gjelde ytre tjenester så vel som programproduksjonen. Fremskrittspartiet så dette, ved siden av nødvendige nedskjæringer, som den beste måten å løse institusjonenes økonomiske problemer på, og forutsatte at kringkastingsavgiften ikke skulle økes. Når Regjeringen nå likevel foreslår å øke kringkastingsavgiften, vil vi gå mot denne økningen. Vi mener taket er nådd for hvor mye folk skal være nødt til å betale for en påtvunget fjernsynskanal, som stort sett sender den samme type programmer som alle de andre kanalene som vi ikke betaler for. At Regjeringen følger opp stortingsflertallet og foreslår likebehandling av elektrisk kraft med andre alternative energikilder i våre tre nordligste fylker, er Fremskrittspartiet også fornøyd med. Det samme gjelder merverdiavgift på det som kalles alternativ medisin. Her er det skapt så tilfeldige og konkurransevridende avgrensninger at det er på høy tid at det blir ryddet opp. Når det gjelder forslaget om å avvikle registreringsplikten i småbåtregisteret, er det det å si at Fremskrittspartiet har vært motstander av et slikt obligatorisk register helt fra det ble foreslått. Vi er fornøyd med at Regjeringen nå mener det samme. Et frivillig register, f.eks. administrert av forsikringsbransjen, hvor bransjen selv setter registrering som vilkår for å få båten forsikret, vil kunne ivareta de flestes interesser i denne saken. Et viktig poeng for Fremskrittspartiet er at et slikt frivillig register ikke vil egne seg til innkreving av en eventuell avgift på småbåter. Et obligatorisk register, som ikke gir hjemmel til innkreving av avgift, krever kun en lovendring for at avgift skal kunne innkreves. Den sjansen ønsker vi ikke å ta. Derfor vil Fremskrittspartiet støtte Regjeringens forslag.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-03:
Eg vil ta opp to ting med statsråden. Fyrst veldig kort: Deler statsråden representanten Heidi Larssen si frykt for at den rettleiande satsen på 85 pst. av minstepensjon vil kunne oppfattast som ein maksimalsats og ikkje ein minimumssats? Og korleis vil eventuelt statsråden i utforminga av dei rettleiande satsane sikre at dette vert oppfatta slik som fleirtalet tek til orde for? Det andre gjeld det som Regjeringa sjølv skriv i lovforslaget, at ingen andre land har ein regel om etterperiode, slik vi har. I høyringsrunden kom det òg svært mange innspel til Regjeringa om å fjerne regelen. Nokre grunngav det med at det vil forenkle namsmannens oppgåve, men dei fleste grunngav det med at det er urimeleg at kreditorane skal kunne angripe skyldnarane i ytterlegare fem år etter utløpet av perioden. Og å fjerne regelen vil vareta retten til ein ny start. Skattedirektoratet ville oppheve regelen og viser til at det har uklare konsekvensar for skyldnaren. Forbrukarrådet og Gjeldsoffer-alliansen er òg einige om at regelen skal fjernast. Det blir då med stor undring eg ser at Regjeringa trass i desse veldig klare råda vel å vidareføre regelen og grunngjev standpunktet med at det er eit resultat av dei drøftingane som har vore førte mellom Finansdepartementet og Barne- og familiedepartementet. Men sidan innhaldet av dei drøftingane ikkje står nokon plass – i alle fall har ikkje eg funne det – kan statsråden gje oss svar på kvifor Regjeringa ikkje har fjerna regelen om etterperiode, men heller vel å vidareføre denne særnorske ordninga?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-12-03:
Eg er einig med statsråden i at her er det mange omsyn som ein skal ta vare på, ikkje berre omsynet til skyldnaren. Det presiserte eg òg i innlegget mitt. Men det blir no fleirtal for ein god del endringar i forhold til Regjeringa sitt framlegg – det som eg kalla for forbetringar: ei presisering av at offentleg gjeld i seg sjølv ikkje skal hindre ei gjeldsordningei jamstelling av offentleg og privat gjeld under gjeldsordningastørre moglegheit til gjeldsordning fleire gongergjeldsordninga si lengd skal gjelde frå opningstidspunktet av gjeldsforhandlingaein reduksjon av etterperioden frå fem til to årei frårådingsplikt for kreditorar Når eg seier at det er forbetringar, kan det jo hende at statsråden er einig med meg i det, sjølv om Regjeringa hadde gjort framlegg om noko anna. Vi opplevde jo under finansdebatten i går at Kristeleg Folkeparti gav uttrykk for at ein såg budsjettavtala med Framstegspartiet som ei klar forbetring i forhold til Regjeringa sitt forslag. Det kunne òg vere interessant å høyre om statsråden synest dette gjeld i dag. Ein del er direkte lovendringar, men ein del er uttrykt i merknads form om forståing og praktisering av reglane. Eg vil gjerne at statsråden stadfester at denne forståinga blir lagd til grunn. Spesielt gjeld det då §1-4 e om at offentleg gjeld i seg sjølv ikkje må hindre gjeldsordning.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-12-03:
