Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-05-16:
Yrkesfagopplæringen er en sentral del av utdanningssystemet og skal ruste ungdom best mulig i møte med det arbeidslivet som venter dem. En relevant og yrkesnær fagopplæring bidrar til at flere fullfører, og er avgjørende i kampen mot frafall i videregående opplæring. De to avsluttende årene i bedrift er nøkkelen til en vellykket fagopplæring. Kunnskap om de ulike delene av utdanningssystemet er nødvendig for å se hva som fungerer, og hva som må forbedres for å oppnå mer vellykkede resultater. Riksrevisjonens undersøkelse av fagopplæringen i bedrift gir oss verdifull innsikt i hvordan denne avsluttende fasen av opplæringen på yrkesfag fungerer. Rapporten trekker fram noen funn som allikevel gir grunn til ettertanke og bekymring. Riksrevisjonen slår tydelig fast at tilgangen på læreplasser ikke er god nok, og at dette gir økt risiko for at elever ikke fullfører fag- og yrkesopplæringen. Jeg registrerer at Kunnskapsdepartementet i sitt svar til Riksrevisjonen viser til den inngåtte samfunnskontrakten. Jeg vil da henlede oppmerksomheten på tall fra Utdanningsdirektoratet som viser at per 1. desember 2012, altså sist høst, var det totalt 24 211 primærsøkere til læreplass, og at 7 714 av disse ikke fikk noe tilbud om læreplass. Vi er et samfunn med et stort og til dels skrikende behov for faglært arbeidskraft, og da må vi anstrenge oss langt mer for å fremskaffe flere bedrifter som kan påta seg det opplæringsansvaret det er å være lærebedrifter. Når dette er sagt, blir det tydeligere og tydeligere at målet i samfunnskontrakten om 20 pst. flere lærlingplasser ikke er ambisiøst nok. Til alt overmål skal vi nå det målet i 2015, og vi vet altså nå at sist høst sto 7 700 potensielle lærlinger uten plass. Da er det helt opplagt, som også saksordføreren var inne på, at offentlige virksomheter må ta et større ansvar for å ta inn lærlinger. Vi må ha mer ambisiøse måltall for statlige virksomheter – det har Høyre påpekt en rekke ganger, og jeg gjør det igjen. Her har vi store virksomheter som Statens vegvesen, skatteetaten, Nav og sykehusene, som har mye å lære av Forsvaret. Høyre har for øvrig også foreslått å øke tilskuddet til lærebedrifter, som kan være en måte å stimulere bedrifter på til å se at de har muligheten til å påta seg dette ansvaret. I denne situasjonen, hvor vi mangler så mange læreplasser, mener jeg det er svært betenkelig at det statlige opplæringskontoret som ble foreslått i statsbudsjettet som ble fremlagt høsten 2012, først vil kunne formidle sine første lærlinger i 2014, altså to år senere. Hvorfor er det ikke mulig å etablere dette kontoret tidligere når det er et så presserende behov for å få opp dampen og tempoet i formidlingen også av statlige læreplasser? Fylkeskommunene har hovedansvaret for yrkesopplæringen, men det skader jo ikke at nasjonale myndigheter støtter aktivt opp om deres arbeid. Det er en kjensgjerning at frafallet varierer mye fra fylke til fylke, og at det er betydelige forskjeller også mellom ulike utdanningsprogrammer. Dette understreker også at nasjonale myndigheter er «hands on» for å gi flere elever muligheter til å fullføre det løpet de startet på, og de aller fleste, vil jeg tro, hadde til hensikt å skaffe seg et fagbrev. Riksrevisjonen slår fast at sentrale myndigheter ikke har hatt god nok og systematisert kunnskap om fylkeskommunenes og lærebedriftenes oppfølging av det faglige innholdet i fagopplæringen. Dette underbygger betydningen av å få på plass gode verktøy som sikrer erfaringsdeling og forenkler rapporteringen for lærebedriftene. Kvalitetssikringen av læretiden er sentralt for å sikre at lærlingene faktisk får oppfylt