Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-03-14:
Jeg kan, som vanlig på vegne av Senterpartiet, bekrefte at det også har vært kjærlighetsforhold mellom ulike partier hvor Senterpartiet har vært involvert. Vi har gjort våre erfaringer, og folk flest ser hvor vi står i dag.(Munterhet i salen) Det er, synes jeg, ganske fint at Regjeringa vil gjennomføre en brei gjennomgang av reglene for arveavgift. Skatt på inntekt og formue og arveavgift henger sammen. Senterpartiet ser dette i et hele. Vår skattepolitiske linje er skatt etter evne, og vi er de fremste her i denne sal og i den offentlige debatt til å forfekte det, både som prinsipp og som praksis. Skatt etter evne gjelder for inntektsskatten. Vi står knallhardt på at dess større inntekt, dess større evne har du til å betale skatt. (Munterhet i salen) Vi står for det samme når det gjelder formuesskatten. Senterpartiet er prinsipielt en klar og varm forsvarer av prinsippet om formuesskatt. Hvorfor er vi det? Jo, fordi alternativet til formuesskatt er eiendomsskatt, som opposisjonen vanligvis ikke nevner er en til de grader utbredt skatteform i andre europeiske land og i USA. I Sverige har den skapt enorm debatt, og er ikke minst et stort problem for de mange som også der prøver å skaffe seg sin egen bolig. Eiendomsskatt er en langt dårligere skatteform i forhold til evneprinsippet enn formuesskatt. Formuesskatt skal være en ekstraskatt på en arbeidsfri inntekt utover hva vi etter en samfunnsmessig vurdering mener at skattyter bør ha i økonomisk reserve for å takle livets hverdager. Tilsvarende for formuesskatt er Senterpartiet prinsipielt for arveavgift. Det refereres her til at opposisjonen er enig. Nei, opposisjonen er fundamentalt uenig. Fremskrittspartiet er prinsipielt mot arveavgift. De andre partiene er prinsipielt for arveavgift. Dermed er vi inne i en diskusjon om hvordan arveavgiften skal utformes. Senterpartiet er for prinsippet om arveavgift. Den som arver mye, får evne til å betale mer i arveavgift. Så enkelt er utgangsprinsippet. Men som jeg sa: Nå er det viktig med en grundig gjennomgang av regelverket for arveavgiften. Prinsipielt skal omsetningsverdien legges til grunn for inngangsverdiene som brukes ved beregning av arveavgift. Dette prinsippet skaper en rekke dilemmaer som må drøftes grundig. Stor økning av markedsverdiene på personlig eide familieeiendommer, hus og fritidsboliger skaper altså grunnlag for høy og stadig høyere arveavgift, dette sjøl om avkastningen av arbeidet i familiebedriften forandres lite, eller at boverdien endres tilsvarende lite. Dette skaper dilemmaer som den rød-grønne regjeringa tar alvorlig, og som jeg hadde hatt et lite håp om at i hvert fall noen i opposisjonen kunne se på som et dilemma som en var glad for at Regjeringa går inn i. Det burde vært gått inn i for lenge siden, men det har ikke skjedd. Vi ønsker å modernisere arveavgiftsregelverket. Arveavgift er én ting. Arveavgiftsgrunnlaget er det sentrale for beregning av arveavgiften. Arveavgiftsgrunnlaget må ikke innrettes slik at arvemottaker av familieeid, personlig næring eller tilsvarende bolig eller fritidshus av vanlig standard må selge næring, bolig eller hytte for sjøl å kunne bruke det videre. Det tror jeg er et ganske anerkjent prinsipp, som det må tenkes på. Som sagt, arveavgift er en del av en samlet skatte- og avgiftspolitikk som fordelingshensyn, næringspolitiske hensyn og vår lange tradisjon med at folk bør eie sin egen bolig av vanlig standard, og tilsvarende bør kunne få realisert sin drøm om å ha et nøkternt fritidshus, skal medvirke til å realisere. Disse ulike hensynene må forenes i et nytt regelverk tilpasset vår tids økonomiske situasjon. Det er et viktig arbeid som her pågår. Det er viktige prinsipper som ligger til grunn. Det er viktig å endre systemet i tråd med den økonomiske situasjonen vi er inne i i dag. Jeg er trygg på at den rød-grønne regjeringa vil finne en balanse i dette. Det er veldig mange av dem som tidligere benevnte seg sjøl som ikke så bemidlede, som nå er inne i denne virkeligheten hvor en overtar eiendom som har en lav avkastningsverdi, men som andre kan være villige til å betale svært mye for. Dersom dét prisnivået skal legges til grunn for arveavgiften, bryter det med hva folk flest i disse kretser anser som en rimelig og rettferdig praktisering av arveavgiften.