I arbeidet med gjeldsordningsloven, som både har vært ute på høring og som vi har jobbet ganske mye med også fra Barne- og familiedepartementets side, må jeg si at vi har hatt en rekke spennende debatter med andre departementer, noe som faktisk også framkommer i innstillingen. Komiteen har kanskje fått innsyn i hvordan de enkelte departementene på ulike områder har tenkt. Når det er sagt, vil jeg si at det er mange hensyn å ta. Et hensyn som kanskje ikke har vært nevnt her i dag, men som kan ha betydning i en del sammenhenger, er i de tilfeller man har kausjonister. Spesielt gjelder dette etterperioden, der en del kausjonister kanskje må betale veldig lenge på en gjeld, mens den som har hatt en gjeldsordning, blir relativt raskt ferdig med den. Det har vært et av hensynene som jeg har vært noe opptatt av. Det er ikke tvil om at for skyldnerne er det en del forbedringer som er lagt opp fra flertallets side i Stortinget, samtidig som det for noen av områdene faktisk ikke er uenighet om intensjon og realitet. Jeg nevner spesielt sosialhjelp, som også Kristelig Folkeparti-representanten var inne på. Vi skal selvsagt legge til grunn den forståelsen som er framkommet i Stortinget i dag, og det som ligger her fra flertallets side.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-12-03:
Først til spørsmålet om veiledende livsoppholdssatser. Tidligere har man hatt 75 pst. av minstepensjon som en veiledende norm. Uansett er det slik, det har vært slik og det vil fortsatt være slik, at selv om man får en annen prosentsats, vil livsoppholdssatsene måtte utmåles individuelt. Det betyr at en kan komme til å få enten en større prosentsats eller en lavere prosentsats i henhold til den veiledende normen. Den er kun ment som et utgangspunkt for skjønn, og det betyr at både individuelle hensyn, som jeg har vært inne på, og også hensyn til lokale forhold skal tas. Det skal ikke være noen fast grense, verken minimums- eller maksimumsgrense. Jeg tror det er viktig at vi holder fast ved det. Det betyr altså at det kan variere noe omkring 85 pst., som det nå vil bli. Det vi vet, er at særlige utgifter til f.eks. sykdom og transport mv. kan medføre rett til f.eks. ekstra avsetning til livsopphold, og vi har også sett at slike forhold gjør det i praksis. Når det så gjelder det andre spørsmålet om femårsperioden som er foreslått fra Regjeringens side etter fullført gjeldsordning, er det riktig at det har vært en debatt om det, og jeg legger ikke skjul på at det er uenighet om det. Det er det for så vidt greit å si, syns jeg. Vi har likevel endt opp med å opprettholde forslaget om en femårsregel. Nå vil jeg påpeke at regjeringspartiene her i salen vil stemme subsidiært for en to års etterperiode. Vi har i alle fall ønsket en etterperiode. Det har vært mye debatt om hvor lang den skulle være. Og det kan, som jeg nevnte i mitt forrige svar, virke særlig urimelig overfor kausjonister som har måttet tåle store tap og kanskje må betale på gjeld – noen av dem faktisk livet ut.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
Jeg vil på vegne av Rune Skjælaaen og meg selv fremme et forslag om lovforbud mot reklame i lærebøker i grunnskole og videregående skole.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
«Det anmeldes over dobbelt så mange seksuelle overgrep mot barn i Nord-Norge som i Oslo samt at det er flere domfellelser. Dette kan være fordi det er flere som anmelder sedelighetsforbrytelser i nord, eller at barn i Nord-Norge er mer utsatt for seksuelle overgrep enn barn i andre deler av landet. Hva vil statsråden gjøre for å få frem bakgrunnen for disse tallene og for å redusere antall overgrep?»