sine opplæringsrettigheter. God oppfølging av lærebedriftene er viktig for at lærlingene skal sikres maksimalt utbytte av læretiden og stå best mulig rustet den dagen de skal ut og søke sin første jobb, og det er viktig for å sikre at lærlingen selvsagt også er best mulig forberedt til den fagprøven som vedkommende elev skal opp til. Jeg hadde selv gleden av å møte bilfaglærlinger i Haugesund i fjor høst, og fikk demonstrert et veldig bra IKT-basert verktøy for systematisk oppfølging av kompetansemål og tilbakemelding til lærlingene. Jeg håper at sånne gode verktøy kan få spredning til bilfagelever og lærlinger ikke bare i Rogaland, men også i det ganske land. Her er det definitivt ikke viktig at man sitter og finner opp hjulet hver for seg, men at man faktisk får til systemer som effektivt sørger for at man deler den type nyvinninger, som er – tror jeg – til styrke for eleven og lærlingen, som fikk løpende tilbakemeldinger, og som hadde god innsikt selv i hvor man lå etter, og hvor man var i tråd med det som var forventet fremdrift, men ikke minst også for bedriften, som følte trygghet for at her hadde man et system som sikret at man hadde oversikt, og at man kunne se hvor man lå i løypa. Riksrevisjonens funn føyer seg inn i et bilde som viser at det er nødvendig med tiltak for å styrke yrkesfagene. Høyre har gjentatte ganger fremmet forslag som skal bidra til at flere velger og flere fullfører en yrkesfaglig utdanning. Forslagene har dessverre blitt møtt med det man vil kunne si er en kald skulder fra regjeringspartiene. Men vi ser at i Meld. St. 20, som ligger til behandling i utdanningskomiteen nå, har regjeringen lykkeligvis, får jeg si, tatt inn over seg at ganske mange av de forslagene som Høyre fremmet, var fornuftige forslag, slik at Stortinget nå skal kunne vedta dem denne våren. Det er et alvorlig varsko når 19 pst. av opplæringskontorene og 25 pst. av lærebedriftene mener at kompetansemålene i læreplanen er lite relevante for opplæringen. Yrkesutøverne vet best hvor skoen trykker, og hvilken kunnskap det er nødvendig å ha for å mestre yrket. Da er det bare på nytt igjen viktig å understreke at en relevant og yrkesnær fagopplæring bidrar til å øke elevenes motivasjon og til at flere fullfører utdanningen. Derfor er det også viktig å komme videre med revisjon av opplærings- og utdanningsprogrammene, som i dag antakelig ikke er godt nok i takt med de bransjene som disse skal utdanne til. Jeg har merket meg at statsråden i sitt svar til komiteen har fremhevet Ny GIV som et sentralt tiltak for å styrke gjennomføringen. Men problemet er at den delen av Ny GIV som er satt inn mot ungdomstrinnet, burde ha vært satt inn langt tidligere. Det er for lenge å vente til etter jul i 10. klasse når vi nå har rapporter som forteller oss at de elevene som mislykkes, og som gjør det dårligst på nasjonale prøver f.eks. i 8. klasse, er de elevene som man ser sliter mest når man kommer til avslutningen i 10. klasse, og som skal fanges opp av Ny GIV. Man skal kanskje ikke være stor spåmann for å skjønne at elever som har problemer i 8. klasse, vil få økende problemer utover i ungdomsskolen hvis man ikke setter inn hjelp tidligst mulig. Det er verken god tilpasset opplæring eller en god opplevelse for elever å gå igjennom store deler av ungdomsskolen før de får den hjelpen de trenger, som skal ruste dem til å mestre videregående opplæring. Min appell til statsråden er at man må gå gjennom Ny GIV-tiltakene, og så må man sørge for at dette er tiltak som kan komme elevene til gode tidligst mulig på ungdomsskolen, og ikke vente til etter jul og skippertak i 10. klasse, for vi ser at det ikke gir de resultatene som man kanskje kunne ønske seg.