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
Jeg vil først og fremst takke for svaret. Det viktigste av alt er å sikre barn en trygg og god oppvekst. Hver tredje dag anmeldes det en sak om seksuelle overgrep mot barn i Nord-Norge. I 2001 var det 120 anmeldelser i Nord-Norge mot 48 i Oslo. Dette er for meg urovekkende og alvorlige tall. Som statsråden svarte meg, finnes det ingen holdepunkter for å anta at barn i Nord-Norge er mer utsatt for seksuelle overgrep enn barn i andre deler av landet. Og man vet ikke om barn i Nord-Norge er mer utsatt. Mitt spørsmål til statsråden er da: Vil statsråden ta initiativ til et forskningsprosjekt for å belyse tallene og situasjonen i Nord-Norge?
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
Jeg vil takke for svaret. En satsing for å øke kompetansen blant politi og de som arbeider med barn, er, som statsråden sier, særdeles viktig. Statsråden sa i sitt første svar til meg at ifølge politireformen skal politidistriktene være aktive i tverrfaglig samarbeid. Men det skjer, som jeg ser det, etter politidistriktets eget initiativ til samarbeid. Jeg vil da stille spørsmål til statsråden: Vi har et apparat som Økokrim, der det er et forpliktende samarbeid for å løse økonomiske saker. Vil statsråden ta initiativ til å opprette regionale enheter som skal bistå politiet med å løse saker som gjelder overgrep mot barn og kvinner?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
På vegne av stortingsrepresentantene Arne Sortevik, Per Sandberg og meg selv vil jeg fremsette forslag om at det opprettes et uhildet klageorgan for skolen. Formålet med klageorganet skal være å ivareta brukernes rettssikkerhet i forhold til opplæringen, opplæringsmiljøet og skolespørsmål generelt.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-02-27:
Den forrige regjeringen innførte en rimelig ny praksis ved godkjenning av private skoler. Jeg tenker på Oasen skole, og at skolen og skolens materiell og undervisningsopplegg skulle godkjennes eller forelegges Likestillingsombudet. Kan statsråden i den sammenheng si om Likestillingsombudet har vært inne og godkjent tilsvarende for Urtehagen skole, eller om statsråden vil at Likestillingsombudet skal se på forhold ved Urtehagen skole? Vi vet nemlig at det i disse miljøene foregår ganske mange kvinnediskriminerende handlinger.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
På vegner av stortingsrepresentantane Bendiks H. Arnesen, Hill-Marta Solberg og meg sjølv vil eg gjerne fremje forslag om gjenoppretting av tipstelefonen for miljøkriminalitet og økonomisk svindel i fiskerinæringa.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
«Det er usemje i WTO-systemet om korleis ein skal tolke ministererklæringa frå Doha, 14. november 2001. Erklæringa er nemleg ikkje eintydig og må tolkast. Nokre viser til at det er nødvendig med eksplisitt konsensus før ein ny og brei forhandlingsrunde blir sett i gong. Andre hevdar at WTO-landa gjennom ministererklæringa allereie har forplikta seg til nye forhandlingar. Korleis vil Noreg stille seg til denne usemja?»
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
Det utanriksministeren no seier, er litt motstridande. Først seier han at ein er blitt samd, og så viser han ganske korrekt til «chairman» sine utsegner frå Doha, der det går fram at ein i Mexico neste år treng ein «eksplisitt konsensus» på at ein er villig til å inngå forhandlingar. Dette er to syn som ikkje er foreinlege. Det er allereie usemje i WTO om dette. EU og USA prøvde i januar, rett nok innafor ein heilt annan organisasjon enn WTO, nemleg UNFFD – United Nations Conference on Financing for Development – å få til ein tekst som sa at ein var blitt samd i Doha om å setje i gang forhandlingar. Det vil seie at ein slåst om kva som er historia frå Doha, kva som er den sanne historia. Og då er det ikkje mogleg, som utanriksministeren gjorde, å seie at begge delar er sanne. Anten trur ein det eine, eller så trur ein det andre. Eg ønskjer å gjenta spørsmålet mitt til utanriksministeren: Les han berre ministererklæringa, eller innser han at ein er nøydd til å halde seg til utsegnene frå «chairman» i Doha?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-27:
Eg får takke for svaret og nemninga av meg som kjapp. Men det er ikkje konsensus i WTO. Hadde det ikkje vore for «chairman» sine fråsegner i Doha, så hadde India gått ut av konsensusen, og då hadde ein fått det same nederlaget i Doha som ein fekk i Seattle. WTO-landa er ikkje samde. Derfor var det så nødvendig at «chairman» sa det som han sa: at det er neste år vi skal bli samde om om forhandlingane skal setjast i gang eller ikkje. Så takk for at eg er kjapp, men eg kan i alle fall leksa mi i forhold til dette. Eg ønskjer å gjenta spørsmålet mitt: Kva for ei rolle tek Noreg i forhold til dette? Vel vi EU og USA si side, som seier at vi allereie er blittsamde, eller støttar vi India og andre u-land som seier at vi må ta opp ein del forhold frå Uruguay-runden før vi kan starte nye forhandlingar?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Mitt spørsmål går til utdanningsministeren. Reaksjonene blant foreldre og elever i Oslo-skolen er svært sterke etter Høyre-byrådets forslag om å kutte 250 lærerstillinger fra høsten av. Jeg mener det er komplett umulig å forstå representanten Inge Lønnings og statsrådens argumenter om at en nedbemanning vil føre til en forbedring og ikke en forverring av Oslo-skolen, dette i en situasjon der vi gjennom nyhetsbildet ser at elevene er nødt til å dele viskelærene, og at foreldrene antakeligvis må begynne å vaske klasserommene på kveldstid. Og på toppen av alt hørte vi i nyhetene i dag morges at skoleetaten i Oslo, med velsignelse av Høyre-byrådet, tar 10 kr minuttet for å gi råd til egne skoler. Da er det fristende å spørre: Er det slik Høyre vil styre den norske offentlige skolen i framtiden, og er det også slik en nå kan forvente at andre offentlige etater kan begynne å styre i framtiden?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2002-02-27:
Vi vet at Høyre kopierte Tony Blair i valgkampen med å gjenta: skole, skole, skole. Det gav suksess. Vi vet at velgerne trodde på Høyres storsatsing på skole, og det viste seg at nettopp Høyre kom i regjeringsposisjon. Jeg mener at det som nå skjer i Oslo-skolen, er totalt uakseptabelt av flere grunner. Selvfølgelig skal vi også gjøre noe for å forbedre innemiljøet og klimaet i de norske skolene, men samtidig kan ikke statsråden fraskrive seg ansvaret for den situasjonen som vi nå ser at flere av Oslo-skolene er i. Det vil oppleves som dramatisk i forhold til den enhetsskolen vi har hatt, hvis foreldre nå er nødt til å vaske skolene på kveldstid. Da tror jeg ikke at den argumentasjonen som statsråden nå framførte, vil komme til å ha noe særlig gehør i befolkningen i denne kommunen. Arbeiderpartiet ønsker å ha en skole av høy kvalitet, men da må man også være ærlig og innrømme at kvalitet koster. Og det er nettopp her jeg mener at Høyre har bommet.